Správa Komisie Európskemu Parlamentu a Rade o udelení výnimky podľa článku 19 ods. 1 Zmluvy o ES, predložená podľa článku 12 ods. 4 smernice č. 94/80/ES o práve občanov voliť a byť volený vo voľbách do orgánov miestnej samosprávy /* KOM/2005/0382 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 22.08.2005 KOM(2005) 382 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE o udelení výnimky podľa článku 19 ods. 1 Zmluvy o ES, predložená podľa článku 12 ods. 4 smernice č. 94/80/ES o práve občanov voliť a byť volený vo voľbách do orgánov miestnej samosprávy 1. ÚčEL SPRÁVY Smernica Rady č. 94/80/ES[1] ustanovuje podrobnosti uplatňovania volebného práva občanov Únie vo voľbách do orgánov miestnej samosprávy v členskom štáte, ktorého nie sú štátnymi príslušníkmi[2]. Článok 12 ods. 4 uvedenej smernice ustanovuje, že k 31. decembru 1998 a následne každých šesť rokov Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade správu, v ktorej preverí, či udelenie výnimky príslušným členským štátom podľa článku 19 ods. 1 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva je stále odôvodnené, a navrhne, aby sa vykonali všetky nevyhnutné úpravy. 2. VOLEBNÉ PRÁVO VO VOľBÁCH DO ORGÁNOV MIESTNEJ SAMOSPRÁVY KAžDÝ OBčAN ÚNIE MÁ PRÁVO VOLIť A byť volený vo voľbách do orgánov miestnej samosprávy v členskom štáte, v ktorom má bydlisko, za tých istých podmienok ako štátni príslušníci daného štátu[3]. Toto je jedno z práv, ktoré občianstvo v Únii zavedené Maastrichtskou zmluvou v roku 1992, priznáva občanom Únie. Osobitné práva súvisiace s účasťou na politickom živote v členskom štáte bydliska sú zakotvené v článku 19 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (ďalej len „Zmluva o ES”). Článok 19 ods. 1 ustanovuje, že každý občan Únie, ktorý je štátnym príslušníkom iného členského štátu, má právo voliť a byť volený vo voľbách do orgánov miestnej samosprávy v členskom štáte, v ktorom má bydlisko, za tých istých podmienok, ako štátni príslušníci daného štátu. Výkon tohto práva podlieha podrobnej úprave, ktorú schválila Rada. Táto úprava môže ustanoviť výnimky, ak je to odôvodnené špecifickými problémami členského štátu. Podrobnosti pre výkon práva voliť a byť volený vo voľbách do orgánov miestnej samosprávy boli ustanovené v roku 1994 uvedenou smernicou. V článku 3 sa uvádza, že každá osoba, ktorá v určený deň (a) je občanom Únie v zmysle článku 17 zmluvy; (b) nie je štátnym príslušníkom členského štátu, v ktorom má bydlisko, ale spĺňa tie isté podmienky vzhľadom na právo voliť a byť volená tak, ako ich tento štát stanovuje právnymi predpismi pre svojich vlastných štátnych príslušníkov, má právo voliť a byť volený vo voľbách do orgánov miestnej samosprávy v členskom štáte, v ktorom má bydlisko, v súlade s touto smernicou. Smernica vo všeobecnosti nedovoľuje členskému štátu, v ktorom má občan bydlisko vyžadovať, aby občania Únie inej štátnej príslušnosti museli mať bydlisko na území daného členského štátu počas určitej minimálnej doby skôr, ako získajú právo voliť a byť volení, ak podobnú požiadavku nekladie vlastným štátnym príslušníkom. Okrem toho občania Únie inej štátnej príslušnosti sa v takom prípade posudzujú ako osoby, ktoré splnili podmienku bydliska počas minimálnej doby na území členského štátu, v ktorom majú bydlisko, ak mali bydlisko počas rovnakej doby v inom členskom štáte; porovnaj článok 4 ods. 1. 