Pandémia vypukla v čase, keď väčšina nerovnováh prechádzala procesom nápravy v dôsledku priaznivých makroekonomických podmienok, hoci zároveň vznikali nové riziká súvisiace so znakmi prehriatia. Udržateľné obdobie hospodárskeho rastu počas prevažnej časti minulého desaťročia uľahčilo postupnú nápravu nerovnováh. Tieto nerovnováhy súviseli s vysokými úrovňami pomeru súkromného a verejného dlhu k HDP, ktoré boli dedičstvom celosvetovej finančnej krízy aj vyhrocujúcej sa situácie, ktorá jej predchádzala. Takisto došlo k náprave veľkých deficitov bežného účtu alebo prudkého rastu úverov, čo viedlo k postupnému zníženiu zahraničného dlhu a posilneniu bankových systémov. V posledných rokoch sa stupňovali výzvy a riziká súvisiace so znakmi prehriatia v niektorých sektoroch v niektorých krajinách po pretrvávajúcom hospodárskom rozmachu, a to predovšetkým na úrovni cien obytných nehnuteľností a nákladovej konkurencieschopnosti, najmä v krajinách s výraznejším hospodárskym rastom.

V správe o mechanizme varovania sú identifikované členské štáty, v prípade ktorých by sa mali vykonať hĺbkové preskúmania s cieľom posúdiť, či ich postihli nerovnováhy, ktoré si vyžadujú opatrenia v príslušných oblastiach politiky [článok 5 nariadenia (EÚ) č. 1176/2011]. Komisia, berúc do úvahy diskusie o správe o mechanizme varovania s Európskym parlamentom a v rámci Rady a Euroskupiny, následne vypracuje hĺbkové preskúmania pre príslušné členské štáty. Hĺbkové preskúmania sa uverejnia na jar 2022 a poskytnú základ pre posúdenie existencie a závažnosti makroekonomických nerovnováh Komisiou a pre identifikáciu nedostatkov v príslušných oblastiach politiky.

Rýchla a koordinovaná politická reakcia na pandémiu zmiernila jej hospodársky vplyv a Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti poskytuje jedinečnú príležitosť na to, aby sme vyšli z krízy silnejší. Hneď po vypuknutí pandémie sa na podporu národných fiškálnych opatrení aktivovala všeobecná úniková doložka Paktu stability a rastu. Dohoda o dočasnom rámci štátnej pomoci umožnila členským štátom v plnej miere využívať flexibilitu stanovenú podľa pravidiel štátnej pomoci. Európsky nástroj dočasnej podpory na zmiernenie rizík nezamestnanosti v núdzovej situácii (SURE) pomáhal chrániť pracovné miesta. Vlády poskytovali nevídanú fiškálnu a politickú podporu a Európska centrálna banka (ECB) vykonala širokú škálu opatrení na zachovanie finančnej stability a zaistenie bezproblémového fungovania finančných trhov. Účinné vykonávanie reforiem a investícií do plánov obnovy a odolnosti počas postupnej obnovy pomôže podporiť trvalú obnovu, posilniť odolnosť a urýchliť zelenú a digitálnu transformáciu EÚ. Vykonávanie plánov obnovy a odolnosti môže podporiť znižovanie nerovnováh a zmierňovať makroekonomické riziká. Plány poskytujú členským štátom najviac zasiahnutým krízou spôsobenou ochorením COVID-19 jedinečnú príležitosť na to, aby sa dostali na cestu udržateľného vyššieho rastu, čo podporí vytváranie pracovných miest, zlepší udržateľnosť dlhovej služby a pomôže obnoviť rovnováhu európskeho hospodárstva ako celku.



