Zvyšovanie energetickej efektívnosti je kľúčové pre riešenie budúcich výziev Európskej únie. Znižovanie dopytu po energii a „prvoradosť energetickej efektívnosti“ je preto jedným z piatich cieľov energetickej únie. Členské štáty v roku 2015 potvrdili naliehavú potrebu dosiahnuť do roku 2020 cieľ energetickej efektívnosti na úrovni 20 %. Okrem pozitívneho vplyvu na znižovanie emisií skleníkových plynov, bezpečnosť dodávok energie, konkurencieschopnosť, udržateľnosť európskeho hospodárstva a zamestnanosť prinášajú politiky energetickej efektívnosti aj úsporu nákladov pre spotrebiteľov. Komisia preto v novembri 2016 navrhla posilniť túto dôležitú oblasť politiky po roku 2020 stanovením záväzného cieľa EÚ na rok 2030 v oblasti energetickej efektívnosti na úrovni 30 %.

Väčšina členských štátov v rokoch 2005 – 2014 svoju primárnu a konečnú spotrebu energie znížila mierou, ktorá ak sa zachová, postačuje na splnenie ich cieľov v oblasti primárnej a konečnej spotreby energie do roku 2020. V prípade primárnej spotreby energie sú výnimkami Estónsko, Malta a Švédsko. Pri konečnej spotrebe energie je výnimkou Rakúsko, Belgicko, Nemecko, Litva, Malta a Slovensko.

Väčšina členských štátov by mala zaviesť ďalšie zlepšenia energetickej efektívnosti v sektore dopravy, aby využili zvyšný potenciál úspor energie.

Treba pokračovať v úsilí o obnovu existujúcich budov v záujme úspor energie a znižovania energetických nákladov spotrebiteľov. Preto je v členských štátoch potrebné ešte viac zlepšiť podmienky financovania investícií do energetickej hospodárnosti. Významnú rolu v tomto smere môžu zohrať informačné a komunikačné technológie (IKT), ktoré spotrebiteľom poskytnú užitočné nástroje na zvýšenie ich informovanosti a rozumné riadenie spotreby.

EÚ dosiahla posledných rokoch značný pokrok. V roku 2014 mala primárnu spotrebu energie iba 1,6 % nad úrovňou príslušného cieľa na rok 2020. Konečná spotreba energie bola dokonca 2,2 % pod úrovňou cieľa na rok 2020. V roku 2015 však oproti roku 2014 primárna spotreba energie vzrástla zhruba o 1,5 % a konečná spotreba energie asi o 2 %. (Je to preto, že rok 2014 bol mimoriadne teplý. V roku 2015 sa údaje vrátili k predošlému trendu.)

Táto správa za rok 2016 hodnotí pokrok v napĺňaní spomínaného 20 % cieľa v oblasti energetickej efektívnosti na rok 2020 dosiahnutý do roku 2014, ako aj vykonávanie smernice o energetickej efektívnosti (EED). Zahŕňa viacero odporúčaní pre členské štáty. Vychádza najmä z výročných správ členských štátov za rok 2016 a najaktuálnejších údajov Eurostatu z roku 2014, pričom nadväzuje na správu o pokroku v oblasti energetickej efektívnosti z roku 2015.

Na druhej strane vplyv zmien štruktúry a palivového mixu v EÚ 28 je zanedbateľný. Účinok štruktúry priniesol +25 Mtoe. Možno to prisúdiť relatívnemu nárastu energeticky náročnejších národných ekonomík v porovnaní s tými s nižšou náročnosťou. Došlo k veľmi malému zápornému účinku palivového mixu (-0,5 Mtoe), čo naznačuje mierny posun k čistejším palivám. Z toho vyplýva, že v poslednom desaťročí sa výrazne zvýšila energetická efektívnosť.

Zdroj: analýza JRC

Na úrovni členských štátov sa vykonala prvá dekompozičná analýza konečnej spotreby energie za obdobie 2005 – 2014 vo výrobných hospodárskych sektoroch. Podľa predbežných výsledkov došlo k záporným účinkom činnosti v Grécku, Chorvátsku, Taliansku a Portugalsku. Viedlo to k zníženiu konečnej spotreby energie odrážajúcej spomalenie ekonomiky týchto krajín. Štrukturálny účinok bol záporný vo väčšine členských štátov, čo naznačuje zvýšenie aktivity v menej energeticky náročných odvetviach. Mierny posun k energeticky náročnejším odvetviam vykazuje iba Estónsko, Poľsko, Maďarsko a Rakúsko. Malo to za následok vyššiu spotrebu energie v tomto období, než by bola inak.

Záporný účinok energetickej náročnosti, ktorý odráža jej zlepšenie, sa zaznamenal vo všetkých členských štátoch okrem Lotyšska a Cypru. Výrazné zlepšenie energetickej náročnosti, ktoré sa prejavilo znížením spotreby energie, dosiahlo Bulharsko, Česká republika, Rumunsko a Slovensko. Komisia sa domnieva, že kľúčovým faktorom zlepšení v tejto oblasti bola verejná politika. Tento záver nedávno potvrdila aj Medzinárodná agentúra pre energiu a dekompozičná analýza Odyssee-Mure.

