Darcovia uznávajú význam zodpovedného investovania súkromného sektora do poľnohospodárstva vrátane udržateľného rybolovu a akvakultúry, ako aj skutočnosť, že práve poľnohospodársky sektor je hlavnou hnacou silou inkluzívneho rastu a vytvárania pracovných miest vo vidieckych oblastiach.

V decembri 2015 podpísali strany Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy Parížsku dohodu, ktorá určuje nový ambiciózny kurz globálneho úsilia o riešenie zmeny klímy. To má ďalekosiahle dôsledky na potravinovú a výživovú bezpečnosť. Počas výstavy Expo Milano v roku 2015, ktorú zorganizovalo Taliansko, sa konalo niekoľko podujatí zameraných na globálnu potravinovú bezpečnosť.

Ďalej sa vedúci predstavitelia G7 v roku 2015 zaviazali, že do roku 2030 pomôžu zmeniť situáciu 500 miliónov ľudí trpiacich hladom a podvýživou. Skupina G20 prijala v roku 2014 dlhodobý rámec pre potravinovú bezpečnosť a výživu, po ktorom v roku 2015 nasledoval akčný plán. Tieto opatrenia sa opierajú o Akčnú agendu z Addis Abeby, kde bol potvrdený politický záväzok pomôcť financovať udržateľný rozvoj prostredníctvom inovatívnych zdrojov.

V tejto súvislosti sa v rokoch 2014/2015 prijalo niekoľko významných medzinárodných dohôd a záväzkov, ktoré pomohli nepoľaviť v úsilí na globálnej úrovni a zachovať politickú vôľu v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti a v ktorých hlavnú úlohu zohrala EÚ a jej členské štáty. Dôležité je, že ukončenie hladu sa stalo druhým cieľom v rámci agendy do roku 2030 „Zmeňme náš svet“. EÚ aktívne podporuje Výbor pre svetovú potravinovú bezpečnosť vrátane zásad zodpovedného investovania do poľnohospodárstva.

Na začiatku roka 2013 EÚ a 20 členských štátov EÚ zastúpených v Etiópii plus Nórsko (EÚ+) schválili spoločnú stratégiu EÚ+ pre spoluprácu v Etiópii. Cieľom tejto stratégie bolo zabezpečiť súdržnú a jednotnú reakciu na rozvojové problémy Etiópie s cieľom lepšie zosúladiť podporu pre politiku etiópskej vlády v oblasti výživy, zlepšiť harmonizáciu, prístup orientovaný na výsledky, predvídateľnosť a transparentnosť a zároveň predísť zdvojeným alebo čiastkovým intervenciám.

EÚ a jej členské štáty sa zaviazali k prístupu k rozvoju pod vedením príslušnej krajiny a zosúladeniu svojich stratégií a investičných plánov so stratégiami a investičnými plánmi partnerských krajín. Členské štáty a EÚ sa aktívne podieľajú na sektorovej koordinácii a dialógoch. Existuje mnoho príkladov, ako EÚ a jej členské štáty spolufinancujú programy a spolupracujú pri analýze, monitorovaní a hodnotení. Na celoafrickej úrovni sa EÚ a jej členské štáty zúčastňujú v partnerskej pracovnej skupine pre rozvoj v rámci komplexného programu rozvoja afrického poľnohospodárstva, pričom jej predsedníctvo od Komisie v roku 2016 prebralo Nemecko.

Koordinácia aj naďalej zohráva dôležitú úlohu pri zabezpečovaní účinnosti pomoci EÚ a jej členských štátov na úrovni jednotlivých krajín, keďže v 45 krajinách podporu poskytuje päť alebo viac darcov. Počet nahlásených projektov sa výrazne zvýšil, a to z 2 503 v roku 2012 na 3 343 v roku 2014. Celkovo dostáva podporu 109 krajín. Tridsaťpäť krajín dostáva takmer 80 % finančných prostriedkov.

V prípade politickej priority 4 sa zaznamenal pokles vyplatených prostriedkov, a to z 209 miliónov EUR na 133 miliónov EUR. Aj naďalej sa však realizuje 102 programov sociálnej ochrany, čo je o osem viac ako v minulej správe, a to vo vyše 40 krajinách sveta.

