SK Úradný vestník Európskej únie C 167/22

Uverejnenie žiadosti o zmenu a doplnenie podľa článku 50 ods. 2 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny

2013/C 167/08

Týmto uverejnením sa poskytuje právo vzniesť námietku proti žiadosti podľa článku 51 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 (1).

JEDNOTNÝ DOKUMENT

NARIADENIE RADY (ES) č. 510/2006

o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín (2)

„ΤΟΜΑΤΑΚΙ ΣΑΝΤΟΡΙΝΗΣ“ (TOMATAKI SANTORINIS)

ES č.: EL-PDO-0005-0888-26.08.2011

CHZO ( ) CHOP ( X )

1. Názov

„Τοματάκι Σαντορίνης“ (Tomataki Santorinis)

2. Členský štát alebo tretia krajina

Grécko

3. Opis poľnohospodárskeho výrobku alebo potraviny

3.1. Druh výrobku

Trieda 1.6 – Čerstvé alebo spracované ovocie, zelenina a obilniny

3.2. Opis výrobku, na ktorý sa vzťahuje názov uvedený v bode 1

Názvom „Tomataki Santorinis“ sa označuje čerstvý plod miestneho ekotypu Lycopersicon esculentum Mill. z čeľade ľuľkovitých (Sloanaceae), ktorý patrí medzi odrody malých rajčiakov s vývojovým cyklom v priemere 80 až 90 dní. Plod má oválny, mierne sploštený tvar (polárny priemer vydelený priečnym priemerom je 0,65 až 0,85) a hmotnosť sa pohybuje medzi 15 g (minimálna hmotnosť) a 27 g (maximálna hmotnosť). Vyznačuje sa menej alebo viac výrazným rebrovaním, ktoré je mimoriadne markantné pri spodnej časti rastliny (blízko koreňov). Má tmavočervenú farbu, pevnú dužinu, obsahuje pomerne málo vody a veľa semien. Percentuálny obsah rozpustných tuhých látok sa pohybuje od 7 – 10 °Brix, zatiaľ čo koncentrácia rozpustných tuhých látok je nižšia v porovnaní s celkovými tuhými látkami a siaha od 73 – 87 % (13 – 27 % tvoria ostatné tuhé látky). Plod okrem toho vykazuje vysoký obsah kyseliny askorbovej (14 – 18 mg/100 g čerstvej hmotnosti), celkových rozpustných fenolov (54 – 57 mg/100 g čerstvej hmotnosti), ako aj lykopénu (3,8 – 7,5 mg/100 g čerstvej hmotnosti). Charakteristickým znakom čerstvého plodu je vysoká kyslosť (pH = 4 – 4,5), ktorá mu spolu s vysokou koncentráciou uhľohydrátov dodáva sladkú a zároveň výrazne kyslú chuť.

3.3. Suroviny (len pri spracovaných výrobkoch)

—

3.4. Krmivo (len pri výrobkoch živočíšneho pôvodu)

—

3.5. Špecifické kroky výroby, ktoré sa musia uskutočniť v označenej zemepisnej oblasti

Všetky kroky pri výrobe, ošetrení a spracovaní produktov uvádzaných na trh pod názvom „Tomataki Santorinis“ musia prebiehať vo vymedzenej zemepisnej oblasti.

3.6. Špecifické pravidlá krájania, strúhania, balenia atď.

Balenie by sa malo vykonávať vo vymedzenej zemepisnej oblasti, aby sa tak zaručila kvalita produktu uvedeného na trh pod názvom „Tomataki Santorinis“, ako aj účinná kontrola pôvodu konečného produktu.

Balenie by malo predovšetkým prebiehať vo vymedzenej oblasti, keďže by sa inak takýto krehký produkt musel prepravovať vo veľkom po mori, kde vzniká vysoké riziko zvlhnutia a napadnutia škodcami a chorobami, čo by predstavovalo znehodnotenie jeho kvality. Okrem toho sa tak má zabrániť podvodom. Vzhľadom na nízky výnos na stremma (1 000 m2) (približne 500 kg na stremma v porovnaní s približne 10 ton na stremma v prípade vonkajších rajčiakov pestovaných vo vnútrozemí) sa dá rajčiakmi „Tomataki Santorinis“ získať oveľa vyššia cena, čo zvádza k podvodom. Balenie na mieste prispieva tak k zachovaniu vynikajúcej povesti produktu uvedeného na trh pod chráneným názvom.

3.7. Špecifické pravidlá označovania

Na obale je číselný znak produktu podľa systému vysledovateľnosti.

