[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |

Brusel, 14.8.2007

KOM(2007) 469 v konečnom znení

SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE

o existujúcich právnych predpisoch, systémoch a postupoch v členských štátoch a na úrovni Spoločenstva, týkajúcich sa zodpovednosti v potravinárstve a krmivárstve, a o možných systémoch finančných záruk v krmivárstve na úrovni Spoločenstva v súlade s článkom 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 183/2005 z 12. januára 2005, ktorým sa stanovujú požiadavky na hygienu krmív {SEC(2007)1066}

ZHRNUTIE

Keď sa stanú nehody veľkého rozsahu, spoločnosť musí niesť náklady na stiahnutie, dopravu, skladovanie a likvidáciu krmiva, potravín a zvierat, ako aj náklady na analýzu a iné administratívne výdavky. Kto by mal platiť?

Zásada, že krmivárske podnikateľské subjekty sú zodpovedné za každé porušenie príslušných právnych predpisov o bezpečnosti krmív a za priame dôsledky stiahnutia z trhu, spracovania a/alebo zničenia akéhokoľvek krmiva, zvierat a potravín z nich vyprodukovaných, je ustanovená v článku 8 nariadenia (ES) č. 183/2005[1] o hygiene krmív. Zákonodarca sa však rozhodol neuvádzať v nariadení finančné opatrenia týkajúce sa finančných záruk v potravinárstve. Komisia však musí predložiť Európskemu parlamentu a Rade správu a prípadne aj legislatívny návrh. Cieľom tejto správy je pripraviť pôdu na vytvorenie účinného systému finančných záruk pre krmivárske podnikateľské subjekty. Plné znenie tejto správy v anglickom jazyku sa nachádza v prílohe.

Po prvé, v správe sa skúmajú existujúce právne predpisy, systémy a postupy týkajúce sa zodpovednosti a finančných záruk v krminárstve a iných odvetviach na úrovni Spoločenstva a na vnútroštátnej úrovni. Po druhé, navrhuje sa v nej uskutočniteľný a uplatniteľný systém finančných záruk na úrovni Spoločenstva. V správe sa analyzujú rôzne možnosti finančných záruk a preto môže táto analýza presahovať možnosti stanovené v článku 8.

Finančné záruky v krminárstve sú technicky uskutočniteľnou možnosťou, ak bude jasne stanovený rozsah krytia a spúšťací mechanizmus. Finančný vplyv na krmivárske podnikateľské subjekty je rôzny, ale závisieť bude predovšetkým od rozsahu krytia. Zavedenie povinných finančných záruk nie je však medzi krmivárskymi podnikateľskými subjektmi obľúbeným opatrením. Okrem toho poisťovníctvo zatiaľ nevyvinulo produkty, ktoré by dopyt po finančných zárukách uspokojili, ak by sa stali s okamžitou platnosťou povinné.

Preto vzhľadom na zložitosť tejto otázky a ťažkosti jej okamžitého zavedenia Komisia navrhuje začať do dvoch rokov od uverejnenia tejto správy širokú verejnú diskusiu o rôznych možnostiach, po ktorej by nasledovala ďalšia analýza nákladov finančných záruk a posúdenie možného výsledku takéhoto opatrenia. Od členských štátov sa medzitým neočakáva, aby požadovali od krmivárskych podnikateľských subjektov predloženie dôkazu o tom, že sú krytí finančnými zárukami. Na základe skúseností získaných počas nasledujúcich rokov bude možno potrebné zobrať do úvahy nepredpokladané problémy a/alebo novú politiku. Komisia by v tom prípade zvážila potrebu legislatívnych návrhov, aby riešila tieto problémy prostredníctvom postupu spolurozhodovania, do ktorého sú zapojené Rada a Európsky parlament.

