(3)Správa o krajine na rok 2018 bola pre Taliansko uverejnená 7. marca 2018. Posudzoval sa v nej pokrok, ktorý Taliansko dosiahlo pri plnení odporúčaní pre jednotlivé krajiny prijatých Radou 11. júla 2017, následné opatrenia v nadväznosti na odporúčania prijaté v predchádzajúcich rokoch, ako aj pokrok Talianska pri dosahovaní jeho národných cieľov stratégie Európa 2020. Bolo v nej zahrnuté aj hĺbkové preskúmanie podľa článku 5 nariadenia (EÚ) č. 1176/2011, výsledky ktorého boli takisto uverejnené 7. marca 2018. Na základe svojej analýzy Komisia dospela k záveru, že v Taliansku existujú nadmerné makroekonomické nerovnováhy. V kontexte vysokého ale znižujúceho sa objemu nesplácaných úverov a veľmi vysokej ale zlepšujúcej sa nezamestnanosti najmä z vysokého verejného dlhu a zdĺhavo slabej dynamiky produktivity vyplývajú riziká s významom presahujúcim hranice štátu. Vzhľadom na veľkosť talianskeho hospodárstva a jeho význam presahujúci hranice štátu je obzvlášť dôležitá potreba prijať opatrenia na zníženie rizika nepriaznivých účinkov na talianske hospodárstvo a hospodársku a menovú úniu.

(4)Taliansko predložilo 16. mája 2018 svoj národný program reforiem na rok 2018 a svoj program stability na rok 2018. S cieľom zohľadniť prepojenia medzi nimi sa obidva tieto programy posudzovali súčasne.

(5)Príslušné odporúčania pre jednotlivé krajiny boli zohľadnené v programovaní európskych štrukturálnych a investičných fondov na roky 2014 – 2020. Podľa článku 23 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 platí, že ak je to nevyhnutné na podporu vykonávania príslušných odporúčaní Rady, Komisia môže požiadať členský štát, aby preskúmal svoju partnerskú dohodu a príslušné programy a navrhol ich zmeny. Komisia poskytla ďalšie informácie o tom, ako bude využívať toto ustanovenie, v usmerneniach k uplatňovaniu opatrení spájajúcich účinnosť európskych štrukturálnych a investičných fondov s riadnou správou hospodárskych záležitostí.

(6)Taliansko v súčasnosti podlieha preventívnej časti Paktu stability a rastu a vzťahuje sa naň dlhové pravidlo. Program stability na rok 2018, ktorý predložila odchádzajúca vláda, je založený na scenári vývoja, ktorý vychádza z predpokladu nezmenených právnych predpisov. Orgány predpokladajú, že celkový deficit sa zlepší z úrovne 2,3 % HDP v roku 2017 na úroveň 1,6 % v roku 2018, 0,8 % v roku 2019, pričom do roku 2020 počítajú s celkovo vyrovnanou rozpočtovou pozíciou. Predpokladá sa, že strednodobý rozpočtový cieľ, ktorým je vyrovnaná rozpočtová pozícia v štrukturálnom vyjadrení, sa dosiahne do roku 2020, pričom sa udrží sa aj v roku 2021, zatiaľ čo prepočítané štrukturálne saldo poukazuje v oboch rokoch na nízky štrukturálny deficit (0,2 % HDP). Pomer dlhu verejnej správy k HDP sa po nepatrnom znížení v roku 2017 (na 131,8 % HDP z úrovne 132,0 % v roku 2016) bude podľa predpokladov programu stability na rok 2018 ďalej znižovať do roku 2018, pričom v roku 2021 dosiahne úroveň 122,0 % aj vďaka predpokladaným príjmom z privatizácie v objeme 0,3 % ročne v období 2018 – 2020. Privatizačné ciele sa však v posledných rokoch neplnili dostatočne. Na základe predpokladu nezmenených politík sa v prognóze Komisie z jari 2018 očakáva nižší rast reálneho HDP a vyšší deficit v roku 2019, než sa uvádza v programe stability na rok 2018. Do prognózy Komisie v skutočnosti nie je zahrnuté zvýšenie sadzby DPH (0,7 % HDP), ktoré už bolo legislatívne upravené ako „ochranná doložka“ na dosiahnutie rozpočtových cieľov v roku 2019.

