PRÍLOHA III

Vykonávanie článku 12 smernice o biotopoch: príklad s vlkom

1. Kontext – úvod

Vlk patrí k pôvodnej európskej faune a je neoddeliteľnou súčasťou našej biodiverzity a prírodného dedičstva. Ako hlavný predátor zohráva dôležitú ekologickú úlohu a prispieva k dobrému stavu a fungovaniu ekosystémov. Pomáha predovšetkým regulovať hustotu druhov, ktorými sa živí (1) (spravidla voľne žijúce kopytníky, ako sú srnčia, jelenia a diviačia zver, ale v závislosti od oblasti aj kamzíky a losy), a zlepšovať ich stav prostredníctvom selektívnej predácie. Vlk sa kedysi vyskytoval v celej kontinentálnej Európe, ale vo väčšine regiónov a krajín bol vyhubený v prvej polovici 20. storočia.

Správa o stave prírody 2020 (2), vychádzajúca z údajov poskytnutých členskými štátmi potvrdzuje, že populácie vlka sa v EÚ vo všeobecnosti zotavujú (sú stabilné alebo rastú) a opätovne kolonizujú časti historického územia výskytu vlka, hoci priaznivý stav ochrany dosiahli iba v niektorých členských štátoch (3). Návrat vlka je veľkým ochranárskym úspechom (4) , ktorý bolo možné dosiahnuť vďaka právnej ochrane, priaznivejšiemu postoju verejnosti, ako aj obnove druhov jeho koristi (napr. jeleňov a diviakov) a lesného porastu (po opustení vidieckej krajiny).

Návrat vlka do regiónov, v ktorých desaťročia alebo dlhšie nebol prítomný, je zároveň veľkou výzvou pre členské štáty, pretože tento druh je často spájaný s viacerými druhmi konfliktov a môže vyvolať silné spoločenské protesty a reakcie medzi príslušnými vidieckymi komunitami.

Rovnako ako ostatné veľké šelmy aj vlky potrebujú rozsiahly areál, pričom jedince a svorky využívajú státisíce km2 ako svoje teritórium. V dôsledku toho sa vyskytujú vo veľmi nízkych hustotách a ich populácie sú zvyčajne rozšírené vo veľmi rozľahlých oblastiach, typicky cez viac administratívnych hraníc v rámci krajín, ako aj medzi nimi. Z biologického hľadiska sa preto odporúča, aby opatrenia na ochranu a reguláciu boli čo najviac koordinované a konzistentné. Tým sa zdôrazňuje potreba cezhraničnej spolupráce, napríklad uplatňovaním konzistentných a koordinovaných prístupov na úrovni populácie vlka. Ďalšie usmernenia obsahuje dokument Guidelines for population-level management plans of large carnivores in Europe (Usmernenia pre plány riadenia úrovne populácií veľkých šeliem v Európe) vytvorený pre Európsku komisiu (Linnell et al, 2008) (5).

Vlk je uvedený v prílohe IV k smernici o biotopoch pre väčšinu členských štátov a regiónov, a preto podlieha prísnym ustanoveniam o ochrane článku 12 smernice o biotopoch vrátane zákazu všetkých foriem úmyselného odchytu alebo usmrcovania jedincov vo voľnej prírode.

V prípade niektorých členských štátov a regiónov je vlk v prílohe V uvedený ako druh, „ktorého chytanie vo voľnej prírode a využívanie môže podliehať správnym opatreniam“. V prípade väčšiny členských štátov a regiónov je vlk zaradený aj do prílohy II ako prioritný druh, ktorý vyžaduje vymedzenie osobitných chránených území a vhodné ochranné opatrenia. Tabuľka ukazuje, ktoré populácie sú zahrnuté v ktorej prílohe k smernici o biotopoch.

Tabuľka

Uvádzanie vlka v prílohách k smernici o biotopoch

Príloha II (potreba označiť osobitné chránené územia): „* Canis lupus (s výnimkou estónskej populácie; grécke populácie: len južne od 39. rovnobežky; španielske populácie: len tie, ktoré sú na juh od Duera; lotyšské, litovské a fínske populácie)“ Príloha IV (prísna ochrana): „Canis lupus (s výnimkou gréckych populácií severne od 39. rovnobežky; estónske populácie, španielske populácie na sever od Duera; bulharské, lotyšské, litovské, poľské, slovenské populácie a fínske populácie v rámci oblasti chovu sobov, ktorá je definovaná v odseku 2 fínskeho zákona č. 848/90 zo 14. septembra 1990 o chove sobov)“ Príloha V (je povolená regulácia druhu): „Canis lupus (španielske populácie na sever od Duera, grécke populácie severne od 39. rovnobežky, fínske populácie v chovnej oblasti sobov, ktorá je definovaná v 2. odseku fínskeho zákona č. 848/90 zo 14. septembra 1990 o chove sobov, bulharské, lotyšské, litovské, estónske, poľské a slovenské populácie)“.

Ako už bolo uvedené, vlk v mnohých členských štátoch a regiónoch ešte nedosiahol priaznivý stav ochrany (6).

V štúdii vykonanej v roku 2018 pre Európsky parlament (7) sa posudzovalo riziko vyhynutia pre jednotlivé populácie vlka na základe kritérií Červenej knihy IUCN. Z deviatich (hlavne cezhraničných) populácií vlkov boli tri vyhodnotené ako „least concern“ (menej dotknuté), tri ako „near threatened“ (takmer ohrozené) a tri ako „vulnerable“ (zraniteľné). Jedna populácia vlka (pyrenejská populácia, Španielsko – Sierra Morena) vyhynula. Autori štúdie zdôraznili aj problémy s harmonizáciou výsledkov z údajov monitorovania v dôsledku rozdielov v technikách a prístupoch monitorovania (počítanie rôznymi spôsobmi alebo počítanie rôznych časových období), priemerných oproti maximálnym a minimálnym populáciám, chýbajúcich správ z niektorých krajín napriek výskytu druhu, rozdielov v kvalite údajov atď. (8)

Hoci sa zdá, že viacero populácií vlka v Európe sa obnovuje a rozširuje, tento druh stále čelí rôznym hrozbám a problémom s ochranou, najmä pytliactvu (ktoré často ostáva nezistené, ale pravdepodobne predstavuje veľmi veľký podiel na celkovej úmrtnosti). Konkrétne hrozby a potenciálne opatrenia na ich riešenie sú opísané pre každú populáciu vlka v správe financovanej Európskou komisiou Key actions for Large Carnivore populations in Europe (Kľúčové opatrenia pre populácie veľkých šeliem v Európe (Boitani et al, 2015 (9)).

2. Právne požiadavky na ochranu jednotlivých vlkov

Vlk je prísne chránený bez ohľadu na to, kde je v prílohe IV k smernici o biotopoch uvedený. Cieľom smernice je dosiahnuť priaznivý stav ochrany uvedených druhov. Ochrana, ktorá sa článkom 12 smernice o biotopoch poskytuje populáciám druhov uvedených v tejto prílohe, má preventívny charakter a vyžaduje, aby členské štáty predchádzali situáciám, ktoré by mohli mať na tieto druhy negatívny vplyv.

Formálnu transpozíciu článku 12 do vnútroštátnych právnych predpisov je potrebné doplniť ďalšími vykonávacími opatreniami na zabezpečenie prísnej ochrany na základe konkrétnych problémov a hrozieb, ktorým vlk v danom kontexte čelí. Nielenže musia byť činnosti uvedené v článku 12 zakázané, ale orgány musia takisto prijať všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie neporušovania zákazov v praxi. Z toho napríklad vyplýva, že úrady sú povinné prijať všetky opatrenia potrebné na zabránenie (nezákonnému) usmrcovaniu vlkov a na ochranu oblastí, ktoré slúžia ako miesta na oddych alebo na reprodukciu, ako sú ich brlohy a „zhromaždiská“.

Podľa Súdneho dvora Európskej únie (SDEÚ) článok 12 ods. 1 smernice o biotopoch „členské štáty zaväzuje nielen prijať ucelený legislatívny rámec, ale aj vykonať konkrétne a osobitné opatrenia na ochranu“, zatiaľ čo ustanovenie predpokladá aj „prijatie koherentných a koordinovaných opatrení preventívnej povahy“ (SDEÚ, vec C-183/05 z 11. januára 2007, Komisia Európskych spoločenstiev proti Írsku). Tento prístup bol potvrdený rozsudkom SDEÚ z 10. októbra 2019 (prejudiciálne konanie vo veci C-674/17): „Dodržiavanie tohto ustanovenia od členských štátoch nevyžaduje len to, aby prijali ucelenú právnu úpravu, ale aj aby uplatnili konkrétne osobitné ochranné opatrenia. Systém prísnej ochrany takisto predpokladá prijatie koherentných a koordinovaných opatrení preventívnej povahy. Takýto prísny systém ochrany musí byť spôsobilý účinne zabrániť akémukoľvek úmyselnému odchytávaniu alebo usmrcovaniu v prírode, ako aj poškodeniu alebo zničeniu miest rozmnožovanie druhov živočíchov uvedených v prílohe IV písm. a) smernice o biotopoch.“

Jedným z príkladov opatrenia, ktorým sa účinne presadzujú ustanovenia o ochrane druhov, je zriadenie efektívnych tímov na boj proti pytliactvu, ktoré pracujú so psami na vyhľadávanie otrávených návnad. Pytliactvo, pasce a otrávené návnady sú na mnohých miestach skutočne veľkou hrozbou pre vlky. Otravy predstavujú zvlášť závažný problém, pretože postihujú aj iné druhy, najmä dravé vtáky. V rámci riešenia tohto problému prispelo niekoľko projektov v južnej a východnej Európe (Španielsko, Taliansko, Portugalsko, Grécko, Bulharsko a Rumunsko) financovaných programom LIFE (10) k zavedeniu konkrétnych opatrení, ktoré účinne podporujú prísny režim ochrany druhov, napr. zriadenie jednotiek so psami na vyhľadávanie otrávených návnad, výcvik personálu (strážcovia parkov, lesná stráž, krajská polícia, veterinári), budovanie kapacít v rámci verejných orgánov a osvetové činnosti zamerané na chovateľov hospodárskych zvierat, poľovníkov, poskytovateľov služieb cestovného ruchu, školákov a širokú verejnosť.

Plány ochrany alebo regulácie vlka, ak sú zavedené v súlade s článkom 12 a správne vykonávané, môžu predstavovať účinný rámec na vykonávanie prísnych ustanovení o ochrane populácií vlka uvedených v prílohe IV, a to vybudovaním komplexného systému koexistencie, ktorého cieľom je zabezpečiť priaznivý stav ochrany a riešiť konflikty s ľudskými činnosťami.

Takéto plány môžu obsahovať opatrenia, ako sú: i) podpora preventívnych opatrení (prostredníctvom investičnej pomoci, informácií, odbornej prípravy a technickej pomoci); ii) náhrada hospodárskych škôd spôsobených vlkmi; iii) zlepšenie monitorovania a poznatkov o príslušnej populácii vlka; iv) monitorovanie, hodnotenie a zlepšovanie účinnosti opatrení na ochranu hospodárskych zvierat; v) podpora zapojenia zainteresovaných strán a dialógu s nimi a medzi nimi (napr. prostredníctvom vyhradených platforiem); vi) zlepšenie úsilia presadzovania práva v boji proti nezákonnému usmrcovaniu vlkov; vii) ochrana biotopov a zlepšenie podmienok kŕmenia (napr. v prípade potreby obnovením populácií voľne žijúcej koristi); viii) rozvoj možností ekoturizmu v súvislosti s vlkmi; ix) propagácia a marketing poľnohospodárskych výrobkov pochádzajúcich z oblastí výskytu vlka; x) informovanie, vzdelávanie a zvyšovanie informovanosti. Plány takisto umožnia príslušným orgánom povoliť obmedzené používanie letálnej regulácie na odstránenie vzoriek vlka uplatnením výnimiek v súlade s podmienkami stanovenými v smernici. Upozorňujeme však, že plány s adaptabilným riadením odchytu vo voľnej prírode (ako v prípade lovných druhov v prílohe V k smernici o biotopoch) nebudú v súlade s ustanoveniami o prísnej ochrane, ktoré sa vzťahujú na druhy uvedené v prílohe IV.

Tieto plány by sa mali vypracovať na základe najlepších dostupných informácií o stave a trendoch ochrany druhov, ako aj o všetkých relevantných ohrozeniach a tlakoch. Účasť všetkých relevantných zainteresovaných strán, najmä tých, ktorých sa dané druhy alebo pripravované ochranné opatrenia týkajú, alebo konzultácie s nimi sú kľúčové na začlenenie všetkých relevantných aspektov plánov a na podporu ich širšieho spoločenského prijatia.

Príklad zapojenia zainteresovanej strany do plánu starostlivosti Plán starostlivosti o populáciu vlkov počas obdobia 2010 – 2015 (Ministerstvo kultúry Chorvátska, 2010) bol výsledkom dvojročného procesu, do ktorého boli zapojení zástupcovia všetkých zainteresovaných strán (príslušné ministerstvá, členovia výboru na sledovanie populácií veľkých šeliem, vedeckí pracovníci, lesníci, mimovládne organizácie atď.). V podrobnom akčnom pláne sa uvádzajú opatrenia, ktoré by malo Chorvátsko zaviesť na zabezpečenie ochrany svojej populácie vlkov v čo najharmonickejšom spolunažívaní s ľuďmi.

Plány na ochranu vlka a plány starostlivosti o vlka môžu preto poskytnúť primeranú štruktúru na posúdenie a riešenie všetkých relevantných problémov a konfliktov, ktoré ohrozujú populácie vlkov, a to s cieľom dosiahnutia priaznivého stavu ochrany.

Môžu sa preto týkať aj otázok, ako je hybridizácia vlkov so psami, ktorá bola nahlásená v prípade všetkých deviatich európskych populácii vlkov a v 21 krajinách Európy (11). V niektorých oblastiach predstavuje závažné ohrozenie ochrany vlkov (12), a na riešenie problému môžu byť potrebné konkrétne ochranné, proaktívne a reaktívne opatrenia, ako sa uvádza v odporúčaní č. 173 (2014 (13)) prijatom v rámci Bernského dohovoru (Rada Európy, 2014). Keďže hybridizácia medzi vlkmi a psami je však zložitou otázkou, dôrazne sa odporúča, aby sa na vnútroštátnej úrovni a na úrovni populácie vypracoval kvalitne sformulovaný plán riadenia za použitia najaktuálnejších a spoľahlivých terénnych, laboratórnych a štatistických postupov (pozri rámček).

