[pic] | EURÓPSKA KOMISIA | Brusel, 14.1.2011 KOM(2011) 2 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV o dosiahnutých výsledkoch a o kvalitatívnych a kvantitatívnych aspektoch využívania Európskeho fondu pre utečencov za obdobie rokov 2005 až 2007 (správa predložená v súlade s článkom 54 ods. 5 rozhodnutia Európskeho parlamentu a Rady č. 573/2007/ES z 23. mája 2007) ZÁVEREČNÉ HODNOTENIE Záverečné hodnotenie Európskeho fondu pre utečencov za obdobie rokov 2005 až 2007 Úvod Európsky fond pre utečencov, ktorý bol zriadený v roku 2000 na obdobie rokov 2000 až 2004, pokračoval vo svojej činnosti aj potom na základe rozhodnutia Rady 2004/904/ES z 2. decembra 2004. Zatiaľ čo nové obdobie využívania sa malo spočiatku vzťahovať na obdobie od roku 2005 do roku 2010, následne sa obmedzilo do roku 2007 v dôsledku zavedenia nového právneho a finančného základu, ktorý sa zaviedol ako súčasť všeobecného programu „Solidarita a riadenie migračných tokov“ zahŕňajúceho Európsky fond pre utečencov a tri ďalšie fondy na zostávajúcu časť počiatočného obdobia a na ďalšie obdobie. Európsky fond pre utečencov na obdobie rokov 2005 až 2007, ktorý vychádza z prvého obdobia využívania fondu od roku 2000 do roku 2004, aj naďalej „poskytuje členským štátom pomoc a podporu pri úsilí, ktoré vynakladajú pri prijímaní utečencov a vysídlených osôb a pri znášaní dôsledkov takejto činnosti, pričom sa musia zohľadňovať právne predpisy Spoločenstva v tejto oblasti.“ Fond je navrhnutý ako nástroj na prideľovanie zdrojov spravodlivo a úmerne podľa zaťaženia každého členského štátu, ktoré znáša pri svojom úsilí pri prijímaní utečencov a vysídlených osôb. Cieľovými skupinami , pokiaľ ide o operácie fondu, sú: - - štátni príslušníci tretích krajín alebo osoby bez štátnej príslušnosti, ktorých štatút je uvedený v Ženevskom dohovore, a ktorí majú povolenie na pobyt ako utečenci v niektorom z členských štátov, - - štátni príslušníci tretích krajín alebo osoby bez štátnej príslušnosti, ktorým bola poskytnutá jedna z foriem doplnkovej ochrany zo strany členského štátu v súlade s uplatniteľnými európskymi právnymi predpismi, - - štátni príslušníci tretích krajín alebo osoby bez štátnej príslušnosti, ktorí požiadali o niektorú z uvedených foriem ochrany, - - štátni príslušníci tretích krajín alebo osoby bez štátnej príslušnosti, ktoré využívajú výhody mechanizmov o dočasnej ochrane v niektorom členskom štáte v súlade s uplatniteľnými európskymi právnymi predpismi. Činnosti oprávnené na poskytovanie podpory z fondu sa týkajú jednej oblasti alebo viacerých z týchto oblastí: – podmienok prijatia a konaní o udelení azylu, – integrácie cieľových skupín osôb, ktorých pobyt v určitom členskom štáte má stály a trvalý charakter, – dobrovoľného návratu cieľových skupín osôb za predpokladu, že nenadobudli novú štátnu príslušnosť a neopustili územie členského štátu. Činnosti, na ktoré sa poskytuje podpora z fondu, sú zamerané najmä na podporu vykonávania ustanovení príslušných existujúcich a budúcich európskych právnych predpisov v oblasti spoločného európskeho azylového systému. Činnosti okrem toho zohľadňujú špecifické postavenie zraniteľných osôb, ako sú maloletí, starí ľudia, osoby, ktoré sa podrobili týraniu alebo znásilneniu alebo iným vážnym formám psychického, fyzického alebo sexuálneho násilia, atď. Deväťdesiattri percent rozpočtových prostriedkov bolo pridelených členským štátom na vykonávanie národných programov spolufinancovaných Úniou a realizovaných v rámci spoločného riadenia. Zostatok, to znamená až 7 % prostriedkov, bolo k dispozícii na činnosti Spoločenstva, ktoré priamo využila Komisia s cieľom financovať nadnárodné činnosti alebo činnosti v záujme Európskej únie ako celku v oblasti azylovej politiky a opatrení uplatniteľných na utečencov a vysídlené