Horizontálnu analýzu predloženú v správe o mechanizme varovania možno zhrnúť takto:

·Kríza spôsobená ochorením COVID-19 dočasne ovplyvnila zahraničné pozície, no zásadne nezmenila modely bežného účtu. Krajiny s významnými sektormi cezhraničného cestovného ruchu vo všeobecnosti zaznamenali citeľný nárast deficitov bežného účtu alebo zníženie svojich miernych prebytkov. Očakáva sa, že s obnovením cestovania sa to postupne napraví. Niektoré z najväčších prebytkov bežného účtu v roku 2020 mierne klesli, v dôsledku čoho sa súčasný bežný účet eurozóny ako celku zosúladil s fundamentmi. Z údajov za prvý polrok 2021 však vyplýva citeľný nárast súčasného prebytku bežného účtu v eurozóne spôsobený najmä vyššou obchodnou bilanciou v oblasti služieb. V súčasnosti sa predpokladá, že bežný účet eurozóny sa v roku 2021 vráti na úroveň z roku 2019, čo je odrazom pokračujúceho utlmeného domáceho dopytu. Najväčšie zmeny v bežných účtoch sú celkovo kompozičné: vo všetkých členských štátoch súkromný sektor zvýšil svoju mieru čistých úspor, zatiaľ čo čistá úverová pozícia sektora verejnej správy citeľne klesla v dôsledku vplyvu pandémie COVID-19 a opatrení prijatých na jej zmiernenie. Niekoľko členských štátov s veľkými zápornými čistými medzinárodnými investičnými pozíciami zaznamenali zhoršenie svojich bežných účtov v roku 2020, no predpokladá sa postupné zvrátenie vplyvu na ich pomer čistej medzinárodnej investičnej pozície k HDP.

·Narušenie hospodárskej činnosti v roku 2020 viedlo k veľkému zvyšovaniu jednotkových nákladov práce, v súvislosti s ktorým sa očakáva, že počas obnovy sa čiastočne zvráti, no vo viacerých prípadoch vzniká nedostatok pracovnej sily a dochádza k nákladovým tlakom. V celej EÚ sa zvýšili jednotkové náklady práce v dôsledku stabilného počtu zamestnaných osôb, ktorý sa napriek prudko klesajúcej výrobe udržal vďaka rôznym verejným iniciatívam na zachovanie pracovných miest, najmä režimom skráteného pracovného času, v rámci ktorých sa uprednostňovalo znižovanie počtu odpracovaných hodín, a nie úrovní zamestnanosti. Tieto účinky sa odrážajú v dočasnom znížení celkovej produktivity práce v roku 2020. Súbežne s obnovou postupuje produktivita, vďaka ktorej dochádza k čiastočnému zvratu strát v jednotkových nákladoch práce. V niektorých krajinách sa však zrýchľuje zvyšovanie miezd a niekedy sa pokračuje v trendoch spred pandémie. Situácia na trhu práce sa však v jednotlivých sektoroch a krajinách líši a hoci v niektorých prípadoch sa zamestnanosť zväčša vrátila na úroveň spred krízy, v iných pretrvávajú významné medzery. V niektorých prípadoch môže počas obnovy pokračovať zvýšené prerozdeľovanie medzi pracovnými miestami, firmami a sektormi, čo môže viesť k určitým trvalým zmenám vo výrobnej kapacite krajín. V niektorých iných prípadoch vzniká nedostatok pracovnej sily, a to najmä v krajinách menej zasiahnutých krízou a s väčším dopytom. V kombinácii s inými faktormi, ako sú prudko rastúce ceny energie, sa môžu nákladové tlaky výrazne zväčšiť a stať sa v budúcnosti rizikom.

·Súborom politických opatrení sa zachovali pracovné miesta a výrobné kapacity počas krízy tak, že sa podporovala likvidita a solventnosť súkromného sektora. Podporné opatrenia, ako napríklad moratóriá na splácanie dlhov a štátne úverové záruky, pomohli zabrániť nedostatku likvidity súkromného sektora, ktorý na začiatku krízy spôsobenej ochorením COVID-19 spôsoboval problémy so solventnosťou. Moratóriá umožnili odklad splácania dlhov, pričom zvýšili nominálnu výšku dlhu a súvisiacu úrokovú záťaž. Keď sa tieto opatrenia budú postupne rušiť, môžu vzniknúť ťažkosti so splácaním, a to najmä v sektoroch viac zasiahnutých krízou a vo firmách, ktoré už predtým boli zraniteľné. V mnohých krajinách bolo zvyšovanie dlhu podnikov a domácností sprevádzané zvýšením čistých úspor.