3. VÝNIMKY PODľA čLÁNKU 12 SMERNICE Smernica povoľuje výnimky zo všeobecných pravidiel. Výnimky musia byť odôvodnené špecifickými problémami členského štátu. Článok 12 ods. 1 ustanovuje, že ak 1. januára 1996 v danom členskom štáte podiel občanov Únie vo veku oprávňujúcom na účasť vo voľbách, ktorí tam majú bydlisko, ale nie sú jeho štátnymi príslušníkmi, presahuje 20 % celkového počtu občanov Únie, ktorí tam majú bydlisko a sú vo veku oprávňujúcom na účasť vo voľbách, tento členský štát môže odchylne od tejto smernice: (a) obmedziť právo voliť na voličov v rámci rozsahu článku 3 smernice, ktorí mali v tomto členskom štáte bydlisko počas určitej minimálnej doby, ktorá nemôže byť dlhšia ako obdobie, na ktoré je volený zastupiteľský zbor obce; (b) obmedziť právo byť volený oprávneným osobám v rámci rozsahu článku 3 smernice, ktorí mali v tomto členskom štáte bydlisko počas určitej minimálnej doby, ktorá nemôže byť dlhšia ako dvojnásobok obdobia, na ktoré je volený zastupiteľský zbor obce; a (c) prijať príslušné opatrenia vzhľadom na vytváranie zoznamov kandidátov tak, aby bola posilnená najmä integrácia občanov Únie, ktorí sú štátnymi príslušníkmi iného členského štátu. Článok 12 ods. 2 ustanovuje, že Belgické kráľovstvo môže odchylne od ustanovení smernice uplatňovať ustanovenia článku 12 ods. 1 písm. a) na obmedzený počet orgánov miestnej samosprávy, ktorých zoznam oznámi najmenej jeden rok pred konaním volieb do orgánov miestnej samosprávy, kde sa má výnimka uplatňovať. Článok 12 ods. 3 smernice ustanovuje, že ak právne predpisy členského štátu stanovujú, že štátni príslušníci iného členského štátu, ktorí majú v danom štáte bydlisko, majú právo voliť do národného parlamentu tohto štátu na základe tých istých podmienok ako voliči, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tohto štátu, prvý členský štát sa môže odchylne od tejto smernice zdržať uplatňovania článkov 6 až 11 vzhľadom na takéto osoby. 4. UPLATNENÁ VÝNIMKA Luxembursko je jediný členský štát, ktorý uplatnil výnimku na základe článku 12 ods. 1. Luxembursko obmedzuje právo voliť pre občanov Únie, ktorí nie sú jeho štátnymi príslušníkmi a ktorí mali svoje bydlisko na území Luxemburska najmenej päť rokov pred registráciou[4]. Pokiaľ ide o právo byť volený, Luxembursko vyžaduje od občanov Únie, ktorí nie sú jeho štátnymi príslušníkmi, aby takisto mali bydlisko na jeho území najmenej päť rokov pred predložením žiadosti[5]. Členovia miestneho zboru sú volení na šesť rokov[6]. To znamená, že minimálna doba trvania bydliska požadovaná na získanie práva voliť je kratšia ako obdobie, na ktoré je zastupiteľský zbor obce volený, a je v súlade so smernicou. To isté sa vzťahuje na minimálnu dobu bydliska, pokiaľ ide o právo byť volený: je kratšie ako „dvojnásobok obdobia, na ktoré je volený zastupiteľský zbor obce”. Pokiaľ ide o článok 12 ods. 2, Belgicko nikdy neoznámilo žiadny orgán miestnej samosprávy, pre ktorý by požiadalo o výnimku. 