Účasť na vypracovaní tejto zmluvy by bola v súlade s článkom 21 ods. 1 ZEÚ, v ktorom sa potvrdzuje, že „Únia sa usiluje o rozvoj vzťahov a budovanie partnerstiev s tretími krajinami a s medzinárodnými, regionálnymi alebo svetovými organizáciami, ktoré uznávajú spoločné zásady uvedené v prvom pododseku. Presadzuje mnohostranné riešenia spoločných problémov, najmä v rámci Organizácie Spojených národov“. Európska rada vo februári 2021 zopakovala svoje odhodlanie „presadzovať globálnu zdravotnú bezpečnosť okrem iného aj posilnením Svetovej zdravotníckej organizácie a prostredníctvom medzinárodnej zmluvy o pandémiách“.

O návrhu uzavrieť medzinárodnú zmluvu o pandémiách sa v súčasnosti diskutuje v kontexte prebiehajúceho medzinárodného úsilia o zvýšenie celosvetovej zdravotnej bezpečnosti vzhľadom na skúsenosti získané z pandémie. Základným cieľom tejto zmluvy by malo byť získanie politického a právneho záväzku zlepšiť štruktúru systémov zdravotníctva vo svete.

EÚ a jej členské štáty stoja v popredí medzinárodného úsilia o posilnenie globálnej zdravotnej bezpečnosti a Svetovej zdravotníckej organizácie, najmä pokiaľ ide o pripravenosť a reakciu na núdzové zdravotné situácie, a robia tak okrem iného aj v súlade so závermi Rady z novembra 2020 o úlohe EÚ pri posilňovaní WHO.

Očakáva sa, že Svetové zdravotnícke zhromaždenie prijme v máji 2021 na svojom sedemdesiatom štvrtom zasadnutí procedurálne rozhodnutie týkajúce sa podmienok/procesu vypracovania medzinárodnej zmluvy o boji proti pandémiám. Účelom rozhodnutia je konkrétne zriadiť medzivládne zasadnutie na účely vypracovania a prerokovania Rámcového dohovoru WHO o pripravenosti a reakcii na pandémie, ktorý sa posúdi na zdravotníckom zhromaždení podľa článku 19 ústavy WHO.

Podľa článku 19 ústavy WHO má Svetové zdravotnícke zhromaždenie právomoc prijímať dohovory alebo dohody vo všetkých záležitostiach, ktoré sú v kompetencii organizácie.

Podľa článku 59 ústavy WHO má na Svetovom zdravotníckom zhromaždení každý člen jeden hlas. Rozhodnutia sú prijímané väčšinou prítomných a hlasujúcich členov, s výnimkou niekoľkých prípadov uvedených v článku 60 ústavy, kde je potrebná dvojtretinová väčšina. V praxi sa všetci snažia o dosiahnutie dohody konsenzom. Európska únia nemá hlasovacie právo.

Svetové zdravotnícke zhromaždenie sa koná každoročne vo švajčiarskej Ženeve. Sedemdesiate štvrté zasadnutie zhromaždenia sa uskutoční online od 24. mája do 1. júna 2021.

Svetové zdravotnícke zhromaždenie je hlavným riadiacim orgánom WHO. Hlavnými funkciami Svetového zdravotníckeho zhromaždenia sú určovanie politík WHO, vymenovávanie generálneho riaditeľa, dohľad nad finančnými politikami a posudzovanie a schvaľovanie navrhovaného programového rozpočtu.

Európska únia má vo WHO štatút neformálneho pozorovateľa. Tento štatút bol potvrdený výmenou listov uverejnených v úradnom vestníku 4. januára 2001. Súčasťou výmeny bolo aj „Memorandum o rámci a podmienkach spolupráce medzi Svetovou zdravotníckou organizáciou a Komisiou Európskych spoločenstiev“. Členmi WHO sú všetky členské štáty EÚ.

Svetová zdravotnícka organizácia (WHO) vznikla ako špecializovaná zdravotnícka agentúra Organizácie Spojených národov podľa článku 57 Charty Organizácie Spojených národov. V Ústave Svetovej zdravotníckej organizácie, ktorá nadobudla účinnosť 7. apríla 1948, je stanovený hlavný cieľ organizácie – „dosiahnutie najvyššej možnej úrovne zdravia všetkých ľudí“.