·Zadlženosť podnikov sa v roku 2020 vo väčšine krajín EÚ zvýšila, a to v niektorých prípadoch prudko. Nové úvery na pokrytie náhlych strát a nedostatku likvidity vyplývajúcich z pandémie prispeli okrem účinku hlbokej recesie aj k zvýšeniu pomeru podnikových dlhov k HDP. Hoci značne zvýšené čisté úverové toky trvali až do začiatku roka 2021, ich nedávne zmiernenie by mohlo byť znakom nižšieho dopytu, ktorý by mohol súvisieť s tým, že podniky využívajú akumulovanú likviditu, alebo aj znakom nižšej ponuky úverov.

·Súbežne so zintenzívňovaním obnovy sa zvýšili úvery pre domácnosti. Vyšší pomer dlhu domácností k HDP zaznamenaný v roku 2020 bol spôsobený najmä veľkým poklesom HDP. Úverové toky v čase vrcholenia pandémie boli utlmené, najmä v dôsledku prudkého poklesu spotrebných úverov. Mnohé krajiny zároveň zaznamenali zvyšovanie hypotekárnych úverov v súvislosti s intenzívnou aktivitou na trhu s nehnuteľnosťami a s rýchlo stúpajúcimi cenami obytných nehnuteľností. Od začiatku roka 2021 sa vo viacerých krajinách súbežne s obnovou zvyšujú čisté úverové toky.

·Kríza spôsobená ochorením COVID-19 a opatrenia, ktoré vlády prijali na jej zmiernenie, mali zásadný vplyv na verejný dlh. Nevyhnutná rozsiahla podpora, ktorú vlády poskytovali, prispela k čiastočnému odkloneniu nepriaznivého hospodárskeho vplyvu pandémie od domácností a firiem, čím sa chránili pracovné miesta a rastový potenciál. Pomer verejného dlhu k HDP sa viac zvýšil v krajinách neúmerne zasiahnutých recesiou, a to hlavne v dôsledku ich sektorov cestovného ruchu. Očakáva sa, že pomer verejného dlhu k HDP sa vďaka obnove stabilizuje, pričom v niektorých prípadoch už začal klesať, no vlády celkovo vychádzajú z krízy s očividne vyššou zadlženosťou. Podporné zámery fiškálnej politiky a opatrenia menovej politiky sa vzájomne posilňovali, pokiaľ ide o udržiavanie dôvery a stability. Podmienky poskytovania úverov vládam boli napriek ich zvýšeným finančným potrebám naďalej nápomocné, a to v dôsledku opatrení menovej politiky, ako aj dlhodobejších faktorov, ako sú úspory prevyšujúce investície v eurozóne. Vzhľadom na vývoj inflácie sa náklady na prijaté úvery a pôžičky mierne sprísnili, no celkovo zostávajú nízke. Náklady na prijaté úvery a pôžičky sa o niečo viac zvýšili v niektorých členských štátoch mimo eurozóny s pohyblivými výmennými kurzami. Niektoré z nich majú nezanedbateľný podiel dlhu denominovaného v cudzej mene alebo relatívne krátku splatnosť dlhov.