osoby. Na využívaní fondu sa zúčastňovali všetky členské štáty Únie s výnimkou Dánska v súlade s Protokolom o postavení Dánska pripojeného k Zmluve o Európskej únii. Bulharsko a Rumunsko, ktoré pristúpili k Európskej únii 1. januára 2007, sa zúčastňovali len v poslednom roku, to znamená, v roku 2007. Po ukončení programov na roky 2005 až 2007 každý členský štát predložil hodnotiacu správu o výsledkoch a vplyve činností spolufinancovaných fondom. Vo všetkých členských štátoch sa hodnotenie uskutočnilo na úrovni financovaných projektov, pričom zahŕňalo všetky projekty, alebo, v prípade veľkého počtu projektov, reprezentatívnu vzorku. Keďže väčšina členských štátov sa obrátila na externých odborníkov, vnútroštátne hodnotiace správy poskytujú spravodlivý a nezávislý pohľad na výsledky programov a na možné nedostatky. Pokiaľ ide o realizáciu národných programov, súčasná hodnotiaca správa sa zakladá na správach predložených členskými štátmi. Vychádza tiež z celého radu doplňujúcich údajov a informácií, ktoré má Komisia k dispozícii. Bolo by potrebné zdôrazniť, že údaje zhromaždené v tejto hodnotiacej správe predstavujú priemerné hodnoty, ktoré nie vždy vyjadrujú odchýlky od vývoja. V prípade, že je to možné, uvádzajú sa rozdiely alebo odchýlky od priemerných výsledkov. Plnenie rozpočtu fondu od roku 2005 do roku 2007 Tento súhrnný opis plnenia rozpočtu je založený na viazaných finančných prostriedkoch, pretože nie všetky platobné operácie boli ukončené. Národné programy Prehľad rozpočtu Rozpočtové prostriedky z fondu pridelené na národné programy dosiahli v roku 2005 sumu 43 200 593 EUR, v roku 2006 sumu 46 288 323 EUR a v roku 2007 sumu 63 302 688 EUR. Sumy viazané na programy, ako ich schválila Komisia, dosiahli v roku 2005 výšku 43 169 204 EUR, v roku 2006 sumu 45 200 066 EUR a v roku 2007 sumu 63 302 688 EUR (všetky číselné údaje sú zaokrúhlené). Použili sa takmer všetky rozpočtové prostriedky, ktoré boli k dispozícii na národné programy. Malý rozdiel medzi rozpočtovými prostriedkami a použitými sumami je dôsledkom skutočnosti, že Slovenská republika v roku 2005 nepoužila malú časť svojich pridelených prostriedkov, podobne, ako tomu bolo v prípade Írska a Spojeného kráľovstva v roku 2006. Celkové náklady všetkých operácií financovaných prostredníctvom národných programov za obdobie rokov 2005 až 2007 dosiahli takmer 300 miliónov EUR. Príspevok fondu predstavoval o niečo viac ako polovicu tejto sumy[1]. Ďalšie zdroje poskytli vnútroštátne rozpočty a príjemcovia. Tabuľka 1 – Celkové náklady programov Európskeho fondu pre utečencov a zdroje financovania, 2005 – 2007 na úrovni EÚ (Konsolidácia finančných plánov národného programu všetkých členských štátov) Zdroj financovania | Sumy v EUR | % | Prostriedky Európskeho fondu pre utečencov | A | 151 671 959,34 | 51,1 % | Pridelené štátne finančné prostriedky | B | 88 331 906,23 | 29,8 % | Pridelené regionálne finančné prostriedky | C | 10 360 468,64 | 3,5 % | Pridelené finančné prostriedky od miestnych orgánov | D | 16 295 722,46 | 5,5 % | Pridelené vnútroštátne finančné prostriedky | B + C + D | 114 988 097,33 | 38,7 % | Celkové pridelené verejné finančné prostriedky | A + B + C + D | 266 660 056,67 | 89,9 % | Pridelené súkromné finančné prostriedky | E | 30 125 122,27 | 10,1 % | Náklady spolu | A + B + C + D + E | 296 785 178,94 | 100 % | [pic] Rozdelenie finančných prostriedkov Európskeho fondu pre utečencov medzi členské štáty a medzi činnosti (akcie) Komisia prideľovala členským štátom finančné prostriedky, ktoré boli k dispozícii na národné programy, podľa rozdeľovacieho kľúča stanoveného v rozhodnutí Rady o zriadení Európskeho fondu pre utečencov. Tento kľúč je založený na počte osôb v cieľových skupinách fondu a uplatniteľných opravných koeficientoch. Je hmatateľným vyjadrením