SK Úradný vestník Európskej únie C 54/51

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému: Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2001/18/ES, pokiaľ ide o možnosť členských štátov obmedziť alebo zakázať pestovanie geneticky modifikovaných organizmov na ich území

KOM(2010) 375 v konečnom znení

(2011/C 54/16)

Spravodajca: Gerfried GRUBER

Európsky parlament sa 7. septembra 2010 a Rada 10. septembra 2010 rozhodli podľa článku 114 Zmluvy o fungovaní Európskej únie prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2001/18/ES, pokiaľ ide o možnosť členských štátov obmedziť alebo zakázať pestovanie geneticky modifikovaných organizmov na ich území“

KOM(2010) 375 v konečnom znení – 2010/0208 (COD).

Odborná sekcia pre poľnohospodárstvo, rozvoj vidieka a životné prostredie poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 17. novembra 2010.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 467. plenárnom zasadnutí 8. a 9. decembra 2010 (schôdza z 9. decembra) prijal 169 hlasmi za, pričom 12 členovia hlasovali proti a 12 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 EHSV uznáva, že otázka využívania geneticky modifikovaných organizmov v rámci európskeho poľnohospodárstva vzbudzuje vážne pochybnosti u značnej časti európskych obyvateľov. EHSV preto oceňuje snahu Európskej komisie riešiť citlivú otázku právomoci členských štátov rozhodovať o pestovaní GMO, s cieľom nájsť uskutočniteľné riešenie a pokúsiť sa o podporu európskeho rámca, ktorý je v súlade s riadnym fungovaním vnútorného trhu. Podľa názoru EHSV však predložený návrh, založený hlavne na etických a morálnych kritériách, vyvoláva viac neistoty než istoty. V praxi by to mohlo znamenať, že členské štáty a regióny zavedú mnoho rozdielnych (právne nestabilných) opatrení, čo by narušilo fungovanie vnútorného trhu EÚ, ohrozilo právnu istotu hospodárskych subjektov a naštrbilo dôveryhodnosť systému ako celku.

1.2 Vzhľadom na uvedené skutočnosti je podľa názoru výboru potrebné tento návrh zlepšiť a konkretizovať, predovšetkým čo sa týka právnej istoty pre zúčastnené strany. Výbor zastáva názor, že takúto právnu istotu možno vytvoriť napríklad zavedením konkrétneho a presaditeľného právneho základu v sekundárnych právnych predpisoch EÚ s konkrétnymi dôvodmi, podmienkami a postupmi týkajúcimi sa národných opatrení. Vo všeobecnosti výbor žiada dôslednejšie objasniť právny základ návrhu a súlad možných zákazov zo strany členských štátov na základe článku 26b s pravidlami vnútorného trhu EÚ a právnymi predpismi WTO a ďalšími požiadavkami vyplývajúcimi z medzinárodného práva.

1.3 Problematika obmedzenia pestovania GMO na národnej úrovni je úzko prepojená s otázkami koexistencie a zodpovednosti za škody spôsobené GMO a neúmyselné zmiešanie. Výbor sa domnieva, že tieto dve oblasti by sa preto mali posudzovať spolu alebo v paralelných legislatívnych návrhoch, ako súčasť komplexnejšej revízie regulačného rámca EÚ pre poľnohospodársku biotechnológiu, v súlade so závermi Rady pre životné prostredie z decembra 2008.

1.4 Vzhľadom na to, že návrh Komisie je predkladaný pred ukončením prebiehajúcej revízie platného právneho rámca, nie je zatiaľ možné vypracovať konečné stanovisko k tomuto návrhu, ktorý je možné dostatočne posúdiť len v súvislosti s prebiehajúcim hodnotením systému pre povoľovanie a celkovým právnym rámcom. Nemalo by to však nadmieru zdržať zlepšenie súčasného návrhu.