(7)V dôsledku toho, že Taliansko na prvý pohľad nedodržalo dlhové pravidlo v rokoch 2016 a 2017, Komisia 23. mája 2018 vydala správu podľa článku 126 ods. 3 ZFEÚ. Po posúdení všetkých relevantných faktorov sa v správe dospelo k záveru, že dlhové kritérium vymedzené v zmluve a nariadení (ES) č. 1467/1997 by sa malo považovať za v súčasnosti splnené a že začatie postupu pri nadmernom deficite nie je odôvodnené, a to najmä so zreteľom na to, že Taliansko v roku 2017 splnilo ex-post preventívnu časť paktu. Komisia opätovne posúdi jeho splnenie na základe údajov ex-post za rok 2018, ktoré sa majú oznámiť na jar 2019.

(8)V programe stability sa uvádza, že vplyv výnimočného prílevu utečencov a ochrany pred seizmickými rizikami na rozpočet je významný a poskytujú sa dostatočné dôkazy o rozsahu a povahe týchto dodatočných rozpočtových nákladov. Podľa Komisie dosiahli oprávnené dodatočné výdavky v roku 2017 úroveň 0,16 % HDP, pokiaľ ide o výnimočný prílev utečencov, a úroveň 0,19 % HDP, pokiaľ ide o ochranu pred seizmickými rizikami. V ustanoveniach uvedených v článku 5 ods. 1 a článku 6 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1466/97 sa zohľadňujú tieto dodatočné výdavky, pretože prílev utečencov a seizmické riziká sú nezvyčajnými udalosťami, ich vplyv na verejné financie Talianska je značný a udržateľnosť by nebola ohrozená tým, že sa umožní dočasná odchýlka od postupu úprav smerom k strednodobému rozpočtovému cieľu. Preto sa požadovaná úprava smerom k strednodobému rozpočtovému cieľu na rok 2017 znížila s cieľom zohľadniť tieto dodatočné náklady.

(9)Rada 11. júla 2017 odporučila Taliansku, aby zabezpečilo nominálnu mieru zníženia čistých primárnych verejných výdavkov v roku 2018 najmenej o 0,2 %, čo zodpovedá ročnej štrukturálnej úprave vo výške 0,6 % HDP. Zároveň bolo uvedené, že v posúdení návrhu rozpočtového plánu na rok 2018 a následnom posúdení rozpočtových výsledkov za rok 2018 sa bude musieť náležite zohľadniť cieľ, ktorým je plnenie zámerov fiškálnej politiky, ktoré prispievajú k posilneniu prebiehajúceho oživenia a k zabezpečeniu udržateľnosti verejných financií. V nadväznosti na posúdenie sily oživenia v Taliansku, ktoré Komisia vykonala v kontexte svojho stanoviska k návrhu rozpočtového plánu Talianska a v ktorom náležite zohľadnila jeho výzvy v oblasti udržateľnosti, sa pre rok 2018 vyžaduje fiškálne štrukturálne úsilie najmenej 0,3 % HDP bez žiadnej dodatočnej prípustnej odchýlky počas jedného roka. Zodpovedá to nominálnej miere rastu čistých primárnych verejných výdavkov, ktoré nepresahujú 0,5 %. Vzhľadom na celkové posúdenie vychádzajúce z prognózy Komisie z jari 2018 existuje riziko značnej odchýlky od odporúčaného postupu úprav smerom k strednodobému rozpočtovému cieľu v roku 2018.