·Pandémiu sprevádzalo ďalšie zrýchľovanie rastu cien obytných nehnuteľností. Po rokoch zvyšovania ceny obytných nehnuteľností v roku 2020 a v prvom polroku 2021 rástli ešte rýchlejšie a dosahovali najrýchlejšie tempo rastu od celosvetovej finančnej krízy. V mnohých krajinách EÚ sa prejavujú riziká nadhodnotenia. To vyvoláva obavy, najmä v prípadoch vysokého alebo rýchlo rastúceho dlhu domácností. Rast cien obytných nehnuteľností spôsobujú rôzne faktory podporujúce dopyt a obmedzujúce ponuku. Obmedzenia ponuky existovali už pred pandémiou a zákazy vychádzania ich dočasne prehĺbili. Je možné, že pandémia viedla k určitým štrukturálnym zmenám v dopyte po obytných nehnuteľnostiach, keďže prechod na prácu na diaľku vo väčšej miere môže zmeniť zemepisné preferencie. Finančné podmienky sú ústretové a je celkovo pravdepodobné, že budú naďalej podporovať zvýšený dopyt po obytných nehnuteľnostiach, pričom príjmy domácností rastúce súbežne s obnovou budú zároveň pravdepodobne podporovať ďalší rast cien obytných nehnuteľností.

·Bankový sektor si zachováva významné podiely kapitálu, no ziskovosť sa v roku 2020 oslabila a vplyv krízy na bankové súvahy sa môže v plnej miere prejaviť až časom. Podmienky v bankovom sektore sa od celosvetovej finančnej krízy značne zlepšili, pričom počas rokov pred pandémiou sa vytvorili kapitálové rezervy a podiely kapitálu sa v roku 2020 ďalej zvýšili, a to aj v dôsledku dočasných regulačných obmedzení vyplácania dividend. Vplyv krízy spôsobenej ochorením COVID-19 na bankový sektor bol obmedzený vďaka posilneniu sektora dosiahnutého po finančnej kríze a v dôsledku rozsiahlych dočasných politických opatrení, ako sú úverové záruky, moratóriá na splácanie dlhu alebo dočasné regulačné uvoľnenie. Nesplácané úvery sa v roku 2020 ďalej znižovali, a to najmä v krajinách, v ktorých boli značné a v ktorých banky scudzovali historické aktíva. Dlhodobý problém nízkej ziskovosti však pretrváva. Okrem toho vplyv krízy na kvalitu aktív, ziskovosť a kapitálové rezervy sa v plnom rozsahu môže prejaviť až vtedy, keď sa zrušia uvedené politické opatrenia. Mala by sa dôkladne monitorovať potenciálna spätná väzba medzi bankami, štátmi a podnikovým sektorom.

Hoci vplyv pandémie zmiernili rozhodné politické opatrenia, pandémia prehĺbila rozdiely medzi krajinami eurozóny. Členské štáty s významným sektorom cezhraničného turistického ruchu boli najviac vystavené hospodárskemu vplyvu pandémie COVID-19, čo rôzne ovplyvnilo zamestnanosť a rast. Keďže pre tieto krajiny bol takisto charakteristický relatívne veľký verejný, súkromný alebo zahraničný dlh, viedlo to k širšiemu rozptylu zadlženosti v rámci eurozóny. Niektoré z týchto trendov súvisia s dočasnými faktormi, ako je vplyv obmedzení v oblasti cestovania, no napriek úspechu rozhodných politických opatrení pri zmierňovaní zväčšujúcich sa hospodárskych a sociálnych rozdielov hrozí, že kríza po sebe zanechá stopy a upevní rozdiely.

V eurozóne ako celku pretrváva veľký prebytok bežného účtu, čo poukazuje na to, že neexistuje priestor na udržanie obnovy na agregovanej úrovni eurozóny. Takisto by to prispelo k rýchlejšiemu znižovaniu nerovnováh. Bežný účet eurozóny ako celku dočasne klesol na úroveň približujúcu sa jej fundamentom, no predpokladá sa, že sa vráti na úroveň spred krízy presahujúcu fundamenty. Výsledky na úrovni členských štátov sa veľmi výrazne líšia. Opätovné nastolenie vonkajšej rovnováhy v eurozóne je ešte dôležitejšie vzhľadom na obmedzený priestor na dodatočnú menovú podporu na udržanie dopytu.