Členské štáty dosahujú výrazný pokrok pri podpore programov výživy v partnerských krajinách. Španielsko a Belgicko podporujú programy výživy v Mali. Holandsko, Spojené kráľovstvo, Francúzsko, Nemecko, Írsko a EÚ aktívne podporujú Hnutie na podporu výživy (SUN) a zviditeľňujú svoje investície do výživy prostredníctvom tohto hnutia a globálnej správy o výžive.

Intervencie v oblasti potravinovej bezpečnosti a participatívne vzdelávanie o výžive výrazne zlepšujú stravovanie detí a môžu ovplyvniť problém zakrpatenia. Organizácia OSN pre výživu a poľnohospodárstvo realizovala s finančnou podporou Belgicka, EÚ a Nemecka v Malawi a Kambodži projekty, ktoré zlepšili potravinovú bezpečnosť, stravovanie a výživový stav 49 500 ohrozených rodín a 11 100 malých detí vo veku od 6 do 23 mesiacov. Tento prístup spojil diverzifikáciu miestnych poľnohospodárskych a potravinárskych systémov s poskytovaním vzdelávania v oblasti spôsobov výživy dojčiat a malých detí a viedol k získaniu nových skúseností s programami.

V roku 2014 nemecká vláda vyhlásila potravinovú bezpečnosť a výživu za hlavné priority a odštartovala špeciálnu iniciatívu „Jeden svet – žiadny hlad“. Holandsko označilo odstránenie existujúceho hladu a podvýživy za prvú zo svojich troch politických priorít v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti a zintenzívnilo svoju činnosť v oblasti výživy. Írsko si v správe osobitnej skupiny pre problém hladu z roku 2008 za svoju prioritu určilo zlepšenie výživy matiek a detí a naďalej si plní záväzky prijaté v roku 2013, konkrétne zdvojnásobenie investícií do výživy v rámci írskeho programu pomoci do roku 2020.

Členské štáty a EÚ stáli na čele podpory a financovania celosvetového programu pre lepšiu výživu. EÚ sa zaviazala pomôcť partnerským krajinám znížiť mieru zakrpatenia u 7 miliónov detí do roku 2025 a na roky 2014 – 2020 na dosiahnutie tohto ambiciózneho cieľa vyčlenila 3,5 miliardy EUR. Vláda Spojeného kráľovstva sa zaviazala do roku 2020 zlepšiť výživu 50 miliónov ľudí, ktorí by inak hladovali, a spolu so všetkými signatármi iniciatívy Výživa na podporu rastu prijať opatrenia, aby sa do roku 2020 zabránilo zakrpateniu u 20 miliónov detí.

Iniciatíva Výživa na podporu rastu z roku 2013 mala počas britského predsedníctva v skupine G8 za následok, že oblasti výživy bola venovaná väčšia pozornosť, a viedla k záväzkom k vyšším investíciám. Význam výživy posilnila Rímska deklarácia o výžive, schválená na druhej medzinárodnej konferencii o výžive v roku 2014, a rámec G20 pre bezpečnosť potravín a výživy z roku 2014. Ukončenie hladu sa následne stalo druhým z cieľov OSN v oblasti trvalo udržateľného rozvoja so zámerom odstrániť všetky formy podvýživy do roku 2030.

Zabezpečenie väčšej produkcie potravín a ich dostupnosti samo osebe nestačí: toto úsilie musí ísť ruka v ruke so zabezpečením prístupu k cenovo dostupným, bezpečným a výživným potravinám a ich spotreby. Podvýživa je hlavnou príčinou úmrtia viac ako 3,1 milióna detí ročne. U viac ako 159 miliónov detí bolo v roku 2015 zaznamenané zakrpatenie.

V súlade s požiadavkou Rady sa v tejto správe do väčšej hĺbky rozoberajú dve témy – zlepšenie výživy a inkluzívne agropotravinárske reťazce a systémy.

EÚ a jej členské štáty sú si vedomé, že je potrebné zlepšiť spôsob podávania správ o výsledkoch, a pracujú na posilnení možností a systémov generovania údajov, ktoré ukazujú výsledky v rámci ich programov a v spolupráci s partnerskými inštitúciami. Všetci darcovia si však všimli problémy spojené so zhromažďovaním a syntézou výsledných údajov v rozmanitom a komplexnom portfóliu intervencií. Medzi EÚ a jej členskými štátmi je potrebná ďalšia spolupráca s cieľom doladiť rozsiahly a realistický rámec podávania správ.