5. HODNOTENIE OKOLNOSTÍ NA UDELENIE VÝNIMKY Podmienky pre udelenie výnimky podľa článku 12 ods. 1 vyžadujú, aby „pomer občanov Únie vo veku oprávňujúcom na účasť vo voľbách, ktorí v ňom majú bydlisko, ale nie sú jeho štátnymi príslušníkmi, presahoval 20 % celkového počtu občanov Únie, ktorí v ňom majú bydlisko a sú vo veku oprávňujúcom na účasť vo voľbách”. Musí sa teda určiť, či podiel občanov Únie vo veku oprávňujúcom na účasť vo voľbách, ktorí majú trvalý pobyt v Luxembursku a nie sú jeho štátnymi príslušníkmi, presahuje 20 % celkového počtu občanov Únie vo veku oprávňujúcom na účasť vo voľbách, ktorí v ňom majú bydlisko. Druhá veta článku 12 ods. 4 ustanovuje, že členské štáty, ktoré požiadajú o výnimku podľa odseku 1, musia poskytnúť Komisii všetky nevyhnutné základné informácie. Komisia požiadala[7] luxemburské orgány, aby jej predložili najnovšie informácie týkajúce sa: - počtu občanov Únie vo veku oprávňujúcom na účasť vo voľbách, ktorí majú bydlisko v Luxembursku, ale nie sú jeho štátnymi príslušníkmi, a - celkový počet občanov Únie vo veku oprávňujúcom na účasť vo voľbách, ktorí majú bydlisko v Luxembursku. Podľa údajov, ktoré poskytli luxemburské orgány, počet občanov Únie s bydliskom v Luxembursku, ktorí nie sú jeho štátnymi príslušníkmi, bol 133 831. Celkový počet občanov Únie vo veku oprávňujúcom na účasť vo voľbách, ktorí majú bydlisko v Luxembursku, bol 356 274. Z toho vyplýva, že podiel občanov Únie vo veku oprávňujúcom na účasť vo voľbách, ktorí majú bydlisko v Luxembursku, ale nie sú jeho štátnymi príslušníkmi, bol 37,6 % z celkového počtu občanov Únie vo veku oprávňujúcom na účasť vo voľbách, ktorí v ňom majú bydlisko. Tento podiel je podstatne vyšší ako prah ustanovený v smernici, t. j. 20 % Pokiaľ ide o výnimku podľa článku 19 ods. 1 zmluvy a podľa článku 12 ods. 2 smernice, situácia v Belgicku – aj keď ešte nikdy nepožiadalo o výnimku – spojená s osobitnými črtami a bilanciami súvisiacimi so skutočnosťou, že jeho ústava zakotvuje tri úradné jazyky a územné členenie na kraje a obce, sa nezmenila. 6. ZÁVERY Komisia zastáva názor, že okolnosti odôvodňujúce udeliť Luxembursku výnimku podľa článku 19 ods. 1 zmluvy a podľa článku 12 ods. 1 smernice stále existujú, keďže dôvody pre udelenie výnimky sú stále platné. Komisia zastáva názor, že okolnosti odôvodňujúce udeliť Belgicku výnimku podľa článku 19 ods. 1 zmluvy a podľa článku 12 ods. 2 smernice stále existujú, keďže dôvody pre udelenie výnimky sú stále platné. V dôsledku toho Komisia nepovažuje za potrebné navrhnúť akékoľvek úpravy. [1] Smernica Rady č. 94/80/ES z 19. decembra 1994, ktorou sa ustanovujú podrobnosti uplatňovania volebného práva občanov Únie v komunálnych voľbách v členskom štáte, ktorého nie sú štátnymi príslušníkmi (Ú. v. ES L 368, 31.12.1994, s. 38), ktorá bola naposledy zmenená a doplnená smernicou Rady č. 96/30/ES z 13. mája 1996 (Ú. v. ES L 122, 22.5.1996, s. 14 a upravená Aktom o pristúpení zo 16. apríla 2003 (Ú. v. EÚ L 236, 23.9.2003, s. 334), ďalej len „smernica”. [2] Ďalej len “občania Únie s inou štátnou príslušnosťou”. [3] Článok 40 Charty základných práv Európskej únie (Ú. v. ES C 364, 18.12.2000, s. 1). [4] Článok 2, Loi électoral du 18 février 2003. [5] Článok 192, Loi électoral du 18 février 2003. [6] Článok 186, Loi électoral du 18 février 2003. [7] List z 30. augusta 2004.