zásady solidarity a rozdelenia zaťaženia, o ktorú sa fond opiera. Ako vyplýva z obrázku 1, tromi hlavnými príjemcami fondu v období rokov 2005 až 2007 boli Spojené kráľovstvo, Nemecko a Francúzsko, pričom ich podiely sa pohybovali od približne 12 % (Francúzsko) do 17 % (Spojené kráľovstvo); potom nasledovalo Švédsko a Rakúsko (po 7,7 %) a Holandsko (5,4%). Tri najväčšie prijímajúce členské štáty sa nezmenili ani počas predchádzajúceho programového obdobia (2000 – 2004) a mali rovnaké poradie, zatiaľ čo poradie ostatných členských štátov sa môže z roka na rok meniť, najmä v závislosti od azylových tokov v konkrétnom roku. Obrázok 1 – Rozdelenie finančných prostriedkov Európskeho fondu pre utečencov medzi členskými štátmi (EÚ-26) 2005 – 2007 [pic] | Z členských štátov, ktoré pristúpili k EÚ v rokoch 2004 a 2007, boli hlavnými prijímajúcimi členskými štátmi počas obdobia rokov 2005 až 2007 Česká republika, Poľsko a Slovensko, po ktorých nasledovalo Maďarsko. V roku 2004, v prvom roku využívania fondu v nových členských štátoch, bolo najväčším príjemcom Maďarsko pred Poľskom a Slovenskom. Česká republika sa však rozhodla, že sa na využívaní fondu v roku 2004 nezúčastní. V porovnaní s predchádzajúcim programovým obdobím (2000 – 2004) sa obdobie rokov 2005 – 2007 vyznačuje značnými zmenami, pokiaľ ide o rozdelenie finančných prostriedkov Európskeho fondu pre utečencov medzi tri činnosti (prijatie a azylové konania, integrácia a dobrovoľné návraty) naplánované členskými štátmi (pozri obrázok 2). Došlo k poklesu podielu prvej oblasti (zo 46 % na 41 %), malému poklesu podielu druhej oblasti a pomerne veľkému zvýšeniu podielu tretej oblasti (z 22 % na 28 %). Napriek tomu, že oblasť týkajúca sa dobrovoľných návratov je najmenšia z týchto troch oblastí, a aj keď jej realizácia bola zložitejšia ako v prípade ďalších oblastí, stratégie členských štátov sa v zvýšenej miere zameriavali na túto oblasť. Tento vývoj sa týka podielu každej oblasti, ale netýka sa súm. Preto členské štáty neznížili svoje rozpočty pridelené na prijímanie alebo na integráciu, ale namiesto toho značne zvýšili sumy pridelené na dobrovoľné návraty. Obrázok 2 – Rozdelenie finančných prostriedkov EÚ na úrovni EÚ podľa činností (zaokrúhlené údaje) [pic] Ako vyplýva z tabuľky 2 uvedenej ďalej v texte, medzi členskými štátmi boli značné rozdiely v podiele každej oblasti v súvislosti s postavením a stratégiou každého členského štátu. Hoci väčšina členských štátov vyčlenila značné finančné prostriedky na zlepšenie prijímacích podmienok žiadateľov o azyl a na azylové konania, vyššie ako priemerné podiely boli zjavné v niekoľkých členských štátoch s pomerne veľkými azylovými tokmi (Cyprus, Francúzsko, Grécko, Taliansko a obzvlášť Malta). Podobne, v mnohých členských štátoch, ktoré pristúpili k EÚ v roku 2004, boli pomerne vysoké sumy z Európskeho fondu pre utečencov nasmerované na skvalitnenie prijímacích zariadení pre žiadateľov o azyl a azylových konaní na úroveň, ktorá sa vyžaduje v uplatniteľných právnych predpisoch EÚ. Napriek tomu, že sumy pridelené na činnosti, ktoré sa zameriavali na integráciu utečencov a osôb využívajúcich inú formu medzinárodnej ochrany, nevykazujú vo všeobecnosti také veľké rozdiely, jednoznačne sa na ne kládol dôraz v niektorých vnútroštátnych programoch (Fínsko a Írsko). Činnosti zamerané na dobrovoľné návraty, ktoré začalo iba niekoľko členských štátov počas prvého programového obdobia Európskeho fondu pre utečencov v rokoch 2000 – 2004, boli spoločným znakom programov všetkých okrem troch členských štátov počas druhého programového obdobia. V Spojenom kráľovstve sa na jeden veľký a úspešný projekt v tejto oblasti dokonca spotrebovala väčšina pridelených finančných prostriedkov. Tým sa zabezpečil vyváženejší prístup, ktorý zahŕňal zlepšené