Krížence vlka a psa Kríženie medzi vlkmi a ich domestikovanou formou, psami, sa pravdepodobne vyskytovalo počas histórie domestikácie psov opakovane a vo viacerých častiach územia výskytu vlkov s rôznou mierou intenzity stále prebieha. Hybridizácia medzi vlkmi a psami ako druh antropogénnej hybridizácie nie je prirodzeným evolučným procesom, v rámci ktorého by sa na krížencov mali vzťahovať ochranné opatrenia. Hybridizácia medzi vlkmi a psami ako ohrozenie genetickej integrity populácií vlkov predstavuje problém, ktorý vzbudzuje veľké obavy v súvislosti s ochranou, a mal by sa primeranými plánmi a nástrojmi riadenia riešiť. V Európe bola hybridizácia zaznamenaná vo viacerých krajinách, napr. v Nórsku, Lotyšsku, Estónsku, Bulharsku, Taliansku, Španielsku, Portugalsku, Nemecku, Grécku, Slovinsku a Srbsku. Treba však poznamenať, že odhady týkajúce sa introgresie genetického materiálu psov do voľne žijúcej populácie vlkov vychádzajú z rozmanitých prístupov a súvisiacich experimentálnych protokolov. Hoci kríženie viedlo vo viacerých prípadoch len k jednému alebo niekoľkým vrhom krížencov vo vyhradených oblastiach, v iných prípadoch sa zistilo, že introgresia genetického materiálu psov do voľne žijúcej populácie vlkov bola rozšírená na značnej ploche, aj keď v rôznom rozsahu (od 5,6 % v Galícii v Španielsku po viac ako 60 % v provincii Grosseto v Taliansku). Vysoké miery introgresie boli zistené aj v oblasti severných Apenín, pričom ojedinelé prípady krížencov boli pozorované v populácii horských vlkov (na území Francúzska po stredovýchodné Alpy). Nahlásená miera hybridizácie sa však na ostatných územiach pohybuje na úrovni približne 5 až 10 % (Leonard et al. 2011). K hybridizácii dochádza najmä medzi psími samcami a vlčími samicami. Vo ojedinelých prípadoch môže dôjsť aj k opačnej situácii. Vysoký počet voľne sa pohybujúcich psov z rôznych oblastí, najmä v oblastiach Stredozemného mora, znamená zvýšenú pravdepodobnosť kontaktu medzi vlkmi a psami. Poznatky o ekológii voľne žijúcich krížencov vlka a psa sú nedostatočné, neexistujú však žiadne dôkazy o tom, že krížence majú obmedzenú individuálnu kondíciu, sú rozptýlené, majú obmedzenú reprodukčnú úspešnosť, že sa u nich vyskytujú zmeny v správaní alebo že životaschopnosť ich populácie je obmedzená. Riadenie hybridizácie medzi vlkmi a psami predstavuje pre vládne orgány zložitý problém, keďže so sebou prináša niekoľko vážnych výziev. a) Taxonomické zatriedenie krížencov Psy sa vyvinuli z vlkov ich domestikáciou a oba druhy patria do rovnakého taxónu, druhu Canis lupus. Psy sa niekedy odlišujú prostredníctvom kvalifikátora poddruhu, a to ako Canis lupus familiaris. Niet pochýb, že si krížence zachovajú označenie Canis lupus. b) Právne postavenie krížencov Na rozdiel od psov, ktorých prežitie je za bežných okolností závislé od ľudskej starostlivosti a zdrojov, vedú krížence nezávislý a životaschopný život ako voľne žijúce zvieratá. Mnohé vnútroštátne právne predpisy by ich preto považovali za rovnocenné voľne žijúcim živočíchom a vzťahovali by sa na ne rovnaké pravidlá. Ak by sa krížence považovali za rovnocenné psom, vzťahovalo by sa na nich vnútroštátne právo o domácich zvieratách. V každom prípade sa javí ako užitočné, aby krížence vlka a psa získali „rovnaké právne postavenie aké majú vlci voči poľovníkom a širokej verejnosti, a to s cieľom odstrániť možnú medzeru umožňujúcu nezákonný lov vlkov“ [Vyhlásenie na podporu politiky týkajúcej sa hybridizácie, ktoré vypracovala skupina expertov Large Carnivore Initiative for Europe a ktoré tvorí prílohu k dokumentu Guidelines for population-level management plans of large carnivores (Usmernenia pre plány riadenia úrovne populácií veľkých šeliem v Európe, Linnell et al., 2008)]. Ak by sa krížence z právneho hľadiska považovali za nechránené podľa vnútroštátnych právnych predpisov, mohlo by to skutočne viesť k zvýšenému náhodnému zabíjaniu vlkov, a to vzhľadom na ťažkosti s rozlišovaním krížencov od geneticky „čistých“ vlkov len na základe morfologických vlastností. Môže sa to týkať nielen náhodného, ale aj zámerného zabíjania, keďže nechránené postavenie krížencov sa môže využiť ako zámienka na zabíjanie skutočných vlkov. Riadiacim orgánom sa odporúča, aby zabezpečili, že sa na krížencov jasne a jednoznačne vzťahujú ich vnútroštátne právne predpisy, a to buď ako na voľne žijúce živočíchy alebo ako na domáce zvieratá. c) Možné riadiace opatrenia Najprimeranejšie riadiace opatrenia budú závisieť od celkovej odhadovanej úrovne introgresie a od toho, či sa introgresia obmedzuje na vymedzené oblasti a niekoľko svoriek, alebo je rozšírená na rozsiahle oblasti a/alebo väčšinu svoriek. Obmedzená introgresia, napríklad, nemusí predstavovať závažné ohrozenie, ak tento stav ostáva stabilným počas viacerých generácií. Značná a rozšírená hybridizácia (hybridný roj) môže byť neriešiteľná, napriek tomu môže byť žiaduce obmedziť prebiehajúci a budúci tok domestikovaných génov do vlčej populácie. Vysoká, ale lokalizovaná prevalencia by sa stále mohla napraviť cielenými opatreniami na neutralizáciu rozmnožovania krížencov (fyzickým odstránením alebo sterilizáciou). Napriek tomu, že bolo vznesených niekoľko pripomienok týkajúcich sa náročnosti a účinnosti odstránenia krížencov s cieľom kontrolovať nízke úrovne rozšírenej introgresie, ide o potenciálne užitočnú intervenciu vtedy, ak hybridizácia nie je veľmi rozšírená a zásah je podporený aplikovaným výskumom, monitorovaním a rámcom adaptívneho riadenia. Škála nástrojov riadenia je široká, pričom užitočnosť každého z nich závisí od cieľov. Dôrazne sa odporúča hybridizáciu riešiť prostredníctvom na to určeného plánu na vnútroštátnej úrovni alebo prípadne na úrovni populácie, v ktorom sú ciele, protokoly a kritériá úplne opísané a odôvodnené . Musí sa určiť a opísať škála ochranných, proaktívnych a reaktívnych opatrení. Plán bude pravdepodobne obsahovať ustanovenia zamerané na: 1. vytvorenie medzinárodného úsilia o spoluprácu so zapojením všetkých genetických laboratórií, aby sa dohodli na spoločnom prístupe, pokiaľ ide o vymedzenie prahových hodnôt, na postupoch identifikácie krížencov, ako aj na zdieľaní frekvencií alel referenčných populácií; 2. schválenie súboru politických usmernení na štúdium a monitorovanie šírenia a prevalencie hybridizácie a genetickej introgresie do vlčej populácie; 3. vymedzenie oblastí, v ktorých je v závislosti od úrovní a modelov zvýšeného výskytu krížencov vhodné použiť rôzne nástroje riadenia, a to od žiadneho zásahu až po aktívne odstraňovanie krížencov. Na oblasti riadenia a zvolené opatrenia by napokon mohol mať vplyv aj spoločenský kontext; 4. vytvorenie núdzových tímov (a postupov) zodpovedných v prípade potreby za odstraňovanie krížencov vlka a psa z voľnej prírody alebo za ich odchytávanie/sterilizáciu/vypúšťanie. Európska komisia plne podporuje odporúčanie č. 173 (2014) podľa Bernského dohovoru, v ktorom sa okrem iného uvádza že: „je v záujme účinnej ochrany vlka zabezpečiť, aby sa odstránenie každého identifikovaného kríženca vlka a psa vykonalo spôsobom kontrolovaným vládou.“ Zdá sa, že to bude možné dosiahnuť len prostredníctvom zákazu zabíjania krížencov v rámci vnútroštátneho práva, pričom výnimkou budú len vládne agentúry alebo ich určení zástupcovia. Týmto odporúčaním sa zmluvné strany vyzývajú, aby: „zabezpečili, že vládou kontrolované odstraňovanie krížencov psa a vlka sa uskutoční po tom, ako vládni úradníci a/alebo orgány poverené vládou na tento účel a/alebo výskumní pracovníci potvrdili, že ide o krížencov na základe ich genetických a/alebo morfologických vlastností. Odstránenie by mali vykonať len orgány, ktorým príslušné orgány zverili túto zodpovednosť, pričom sa zabezpečí, že takéto odstránenie nenaruší stav ochrany vlkov“; „prijali opatrenia potrebné na predchádzanie tomu, aby boli vlky úmyselne alebo omylom usmrtené ako krížence vlka a psa. Nie je tým dotknuté starostlivé a vládou kontrolované odstraňovanie identifikovaných krížencov vlka a psa z voľnej prírody subjektmi, ktorým bola táto zodpovednosť zverená príslušnými orgánmi“; 5. prijatie vnútroštátneho plánu na kontrolu voľne sa pohybujúcich psov (zdivočených, túlavých alebo tých vo vlastníctve osôb, ktoré ich nechávajú voľne sa pohybovať) a zákaz chovu vlkov a krížencov vlka a psa ako spoločenských zvierat. Spustenie informačných kampaní na podporu kontroly zdivočených a voľne sa pohybujúcich psov v oblastiach výskytu vlkov.

3. Konflikt spojený s vlkom

Vlk je historicky spojený s viacerými druhmi sociálno-ekonomického konfliktu s ľuďmi. Takéto konflikty viedli v minulosti k vyhladeniu alebo závažnému zníženiu vlčích populácií vo veľkej časti oblasti jeho výskytu v Európe. Toto prenasledovanie spolu s vysokými mierami pytliactva v mnohých oblastiach naďalej pretrváva. Hlavnými konfliktmi v súčasnosti sú:

— Predácia hospodárskych zvierat Predácia hospodárskych zvierat sa týka hlavne oviec. Linnell a Cretois (2018) vyčíslili, že počas rokov 2012 – 2016 vlci usmrtili v EÚ priemerne 19 500 oviec ročne (treba poznamenať, že údaje neboli dostupné pre Poľsko, Rumunsko, Španielsko, Bulharsko, Rakúsko a časti Talianska). Táto hodnota je v súčasnosti najlepším dostupným ukazovateľom predačného vplyvu vlkov v EÚ. Napriek tomu, že ovce sú hlavnou obeťou útokov vlkov, týkajú sa v menšej miere aj iných druhov hospodárskych zvierat (kôz, dobytka, koní) a polodomestikovaných sobov. Predácia je veľmi rozdielna a vo veľkej miere závisí od druhu systému chovu hospodárskych zvierat, druhu riadenia a od úrovne dohľadu, najmä či sú hospodárske zvieratá držané v uzavretých priestoroch, a to hlavne počas noci, alebo či majú pastiera. Napríklad vo Francúzsku (80 vlčích svoriek) v roku 2019 padlo za korisť a bolo kompenzovaných približne 11 000 oviec, kusov dobytka a kôz (Dreal 2019 (14)), zatiaľ čo v Nemecku (128 vlčích svoriek) číselný údaj za rok 2019 nedosahuje úroveň 3 000 (DBBW 2019 (15)) a vo Švédsku (31 vlčích svoriek) bolo v roku 2018 usmrtených len 161 oviec (Viltskadestatistik 2018, SLU (16)). Linnell a Cretois (2018) zdôrazňujú náročnosť zberu konzistentných a spoľahlivých údajov týkajúcich sa predácie hospodárskych zvierat vlkmi v celej Európe. Hospodárske zvieratá môžu zomrieť alebo sa stratiť z rozličných dôvodov a ich smrť nemožno vždy spájať s veľkými šelmami. Kvalita nahlasovania poľnohospodármi a chovateľmi hospodárskych zvierat zväčša závisí od kompenzačného systému. Napríklad od úrovne (úplnej alebo čiastočnej) kompenzácie, od dĺžky a náročnosti príslušného administratívneho procesu, ako aj od toho, či sa vykonávajú kontroly na mieste s cieľom overiť, či predáciu hospodárskych zvierat skutočne spôsobili veľké šelmy. Vlky môžu príležitostne zaútočiť aj na psy a usmrtiť ich. Napríklad vo Švédsku alebo Fínsku pri hone na losy, keď sa psy pustia na voľno na územiach s výskytom vlka. Strata hospodárskych zvierat aj psov má okrem priamych a nepriamych hospodárskych strát zjavne aj hlboké emocionálne dôsledky. Hoci celkový vplyv predácie vlkov na odvetvie chovu hospodárskych zvierat je v EÚ zanedbateľný, predácia nechránených pasúcich sa oviec vlkmi by mohla byť na úrovni jednotlivého poľnohospodárskeho podniku značná, pričom vytvára ďalší tlak a záťaž pre dotknuté hospodárske subjekty v odvetví, na ktoré už vplýva rad sociálno-ekonomických tlakov.

— Vnímané riziko pre ľudí Vlky nepovažujú ľudí za možnú korisť, ale skôr za hrozbu, ktorej sa treba vyhnúť. Napriek tomu, že v minulosti došlo k smrteľným útokom vlkov na ľudí (týkajúce sa často jedincov, ktorí boli nakazení besnotou alebo ktorí boli kŕmení, provokovaní, zranení alebo uväznení ľuďmi), skutočné riziko útokov vlkov na ľudí sa za súčasných európskych environmentálnych a sociálnych podmienok považuje za mimoriadne nízke. (Linnell et al, 2002; Linnell a Alleau, 2016 (17); KORA, 2016; Linnell et al, 2021). Napriek tejto skutočnosti sa mnohí ľudia vlkov stále obávajú, a to najmä v krajinách a regiónoch, ktoré tento druh nedávno opätovne osídlili alebo v oblastiach, kde sa vlky predtým zvyčajne nevyskytovali a keď sú vzhľadom na zvyšujúce sa počty viditeľnejšie. Boli hlásené prípady vlkov, ktoré sa priblížili k ľuďom a správali sa nezvyčajne („odvážne“ alebo „nebojácne“ vlky). Došlo k tomu najmä vtedy, keď sa stali závislými od potravy alebo keď boli prítomné psy (Reinhardt 2018). Pokiaľ ide o krížencov vlka a psa, neexistujú dôkazy, že sú odvážnejšie alebo nebezpečnejšie ako vlky, ale aj strach z krížencov predstavuje v určitých častiach Európy špecifický problém. Tieto presvedčenia a postoje sa musia starostlivo zohľadniť a musí sa im venovať vážna pozornosť. Na poskytovanie správnych informácií a vyvracanie falošných správ prostredníctvom overovania faktov je užitočné, ale často nepostačujúce, podporovať vzdelávacie činnosti [ako sú vykonávané niektorými miestnymi alebo regionálnymi orgánmi alebo v rámci projektov LIFE (Program pre životné prostredie a ochranu klímy)]. Navyše treba jasne povedať, že v nepravdepodobnom prípade skutočného nebezpečenstva, spôsobeného napríklad vlkom, ktorý je nakazený besnotou, agresívnym vlkom alebo vlkom závislým od potravy či navyknutým vlkom, je cielené odstránenie konkrétneho vlka plne legitímne podľa smernice o biotopoch [pozri odsek o výnimkách podľa článku 16 ods. 1 písm. c) v oddiele 6].