4. Stručné vymedzenie zemepisnej oblasti

Zemepisná oblasť, v ktorej sa produkujú rajčiaky „Tomataki Santorinis“, zahŕňa ostrovy Thira (Santorini), Thirasia, Palea Kameni, Nea Kameni, Aspro (Aspronisi), Christiani a Askania v kraji Kyklady v regióne južného Egejského mora v Gréckej republike.

5. Súvislosť so zemepisnou oblasťou

5.1. Špecifickosť zemepisnej oblasti

Všetky tieto ostrovy majú vulkanickú pôdu a veľmi osobitnú mikroklímu, ktorá sa vyznačuje obzvlášť silnými vetrami, veľkým počtom hodín slnečného svitu počas celého roka a veľmi suchými podmienkami (nízke množstvo zrážok). Konkrétnejšie:

a) Podnebie: Tieto osobitné klimatické faktory majú zásadný význam pre kvalitu produktu: 1. ročná priemerná relatívna vlhkosť vzduchu 71 %; 2. maximálne ročné množstvo zrážok 370 mm; 3. prevažne severný vietor počas celého roka; 4. ročná priemerná teplota 17,5 °C; 5. 202 dní slnečného svitu ročne a 6. takmer žiaden mráz.

b) Pôda: materský substrát vulkanickej pôdy, ktorá sa nachádza prakticky na celom ostrove Santorini, pozostáva z treťohorných usadenín thérskych pôd, pemzy a lávy. Tieto pôdy sú charakterizované ako hlboké s malou alebo strednou tvorbou eróznych výmoľov a miernym sklonom svahu. Vo všeobecnosti majú tieto pôdy jemnú štruktúru. Chýba im základná anorganická živina dusík (N) a podiel organických látok je veľmi nízky. Okrem toho pôdy obsahujú sodík (Na), ktorý vedie k nedostatku vody, má schopnosť absorbovať vlhkosť zo vzduchu a cez deň ju postupne prenášať na rastliny (pemza je dobre známa svojou retenčnou kapacitou). To, že sú rastliny vystavené nedostatku vody, spolu so zásaditou pôdou dodáva produktu charakteristické vlastnosti. Samotná pôda obsahuje sotva vodu, respektíve neobsahuje žiadnu vodu.

c) Ľudské faktory: Akú úlohu zohráva človek pri tradičnej metóde pestovania, znázorňujú tri osobitné a pre výrobný proces veľmi dôležité postupy: 1. Zber/výber semien, ktoré budú použité na siatie v budúcom roku (osivo z vlastnej produkcie). 2. Prispôsobenie metód pestovania osobitným pôdnym a klimatickým podmienkam (sucho, vysoký počet hodín slnečného svitu a veľmi silný vietor). Predovšetkým v priebehu rokov sa pestovateľom podarilo výberom vypestovať skorý druh pre suché poľnohospodárstvo, ktorým sa vo veľkej miere vyriešil problém silných severných vetrov a nedostatok vodných zdrojov a umožnilo pestovanie najmä na úrovni morskej výšky v marci, apríli a máji. Počas týchto mesiacov je ostrov Santorini najviac chránený pred vetrom a spadne tu aj niekoľko zrážok, ktoré sú dôležitým zdrojom vody. 3. Osobitné prispôsobenie metódy pestovania: priame siatie do thérskej pôdy. Táto metóda zabezpečuje ochranu hlavného koreňa na rozdiel od konvenčného pestovania rajčiakov, pri ktorom sa rastliny presádzajú a korene zastrihujú.

5.2. Špecifickosť výrobku

Špecifickosť výrobku je výsledkom rastlinného materiálu spolu s osobitnými pôdnymi a klimatickými podmienkami na ostrove Santorini a okolitých ostrovoch, ako aj tradičných metód pestovania, ktoré používajú pestovatelia.

a) „Tomataki Santorinis“ predstavuje miestny ekotyp druhu Lycopersicon esculentum Mill., ktorý má historický pôvod, osobitnú identitu a genetickú zvláštnosť a je veľmi dobre prispôsobený suchým podmienkam a vápenatej, zásaditej pôde ostrova Santorini. V komerčnom rozsahu sa vyrába len vo vymedzenej zemepisnej oblasti. Výrobcovia používajú na Santorini osivo z vlastnej produkcie v rámci tradičného systému pestovania s nízkym vstupom. Tieto charakteristické vlastnosti sa výrazne vykryštalizovali v priebehu rokov počas výberu semien na nasledujúce siatie. Semená sú preto veľmi odolné proti dôležitým biotickým a abiotickým stresovým faktorom, čím sa zabezpečí, že úroda pri suchom poľnohospodárstve používanom na ostrove Santorini ostáva s vysokým stupňom stálosti uspokojivá.