(10)Vzhľadom na pomer dlhu verejnej správy k HDP Talianska nad úrovňou 60 % a vzhľadom na predpokladanú produkčnú medzeru krajiny vo výške 0,5 % v roku 2019 by nominálna miera rastu bez čistých primárnych verejných výdavkov nemala presiahnuť 0,1 %, čo zodpovedá štrukturálnej úprave 0,6 % HDP na základe matice úprav požadovanej v Pakte stability a rastu. Za predpokladu nezmenenej politiky existuje v roku 2019 a v rokoch 2018 a 2019 posudzovaných spoločne riziko značnej odchýlky od tejto požiadavky. Taliansko na prvý pohľad podľa prognózy nesplní dlhové pravidlo v roku 2018 ani 2019. Vysoký pomer dlhu k HDP v prípade Talianska na úrovni približne 130 % HDP navyše znamená, že rozsiahle zdroje sú vyčleňované na pokrytie nákladov na dlhovú službu, a to na úkor položiek, ktoré výraznejšie podporujú rast, vrátane vzdelávania, inovácií a infraštruktúry. Rada celkovo zastáva názor, že od roku 2018 by sa mali prijať potrebné opatrenia, aby sa dodržiavali ustanovenia Paktu stability a rastu. Bolo by obozretné využiť akékoľvek neočakávané zisky na ďalšie zníženie pomeru dlhu verejnej správy.

(11)Výdavky Talianska na starobné dôchodky, ktoré sú približne na úrovni 15 % potenciálneho HDP, sú v súčasnosti medzi najvyššími v EÚ. Skryté záväzky vyplývajúce zo starnutia obyvateľstva boli obmedzené minulými dôchodkovými reformami, ktorými sa zlepšila dlhodobá udržateľnosť Talianska aj postupným prispôsobovaním veku odchodu do dôchodku strednej dĺžke života. V rozpočte na rok 2017 aj 2018 sa však nachádzali ustanovenia, ktoré čiastočne zvrátili uvedené reformy. Okrem toho má Taliansko väčší podiel obyvateľstva vo veku nad 65 rokov, než je priemer EÚ. Predpokladá sa, že sa časom ešte zväčší, a zhorší sa tak index ekonomickej závislosti poproduktívnej zložky Talianska. Preto sa v strednodobom časovom horizonte predpokladá zvýšenie výdavkov na dôchodky. Veľký podiel starobných dôchodkov na verejných výdavkoch takisto obmedzuje iné sociálne výdavky vrátane boja proti chudobe a výdavkové položky na posilnenie rastu ako vzdelávanie, ktorého podiel na výdavkoch od začiatku tisícročia klesá. Pri dodržiavaní zásady spravodlivosti a úmernosti by sa značné úspory mohli dosiahnuť intervenciou v oblasti vysokých dôchodkových nárokov, ktoré nezodpovedajú príspevkom.