2. Kontext a obsah návrhu nariadenia

2.1 Európska únia (EÚ) disponuje komplexným právnym rámcom na povoľovanie geneticky modifikovaných organizmov (ďalej len „GMO“). Predpisy týkajúce sa pestovanie GMO sa nachádzajú v smernici 2001/18/ES (1) a v nariadení (ES) č. 1829/2003 (2). Pestovanie už povolených GMO je možné na úrovni členských štátov obmedziť prostredníctvom ochranných opatrení, založených na dodatočných vedeckých podkladoch, na základe ktorých by sa dalo predpokladať, že určitý GMO predstavuje hrozbu pre ľudské zdravie alebo životné prostredie, podľa článku 23 smernice 98/34/ES za podmienok, ktoré sú v ňom stanovené. Okrem toho môžu členské štáty podľa článku 26a stanoviť primerané opatrenia na predchádzanie neúmyselnej prítomnosti GMO v iných výrobkoch (koexistencia).

2.2 V marci 2009 bola v Rade zamietnutá požiadavka Európskej komisie zrušiť existujúce vnútroštátne ochranné opatrenia (predovšetkým v Rakúsku a Maďarsku) kvôli nedostatočnému vedeckému zdôvodneniu. Tento obraz sa naskytuje aj v podobných, predchádzajúcich hlasovaniach Rady, takže sa dá hovoriť o politicky patovej situácii, podobne ako v prípade systému povoľovania. V júni 2009 vyzvalo 13 členských štátov (3) v spoločnom vyhlásení Európsku komisiu, aby vypracovala návrhy s cieľom prenechať rozhodnutie o pestovaní GMO členským štátom.

2.3 Na základe politických usmernení predsedu Komisie BARROSA Európska komisia rozhodnutím z 13. júla 2010 následne predložila legislatívny návrh, podľa ktorého by sa členským štátom malo prenechať rozhodovanie o pestovaní GMO. Návrhy Komisie pozostávajú z oznámenia o slobode členských štátov rozhodovať o pestovaní geneticky modifikovaných plodín (4) a návrhu nariadenia, ktorým sa má právny rámec zodpovedajúcim spôsobom upraviť (5).

2.4 Z právno-technického hľadiska je smernica 2001/18/ES doplnená o nový článok 26b prostredníctvom nariadenia. Toto ustanovenie stanovuje, že členské štáty môžu prijať opatrenia na obmedzenie alebo zákaz pestovania GMO povolených na vnútornom trhu a to na celom svojom území alebo na jeho časti za predpokladu, že sa tieto dôvody netýkajú nebezpečenstiev pre životné prostredie alebo zdravie osôb, ktoré už sú zahrnuté v platnom systéme povoľovania, a že sú v súlade so zmluvami.

2.5 Cieľom návrhu nariadenia je v zmysle zásady subsidiarity dať členským štátom viac priestoru na rozhodovanie, pokiaľ ide o pestovanie GMO, a vytvoriť potrebnú právnu istotu. Komisia vychádza z toho, že návrh nariadenia je v súlade s pravidlami vnútorného trhu a medzinárodnými záväzkami. Ani tento nový režim nie je podľa názoru Komisie v rozpore s platným systémom povoľovania, ale má ho iba doplniť.

2.6 Právny servis Rady vydal 5. novembra právne stanovisko k voľbe právneho základu, možným vnútroštátnym opatreniam a súladu navrhovaných opatrení s dohodami GATT. Právny servis sa nazdáva, že zvolený právny základ nie je platný, vyjadruje svoje zásadné pochybnosti, pokiaľ ide o súlad opatrení, ktoré by členské štáty teoreticky mohli prijať, so zmluvami alebo dohodami GATT, a zdôrazňuje, že bude zložité obhájiť pred Súdnym dvorom a WTO opatrenie, ktoré prijme členský štát alebo región z etických alebo morálnych dôvodov. Tieto obavy tiež čiastočne potvrdila právna služba Európskeho parlamentu, ktorá vo svojom stanovisku zo 17. novembra 2010 vyjadrila podobné pochybnosti týkajúce sa súladu prípadného odôvodnenia obmedzení na národnej úrovni (napríklad z dôvodu verejnej morálky) s pravidlami vnútorného trhu EÚ a s predpismi obchodného práva WTO.