PRÁVNY ZÁKLAD

V článku 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 183/2005 z 12. januára 2005, ktorým sa stanovujú požiadavky na hygienu krmív, sa stanovuje, že „Pri príprave na účinný systém finančných záruk pre krmivárske podnikateľské subjekty Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade […] správu o finančných zárukách v krmivárskom odvetví“. […] „Okrem preskúmania platných vnútroštátnych právnych predpisov, systémov a postupov týkajúcich sa zodpovednosti v krmivárskom odvetví a súvisiacich odvetviach, správa je doložená podľa potreby aj legislatívnymi návrhmi takého realizovateľného a vykonateľného systému záruk na úrovni Spoločenstva. Tieto záruky by mali zaistiť pokrytie celkových nákladov v priamom dôsledku stiahnutia z trhu, spracovania a/alebo zničenia akéhokoľvek krmiva, zvierat a potravín z nich vyprodukovaných, za ktoré by mali niesť hospodárske subjekty zodpovednosť.“

PREDBEŽNÉ ŠTÚDIE A DISKUSIE

Externý konzultant bol poverený vypracovaním štúdie o „finančných zárukách v krmivárskom odvetví“, ktorej účelom bolo pomôcť Komisii pri vypracovaní tejto správy. Táto štúdia sa zameriava na:

- analýzu nákladov predchádzajúcich nehôd, keď krmivo, zvieratá chované na výrobu potravín a potraviny z nich vyprodukované museli byť stiahnuté z trhu

- preskúmanie existujúcich právnych predpisov, systémov a postupov na úrovni Spoločenstva a na vnútroštátnej úrovni (v EÚ-25 a jednej krajine mimo EÚ, ktorá je členským štátom EHP[2]), ktoré sa týka zodpovednosti a finančných záruk, najmä v krmivárskom a potravinárskom odvetví

- posúdenie nákladov a uskutočniteľnosti, pokiaľ ide o vplyv rôznych možností finančných záruk v krmivárskom odvetví.

V súvislosti s touto štúdiou sa v roku 2005 uskutočnila rozsiahla konzultácia so zúčastnenými stranami formou zasadnutí a písomných dotazníkov. Zasadnutia sa uskutočnili s európskymi organizáciami zastupujúcimi krmivárske podnikateľské subjekty a odvetvie poisťovníctva. Dotazníky sa zaslali európskym a vnútroštátnym organizáciám krmivárskych podnikateľských subjektov a príslušným vnútroštátnym orgánom.

Okrem tejto štúdie Komisia dostala pripomienky niekoľkých európskych a vnútroštátnych organizácií krmivárskych podnikateľských subjektov a ďalších zúčastnených strán, ktoré zastupujú hlavných výrobcov krmív a potravín, chovateľov hospodárskych zvierat, krmivárske družstvá, výrobcov kŕmnych doplnkových látok, premixov a kŕmnych zmesí, obilné mlyny, prevádzkovateľov skladu, dopravné spoločnosti a odvetvie poisťovníctva.

ZODPOVEDNOSŤ V PRÁVNYCH PREDPISOCH SPOLOČENSTVA

V zmluvách sa neustanovuje žiadny explicitný právny základ, podľa ktorého by bolo Spoločenstvo splnomocnené upravovať zodpovednosť. Keďže nie sú takéto predpisy, pravidlá Spoločenstva týkajúce sa zodpovednosti, pokiaľ sú k dispozícii, sú založené na kompetenciách špecifických pre odvetvia ako zdravotníctvo, životné prostredie, poľnohospodárstvo a doprava.

FORMY A POSKYTOVATELIA FINANČNÝCH ZÁRUK

Možnými formami finančných záruk, ktoré boli analyzované, sú: poistenie, buď ako systém dobrovoľného alebo povinného poistenia, bankové záruky a bankové úspory, systémy spoločných peňažných fondov v danom odvetví, napríklad také, z ktorých možno vytvoriť vzájomnú poisťovňu a osobitné fondy s verejnou účasťou alebo podporou. Pri každej z týchto foriem je dôležité porozumieť podmienkam, za ktorých by bol trh schopný a ochotný poskytnúť takýto produkt.

Povinné riešenia znamenajú potrebu zabezpečiť, aby všetky krmivárske podnikateľské subjekty, ktoré musia vyhovieť uvedenej požiadavke, tak v skutočnosti aj urobili. Implementáciu budú mať preto na starosti príslušné orgány, a to v rámci registračného postupu alebo iných úradných kontrol.

