Uverejnenie žiadosti o zápis názvu do registra podľa článku 50 ods. 2 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny

(2019/C 401/06)

Týmto uverejnením sa poskytuje právo vzniesť námietku proti žiadosti podľa článku 51 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 (1) do troch mesiacov od dátumu tohto uverejnenia.

ŠPECIFIKÁCIA VÝROBKU AKO ZARUČENEJ TRADIČNEJ ŠPECIALITY

„WATERCRESS“/„CRESSON DE FONTAINE“/„BERROS DE AGUA“/„AGRIÃO DE ÁGUA“/„WATERKERS“/„BRUNNENKRESSE“

EÚ č.: TSG-GB-0062 – 6. 12. 2010

„Spojené kráľovstvo“

1. Názov (názvy) na zápis do registra

„Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“

2. Druh výrobku

Trieda 1.6. Ovocie, zelenina a obilniny, čerstvé alebo spracované

3. Dôvody zápisu do registra

3.1. Ide o výrobok, ktorý:

☒ sa vyznačuje spôsobom výroby, spôsobom spracovania alebo zložením, ktoré sa tradične používajú v prípade daného výrobku alebo danej potraviny

☐ sa vyrába z tradične používaných surovín alebo prísad.

„Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ sa prirodzene pestuje v tečúcej vode tradičným spôsobom komerčného pestovania, ktorý sa používa už viac ako 200 rokov.

3.2. Ide o názov, ktorý:

☐ sa tradične používa na označenie špecifického výrobku

☒ vyjadruje tradičný alebo špecifický charakter výrobku.

Názov „water-cress“ v Spojenom kráľovstve, „cresson de fontaine“ vo Francúzsku, „berros de agua“ v Španielsku, „agrião de água“ v Portugalsku, ale aj „waterkers“ v Holandsku a „Brunnenkresse“ v Nemecku sa používal na označenie tejto odrody z čeľade kapustovitých, ktorá rastie a zbiera sa v tečúcej vode, po stáročia, dokonca ešte predtým, ako sa táto odroda začala pred viac ako 200 rokmi komerčne pestovať v Európe. V anglickom jazyku je cress (žerucha) názov rastliny a water (voda/vodný) je deskriptor.

4. Opis

4.1. Opis výrobku, na ktorý sa vzťahuje názov uvedený v bode 1, vrátane jeho hlavných fyzických, chemických, mikrobiologických alebo organoleptických vlastností, z ktorých vyplýva špecifický charakter výrobku [článok 7 ods. 2 tohto nariadenia]

„Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ s botanickým názvom Nasturtium officinale (potočnica lekárska) je rýchlorastúca vodná alebo polovodná dvojročná rastlina s pôvodom v Európe, Amerike a Ázii a je jedným z najstarších druhov listovej zeleniny, ktoré ľudia konzumujú. V súčasnosti patrí do čeľade Brassicaceae.

Botanické synonymá Nasturtium officinale sú Rorippa nasturtium-aquaticum, Nasturtium nasturtium-aquaticum a Sisymbrium nasturtium-aquaticum L.. Tieto názvy odzrkadľujú skutočne vodnú povahu rastliny a to, ako rastie.

Produkt predávaný zákazníkom vo forme zväzkov má celkovú dĺžku približne od 15 cm do 18 cm a dĺžku listov od 2 cm do 5 cm, pričom predávaný v balíkoch má celkovú dĺžku približne od 5 cm do 12 cm a dĺžku listov od 1 cm do 3 cm.

Tradične pestovaná rastlina sa reže z tečúcej vody a je charakteristická mäkkými, strednezelenými vlhkými listami s neprerušovaným okrajom a oválnym tvarom. Stonky sú krehké, mierne bledšej farby a môžu mať bočné korene vyrastajúce zo spojení listov so stonkou.

Mikrobiologické vlastnosti:

závisia od prostredia, v ktorom sa rastlina pestuje; pri komerčnom pestovaní v tečúcej pramenitej vode rastlina získava epifytickú mikrobiálnu populáciu, ktorá je charakteristicky bohatá na priaznivé pseudomonády. Rastlina sa pestuje v čistej tečúcej vode s vysokou mikrobiálnou kvalitou.

Fyzické charakteristiky:

— Striedavé, symetricky zložené listy s tromi až 11 podlhovastými až oválnymi lístkami, ktoré sú lesklé, tmavozelené, zaoblené na špičke, hladké bez zúbkovania alebo s vlnitými zúbkovitými okrajmi. Majú zelenú (hexadecimálny kód 008000) až tmavozelenú (hexadecimálny kód 006400) farbu.

— Plazivé alebo plávajúce stonky, ktoré sú šťavnaté alebo dužinaté.