— Vplyv na druhy raticovej zveri Vlky a poľovníci niekedy lovia rovnakú korisť, t. j. voľne žijúcu raticovú zver. Po návrate veľkých šeliem sa poľovníci často obávajú, že konkurencia bude mať vplyv na ich činnosti, a to môže viesť k vážnemu konfliktu. Vplyv predácie vlkmi na počty aj správanie voľne žijúcej raticovej zveri je značne variabilný a komplexný, pričom závisí od druhu a miestnych súvislostí. Vlky vo všeobecnosti odstraňujú ročne len malý percentuálny podiel voľne žijúcej raticovej zveri – omnoho menší ako poľovníci – a zdá sa, že nemajú negatívny vplyv na súčasný (všeobecne sa zvyšujúci) trend populácií raticovej zveri v Európe (18) (Bassi, E. et al 2020; Gtowaciflski, Z. a Profus, P. 1997). V každom prípade, na rozdiel od predácie na domáce hospodárske zvieratá, nemožno predácii voľne žijúcou pôvodnou šelmou na voľne žijúcu raticovú zver zabrániť alebo ju zmierniť, keďže ide o súčasť prirodzených procesov, ktorých obnova a ochrana sú cieľmi politiky v oblasti biodiverzity. Predstavuje to veľkú výzvu pre európskych poľovníkov, keďže pri plánovaní poľovania a určovaní kvót voľne žijúcej raticovej zveri sa musí zohľadniť návrat veľkých šeliem. Napokon, je potrebné uznať prínos vlkov k regulácii hustoty raticovej zveri (Ripple, W.J. a Beschta, R.L., 2012), zohľadňujúc pritom súvisiace výhody, a to aj pokiaľ ide o zníženú mieru škôd na lesných a poľnohospodárskych plodinách (19).

— Konflikty spojené s hodnotami (súperiace vízie európskej krajiny) Konflikty spojené s vlkmi sa nie vždy týkajú priameho hospodárskeho vplyvu na niektoré zainteresované strany z vidieka. Vlky zohrávajú výraznú symbolickú úlohu v celom rade komplexných otázok, pričom sa v konfliktoch často odzrkadľujú hlbšie sociálne rozdiely (napr. medzi vidieckymi a mestskými oblasťami, medzi modernými a tradičnými hodnotami alebo medzi rôznymi spoločenskými a ekonomickými triedami) (Linnell, 2013). Vlky sú často impulzom k zásadnej debate o budúcom smerovaní európskych krajinných oblastí (Linnell, 2014), a to medzi rôznymi vrstvami spoločnosti, ktoré majú protichodné názory a vízie o tom, akým spôsobom by sa mali chrániť, využívať a riadiť krajinné oblasti a voľne žijúce živočíchy a rastliny (20). Týmto sa vysvetľuje, prečo len zriedka existuje jasný vzťah medzi rozsahom priameho hospodárskeho vplyvu veľkých šeliem a úrovňou spoločenského konfliktu, ktorý ho vytvára (Linnell a Cretois, 2018).

4. Opatrenia na zlepšenie koexistencie ľudí s vlkmi

Komisia od prijatia smernice o biotopoch podporuje prístup koexistencie, ktorého cieľom je obnova priaznivého stavu ochrany populácií veľkých šeliem a zároveň riešenie a znižovanie konfliktov s legitímnymi ľudskými činnosťami s cieľom spoločne využívať multifunkčné krajinné oblasti. Z programu LIFE bolo financovaných viac ako 40 projektov týkajúcich sa ochrany vlkov a koexistencie s nimi, ktoré umožnili nájsť a otestovať osvedčené postupy na dosiahnutie uvedených cieľov (21).

Mnohé príklady a prípadové štúdie týkajúce sa koexistencie boli identifikované Platformou EÚ o koexistencii medzi ľuďmi a veľkými šelmami – zoskupením organizácií zastupujúcich rôzne zainteresované strany, ktoré sa dohodli na spoločnom poslaní s cieľom podporiť riešenia koexistencie (22). Takéto prípadové štúdie sú zatriedené do piatich kategórií: 1) poskytovanie poradenstva/zvyšovanie informovanosti; 2) poskytovanie praktickej podpory; 3) porozumenie názorom; 4) inovatívne financovanie; 5) monitorovanie (23) (EU LC Platforma, 2019).

V štúdii z roku 2018, o ktorú požiadal Európsky parlament (24), sú obsiahnuté odporúčania a príklady praktických opatrení zavedených v niekoľkých členských štátoch v záujme koexistencie s vlkmi a inými veľkými šelmami.

Na európskej úrovni preto existuje široká základňa pre výmenu vedomostí a cenných skúseností. Ďalej v texte sú opísané najbežnejšie prístupy k znižovaniu konfliktov.

– Kompenzačné platby

Častým prístupom k znižovaniu hospodárskeho vplyvu škôd spôsobených vlkmi a k zvyšovaniu tolerancie voči chráneným druhom sú kompenzačné platby, ktoré sa používajú v mnohých krajinách EÚ. Kompenzačné platby môžu byť často primeraným opatrením, pravidlá oprávnenosti by však mali byť jasne vymedzené a mali by sa zohľadniť rozličné faktory. Zahŕňa to aj overovanie toho, či k strate hospodárskych zvierat dochádza skutočne v dôsledku predácie vlkmi, ako aj zabezpečenie toho, že kompenzácia je spravodlivá a oprávneným príjemcom sa bezodkladne vypláca.

Poľnohospodári z mnohých krajín vyjadrili nespokojnosť, že získanie kompenzácie je zložité a nákladné, prípadne že platby sú oneskorené alebo nedostatočné. Kompenzačné platby zvyčajne financujú vnútroštátne alebo regionálne vlády v súlade s príslušnými pravidlami EÚ v oblasti štátnej pomoci (25) (ktoré umožňujú kompenzáciu vo výške 100 %, a to v prípade priamych aj nepriamych nákladov). Platby na kompenzácie škôd samy osebe nie vždy postačujú na riešenie problémov koexistencie, keďže sa nimi neznižuje miera predácie hospodárskych zvierat alebo iné konflikty. Kompenzačné platby sú okrem toho často z dlhodobého hľadiska neudržateľné, ak nie sú primerane kombinované s inými opatreniami.

– Ochranné opatrenia a technická pomoc

Ochranné opatrenia sú základnou zložkou komplexného systému koexistencie. Získané skúsenosti (napr. z projektov v rámci programu LIFE a z programov na rozvoj vidieka) poukazujú na význam a účinnosť rôznych opatrení na ochranu hospodárskych zvierat, ako sú rôzne druhy oplotenia, pasenie, psy na stráženie hospodárskych zvierat, zoskupovanie hospodárskych zvierat počas noci a vizuálne alebo akustické odplašovače [Fernández-Gil, et al 2018, pozri aj Carnivore Damage Prevention News (CDP news, 2018)]. Najmä prítomnosť pastierov môže zefektívniť opatrenia na ochranu hospodárskych zvierat, pričom sama osebe je odrádzajúcim prostriedkom proti predácii. Správa vypracovaná platformou EÚ pre veľké šelmy poukazuje na úspešné skúsenosti a osvedčené postupy (Hovardas et al, 2017). Ochranné opatrenia musia byť vypracované na mieru a prispôsobené špecifickým regionálnym charakteristikám (vrátane druhu hospodárskych zvierat, veľkosti stáda, topografie atď.).

Účinnosť týchto opatrení do veľkej miery závisí od ich riadneho vykonávania príslušnými hospodárskymi subjektmi a od dostupnosti dostatočných zdrojov a technickej pomoci na podporu ich zavádzania v praxi (napr. van Eeden et al. 2018). Žiadne opatrenie nemôže samostatne dosiahnuť úspešnosť 100 %, ale adekvátne technické riešenia (často vo vzájomnej kombinácií) môžu podstatne znížiť straty hospodárskych zvierat spôsobené predátormi. Príslušné orgány a zainteresované strany musia starostlivo koncipovať ochranné opatrenia tak, aby boli vhodné pre rôzne situácie. Zároveň ich musia riadne vykonávať (vrátane údržby), monitorovať ich účinnosť a vykonať všetky potrebné úpravy. Odborná príprava, informovanie, následné opatrenia a technická pomoc pre dotknuté hospodárske subjekty sú kľúčové a mala by sa na ne vyčleniť primeraná verejná podpora, okrem iného na údržbu systémov ochrany a zvládanie dodatočnej pracovnej záťaže.

– Informovanie, poradenstvo, zvyšovanie informovanosti

Poskytovanie faktických informácií o vlkoch a spôsoboch minimalizovania vplyvov môže byť užitočným opatrením na zmiernenie konfliktu (EU LC Platforma, 2019). Napríklad informačný bulletin s názvom Carnivore Damage Prevention News (26), ktorý podporili rôzne projekty v rámci programu LIFE, prispieva k šíreniu informácií o ochrane hospodárskych zvierať v EÚ a na celom svete. Talianske webové sídlo s názvom „Chráňte svoje hospodárske zvieratá“ (Proteggi il tuo bestiame, 2019) poskytuje podrobné poradenstvo o opatreniach na ochranu hospodárskych zvierat, ako aj o rôznych systémoch financovania dostupných v regiónoch Talianska. Webové sídlo Ministerstva ekologickej transformácie Španielskeho kráľovstva obsahuje katalóg osvedčených ochranných opatrení, ktorými sa môže predísť interakciám medzi chránenými druhmi a poľnohospodárskymi podnikmi v oblasti chovu hospodárskych zvierat alebo ktorými možno tieto interakcie minimalizovať (27).

Ďalším príkladom tohto prístupu, ktorý je osobitne zameraný na poľovnícke spoločenstvo, je projekt LIFE Wolfalps, medzi ktorého činnosti patrí poskytovanie údajov a informácií o dynamike populácie voľne žijúcich druhov raticovej zveri v pohorí Álp, ako aj o účinkoch návratu vlkov na jeho korisť a na poľovnícke činnosti (28). Širší prístup poskytuje kontaktné miesto „Vlky v Sasku“ (Kontaktbüro Wölfe in Sachsen, 2019) a centrum Wolf Competence Centre v Sasku-Anhaltsku, v ktorých je niekoľko zamestnancov pripravených poskytovať vzdelávacie materiály, organizovať exkurzie a odpovedať na otázky a obavy ľudí.

– Monitorovanie

Monitorovanie populácií veľkých šeliem je nevyhnutné na poskytovanie presných informácií, pochopenie dynamiky populácie potrebnej na zaručenie jej prežitia, prispôsobovanie postupov riadenia meniacim sa situáciám a plnenie povinností podľa smernice o biotopoch. Zároveň ide o veľmi náročnú úlohu, keďže sa vykonáva v rozľahlej zemepisnej oblasti, ktorá častokrát prekračuje medzinárodné hranice, a vzhľadom na nízku populačnú hustotu veľkých šeliem a ich nepredvídateľné správanie (Vyhlásenie na podporu politiky skupiny LCIE, ktoré tvorí prílohu k Linnell et al, 2008). Všetky rozhodnutia v oblasti riadenia (vrátane tých, ktoré sa týkajú výnimiek) by mali byť založené na spoľahlivých údajoch týkajúcich sa dotknutej populácie vlkov. Monitorovanie by sa zároveň malo vzťahovať aj na vykonávanie všetkých ochranných opatrení (ich prijímanie, výsledky, účinnosť) a na identifikáciu predátora hospodárskych zvierat s cieľom rozlišovať medzi vlkmi a psami (f. e. Echegaray a Vilà, 2010; Sundqvist et al., 2008) a posúdiť, či sú potrebné úpravy alebo zlepšenia systému.

Vzhľadom na to, že veľmi častým konfliktom v celej Európe je nezhoda ohľadne veľkosti a postavenia populácií šeliem, zapojenie zainteresovaných strán – vrátane poľovníkov – do monitorovania môže byť prínosom nielen z hľadiska zvyšovania počtu osôb, ktoré zhromažďujú údaje, ale aj z pohľadu zlepšovania vzťahov medzi zainteresovanými stranami a znižovania konfliktov.