Jedným z problémov, ktorý by mal takýto systém povinného poistenia vyriešiť, spočíva v tom, ako zabezpečiť finančné záruky aj pre tie podnikateľské subjekty, v prípade ktorých by sa riziko považovalo za príliš vysoké na to, aby ich nejaká poisťovacia spoločnosť alebo iný poskytovateľ záruk poistil.

Poistné riešenia

Bolo by možné poistiť prípady stiahnutia produktu?

Poistenie môže byť riešením na pokrytie rizika, keď sú splnené zásady predvídateľnosti, nezávislosti, stability a vzácnosti. Predvídateľnosť znamená, že možno vypočítať pravdepodobnosť výskytu prípadu stiahnutia v čase, ako aj rozsah populácie, ktorú treba poistiť. Zdá sa, že je to splnené: existujú štatistiky, aspoň pokiaľ ide o väčšie prípady stiahnutia a ich príčiny. Bolo by však potrebné vylúčiť následný vplyv, ako je napríklad ďalší prípad stiahnutia zapríčinený predtým stiahnutou zložkou, a to z dôvodu jeho značnej nepredvídateľnosti. Mal by skôr spadať do oblasti poistenia, ktoré uzatvárajú subjekty na nižšom stupni reťazca. Nezávislosť znamená, že by žiadateľ nemal byť schopný sám spôsobiť stiahnutie. Je to ťažšie: také prípady stiahnutia, ktoré sú spôsobené nedbalosťou žiadateľa alebo inými skutočnosťami, ktoré on zapríčinil, by mali byť z poistenia vylúčené. Stabilita znamená, že sa počet prípadov stiahnutia a ich priemerná hodnota nemení, alebo že možno ich zmeny v čase odhadnúť. Vzácnosť znamená, že aspoň prípady stiahnutia veľkého rozsahu budú výnimočné a zriedkavé. Prípady stiahnutia by mali spĺňať kritériá stability aj vzácnosti.

Povinné alebo dobrovoľné poistenie?

Poistenie môže byť povinné, čo znamená, že všetci účastníci musia uzatvoriť poistenie, aby pokryli predmetné riziká. Povinné poistenie je spravidla podstatne lacnejšie ako dobrovoľné, pretože rozkladá riziko na všetkých účastníkov.

Riešenie prostredníctvom dobrovoľného poistenia často zahrnuje ťažký problém antiselekcie: tí, ktorí očakávajú, že budú potrebovať poistenie, t. j. tí, ktorí očakávajú, že budú musieť stiahnuť produkty, poistenie uzatvoria. To bude znamenať, že riziko pre poistencov bude vo všeobecnosti vyššie, čím sa zvýši aj poistné. Otázkou súvisiacou s finančnými zárukami zostáva, čo bude dobrovoľné riešenie znamenať pre tých, ktorí sa rozhodnú dobrovoľné poistenie neuzatvoriť. Aká finančná záruka by v ich prípade prichádzala do úvahy?

Spoluúčasť, zaistenie, riadenie rizika

Poistenie obvykle zahŕňa spoluúčasť, buď v percentách alebo v absolútnej hodnote alebo v ich kombinácii. Znamená to, že žiadateľ bude zodpovedný za všetky náklady do výšky stanovenej spoluúčasti a zvyšok nákladov uhradí poisťovacia spoločnosť. Poistenie zo strany poisťovacej spoločnosti nemá obvykle hornú hranicu. V prípade veľmi veľkých poistných skôd však bývajú poisťovne poistené zaisťovňami, ktoré preberajú riziko veľmi vysokých poistných škôd za prvého poisťovateľa. Poistné krytie musí byť dobre a presne vymedzené a podľa zásady nezávislosti by mali byť vylúčené akékoľvek riziká, že by poistenci mohli ovplyvňovať poistné škody. Riziko môžu zmierniť preventívne opatrenia a dobré riadenie rizík zo strany poistencov. To sa často odrazí na výške poistného, ktorá môže byť motivačným faktorom k zníženiu rizika výskytu prípadov stiahnutia. Poistné produkty niekedy zahŕňajú právo na výber dodatočného poistného na pokrytie výnimočných strát. Znamená to, že po roku, v ktorom dôjde k uplatneniu vysokej poistnej škody, sa obvykle poistné prispôsobí tak, aby zodpovedalo novej miere rizika, ale takisto sa vyberú dodatočné platby, aby sa zabezpečilo odškodnenie žiadateľov s veľkými stratami.