prijímanie žiadateľov o azyl, integráciu tých, ktorým bol udelený štatút ochrany a nakoniec aj zabezpečenie lepších vyhliadok, pokiaľ ide o reintegráciu v krajine pôvodu v prípade tých uchádzačov, ktorých žiadosť bola zamietnutá. Ďalšie informácie sa uvádzajú v nasledujúcich kapitolách tejto správy. Tabuľka 2 – Rozdelenie finančných prostriedkov Európskeho fondu pre utečencov na úrovni členských štátov podľa činností (2005 – 2007) (Pozri obrázok 2, pokiaľ ide o definíciu činností A, B a C) [pic] Činnosti Spoločenstva Činnosti Spoločenstva sa realizovali prostredníctvom troch ročných pracovných programov Komisie, ktoré sa odvolávali na politické dokumenty, najmä Haagsky program a oznámenie o praktickej spolupráci (KOM(2006) 67 v konečnom znení). Pracovné programy zabezpečovali spolufinancovanie opatrení na vytvorenie štruktúr, ktoré zjednotili vnútroštátne azylové služby s cieľom umožniť praktickú spoluprácu zameranú na tri hlavné ciele: dosiahnutie jednotného postupu v rámci celej EÚ, spoločný zber, posudzovanie a uplatňovanie informácií o krajine pôvodu a spôsoby užšej spolupráce členských štátov na riešení osobitných nárokov na azylové systémy a prijímacie kapacity členských štátov, ktoré vyplývajú z faktorov, ako je napríklad geografická poloha. Vybrané projekty sa vo všeobecnosti zameriavali na vykonávanie právnych predpisov Spoločenstva, osvedčené postupy a na budovanie nadnárodných sietí spolupráce. Na čele väčšiny projektov stáli mimovládne organizácie a cieľovými skupinami boli mladí šudia, zraniteľní ľudia a presídlené osoby. Projekty boli charakterizované podľa ich inovačných aspektov z hľadiska obsahu, cieľovej skupiny a partnerstva. V tabuľke 3 sa uvádza zhrnutie vybraných projektov a ich vplyvu na rozpočet. Tabuľka 3 – Činnosti Spoločenstva s príspevkom Európskeho fondu pre utečencov v roku 2005, 2006 a 2007 Počet vybraných projektov a vplyv na rozpočet Činnosti Spoločenstva s príspevkom Európskeho fondu pre utečencov | Rok | Celkový dostupný rozpočet (na granty) EUR | Počet prijatých návrhov | Počet financovaných návrhov | Na vybrané projekty | % plnenia rozpočtu | % vybraných návrhov z celkového počtu prijatých návrhov | Celkové oprávnené náklady EUR | Príspevok Európskeho fondu pre utečencov EUR | Spolufinancovanie % | 2005 | 2 250 000 | 26 | 8 | 31 % | 2 067 166 | 1 576 038 | 76 % | 70 % | 2006 | 3 144 067 | 18 | 10 | 56 % | 2 685 093 | 1 820 310 | 68 % | 58 % | 2007 | 4 204 996 | 35 | 17 | 49 % | 5 278 476 | 4 150 101 | 78 % | 99 % | Sumy, ktoré neboli vyčlenené, boli dôsledkom nedostatočnej kvality návrhov. Rozhodlo sa, že sa nebudú vyberať projekty, ktoré nedosahujú určitú úroveň technickej kvality, z toho dôvodu sa určité rozpočtové prostriedky nevyužili načas. Ešte vždy zostáva určitý priestor na účinnejšie využívanie činností Spoločenstva. Mali by sa napríklad zlepšiť mechanizmy zberu a šírenia informácií o činnostiach Spoločenstva v rámci oddelení Komisie zodpovedných za fond a aj v zodpovedných orgánoch v každom členskom štáte. Takisto je potrebné vytvoriť lepšie prepojenie medzi činnosťami Spoločenstva a národnými programami. Okrem už opísaných grantov Komisia využila určité zdroje na verejné obstarávanie, ako napríklad na realizačnú štúdiu Európskeho podporného úradu pre azyl (138 800 EUR) v roku 2007. 