Vzhľadom na prepojenia medzi hospodárstvami eurozóny je potrebná vhodná kombinácia makroekonomických politík vo všetkých členských štátoch s cieľom udržať obnovu pri súčasnej náprave nerovnováh a riešení vznikajúcich rizík. Hospodársky rozmach v krajinách eurozóny, ktoré sú čistými veriteľmi, a to aj na základe podmienok podporujúcich dopyt, by prospel nielen týmto krajinám, ale aj krajinám, ktoré sú čistými dlžníkmi, keďže vyšší rast v eurozóne podporuje rast a znižovanie zadlženosti, ako aj zlepšovanie zahraničných pozícií v skupine krajín, ktoré sú čistými dlžníkmi. V tejto súvislosti by pomohlo načasovanie zrušenia mimoriadnej politickej podpory, ktorá sa uplatňovala počas krízy, podľa potrieb úpravy. Citeľné a trvácne zlepšenia v oblasti produktivity a konkurencieschopnosti v krajinách, ktoré sú čistými dlžníkmi, by takisto prispeli k opätovnému nastoleniu vonkajšej rovnováhy a napomohli by pri zmierňovaní dlhového zaťaženia. Účinné využívanie nástrojov zavedených na úrovni eurozóny a EÚ spolu s účinným vykonávaním potrebných reforiem a investícií by pomohlo podporiť trvalú obnovu a posilniť odolnosť, a to aj riešením nerovnováh a vznikajúcich rizík. Rozhodujúce bude, aby sa financovanie z nástroja NextGenerationEU a viacročného finančného rámca (VFR) v plnej miere absorbovalo a nasmerovalo na čo najproduktívnejšie využitie. Tým by sa maximalizoval hospodársky vplyv finančných prostriedkov a prispelo by to k vyváženému rastu.

Vplyv pandémie na nerovnováhy bude v plnej miere zrejmý až oneskorene, keďže sa môžu prejaviť druhostupňové účinky. Na strane podnikov pretrvávajú ohniská podkladových finančných zraniteľností v dôsledku vyčerpania vlastného kapitálu po dlhotrvajúcich stratách a vysokých dlhov. Na niektoré podniky by mohli mať vplyv štrukturálne zmeny, ktoré si vyžadujú úpravy ich obchodných modelov. Skončenie podporných opatrení môže viesť k nárastu nesplácaných úverov a konkurzov minimálne v sektoroch najviac zasiahnutých krízou spôsobenou ochorením COVID-19 a vo firmách, ktoré boli zraniteľné už pred krízou. Môže určitý čas trvať, kým sa to prejaví, a to v závislosti od druhov odkladov splatnosti, ktoré môžu byť v ponuke pre inak insolventných dlžníkov. Schopnosť insolvenčného konania odstrániť existujúce zníženia hodnoty je dôležitá na zabezpečenie toku nových úverov do hospodárstva. Poskytovanie záruk na podnikové úvery zo strany vlády pomáha zachovávať životaschopné podnikové subjekty, no ak je rozsiahle, takisto by mohlo viesť k spätnej väzbe medzi podnikovým sektorom a sektorom verejnej správy, čo by ovplyvnilo aj banky. Hrozí riziko, že slabé miesta v podnikových súvahách budú mať vplyv na trh práce, a tým aj na schopnosť niektorých domácností splácať svoje úvery. Výrazné zvyšovanie hypotekárnych úverov predstavuje ďalší rizikový faktor, najmä v prípade nápravy na trhoch s obytnými nehnuteľnosťami. Rovnako aj ďalšie zhoršovanie cien komerčných nehnuteľností môže oslabiť finančný sektor.

