Uznesenie Európskeho parlamentu o prípade SWIFT, dohode o PNR a transatlantickom dialógu o týchto otázkach



Úradný vestník 287 E , 29/11/2007 S. 0349 - 0353



P6_TA(2007)0039 PNR/SWIFT Uznesenie Európskeho parlamentu o prípade SWIFT, dohode o PNR a transatlantickom dialógu o týchto otázkach Európsky parlament, - so zreteľom na vyhlásenia Rady a Komisie počas rozpravy v Európskom parlamente 31. januára 2007 v nadväznosti na otázku na ústne zodpovedanie týkajúcu sa prípadu SWIFT, ako aj na rokovania o novej dohode o záznamoch údajov o cestujúcich (dohoda o PNR) medzi ES a USA, - so zreteľom na písomnú odpoveď Európskej centrálnej banky (ECB) z 30. januára 2007 na otázku, ktorá jej bola položená a týkala sa toho, že ECB neinformovala príslušné orgány na ochranu údajov a centrálne banky, a tým ani národné banky, o praxi USA v súvislosti s prístupom k údajom týkajúcim sa finančných transakcií uskutočnených spoločnosťou SWIFT a takisto nevyužila v tejto veci svoje právomoci morálnej autority voči spoločnosti SWIFT, - so zreteľom na stanovisko pracovnej skupiny pre ochranu jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov (pracovná skupina článku 29), ako je uvedená v článku 29 smernice o ochrane osobných údajov [1] o budúcej dohode o PNR a Európskeho dozorného úradníka pre ochranu údajov (EDPS), pokiaľ ide o úlohu ECB v prípade SWIFT, - so zreteľom na článok 103 ods. 2 rokovacieho poriadku, A. keďže spoločné využívanie údajov a informácií je cenným nástrojom medzinárodného boja proti terorizmu a s tým spojenej kriminalite, B. keďže podniky s prevádzkami na oboch stranách Atlantického oceánu ostávajú čoraz viac uviaznuté medzi vzájomne nezlučiteľnými právnymi požiadavkami jurisdikcií USA a ES, C. keďže zdieľanie osobných údajov musí prebiehať na riadnom právnom základe, v spojení s jasnými pravidlami a podmienkami a musí byť predmetom náležitej ochrany súkromia a občianskych slobôd jednotlivých občanov, D. keďže boj proti terorizmu a kriminalite musí mať riadnu demokratickú legitímnosť, to znamená, že programy na zdieľanie údajov musia byť vždy predmetom parlamentnej kontroly a súdneho preskúmania, Všeobecné návrhy 1. zdôrazňuje, že viaceré dohody v posledných rokoch podnietené požiadavkami USA a prijaté bez akejkoľvek účasti Európskeho parlamentu, najmä dohoda o PNR, memorandum o SWIFT a existencii automatizovaného systému USA na preverovanie osôb (Automated Targeting System, ATS) viedli k právnej neistote, pokiaľ ide o záruky na potrebnú ochranu údajov pre zdieľanie a prenos údajov medzi EÚ a USA na účely zabezpečenia verejnej bezpečnosti a najmä predchádzania terorizmu a boja proti nemu; 2. opätovne zdôrazňuje, že riešenia, ktoré doteraz zvažovala Rada a Komisia, ako aj súkromné spoločnosti, neposkytujú náležitú ochranu osobných údajov občanov EÚ (ako sa tiež uvádza v liste pána Schaara, predsedu pracovnej skupiny článku 29, týkajúcom sa novej prechodnej dohody o PNR) a že by to mohlo viesť k porušovaniu právnych predpisov Spoločenstva, ako aj vnútroštátnych právnych predpisov ako v prípade SWIFT (pozri stanovisko 10/2006 pracovnej skupiny článku 29 z 22. novembra 2006 a stanovisko EDPS z 1. februára 2007); 3. poznamenáva, že v rámci boja proti terorizmu Kongres USA na určitý čas požiadal vládu USA, aby prijala cielenejšie opatrenia, ktoré