V rámci výživového programu v Mali dostalo 56 000 detí vitamín A a podstúpilo odčervenie, 520 žien sa podporilo prostredníctvom poľnohospodárstva zameraného na výživu a do 12 dedín sa priviedla voda.

V Malawi sa predalo viac ako 13 000 000 povojníkov rodiacich sladké zemiaky s oranžovou dužinou 44 200 domácnostiam, pričom jednotliví pestovatelia zarobili na predaji povojníkov v priemere 118 EUR. Reálny príjem domácností sa viac ako zdvojnásobil, a to zo 199 EUR v roku 2010 na 384 EUR v roku 2014. Intervencie prispeli aj k zníženiu podvýživy z priemerných 47 % v roku 2010 na 42 % v roku 2014.

V Arménsku bolo 1 400 drobných poľnohospodárov zapojených do činností spolupráce, čo viedlo k zakladaniu malých spracovateľských podnikov a nárastu počtu žien v správnych radách družstiev o 33 %.

2 883 000 hektárov poľnohospodárskych a pastierskych ekosystémov so zlepšenými postupmi hospodárenia s pôdou;

Komisia v súvislosti so svojím záväzkom z roku 2012 k riešeniu problému zakrpatenia a záväzku z roku 2013 k zlepšeniu výživy vypracovala dôkladný politický rámec a akčný plán pre výživu. Od začatia plánu si 40 delegácií EÚ určilo výživu za cieľ svojej podpory partnerským krajinám, a to prostredníctvom série kľúčových sektorov, najmä poľnohospodárstva/rozvoja vidieka a zdravotníctva.

EÚ a jej členské štáty uznávajú, že nárast obezity, a to aj v rozvojových krajinách, vytvára v čoraz väčšej miere dvojitú záťaž pre dotknuté krajiny.

Inkluzívne agropotravinárske reťazce a systémy

EÚ a jej členské štáty uznávajú, že zlá potravinová a výživová bezpečnosť je spôsobená prevažne chudobou, a preto je zlepšenie prístupu k potravinám prostredníctvom zvýšených príjmov politickou prioritou. Ako už bolo uvedené, napríklad v Spojenom kráľovstve bude preto veľká časť riešenia problému hladu závisieť od inkluzívneho hospodárskeho rastu, a to najmä v sektore poľnohospodárstva. Je to v súlade s malabskou deklaráciou Africkej únie, podľa ktorej majú rast a transformácia poľnohospodárstva zásadný význam z hľadiska zabezpečenia potravinovej a výživovej bezpečnosti a prosperity vidieka.

Rámček 4: Program udržateľného podnikania s kakaom a prepojenia kakaového a potravinárskeho priemyslu V západnej Afrike, kde je kakao zdrojom príjmov pre 3 milióny rodín drobných poľnohospodárov, EÚ a Nemecko spoločne vytvorili Program udržateľného agropodnikateľského prepojenia kakaového a potravinárskeho priemyslu (SSAB). Založili obchodnú školu pre poľnohospodárov, ktorá má poľnohospodárom pomôcť rozvinúť ich obchodné zručnosti, a vytvorili centrá služieb pre podniky s cieľom pomôcť poľnohospodárom a drobným poľnohospodárom s prístupom k technickému poradenstvu, informáciám o trhu a mikrofinancovaniu. Obchodnú školu pre poľnohospodárov absolvovalo 17 000 poľnohospodárov, pričom 90 % z nich zvýšilo svoje výnosy z podnikania s kakaom o viac ako 33 %.

Nemecko rieši otázku inkluzívnych agropotravinárskych reťazcov a systémov uceleným spôsobom, a to prostredníctvom štyroch zo šiestich priorít v rámci svojej špeciálnej iniciatívy „Jeden svet – žiadny hlad“. Francúzsko si za svoje prioritné oblasti intervencie v subsaharskej Afrike stanovilo vysokú zamestnanosť a udržateľné poľnohospodárske hodnotové reťazce. Pre Holandsko je podpora inkluzívneho a udržateľného rastu v poľnohospodárskom sektore druhou prioritou jeho politiky potravinovej a výživovej bezpečnosti. Írsko označilo lepšie fungovanie potravinových systémov a trhov odolných voči zmenám klímy za jeden zo svojich desiatich výsledkov na vysokej úrovni a niekoľko členských štátov podporuje rozvoj partnerstiev medzi agropotravinárskymi sektormi vo svojej domovskej krajine a v Afrike. V roku 2015 EÚ odštartovala iniciatívu financovania poľnohospodárstva, ktorá reaguje na nedostatok mechanizmov financovania, ktoré by boli prispôsobené pre poľnohospodárov a podnikateľov v poľnohospodárstve.