Spoľahlivé údaje z monitorovania sú potrebné na prijímanie vhodných rozhodnutí o ochrane a riadení populácie vlkov. Zásadný význam preto majú investície do adekvátneho systému monitorovania, ktorým sa umožní poskytovanie presných a aktuálnych poznatkov o populácii vlkov v dotknutej oblasti. Ako dobrý príklad možno považovať francúzsky systém monitorovania. (29)

Príklady zapojenia zainteresovaných strán do monitorovania Do pilotnej akcie podporenej Komisiou, ktorej cieľom bolo vedecké sčítanie vlkov na Slovensku, bola zapojená široká škála zainteresovaných strán (environmentalisti, lesníci, zamestnanci chránenej oblasti a poľovníci). Boli zodpovední za odber vzoriek výkalov a moču vlkov z oblasti, na ktorej sa štúdia vykonávala. Ich zapojenie spolu s analýzou, pri ktorej sa využívala špičková moderná technológia, viedlo k väčšej zhode o veľkosti miestnej populácie vlkov (Rigg et al, 2014). Ďalším príkladom je sieť Large Carnivore Observer Network vo Fínsku – skupina približne 2 100 aktívnych dobrovoľníkov, ktorých nominovali miestne združenia pre riadenie raticovej zveri. Táto sieť vyškolených pozorovateľov, prevažne miestnych poľovníkov, je zodpovedná za overovanie verejnosťou nahlásených pozorovaní stôp a iných znakov prítomnosti veľkých šeliem. Títo dobrovoľníci zaznamenajú údaje z pozorovania v štátnej databáze „TASSU“ (fínsky „labka“), ktorú spravuje inštitút Luke (Inštitút prírodných zdrojov Fínska). Uvedená databáza sa používa napr. na vytváranie odhadov veľkosti populácií veľkých šeliem na národnej a regionálnej úrovni a využívajú ju úradníci zodpovední za riadenie voľne žijúcej zveri a členovia poľovníckej stráže. Sieť, databáza a ich správa sa nepretržite vyvíjajú a upravujú s cieľom budovať vzájomnú dôveru a spoluprácu medzi rôznymi inštitúciami a skupinami zainteresovaných strán pri poskytovaní údajov týkajúcich sa takýchto citlivých druhov, pri používaní týchto údajov a prístupe k nim. Napríklad, cieľom projektu v rámci programu LIFE s názvom BOREALWOLF, ktorý prebieha od roku 2019 do roku 2025, je posilniť sieť Large Carnivore Observer Network poskytovaním ďalšieho vzdelávania jej súčasným dobrovoľníkom a náborom nových dobrovoľníkov, ktorí nie sú poľovníkmi. Podobne aj Švédsko a Nórsko vytvorili Skandobs – škandinávsky systém na sledovanie veľkých šeliem, a to rysov, rosomákov, medveďov hnedých a vlkov. Každý môže v rámci tejto databázy zaznamenať svoje sledovanie stôp a iných znakov prítomnosti alebo pozorovania veľkých šeliem v Škandinávii. Častejšie nahlasovanie pozorovaní pomôže rozšíriť poznatky o výskyte a rozšírení týchto druhov. Pozorovania zaznamenané v databáze sú dostupné všetkým používateľom systému. Pozorovania možno aj zdieľať prostredníctvom aplikácie Skandobs (používatelia si môžu aplikáciu Skandobs-Touch stiahnuť z App Store alebo Google Play, aby mohli nahlasovať predátorov alebo ich stopy priamo z terénu). Databáza sa aktualizuje každých 15 minút. Spravuje ju Rovdata, nezávislá časť Nórskeho inštitútu pre výskum prírody (Norwegian Institute for Nature Research – NINA).

– Dialóg so zainteresovanými stranami a ich zapojenie

Vzhľadom na kultúrny a sociálny charakter konfliktu súvisiaceho s vlkmi sú procesy účasti vnímané tak, že majú podstatný potenciál na zmiernenie konfliktu, najmä prehĺbením dôvery medzi zainteresovanými stranami (Young et al. 2016). Platforma EÚ o koexistencii medzi ľuďmi a veľkými šelmami je príkladom takého prístupu (pozri prípadová štúdia 9 v prílohe IV k usmerneniam). Takého prístupy sa používajú aj na regionálnej a vnútroštátnej úrovni. Mnohé členské štáty vytvorili vnútroštátne platformy. Prostredníctvom pilotného projektu inštitúcie EÚ podporujú vytvorenie regionálnych platforiem v Taliansku, Rumunsku, Španielsku, vo Francúzsku, v Nemecku a vo Švédsku (Regionálne LC platformy, 2019). Spoluprácu a výmenu informácií medzi hlavnými oblasťami výskytu šeliem v Európe podporuje aj projekt v rámci programu LIFE s názvom EUROLARGECARNIVORES (2019).

Ďalším pozitívnym príkladom zapojenia zainteresovaných strán je Grupo Campo Grande (GCG). Ide o celoštátnu španielsku odbornú skupinu, think tank, zloženú z ľudí z rôznych prostredí a organizácií zapojených do konfliktu medzi extenzívnym chovom dobytka a vlkom iberským. Skupinu vytvorila nadácia Fundación Entretantos v roku 2016 ako súčasť iniciatívy na mediáciu v sociálnych otázkach zameranej na riešenie konfliktu týkajúceho sa koexistencie vlkov iberských a extenzívneho chovu dobytka. Účastníci podpísali spoločné vyhlásenie a spolupracujú pri podpore ďalších subjektov, aby prijali a využívali ich prístup (GCG, 2018).

– Regulácia vlkov usmrcovaním/odstrel vlkov

Regulácia vlkov usmrcovaním/odstrel vlkov sa v minulosti široko využívali na zbavovanie sa vlkov a akýkoľvek súvisiacich vplyvov a konfliktov, ktoré vytvárajú. Takéto praktiky spôsobili vyhladenie vlkov z väčšiny územia ich pôvodného výskytu v Európe. Určité metódy a úrovne regulácie usmrcovaním sa stále využívajú vo viacerých krajinách Európy, ktoré tvrdia, že ich zámerom je zabrániť stratám hospodárskych zvierat alebo ich znížiť, ako aj zlepšiť toleranciu ľudí voči vlkom, a to vrátane niektorých členských štátov, v ktorých sa tento druh uvádza v prílohe IV k smernici (režim prísnej ochrany).

Podľa súčasnej politiky a príslušných právnych predpisov však konflikty spojené s ochranou vlkov a ďalších veľkých šeliem v multifunkčných krajinných oblastiach Európy nemožno riešiť výlučne alebo prevažne prostredníctvom odstrelu/regulácie usmrcovaním. Používanie výnimiek na povoľovanie regulácie usmrcovaním je dostupný a legitímny nástroj, ktorého použitie môžu členské štáty zvážiť ako doplnenie už uvedených iných opatrení na riadenie konfliktu, a to pri zohľadnení všetkých podmienok stanovených v článku 16 ods. 1 smernice o biotopoch (pozri odsek 5).

Zdá sa, že neexistujú spoľahlivé dôkazy o účinnosti použitia regulácie usmrcovaním na obmedzenie predácie hospodárskych zvierat. Výsledky určitých štúdií naznačujú, že regulácia usmrcovaním/odstrel majú slabšie účinky než opatrenia na ochranu hospodárskych zvierat (van Eeden et al, 2018, Santiago-Avila et al, 2018) a mohli by viesť k zvýšeniu predácie hospodárskych zvierat a k vyostreniu súvisiacich konfliktov (Wielgus and Peebles, 2014; Fernández-Gil et al., 2016), pravdepodobne z dôvodu narušenia štruktúry vo svorke vlkov spôsobeného odstrelom.

Okrem toho je použitie regulácie chráneného druhu usmrcovaním/odstrel chráneného druhu, na rozdiel od už uvedených neletálnych opatrení, považované medzi odborníkmi v oblasti ochrany za kontroverzný nástroj (Lute et al 2018) a čoraz častejšie je spochybňované veľkými časťami spoločnosti (30). Vzhľadom na uvedené skutočnosti, ako aj na empirické dôkazy nie je zrejmé, či odstrel vlkov vedie k zvýšeniu alebo zníženiu sociálneho konfliktu.

Na záver treba povedať, že neletálne opatrenia vrátane opatrení v oblasti riadenia chovu hospodárskych zvierat a ochranných opatrení sa na účely znižovania rizík a konfliktov spojených s predáciou hospodárskych zvierat javia ako účinnejšie, udržateľnejšie, menej právne spochybniteľné a prijateľnejšie (väčšinou ľudí).

Príslušné orgány členských štátov by pri rozhodovaní o opatreniach v oblasti riadenia a pri ich vykonávaní mali všetky tieto prvky zohľadniť.

Komplexné plány ochrany/starostlivosti o vlkov

Najlepším prístupom by bolo, keby členské štáty spojili viacero uvedených opatrení na podporu správnej úrovne koexistencie a prispôsobili ich miestnej situácii. Súčasťou ich komplexných a súdržných plánov na ochranu a starostlivosť o vlkov by malo byť aj využívanie všetkých najlepších dostupných nástrojov a zdrojov financovania. Tieto plány [v ideálnom prípade cezhraničné plány pre tie členské štáty, na ktorých územiach žije rovnaká populácia vlkov (Linnell et al., 2008)] by sa zameriavali na všetky relevantné hrozby, konflikty, príležitosti a potreby týkajúce sa vlkov v danom členskom štáte. Šlo by o najlepší spôsob na dosiahnutie a zachovanie priaznivého stavu ochrany vlka v celej oblasti jeho prirodzeného výskytu, pričom by sa zabezpečila potrebná flexibilita riadenia v medziach stanovených v smernici, ako aj zachovanie alebo zlepšovanie verejnej akceptácie vlkov („spoločenská únosnosť“).

5. Financovanie opatrení v oblasti koexistencie

Podpora na riešenie konfliktov spojených s ochranou vlkov sa môže vyčleniť z finančných prostriedkov EÚ, konkrétne z programu LIFE a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), ako aj z vnútroštátnych finančných prostriedkov (štátna pomoc).

— Z programu LIFE sa môžu na základe ročných súťažných výziev na predloženie návrhov financovať demonštračné činnosti a testovanie inovatívnych riešení v týchto oblastiach: opatrenia na ochranu hospodárskych zvierat, posúdenie rizika predácie, vytvorenie systémov na kompenzáciu škôd a odborná príprava lesníkov a veterinárov v oblasti metodík posudzovania škôd na hospodárskych zvieratách. V rámci programu LIFE sa môžu financovať aj cielené komunikačné a informačné činnosti zamerané na riešenie konfliktov medzi ľuďmi a vlkmi. Je potrebné poznamenať, že z programu LIFE sa nefinancujú opakujúce sa činnosti spojené so starostlivosťou o druh.

— EPFRV môže poskytnúť podporu na ochranné opatrenia, ako sú nákup ochranných oplotení alebo strážnych psov (ktoré sa môžu ako neproduktívne investície financovať až do výšky 100 %). Dodatočné pracovné náklady pre poľnohospodárov na kontrolu a údržbu alebo presun ochranného oplotenia, ako aj náklady na krmivo a veterinárne náklady na strážnych psov sa môžu pokryť prostredníctvom agroenvironmentálno-klimatických platieb. EPFRV sa vo viacerých členských štátoch (napr. Grécko, Bulharsko, Slovinsko, Taliansko a Francúzsko) využíva na financovanie opatrení na ochranu hospodárskych zvierat, ako sú dodatočné náklady na pasenie, oplotenie a strážne psy. Platforma EÚ o koexistencii medzi ľuďmi a veľkými šelmami (pozri ďalej v texte) vypracovala prehľad o tom, kde sa v súčasnosti využívajú programy rozvoja vidieka a kde by sa mohli použiť v budúcnosti (Marsden et al 2016) (31). Budúca spoločná poľnohospodárska politika by prostredníctvom nových ekologických režimov takisto mohla podporovať ochranné opatrenia a systémy pasenia (32).

— V rámci nástroja Interreg EFRR možno podporiť projekty zamerané na zlepšenie cezhraničnej spolupráce v oblasti ochrany veľkých šeliem a starostlivosti o ne, napríklad v súvislosti s prepojenosťou biotopov, prenosom poznatkov, prevenciou škôd na hospodárskych zvieratách a ďalšími opatreniami v oblasti koexistencie (33).

— Vnútroštátne financovanie (štátna pomoc) má potenciál poskytnúť podporu vo výške do 100 %, a to na ochranné opatrenia, na obnovu zničeného poľnohospodárskeho potenciálu, ako je náhrada hospodárskych zvierat usmrtených vlkmi, na kompenzáciu škôd spôsobených vlkmi, ako sú usmrtené zvieratá a vecné škody na majetku poľnohospodárskeho podniku, alebo veterinárne náklady a náklady spojené s hľadaním stratených zvierat (34).

V rámci členského štátu je potrebný komplexný prístup k financovaniu a podpore opatrení na znižovanie konfliktov spojených s vlkom (a v ideálnom prípade cezhranične na území členských štátov, na ktorom sa vyskytuje rovnaká populácia vlkov).

Členské štáty by mali zohľadniť hlavné otázky ochrany a konfliktov s vlkmi vo svojich prioritných akčných rámcoch (priority action frameworks – PAF), v ktorých určia súvisiace priority a finančné potreby a v ktorých stanovia, ako ich chcú splniť. Súčasťou aktualizovaného formátu PAF (35) je oddiel (E.3.2.) týkajúci sa osobitne prioritných opatrení a s nimi súvisiacich nákladov na predchádzanie škodám spôsobeným druhom, ktorý je chránený podľa smernice EÚ o biotopoch a smernice EÚ o ochrane vtáctva, ich zmiernenie alebo kompenzáciu.

Okrem toho sa v celej Európe používa viacero inovatívnejších spôsobov financovania a podpory koexistencie.

Príklady inovatívneho financovania Pôvodným a úspešným príkladom inovatívneho financovania koexistencie je švédska iniciatíva „platby za výkon ochrany“ zameraná na rosomákov. Ide o platby, ktoré sú spojené skôr s úspešným rozmnožovaním rosomáka než s kompenzáciou za stratu sobov. Platby sú založené na viacerých zdokumentovaných prípadoch rozmnožovania rosomáka v príslušnom okrese, a to bez ohľadu na úrovne predácie. Nárast v populácii rosomáka bol zaznamenaný 5 rokov po zavedení programu. Počet zaznamenaných prípadov rozmnožovania sa zvýšil z 57 v roku 2002 na 125 v roku 2012, pričom sa populácia rozšírila na oblasti, v ktorých sa druh v minulosti nevyskytoval (Persson, 2015). Ďalším príkladom úspešného systému inovatívneho financovania je program Golden Eagle, ktorý odmeňuje spoločenstvo pastierov sámskych sobov vo Fínskom Laponsku za úspešné vytváranie hniezd a teritórií orla skalného (Európska komisia, 2017). Od zavedenia režimu fínskou vládou v roku 1998 došlo k dramatickej zmene postoja pastierov voči orlom skalným, pričom tento druh sa v súčasnosti považuje skôr za zdroj ako za škodcu. Príjmy a pracovné príležitosti vytvorené ekoturizmom, ktorý je založený na vzťahu s prírodou, môžu zároveň pomôcť zlepšiť akceptáciu vlkov a ich koexistenciu s dotknutými vidieckymi spoločenstvami. Severozápadná oblasť Španielska Zamora (konkrétne „Sierra de la Culebra“) sa stala dôležitou oblasťou pre cestovný ruch spätý s pozorovaním vlkov, ktorý predstavuje významný hospodársky prínos tým, že každý rok priláka tisícky turistov. Pokiaľ ide o takéto iniciatívy v oblasti cestovného ruchu, veľkú pozornosť treba venovať tomu, aby sa nebránilo ochrane vlkov (napr. zabránenie rušeniu v miestach na brloženie). Zohľadniť by sa mal aj vplyv ďalších zainteresovaných strán (napr. nelákanie veľkých šeliem do oblastí s hospodárskymi zvieratami alebo neprispievanie k situácii, keď si veľké šelmy spájajú ľudí s potravou). Odlišná príležitosť financovania bola vyvinutá v regióne Piedmont v Taliansku (v rámci projektu LIFE WOLFALPS). Vytvorila sa lokálna značka („Terre di lupi“, v slovenčine „krajina vlkov“) a zaviedlo sa viacero iniciatív na podporu syra a ďalších výrobkov farmárov, ktorých sa týka prítomnosť vlkov, pričom sa zaviedli ochranné opatrenia na zabezpečenie koexistencie. Víťazom ocenenia sústavy Natura 2000 v kategórii „sociálno-ekonomické prínosy“ sa v roku 2020 stal projekt „Pro-Biodiversidad: pastieri ako ochrancovia biodiverzity v rámci sústavy Natura 2000.“ Projekt poukázal na to, ako môžu poľnohospodári a ochrancovia životného prostredia spolupracovať, aby ochrana prírody namiesto problémov vytvárala zdroje a prinášala výhody pre miestne spoločenstvá. Väčšia časť pohoria Picos de Europa ekonomicky trpí v dôsledku opúšťania vidieka, straty pasienkov, straty zdrojov potravy pre zvieratá, ktoré sa živia mŕtvymi telami iných živočíchov, a v dôsledku rizika vzniku požiaru. Nadácia Fundación para la Conservación del Quebrantahuesos sa rozhodla tento problém riešiť vytvorením osobitnej certifikačnej značky s názvom Pro-Biodiversidad (slovensky „za biodiverzitu“), ktorá má pomôcť podporiť rozsiahly sektor chovu oviec, zastaviť opúšťanie vidieka a zlepšiť podmienky pre biodiverzitu. Vďaka tomuto systému sa poľnohospodárom, ktorí koexistujú s vlkmi, platí vyššia suma za vyprodukované ovčie mäso.

