Tento návrh na európsky právny rámec pre kolektívne financovanie nemá za cieľ zasahovať do vnútroštátnych režimov šitých na mieru alebo do existujúcich licencií vrátane režimov a licencií podľa smerníc MiFID II, PSD alebo AIFMD, ale má za cieľ poskytnúť poskytovateľom služieb kolektívneho financovania možnosť požiadať o označenie EÚ, ktoré im umožní rozšíriť svoju činnosť do celej Únie za určitých podmienok.

Poskytovanie služieb kolektívneho financovania zatiaľ nebolo predmetom cieleného opatrenia EÚ. Poskytovatelia služieb kolektívneho financovania prispôsobili svoje obchodné modely veľmi rôznorodým vnútroštátnym rámcom a podliehajú vykonávaniu existujúcich režimov EÚ a vnútroštátnych režimov zo strany príslušných vnútroštátnych orgánov. Dynamický charakter obchodných modelov a odlišný výklad existujúcich právnych predpisov EÚ v jednotlivých členských štátoch viedli k širokej škále regulačných rámcov pre poskytovateľov služieb kolektívneho financovania, a to od absencie regulácie až po prísne uplatňovanie pravidiel na ochranu investorov. Niektoré členské štáty musia aktualizovať zavedené, na mieru šité vnútroštátne režimy pre kolektívne financovanie, zatiaľ čo iné od platforiem kolektívneho financovania vyžadujú, aby získali licenciu a pôsobili v súlade s existujúcimi rámcami EÚ, napríklad v súlade so smernicou o trhoch s finančnými nástrojmi (MiFID II), smernicou o platobných službách (PSD) a smernicou o správcoch alternatívnych investičných fondov (AIFMD).

Tento návrh sa nevzťahuje na služby poskytované vlastníkom projektov, ktorí sa považujú za spotrebiteľov v zmysle vymedzenia uvedeného v článku 3 písm. a) smernice 2008/48/ES. Z toho dôvodu návrh nezahŕňa poskytovanie spotrebiteľských úverov na spotrebné účely, keďže nejde o poskytovanie podnikateľských úverov a čiastočne to patrí do rozsahu pôsobnosti existujúcich právnych predpisov EÚ, konkrétne: i) keď spotrebiteľ dostane úver na osobnú spotrebu a koná mimo svojej profesie, takáto činnosť patrí do rozsahu pôsobnosti smernice o spotrebiteľských úveroch a ii) v prípade, že spotrebiteľ dostane úver na kúpu nehnuteľnosti, táto činnosť patrí do rozsahu pôsobnosti smernice o hypotekárnych úveroch.

Útvary Komisie už niekoľko rokov monitorujú trhový vývoj kolektívneho financovania. V oznámení uverejnenom v roku 2014 a v pracovnom dokumente útvarov Komisie uverejnenom v máji 2016 sa dospelo k záveru, že v tejto chvíli neexistujú žiadne závažné dôvody na politický zásah na úrovni EÚ. Medzitým sa útvary Komisie zaviazali monitorovať tento trh a odvtedy zhromaždili významné dôkazy o prekážkach cezhraničnej činnosti a rozvoja vnútorného trhu, a to prostredníctvom konzultácií so zainteresovanými stranami a externých štúdií. Okrem toho pokračujúce sústreďovanie sektora európskeho kolektívneho financovania v niekoľkých členských štátoch zdôraznilo potrebu poskytnúť širší prístup k tejto metóde financovania v prospech záujemcov o financovanie a investorov vo všetkých členských štátoch.

Právnym základom pre tento návrh je článok 114 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), ktorý umožňuje prijímať opatrenia na aproximáciu vnútroštátnych ustanovení, ktorých cieľom je vytvorenie a fungovanie vnútorného trhu.