b) Ako sa uvádza v opise výrobku, jednou zo špecifických vlastností „Tomataki Santorinis“ je obsah rozpustných tuhých látok, ktoré priaznivo prispievajú k jeho nutričným vlastnostiam a chuti. Obsah rozpustných tuhých látok s hodnotou 73 – 87 % je v porovnaní s celkovými tuhými látkami (13 – 27 % tvoria ostatné tuhé látky) pomerne nízky, pričom v prípade klasických rajčiakov predstavuje 95 – 98 % (2 – 5 % tvoria ostatné tuhé látky). To znamená, že produkt sa vyznačuje pomerne vysokým obsahom ostatných tuhých látok. Okrem toho porovnávacie pokusy uskutočnené v bežných pestovateľských podmienkach s veľkoplodou odrodou rajčiakov „Gs 67“ ukázali, že „Tomataki Santorinis“ má aj vyšší obsah kyseliny askorbovej, celkových rozpustných fenolov a lykopénu, ktoré sú súčasťou rozpustných tuhých látok. Konkrétne predstavujú hodnoty spomenutých látok na 100 g čerstvej hmotnosti v prípade „Tomataki Santorinis“ 14 – 18 mg, 54 – 57 mg a 3,8 – 7,5 mg, zatiaľ čo v prípade klasickej odrody „Gs 67“ sú tieto hodnoty 8 – 12 mg, 30 – 35 mg a 1,8 – 7 mg v uvedenom poradí. Zodpovedajúce štúdie o chuťových vlastnostiach potvrdzujú, že rajčiaky „Tomataki Santorinis“ majú vyšší obsah rozpustných tuhých látok a vyššie hodnoty celkovej kyslosti. Tieto rozdiely sú spôsobené tým, že tento špecifický ekotyp rastliny dokáže recyklovať kyselinu askorbovú v plode.

5.3. Príčinná súvislosť medzi zemepisnou oblasťou a akosťou alebo typickou vlastnosťou výrobku (CHOP), alebo špecifickou akosťou, povesťou alebo inou typickou vlastnosťou výrobku (CHZO)

Špecifické fyzikálne, chemické a organoleptické vlastnosti produktu „Tomataki Santorinis“ sú výsledkom spoločného vplyvu prostredia, miestnych znalostí a genetických zdrojov.

Preto zásadnými kvalitatívnymi vlastnosťami, ktoré sú zodpovedné za príčinnú súvislosť medzi produktom „Tomataki Santorinis“ a zemepisnou oblasťou, sú:

a) špecifický genetický materiál, ktorý v dôsledku dlhého obdobia prispôsobovania sa osobitnými podmienkam oblasti a tradičného výberu semien na budúce siatie medzičasom nadobudol vlastnosti miestnej odrody. Prispôsobenie sa rastliny prostrediu ostrova Santorini viedlo k vytvoreniu určitých špecifických vlastností, vďaka ktorým „Tomataki Santorinis“ dosiahol na trhu osobitné ocenenie ako produkt vysokej kvality. Ide o jeho osobitnú identitu, genetickú zvláštnosť a osobitnú schopnosť prispôsobiť sa suchým podmienkam, vápenatým a zásaditým pôdam ostrova Santorini – vlastnosti, ktoré súvisia s tradičným systémom pestovania. Z nedávnych štúdií vyplýva, že: a) podľa výskumu fylogenetického vzťahu medzi dvoma druhmi „Tomataki Santorinis“ a siedmimi domácimi odrodami rajčiakov na základe 38 vlastností rastliny existuje jasný genetický rozdiel (genetická vzdialenosť) medzi rajčiakmi „Tomataki Santorinis“ a všetkými inými odrodami, čo dáva tomuto druhu vlastnú identitu (jedinečnosť) a b) podľa paralelného výskumu vybraných genotypov na ostrove Santorini (z tradičného systému pestovania s nízkym vstupom) a vybraných genotypov na plochách patriacich Národnému poľnohospodárskemu výskumnému ústavu v Solúne (z konvenčného systému pestovania s vysokým vstupom) je vplyv prostredia na vytvorenie charakteristických vlastností dôležitý, pričom porovnanie ukázalo, že tieto vlastnosti sa plne rozvinuli len v prostredí Santorini, čo potvrdzuje, že výber in situ je spoľahlivejší. Okrem toho treba poznamenať, že zrelé rajčiaky majú vzhľadom na vysokú zásaditosť pôdy vyšší obsah cukru. Preto možno dospieť k záveru, že miestny ekotyp je z agronomického hľadiska veľmi cenný, keďže vykazuje pozoruhodnú odolnosť proti suchu a chorobám ako čierna pleseň, múčnatka, fuzarióza a Verticillium a veľmi dobre sa prispôsobil vulkanickými pôdam ostrova a jeho vápenatej a zásaditej pôde. Priemerné výnosy na suchých pôdach ostrova Santorini sa pohybujú okolo 500 kg na stremma a len vo výnimočných prípadoch dosiahnu 1 000 kg.