6. Článok 16: výnimky z prísnej ochrany populácií vlkov uvedených v prílohe IV

Všeobecným pravidlom je, že všetky populácie vlkov uvedené v prílohe IV k smernici o biotopoch sú prísne chránené a jedincov nemožno slobodne odchytávať, zabíjať alebo rušiť v oblasti ich prirodzeného výskytu. Okrem toho je zakázané poškodzovať alebo ničiť miesta na rozmnožovanie alebo miesta na odpočinok. Táto ochrana sa vzťahuje na lokality v rámci sústavy Natura 2000 aj mimo nej.

V určitých výnimočných prípadoch sa však môže povoliť odchytávanie alebo usmrtenie niektorých jednotlivých vlkov. Napríklad, na zabránenie značnej predácii hospodárskych zvierat, na označenie vlkov obojkami s vysielačmi na účely výskumu, monitorovania a starostlivosti o tento druh alebo na odstránenie jedincov závislých od potravy či nebojácnych a potenciálne nebezpečných jedincov.

V článku 16 smernice o biotopoch sa stanovuje flexibilita potrebná na riešenie uvedených situácií, pričom sa členským štátom umožňuje, aby prijali výnimky zo všeobecných ustanovení prísnej ochrany a vykonali uvedené činnosti (nasledujúce odseky by sa mali vykladať v spojení s časťou III dokumentu).

Podmienky na udelenie výnimky

V článku 16 sa stanovujú tri podmienky, ktoré musia byť splnené pred udelením výnimky. Príslušné vnútroštátne orgány musia preukázať:

— prítomnosť jedného (alebo viacerých) z dôvodov uvedených v článku 16 ods. 1 písm. a) až e), ktoré sú doložené dostatkom dôkazov,

— absenciu uspokojivých alternatív (t. j. že problém nemožno vyriešiť spôsobom, ktorý si nevyžaduje výnimku, najmä prostredníctvom neletálnych nástrojov),

— neexistenciu škodlivých vplyvov výnimky na zachovanie populácií dotknutých druhov v priaznivom stave ochrany v oblasti ich prirodzeného výskytu.

Uplatňovanie týchto požiadaviek sa v tomto dokumente znázorňuje na prípade vlkov. Treba pripomenúť, že tieto ustanovenia vykonávajú príslušné vnútroštátne orgány na základe náležitého odôvodnenia a preukázania, že sú splnené všetky podmienky podľa článku 16 ods. 1. Overovanie a zabezpečovanie súladu s požiadavkami v rámci konkrétnych súvislostí a v špecifických prípadoch je podobne zodpovednosťou predovšetkým vnútroštátnych súdnych orgánov.

1. Preukázanie jedného alebo viacerých z dôvodov uvedených v článku 16 ods. 1 písm. a) až e)

Dôvody uvedené v článku 16 ods. 1 sú:

a) „v záujme ochrany divokej fauny a flóry a ochrany prirodzených biotopov“;

b) „pre zabránenie vážneho poškodenia, najmä úrody, hospodárskych zvierat, lesov, rybného a vodného hospodárstva a iných typov majetku“;

c) „v záujme zdravia a bezpečnosti ľudskej populácie alebo z iných nevyhnutných dôvodov vyššieho verejného záujmu, vrátane tých, ktoré majú spoločenský alebo hospodársky charakter a priaznivé dôsledky primárneho významu na životné prostredie“;

d) „na účely výskumu a vzdelávania, oživovania a obnovy týchto druhov a pre operácie rozmnožovania potrebné na tieto účely, vrátane umelého pestovania rastlín“;

e) „aby sa za podmienok prísneho dohľadu, na selektívnom základe a v obmedzenom rozsahu, umožnil odber alebo držanie určitých vzoriek uvedených v prílohe IV v obmedzenom množstve stanovenom príslušnými vnútroštátnymi orgánmi“.

Príklady odôvodnenia výnimiek v prípade vlkov:

— Odôvodnenie podľa písm. a) sa pravdepodobne využije len zriedka. Uplatniť sa môže v prípade, ak sa ohrozený druh voľne žijúcich zvierat, ktoré predstavujú korisť, ocitne pod hrozbou predácie vlkmi. Treba však pripomenúť, že predácia pôvodného druhu iným pôvodným druhom predstavuje prirodzený proces a je neoddeliteľnou súčasťou fungujúceho ekosystému. Pred zvážením každej výnimky by sa okrem toho mali identifikovať a účinne riešiť ostatné hrozby a obmedzujúce faktory týkajúce sa druhu, ktorý je korisťou (napr. poškodzovanie biotopov, rušenie ľuďmi, nadmerný lov, konkurencia zo strany domácich druhov atď.).

— Odôvodnenie podľa písm. b) Častým cieľom výnimiek, ktoré využívajú členské štáty, je v prípade vlkov zabránenie závažným škodám na hospodárskych zvieratách. Cieľom tohto ustanovenia je zabrániť závažným škodám, a preto si nevyžaduje, aby ku škode už došlo. Musí sa však preukázať pravdepodobnosť závažnej škody, ktorá presahuje bežné podnikateľské riziko, pričom musí existovať dostatok dôkazov, ktoré by zdôvodnili, že akákoľvek metóda regulácie usmrcovaním v rámci výnimky je pri zabraňovaní závažným škodám alebo pri ich obmedzovaní účinná, primeraná a udržateľná. Toto odôvodnenie by sa mohlo použiť na odstránenie vlkov, u ktorých je pravdepodobné, že spôsobia vysoké úrovne predácie hospodárskych zvierat, a to napriek vykonávaniu primeraných ochranných opatrení (napríklad elektrické ohradníky proti vlkom a psy na stráženie hospodárskych zvierat).

— Odôvodnenie podľa písm. c), ktoré sa týka verejného zdravia a bezpečnosti, alebo iných nevyhnutných dôvodov prevažujúceho verejného záujmu vrátane tých, ktoré majú spoločenský alebo hospodársky charakter a priaznivé dôsledky primárneho významu na životné prostredie, môžu opodstatňovať použitie metód averzívneho podmieňovania (pomocou negatívnych stimulov) na odohnanie alebo odstrašovanie vlkov zvyknutých na určitú potravu, navyknutých vlkov alebo odvážnych vlkov, ktoré sa sústavne približujú k ľuďom, alebo iných jedincov či vlčích svoriek, ktoré vykazujú nežiaduce alebo nebezpečné správanie. Príklady opatrení v záujme verejného zdravia a bezpečnosti Nemecké centrum Dokumentations und Beratungsstelle des Bundes zum Thema Wolf (DBBW) schválilo usmernenia na pomoc vnútroštátnym riadiacim orgánom vysporiadať sa s odvážnymi alebo nezvyčajne sa správajúcimi vlkmi (Reinhardt et al, 2018). Tieto opatrenia v prvom rade pomáhajú orgánom porozumieť, či sa vlk skutočne správa nezvyčajne. Následne, ak sa zdá, že vlk je priťahovaný k ľuďom alebo ku psom, odporúča sa postupný prístup v závislosti od závažnosti zaznamenaných incidentov, počnúc odstránením lákadiel (napr. potravy) a odpudzovaním vlka pomocou averzívneho podmieňovania a v najzávažnejších prípadoch vystupňovaním až po (letálne alebo neletálne) odstránenie vlka. Vedeckí experti zo skupiny LCIE (Large Carnivore Initiative for Europe: skupina expertov Komisie pre prežitie druhov IUCN) vypracovali v podobnom duchu vyhlásenie o politike v oblasti zaobchádzania s odvážnymi vlkmi, v ktorom sú opísané odporúčané opatrenia pre rôzne druhy správania vlka, ako aj priority výskumu (LCIE, 2019). Posúdenie správania vlka a riziká, ktoré predstavuje pre ľudskú bezpečnosť s navrhovanými opatreniami (LCIE, 2019). Správanie Posúdenie Navrhované opatrenie Vlk sa v tme pohybuje v blízkosti usadlostí. Nie je nebezpečný. Nie je potrebné konať. Vlk sa počas dňa pohybuje vo vzdialenosti na dohľad usadlosti/roztrúsených domov. Nie je nebezpečný. Nie je potrebné konať. Vlk neuteká okamžite pri spozorovaní vozidiel alebo ľudí. Zastaví sa a pozoruje. Nie je nebezpečný. Nie je potrebné konať. Vlk je pozorovaný počas niekoľkých dní vo vzdialenosti menej ako 30 m od neobývaných domov (viaceré udalosti počas dlhého časového obdobia). Vyžaduje si pozornosť. Možný problém silného návyku alebo správania podmieneného pozitívnym stimulom. Analyzujte situáciu. Hľadajte lákadlá a v prípade, že nejaké nájdete, odstráňte ich. Zvážte odradenie pomocou averzívneho podmieňovania (negatívnych stimulov). Vlk opakovane umožňuje ľuďom priblížiť sa k nemu na menej ako 30 m. Vyžaduje si pozornosť. Naznačuje silný návyk. Možný problém správania podmieneného pozitívnym stimulom. Analyzujte situáciu. Zvážte odradenie pomocou averzívneho podmieňovania (negatívnych stimulov). Vlk sa sám opakovane približuje k ľuďom na menej ako 30 m. Vykazuje záujem o ľudí. Vyžaduje si pozornosť/kritická situácia. Správanie podmienené pozitívnym stimulom a silný návyk môžu viesť k postupne odvážnejšiemu správaniu. Riziko zranenia. Zvážte odradenie pomocou averzívneho podmieňovania (negatívnych stimulov). Odstrániť vlka, ak primerané odradenie pomocou averzívneho podmieňovania (negatívnych stimulov) nie je úspešné alebo uskutočniteľné. Vlk útočí alebo zraní človeka bez toho, aby bol vyprovokovaný. Vlk je nebezpečný. Odstránenie.

— Odôvodnenie podľa písm. d) týkajúce sa výskumu, vzdelávania, obnovy populácie a opätovného zavedenia sa môže použiť napríklad v prípade umožnenia dočasného odchytu vlkov s cieľom ich označenia obojkami s vysielačmi na účely výskumu alebo monitorovania alebo na účely translokácie. Príklad odchytávania vlkov na účely výskumu a monitorovania Komisia sa v roku 2018 prostredníctvom výmeny listov s nemeckými orgánmi dohodla na tom, že ustanovenia nariadenia Rady (EHS) 3254/91 (36) o čeľusťových pasciach možno za určitých podmienok vykladať spôsobom, ktorý vylučuje mäkké nášľapné pasce (angl. soft-catch traps), z rozsahu pôsobnosti zákazu tohto nariadenia. Tieto mäkké pasce majú (namiesto oceľového ozubenia) gumou vystlané čeľuste s cieľom minimalizovať riziko zranenia odchytávaného zvieraťa. Považujú sa za najlepšie dostupné prostriedky na odchytávanie živých vlkov na účely monitorovania a výskumu, a to vďaka vyššej pravdepodobnosti odchytu a nižšej pravdepodobnosti spôsobenia zranenia. Komisia sa domnieva, že ak sa mäkké pasce ukážu ako nevyhnutné pre vedecký výskum alebo monitorovanie zamerané na zlepšovanie stavu ochrany príslušných druhov, bolo by v rozpore s cieľom ochrany stanoveným v nariadení (EHS) 3254/91 takéto pasce zahrnúť do rozsahu pôsobnosti zákazu stanoveného v danom nariadení. Použitie mäkkých pascí by sa preto mohlo zvážiť len na účely ochrany za predpokladu, že: i) neexistuje uspokojivá alternatíva; ii) neexistuje negatívny vplyv na priaznivý stav ochrany druhu, a iii) sa prijali všetky preventívne opatrenia na zabránenie zraneniu zvieraťa alebo na minimalizovanie jeho utrpenia. Takéto mäkké pasce by v praxi mali byť vybavené vysielačom, ktorý bude zodpovedné orgány okamžite informovať o odchytení zvieraťa. Po prijatí tejto informácie by zodpovedné orgány mali do 30 minút zasiahnuť, aby sa obdobie utrpenia zvieraťa čo najviac obmedzilo a aby sa predišlo zraneniu, ktoré si zviera samo spôsobí. Zviera musí uspať profesionálny veterinárny lekár, musí sa vybaviť vysielačom a následne sa musí okamžite vypustiť do prírody.

Výnimky podľa článku 16 ods. 1 písm. e), ako sú vysvetlené v oddiele 3.2.1, sa môžu vo výnimočných prípadoch použiť na odber alebo držanie určitých vzoriek vlkov, pričom podliehajú viacerým dodatočným prísnym podmienkam, ktoré sa musia dodržať. Súdny dvor Európskej únie vo veci C-674/17 potvrdil, že pojem „odber “ sa musí chápať tak, že zahŕňa tak odchytávanie, ako aj usmrcovanie jednotlivcov druhu (37).