(12)Daňový systém Talianska veľmi negatívne vplýva na kapitál a prácu, čo má nepriaznivý účinok na hospodársky rast. Napriek nedávnemu rozšíreniu cielených daňových stimulov je daňové zaťaženie produkčných faktorov naďalej jedno z najvyšších v EÚ, čo odrádza od investovania a zamestnávania. Existuje priestor na jeho zníženie bez vplyvu na rozpočet tak, že sa prejde na základy dane menej škodlivé pre rast, ako sú napríklad nehnuteľnosti a spotreba. V roku 2015 došlo k zrušeniu periodickej dane z nehnuteľností v prípade prvej obytnej nehnuteľnosti aj v prípade majetnejších domácností. Okrem toho sú katastrálne hodnoty nehnuteľností značne neaktuálne a reforma na ich zosúladenie so súčasnými trhovými hodnotami sa ešte neuskutočnila. Existuje obzvlášť vysoký počet a veľkosť daňových výdavkov, a to najmä v prípade znížených sadzieb dane z pridanej hodnoty. Ich zjednodušenie bolo opäť odložené napriek tomu, že sa to vyžaduje vo vnútroštátnych právnych predpisoch. Takisto existuje priestor na zníženie zaťaženia podnikov a domácností plniacich si daňové povinnosti zjednodušením daňového kódexu a zvýšením všeobecnej úrovne daňovej disciplíny. Pozitívnym krokom týmto smerom je rozšírenie povinnej elektronickej fakturácie na všetky transakcie v súkromnom sektore od roku 2019. Zvýšili sa však zákonné hranice pre platby v hotovosti, čo by mohlo odradiť od používania elektronických platieb, ktorých povinná povaha môže zlepšiť daňovú disciplínu. Národný štatistický úrad Talianska odhaduje, že tieňová ekonomika predstavuje približne 12,9 % HDP, ale na riešenie tohto problému sa neplánujú žiadne strategické opatrenia. Približne 15,9 % celkovej zamestnanosti je čiastočne alebo úplne neevidovanej, pričom v niektorých odvetviach je to takmer 50 %.

(13)Počas krízy prudko poklesli investície a doteraz sa nevrátili na svoju úroveň z roku 2007. Napriek zvýšeniu v roku 2017 je úroveň investícií v porovnaní s inými krajinami EÚ stále nízka. Obzvlášť nízke boli súkromné investície, ktorých výšku brzdili štrukturálne faktory. Medzi ne patrí menej priaznivé podnikateľské prostredie, finančné obmedzenia v súvislosti s nedostatočne rozvinutými kapitálovými trhmi, oslabené bankové úvery a nedostatok vysokokvalifikovaných pracovníkov, okrem iného aj v dôsledku úniku mozgov a obmedzeného celoživotného vzdelávania. Nehmotné aktíva, ako je výskum a vývoj, inovácie a odborná príprava pracovníkov, sú životne dôležité pre rast produktivity a hospodársky rast a pomocou nich možno vysvetliť rozdiely v produktivite medzi jednotlivými krajinami. Investície do takýchto aktív sú však naďalej pod priemerom EÚ. Je to dôsledkom veľkého počtu mikropodnikov, chýbajúcej špecializácie v odvetviach intenzívne využívajúcich poznatky v Taliansku, obmedzenej digitalizácie a obmedzených digitálnych zručností. Zároveň sa znížili celkové verejné výdavky na výskum a vývoj. Financovanie malých a stredných podnikov je naďalej výrazne závislé od bankového sektora a napriek historicky najnižším úrovniam nákladov na financovanie úverov je ich poskytovanie naďalej utlmené. Takisto existujú veľké regionálne rozdiely, pokiaľ ide o investície do výskumu a vývoja, zavádzanie nedávnych politických stimulov pre inovatívne podniky a kvalitu vzdelávania. Na základe aktuálneho hodnotenia výsledkov rôznych priemyselných opatrení zavedených v rámci iniciatív „Financovanie rastu“ a „Priemysel/podnikanie 4.0“ by bolo vhodné vytvoriť dlhodobý politický rámec na zachovanie investícií, ktorý dokáže posilniť rôzne faktory (dostupnosť úverov, silná výskumná základňa, vysokoškolské vzdelávanie a vhodné zručnosti) podporujúce rast. Takisto by bolo vhodné zvážiť existujúce rozdiely v priemyselných a vzdelávacích systémoch medzi regiónmi.