3. K platnému systému povoľovania GMO

3.1 Tento postup povoľovania zavedený na európskej úrovni má zabezpečiť vysokú úroveň ochrany ľudského života a zdravia, zdravia a dobrých životných podmienok zvierat, životného prostredia a záujmov spotrebiteľov a zároveň zabezpečiť účinné fungovanie vnútorného trhu.

3.2 Platné predpisy pre povoľovanie a používanie GMO spočívajú na celom rade základných (právnych) zásad, ktoré by sa podľa názoru EHSV mali rešpektovať. Tu je potrebné uviesť najmä:

— nezávislé, vedecky podložené povoľovanie,

— vysokú úroveň ochrany, pokiaľ ide o zdravie a životné prostredie v zmysle zásady prevencie,

— dodržiavanie zásad vnútorného trhu a medzinárodných záväzkov,

— sloboda voľby a transparentnosť v celom potravinovom reťazci,

— právnu istotu, ako aj

— subsidiaritu a proporcionalitu.

3.3 Návrhy Európskej komisie treba vnímať v časovej a obsahovej súvislosti s uplatňovaním záverov Rady z decembra 2008, ktoré okrem iného požadujú preskúmanie platného systému povoľovania, ktoré bude ukončené pravdepodobne koncom roka 2010. Ide tu najmä o novú úpravu usmernení EFSA vzťahujúcu sa na hodnotenie možného rizika pre zdravie a životné prostredie (6), správu Európskej komisie o zlepšení monitorovania životného prostredia po udelenom povolení, ako aj o štúdiu týkajúcu sa sociálno-ekonomických a environmentálnych dosahov pestovania GMO. Okrem toho prebieha posúdenie právneho rámca tak pre geneticky modifikované potraviny a krmivá, ako aj pre pestovanie GMO. Do roku 2012 sa má uskutočniť kompletná revízia celého systému pre povoľovanie GMO.

3.4 Okrem toho je potrebné objasniť vzťah medzi vnútroštátnymi zákazmi resp. obmedzeniami pestovania GMO a pravidlami o koexistencii, pretože obe tieto otázky úzko spolu súvisia a Európska komisia by aj tu chcela členským štátom umožniť väčšiu flexibilitu. V tejto súvislosti sú dôležité konštatovania Komisie v jej správe z 3. apríla 2009 o uplatňovaní usmernení o koexistencii (7).

4. Všeobecné pripomienky

4.1 Hoci sa výbor prirodzene ešte nevyjadril ku konkrétnej podobe vnútroštátnych zákazov pestovania GMO, predsa existujú vyjadrenia, ktoré obsahovo súvisia s predkladaným návrhom nariadenia a ktoré sú naďalej relevantné ako príspevky do diskusie resp. návrhy.

4.2 Výbor sa napr. vo svojom stanovisku z vlastnej iniciatívy zo 16. decembra 2004 (8) podrobne vyjadril ku koexistencii GMO s konvenčným a biologickým poľnohospodárstvom a predložil návrhy týkajúce sa regulačnej úrovne. Uvádza v ňom okrem iného, že by sa mali na národnej úrovni prijať určité opatrenia, ktoré majú zamedziť kríženiu s prihliadnutím na príslušné regionálne podmienky, ako aj regionálne ustanovenia o pestovaní alebo zákaze pestovania GMO na národnej úrovni. Okrem toho zdôraznil aj to, že je potrebné vypracovať na úrovni EÚ minimálne normy v oblasti koexistencie a zodpovednosti.

4.3 Osobitnú pozornosť treba venovať opatreniam na ochranu chránených prírodných oblastí a ekologicky citlivých oblastí. Ďalej sa musí brať ohľad na opatrenia na ochranu regionálnych hospodárskych a kultúrnych záujmov, ako aj iné sociálno-ekonomické vplyvy.

4.4 Výbor v tomto stanovisku okrem toho poukázal na to, že predpoklady na koexistenciu sa líšia v závislosti od regionálnych podmienok a že najmä v maloplošnom poľnohospodárstve sa paralelné výsadby obsahujúce a neobsahujúce GMO, tak konvenčné, ako aj ekologické, v rámci jedného regiónu zdajú byť nerealizovateľné.