b) Fyzikálne a chemické vlastnosti plodu, najmä vysoký obsah cukru a celkových tuhých látok, ktorý sa odráža v organoleptických vlastnostiach produktu. K týmto vlastnostiam prispieva na jednej strane skutočnosť, že pôda obsahuje sodík, ktorý vedie k nedostatku vody, a na druhej strane skutočnosť, že tieto výnimočné pôdy ostrova Santorini absorbujú v noci vlhkosť zo vzduchu (podmienenú vulkanickou kalderou) a prenášajú ju cez deň postupne na rastliny (pemza je dobre známa svojou retenčnou kapacitou). Okrem toho sa nepoužíva hnojivo, to znamená, že rastlina je vystavená nedostatku vody, čo spolu s vysokou zásaditosťou pôdy je hlavnou príčinou pre nadpriemerný obsah cukru, celkových tuhých látok a všeobecnejšie tých prvkov, ktoré produktu dodávajú chuť a výživovú hodnotu.

c) Povesť – historické fakty. Podľa najstarších prameňov z konca 19. storočia sa s pestovaním rajčiakov v oblasti Santorini začalo v období 1870 – 1880. Krátko potom (1899) sa ich pestovanie na ostrove Santorini úradne spomína v prvom systematickom výskume rastlinného sveta a poľnohospodárskej výroby na Santorini. V tomto zázname sa však neuvádzajú žiadne hospodárske údaje, čo nasvedčuje tomu, že pestovanie rajčiakov zohrávalo v komerčnom živote ostrova iba podriadenú úlohu a slúžilo najmä na výživové potreby miestneho obyvateľstva.

Systematicky sa s pestovaním rajčiakov na Santorini začalo po tom, ako v dôsledku októbrovej revolúcie sa už viac nemohli do Ruska vyvážať miestne vína, čo spôsobilo, že príjmy pochádzajúce z vinárskej činnosti poklesli a vznikla potreba vyvinúť novú výnosnejšiu činnosť. V rokoch 1919 – 1920 sa v miestnych novinách „Santorini“ objavili správy, že pestovanie rajčiakov sa šíri na úkor vinohradníctva, a v roku 1922 sa ako dôvod uvádza, že pestovanie rajčiakov prináša päťkrát vyššie zisky ako vinohradníctvo. Papamanolis opisuje, že rajčiaky sa pestovali vo všetkých oblastiach, kde sa vyskytovala pemza, a že v roku 1928 sa celkovo vyrobilo okolo 1 300 ton rajčiakového pretlaku. V tom istom období (1928 – 1929) navštívil ostrov profesor Durazzo-Morosini, ktorý zaznamenal pestovanie rajčiakov v oblastiach Pyrgos a Thirasia, ako aj prevádzku konzervárne v obci Mesa Gonia v oblasti Messaria. V roku 1933 Danezis napísal, že produkcia rajčiakov je jedným z dvoch hlavných zdrojov príjmu v miestnom poľnohospodárstve. Vtedy sa rajčiaky pestovali na ostrove Santorini už 50 rokov – dostatočne dlhý čas na ich prispôsobenie sa pôdnym a klimatickým podmienkam, vytvorenie tradičných znalostí a rozšírenie povesti o vynikajúcej kvalite produktu.

V súčasnosti sa v mysli spotrebiteľa spája „Tomataki Santorinis“ s produktom výnimočnej kvality, čo potvrdzuje aj veľký počet zmienok o ňom na internete, organizovanie konferencií a skutočnosť, že „Tomataki Santorinis“ je hlavnou zložkou mnohých receptov.

Na záver treba poznamenať, že charakteristickým znakom kvality rajčiakov pestovaných na ostrove Santorini je ich vysoký obsah cukru a celkových rozpustných tuhých látok. Tento špecifický kvalitatívny znak je výsledkom vzájomného vplyvu genetického materiálu miestnej odrody, metódy pestovania a samozrejme osobitných pôdnych a klimatických podmienok. „Tomataki Santorinis“ je výrazným príkladom miestneho produktu vynikajúcej kvality, ktorého produkcia zahŕňa udržateľné využívanie jedinečných prírodných zdrojov.

Odkaz na uverejnenie špecifikácie

[Článok 5 ods. 7 nariadenia (ES) č. 510/2006 (3)]

http://www.minagric.gr/images/stories/docs/agrotis/POP-PGE/tomataki_santorinis_221012.pdf

(1) Ú. v. EÚ L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) Ú. v. EÚ L 93, 31.3.2006, s. 12. Nahradené nariadením (EÚ) č. 1151/2012.

(3) Porovnaj poznámku pod čiarou 2.