— Hladké vláknité korene, ktoré umožňujú, aby k zakoreňovaniu dochádzalo kdekoľvek pozdĺž zaplavenej stonky, prednostne v stonkových uzloch.

— Rastlina má biele kvety so 4 okvetnými lístkami s priemerom približne 3 mm až 5 mm, v ukončených strapcoch a v strapcoch z pazúch najvrchnejších listov. Malé biele a zelené kvety sa tvoria v súkvetiach. V rámci prirodzeného životného cyklu rastliny sa kvety vyskytujú počas skorých letných mesiacov, keď sa dĺžka dňa približuje k svojmu maximu.

— Na porovnanie barborka jarná je z rodu Barberea verna, má jednoduché rovnomerne symetricky rozdelené zelené listy na stonke a počas obdobia kvitnutia má žlté kvety.

Chemické zloženie:

— „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ je bohatá na glukozinoláty a jedinečná vysokým výskytom glukozinolátu beta-fenyletylénglukozinolát, ktorý uvoľňuje fenyletylizotiokyanát (PEITC) s podielom 10 mg/100 g čerstvej hmotnosti. PEITC sa uvoľňuje pri žuvaní a spôsobuje charakteristickú ostrú chuť. Korenistá chuťová charakteristika je spôsobená horčicovými olejmi, ktoré sú rastline vlastné. Stres ovplyvňuje úrovne PEITC v rastline. Ak je rastlina stresovaná nízkou alebo vysokou teplotou, alebo je vystavená nedostatku vody, produkuje rôzne úrovne PEITC.

Organoleptické vlastnosti:

Porovnávacím skúšaním „Watercress“ s potočnicou pestovanou na súši sa preukázalo, že farba „Watercress“ je tmavšia/zelenšia ako farba potočnice pestovanej na súši, je významne korenistejšia a má mäkšiu štruktúru.

Ďalšie zmyslové hodnotenie sa vykonalo v roku 2009 a takisto z neho vyplynulo, že potočnica lekárska pestovaná na súši mala menej výraznú a menej korenistú chuť. Boli zaznamenané aj určité pripomienky o tom, že vzorka pestovaná vo vode mala tmavšie listy a mäkšiu štruktúru.

Pomocou týchto dvoch hodnotení sa preukázalo, že pri oboch príležitostiach sa prostredníctvom profesionálne vykonaného hodnotenia zistili rozdiely medzi plodinami pestovanými na súši a v tečúcej vode, a pokiaľ išlo o preferenciu, „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ bola identifikovaná ako lepšia – už na základe samotných organoleptických vlastností.

Charakteristicky má „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ horčicovú príchuť; je korenistá, štipľavá a mierne horká.

4.2. Opis spôsobu výroby výrobku, na ktorý sa vzťahuje názov uvedený v bode 1, ktorý musia výrobcovia dodržiavať, a v relevantných prípadoch aj opis povahy a vlastností použitých surovín alebo prísad a spôsob prípravy výrobku [článok 7 ods. 2 tohto nariadenia]

„Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ musí byť pestovaná v tečúcej vode a zbieraná z tečúcej vody s použitím semena Nasturtium officinale. Semeno sa však môže vysievať na vhodný substrát v zariadení na rozmnožovanie rastlín a semenáčiky sa premiestnia do pestovateľských korýt.

Plodina môže rásť celoročne v osobitne vytvorených korytách čiastočne chránených pred chladným zimným počasím tečúcou vodou, ktorá pochádza z prírodných prameňov alebo vrtov, zvyčajne s teplotou od 10 do 18 °C, a v lete s chladnejšou teplotou vody v porovnaní s teplotami okolia. K fyzickému poškodeniu plodiny dôjde, ak teplota klesne pod 5 °C, v týchto situáciách je potrebná určitá forma ochrany.

Na to, aby mala plodina pomerne jednotné a konštantné úrovne PEITC (a preto pomerne jednotnú chuť), potrebuje stabilné podmienky pestovania bez stresu, pokiaľ ide o teplotu, zásobovanie vodou a hnojivo. Ideálnym spôsobom na udržiavanie teploty je pestovanie vo vode, pričom sa dodáva stále tečúca voda počas celého životného cyklu rastliny; tečúca voda ochladzuje rastlinu počas horúcich dní a otepľuje ju počas studených dní.

Na porovnanie, plodina pestovaná na súši nemá kontrolované teploty. Teplota pôdy a listov môže počas horúcich letných dní dosahovať 40 °C a v mrazivom počasí môžu byť listy poškodzované mrazom. Výsledkom týchto rôznych úrovní stresu bude nerovnomerná produkcia PEITC rastlinou, ktorá preto bude mať meniacu sa chuť.