V súčasnosti kolektívne financovanie nemôže využívať výhody vnútorného trhu v dôsledku chýbajúceho osobitného a uceleného režimu regulácie a dohľadu. Zatiaľ čo niektoré členské štáty uplatňujú na poskytovateľov služieb kolektívneho financovania súčasný rámec pre finančné služby, iné im umožňujú, aby zostali mimo regulačného režimu a pôsobili v rámci výnimiek, ako je to relevantné pre konkrétny obchodný model. Medzitým čoraz viac členských štátov vykonáva na mieru šité vnútroštátne rámce s cieľom osobitne zohľadniť činnosti v oblasti kolektívneho financovania.

Rozdielne rámce, pravidlá a výklad obchodných modelov vzťahujúce sa na poskytovateľov služieb kolektívneho financovania v Únii tak brzdia potenciálne rozširovanie činnosti v oblasti kolektívneho financovania na úrovni EÚ. Veľké rozdiely v regulačných predpisoch a rozdielne legislatívne rámce pôsobnosti prijaté členskými štátmi predstavujú prekážku v rozširovaní činností platforiem kolektívneho financovania do celej EÚ, keďže ich obchodné modely by sa museli prispôsobiť každej jurisdikcii, museli by často žiadať o viaceré vnútroštátne povolenia alebo registrácie a museli by dodržiavať rozdielne vnútroštátne právne predpisy, okrem iného právne predpisy v oblasti marketingu a ochrany spotrebiteľa. To vedie k vysokým nákladom, právnej zložitosti a neistote pre poskytovateľov služieb kolektívneho financovania, čoho dôsledkom je zbytočná fragmentácia trhu, ako aj nedostatočné úspory z rozsahu a nejednotné prístupy k transparentnosti a finančným rizikám. Takéto rozdiely predstavujú prekážku vytvorenia a bezproblémového fungovania vnútorného trhu.

Táto situácia znižuje schopnosť platforiem kolektívneho financovania preniknúť na iné trhy EÚ za hranicami vnútroštátneho trhu a obmedzuje finančné stimuly pre poskytovateľov služieb kolektívneho financovania len na väčšie krajiny EÚ s dostatočne veľkým trhom. To zasa znižuje schopnosť rozvinúť integrovaný vnútorný trh EÚ pre služby kolektívneho financovania.

Zároveň majú investori obmedzenú dostupnosť a schopnosť diverzifikovať riziká rovnakým spôsobom v dôsledku nedostatočného vnútorného trhu. Existujú dôležité a inovatívne sektory, napríklad technológie, v prípade ktorých geografická blízkosť nie je kľúčovým faktorom na investovanie, a teda ani spoliehanie sa na medzinárodnú základňu investorov. Medzinárodní investori zápasia, aby v dôsledku cezhraničných prekážok uvedených vyššie prerazili na európskych platformách kolektívneho financovania, a to aj napriek rýchlemu rastu domácich trhov. V dôsledku toho problém investorov angažovať sa cezhranične generuje dodatočné náklady na vyhľadávanie a obmedzuje voľný tok kapitálu v rámci Únie.

Zistilo sa, že niekoľko spoločností sa uchyľuje k registrácii právneho subjektu a získavaniu finančných prostriedkov v krajinách s rozvinutými trhmi v oblasti kolektívneho financovania. Hoci na to môžu mať vplyv aj iné faktory, napríklad miestny finančný ekosystém, znamená to, že malé podniky v sektoroch s nízkou mobilitou výrobných faktorov by nemohli mať prístup k týmto príležitostiam financovania, pokiaľ už neexistuje efektívny domáci trh v oblasti kolektívneho financovania. Preto môže neschopnosť platforiem a investorov posunúť sa za hranice brániť prístupu k financovaniu pre spoločnosti v mnohých sektoroch.