Poistné

Vo všeobecnosti sa výška poistného vypočítava so zreteľom na faktory, ktoré ovplyvňujú riziko: niektoré oblasti podnikania môžu mať vyššiu pravdepodobnosť stiahnutia. Väčšie podniky sú prirodzene vystavené väčším rizikám a stratám a vplyv môže mať napríklad aj poloha. Roky bez poistných udalostí môžu znamenať nižšie poistné a výšku poistného môže znížiť aj prevencia rizík. Pravdaže úroveň, na ktorej je stanovená spoluúčasť, môže výrazne ovplyvniť výdavky poisťovacej spoločnosti a tým aj výšku poistného. Výška spoluúčasti by mala byť obvykle stanovená tak, aby v jej rámci mohol výdavky, ktoré vznikli stiahnutím produktu, za bežných okolností uhradiť samotný subjekt.

Koľko by poistné stálo?

Krmivárske podnikateľské subjekty už v minulosti riešili menšie prípady stiahnutia samy a zdá sa, že nie je žiadny osobitný dôvod tento postup meniť. Avšak v prípade veľkých poistných škôd, ktoré majú výrazný rozsah a vážny vplyv, by boli ich finančné prostriedky nedostatočné. To by naznačovalo, že vhodným riešením môže byť poistné s relatívne vysokou spoluúčasťou.

Krmivárske podnikateľské subjekty v súčasnosti vnímajú náklady na systém poistenia ako konkurenčnú nevýhodu, pretože sa obávajú veľmi vysokých výdavkov. Ak by sa však poistné riešenie finančných záruk obmedzovalo len na veľmi vysoké riziká, poistné by mohlo byť s najväčšou pravdepodobnosťou celkom primerané. Ak by sa napríklad spoluúčasť stanovila do výšky ročného príjmu alebo obratu subjektu - pokrývala by iba veľmi veľké straty zo stiahnutia produktu - výška poistného by nebola výrazná. V súčasnosti sme v rámci trhu s hospodárskymi zvieratami, ktorého obrat v roku 2005 predstavoval 129 miliárd EUR (EÚ-25), zaznamenali niekoľko veľkých prípadov stiahnutia, ktoré si vyžiadali výdavky vo výške zhruba 3 miliárd EUR na približne 5 miliónov subjektov v priebehu posledných 5 až 10 rokov. Hrubý výpočet – je potrebné poznamenať, že ho možno vnímať iba ako veľmi hrubý a nepresný ukazovateľ výšky príslušných výdavkov – by znamenal, že skutočné výdavky veľkých prípadov stiahnutia rozdelené rovnakým dielom na každý subjekt a rok predstavujú iba 60 až 120 EUR.

Aké by mohlo byť možné poistné riešenie?

Keďže boli subjekty až doteraz schopné riešiť menšie riziká samy, dá sa očakávať, že tak budú robiť i naďalej. Budú však potrebovať ochranu finančných záruk proti výdavkom a dôsledkom rozsiahlejších, väčších prípadov stiahnutia. Možným riešením zabezpečenia finančných záruk, ak by bolo založené na poistení, by preto mohlo byť povinné poistenie, kryjúce všetky subjekty, s výrazne vysokou spoluúčasťou. Toto riešenie by malo byť ale prijaté poisťovníctvom a zaisťovaľmi – vo všetkých príslušných krajinách by mali existovať poisťovatelia ponúkajúci tieto produkty. V niektorých krajinách EÚ takéto riešenia už existujú v podobe poistenia zodpovednosti za produkt, ale žiadne z týchto poistení nie je povinné. Poistenie stiahnutia krmiva by mohlo tvoriť súčasť alebo rozšírenie takéhoto poistenia.