4.5 V tejto súvislosti sa stanovisko zaoberalo možnosťami uvádzania výrobkov s regionálnymi značkami kvality a zárukou pôvodu na trh, pri ktorých sa vzhľadom na očakávania spotrebiteľov upúšťa od používania GMO. Na základe toho sa mnohé regióny vyhlásili za zóny bez genetickej technológie, pričom výbor poukázal na právnu neistotu, ktorá je s tým spojená a ktorá si vyžaduje vyjasnenie.

5. Konkrétne pripomienky a otvorené otázky

5.1 Kritériá možného zákazu, resp. obmedzenia pestovania GMO

5.1.1 Smernicou 2001/18/ES sa zosúladili ustanovenia o povoľovaní GMO, vrátane prijímania ochranných opatrení podľa článku 23 a koexistencie podľa článku 26a. Základom je článok 114 ZFEÚ (bývalý článok 95 ZEÚ) o aproximácii práva na dosiahnutie cieľov vnútorného trhu. Novým článkom 26b sa stanovuje, že členské štáty môžu pestovanie GMO zakázať bez ohľadu na jednotné povolenie pre celú EÚ.

5.1.2 Nateraz vyvstáva otázka, do akej miery by mohol byť vnútroštátny zákaz pestovania GMO vyňatý z harmonizovaného práva a či by tento zákaz neodporoval všeobecným právnym zásadám vnútorného trhu. Táto otázka nadobúda ešte viac na význame, keďže podľa stanoviska právneho servisu Rady (9) nie je článok 114 ZFEÚ vhodným právnym základom, pokiaľ ide o ciele, obsah a rozsah návrhu článku 26b. Právna služba EP naopak nespochybňuje článok 114 Zmluvy o fungovaní EÚ ako právny základ návrhu, čím poukazuje na to, že existujú rozdielne právne výklady tejto otázky na úrovni EÚ, čo sa musí vyjasniť a vyriešiť.

5.1.3 Návrh neobsahuje žiadny súpis dôvodov, či už ich definitívny zoznam alebo prehľad príkladov, ktoré môžu členským štátom slúžiť ako východisko pre zákaz pestovania GMO. V článku 26b je uvedené jedine to, že dôvody musia byť iné než tie, ktoré sú posudzované v rámci povoľovania. Nie je preto možné opierať sa o dôvody, ktoré sa uvádzajú pri hodnotení rizika pre zdravie a životné prostredie vykonávané v rámci systému EÚ pre povoľovanie GMO alebo ktoré sa na ne vzťahujú. Podľa EHSV by právna istota, ktorú poskytuje návrh, mohla byť posilnená tým, že sa priamo do článku 26b vloží indikatívny (nevyčerpávajúci) zoznam konkrétnych dôvodov, na ktoré sa členské štáty môžu odvolávať, ak chcú obmedziť alebo zakázať pestovanie geneticky modifikovaných plodín. Medzi tieto dôvody by popri etických, morálnych a náboženských argumentoch mohli patriť aj sociálno-ekonomické dôvody. Takéto objasnenie v sekundárnej legislatíve by slúžilo ako lex specialis k dôvodom uvedeným v článku 36 ZFEÚ a ďalej rozvinutým v judikatúre Európskeho súdneho dvora, a teda by zlepšilo súlad s pravidlami vnútorného trhu a ustanoveniami zmlúv.

5.2 Právna istota

5.2.1 Výbor zastáva názor, že iba samotné odvolávanie sa na primárne právo nemôže zaručiť právnu istotu. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na rozsudok Európskeho súdneho dvora vo veci C-165/08 (10), podľa ktorého vnútroštátny zákaz povoľovania geneticky modifikovaného osiva nie je v súlade s ustanoveniami EÚ. Tento rozsudok ukazuje, aké je zložité pre členské štáty opierať sa o iné zdôvodnenia než sú aspekty ochrany zdravia a životného prostredia.