Cieľ výnimky založenej na ustanoveniach článku 16 ods. 1 písm. e) sa v zásade nemôže zamieňať s cieľom výnimky založenej na ustanoveniach článku 16 ods. 1 písm. a) až d) smernice v tom zmysle, že prvé ustanovenie môže slúžiť ako základ pre udelenie výnimky len vtedy, ak druhé ustanovenia nie sú relevantné (38). Ak cieľ výnimky patrí do rozsahu pôsobnosti ktoréhokoľvek z ustanovení písmen a) až d) článku 16, výnimky musia byť založené na jednom (alebo viacerých) z týchto ustanovení. Pokiaľ ide o výnimky a dôvody ich použitia, je nevyhnutá transparentnosť. Napríklad, ak hlavným cieľom je zabrániť závažným škodám na hospodárskych zvieratách/majetku, malo by sa použiť ustanovenie písmena b). Ak sa navyknutý vlk správa nebezpečne, má sa použiť ustanovenie písmena c). Ustanovenie písmena e) preto nie je ustanovením na plošný lov, ktoré sa má použiť pre akýkoľvek druh usmrcovania.

Pokiaľ ide o akúkoľvek výnimku podľa článku 16, vnútroštátne rozhodnutia oprávňujúce usmrcovanie na základe písmena e) by sa mali udeliť pre mimoriadne, konkrétne a jasné ciele, ktoré sú v súlade s cieľmi smernice (článok 2) a ktoré sú náležite odôvodnené.

Súdny dvor Európskej únie vo veci C-674/17 pripustil, že boj proti nelegálnemu lovu (pytliactvu) vlkov by mohol byť v zásade cieľom sledovaným v rámci výnimky vydanej podľa článku 16 ods. 1 písm. e) za predpokladu, že prispieva k zachovaniu alebo obnove priaznivého stavu ochrany dotknutých druhov v oblasti jeho prirodzeného výskytu. Vnútroštátny orgán, ktorý výnimku schvaľuje, ju musí v tomto prípade odôvodniť na základe dôsledných vedeckých dôkazov, a to vrátane komparatívnych prvkov týkajúcich sa dôsledkov takejto výnimky na stav ochrany druhu. Ak je cieľom výnimky boj proti pytliactvu, orgán musí takisto zohľadniť najnovšie odhady týkajúce sa úrovne pytliactva a úmrtnosti na základe všetkých udelených výnimiek. Takéto výnimky udelené na boj proti pytliactvu by preto mali mať schopnosť znížiť úmrtnosť dotknutej populácie v dôsledku pytliactva v takom rozsahu, aby mali celkovo čistý pozitívny účinok na veľkosť populácie vlkov.

Výnimky v zmysle článku 16 ods. 1 písm. e) musia, v porovnaní s výnimkami uvedenými v článku 16 ods. 1 písm. a) až d), spĺňať dodatočné obmedzujúce podmienky. Použitie tejto výnimky je povolené za prísne kontrolovaných podmienok, pričom existujú jasné povolenia, ktoré súvisia s miestom, časom a počtom a ktoré si na zabezpečenie účinného vykonávania vyžadujú prísne územné, časové a osobné kontroly. Táto výnimka sa okrem toho musí vykonávať len selektívne, a to v obmedzenom rozsahu, pričom by sa mala týkať obmedzeného počtu jedincov.

Pokiaľ ide o selektivitu, výnimka sa musí vzťahovať na jedincov určených čo najšpecifickejšie a najvhodnejšie z hľadiska cieľa sledovaného výnimkou. Ako zdôrazňuje Súdny dvor Európskej únie v rozhodnutí vo veci C-674/17, môže byť teda potrebné, aby bola výnimka obmedzená nielen na predmetný druh alebo na typy či skupiny jedincov tohto druhu, ale aj na jednotlivo určených jedincov (39).

Pokiaľ ide o „obmedzený počet“, ten bude v jednotlivých prípadoch závisieť od veľkosti populácie (počet jedincov), od jeho stavu ochrany a jeho biologických vlastností. „Obmedzený počet “ sa musí určiť na základe spoľahlivých údajov zemepisnej, klimatickej, environmentálnej a biologickej povahy, ako aj údajov o miere reprodukcie a celkovej ročnej úmrtnosti v dôsledku prirodzených príčin. Počet sa musí zreteľne uviesť v rozhodnutiach o výnimke.

2. Absencia uspokojivých alternatív

Druhým predpokladom je, že „neexistuje uspokojivá alternatíva“. Z toho vyplýva, že ochranné a neletálne metódy by sa mali vždy považovať za uprednostňované možnosti (výnimka je krajným riešením). Alternatívy budú závisieť od súvislostí a špecifických cieľov zvažovanej výnimky, pričom by sa v nich mali zohľadniť najlepšie poznatky a skúsenosti dostupné v rámci každej situácie.

Napríklad, pred povolením výnimiek v prípade škôd na hospodárskych zvieratách je nevyhnutné uprednostniť neletálne alternatívy a správne vykonávať primerané a rozumné ochranné opatrenia s cieľom znížiť riziká predácie hospodárskych zvierat, ako sú dohľad pastierov, použitie psov na stráženie hospodárskych zvierat, ochrana hospodárskych zvierat oplotením alebo alternatívna starostlivosť o hospodárske zvieratá (napr. kontrola telenia/bahnenia). Výnimky sa môžu povoliť na riešenie (zostatkového) problému len vtedy, ak sa uvedené alternatívne opatrenia po vykonaní ukázali ako neúčinné alebo len čiastočne účinné, alebo ak tento druh alternatívnych opatrení nemožno v konkrétnom prípade uskutočniť.

Prvými opatreniami, ktorých použitie by sa malo zvážiť v prípade odvážnych a/alebo nezvyčajne správajúcich sa vlkov alebo vlkov zvyknutých na určitú potravu, by mali byť odstránenie konkrétnych príčin (napr. lákadiel vo forme potravín v dôsledku nesprávneho nakladania s odpadom) a odradzovanie pomocou averzívneho podmieňovania (negatívnych stimulov), a to s cieľom ich odstrašiť a zmeniť ich správanie, odradiť ich od približovania sa k ľuďom (napr. prostredníctvom viacerých druhov odradzujúcich prostriedkov a neletálnych metód) (Reinhardt et al, 2018). Po tom, ako sa takéto alternatívne riešenia zvážili a ukázali sa ako nepostačujúce alebo neuskutočniteľné v danom prípade, možno udeliť výnimku.

Pokiaľ ide o uvedené výnimky, ktorých cieľom je obmedziť pytliactvo, Súdny dvor Európskej únie (vo veci C-674/17, body 48, 49, 50) objasnil, že samotná existencia takej nelegálnej činnosti, akou je pytliactvo, alebo ťažkosti, s ktorými sa stretáva pri vykonávaní jeho kontroly, nemôžu postačovať na to, aby sa členský štát zbavil svojej povinnosti zabezpečiť ochranu druhov chránených podľa prílohy IV k smernici o biotopoch. V takejto situácii musí členský štát naopak uprednostniť prísnu a účinnú kontrolu tejto nelegálnej činnosti na jednej strane a na strane druhej musí použiť metódy, ktoré rešpektujú zákazy stanovené v článkoch 12 až 14, ako aj v článku 15 písm. a) a b) smernice. Na podporu svojho tvrdenia o nevyhnutnosti výnimky by členské štáty mali poskytnúť presné a dostatočné odôvodnenie neexistencie uspokojivej alternatívy umožňujúcej dosiahnuť ciele, ktoré musí obsahovať zmienku o neexistencii akéhokoľvek iného uspokojivého riešenia alebo odkaz na relevantné technické, právne a vedecké správy.

3. Zachovanie populácie v priaznivom stave ochrany

Tretím predpokladom je uistenie, „že výnimka nespôsobuje zhoršenie stavu ochrany populácie príslušného druhu na území jeho prirodzeného výskytu.“

Podľa článku 1 písm. i) smernice o biotopoch „stav ochrany druhov“ znamená súhrn vplyvov pôsobiacich na príslušné druhy, ktoré môžu ovplyvniť jeho dlhodobé rozdelenie a prebytok ich populácií v rámci územia členských štátov. Stav ochrany druhu je priaznivý, keď i) sa populácia „[sama] dlhodobo udržuje vo svojom prirodzenom biotope ako životaschopný komponent“, ii) „územie prirodzeného pohybu tohto druhu sa ani nezmenšuje, ani sa pravdepodobne v dohľadnej budúcnosti nezmenší“ a iii) „existuje a pravdepodobne bude ďalej existovať dostatočne veľký prirodzený biotop na dlhodobé udržanie ich populácií.“ Ďalšie informácie možno nájsť v usmerneniach o predkladaní správ podľa článku 17 smernice o biotopoch.

Splnenie tejto podmienky (t. j. že výnimka nemá škodlivý vplyv na zachovanie populácií dotknutých druhov v priaznivom stave ochrany v oblasti ich prirodzeného výskytu) si vyžaduje posúdenie možného vplyvu výnimky na dotknutú populáciu aj na stav ochrany druhu na území členského štátu.

Rozhodnutia o použití výnimiek a posúdenie možného vplyvu výnimiek na stav ochrany dotknutej populácie musia vychádzať z presných poznatkov o dotknutej populácii a s ňou súvisiacich trendoch. Dodatočné a kumulatívne účinky výnimiek by sa mali rovnako riadne posúdiť so zreteľom na všetky ďalšie priame a nepriame negatívne vplyvy ľudských činností (vrátane náhodného a nezákonného usmrtenia). Je to potrebné na zabezpečenie toho, aby rozhodnutie nemalo škodlivý vplyv na stav ochrany populácie.

Súdny dvor Európskej únie vo veci C-674/17 (body 57 až 61) zdôraznil, že výnimka podľa článku 16 ods. 1 sa musí zakladať na kritériách tak, aby sa zabezpečilo dlhodobé zachovanie dynamiky a sociálnej stability uvedeného druhu. Kumulatívne demografické a geografické vplyvy všetkých výnimiek na dotknutú populáciu by sa preto mali náležite posúdiť, a to spoločne s každou ďalšou prirodzenou alebo ľuďmi spôsobenou úmrtnosťou.

Posúdenie sa má vykonať „na miestnej úrovni, ako aj na úrovni územia tohto členského štátu, alebo prípadne na úrovni uvedeného biogeografického regiónu, ak hranice tohto členského štátu pretínajú viaceré biogeografické regióny, alebo pokiaľ sa to vyžaduje pre územie prirodzeného výskytu a je to možné, na cezhraničnej úrovni.“ Nemala by sa pritom však zohľadňovať „časť územia prirodzeného výskytu dotknutej populácie vzťahujúcej sa na určité časti územia tretieho štátu, ktorá nie je viazaná povinnosťami prísnej ochrany druhov v záujme Únie.“

Súdny dvor Európskej únie vo veci C-342/05 rozhodol, že výnimky vplývajúce na populácie, ktorých stav ochrany nie je priaznivý, je možné „mimoriadne“ udeliť v prípadoch, „ak sa riadne preukáže, že nemôžu zhoršiť nepriaznivý stav ochrany takýchto populácií alebo zabrániť obnoveniu ich priaznivého stavu ochrany.“ Súdny dvor dospel k záveru, že „nemožno vylúčiť, že usmrtenie obmedzeného počtu jedincov nemá dosah na cieľ stanovený v článku 16 ods. 1 smernice o biotopoch spočívajúci v udržaní priaznivého stavu ochrany populácie vlkov na území jeho prirodzeného výskytu. Takáto výnimka by teda v súvislosti s dotknutým druhom bola neutrálna.“

Takýto prístup bol potvrdený v rozhodnutí Súdneho dvora Európskej únie vo veci C-674/17 (body 66 až 69), a to s dodatočným odkazom na zásadu predbežnej opatrnosti: „pokiaľ ide o vplyv nepriaznivého stavu ochrany druhu na možnosť povoliť výnimky podľa článku 16 ods. 1 smernice o biotopoch, Súdny dvor už rozhodol, že udelenie takých výnimiek je možné výnimočne, ak sa riadne preukáže, že tieto výnimky nie sú spôsobilé zhoršiť stav ochrany populácií, alebo zabrániť obnoveniu priaznivého stavu ochrany týchto populácií.“ Avšak, „ak po preskúmaní najlepších dostupných vedeckých údajov pretrváva neistota o otázke, či takáto výnimka bude alebo nebude mať nepriaznivý vplyv na udržanie priaznivého stavu ochrany populácií druhu ohrozeného vyhynutím alebo na jeho obnovenie, členský štát by sa mal zdržať prijatia alebo vykonania výnimky.“

Výnimky na usmrtenie veľmi malého počtu jedincov možno preto udeliť prípad od prípadu, aj keď stav ochrany druhu nie je (zatiaľ) priaznivý, a to za predpokladu, že výnimka je neutrálna z hľadiska stavu ochrany druhu, čo znamená, že neohrozuje dosiahnutie cieľa obnovy a zachovania priaznivého stavu ochrany populácie vlkov v oblasti jeho prirodzeného výskytu. Výnimka preto nemôže mať celkovo čistý negatívny vplyv na dynamiku populácie, oblasť prirodzeného výskytu, štruktúru a zdravie populácie (vrátane genetických aspektov) alebo na potreby prepojiteľnosti dotknutej vlčej populácie.

Z toho vyplýva, že čím menej priaznivý je stav ochrany a jeho trendy, tým menej je pravdepodobné, že tento tretí predpoklad možno naplniť a že udelenie výnimky by bolo odôvodnené, odhliadnuc od výnimočných prípadov. Stav ochrany druhu a trendy s ním spojené (na biogeografickej a populačnej úrovni), ktorý je založený na presných poznatkoch a údajoch, preto predstavuje kľúčové hľadisko na posúdenie tretieho predpokladu.

Výnimky a úloha priaznivého stavu ochrany a plánov pre druhy

Primerané a komplexné plány ochrany a riadenia vlkov môžu poskytnúť dobrý všeobecný rámec na vykonávanie všetkých potrebných nástrojov a opatrení, a to vrátane možných použití výnimiek. Ak sú takého plány správne vykonávané s preukázanými výsledkami v oblasti priaznivého stavu ochrany, článok 16 smernice o biotopoch poskytuje prostredníctvom použitia výnimiek požadovanú flexibilitu.

Výnimky z prísnej ochrany vlkov možno lepšie odôvodniť, ak je v členskom štáte vytvorený a riadne vykonávaný súbor primeraných, účinných a overiteľných opatrení s cieľom zabezpečiť účinnú ochranu a dosiahnuť alebo zachovať priaznivý stav ochrany druhu.