2. PLNENIE NÁRODNÝCH PROGRAMOV OD ROKU 2005 DO ROKU 2007 2.2 P lnenie strategických usmernení Komisie Národné programy členských štátov museli byť v súlade so strategickými usmerneniami Komisie. V usmerneniach, ktoré zahŕňali päť priorít, sa stanovil rámec plnenia v súlade s určitými cieľmi stanovenými na európskej úrovni, avšak neobmedzovali oprávnenosť opatrení plánovaných členskými štátmi, za predpokladu, že boli v súlade s právnym základom Európskeho fondu pre utečencov. Ďalej v texte sa uvádza posúdenie plnenia usmernení na konci programu. – Priorita 1: Vykonávanie zásad a opatrení vrátane tých, ktoré súvisia s cieľmi integrácie stanovenými v acquis Spoločenstva v oblasti azylovej politiky Účelom priority 1 bolo podporiť vykonávania acquis Spoločenstva v oblasti azylovej politiky prostredníctvom opatrení a projektov financovaných z Európskeho fondu pre utečencov. Realizovala sa vo všetkých členských štátoch bez výnimky. – Priorita 2: Príprava uplatňovania zásad a opatrení stanovených v smernici Rady o minimálnych štandardoch pre postupy členských štátov pri udeľovaní alebo odnímaní štatútu utečenca Priorita 2 sa v značnom rozsahu realizovala vo všetkých členských štátoch s výnimkou Luxemburska a Spojeného kráľovstva. Dôležitou témou, pokiaľ ide o realizáciu priority 2, bola právna pomoc poskytovaná žiadateľom o azyl, ktorá bola jednou z hlavných kategórií činností financovaných ako súčasť činnosti „Podmienky prijatia a azylové konania“. – Priorita 3: Realizácia opatrení zameraných na skvalitnenie postupov na posúdenie žiadostí o medzinárodnú ochranu v členských štátoch Priorita 3 sa realizovala vo všetkých členských štátoch s výnimkou Francúzska, Nemecka, Grécka, Maďarska, Írska, Luxemburska, Malty a Portugalska. Projekty sa zameriavali na prioritu z rôznych uhlov: skvalitnenie konaní; zmena pracovných postupov zainteresovaných orgánov; uskutočnenie výskumu s cieľom pomôcť stanoviť nároky na azylový systém; nákup zariadení, ako sú napríklad počítačové systémy, na zlepšovanie kvality konaní atď. – Priorita 4: Realizácia opatrení týkajúcich sa žiadateľov o azyl, utečencov alebo príjemcov dočasnej alebo doplnkovej ochrany a maloletých, pri zohľadnení zásady najlepšieho záujmu dieťaťa Desať členských štátov (Bulharsko, Cyprus, Fínsko, Francúzsko, Nemecko, Grécko, Luxembursko, Malta, Slovinsko a Španielsko) malo projekty, ktoré sa v plnom rozsahu zameriavali na maloletých, a štyri členské štáty (Belgicko, Maďarsko, Poľsko a Slovensko) mali rôzne projekty, ktorých cieľom boli žiadatelia o azyl alebo utečenci a v ktorých sa osobitná pozornosť venovala deťom. Určitý dôraz na túto prioritu sa kládol v Nemecku, Grécku a v Írsku. – Priorita 5: Pre členské štáty ktoré zaviedli alebo chcú zaviesť programy presídlenia, opatrenia zamerané najmä na prijatie a usmernenie osôb, ktorým bol v rámci takýchto programov povolený vstup do členských štátov a správu týchto programov Len tri členské štáty sa zamerali na prioritu 5: Fínsko (integrácia presídlených osôb v rámci programu presídľovania Úradu Vysokého komisára OSN pre utečencov), Portugalsko (premiestnenie dvanástich utečencov presunutých z Malty) a Španielsko (podrobná analýza presídľovacích konaní). 2.2 Kľúčové údaje Národné programy sa vo všeobecnosti realizovali prostredníctvom verejných výziev na predkladanie návrhov (vo väčšine členských štátov sa každoročne organizovala jedna výzva), ktoré spolu prilákali pozoruhodný počet 2 492 návrhov. Z nich sa vybralo a financovalo 1 403 návrhov. Celkový počet projektov financovaných v každom členskom štáte sa pohyboval od jedného projektu v Rumunsku a šesť projektov v Bulharsku (pretože sa zúčastnili vo fonde len v roku 2007) po 441 projektov v Nemecku. Priemerný počet projektov financovaných ročne (467 v EÚ) je vyšší ako v predchádzajúcom programovom období (410 počas obdobia rokov 2000 až 2004), ale zvýšenie počtu projektov je menšie ako zvýšenie pridelených rozpočtových prostriedkov. Obdobie rokov 2005 až 2007 sa preto v priemere vyznačovalo väčším počtom pomerne malých projektov: priemerný príspevok EÚ na jeden projekt dosahoval sumu približne 108 000 EUR. Väčšinu príjemcov projektov predstavovali mimovládne organizácie a orgány miestnej samosprávy (82 % všetkých projektov). Štátne orgány boli takisto dôležitými príjemcami (9 % všetkých projektov), najmä v tých členských štátoch, v ktorých fond podporil zvýšenie kvality štátnych zariadení, ako sú napríklad prijímacie strediská pre žiadateľov o azyl. Najvýznamnejšou kategóriou zo zostávajúcich kategórií príjemcov je Medzinárodná organizácia pre migráciu, ktorá dostala finančné prostriedky z vnútroštátnych programov v 15 členských štátoch spolu na 31 projektov. Právny základ Európskeho fondu pre utečencov na obdobie rokov 2005 – 2007 zaviedol dve dôležité zmeny so zreteľom na projekty oprávnené na poskytovanie podpory, a síce možnosť podporovať viacročné projekty a možnosť financovať projekty, ktoré zahŕňajú viac ako jednu činnosť. Deväť členských štátov (Belgicko, Estónsko, Nemecko, Maďarsko, Írsko, Holandsko, Slovinsko, Švédsko a Spojené kráľovstvo) podporilo viacročné projekty a desať členských štátov (Belgicko, Estónsko, Fínsko, Nemecko, Maďarsko, Írsko, Taliansko, Lotyšsko, Malta a Poľsko) financovalo projekty zahŕňajúce niekoľko činností. Možnosť financovať projekty, ktoré zahŕňali niekoľko činností, plne využilo najmä Taliansko, pričom takmer všetky projekty zahŕňali zlepšenie prijímacích podmienok pre žiadateľov o azyl a integráciu utečencov na úrovni obcí. Nemecko vyniká z obidvoch hľadísk, pričom jednu tretinu všetkých projektov predstavovali viacročné projekty, takmer dve tretiny všetkých projektov zahŕňali viac ako jednu činnosť a 45 % všetkých nemeckých projektov zahŕňalo všetky tri činnosti oprávnené na financovanie z fondu. Mnohé projekty sa neobmedzovali na jednu činnosť, ale často zahŕňali niekoľko činností (ďalej len „operácií“) v rámci tej istej činnosti alebo v rámci viac ako jednej činnosti. Celkový počet financovaných operácií (3 259) preto značne presiahol počet projektov. V ďalších kapitolách je zahrnutá analýza realizácie každej z týchto troch činností, ktorá vychádza z podrobného opisu týchto operácií, ako o nich informujú správy o realizácii, ktoré predložili príjemcovia projektov na konci programu. 2.3 Realizácia činnosti „Podmienky prijatia a azylové konanie“ Najdôležitejšou činnosťou z troch činností oprávnených na poskytnutie pomoci bola z hľadiska počtu financovaných operácií činnosť „Podmienky prijatia a azylové konanie“. Činnosť zahŕňala širokú škálu tém rozdelených do ôsmich širokých kategórií: infraštruktúra ubytovania alebo služieb; materiálna pomoc; lekárska a psychologická starostlivosť; sociálna pomoc, pomoc týkajúca sa administratívnych formalít a právna pomoc; iná pomoc vrátane jazykovej pomoci, preklad; vzdelávanie, jazyková príprava, iné iniciatívy v súlade so štatútom osoby; informácie určené miestnym komunitám o tom, kto bude viesť dialóg s tými, ktorí majú byť prijatí v hostiteľskej krajine; zlepšenie účinnosti a kvality azylového konania. Činnosť „Podmienky prijatia a azylové konanie“ bola dostatočne zastúpená vo všetkých členských štátoch, ale s rozdielnym dôrazom. Členskými štátmi s najnižším počtom operácií patriacich do rámca tejto činnosti boli Spojené kráľovstvo, Rumunsko, Bulharsko a Estónsko. Pokiaľ ide o Bulharsko a Rumunsko, dôvod spočíval v tom, že sa zúčastnili len na jednom ročnom programe. Spojené kráľovstvo sa rozhodlo zamerať svoj program na iné činnosti oprávnené na poskytnutie podpory, a to na činnosti Integrácia a najmä na Dobrovoľný návrat. Na druhej strane, Nemecko, Taliansko a Francúzsko sa veľmi jasne zamerali na túto činnosť. Sociálna pomoc, pomoc týkajúca sa administratívnych formalít a právna pomoc boli kategóriou zahrnutou do väčšiny projektov financovaných v tomto období. Pomoc sa týkala právneho, administratívneho a sociálneho poradenstva určeného žiadateľom o azyl v kontexte azylového konania, a to individuálne alebo počas skupinových prípadne osobných stretnutí ako aj šírenia informačných materiálov. Ďalšou kategóriou