5.2.2 EHSV však uznáva, že vzhľadom na súčasnú právnu a politickú situáciu by vytvorenie jasného a pevného právneho základu prinieslo členským štátom väčšiu právnu istotu oproti súčasnému stavu. To sa však dá dosiahnuť skôr presnými a podrobnými právnymi základmi v sekundárnej legislatíve (napr. smernica 2001/18/ES), než odkazom na úzky a nejasný manévrovací priestor vyplývajúci zo všeobecných pravidiel vnútorného trhu.

5.3 Rozsah pôsobnosti Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín (EFSA) – spolupráca s členskými štátmi

5.3.1 Na zabezpečenie vedecky podloženého systému povoľovania je potrebné upriamiť pozornosť na prepracovanie usmernení EFSA týkajúcich sa hodnotenia možného rizika pre zdravie a životné prostredie, ktoré by po schválení členskými štátmi mohli mať aj normatívny charakter. V tejto súvislosti EHSV očakáva ďalší vývin systému vedecky podloženého a nezávislého hodnotenia v postupe povoľovania v zmysle zásady prevencie.

5.3.2 EHSV dáva podnet na zváženie, či by v rámci vedeckého hodnotenia rizík, ktoré uskutočňuje EFSA, nemali byť pri špeciálnych otázkach členské štáty viac zapájané. Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (EFSA) bol vytvorený nariadením (ES) č. 178/2002 (11) na vypracovávanie vedeckých stanovísk o bezpečnosti potravín a krmív, pričom sa majú zohľadňovať aj environmentálne riziká. Účinky GMO na životné prostredie sa samozrejme sledujú aj v členských štátoch. Rozdielne danosti týkajúce sa životného prostredia môžu členské štáty presnejšie preskúmať vo svojej vlastnej pôsobnosti. Výsledky tohto skúmania by EFSA mal náležite vyhodnotiť.

5.3.3 Vo všeobecnosti by sa mali stanoviť metodologické kritériá, ktorým musia zodpovedať všetky vedecké práce určené pre EFSA a ním uskutočňované práce. Malo by to siahať až po vzájomné hodnotenie (peer reviews) a mohlo by to pomôcť zlepšiť koordináciu medzi EFSA a členskými štátmi (12). EHSV si uvedomuje, že EFSA formálne uplatňuje najprísnejšie možné a absolútne vedecky nezávislé kritériá hodnotenia rizík a že je aj vďaka tomu medzinárodne vysoko uznávaným orgánom EÚ. EFSA by mal užšie spolupracovať na vývoji výskumných metód s výskumnými ústavmi, univerzitami a nezávislými výskumníkmi zaoberajúcimi sa hodnotením rizík v členských štátoch.

5.3.4 Napriek uvedeným skutočnostiam EHSV v záujme väčšej transparentnosti a kvality procesov vedeckého hodnotenia GMO navrhuje reformu EFSA, aby boli v paneli pre GMO zastúpené všetky zainteresované skupiny (spotrebitelia, priemysel, obchodníci, ekologickí poľnohospodári, ekologickí chovatelia dobytka, spotrebné družstvá, odborníci v oblasti výživy, lekári atď.), a nielen skupina výskumníkov.

5.4 Vnútorný trh

5.4.1 Európska komisia vychádza z toho, že možnosťou zakázať pestovanie GMO na vnútroštátnej úrovni sa nenaruší vnútorný trh pre GMO ako osivo, potraviny alebo krmivá. Aj tento predpoklad je spochybniteľný, pretože prinajmenšom v oblastiach alebo členských štátoch, v ktorých bol vyhlásený zákaz pestovania, by mohol byť obchod s povoleným geneticky modifikovaným osivom obmedzený. Tento odhad vyplýva z existujúcej judikatúry Európskeho súdneho dvora v porovnateľných prípadoch (13).