Zásobovanie vodou:

Tradične boli zdrojom vody hlboké prírodné pramene bohaté na minerály alebo vrty buď z prírodných tokov, alebo čerpané, ale aj iné zdroje sú prijateľné, ak majú vhodne vysokú mikrobiologickú kvalitu (cieľové nulová E. coli, tolerancia 100 JTK/100 ml; cieľová nulová listéria, tolerancia 100 JTK/100 ml, nulová salmonela, nulová verotoxín produkujúca E. coli) a nie sú kontaminované povrchovou vodou. Voda musí mať vhodnú kvalitu na produkciu potravín spracovaných v minimálnej miere, to znamená takých, ktoré sa môžu konzumovať bez tepelnej úpravy.

Návrh koryta:

Zemepisné umiestnenie pestovateľských korýt sa bude zvyčajne riadiť podľa zdroja vody a odtoku do priľahlého potoka alebo rieky. Pestovateľské korytá sú vybudované s nepriepustnými bokmi so sklonom približne 1 k 300 od bodu, v ktorom voda priteká do koryta, a takým spôsobom, aby sa zabránilo pritekaniu povrchovej vody alebo odtekaniu z priľahlej pôdy. Tradične je pritekajúca voda smerovaná a regulovaná do jednotlivých korýt ventilmi, kohútikmi alebo jednoduchými otvormi v nosnej stene prítoku. Viacero moderných poľnohospodárskych podnikov bolo vybudovaných tak, aby umožnili tlakové systémy prívodu vody. Plocha koryta sa líši v závislosti od umiestnenia a krajiny, ale zvyčajne by mohlo byť 10 metrov široké a 100 metrov dlhé. Na miesto nesmie pritekať žiadna povrchová ani odtoková voda, čo sa dá dosiahnuť pomocou jarkov alebo hrádzí pred plotom. Nesmú sa tam nachádzať trvalé bahnité oblasti, ktoré by mohli byť biotopom pre hydróbiu novozélandskú.

Spôsoby výroby:

Aspoň ročne by mala byť vytvorená nová plodina zo semena, aby sa zabránilo tvorbe vírusov, z ktorých niektoré sa prenášajú semenami. Semená sa buď vysievajú priamo na dno korýt, alebo zvyčajnejšie sa vysievajú na kompost či podobný materiál v zariadení na rozmnožovanie rastlín a pestujú sa do fázy dosiahnutia prvého pravého listu (výška približne 3 cm až 5 cm). Včasné letné pestovanie si bude vyžadovať nové plodiny zo semena, aby sa prekonalo prirodzené obdobie kvitnutia, ku ktorému dochádza v tejto časti roka. Počas iných mesiacov môže byť produkt zbieraný z dorastov, čo je proces, v ktorom sa môže zozbieraná plodina regenerovať na novú plodinu. Pomocou porastu vzniknutého zo semena je cieľom dosiahnuť 8 000 až 10 000 rastlín na meter štvorcový, pričom hustota pri zbere bude pravdepodobne 2 000. Mnohí pestovatelia produkujú vlastné semená tak, že niektorým rastlinám umožnia kvitnúť a vytvoriť semená, ale semená sú k dispozícii aj od semenárskych spoločností.

Priame sadenie sa môže vykonávať ručne alebo strojovo do pestovateľských korýt, rovnako semenáčiky produkované na mieste rozmnožovania sa môžu vysádzať ručne alebo strojovo, aby sa dosiahli uvedené hustoty na dne koryta, ktoré je schopné zachovať si vlhkosť obohatenú o živiny, čo umožňuje včasnú infiltráciu a ukotvenie koreňov.

Následne je umožnené, aby prichádzajúca voda obohatená o živiny tiekla po dne, odkiaľ si plodina odoberie potrebné minerály a mikroprvky potrebné pre rast; tok vody sa zvyšuje podľa dozrievania plodiny, aby sa plnili potreby plodiny.

Na doplnenie živín z vody a dna koryta sa používajú štandardné poľnohospodárske hnojivá s vysokým obsahom fosfátu a aplikujú sa tak, ako je to v závislosti od požiadaviek plodiny vhodné.

Aby sa plodina pestovala tradične, musí sa pestovať v čistej tečúcej vode. Potočnica pestovaná na súši, ktorá sa dostala na trh za posledných pár rokov, je pestovaná pod plastom alebo sklom tak, ako sa môže pestovať šalát siaty alebo akýkoľvek iný šalát. Aj keď je spôsob výroby úplne odlišný od „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“, potočnica pestovaná na súši sa v súčasnosti nazýva „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“, pretože vyzerá podobne a môže byť vydávaná za „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ pestovanú vo vode. Zároveň však nebola vypestovaná oceňovaným spôsobom; nie je to tradične vypestovaný špeciálny produkt, ale jednoducho jeden z mnohých bežne pestovaných listových šalátov.