bola lekárska a psychologická starostlivosť realizovaná v dvadsaťjeden členských štátoch, ktorá nadobúdala čoraz väčší význam so zvyšujúcim sa počtom žiadateľov o azyl trpiacich zdravotnými a psychologickými problémami v dôsledku násilia a mučenia. Pokiaľ ide o zostávajúce kategórie, na infraštruktúru ubytovania a služieb sa poskytla podpora v pätnástich členských štátoch. Európsky fond pre utečencov hral veľmi dôležitú úlohu najmä v členských štátoch, ktoré pristúpili k Únii od roku 2004, a to pri zvyšovaní kvality štátnych zariadení, v ktorých sú ubytovaní žiadatelia o azyl, na úroveň EÚ, pričom podpora sa neposkytla len na rozšírenie alebo modernizáciu, ale aj na zvýšenie kvality služieb poskytovaných žiadateľom o azyl (strava, ošatenie, činnosti, administratívna/právna pomoc atď.). Vo väčšine členských štátov narastala tendencia smerom k organizáciám, ktoré realizovali projekty, s cieľom poskytovať žiadateľom o azyl balík opatrení zahŕňajúci rôzne druhy pomoci (sociálnu, právnu, administratívnu, lekársku, materiálnu, vzdelávaciu pomoc atď.) a možné prispôsobenie týchto opatrení situácii každej osoby alebo skupiny osôb. Najzriedkavejšie boli operácie týkajúce sa zlepšenia účinnosti a kvality azylového konania, ktoré sa v jedenástich členských štátoch financovali len z vnútroštátnych zdrojov, to znamená, mimo rámca programov. Napriek tomu v členských štátoch, kde došlo k ich uskutočneniu, sa vykonali úspešné opatrenia, ako je napríklad vytvorenie databáz krajiny pôvodu a informačných systémov potrebných pre azylové konanie, posilnenie účinnosti nariadenia Dublin II a spolupráce medzi členskými štátmi ako aj všeobecné zlepšenie a skrátenie azylových konaní. [pic] 2.4 Realizácia činnosti „Integrácia“ Na základe počtu financovaných operácií sa činnosť „Integrácia“, ktorá je zameraná len na osoby, ktorých pobyt má stály alebo trvalý charakter (osoby s priznaným štatútom utečenca, osoby, ktorým boli poskytnuté iné formy medzinárodnej ochrany), zaradila na druhé miesto medzi tromi činnosťami oprávnenými na poskytnutie pomoci z fondu. Témy, na ktoré sa vzťahovala táto činnosť, možno zoskupiť do týchto kategórií: pomoc v oblasti bývania a zabezpečenie prostriedkov na živobytie; lekárska a psychologická starostlivosť; sociálna pomoc, pomoc týkajúca sa administratívnych formalít, právna pomoc, jazyková pomoc; vzdelávanie, odborný výcvik, získavanie zručností; iné činnosti zamerané na prístup k zamestnaniu; iné činnosti, ktoré majú týmto osobám pomôcť k sebestačnosti; činnosti umožňujúce príjemcom prispôsobiť sa spoločnosti členského štátu; činnosti na podporu účasti v občianskom a kultúrnom živote a podpora rovnosti prístupu a rovnosti výsledkov, pokiaľ ide o kontakty s verejnými inštitúciami. Operácie v rámci tejto činnosti boli dostatočne zastúpené vo všetkých členských štátoch. Členským štátom s väčšinou operácií bolo Taliansko (viac ako 40 % všetkých operácií v oblasti integrácie financovaných v EÚ), a to preto, lebo väčšina talianskych projektov na miestnej úrovni spájala prijatie žiadateľov o azyl a integráciu tých osôb, ktorým bol udelený štatút ochrany. V niektorých členských štátoch sa vyskytol pomerne malý počet operácií, pretože systém vnútroštátnej pomoci, v ktorom neboli zahrnuté finančné prostriedky EÚ, už poskytol podporu ľuďom v núdzi, ako sú napríklad utečenci. Zo všetkých oblastí podpory sa za najdôležitejšiu považoval prístup k zamestnaniu vrátane vzdelávania, odborného výcviku, získavania zručností, činnosti, ktoré majú pomôcť k sebestačnosti a všetky potrebné formy pomoci. V niekoľkých členských štátoch sa poskytovala významná pomoc aj v oblasti bývania prostredníctvom rôznych druhov podpory. Uznáva sa, že získanie zamestnania a ubytovania čo najskôr po uznaní štatútu je nevyhnutným predpokladom pre utečencov