Podmienky financovania ovplyvnia vývoj nerovnováh. Prostredie s nízkymi úrokovými sadzbami umožnilo verejným správam, podnikom a domácnostiam viac sa zadlžiť a zmierniť účinok pandémie, pričom sa chránili pracovné miesta a výrobné kapacity. Zvýšenie úrokových sadzieb by zvýšilo náklady na financovanie dlhu vo verejnom aj v súkromnom sektore a zároveň by zvýšilo riziká v oblastiach s veľkými potrebami financovania. Od začiatku roka 2021 sa v eurozóne a mnohých iných rozvinutých hospodárstvach citeľne zvýšila inflácia. Hoci sa determinanty tohto nárastu inflácie vrátane zvýšenia cien energie javia zväčša ako prechodné, hrozí riziko, že ich trvanie nemusí byť len krátkodobé. Pokiaľ sa nesprísnia podmienky financovania, vyššia inflácia môže znížiť dlhové zaťaženie. Dlhotrvajúce zvyšovanie inflácie by však mohlo viesť k prísnejším podmienkam financovania a vyšším nákladom na prijaté úvery a pôžičky.

Vývoj na trhoch s obytnými nehnuteľnosťami si vyžaduje dôkladné monitorovanie. Vysoké ceny obytných nehnuteľností predstavujú riziko, najmä v kombinácii s vysokým zadlžením domácností znásobeným neistými zmenami na trhu práce. To predstavuje riziko pre schopnosť domácností plniť si svoje hypotekárne záväzky. Zvýšené úrokové sadzby by takisto mohli vyvíjať ďalší tlak na schopnosť splácania hypoték s dominovým efektom na bankový sektor. Pretrvávajúce zvyšovanie cien súbežne s obnovou by mohlo prispieť k tlakom na mzdy a stimulovať vyššie čerpanie hypotekárnych úverov. Dostupnosť obytných nehnuteľností sa v posledných rokoch zhoršila, čo má potenciálne nepriaznivé makroekonomické dôsledky a súvisí s nižšou súkromnou spotrebou a mobilitou pracovnej sily a odklonom úverov od investícií do zvyšovania produktivity.

Znižovanie vysokých úrovní verejného aj súkromného dlhu závisí najmä od obnovy prerastajúcej do udržateľného rastu, čo si vyžaduje produktívne investovanie. Udržateľná obnova závisí od podporných zámerov politiky a správne načasovaného zrušenia mimoriadnej politickej podpory prijatej počas krízy. Udržateľný hospodársky rozmach závisí od posilnenia hospodárskej a sociálnej odolnosti, ktoré si vyžaduje vykonanie náležitých reforiem a investícií. Vyžadujú sa investície do zvyšovania produktivity, ktoré podnietia rast v strednodobom horizonte a podporia štrukturálne transformácie, ktoré sú potrebné na dosiahnutie zelenej a digitálnej transformácie v období demografickej zmeny. O to dôležitejšie je to so zreteľom na skutočnosť, že viaceré krajiny sú poznačené vysokou úrovňou verejného a súkromného dlhu, ako aj relatívne nízkym rastovým potenciálom, v dôsledku čoho je znižovanie vysokých úrovní dlhu ťažšie. V situácii vysokého verejného dlhu treba zlepšiť kompozíciu výdavkov a príjmov, aby sa vytvoril priestor, z ktorého sa budú poskytovať verejné investície, keďže znižovanie zadlženosti na základe dôveryhodnej stratégie fiškálnych úprav je takisto potrebné na zaistenie priestoru na riešenie potenciálnych budúcich kríz. Zároveň môže dochádzať k obmedzovaniu súkromných investícií vplyvom potrieb podnikov znižovať zadlženosť. Účinné vykonávanie plánov obnovy a odolnosti zohráva dôležitú úlohu v podpore verejných a súkromných investícií, čím pomáha prekonať dlhodobý vplyv pandémie a vytvára priestor pre väčší rast a odolnosť. Nový Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti v kombinácii s európskymi štrukturálnymi a investičnými fondmi podporia obnovu s množstvom investícií a ich účinné vykonávanie posilní udržateľnosť, inkluzívnosť a odolnosť hospodárstva EÚ a jeho pripravenosť na zelenú a digitálnu transformáciu v súlade s cieľmi Únie v tejto oblasti.