Darcovia z EÚ a jej členských štátov vytvárajú prostredníctvom 1 822 programov v rámci politickej priority 1 významné portfóliá činností zameraných na agropotravinársky hodnotový reťazec.

Rámček 5: Iniciatíva trvalo udržateľného obchodu (IDH – Initiatief Duurzame Handel) IDH urýchľuje rozširovanie udržateľného obchodu budovaním koalícií priekopníckych podnikov, organizácií občianskej spoločnosti, vlád a ďalších zainteresovaných strán. Do konca roka 2013 IDH zmobilizovala 56 miliónov EUR z prostriedkov súkromného sektora. Vplyv IDH nemožno poprieť. Napríklad drobní poľnohospodári podnikajúci s čajom, ktorí sú združení v organizácii Rainforest Alliance v Keni, vďaka odbornej príprave prostredníctvom intervencie IDH zvýšili svoje výnosy v priemere o 30 %.

6. CELKOVÉ ZISTENIA A ODPORÚČANIA

Z tejto správy vyplýva, že rozvojová spolupráca EÚ podstatne prispieva ku globálnej potravinovej a výživovej bezpečnosti prostredníctvom investícií v hodnote 3,7 miliardy EUR. EÚ a jej členské štáty zohrali významnú úlohu pri ovplyvňovaní kľúčových globálnych dohôd a záväzkov a prostredníctvom svojich programov potravinovej a výživovej bezpečnosti sú v súčasnosti v dobrej pozícii, aby podporovali ich vykonávanie. Táto správa svedčí o výraznom zosúlaďovaní s politickým rámcom EÚ. EÚ a jej členské štáty obnovili svoje politické záväzky k potravinovej a výživovej bezpečnosti a v mnohých prípadoch podstatne zlepšili ich zameranie a financovanie.

Odporúčania pre ďalšie napredovanie

1.Zamerať sa na potravinovú a výživovú bezpečnosť v rámci agendy globálnej a národnej politiky s cieľom podporiť dosahovanie cieľov trvalo udržateľného rozvoja. Potravinová a výživová bezpečnosť je dlhodobá otázka, ktorá si vyžaduje nepretržitú pozornosť z hľadiska politiky a investície. Tvorba politiky a programov musí vychádzať z prístupu založeného na potravinovom systéme a je potrebné v nej zohľadniť väzby medzi výživou, zdravím, vytváraním pracovných miest, rastom, udržateľnou výrobou a sociálnou ochranou. Aj naďalej je potrebné klásť dôraz na transformáciu úlohy žien a budovanie odolnosti zraniteľných komunít. EÚ a jej členské štáty musia aktívne spolupracovať s organizáciami občianskej spoločnosti, súkromným sektorom a ďalšími partnermi, aby sa aj naďalej zameriavali na hospodárske a rozvojové otázky a podporovali ich v záujme dosiahnutia udržateľných investícií a trvalých výsledkov.

2.Posilňovať spoločný viacsektorový prístup v boji proti podvýžive. S cieľom zvýšiť účinnosť intervencií v oblasti výživy musia EÚ a jej členské štáty v záujme zlepšenia vykonávania iniciatív v oblasti výživy pri rokovaní s partnerskými vládami v politickom dialógu klásť väčší dôraz na koordináciu. V rámci toho by EÚ a jej členské štáty mali zabezpečiť lepšie rozdelenie práce naprieč rôznymi sektormi.

3.Spojiť sily na podporu partnerských krajín s cieľom riešiť dôsledky zmeny klímy a súčasne zavádzať najlepšie postupy na zníženie emisií skleníkových plynov z poľnohospodárstva a vidieckych oblastí. EÚ a jej členské štáty budú podporovať partnerské krajiny pri navrhovaní, financovaní a realizovaní akčných plánov potravinovej a výživovej bezpečnosti odolným voči zmene klímy a akčných plánov v súlade so svojimi príspevkami stanoveným na vnútroštátnej úrovni v rámci UNCC-COP 21. Patričná pozornosť sa bude venovať programom, ktoré poskytujú malým rodinným farmám viacero výhod, pokiaľ ide o potravinovú a výživovú bezpečnosť, adaptáciu na zmenu klímy a jej zmierňovanie.