lepšie zabezpečia súkromie a budú podliehať parlamentnej a súdnej kontrole (ako sa žiadalo v prípade upovedomenia Kongresu o existencii programu Národnej bezpečnostnej agentúry (NSA) na odpočúvanie telefónnych hovorov); 4. potvrdzuje svoje výhrady, ktoré nedávno vyjadril aj Kongres, týkajúce sa metódy analýzy a získavania údajov, ktorá spočíva v zhromažďovaní čoraz väčšieho objemu osobných údajov nediskriminačným spôsobom, ako je to v prípade ATS zo strany vlády USA; 5. víta, že vláda USA nedávno vzala na vedomie tieto výhrady a že sa pokúsi zlepšiť situáciu prostredníctvom týchto opatrení: a) ustanovením úradníkov a/alebo vytvorením nezávislej agentúry na ochranu súkromia v rámci federálnej vlády, ktorých úlohou by bolo vykonať hodnotenia všetkých iniciatív, ktoré by mohli ohrozovať súkromie, z hľadiska jeho ochrany; b) vytvorením mechanizmu, ktorý má zaručiť občanom USA právo odvolať sa v prípade nesprávneho použitia ich údajov; 6. domnieva sa však, že pokiaľ ide o ochranu údajov občanov EÚ, tieto spôsoby zlepšenia sú nedostatočné, a nazdáva sa, že by bolo osobitne vítané, ak by sa zákon o ochrane osobných údajov z roku 1974 (tzv. Privacy Act) mohol recipročne uplatňovať aj na občanov EÚ s cieľom poskytnúť im prístup k svojim údajom vrátane ich opravy a zmeny, ako aj prístup k mechanizmu právnej nápravy a nezávislému orgánu na ochranu údajov; 7. pripomína svoje presvedčenie, že takéto záruky na ochranu údajov by uľahčili zdieľanie údajov a zároveň zabezpečili ochranu súkromia a že takéto prenosy by mali mať v každom prípade základ v jednej alebo viacerých medzinárodných dohodách, ktoré by mali podobnú štruktúru ako dohoda medzi ES a USA o súdnej spolupráci v trestných veciach a vydávaní stíhaných osôb, ktorá je v súčasnosti predmetom skúmania Kongresu; 8. domnieva sa, že vzhľadom na to, že takéto medzinárodné dohody sa týkajú základných práv EÚ, ako aj občanov USA, malo by dôjsť v plnej miere k zapojeniu Európskeho parlamentu a národných parlamentov členských štátov, ako aj Kongresu; 9. trvá na tom, že cieľom dohôd o ochrane údajov by malo byť dosiahnutie vysokej úrovne ochrany, pokiaľ ide o riziká zneužívania, pričom dohody by mali byť doplnené o záväzné zásady na úrovni EÚ týkajúce sa ochrany údajov na bezpečnostné účely (tretí pilier); 10. zdôrazňuje potrebu prijatia rámcového rozhodnutia o ochrane osobných údajov v treťom pilieri; upozorňuje na to, že v pozícii, ktorú prijal jednohlasne 27. septembra 2006 [2], vyzval na to, aby také rozhodnutie bolo komplexné a ambiciózne v rozsahu pôsobnosti, a aby stanovilo pravidlá na ochranu údajov, ktoré by sa vzťahovali aj na výmenu osobných údajov s tretími krajinami; 11. domnieva sa, že spolu s USA je potrebné definovať spoločný rámec na zabezpečenie potrebných záruk, ktoré sú žiaduce v osobitnom partnerstve medzi EÚ a USA v oblasti boja proti terorizmu, ktorý by sa mohol takisto zaoberať všetkými hľadiskami voľného pohybu osôb medzi EÚ a USA; 12. očakáva, že táto stratégia transatlantického partnerstva sa prerokuje na nasledujúcom summite EÚ - USA 30. apríla 2007, a z tohto pohľadu sa domnieva, že by sa mali posilniť kontakty medzi Európskym parlamentom a Kongresom; žiada, aby: a) spravodajcovia Európskeho parlamentu mohli byť prítomní na vypočutí v Kongrese k otázkam obojstranného záujmu (dohoda medzi ES a USA o súdnej spolupráci v trestných veciach a vydávaní stíhaných osôb, ATS, SWIFT); b) predsedovia príslušných výborov Kongresu boli pozvaní vzhľadom na nasledujúci transatlantický dialóg (Brusel - Berlín v polovici apríla 2007) a v každom prípade pred nadchádzajúcim jarným summitom EÚ - USA; Rokovanie o dlhodobej dohode o PNR 13. zdôrazňuje, že okrem bodov, ktoré už Európsky parlament prijal vo svojej vyššie uvedenej pozícii z 27. septembra 2006, zdôrazňuje, že budúca dlhodobá dohoda o PNR by sa mala zakladať na týchto zásadách: a) tvorba politiky založená na dôkazoch: pred uzatvorením novej dohody treba uskutočniť dôkladné hodnotenie; mala by sa riešiť otázka účinnosti súčasnej (a predchádzajúcej) dohody, ako aj otázka nákladov a konkurencieschopnosti európskych leteckých spoločností; hodnotenie sa musí zaoberať realizáciou záväzkov a otázkou záznamov údajov o cestujúcich (PNR) v ATS; b) prenos PNR musí vychádzať zo zásady jasného obmedzenia účelu; c) odôvodnenosť a proporcionalita: zdalo by sa, že údaje systému APIS (Advance Passenger Information System) sú v praxi na účely presadzovania zákona a bezpečnostné účely viac ako dostatočné; k zberu týchto údajov už v Európe dochádza v súlade s nariadením Rady (EHS) č. 2299/89 z 24. júla 1989 o kódexe správania pre používanie počítačových rezervačných systémov [3] a môže preto prebiehať ich výmena s USA v porovnateľnom režime; zdá sa, že údaje v PNR týkajúce sa správania sa využívajú v obmedzenej miere, keďže ich nemožno identifikovať bez spojenia so systémom APIS; všeobecný prenos údajov PNR nie je preto dostatočne odôvodnený; d) budúca dohoda musí byť založená na základe primeranosti ochrany osobných údajov; zo strany EÚ je jasné, že pravidlá na ochranu osobných údajov v treťom pilieri sú naliehavo potrebné, ako aj celosvetové normy týkajúce sa všetkých kategórií osobných údajov; e) je nevyhnutné vykonávať pravidelné hodnotenie primeranosti a účinnosti ochrany údajov v rámci programu, aj za účasti Európskeho parlamentu a podľa možnosti i Kongresu; ročné hodnotenie musí byť súčasťou akejkoľvek budúcej dohody; hodnotiaca správa sa musí zverejniť a predložiť Európskemu parlamentu; f) alternatívne riešenia, ako napríklad elektronické cestovné oprávnenia (Electronic Travel Authorisations) v rámci programu bezvízového styku (Visa Waiver Programme) namiesto prenosu PNR leteckými spoločnosťami musia takisto spĺňať normy EÚ na ochranu údajov; g) podmienky, ktoré sú v súčasnosti stanovené v rámci záväzkov USA, sa musia stať neoddeliteľnou súčasťou dohody a musia byť právne záväzné; budúca dohoda musí byť demokraticky legitímnejšia, a to za plnej účasti Európskeho parlamentu a/alebo ratifikácie národnými parlamentmi; h) budúca dohoda sa musí v každom prípade zakladať na systéme "push", pričom systém "pull" by sa už nemal ďalej akceptovať vzhľadom na to, že systém "push" sa mal zaviesť už v predchádzajúcej dohode, len čo to bolo technicky možné; i) cestujúci by mali byť informovaní o prenose záznamov PNR a mali by mať prístup k svojim údajom vrátane práva opraviť a zmeniť tieto údaje, ako aj k právnej pomoci v podobe právneho postupu alebo prístupu k nezávislému orgánu na ochranu údajov; j) očakáva, že úrady USA sú v prípade zistenej teroristickej hrozby zaviazané okamžite informovať úrady