(14)Efektívnosť justičného systému Talianska sa v posledných rokoch zvýšila len nepatrne, pričom dĺžka súdnych konaní, najmä na vyšších stupňoch, naďalej vyvoláva obavy. Konkrétne v roku 2016 bol čas potrebný na vyriešenie občianskoprávnych a obchodnoprávnych konaní naďalej jeden z najvyšších v EÚ na všetkých stupňoch. Počet nevyriešených konaní na najvyššom kasačnom súde sa ďalej zvyšoval a v počte na obyvateľa zostáva jedným z najvyšších v EÚ. Taliansky parlament už dva roky rokuje o významnom vykonávacom právnom predpise na zjednodušenie civilných procesných pravidiel a zavedenie účinnejších odstrašujúcich prostriedkov proti podávaniu kverulantských žalôb. Okrem toho sa spomedzi prijatých opatrení na obmedzenie súdnych sporov a posilnenie procesnej disciplíny nestalo zjednodušené súdne konanie („rito sommario“) automatickým konaním na odvolacích súdoch, pričom na druhom stupni sa naďalej nekonzistentne a v obmedzenej miere používa filter na posúdenie neprípustnosti odvolaní, v dôsledku čoho sa nedosiahlo očakávané zníženie počtu nových prípadov. Naopak, počet nových občianskoprávnych vecí sa v roku 2016 zvýšil na prvom aj druhom stupni aj dôsledku neustále sa zvyšujúceho podielu odvolaní. Zvyšujúci sa podiel kasačných odvolaní bol v roku 2016 označený za neprípustný, čím sa potvrdil nedávny vzostupný trend. Schopnosť najvyššieho súdu zaoberať sa svojimi novými prípadmi sa takisto zhoršila v dôsledku značného nárastu nových vecí, ktoré nie sú trestného charakteru (vrátane daňových vecí), čo by mohlo oslabiť jeho úlohu. Náležité posilnenie procesných pravidiel, a to aj proti zneužívaniu súdnych konaní, by takisto mohlo prispieť k spoľahlivému a efektívnemu výkonu spravodlivosti.

(15)Pre talianske podnikateľské prostredie a verejné obstarávanie je korupcia naďalej jedným z hlavných problémov. Taliansko zlepšilo svoj rámec pre boj proti korupcii upravením inštitútu premlčania, rozšírením ochrany oznamovateľov protispoločenskej činnosti na zamestnancov v súkromnom sektore a lepším zosúladením trestného činu korupcie medzi súkromnými stranami s medzinárodnými štandardami. Hoci sa prijatou reformou inštitútu premlčania nepozastavujú podmienky premlčania po odsúdení súdom prvého stupňa, ako odporučila skupina krajín proti korupcii v rámci Európskej rady, môže sa ňou obmedziť rozsah nečestných trestných konaní používaných právnikmi ako zdržovacia taktika na súdoch vyšších stupňov. Možno tak zmierniť pretrvávajúcu obavu, že dôjde k premlčaniu korupčných prípadov po odsúdení súdom prvého stupňa. Zvýšením efektívnosti trestnej justície by sa mohlo zlepšiť potláčanie korupcie. V roku 2014 Taliansko zaznamenalo najvyšší počet nových a nevyriešených trestných vecí na druhom a treťom stupni v EÚ, aj v dôsledku jedného z najvyšších podielov kasačných odvolaní. Výsledkom toho sú jedny z najdlhších súdnych konaní. Poskytovaním stimulov pre zrýchlené konania a odrádzanie zneužívania súdnych konaní by pomohlo trestnej justícii a zvýšilo účinnosť boja proti korupcii. Okrem toho kľúčovú úlohu vo vykonávaní nového rámca pre boj proti korupcii zohráva národný protikorupčný úrad.