Zber:

„Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ sa reže na predaj, keď má plodina dĺžku 10 cm až 18 cm, a predáva sa vo zväzkoch nepremývaná alebo premývaná v balíkoch. Tradičný produkt vo zväzku je charakterizovaný svetlými stonkami očistenými od listov a koreňa v dĺžke 5 cm až 6 cm, ktoré drží spolu gumový pás alebo šnúrka, nad ktorými listy s cieľovou dĺžkou 2 cm až 5 cm vytvárajú tzv. hlavu zväzku. Obľúbenejšie premývané balíky tvoria samostatné stonky „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ a sú všeobecne menej rozvinuté než vo zväzku, s menšími listami, cieľovo 1 cm až 3 cm, usporiadané náhodným spôsobom tak, aby tvorili spleť stoniek, stopiek listov a listov.

4.3. Opis najpodstatnejších faktorov, z ktorých vyplýva tradičný charakter výrobku [článok 7 ods. 2 tohto nariadenia]

Tradičný charakter „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ spočíva v jej spôsobe pestovania a spája sa už tisíce rokov s tečúcou vodou; historicky bola táto plodina vždy spojená s pestovaním vo vode a z hľadiska morfológie a chuti zostala nezmenená výberom a šľachtením. V súčasnosti stále vyzerá rovnako, ako vyzerala na ilustráciách tejto rastliny z rímskych čias.

Existujú záznamy o tom, že Hippokrates, zakladateľ modernej medicíny, si vybral miesto pre prvú nemocnicu na svete, na ostrove Kos, blízko pri prameni vhodnom na pestovanie tejto rastliny, ktorú považoval za zásadnú v rámci liečby svojich pacientov. Rimania tiež pestovali „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ v tečúcej vode.

Nicholas Culpeper vo svojej knihe Complete Herbal uverejnenej v roku 1653 opisuje potočnicu lekársku ako „rastúcu v malých jarčekoch s tečúcou vodou.“

Prvé komerčné pestovanie „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ bolo zaznamenané v Spojenom kráľovstve v roku 1808 a plodina sa hojne pestovala v čistých, voľne tečúcich potokoch južného Anglicka v 19. storočí. Ide o spôsob komerčnej produkcie, ktorý zostal v zásade nezmenený, aj keď spôsob pestovania „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ v tečúcej vode sa datuje do rímskeho obdobia. Produkciu vo Francúzsku opísal Adolphe Chatin v roku 1866 takto: „Tieto jarky predstavovali nesmiernu kultúru Fountain Cresson, toto pestovanie bolo založené niekoľko rokov na vodných zdrojoch.“

Koncom 19. storočia bola plodina „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ významným zdrojom zamestnanosti a príjmov a dodávala sa do veľkých aglomerácií po celej severnej Európe. Napríklad v Spojenom kráľovstve sa železnica rozšírila do Alresfordu v Hampshire, aby dopravovala 30 ton týždenne na londýnske trhy. Obnovená parná železnica je v súčasnosti stále známa ako „The Watercress Line“ (Trať potočnice lekárskej).

Z 30. rokov 20. storočia existuje niekoľko filmových záznamov znázorňujúcich „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ rastúcu v tečúcej vode.

Vo všetkých krajinách sa tradičná „Watercress“/„Cresson de Fontaine“/„Berros De Agua“/„Agrião de Água“/„Waterkers“/„Brunnenkresse“ musí pestovať v tečúcej vode. Čistá pramenitá voda vychádzajúca z podzemných vrstiev obsahuje všetky minerály potrebné pre rast, hoci zvyčajný je nedostatok fosforu. V severnej Európe bol prechodne dostupný ako fosfátové hnojivo s pomalým uvoľňovaním vo forme zásaditej trosky, vedľajšieho produktu tradičného postupu výroby ocele. Takmer 200 rokov sa táto plodina pestovala s použitím čistých pramenitých vôd doplnených aplikáciami zásaditej trosky na dno koryta, čím sa dodávalo fosfátové hnojivo a mikroprvky, ktoré plodina nemohla získať v tečúcej vode. V súčasnosti sa postup výroby ocele zmenil a zásaditá troska už nie je dostupná. V dôsledku toho sa namiesto nej v súčasnosti používajú komerčné fosfátové hnojivá s pomalým uvoľňovaním.

Tradične pestovaná rastlina sa reže z čistej tečúcej vody a je charakteristická mäkkými, strednezelenými vlhkými listami s oválnym tvarom. Stonky sú krehké a môžu mať bočné korene vychádzajúce zo spojení listov so stonkou. Rastliny majú charakteristickú horčicovú príchuť; korenistú, štipľavú a mierne horkú.

(1) Ú. v. EÚ L 343, 14.12.2012, s. 1.