Súkromné riešenia

Ak by subjektom neboli uložené žiadne povinné riešenia, mohli by napríklad uzatvoriť dobrovoľné poistenie, ako je opísané vyššie. Môžu sa takisto chrániť iba prostredníctvom bankových úspor.

Bankové úspory by však znamenali ekonomicky omnoho významnejšie množstvo peňazí uložené na bankových účtoch či iných formách úspor pre prípad týchto stiahnutí, ako peňazí potrebných v iných prípadoch a z hľadiska spoločnosti by boli efektívnym riešením len veľmi ťažko. Okrem toho by bežné úspory nepokryli možné, hoci málo pravdepodobné, veľké prípady stiahnutia. Aj keď by úspory poskytovali dostatočnú finančnú záruku, stále by bolo potrebné nájsť riešenie pre prípady, keď by výdavky na stiahnutie presiahli výšku úspor.

Možným riešením sa zdá byť napriek všetkému kombinácia poistenia, ktoré by pokrývalo zriedkavé veľké prípady stiahnutia, a úspor na pokrytie „bežných prípadov“.

Dobrovoľné poistenie ako samostatný produkt by ako riešenie finančných záruk prinášalo niektoré zjavné problémy. Po prvé, nie všetci by uzatvorili poistenie. Aké by boli finančné záruky zvyšných subjektov? Po druhé, dobrovoľné poistenie by pravdepodobne nebolo veľmi obľúbené, pretože by sa poistné mohlo ukázať ako príliš vysoké. Je to spôsobené tým, že poistením sa kryjú väčšinou tí, u ktorých je vysoká pravdepodobnosť, že čoskoro budú potrebovať poistenie, t. j. že je u nich vysoká pravdepodobnosť prípadu stiahnutia. Okrem toho by poisťovníctvo pred poskytnutím takéhoto poistenia očakávalo dostatočne široký záujem trhu.

Ďalšou možnou kombináciou by mohlo byť povinné poistenie s vysokou spoluúčasťou doplnené dobrovoľným krytím menších rizík. V tomto prípade by subjekt kúpil dodatočné poistné krytie s menšou spoluúčasťou.

Bankové záruky

Ďalšou možnosťou je poskytnutie bankovej záruky. V praxi by to znamenalo, že by subjekt od banky zakúpil záruku na dohodnutú sumu. Táto suma by bola uvoľnená v prípadoch dopredu stanovených medzi subjektom a bankou. Takéto záruky zvyknú byť drahšie ako zodpovedajúce poistné produkty. Problémom by sa mohla ukázať aj ich dostupnosť, pretože banky takéto záruky nemusia byť ochotné poskytnúť.

Združovanie

Otázkou je, či spojenie všetkých krmivárskych podnikateľských subjektov alebo tých, ktorí pôsobia na rovnakej úrovni v príslušnom odvetví, do združenia na účely krytia nákladov pre prípady stiahnutia krmiva jednotlivých členov, je vhodnou finančnou zárukou v zmysle navrhovaného nariadenia. Ak by pre takýto projekt bolo možné získať širokú podporu a ak by bolo možné zabezpečiť jeho účinnosť, mohol by sa implementovať na trhu mnohými spôsobmi buď ako alternatíva alebo ako doplnkové až povinné poistenie. V praxi by to pravdepodobne znamenalo zavedenie osobitnej vzájomnej poisťovne na účely krytia týchto rizík v príslušnom odvetví. Asociácia subjektov by mohla poskytnúť potrebné záručné fondy (počiatočný kapitál) a riadiace odborné znalosti alebo prevziať zodpovednosť v oblasti dohľadu nad daným združením alebo vzájomnou spoločnosťou. Takéto združenie by muselo pravdepodobne pokrývať všetky členské štáty, aby disponovalo dostatočne širokým základom na zabezpečenie platobnej schopnosti združenia. Poistné vyberané od členov takéhoto združenia by bolo stanovené približne podobne ako iné poistné. Okrem toho, na rozdiel od poistného s ročnými poistnými čiastkami by v prípade, ak by neprišlo k stiahnutiu, peniaze neboli stratené, ale by boli dostupné v budúcnosti. Takže by sa poplatok mohol eventuálne znížiť. Združenie by takisto mohlo svojim členom ukladať povinnosť ďalších dodatočných platieb v rokoch veľkých poistných škôd.