4.1.Priemysel

Konečná spotreba energie v priemysle sa v absolútnych číslach znížila z 328 Mtoe v roku 2005 na 275 Mtoe v roku 2014 (16 %).

Oproti úrovniam z roku 2013 zaznamenalo v roku 2014 pokles konečnej spotreby energie v priemysle trinásť členských štátov. Krajiny s najväčším nárastom priemyselnej spotreby energie zahŕňajú Cyprus (19 %), Grécko (9 %) a Maďarsko (6 %). Niektoré členské štáty uviedli ako hlavné dôvody nárastu z roku 2013 na rok 2014 zvýšenie priemyselnej pridanej hodnoty a nárast spotreby cementární a závodov na výrobu drevenej štiepky.

Z hľadiska konečnej energetickej náročnosti priemyslu je veľký rozdiel medzi energeticky najnáročnejším členským štátom (Bulharsko) a tými, v ktorých je náročnosť najnižšia (Dánsko a Írsko). Hoci je priemyselná energetická náročnosť ovplyvnená podielom energeticky náročných odvetví, vo väčšine členských štátov v roku 2014 oproti roku 2005 poklesla, s výnimkou Cypru, Grécka, Maďarska a Lotyšska. V Rakúsku a Fínsku nedošlo takmer k žiadnemu ďalšiemu zlepšeniu z hľadiska energetickej náročnosti.

4.2.Sektor bývania

Absolútna konečná spotreba energie v sektore bývania poklesla o 15 % (z 309 Mtoe v roku 2005 na 263 Mtoe v roku 2014), čo malo viacero dôvodov vrátane vyššej energetickej účinnosti spotrebičov a zlepšení v oblasti energetickej hospodárnosti existujúcich budov v nadväznosti na postupné vykonávanie smernice o energetickej hospodárnosti budov a minimálnych noriem v oblasti ekodizajnu. K pozitívnemu trendu prispeli aj informácie poskytované spotrebiteľom v rámci osvedčení o energetickej hospodárnosti budov a meranie spotreby energie, keďže spotrebitelia mali k dispozícii užitočné nástroje na informovanie sa o svojej spotrebe energie.

Žiaden členský štát nezaznamenal medzi rokmi 2013 a 2014 nárast konečnej spotreby energie v sektore bývania. Výrazný pokles 20 % sa zaznamenal v Holandsku, za ktorým nasleduje Belgicko s 18 %.

Rok 2014 bol nezvyčajne teplý, čo by malo viesť k nižšej potrebe vykurovania. Odhliadnuc však od toho, že rok 2014 bol teplejší než 2013, údaje o spotrebe energie v sektore bývania očistené od faktora klímy svedčia o rastúcich trendoch spotreby medzi týmito rokmi v 17 členských štátoch. Jedným z dôvodov môže byť, že klimatické opravy nezohľadňujú stupňodni využívania klimatizácie. Tie by sa preto mali v budúcich analýzach zohľadniť, najmä vzhľadom na to, že chladenie bude zohrávať čoraz väčšiu úlohu v energetických potrebách južnejších krajín.

V rokoch 2005 až 2014 poklesla aj konečná spotreba energie na obyvateľa upravená o faktor klímy, a to ročným priemerom 0,7 %. Najväčší pokrok v tomto období dosiahlo Belgicko, Írsko a Spojené kráľovstvo. Spotreba energie na štvorcový meter sa v rokoch 2005 až 2014 vo všetkých členských štátoch takisto zlepšila. Najväčší pokles zaznamenal Cyprus, Lotyšsko a Portugalsko.

4.3.Sektor služieb

V sektore služieb klesla konečná spotreba energie v roku 2014 v porovnaní s úrovňou z roku 2005 o 2 % zo 144 na 141 Mtoe. Výrazné zníženie o 6 % medzi rokmi 2013 a 2014 možno čiastočne vysvetliť miernou zimou v roku 2014, keďže vykurovanie podľa odhadov v sektore služieb zodpovedá 62 % konečnej spotreby energie.

Všetky krajiny zaznamenali medzi rokmi 2013 a 2014 klesajúcu alebo stabilnú úroveň absolútnej spotreby energie v sektore služieb, okrem Estónska, Lotyšska, Malty, Portugalska a Švédska. Rastúci alebo stabilný trend vysvetlili Cyprus a Malta nárastom cestovného ruchu a klimatickými výkyvmi s vyššou spotrebou energie na vykurovanie, vetranie a klimatizovanie. Lotyšsko nárast spojilo so stúpajúcou hrubou pridanou hodnotou služieb, zatiaľ čo Portugalsko uviedlo ako možný dôvod predĺžený pracovný čas vo verejnom sektore.

Konečná energetická náročnosť v sektore služieb sa v rokoch 2005 – 2014 v priemere zlepšila ročne o 1 %. Najväčší pokrok v tomto období dosiahlo Maďarsko, Írsko a Slovensko. Cyprus, Estónsko, Fínsko, Grécko a Taliansko zaznamenali v danom období stabilnú alebo rastúcu mieru konečnej energetickej náročnosti. Tieto členské štáty by sa mali zamerať na zvyšovanie energetickej efektívnosti v službách. Pomôže to zvýšiť konkurencieschopnosť tohto sektora, ktorý sa podľa očakávaní v budúcnosti rozrastie.

4.4.Verejný sektor