(16)Zvýšenie kvality talianskej verejnej správy by malo pozitívny vplyv na podnikateľské prostredie a investície, ako aj schopnosť podnikov využívať príležitosti v oblasti inovácií. Z veľkých regionálnych rozdielov, pokiaľ ide o ústretovosť orgánov verejnej správ k podnikom, vyplýva, že podnikatelia čelia pri podnikaní v určitých oblastiach väčším prekážkam. V roku 2015 bol prijatý komplexný vykonávací predpis o reforme verejnej správy s potenciálom zvýšenia jej efektívnosti na prospech hospodárstva. Do konca roka 2017 sa ukončil proces implementácie reformy a teraz si vyžaduje, aby sa presadzovala, najmä v regiónoch s najhoršími výsledkami. V prípade podnikov vo verejnom vlastníctve je cieľom reformy zabezpečiť, aby sa takéto podniky pri svojej činnosti riadili rovnakými pravidlami ako súkromné subjekty. Medzi deklarované ciele patrí: racionalizácia podnikov vo verejnom vlastníctve zlúčeniami, konsolidáciami neziskových podnikov a privatizáciami; zvýšenie efektívnosti zvyšných podnikov; a predchádzanie budúcemu rozrastaniu sa nedôležitých podnikov vo verejnom vlastníctve. Kľúčom k dosiahnutiu týchto cieľov je presadzovanie nového rámca. Miestne verejné služby sú navyše chránené pred hospodárskou súťažou (už existujúcich na trhu a v snahe nových podnikov o získanie podielu trhu), čo vplýva na efektívnosť, kvalitu služieb a vedie k nespokojnosti spotrebiteľov. V reforme verejnej správy z roku 2015 sa takisto predpokladalo zavedenie nového rámca s cieľom zreformovať riadenie miestnych verejných služieb. Ústavný súd však v novembri 2016 vyhlásil postup na prijatie určitých legislatívnych dekrétov za protiústavný, a to aj dekrétu týkajúceho sa miestnych verejných služieb. Keďže konečný termín na prijatie dekrétu uplynul v novembri 2016, potrebná je nová legislatívna iniciatíva.

(17)Zlepšením podnikateľského prostredia by sa uľahčilo podnikanie a súčasne by lepšie rámcové podmienky hospodárskej súťaže podporili efektívnejšie prideľovanie zdrojov a zvyšovanie produktivity. Každoročný zákon o hospodárskej súťaži z roku 2015 bol prijatý v auguste 2017 a treba ho riadne implementovať. V niektorých sektoroch však pretrvávajú výrazné prekážky brániace hospodárskej súťaži, ako sú napríklad odborné služby, miestna verejná doprava, železnice a maloobchod. Na kvalitu služieb by pozitívne vplývalo zvýšenie konkurencie v postupoch udeľovania verejných zákaziek na poskytnutie služieb a povolení zaisťujúcich prístup k verejným statkom. V oblasti verejného obstarávania budú výhody nedávnej reformy závisieť od jej včasného dokončenia, konzistentného uplatňovania plánov v oblasti elektronického a hromadného obstarávania a skutočnej aktivácie ústredného orgánu pre verejné obstarávanie v oblasti koordinácie politík (Cabina di regia per gli appalti pubblici).

(18)Po prijatí opatrení v roku 2017 s cieľom riešiť otázku viacerých slabších bánk sa dôvera trhov v talianske banky zvýšila. Vďaka zlepšeniu hospodárskej situácie a tlaku v oblasti dohľadu sa dosiahol pokrok v znížení objemu nesplácaných úverov, avšak objem úverov pochádzajúcich z minulosti je naďalej vysoký. Obmedzuje to ziskovosť bánk a ich schopnosť vnútorne vytvárať kapitál. V záujme ďalšieho posilnenia finančnej stability a úverovej expanzie do reálnej ekonomiky treba zachovať tempo likvidácie nesplácaných úverov, čo zahŕňa aj prehĺbenie sekundárneho trhu s nesplácanými úvermi. Takisto by sa mala podporiť ďalšia reštrukturalizácia a konsolidácia súvah aj v prípade malých bánk a bánk druhej úrovne. Súčasťou toho je riešenie štrukturálne nízkej ziskovosti bánk znižovaním nákladov a optimalizáciou obchodných modelov.