5.4.2 V súčasnej dobe sa dá ťažko odhadnúť, či by zákazom pestovania mohlo dôjsť k narušeniu hospodárskej súťaže. Absencia (minimálnych) noriem na úrovni EÚ v oblasti koexistencie a zodpovednosti však veľmi pravdepodobne ohrozí možnosť vytvoriť rovnaké podmienky v odvetviach poľnohospodárstva, ktoré nevyužívajú GMO. V každom prípade je s potrebnými opatreniami na zabezpečenie koexistencie spojená finančná záťaž a náklady, ktoré sa musia pri všetkých budúcich riešeniach zohľadniť. Na druhej strane by nepoužívanie GMO mohlo priniesť z marketingového hľadiska výhody, pričom tvorba cien bude stále závisieť od správania spotrebiteľov.

5.4.3 Geneticky modifikované rastliny potrebujú v porovnaní s konvenčnými rastlinami v niektorých prípadoch iné kultivačné a pestovateľské opatrenia, ako sú napr. prostriedky na ochranu rastlín, pričom môže v dôsledku chýbajúceho alebo nefungujúceho vnútorného trhu s prostriedkami na ochranu rastlín dochádzať k problémom s ich dostupnosťou. Tento príklad má ukázať, aké rozmanité sú podmienky, v ktorých musia poľnohospodári prijímať rozhodnutia o svojej výrobe.

5.5 Sociálno-ekonomické dôsledky

5.5.1 Čo sa týka sociálno-hospodárskych dôsledkov povoľovania GMO, treba odkázať na správu Európskej komisie, ktorá sa očakáva koncom roka 2010. Poznatky obsiahnuté v správe by mali byť v každom prípade zahrnuté do posudzovania predkladaného návrhu, pretože by sa pri zdôvodňovaní zákazu pestovania GMO podľa článku 26b pravdepodobne mal zohľadniť predovšetkým hospodársky, sociálny a environmentálny dosah. Kým táto správa nebude dokončená, nie je možné predložiť konečné stanovisko k tomuto návrhu.

5.5.2 V každom prípade je potrebné uviesť, že nariadenie (ES) č. 1829/2003 už teraz za určitých podmienok pripúšťa, aby sa pri skúmaní jednotlivých prípadov zohľadňovali aj iné faktory, ako tie, ktoré by mohli byť hrozbou pre zdravie a životné prostredie.

5.5.3 Na základe chýbajúcich poznatkov týkajúcich sa hospodárskych dôsledkov a dôsledkov v oblasti práva hospodárskej súťaže by návrh mal obsahovať doložku o hodnotení a Európska komisia by mala vopred uskutočniť zodpovedajúce hodnotenie vplyvu.

5.6 Medzinárodné záväzky

5.6.1 Dôležitým aspektom je podľa názoru výboru vyjasnenie dodržiavania medzinárodných záväzkov, zvlášť v rámci Svetovej obchodnej organizácie a GATT, ako aj Kartagenského protokolu. Keďže sa dá očakávať, že sa členské štáty, ktoré chcú vydať zákaz pestovania GMO, budú teraz opierať o nový článok 26b, je veľmi dôležité, aby sa rozhodnutia o tom prijímali na pevnom právnom základe zabezpečenom na medzinárodnej úrovni.

5.6.2 Vzhľadom na význam tejto otázky tu výboru chýba bližšie vysvetlenie Európskej komisie týkajúce sa zhody s medzinárodnými záväzkami EÚ. V tejto súvislosti by sa mali zohľadniť aj stanoviská právnych servisov európskych inštitúcií ku kompatibilite s pravidlami WTO, najmä nedávne stanovisko právneho servisu Rady (9), v ktorom Rada vyjadrila silné pochybnosti o súlade akýchkoľvek opatrení, ktoré by členské štáty mohli prijať na základe nového článku 26b v podobe, v akej ho navrhuje Komisia, so zmluvami EÚ alebo s dohodami GATT. Právna služba Európskeho parlamentu tiež vyjadrila podobné pochybnosti, pokiaľ ide o zhodu možných zdôvodnení na základe napríklad verejnej morálky v rámci pravidiel vnútorného trhu EÚ a obchodného práva WTO.