Bolo by to tak v prípade, že sú splnené tieto podmienky:

— existuje primeraný plán ochrany a obnovy vlkov, ktorý je úplne a riadne vykonávaný a dobre monitorovaný a ktorého cieľom je zabezpečiť priaznivý stav ochrany a riešiť sociálno-ekonomické konflikty,

— plán vychádza z najlepších dostupných vedeckých údajov a je založený na dôkladnom systéme monitorovania populácie vlkov,

— vykonávajú sa všetky potrebné ochranné a kompenzačné opatrenia,

— vykonávajú sa primerané opatrenia na účinný boj proti pytliactvu (ako sú kriminalizácia, presadzovanie a zvyšovanie informovanosti), ako aj na riešenie ďalších faktorov úmrtnosti spôsobenej ľuďmi (napr. usmrtenie pri dopravných nehodách),

— úspešne sa zohľadňujú všetky ostatné hrozby pre ochranu vlkov v dotknutých oblastiach (napr. hybridizácia),

— náležite sa riešia ďalšie príčiny úmrtnosti pasúcich sa hospodárskych zvierat (napr. voľne sa pohybujúce psy),

— ciele a podmienky udelenia výnimiek sú jasne stanovené a odôvodnené na základe dostatočných vedeckých dôkazov. Potvrdilo sa, že neexistuje žiadna uspokojivá alternatíva a že letálna metóda použitá v rámci výnimky je jediným spôsobom, ako zabrániť závažnej škode alebo ako dosiahnuť iné ciele výnimiek, a to v súlade príslušnými právnymi predpismi. Výnimky sa posudzujú a rozhoduje sa o nich individuálne,

— navrhovaná výnimka nemá škodlivý vplyv na stav ochrany populácie na úrovni miestnej populácie, ako aj na úrovni celej oblasti prirodzeného výskytu druhu.

ODKAZY:

Andersen, R., Linnell, J. D. C. a Solberg, E. J. (2006), The future role of large carnivores on terrestrial trophic interactions: the northern temperate view (Budúca úloha veľký šeliem na územné trofické interakcie: pohľad z hľadiska severského mierneho pásma), Large herbivore ecology, ecosystem dynamics and conservation: 413 – 448. Danell, K., Bergström, R., Duncan, P. a Pastor, J. (redaktori), Cambridge: Cambridge University Press.

Barkham, P. Denmark Gets Its First Wild Wolf Pack in 200 Years (Dánsko má prvú vlčiu svorku po 200 rokoch), THE GUARDIAN, 4. mája 2017. http://www.theguardian.com/environment/2017/may/04/denmark-gets-its-first-wild-wolf-pack-in-200-years

Bassi, E., Gazzola, A., Bongi, P., Scandura, M., Apollonio, M. (2020), Relative impact of human harvest and wolf predation on two ungulate species in Central Italy (Relatívny vplyv ľudského zberu úrody a predácie dvoch druhov kopytníkov vlkmi v strednom Taliansku), In Ecological Research, zv. 35, č. 4. https://esj-journals.onlinelibrary.wiley.com/doi/full/10.1111/1440-1703.12130

Bath, A. J. a Majic, A. (2001), Human dimensions in wolf management in Croatia: understanding attitudes and beliefs of residents in Gorski kotar, Lika and Dalmatia towards wolves and wolf management (Ľudský rozmer riadenia vlkov v Chorvátsku:porozumenie postojov a presvedčení obyvateľov v oblastiach Gorski kotar, Lika a Dalmácia voči vlkom a manažmentu vlkov), Large Carnivore Initiative for Europe. www.lcie.org

Boffey, D. Pioneering Wolf Becomes First Sighted in Belgium for a Century (Prvé spozorovanie vlka v Belgicku po sto rokoch), THE GUARDIAN, 22. január 2018. http://www.theguardian.com/environment/2018/jan/22/pioneering-female-becomes-first-wolf-in-belgium-in-a-century

Boitani, L. (2003), Wolf conservation and recovery (Obnova a ochrana vlkov), Wolves: behavior, ecology, and conservation: s. 317 – 340. Mech, L. D. a Boitani, L. (redaktori), Chicago: University of Chicago Press.

Boitani, L. et al (2015), Key actions for Large Carnivore populations in Europe (Kľúčové opatrenia pre populácie veľkých šeliem v Európe), Inštitút aplikovanej ekológie (Rím, Taliansko). Správa GR pre životné prostredie, Európska komisia, Brusel. https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/key_actions_large_carnivores_2015.pdf

Breitenmoser, U., Breitenmoser-Würsten, C., Carbyn, L. N. a Funk, S. M. (2001), Assessment of carnivore reintroductions (Posúdenie opätovného zavedenia šeliem), Carnivore conservation: 241 – 281. Gittleman, J. L., Funk, S. M., Macdonald, D. W. a Wayne, R. K. (redaktori), Cambridge: Cambridge University Press.

Breitenmoser, U. (1998), Large predators in the Alps: the fall and rise of man's competitors (Veľké druhy predátorov v Alpách: vzostup a úpadok konkurentov ľudí), Biological Conservation 83(3): s. 279 – 289.

Carpio, Antonio & Acevedo, Pelayo a Apollonio, Marco (2020), Wild ungulate overabundance in Europe: contexts, causes, monitoring and management recommendations (Nadmerný výskyt voľne žijúcich kopytiníkov v Európe: súvislosti, príčiny, monitorovanie a odporúčania v oblasti riadenia), Mammal Review, 51. 10.1111/mam.12221.

https://onlinelibrary.wiley.com/doi/epdf/10.1111/mam.12221

CDP News (2018), Carnivore Damage Prevention News: http://www.medwolf.eu/index.php/cdpnews.html;

http://www.protectiondestroupeaux.ch/en/cdpnews/

Chapron, G., P. Kaczensky, J. Linnell, M. von Arx et al. (2014), Recovery of large carnivores in Europe’s modern human-dominated landscapes (Obnova veľkých šeliem v modernej človekom dominovanej krajine Európy), Science, 19. decembra 2014: zv. 346, č. 6216, s. 1517 – 1519.

Rada Európy (2014), Odporúčanie č. 173 (z roku 2014) o hybridizácii medzi voľne žijúcimi vlkmi dravými (Canis lupus) a psami domácimi (Canis lupus familiaris). https://rm.coe.int/0900001680746351

Súdny dvor Európskej únie (2007), vec C-342/05, rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. júna 2007, Komisia Európskych spoločenstiev/Fínska republika, Nesplnenie povinnosti členským štátom – Smernica 92/43/EHS – Ochrana prirodzených biotopov – Voľne žijúce živočíchy a rastliny – Lov vlkov.

Ministerstvo kultúry Chorvátskej republiky (2010) Wolf Management Plan in the Republic of Croatia for the period 2010–2015 (Plán riadenia vlkov v Chorvátskej republike na obdobie rokov 2010 – 2015). http://www.life-vuk.hr/eng/wolf-management-plan/wolf-management-plan-in-croatia/wolf-management-plan-in-the-republic-of-croatia-for-the-period-2010%E2%80%932015-837.html

Decker, D. J., Brown, T. L. a Siemer, W. F. (2001), Human dimensions of wildlife management in North America (Ľudské rozmery riadenia voľne žijúcich živočíchov v severnej Amerike), Bethesda, Maryland, USA: The Wildlife Society.

DREAL (2018), Direction regionale de l’Environnement, de l’Amènagement et du Logement Website: Données surs les dommages. http://www.auvergne-rhone-alpes.developpement-durable.gouv.fr/protocole-dommages-a3854.html

DBBW (2018), Website of the die Dokumentations- und Beratungsstelle des Bundes zum Thema Wolf (DBBW). https://www.dbb-wolf.de/

Decker, D. J., Brown, T. L. a Siemer, W. F. (2001), Human dimensions of wildlife management in North America (Ľudské rozmery riadenia voľne žijúcich živočíchov v severnej Amerike), Bethesda, Maryland, USA: The Wildlife Society.

Echegaray, J. a Vila, C. (2010), Noninvasive monitoring of wolves at the edge of their distribution and the cost of their conservation (Neinvazívne monitorovanie vlkov na okraji ich rozšírenia a náklady na ich ochranu), Animal Conservation, 13 (2): s. 157 – 161.

Európska komisia (2017), režim ochrany orla skalného – Fínsko – Poľnohospodárstvo pre biologickú diverzitu – Agroenvironmentálne schémy založené na výsledkoch, webové sídlo Európskej komisie. http://ec.europa.eu/environment/nature/rbaps/fiche/golden-eagle-conservation-scheme-finland_en.htm

EÚ LC Platforma (2019), Platforma EÚ o koexistencii medzi ľuďmi a veľkými šelmami, prípadové štúdie. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/case_studies.htm

Fernández-Gil A., Naves J., Ordiz A., Quevedo M., Revilla E., Delibes M., (2016), Conflict Misleads Large Carnivore Management and Conservation: Brown Bears and Wolves in Spain (Konflikt, ktorý vedie k chybám v manažmente a ochrane veľkých šeliem: medveď hnedý a vlky v Španielsku), PLoS ONE 11(3): e0151541. https://doi.org/10.1371/journal.pone.0151541

Fernández-Gil, S. Cadete da Rocha Pereira, S Dias Ferreira Pinto, I. Di Silvestre (2018), Large Carnivore Management Plans of Protection: Best Practices in EU Member States (Plány manažmentu ochrany veľkých šeliem: najlepšie postupy v členských štátoch EÚ). http://www.europarl.europa.eu/thinktank/en/document.html?reference=IPOL_STU(2018)596844

GCG (2018) Grupo Campo Grande para la coexistencia del lobo y la ganaderia extensiva: Vyhlásenie skupiny Campo grande o koexistencii vlka iberského a rozsiahleho chovu dobytka. http://www.entretantos.org/wp-content/uploads/2018/08/DeclaracionGCG_v3_eng.pdf

Gtowaciflski, Z. a Profus, P. (1997), Potential impact of wolves Canis lupus on prey populations in Eastern Poland (Potenciálny vplyv vlkov druhu canis lupus na populácie koristi na východe Poľska), In: Biological Conservation 80 (1997), s. 99 – 106.

Hovardas, T., K. Marsden, S. Psaroudas, Y. Mertzanis, K. Brandt (2017), Case studies for coexistence: examples of good practice in sup-porting coexistence between people and large carnivores (Prípadové štúdie spolunažívania: príklady osvedčených postupov pri podpore spolunažívania ľudí a vlkov). http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/144_case%20studies%20analysis%20report.pdf

Kojola, I., P. Helle, S. Heikkinen (2011), Susikannan viimeaikaiset muutokset Suomessa eri aineistojen valossa, Suomen Riista 65: http://jukuri.luke.fi/handle/10024/530616

Kojola, I., Huitu, O., Toppinen, K., Heikura, K., Heikkinen, S. a Ronkainen, S. (2004), Predation on European forest reindeer (Rangifer tarandus) by wolves (Canis lupus) in Finland [Predácia európskych sobov arktických (Rangifer tarandus) vlkmi (Canis lupus) vo Fínsku], Journal of Zoology, Londýn 263(3): 229 – 236.

KORA (2016), Wolves living in proximity to humans (Vlky žijúce v blízkosti ľudí). https://www.kora.ch/fileadmin/file_sharing/5_Bibliothek/52_KORA_Publikationen/520_KORA_Berichte/KORA_Bericht_76_Wolves_living_in_proximity_to_humans.pdf

Webové sídlo centra Kontaktbüro Wölfe in Sachsen (2019) Kontaktbüro Wölfe in Sachsen. https://www.wolf-sachsen.de/en/wolfsregion/the-contact-office

LCIE (2018), webové sídlo skupiny Large Carnivore Initiative for Europe. http://www.lcie.org/Large-carnivores/Wolf-

LCIE (2019), Vyhlásenia na podporu politiky skupiny Large Carnivore Initiative for Europe (LCIE): Riadenie odvážnych vlkov.

https://lciepub.nina.no/pdf/636870453845842163_PPS_bold%20wolves.pdf

Leonard, J. A., Echegaray, J., Randi, E. a Vilà, C. (2014), Impact of hybridization on the conservation of wild canids (Vplyv hybridizácie na ochranu divokých šeliem), s. 170 – 184. En: Gompper, M.E. (Ed). Free ranging dogs and wildlife conservation (Voľne sa pohybujúce psy a ochrana voľne žijúcich živočíchov), Oxford University Press, Oxford, UK, s. 312.

Liberg, O., G. Chapron, P. Wabakken, H. Pedersen, N. Hobbs, H. Sand (2011) Shoot, shovel and shut up. Konania Royal Society B: zv. 279, č. 1730. https://doi.org/10.1098/rspb.2011.1275

LIFE DINALP BEAR (2016) Non-consumptive use of brown bears in tourism: guidelines for responsible practices (Nespotrebné používanie medveďa hnedého v cestovnom ruchu: usmernenia o zodpovedných postupoch). http://dinalpbear.eu/wp-content/uploads/Odgovorno-opazovanje-medvedov-v-severnih-Dinaridih_EN_web.pdf

LIFE EUROLARGECARNIVORES (2019) LIFE EUROLARGECARNIVORES: Improving coexistence with large carnivores (Zlepšovanie spolunažívania s veľkými šelmami). https://www.eurolargecarnivores.eu/en/

Linnell and Alleau (2016) Predators That Kill Humans: Myth, Reality, Context and the Politics of Wolf Attacks on People (Predátori zabíjajúci ľudí: mýtus, realita, súvislosti a politika útokov vlkov na ľudí), Problematic Wildlife, DOI: 10.1007/978-3-319-22246-2_17: https://www.researchgate.net/publication/301267098_Predators_That_Kill_Humans_Myth_Reality_Context_and_the_Politics_of_Wolf_Attacks_on_People

Linnell, J. et al. (2002), The fear of wolves: A review of wolf attacks on humans (Strach z vlkov: preskúmanie útokov vlkov na ľudí), NINA Oppdragsmelding 731:1-65, Trondheim, január 2002. https://mobil.wwf.de/fileadmin/fm-wwf/Publikationen-PDF/2002.Review.wolf.attacks.pdf

Linnell, J. D. C., Brøseth, H., Solberg, E. J. a Brainerd, S. M. (2005), The origins of the southern Scandinavian wolf population: potential for natural immigration in relation to dispersal distances, geography and Baltic ice (Pôvod južnej škandinávskej populácie vlkov: možnosť prirodzenej imigrácie v súvislosti so vzdialenosťami rozptýlenia, geografiou a baltickým ľadom), Wildlife Biology 11: s. 383 – 391.

Linnell, J. D. C., Nilsen, E. B., Lande, U. S., Herfindal, I., Odden, J., Skogen, K., Andersen, R. a Breitenmoser, U. (2005), Zoning as a means of mitigating conflicts with large carnivores: principles and reality (Zóny ako nástroje zmierňovania konfliktov s veľkými šelmami: zásady a realita), In: People & Wildlife: conflict or co-existence? s. 162 – 175. Woodroffe, R., Thirgood, S. and Rabinowitz, A. (redaktori). Cambridge: Cambridge University Press.