EÚ o takom podozrení; Prístup k údajom SWIFT 14. opätovne vyjadruje svoje znepokojenie súvisiace s tým, že po prijatí predvolaní spoločnosť SWIFT poskytovala vláde USA už štyri roky prístup ku všetkým súborom údajov vo svojom systéme v USA vrátane údajov, ktoré sa netýkajú občanov USA, a údajov, ktoré neboli vytvorené na území USA, a to na základe rozhodnutia spoločnosti SWIFT založeného na obchodných a systémových dôvodoch a to na základe čisto obchodného rozhodnutia o zabezpečení systematického kopírovania údajov do paralelného informačného systému nachádzajúceho sa v USA, v rozpore s právnymi predpismi EÚ a vnútroštátnymi právnymi predpismi o ochrane údajov; 15. považuje za mimoriadne znepokojujúce, že táto situácia, ktoré je v rozpore s Európskym dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd a Chartou základných práv Európskej únie, ako aj so zakladajúcimi zmluvami a sekundárnym právom (smernica o ochrane osobných údajov a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov [4]) nebola predmetom dôraznej kritiky zo strany ECB ani skupiny 10 centrálnych bánk, ktoré dohliadajú na činnosti SWIFT v skoršej fáze a že európske banky a ich klienti boli o tejto situácii informovaní len nedávno prostredníctvom tlačových správ; 16. vyjadruje hlboké poľutovanie nad tým, že Rada niekoľko mesiacov potom, ako tieto skutočnosti vyšli najavo, doteraz nezaujala stanovisko k tejto záležitosti, ktorá má dosah na také množstvo občanov, spotrebiteľov a podnikov, a že len 7 z 27 členských štátov odpovedalo na dotazník zaslaný Komisiou s cieľom získať vyjadrenia k otázke rešpektovania vnútroštátnych právnych predpisov o ochrane údajov, ako aj právnych predpisov Spoločenstva v tejto oblasti; 17. opakovane vyjadruje znepokojenie nad súčasným systémom kontroly spoločnosti SWIFT, za ktorý zodpovedá skupina desiatich centrálnych bánk pod dohľadom ECB, avšak bez formálnych právomocí; vyzýva Radu a ECB, aby spoločne pouvažovali nad spôsobmi zlepšenia tohto systému, aby sa tak zaručilo správne fungovanie procesu včasného varovania, a to so všetkými dôsledkami týkajúcimi sa akcií, ktoré sa majú vykonať; 18. podporuje názor vyjadrený Európskym dozorným úradníkom pre ochranu údajov o úlohe ECB a vyzýva ECB, aby: - ako dozorný orgán pre SWIFT preskúmala riešenia s cieľom zaistiť súlad s pravidlami o ochrane údajov a zabezpečiť, aby pravidlá o dôvernosti nezabraňovali tomu, aby sa informácie poskytovali príslušným orgánom v primeranom čase; - ako užívateľ služby SWIFT Net-FIN preskúmala riešenia na zladenie svojich platobných operácií s právnymi predpismi o ochrane údajov a vypracovala správu o opatreniach, ktoré sa majú prijať najneskôr v apríli 2007; - ako politický orgán v spolupráci s centrálnymi bankami a finančnými inštitúciami zabezpečila, aby európske platobné systémy vrátane modernizovaného systému veľkoobchodných platieb TARGET2 a plánovaného systému pre cieľové cenné papiere, ak sa zrealizuje, boli plne v súlade s právnymi predpismi ES na ochranu údajov; vyzýva ECB, aby poskytla Európskemu parlamentu hodnotenie tohto súladu. 