Tieto rozdiely takisto vytvárajú rozdielne podmienky pre poskytovateľov platforiem v závislosti od ich umiestnenia fragmentáciou modelov financovania na úrovni jednotlivých štátov, čím sa vytvárajú ďalšie prekážky pre vnútorný trh so službami kolektívneho financovania. Kľúčovými faktormi, ktoré prispievajú k tejto situácii, patrí odlišný výklad týkajúci sa poskytovateľov služieb kolektívneho financovania a rozdielne zaobchádzanie s nimi, ako aj ešte väčšia nedôvera, ktorú táto skutočnosť vyvoláva u investorov v cezhraničnom kontexte, pokiaľ ide o neistotu a vysoké náklady na vyhľadanie. Čo je dôležitejšie, takýto rozdielny výklad týkajúci sa poskytovateľov služieb kolektívneho financovania a rozdielne zaobchádzanie s nimi vytvárajú značnú právnu neistotu pre retailových investorov, ktorí zostávajú odradení od poskytovania služieb kolektívneho financovania v dôsledku slabej alebo neistej ochrany ich práv, právnych prostriedkov a nedostatočnej transparentnosti z hľadiska cien a poplatkov súvisiacich s investíciami do projektov.

Zvedením jednotných podmienok činnosti pre spoločnosti v rámci EÚ sa návrhom prekonávajú rozdiely vo vnútroštátnych právnych rámcoch, ktoré viedli k fragmentácii trhu na úrovni EÚ, čím sa značne znižuje komplexnosť a finančné a administratívne zaťaženie pre všetky kľúčové zainteresované strany, t. j. pre platformy kolektívneho financovania, vlastníkov projektov a investorov. Zároveň sa ním zabezpečujú rovnaké podmienky pre všetkých poskytovateľov služieb používaním toho istého označenia EÚ.

•Subsidiarita

Podľa článku 4 ZFEÚ sa opatrenie EÚ zamerané na dokončenie vnútorného trhu musí posúdiť v kontexte zásady subsidiarity stanovenej v článku 5 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ). Je potrebné posúdiť, či by ciele návrhu nemohli dosiahnuť členské štáty v rámci ich vnútroštátnych právnych systémov a z dôvodu ich rozsahu a dôsledkov sa lepšie dosiahnu na úrovni EÚ. Rozdielne prístupy členských štátov a ich odlišný výklad činnosti v oblasti kolektívneho financovania čoraz viac prehlbujú načrtnuté problémy. Keďže na mieru šité vnútroštátne režimy sú hlavnou prekážkou pre platformy a vedú k ďalšej fragmentácii trhu, ciele nie je možné dosiahnuť prostredníctvom individuálnych opatrení prijatých členskými štátmi. Útvary Komisie už niekoľko rokov monitorujú trh a uznali rastúcu divergenciu a prehĺbenie problémov, ktoré si vyžadujú zásah na úrovni EÚ. Zhromažďovanie dôkazov prostredníctvom štúdií a verejných konzultácií ukázalo podporu pre opatrenia. Členské štáty doteraz nevyvinuli žiadne úsilie o koordináciu, pokiaľ ide o pravidlá pre služby poskytovania úverov inštitúciami neprijímajúcimi vklady a uplatňovanie pravidiel smernice MiFID na platformy kolektívneho investovania naďalej nie je dostatočne jednotné na umožnenie cezhraničnej činnosti. Opatrenia prijaté členskými štátmi môžu napraviť len ich vlastný trh, čo by nestačilo na zmiernenie negatívneho vplyvu na fungovanie vnútorného trhu. Táto situácia obmedzuje prístup k financovaniu kapitálovým trhom v ranom štádiu len pre väčšie krajiny EÚ a investori majú obmedzenú dostupnosť a schopnosť diverzifikovať riziká rovnakým spôsobom bez ohľadu na to, kde sa geograficky nachádzajú. Poskytnutie rámca na úrovni EÚ by zabezpečilo možnosť vykonávať činnosti kolektívneho financovania cezhranične v rámci celého vnútorného trhu. To by malo za následok väčšiu hospodársku súťaž medzi poskytovateľmi služieb kolektívneho financovania a členským štátom s malým vnútorným trhom by to umožnilo rozvinúť alternatívne zdroje financovania. Startupom a MSP by to poskytlo viac kapitálu a investorom by to umožnilo prístup k alternatívnej triede aktív.