Osobitné fondy

Situácia je odlišná, ak zoberieme do úvahy systémy verejného prerozdeľovania, vrátane účasti príslušných zodpovedných orgánov, ako tomu bolo napríklad v prípade krytia strát vyplývajúcich z epidémie hospodárskych zvierat v niektorých členských štátoch. Verejnosúkromné partnerstvá môžu mať rôzne formy, od štátnych inštitúcií ako sú agentúry sociálneho zabezpečenia, až po súkromne organizované fondy s povinným členstvom a štátnym dohľadom. Všetky problémy týkajúce sa poistiteľnosti sú ľahko odstrániteľné, ak štát v prípade straty zabezpečuje platby z fondu. To je možné riešiť napríklad prostredníctvom účasti štátu, dotáciami formou čiastočného prevzatia straty, predbežným financovaním veľkých strát so zúčtovaním v neskoršom období, alebo prostredníctvom iných foriem záruk.

Problémom súvisiacim s osobitnými fondmi je to, že predstavujú výrazný zásah zo strany štátu, čo je v rozpore so zásadami trhovej ekonomiky, a musí byť jasne zdôvodnený, ako je to v prípade prírodných katastrof či epidémie hospodárskych zvierat. Štát naviac vyrovnáva schodky tak, že preberá nepoistiteľné riziká a ponúka pokrytie strát nadmerného rozsahu, v dôsledku čoho využíva verejné fondy na odstránenie škôd spôsobených súkromnými subjektmi.

STREDNODOBÉ NELEGISLATÍVNE OPATRENIA

Kvôli zložitosti problému a vzhľadom na to, že je ťažké systém finančných záruk okamžite zaviesť , bude po tejto správe nasledovať široká verejná diskusia. Komisia preto navrhuje:

- začať diskusiu o rôznych možnostiach finančných záruk so subjektmi, s odvetvím poisťovníctva , členskými štátmi a ďalšími zúčastnenými stranami, a takisto podporovať poskytovateľov finančných záruk , aby vyvíjali produkty , ktoré by zodpovedali budúcemu nárastu dopytu po finančných zárukách a pritom zohľadňovali rozsah krytia a spúšťací mechanizmus , ktoré sú navrhnuté v tejto správe

- začať diskusie s členskými štátmi s cieľom podporovať:

- zásady osvedčených postupov riadenia rizika so zreteľom na prípady stiahnutia krmiva a potravín, najmä v prípade nehôd veľkého rozsahu , s cieľom vytvoriť usmernenia k postupu v tejto veci a

- objasnenie otázky zodpovednosti v súvislosti s prípadmi stiahnutia krmív a potravín.

Tieto prechodné kroky by mali byť ukončené v lehote 2 rokov od zverejnenia tejto správy. Od členských štátov sa medzitým neočakáva, aby požadovali od krmivárskych podnikateľských podnikov predloženie dôkazu o tom, že sú krytí finančnými zárukami. Komisia okrem toho uskutoční ďalšiu analýzu nákladov finančných záruk, po ktorej bude nasledovať posúdenie možného výsledku takýchto opatrení.

ZÁVERY

Potravinárske a krmivárske podnikateľské subjekty vo všetkých fázach výroby, spracovania a distribúcie zabezpečia v podnikoch, ktoré riadia, aby potraviny a krmivo spĺňali požiadavky potravinového práva, ktoré sa týkajú ich činnosti, a musia overiť, či sú požiadavky splnené. Hoci je potrebné prijať na vnútroštátnej úrovni predpisy týkajúce sa zodpovednosti v oblasti potravinového práva vo všeobecnosti, krmivárske podnikateľské subjekty sú v rámci právnych predpisov Spoločenstva zodpovedné za každé porušenie právnych predpisov o bezpečnosti krmív. Zatiaľ sa od nich však nepožaduje, aby predložili dôkaz finančných záruk a zaručili tak, že sú schopné zaplatiť náklady, za ktoré sú zodpovedné.