Linnell, J.D.C., Odeen J., Smith, M.E:e. Aanes, R. and Swenson, J.E. (1999), Large carnivores that kill livestock: do. ‘problem individuals’ really exist? (Veľké šelmy zabíjajúce hospodárske zvieratá: existujú v skutočnosti „problémoví jedinci?“), Wildlife Society Bulletin 1999, 27(3):698 – 705.

Linnell, J. D. C., Promberger, C., Boitani, L., Swenson, J. E., Breitenmoser, U. a Andersen, R. (2005), The linkage between conservation strategies for large carnivores and biodiversity: the view from the ‘half-full’ forests of Europe (Prepojenie medzi stratégiami ochrany veľkých šeliem a biodiverzitou: pohľad z hľadiska „poloplných“ lesov Európy), In: Carnivorous animals and biodiversity: does conserving one save the other?: s. 381 – 398. Ray, J. C., Redford, K. H., Steneck, R. S. a Berger, J. (redaktori). Washington: Island Press.

Linnell J., V. Salvatori a L. Boitani (2008), Guidelines for population level management plans for large carnivores in Europe (Usmernenia o plánoch riadenia na úrovni populácie veľkých šeliem v Európe), správa skupiny Large Carnivore Initiative for Europe vypracovaná pre Európsku komisiu (zmluva č. 070501/2005/424162/MAR/B2). http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/guidelines_for_population_level_management.pdf

Linnell, J. (2013), From conflict to coexistence: insights from multi-disciplinary research into the relationships between people, large carnivores and institutions (Od konfliktu k spolunažívaniu: užitočné poznatky multidisciplinárneho výskumu o vzťahoch medzi človekom, veľkými šelmami a inštitúciami) (zmluva č. 070307/2012/629085/SER/B3). John D. C. Linnell, Nórsky inštitút pre výskum prírody (NINA), PO Box 5685 Sluppen, NO-7485 Trondheim, NORWAY, 2013. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/task_4_conflict_coexistence.pdf

Linnell, J. (2014), The symbolic wolf: Competing visions of the European landscapes (Symbolický vlk: protikladné vízie európskej krajiny), Blog skupiny LCIE: http://www.lcie.org/Blog/ArtMID/6987/ArticleID/65/The-symbolic-wolf-Competing-visions-of-the-European-landscapes

Linnell, J. (2016), First wolf reproduction in Austria since 19th century (Prvé rozmnožovanie vlka v Rakúsku od 19. storočia). http://www.lcie.org/Blog/ArtMID/6987/ArticleID/87/First-wolf-reproduction-in-Austria-since-19th-century

Linnell, J. D. C. a Cretois, B. (2018), Výskum pre výbor GR AGRI – The revival of wolves and other large predators and its impact on farmers and their livelihood in rural regions of Europe (Obnova vlkov a iných veľkých šeliem a jej vplyv na poľnohospodárov a ich živobytie vo vidieckych regiónoch Európy), Európsky parlament, politické oddelenie pre štrukturálnu a kohéznu politiku, Brusel. http://www.europarl.europa.eu/thinktank/en/document.html?reference=IPOL_STU%282018%29617488

Linnell, J. D. C., Kovtun, E. a Rouart, I. (2021), Wolf attacks on humans: an update for 2002–2020 (Útoky vlkov na ľudí: aktuálne údaje za obdobie rokov 2002 – 2020), správa NINA č. 1944, Nórsky inštitút pre výskum prírody. https://brage.nina.no/nina-xmlui/bitstream/handle/11250/2729772/ninarapport1944.pdf?sequence=1&isAllowed=y

Lute, M.L., Carter N.H., López-Bao J.V., Linnell, J.D.C. (2018), Conservation professionals agree on challenges to coexisting with large carnivores but not on solutions (Odborníci v oblasti ochrany sa zhodli na výzvach pre spolunažívanie s veľkými šelmami, nie však na riešeniach), Biological Conservation, zv. 218, 2018, s. 223 – 232. https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0006320717316166

Marsden, K. Hovardas, T. Spyros Psaroudas, S. Mertzanis, Y. Callisto, Baatz, U. (2016), Platforma EÚ pre veľké šelmy: Supporting good practice for coexistence – presentation of examples and analysis of support through the EAFRD (Podpora osvedčeného postupu pre spolunažívanie – prezentácia príkladov a analýzy podpory z EPFRV), Sekretariát platformy GR pre životné prostredie Európskej komisie, zmluva o poskytovaní služieb č. 07.0202/2015/713809/SER/ENV/B.3. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/160906_LC%20Platform-case%20studies%20and%20RD.pdf

Marucco F, Boitani L.(2012), Wolf population monitoring and livestock depredation preventive measures in Europe (Monitorovanie populácie vlkov a opatrenia na zabránenie predácii hospodárskych zvierat v Európe), Hystrix 23(1): 1-4. doi:10.4404/hystrix-23.1-6364.

MTES, MAA (2018), Francúzsky národný akčný plán o vlkoch a chove dobytka na roky 2018 – 2023.http://www.auvergne-rhone-alpes.developpement-durable.gouv.fr/IMG/pdf/nap_wolf_and_stock-rearing_activities_2018-2023.pdf

Mykrä, S., M. Pohja-Mykrä, T. Vuorisalo (2017), Hunters’ attitudes matter: diverging bear and wolf population trajectories in Finland in the late nineteenth century and today (Na postojoch poľovníkov záleží: divergenčné trajektórie v populáciách medveďov a vlkov vo Fínsku na konci devätnásteho storočia a dnes), European Journal of Wildlife Research. https://link.springer.com/article/10.1007/s10344-017-1134-1

Odden, J., Linnell, J. D. C., Moa, P. F., Herfindal, I., Kvam, T. a Andersen, R. (2002), Lynx depredation on domestic sheep in Norway. (Predácia oviec domácich rysmi v Nórsku), Journal of Wildlife Management 66(1): s. 98 – 105.

Persson, J., Geir R. Rauset Guillaume Chapron. Paying for an Endangered Predator Leads to Population Recovery (Platby za ohrozené druhy predátorov vedú k obnove populácie), Conservation Letters 8(5), prvýkrát publikované: 30. marca 2015. https://doi.org/10.1111/conl.12171

Pohja-Mykrä, M. (2016), Felony or act of justice? – Illegal killing of large carnivores as defiance of authorities (Zločin alebo akt spravodlivosti? – Nelegálne zabíjanie veľkých šeliem ako pohŕdanie orgánmi), Journal of Rural Studies, č. 44, s. 46 – 54. https://doi.org/10.1016/j.jrurstud.2016.01.003

Proteggi il tuo bestiame (2019), Proteggi il tuo bestiame website. http://www.protezionebestiame.it/

Regionálne platformy LC (2019), webové sídlo regionálnych platforiem pre ľudí a veľké šelmy. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/regional_platforms.htm

Reinhardt et al. (2018), Konzept im Umgang mit Wölfen, die sich Menschen gegenüber auffällig verhalten – Empfehlungen der DBBW –BfN Skript 502. https://www.bfn.de/fileadmin/BfN/service/Dokumente/skripten/Skript502.pdf

Podávanie správ podľa článku 17 smernice o biotopoch. Vysvetlivky a usmernenia na obdobie 2013 – 2018. Konečná verzia – máj 2017. Európska environmentálna agentúra (EEA) a Európske tematické centrum pre biologickú diverzitu (ETC/BD). http://cdr.eionet.europa.eu/help/habitats_art17. Rigg R, Find’o S, Wechselberger M, Gorman M, Sillero-Zubiri C, MacDonald D. (2011), Mitigating carnivore-livestock conflict in Europe: lessons from Slovakia 2011 (Zmierňovanie konfliktu medzi šelmami a hospodárskymi zvieratami v Európe: ponaučenia zo Slovenska v roku 2011), Oryx, 45(2): s. 272 –280. doi: 10,1017/S0030605310000074.

Rigg, R., T. Skrbinšek, J. Linnell (2014), Engaging stakeholders in wildlife monitoring a pilot study of wolves in Slovakia using non-invasive genetic sampling (Zapájanie zainteresovaných strán do monitorovania, pilotná štúdia na Slovensku prostredníctvom neinvazívneho genetického vzorkovania). http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/pa_slovakia_finalreport.pdf

Ripple, W.J. and Beschta, R.L., (2012), Large predators limit herbivore densities in northern forest ecosystems (Veľké druhy predátorov obmedzujú hustoty bylinožravcov v severných lesných ekosystémoch), European Journal of Wildlife Research, zv. 58, s. 733 – 742, 2012. https://link.springer.com/article/10.1007/s10344-012-0623-5

Salvatori, V., Ed. (2012), Large carnivore conservation and Management in Europe: the contribution of EC co-funded LIFE projects (Ochrana a manažment veľkých šeliem v Európe: príspevok projektov v rámci programu LIFE, ktorý spolufinancuje Európska komisia), Istituto di Ecologia Applicata, Via B. Eustachio 10. 00161 Rím, TALIANSKO. 2013. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/task_2_life_and_lc.pdf

Salvatori, V., Godinho, R., Braschi, C., Boitani, L., Ciucci P., (2019), High levels of recent wolf x dog introgressive hybridization in agricultural landscapes of central Italy (Vysoké úrovne introgresívnej hybridizácie vlka a psa v poľnohospodárskej krajine stredného Talianska), European Journal of Wildlife Research, 65, s. 73 – 87. doi.org/10.1007/s10344-019-1313-3.

Santiago-Avila FJ, Cornman AM, Treves A (2018), Killing wolves to prevent predation on livestock may protect one farm but harm neighbours (Zabíjanie vlkov na zabránenie predácii hospodárskych zvierat môže ochrániť jeden poľnohospodársky podnik, ale môže ublížiť susedom), PLoS ONE 13(1): e0189729. https://doi.org/10.1371/journal.pone.0189729

Skogen, K., Haaland, H., Brainerd, S. a Hustad, H. (2003), Local views on large carnivores and their management: a study in four municipalities [Lokale syn på rovvilt og rovviltforvaltning. En undersøkelse i fire kommuner: Aurskog-Høland, Lesja, Lierne og Porsanger] (Miestne hľadisko na veľké šelmy a ich manažment: štúdia v štyroch obciach), Nórsky inštitút pre výskum prírody, Fagrapport 070: s. 1 – 30.

Skogen, K. a Krange, O. (2003), A wolf at the gate: The anti-carnivore alliance and the symbolic construction of community (Vlk pred bránami: aliancia proti šelmám a symbolická konštrukcia spoločenstva), Sociologia Ruralis 43(3): s. 309 – 325.

Sundqvist, A.K., Ellegren, H. a Vilà, C. (2008), Wolf or dog? Genetic identification of predator from saliva collected around bite wounds on prey (Vlk alebo pes? Genetické určenie predátora na základe vzorky odobranej z okolia miesta uhryznutia na koristi), Conservation Genetics, 9 (5): s. 1275 – 1279.

Tasch, B. (2017), First Official Proof of Wolf in Luxembourg Since 1893 (Prvý oficiálny dôkaz o výskyte vlka v Luxemburgu od roku 1893), LUXEMBOURG TIMES, 1. septembra 2017. http://luxtimes.lu/archives/1112-first-official-proof-of-wolf-in-luxembourg-since-1893

Trouwborst, A. a F.M. Fleurke (2018), Killing Wolves Legally – Exploring the Scope for Lethal Wolf Management under European Nature Conservation Law (Zákonné zabíjanie vlkov – skúmanie rozsahu smrtonosného riadenia vlkov podľa európskych právnych predpisov o ochrane prírody), Journal of International Wildlife Law and Policy, pripravuje sa.

van Eeden LM, Eklund A, Miller JRB, López-Bao JV, Chapron G, Cejtin MR, Crowther MS, Dickman CR, Frank J, Krofel M, Macdonald DW, McManus J, Meyer TK, Middleton AD, Newsome TM, Ripple WJ, Ritchie EG, Schmitz OJ, Stoner KJ, Tourani M, Treves A. (2018), Carnivore conservation needs evidence-based livestock protection (Na ochranu šeliem je potrebná ochrana hospodárskych zvierat založená na dôkazoch), PLoS Biol. Sep 18;16(9):e2005577. doi. 10,1371/journal.pbio.2005577.

Wielgus R.B., Peebles K.A. (2014), Effects of Wolf Mortality on Livestock Depredations (Vplyvy úmrtnosti vlkov na predáciu hospodárskych zvierat), PLoS ONE 9(12): e113505. https://doi.org/10.1371/journal.pone.0113505

Young, J. C., Searle, K., Butler, A., Simmons, P., Watt A. D., Jordan, A. (2016), The role of trust in the resolution of conservation conflicts (Úloha dôvery pri riešení konfliktov v oblasti ochrany), Biological Conservation, zv. 195, s. 196 – 202.

Platforma EÚ pre veľké šelmy:

http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/coexistence_platform.htm

Regionálna platforma pre veľké šelmy:

http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/regional_platforms.htm

(1) https://link.springer.com/article/10.1007/s10344-012-0623-5.

(2) https://www.eea.europa.eu/publications/state-of-nature-in-the-eu-2020.

(3) Podľa článku 17 smernice o biotopoch Rumunsko, Litva, Lotyšsko, Estónsko a Taliansko oznámili, že vo všetkých ich biogeografických regiónoch je vlk v priaznivom stave ochrany.

(4) https://science.sciencemag.org/content/346/6216/1517.

(5) https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/promoting_management.htm.

(6) https://nature-art17.eionet.europa.eu/article17/species/summary/?period=5&group=Mammals&subject=Canis+lupus®ion.

(7) https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2018/617488/IPOL_STU(2018)617488_EN.pdf.

(8) Červená kniha ohrozených druhov IUCN 2018: https://www.iucnredlist.org/ja/species/3746/144226239. Iné nedávne údaje poskytujú mierne odlišné údaje ako vyššie uvedená štúdia v niekoľkých prípadoch pre španielsku populáciu, populáciu stredozápadných Álp a karélijskú populáciu.

(9) https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/key_actions_large_carnivores_2015.pdf.

(10) LIFE09 NAT/ES/000533 INNOVATION AGAINST POISON; LIFE Antidoto LIFE07 NAT/IT/000436; LIFE PLUTO LIFE13 NAT/IT/000311; LIFE WOLFALPS LIFE12/NAT/IT/000807; WOLFLIFE (LIFE13 NAT/RO/000205).

(11) Salvatori, V. et al. (2020), European agreements for nature conservation need to explicitly address wolf-dog hybridisation (Európske dohody na ochranu prírody musia výslovne riešiť hybridizáciu vlkov a psov). https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S000632071931674X.

(12) Salvatori, V. et al. (2019).

(13) https://rm.coe.int/0900001680746351.

(14) http://www.au