19. opakuje svoje presvedčenie, že údaje vytvorené v rámci finančných transakcií možno za jasne stanovených podmienok použiť výlučne na účely súdneho vyšetrovania týkajúceho sa podozrenia z financovania terorizmu, a pripomína, že ako ES, tak aj USA realizovali vo svojich právnych predpisoch (nariadenie Európskeho Parlamentu a Rady (ES) č. 1781/2006 z 15. novembra 2006 o údajoch o príkazcovi, ktoré sprevádzajú prevody finančných prostriedkov [5] a zákon USA o bankovom tajomstve) odporúčanie VII finančnej akčnej pracovnej skupiny proti praniu špinavých peňazí (Financial Action Task Force on Money Laundering, FATF); 20. pripomína, že v rámci odporúčania VII FATF sú finančné inštitúcie od 31. decembra 2006 povinné zhromažďovať a uchovávať záznamy určitých osobitných údajov súvisiacich s prevodmi finančných prostriedkov vo výške 1000 USD a viac v Európe (3000 USD v USA); každý z týchto záznamov sa musí na požiadanie predložiť alebo sprístupniť príslušným orgánom [6]; 21. domnieva sa, že EÚ a USA sú kľúčovými a lojálnymi spojencami v oblasti boja proti terorizmu a že tento legislatívny rámec by mal byť preto východiskom rokovania o možnej medzinárodnej dohode, ak vychádzame z predpokladu, že SWIFT ako belgická spoločnosť podlieha belgickému právu a je preto zodpovedná za zaobchádzanie s údajmi v súlade s čl. 4 ods. 1 smernice 95/46/ES; upozorňuje na to, že prirodzeným dôsledkom pre spoločnosť SWIFT by bola povinnosť zastaviť jej súčasnú prax kopírovania všetkých údajov týkajúcich sa občanov a podnikov EÚ v jej stredisku v USA alebo presunúť jej alternatívne databázové stredisko mimo jurisdikciu USA; naliehavo vyzýva, aby táto medzinárodná dohoda poskytovala potrebné záruky proti zneužitiu údajov na ekonomické a obchodné účely; 22. upozorňuje na to, že spoločnosť SWIFT poskytuje služby mimo EÚ a USA, a preto sa domnieva, že akékoľvek prijaté opatrenia by mali zohľadňovať globálny rozmer služieb spoločnosti SWIFT; 23. vyzýva Komisiu, ktorá má právomoc v oblasti právnych predpisov o ochrane údajov, ako aj platobných systémoch, aby uskutočnila analýzu možností hospodárskej a obchodnej špionáže vyplývajúcich zo súčasného návrhu platobných systémov v najširšom zmysle, a zapojila preto najmä poskytovateľov služieb elektronickej komunikácie, a podala správu o spôsoboch riešenia tohto problému; 24. poznamenáva, že finančné služby možno oslobodiť od zmluvy o bezpečnom uchovávaní údajov (tzv. Safe Harbour Agreement), ako vo svojom stanovisku 10/2006 uvádza pracovná skupina článku 29; vyjadruje znepokojenie nad tým, že spoločnosti EÚ a odvetvia s prevádzkami v USA, na ktoré sa zmluva o bezpečnom uchovávaní údajov nevzťahuje, možno v súčasnosti prinútiť k sprístupneniu osobných údajov orgánom USA, najmä pobočkám európskych bánk, poisťovní, inštitúcií sociálnej bezpečnosti a poskytovateľov telekomunikačných služieb v USA; vyzýva Komisiu, aby naliehavo preskúmala túto záležitosť; * * * 25. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii a vládam a parlamentom členských štátov, ako aj Kongresu USA. [1] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. ES L 281, 23.11.1995, s. 31). [2] Prijaté texty, P6_TA(2006)0370. [3] Ú. v. ES L 220, 29.7.1989, s. 1. [4] Ú. v. ES L 8, 12.1.2001, s. 1. [5] Ú. v. EÚ L 345, 8.12.2006, s. 1. [6] Pozri správu uverejnenú 17. januára 2006 úradom FinCEN (Financial Crimes Enforcement Network) o poskytovaní údajov o cezhraničnom elektronickom prevode: http://www.fincen.gov/news_release_cross_border.html. --------------------------------------------------