Právne predpisy Spoločenstva s výnimkou výdavkov vyplývajúcich z dodatočných úradných kontrol konkrétne neupravujú zodpovednosť v potravinárskom odvetví. Požadujú namiesto toho od členských štátov, aby jednotlivé opatrenia stanovovali samy. Pokiaľ ide o krmivárstvo , Spoločenstvo stanovuje osobitné predpisy týkajúce sa zodpovednosti v oblasti hygieny krmív, ich uplatniteľnosť však v praxi závisí od vnútroštátnych právnych predpisov, ktorými sa stanovujú právne vzťahy a povinnosti, spojené s princípom zodpovednosti, ako aj skutočnosti, okolnosti a podmienky, za ktorých takéto vzťahy a povinnosti vznikajú. Monitorované vnútroštátne systémy sa vyznačujú, pokiaľ ide o zodpovednosť, určitými rozdielmi. Okrem toho stiahnutie, ktoré nariaďujú príslušné orgány, vychádza vo všeobecnosti z právnych predpisov členského štátu, posúdenia rizika a administratívneho rozhodovania. Znamená to, že finančné riziko krmivárskych podnikateľských subjektov súvisiace so zodpovednosťou za možné prípady stiahnutia krmiva a jeho likvidácie sa môže v jednotlivých krajinách odlišovať.

Finančné záruky v krminárstve - napríklad vo forme poistenia, bankových záruk, úspor, združení a fondov – predstavujú v zásade technicky uskutočniteľnú možnosť . Avšak miera, v akej budú môcť krmivárske podnikateľské subjekty získať krytie, závisí od koncepcie každého systému finančných záruk. Existuje riziko, že by systém finančných záruk s nesprávnou koncepciou, ktorý by nezohľadňoval kritériá poistiteľnosti , mohol viesť k situácii, keď by bolo krytie na súkromnom trhu takmer nedosiahnuteľné alebo len za neúmerne vysoké poistné. Mali by byť jasne stanovené limity krytia a spúšťacie mechanizmy finančných záruk .

Hoci poistenie zodpovednosti za produkt v niektorých členských štátoch existuje, praktické skúsenosti najmä s poistením stiahnutia krmiva v krmivárstve sú stále minimálne. V súčasnosti sa presne nevie, ako by bola v prípade takéhoto poistenia nastavená výška poistného, keby napríklad malo pokrývať prípady stiahnutia a likvidácie krmiva veľkého rozsahu – t. j. miera spoluúčasti by bola nastavená značne vysoko. Niektoré systémy sú však už operatívne alebo sa pripravujú v odvetví kŕmnych zmesí. Väčšina poisťovateľov sa v súčasnosti veľmi zdráha vstúpiť na trh, hoci sú niektorí podľa všetkého ochotní za veľmi prísnych zmluvných podmienok toto nebezpečenstvo podstúpiť. Hlavnou otázkou preto nie je to, či je takéto poistné krytie prípadov stiahnutia a likvidácie krmiva dostupné (v niektorých krajinách dostupné je), ale to, ako, kedy a za akých podmienok budú hlavní európski poisťovatelia ochotní vstúpiť na trh.

Odvetvie poisťovníctva je proti povinnému systému finančných záruk v krmivárstve – vo všeobecnosti by sa zavedenie akéhokoľvek povinného poistenia stretlo so silným odporom zo strany odvetvia poisťovníctva, a to kvôli zjavným problémom, ktoré sa s takýmito riešeniami spájajú. Národné združenia poisťovateľov tieto riešenia pred niekoľkými rokmi skúmali a varovali pred akýmkoľvek vypracovaním poistenia stiahnutia produktu v krmivárstve. Okrem toho pochybujú, že by takýto systém umožnil krmivárskym podnikateľským subjektom splniť požiadavky týkajúce sa finančných záruk, či splniť ciele tejto politiky, spočívajúce v presune nákladov na stiahnutie a likvidáciu produktu z verejného sektora do súkromného. Poistenie zodpovednosti za produkt však už v niektorých členských štátoch existuje a jeho štruktúra a rozsah nie je ďaleko od krytia, o ktoré sa v tomto prípade usiluje.