(19)Zatiaľ čo viaceré reformy podnikového riadenia už prebiehajú, plnou implementáciou reforiem veľkých družstevných bánk a malých družstevných bánk by sa podporilo celkové zdravie bankového sektora. Rámec pre platobnú neschopnosť a rámec pre zhabanie majetku naďalej v nedostatočnej miere podporujú rýchle vymáhanie a reštrukturalizáciu nesplácaných úverov. Okamžité prijatie a vykonávanie legislatívnych opatrení potrebných na reformu insolvenčného konania by pomohlo odstrániť štrukturálne nedostatky. Opatrenia, ktoré boli v roku 2016 prijaté na urýchlenie vymáhania kolaterálu bankami, sa ešte neuplatňujú. Rámec pre vymáhanie kolaterálu sa ešte plne nevzťahuje na spoločnosti a domácnosti.

(20)Napriek dosiahnutému pokroku vďaka prijatiu viacerých politických opatrení v posledných rokoch je prístup k financovaniu naďalej dôležitou prekážkou brániacou investíciám a financovania rastu, najmä v prípade malých a stredných podnikov. Financovanie podnikov sa v prevažnej miere naďalej opiera o banky, pričom v porovnaní s ostatnými krajinami EÚ je kapitálový trh nedostatočne rozvinutý. V porovnaní s priemerom EÚ je podiel malých a stredných podnikov financovaných z vlastného kapitálu obzvlášť malý. Nedávnym znížením „kvóty pre vlastný kapitál podnikov“ sa ešte viac zvýšilo uprednostňovanie bankových úverov. V záujme podpory investícií a rastu by nevyhnutnou zložkou pri diverzifikácii zdrojov financovania podnikov bola podpora prístupu podnikov k trhovému financovaniu.

(21)V posledných rokoch došlo k výraznej reforme inštitúcií trhu práce. Situácia na trhu práce sa naďalej zlepšuje, keďže počet zamestnaných osôb sa v roku 2017 zvýšil o 1,0 % na viac ako 23 miliónov osôb, čo je na úrovni pred vypuknutím krízy. Miera zamestnanosti (osôb vo veku 20 – 64 rokov) sa v poslednom roku zvýšila na viac než 62 %, aj keď zväčša dôsledkom pracovných miest na dobu určitú. Stále je však výrazne pod priemerom EÚ. Miera nezamestnanosti klesla na 10,9 %, ale celkový počet odpracovaných hodín je výrazne nižší než pred recesiou. Napriek zlepšeniu situácie je dlhodobá nezamestnanosť a nezamestnanosť mladých ľudí naďalej vysoká, čo ohrozuje sociálnu súdržnosť a rast. Podiel mladých ľudí, ktorí nie sú zamestnaní, ani nie sú v procese vzdelávania alebo odbornej prípravy, v roku 2017 predstavoval 20,1 %, čo je stále najviac v EÚ. Tento jav sa vyznačuje veľkými a pretrvávajúcimi regionálnymi rozdielmi.

(22)Vyjednávanie na podnikovej alebo územnej úrovni je naďalej obmedzené, aj v dôsledku toho, že v Taliansku prevládajú malé podniky. Môže brániť rýchlejšiemu prispôsobovaniu sa miezd miestnym ekonomickým podmienkam. Koncom februára 2018 podpísali Confindustria a tri veľké talianske odborové zväzy (Cgil, Cisl a Uil) rámcovú dohodu, v ktorej sa zdôraznila úloha druhostupňového vyjednávania zvýšením právnej istoty tak, že sa stanovili jasnejšie pravidlá zastupovania sociálnych partnerov pri rokovaniach. Hoci sa v roku 2017 zvýšili daňové zvýhodnenia v prípade zvyšovania miezd na základe produktivity stanovené z druhostupňových dohodách, ich účinnosť sa hodnotí ťažko. Napriek tomu, že celkový počet kolektívnych zmlúv je na vzostupe, hlavné odborové zväzy a združenia zamestnávateľov podpísali len ich malú časť.