5.7 Sloboda voľby v celom potravinovom reťazci

5.7.1 Rovnako dôležité je v dostatočnej miere zohľadňovať slobodu voľby tak výrobcov, ako aj maloobchodníkov a spotrebiteľov. Zásadne by sa malo výrobcom ako podnikateľom dovoliť slobodne rozhodovať o pestovateľských postupoch. Takisto dovozcovia a veľkoobchodníci by mali mať možnosť vykonávať svoju zákonnú podnikateľskú činnosť napriek navrhovanému článku 26b.

5.7.2 Vnútroštátne obmedzenia alebo zákazy pestovania GMO by sa mali riadiť všeobecnými zásadami zmlúv, najmä zásadami subsidiarity a proporcionality.

5.7.3 Na to, aby aj spotrebitelia mali možnosť voľby medzi geneticky modifikovanými a geneticky nemodifikovanými potravinami, je potrebné mať nielen správne fungujúci systém vysledovateľnosti a označovania, ale aj zodpovedajúcu ponuku, ktorú chcú spotrebitelia aj prijať. Pritom je predovšetkým potrebné brať do úvahy aj regionálnu dostupnosť výrobkov. EHSV zdôrazňuje, že európski spotrebitelia si musia plne uvedomiť, že prípadný zákaz pestovania GMO v ich regióne alebo štáte nezabráni voľnému obchodovaniu s GMO na ich území ani pokračujúcemu hromadnému dovozu GMO s pochybnou vysledovateľnosťou z tretích krajín ako krmiva pre zvieratá alebo na ľudskú spotrebu.

5.8 Vzájomné pôsobenie s problematikou koexistencie

5.8.1 Cieľom koexistencie vo všeobecnosti je zamedziť náhodnému zmiešaniu konvenčných alebo biologických výrobkov s geneticky modifikovanými výrobkami, aby sa na jednej strane zachovala sloboda voľby výrobcov a spotrebiteľov, a na druhej strane sa zabránilo hospodárskym škodám na strane podnikateľov.

5.8.2 EHSV považuje účinné uplatňovanie a zabezpečenie koexistencie za zásadný faktor celkovej otázky používania GMO, pričom existuje ešte veľa nejasností a je potrebné nazhromaždiť ďalšie poznatky predovšetkým o dlhodobých dôsledkoch na všetkých úrovniach.

5.8.3 Možnosť zákazu pestovania GMO podľa návrhu Komisie síce môže problém náhodného zmiešania alebo kríženia v príslušných oblastiach zmenšiť, nemala by však nijakým spôsobom znížiť snahy o vytvorenie pravidiel pre dlhodobú koexistenciu rôznych metód pestovania. Ako výbor odporučil vo svojom stanovisku z roku 2004 (14), minimálna harmonizácia európskych noriem v oblasti zodpovednosti a koexistencie (resp. právna požiadavka na členské štáty stanovená v článku 26a, aby prijali takéto pravidlá na národnej alebo regionálnej úrovni) bude nevyhnutným predpokladom zaistenia slobody voľby, rovnakých podmienok pre všetky subjekty v poľnohospodárstve a kontroly sociálno-ekonomického vplyvu pestovania GMO. Tento aspekt bude mať osobitný význam pre pohraničné regióny.

5.8.4 Ak sa majú pravidlá týkajúce sa koexistencie vypracúvať skôr na vnútroštátnej a regionálnej úrovni, o to dôležitejšia je výmena poznatkov a osvedčených postupov. Činnosť Európskeho úradu pre koexistenciu (EcoB) by sa mala primerane k tomu zamerať na zodpovedajúce zapojenie zainteresovaných strán na všetkých úrovniach.

5.8.5 Otvorenou zostáva aj naďalej otázka hraničnej hodnoty GMO v osive, ako aj hraničná hodnota geneticky modifikovaných organizmov, ktoré nie sú povolené v EÚ, pri dovozoch do EÚ (to sa týka hlavne krmív). Tieto otázky musí Európska komisia ešte zodpovedať, resp. malo by sa urýchlene pracovať na uskutočňovaní návrhov predložených Komisiou.