Pandémia zdôraznila pozitívnu úlohu proticyklickej diskrečnej fiškálnej politiky, podporných menových politík a európskej koordinácie v reakcii na hospodársku krízu. Kríza spôsobená ochorením COVID-19 ukázala, že značné diskrečné fiškálne reakcie môžu byť účinné pri zmierňovaní bezprostredného vplyvu veľkého otrasu a úspešné pri vytváraní prostredia pre rýchle oživenie. Okamžité národné fiškálne úsilie podporilo využívanie flexibility existujúcej v regulačných rámcoch EÚ. Kolektívna reakcia posilnila dôveru. Opatrenia menovej politiky napomohli zachovať počas pandémie priaznivé podmienky financovania pre všetky odvetvia hospodárstva, čím poskytli podporu hospodárskej činnosti a zaručili strednodobú cenovú stabilitu. Vzájomne sa posilňujúce účinky fiškálnej a menovej politiky boli kľúčové pri zmierňovaní vplyvu krízy a podpore obnovy. Hoci sa očakáva, že menová politika zostane v nasledujúcich rokoch ústretová, prostredie s nízkymi úrokovými sadzbami a nedávne postupné zvyšovanie inflácie obmedzujú možnosť ďalšieho menového uvoľňovania. Fiškálna politika si preto možno bude musieť zachovať stabilizačnú úlohu, ak sa vyskytnú riziká horšieho než očakávaného vývoja, zatiaľ čo sa obozretnou rozpočtovou politikou počas normálneho obdobia vytvorí dôvera v účinnosť rozpočtovej politiky v čase krízy.

Naďalej je nevyhnutné predchádzanie makroekonomickým nerovnováham a ich náprava. Slabá hospodárska obnova by v prvom rade mohla spôsobiť prudký nárast počtu konkurzov podnikov vedúci k strate pracovných miest, ako aj k zvýšenému počtu žiadostí o záruky súvisiace s krízou v prípade podnikových úverov a obmedzeniu investícií. Po druhé, nepriaznivý hospodársky rozvoj by mohol zvýrazniť spätnú väzbu medzi štátmi a bankami. Po tretie, vzostup cien aktív a obytných nehnuteľností by v dôsledku neudržateľného nárastu cien aktív mohol prehĺbiť zraniteľnosť sektora domácností. Tieto riziká môžu nepriaznivo vplývať na udržateľnosť verejného dlhu, ako aj obmedziť priestor fiškálnej politiky umožňujúci reagovať na výzvy v budúcnosti. Odstránenie nahromadenia zraniteľností zároveň pomôže konsolidovať obnovu a posilniť dlhodobý rast. Podobnejšie hospodárske štruktúry a synchronizovanejšie podnikateľské cykly prispejú k zvyšovaniu účinnosti spoločnej menovej politiky.

Podporovaním obnovy s množstvom investícií Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti prispeje k makroekonomickej stabilite. Účinným vykonávaním plánov obnovy a odolnosti sa posilní udržateľnosť, inkluzívnosť a odolnosť hospodárstva EÚ a jeho pripravenosť na zelenú a digitálnu transformáciu. Takisto to pomôže zmierniť riziko rozdielov v rámci EÚ, keďže granty v rámci Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti sa zameriavajú na členské štáty s nižším HDP na obyvateľa, vyššou nezamestnanosťou a najviac zasiahnuté krízou spôsobenou ochorením COVID-19. Vyššia miera verejných investícií okrem toho na rozdiel od rokov po celosvetovej finančnej kríze podporí obnovu v období po pandémii. Z grantov v rámci Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti sa budú financovať vysokokvalitné investičné projekty, pričom sa nimi umožní vykonanie reforiem na zvýšenie produktivity, a to bez toho, aby to viedlo k vyššiemu vnútroštátnemu deficitu a vyšším mieram zadlženosti. Predpokladá sa, že v rokoch 2021 a 2022 sa prostredníctvom týchto grantov a ďalších zdrojov finančných prostriedkov EÚ zvýšia verejné investície v členských štátoch priemerne o 0,5 % HDP ročne.