•Proporcionalita

Podľa zásady proporcionality by obsah a forma opatrenia EÚ nemali prekročiť rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov zmlúv.

V súčasnosti poskytovatelia služieb kolektívneho financovania, ktorí chcú ponúkať svoje služby v iných členských štátoch, tak môžu urobiť, pokiaľ získajú miestnu licenciu a dodržia vnútroštátny režim uvedeného členského štátu v oblasti kolektívneho financovania. V praxi to znamená, že poskytovateľ služieb kolektívneho financovania musí naraz dodržiavať niekoľko vnútroštátnych režimov a takisto musí prispôsobiť svoj obchodný model, ak chce ponúkať služby cezhranične. To značne obmedzuje schopnosť poskytovateľov služieb kolektívneho financovania rozširovať svoju ponuku na úrovni EÚ.

Poskytovanie služieb kolektívneho financovania sa sústreďuje na menšie činnosti zvyšovania kapitálu pre projekty, startupy v ranom štádiu a MSP. V niektorých členských štátoch však poskytovatelia musia uplatňovať existujúce sektorové právne predpisy, napríklad smernicu MiFID II a nariadenie MiFIR. Uvedené pravidlá by mohli byť neprimerané v prípade malých činností. Okrem toho tieto pravidlá nemusia byť vhodné na daný účel. Kolektívne financovanie zahŕňa mnoho rôznych obchodných modelov, ktoré by nemuseli byť všetky riešené, a preto by mohli mať nepredvídateľné regulačné vedľajšie účinky. V dôsledku toho nemusí byť možné primeraným spôsobom zachytiť čoraz väčší počet platforiem kombinujúcich rôzne obchodné modely, ktoré môžu zahŕňať úverové a investičné transakcie.

Samostatný dobrovoľný európsky režim kolektívneho financovania na základe označenia európskeho poskytovateľa služieb kolektívneho financovania, ktoré by si platformy zvolili, keď by chceli vykonávať cezhraničnú podnikateľskú činnosť, by nezmenil na mieru šité vnútroštátne rámce kolektívneho financovania a zároveň by poskytol možnosť platformám, ktoré chcú rozšíriť svoju činnosť na európskej úrovni a chcú vykonávať cezhraničnú podnikateľskú činnosť. Tým by sa celkom rýchlo a značne znížili náklady na vstup na trh (regulačné náklady a náklady na dohľad) pre platformy kolektívneho financovania pôsobiace (alebo majúce úmysel pôsobiť) cezhranične, keďže by im bolo udelené povolenie len raz. Zároveň by bol režim primeranejší než v prípade pravidiel smernice MiFID. Navrhovaný režim zameraný na poskytovanie služieb by takisto umožnil flexibilitu pri zachytávaní činností platforiem kombinujúcich viaceré obchodné modely, keďže ide o jednotný režim, ktorý sa vzťahuje na investičné aj úverové modely (čím sa znižuje regulačná neistota). Tento prístup by takisto zabezpečil nadčasovosť režimu vzhľadom na rýchly vývoj v rámci sektora a využívanie odlišných nástrojov.

Uprednostňovaná možnosť by takisto bola v súlade s legislatívnym rámcom, keďže umožňuje koexistenciu zriadených finančných rámcov s týmto režimom, s výnimkou, ktorá je v súlade s parametrom 1 milión EUR stanoveným v inom kľúčovom právnom predpise EÚ, konkrétne v nariadení (EÚ) 2017/1129 o prospekte, ktorý sa má uverejniť pri verejnej ponuke cenných papierov alebo ich prijatí na obchodovanie na regulovanom trhu. Tento prístup by minimalizoval riziká regulatórnej arbitráže, pričom by umožnil cezhraničné činnosti v súlade so solídnou ochranu investorov a rámcom finančnej stability.

•Výber nástroja