5.9 Cezhraničné situácie a otázky zodpovednosti

5.9.1 Naďalej nevyjasnené zostávajú pravidlá v oblasti zodpovednosti v prípade náhodného zmiešania s geneticky modifikovanými organizmami, predovšetkým pri kontamináciách presahujúcich hranice štátov. V súčasnosti nemajú susediace členské štáty žiadnu povinnosť vzájomne sa informovať o tom, kde sa pestujú GMO. Informácie sa tak často vymieňajú len na základe osobných kontaktov.

5.9.2 Jedným z návrhov by mohlo byť, aby členské štáty, pri hraniciach ktorých sa pestujú GMO, mali povinnosť zverejňovať informácie o pestovaní GMO na internete aj v jazyku susedných krajín. Takéto opatrenie by umožnilo bez ohľadu na štátne hranice lepšie si právne uplatniť nároky v prípade náhodného zmiešania s geneticky modifikovanými organizmami a z toho vyplývajúcich hospodárskych škôd.

5.9.3 Zlepšenie prinesie doplnok ku Kartagenskému protokolu prijatý 12. októbra 2010, v ktorom boli stanovené spoločné pravidlá v oblasti zodpovednosti a náhrad škôd vzniknutých na biologickej rozmanitosti v dôsledku cezhraničného prenosu. V ňom stanovené povinnosti by sa mali bez zbytočných odkladov uplatňovať.

5.9.4 EHSV okrem toho navrhuje preskúmať, do akej miery je možné prostredníctvom záväzných európskych minimálnych noriem pre otázky zodpovednosti a koexistencie (resp. právnej požiadavky na členské štáty stanovenej v článku 26a, aby prijali takéto pravidlá na národnej alebo regionálnej úrovni), ktoré by mohli členské štáty záväzne zaviesť prinajmenšom v hraničných regiónoch, znížiť riziká zodpovednosti v oblasti súkromného práva a vyriešiť sporné otázky medzi členskými štátmi. Výbor konštatuje, že je naliehavo potrebné stanoviť pravidlá zodpovednosti, keďže poisťovne v súčasnosti naďalej odmietajú kryť poistením škody súvisiace s GMO, a ani platný systém environmentálnej zodpovednosti ustanovený smernicou 2004/35/ES tento druh škôd nepokrýva dostatočne.

V Bruseli 9. decembra 2010 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Staffan NILSSON

(1) Smernica 2001/18/ES Európskeho parlamentu a Rady z 12. marca 2001 o zámernom uvoľnení geneticky modifikovaných organizmov do životného prostredia a o zrušení smernice Rady 90/220/EHS (Ú. v. ES L 106, 17.4.2001, s. 1).

(2) Nariadenie (ES) č. 1829/2003 Európskeho parlamentu a Rady z 22. septembra 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivách, Ú. v. EÚ. L 268, 18.10.2003, s. 1.

(3) AT, BG, IE, EL, CY, LV, LT, HU, LU, MT, NL, PL a SI.

(4) KOM(2010) 380 v konečnom znení.

(5) KOM(2010) 375 v konečnom znení.

(6) Pozri prebiehajúcu verejnú konzultáciu o návrhoch usmernení EFSA z 12. novembra, ktorá potrvá do 24. januára 2011,

internetová stránka: www.efsa.europa.eu/en/press/news/gmo101112.htm.

(7) KOM(2009) 153 v konečnom znení.

(8) Ú. v. EÚ C 157, 28.6.2005, s. 155.

(9) Stanovisko právneho servisu Rady, 5. novembra 2010, 2010/0208 (COD), 15696/10.

(10) Rozsudok Európskeho súdneho dvora C-165/08 ((Európska komisia verzus Poľská republika) zo 16. júla 2009.

(11) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín. Ú. v. ES L 31, 1.2.2002, s. 1.

(12) Pozri žalobu Maďarska proti Európskej komisii vo veci T-240/10 (predmet: Amflora).

(13) Pozri napr. prípady C-110/05, Komisia proti Taliansku; C-142/05, Mickelsson a Roos; C-188/04, Alfa Vita; a C-416/00, Morellato.

(14) Ú. v. EÚ C 157 z 28.6.2005, str. 155.