Mnoho zástupcov krmivárskych podnikateľských subjektov je proti systému finančných záruk a v prípade, že by takýto systém mal byť zavedený, uprednostňovali by, ak by bol dobrovoľný. Výhodou dobrovoľného systému je možnosť uzatvárať zmluvy podľa osobitných potrieb a podmienok jednotlivých subjektov, bez toho, aby podnikateľské subjekty, ktoré by neboli ochotné alebo schopné participovať, museli zastaviť svoju činnosť. Hlavnou nevýhodou tejto možnosti je skutočnosť, že by bolo poistné pravdepodobne vysoké, a pokiaľ by nebolo povinné, bolo by možno nízke percento krytých subjektov, ktoré by klesalo priamo úmerne so stúpajúcou výškou poistného. Ak by tomu tak bolo, zodpovedné subjekty postihnuté nehodou, ale nekryté finančnými zárukami, by museli hľadať prostriedky na to, aby boli schopné uhradiť náklady na stiahnutie a likvidáciu produktu. Ak by ich neboli schopné uhradiť alebo by ich nezaplatili, v konečnom dôsledku by to ohrozilo cieľ vyhnúť sa vynakladaniu verejných finančných prostriedkov na nehody súvisiace s bezpečnosťou krmív. Je takisto nepravdepodobné, že by takýto systém v prípadoch kríz veľkého rozsahu znížil finančné bremeno zaťaženia verejných orgánov. Tlak na vlády, aby poskytli podporu postihnutým podnikom, by pretrvával.

Niektoré príslušné orgány systém finančných záruk podporujú, iné by si ho vedeli predstaviť, rozchádzajú sa však v otázke, či by takýto systém mal byť povinný alebo nie.

Revidovaná Lisabonská stratégia určila zjednodušenie ako jednu z priorít EÚ. Jej cieľom je dosiahnuť rast a vytvoriť pracovné príležitosti v Európe a preto sa zameriava na tie prvky acquis , ktoré sa týkajú konkurencieschopnosti podnikov v EÚ. Jej všeobecným cieľom je prispievať k vytváraniu európskeho regulačného rámca, ktorý spĺňa najvyššie normy tvorby právnych predpisov a rešpektuje zásady subsidiarity a proporcionality. V tomto smere je cieľom zjednodušenia dosiahnuť, aby boli právne predpisy tak na úrovni Spoločenstva, ako aj na vnútroštátnej úrovni menej zaťažujúce, aby sa dali ľahšie uplatňovať, a boli účinnejšie pri dosahovaní cieľov .

Opatrenia stanovené v nariadení týkajúcom sa hygieny krmív , ako napríklad predpisy o určovaní pôvodu krmiva, vysledovateľnosti, hygieny, zásad HACCP a registrácie, spoločne s ďalšími právnymi predpismi týkajúcimi sa bezpečnosti potravín , tvoria dôležité kroky, ktoré boli spravené s cieľom obmedziť riziká a predísť výskytu nehôd. Ak krmivárske podnikateľské subjekty budú dôsledne plniť všetky tieto opatrenia, malo by to pomôcť znížiť pravdepodobnosť veľkých krmivárskych a potravinárskych nehôd , podobných tým, ktorých svedkami sme boli v posledných rokoch. Nový rámec úradných kontrol , ktorý v súčasnosti zavádzajú príslušné orgány, aby overili, či sú podnikateľské subjekty v súlade s právnymi predpismi, by sa mohol stať ďalším účinným nástrojom na posilnenie bezpečnosti krmív a potravín .

[1] Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 183/2005 z 12. januára 2005, ktorým sa stanovujú požiadavky na hygienu krmív. Ú. v. EÚ L 35, 8.2.2005, s. 1.

[2] Odpovede prišli od 24 príslušných orgánov zo všetkých členských štátov EÚ-25 okrem Grécka a Malty, a z Nórska, jedinej z troch krajín mimo EÚ, ktoré sú členskými štátmi EHP, ktorá sa zúčastnila na prieskume.