4.Uznať zásadný význam procesu transformácie vidieka pri tvorbe pracovných miest, zvyšovaní príjmov a dosahovaní potravinovej a výživovej bezpečnosti v dlhodobom horizonte. EÚ a jej členské štáty uznávajú význam hospodárskeho rastu a vytvárania dôstojných pracovných miest, najmä pre mladých ľudí a ženy vo vidieckych oblastiach. Tie významne súvisia s bojom proti ekonomickej nerovnosti a migrácii, ktoré sú faktorom potravinovej neistoty a nestability. Je potrebné ďalšie úsilie s cieľom vytvoriť podmienky pre hospodárske investície a rozvoj vo vidieckych oblastiach, napríklad prostredníctvom decentralizácie, územného prístupu, vykonávania politík a zlepšenia infraštruktúry.

5.Zlepšiť mechanizmy na podporu zodpovedného zapojenia súkromného sektora a poučiť sa z inkluzívnych obchodných modelov. EÚ a jej členské štáty v čoraz väčšej miere spolupracujú v partnerstve so súkromným sektorom s cieľom presadiť významné zmeny pre malé rodinné farmy. Inovatívne inkluzívne finančné služby sú nevyhnutné, aby sa udržateľné investície stali pre miestne subjekty uskutočniteľnými. Ešte je potrebné vynaložiť značné úsilie, kým sa podarí vytvoriť účinné verejno-súkromné partnerstvo, ktoré by zabezpečovalo mechanizmy riadenia, v rámci ktorých by sa mohli presadiť organizácie výrobcov a organizácie občianskej spoločnosti, s cieľom uplatňovať zásady zodpovedných poľnohospodárskych investícií a zavádzať dobrovoľné usmernenia pre zodpovedné riadenie vlastníctva pôdy, rybolovu a lesníctva. Takisto je potrebné sa dôkladnejšie vzdelávať a vymieňať si informácie o účinnosti „inkluzívnych podnikových“ prístupov, aby mohli mať malé rodinné farmy prospech z domácich, regionálnych a globálnych hodnotových reťazcov.

6.Zabezpečiť pokračujúce investície do výskumu a inovácií a zvýšiť vplyv investícií. EÚ a jej členské štáty sa aj naďalej zameriavajú na účinnosť globálnych, regionálnych a najmä národných výskumných a inovačných systémov a uskutočňujú investície na ich zlepšovanie. Pritom treba zmobilizovať európske odborné znalosti a zdroje na výskum a posilniť partnerstvá medzi výskumnými inštitúciami v Európe a rozvojových krajinách okrem iného prostredníctvom spoločne financovaného výskumného partnerstva EÚ a Afriky. Takisto je potrebné usilovať sa o lepšie pochopenie budúcich trendov a rizík v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti a možných reakcií na ne.

7.Zdokonaliť podávanie správ o výsledkoch. Vzhľadom na nové záväzky v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti je potrebné venovať pozornosť efektívnej realizácii a vplyvu v praxi. Na to sú zasa potrebné podstatne lepšie mechanizmy zhromažďovania údajov, monitorovania a hodnotenia vplyvu na všetkých úrovniach. Takéto podávanie správ je však nepochybne zložité a náročné. Komisia sa bude usilovať o koordináciu s členskými štátmi EÚ s cieľom vytvoriť spoločné ukazovatele a vypracovať metodiku, čo by znamenalo, že vykazované výsledky by sa na európskej úrovni mohli ľahšie zoskupovať.

8.Posilniť spoločnú tvorbu programov. Pokračujúca distribúcia podpory približne v 109 krajinách v kombinácii s potrebou prístupu založeného na potravinových systémoch naprieč sektormi znamená, že spoločná tvorba programov je dôležitou prioritou, a to tak pre EÚ a jej členské štáty, ako aj z hľadiska súdržnosti v rámci krajiny. Počas ďalšieho obdobia podávania správ by sa mali prijať iniciatívy na zlepšenie spoločnej tvorby programov v najmenej troch krajinách.