–prevencie a riadenia zoonotických rizík ako súčasť prístupu „jedno zdravie“, ktorý si vyžaduje prepojenie so zmluvami v oblasti životného prostredia v otázkach, ako sú biodiverzita a obchod s ohrozenými druhmi, ktoré by mohli okrem iného ovplyvniť uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 338/97 z 9. decembra 1996 o ochrane druhov voľne žijúcich živočíchov a rastlín reguláciou obchodu s nimi;

–štruktúrovaného systému spoločného využívania patogénov, genetických sekvencií a výsledných prínosov na účely verejného zdravia [kde je príslušným právnym predpisom EÚ nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 511/2014 zo 16. apríla 2014 o opatreniach na zaistenie súladu pre používateľov Nagojského protokolu o prístupe ku genetickým zdrojom a spravodlivom a rovnocennom spoločnom využívaní prínosov vyplývajúcich z ich používania v Únii];

–ľudských práv a ochrany súkromia, najmä vzhľadom na sledovacie technológie, umelú inteligenciu a využívanie veľkých dát na účely verejného zdravia [napr. nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov]; ale aj

–opatrení na podporu vykonávania a dodržiavania predpisov, napr. postupov partnerského a odborného preskúmania, mechanizmov vzájomnej zodpovednosti, opatrení na overovanie a kontrolu a postupov urovnávania sporov.

–Budúca zmluva ovplyvní aj rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1082/2013/EÚ z 22. októbra 2013 o závažných cezhraničných ohrozeniach zdravia a budúce nariadenie o cezhraničných ohrozeniach zdravia.

Vzhľadom na uvedené skutočnosti a možné ovplyvnenie existujúcich právnych predpisov v rôznych oblastiach činnosti EÚ je nevyhnutné, aby účasť Únie znamenala účasť jej členských štátov. Ich pozícia v diskusiách na najbližšom zasadnutí Svetového zdravotníckeho zhromaždenia o možnom rozhodnutí, ktorým sa stanoví proces vypracovania a prerokovania Rámcového dohovoru WHO o pripravenosti a reakcii na pandémie, by sa mala riadiť týmito zásadami:

a)EÚ ako zmluvná strana by mala mať možnosť vyjadriť plnú podporu procesu WHO vypracovať nový rámcový dohovor o pripravenosti a reakcii na pandémie.

b)Rozhodnutie Svetového zdravotníckeho zhromaždenia, v ktorom sa stanovia procedurálne aspekty rokovaní, by malo umožňovať zapojenie EÚ do celého procesu rokovaní.

c)Nový rámcový dohovor musí posilňovať a dopĺňať existujúci medzinárodný rámec prevencie a reakcie na núdzové zdravotné situácie, prinášať pridanú hodnotu a zároveň zohľadňovať výsledky nadchádzajúceho globálneho samitu o zdraví, ktorý sa uskutoční 21. mája. V súlade s tým by mal každý nový rámcový dohovor dopĺňať a sprísňovať vykonávanie medzinárodných zdravotných predpisov (MZP) a účinne riešiť všetky medzery v týchto predpisoch.

d)Diskusie o rámcovom dohovore by mali zohľadňovať výsledky nezávislých komisií, ktoré skúmajú medzinárodnú pandemickú reakciu vedenú WHO, aby sa zaručilo, že bude pevne založená na dôkazoch a odrážať poznatky získané z celosvetových skúseností s riešením pandémie COVID-19.

4.Právny základ

4.1.Procesnoprávny základ

4.1.1.Zásady

V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody.“

Článok 218 ods. 9 ZFEÚ sa uplatňuje bez ohľadu na to, či je Únia členom predmetného orgánu alebo zmluvnou stranou dohody.

Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky v zmysle pravidiel medzinárodného práva, ktorými sa predmetný orgán riadi. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom Únie“.

4.1.2.Uplatnenie na tento prípad

Svetové zdravotnícke zhromaždenie je orgán zriadený dohodou, konkrétne Ústavou Svetovej zdravotníckej organizácie, podpísanou v New Yorku 22. júla 1946.

Rozhodnutie o podmienkach, ktoré má prijať Svetové zdravotnícke zhromaždenie, je aktom s právnymi účinkami. Pripravovaný akt bude podľa medzinárodného práva záväzný pre členov Svetovej zdravotníckej organizácie v súlade s článkami 18 a 60 Ústavy Svetovej zdravotníckej organizácie. Pripravovaný akt má právne účinky aj preto, že sa ním stanoví schopnosť Európskej únie plne sa zapojiť do vypracovania a prerokovania Rámcového dohovoru WHO o pripravenosti a reakcii na pandémie po posúdení na Svetovom zdravotníckom zhromaždení podľa článku 19 Ústavy WHO, ako aj stať sa zmluvnou stranou tohto dohovoru ako organizácia regionálnej hospodárskej integrácie.

Rámcový dohovor ovplyvní výkon právomocí Únie a v závislosti od jeho rozsahu pôsobnosti aj právne predpisy EÚ v oblastiach, ako sú zdravie, obchod, voľný pohyb, ochrana údajov, vnútorný trh, rozvojová spolupráca, ktoré sa môžu stať relevantnými pre rámcový dohovor.