DÔVODOVÁ SPRÁVA

1.KONTEXT NÁVRHU

Nariadením (EÚ) č. 610/2013 z 26. júna 2013 (ďalej len zmena Kódexu schengenských hraníc) sa zmenil Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, nariadenie (ES) č. 562/2006 (Kódex schengenských hraníc) a nariadenie (ES) č. 810/2009 (vízový kódex) a okrem iného sa nanovo vymedzila koncepcia krátkodobého pobytu pre štátnych príslušníkov tretích krajín v schengenskom priestore. Od 18. októbra 2013 je maximálna povolená dĺžka pobytu pre štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí majú v úmysle cestovať na krátkodobý pobyt do schengenského priestoru, bez ohľadu na to, či majú vízovú povinnosť, alebo či sú od nej oslobodení, vymedzená na „90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia“. Na rozdiel od vymedzenia, ktoré bolo v platnosti do 18. októbra 2013 (tri mesiace počas šesťmesačného obdobia odo dňa prvého vstupu), je táto nová koncepcia presnejšia, keďže sa dĺžka pobytu stanovuje v dňoch, a nie v mesiacoch. Okrem toho bol z vymedzenia vypustený pojem „odo dňa prvého vstupu“, ktorý bol zdrojom mnohých nejasností a otázok.

Zmenou Kódexu schengenských hraníc sa zaviedli všetky potrebné zmeny v acquis EÚ v oblasti víz a hraníc, t. j. zmeny Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, Kódexu schengenských hraníc, vízového kódexu a nariadenia (ES) č. 539/2001. Koncepcia krátkodobého pobytu je ale zakotvená aj v medzinárodných dohodách, ktoré uzavrela Európska únia. V dohodách o zrušení vízovej povinnosti s Antiguou a Barbudou, Bahamami, Barbadosom, Brazíliou, Mauríciom, Svätým Krištofom a Nevisom a Seychelami sa pri vymedzovaní trvania bezvízového pobytu stále odkazuje na predchádzajúce vymedzenie („tri mesiace počas šesťmesačného obdobia odo dňa prvého vstupu“).

Komisia 16. júla 2014 prijala odporúčanie na rozhodnutie Rady o poverení začať rokovania o zmene dohôd o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch medzi Európskou úniou a uvedenými krajinami, ktoré Rada prijala 9. októbra 2014. Účelom tohto rozhodnutia bolo zaviesť vo vzťahu k týmto siedmim krajinám nové vymedzenie krátkodobého pobytu, ako sa stanovuje v zmene Kódexu schengenských hraníc. Vymedzenie krátkodobého pobytu v dohodách o zrušení vízovej povinnosti v dňoch namiesto mesiacov je navyše menej náročné z hľadiska overovania a vypočítavania elektronickými alebo IT prostriedkami, a teda vhodnejšie pre centralizované systémy riadenia hraníc, akým je aj navrhovaný systém vstup/výstup (EES).

Komisia po poverení Radou začala rokovania o zmene dohôd o zrušení vízovej povinnosti s danými siedmimi krajinami (Antigua a Barbuda, Bahamy, Barbados, Brazília, Maurícius, Svätý Krištof a Nevis a Seychely).

Rokovania s Brazíliou boli úspešne ukončené 31. októbra 2017 parafovaním dohôd, ktorými sa menia dve dohody medzi Európskou úniou a Brazílskou federatívnou republikou, a to dohoda o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch pre držiteľov diplomatických, služobných alebo úradných pasov a dohoda o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch pre držiteľov bežných cestovných pasov. Obe zmluvné strany sa popri menších technických úpravách (pozri ďalej) dohodli na prijatí nového vymedzenia „krátkodobého pobytu“, ale z hľadiska cestujúcich sú všetky zmeny zanedbateľné.

Osobitné postavenie Spojeného kráľovstva a Írska je zohľadnené v preambule dohody.

2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právny základ

Dohoda medzi Európskou úniou a Brazílskou federatívnou republikou, ktorou sa mení Dohoda medzi Európskou úniou a Brazílskou federatívnou republikou o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch pre držiteľov diplomatických, služobných alebo úradných pasov (ďalej len „dohoda“) si vyžaduje schválenie oboch zmluvných strán v súlade s ich príslušnými postupmi. Na strane Únie sa vyžaduje rozhodnutie Rady o podpise a uzavretí danej dohody.

Tento návrh sa predkladá Rade s cieľom povoliť uzavretie danej dohody.

Dohodou sa zabezpečuje právny súlad, ako aj harmonizácia medzi členskými štátmi tým, že sa uplatňuje nové vymedzenie krátkodobého pobytu, ktoré sa stanovuje v zmene Kódexu schengenských hraníc a ktoré zaisťuje jednoznačný výklad pojmu „krátkodobý pobyt“.

Právnym základom tohto návrhu je článok 77 ods. 2 písm. a) Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) v spojení s jej článkom 218.

Únia nemá právomoc meniť dohody o zrušení vízovej povinnosti, ktoré by zaväzovali štyri krajiny, ktoré sú pridružené k vykonávaniu schengenského acquis vrátane spoločnej vízovej politiky. S cieľom zabezpečiť harmonizovaný prístup a vykonávanie ustanovení týkajúcich sa dĺžky povoleného pobytu v schengenskom priestore je v dohode zahrnuté spoločné vyhlásenie, v ktorom sa konštatuje, že je žiaduce, aby Brazília na jednej strane a Island, Lichtenštajnsko, Nórsko a Švajčiarsko na strane druhej zodpovedajúcim spôsobom upravili svoje existujúce bilaterálne dohody o zrušení vízovej povinnosti.

Tento návrh predstavuje právny nástroj na uzavretie dohody. Rada rozhodne kvalifikovanou väčšinou po podpise dohody v mene Únie osobou, ktorú určí predsedníctvo Rady, a po získaní súhlasu Európskeho parlamentu v súlade s článkom 218 ods. 6 druhým pododsekom písm. a) ZFEÚ.

•Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci)

Podľa článku 77 ods. 2 písm. a) ZFEÚ patria rokovania o dohodách o zrušení vízovej povinnosti do výlučnej právomoci Únie.