a osoby, ktorým bola poskytnutá medzinárodná ochrana, na urýchlenie ich integrácie do spoločnosti hostiteľskej krajiny. Lekárska a psychologická starostlivosť, ktoré sú nevyhnutným znakom opatrení pre žiadateľov o azyl, boli potrebné aj po uznaní štatútu ochrany. Napokon, dostatočná podpora sa poskytovala aj na operácie zamerané na účasť v hostiteľskej spoločnosti a na komunikáciou s ňou, ako aj na zapojenie hostiteľskej spoločnosti. Zvýšená podpora sa poskytovala na sebestačnosť utečencov a osôb, ktorým bola poskytnutá medzinárodná ochrana ako účinný spôsob na presadzovanie ich integrácie. Zámerom bolo umožniť utečencom, aby si uvedomili vlastný ekonomický, sociálny, kultúrny alebo dokonca politický potenciál s cieľom integrovať sa do hostiteľskej spoločnosti a vytvárať vzory pozitívnych úloh. Nakoniec, podobne ako v prípade operácií financovaných v rámci činnosti „Podmienky prijatia a zlepšenie azylového konania“, väčšina projektov financovaných v rámci činnosti „Integrácia“ zahŕňala niekoľko tém (ubytovanie, práca, sociálna pomoc, lekárska pomoc atď.). Spájali sa do integračných balíkov s rozdielnymi zameraniami (zamestnanie, komunikácia medzi utečencami a miestnym spoločenstvom, priama podpora v osobitných situáciách ako napríklad bývanie, právna pomoc atď.) a týmto spôsobom sa prostredníctvom celej škály vhodných opatrení pomoc pri integrácii prispôsobila konkrétnej situácii príslušných osôb a ich prostrediu. [pic] 2.5 Realizácia činnosti „Dobrovoľný návrat“ S menej ako 10 % všetkých operácií, ktoré sa financovali z fondu, bola činnosť „Dobrovoľný návrat“ najmenej zastúpenou činnosťou spomedzi všetkých činností. Financované operácie patrili do týchto kategórií: informácie a poradenstvo týkajúce sa dobrovoľného návratu; informácie o situácii v krajine pôvodu alebo v krajine predchádzajúceho bydliska; pomoc pri cestovaní; podpora vrátane finančnej podpory na účely reintegrácie v krajine pôvodu alebo v krajine predchádzajúceho bydliska; iné činnosti, ktoré uľahčujú organizáciu a realizáciu národných programov dobrovoľného návratu. Štyri členské štáty nerealizovali programy dobrovoľného návratu, ale v členských štátoch, v ktorých sa na tieto operácie poskytovala podpora, sa ich počet v porovnaní s počiatočným obdobím využívania fondu (2000 – 2004) značne zvýšil. V čase prípravy programu Komisia nabádala členské štáty, aby do neho zahrnuli činnosť „Dobrovoľný návrat“. Dôležité je, že mimovládne organizácie podporujúce žiadateľov o azyl v zvýšenej miere uznávajú, že okrem činností v oblasti pomoci poskytovanej žiadateľom počas azylového konania a na uľahčenie integrácie uznaných utečencov je užitočné poskytnúť žiadateľom o azyl, ktorých žiadosť bola zamietnutá, pomoc na reintegráciu v ich krajine pôvodu. Zo všetkých členských štátov bolo Nemecko so 45 % všetkých operácií v oblasti dobrovoľného návratu v EÚ tým členským štátom, v ktorom to bolo najvypuklejšie, pretože väčšina operácií v oblasti dobrovoľného návratu sa realizovala ako súčasť projektov, ktoré zahŕňali dve alebo všetky tri činnosti oprávnené na poskytnutie finančných prostriedkov z fondu. Realizačné organizácie sa usilovali poskytnúť žiadateľom o azyl, o ktorých sa starali, dobré vyhliadky bez ohľadu na výsledok žiadosti o azyl, či už to bola integrácia do nemeckej spoločnosti v prípade, že bolo možné udeliť štatút utečenca, alebo nový začiatok v krajine pôvodu a v každom prípade pomoc až do odchodu, ak nebolo možné splniť podmienky priznania štatútu. Operácie v oblasti dobrovoľného návratu boli najzložitejšími, pokiaľ ide o realizáciu, pretože závisia od ochoty žiadateľov o azyl vrátiť sa do krajiny pôvodu a vzdať sa toho, čo považovali za lepší život v prosperujúcej hostiteľskej krajine. Ťažkosti pri realizácii dobrovoľného návratu však môžu byť dôvodom, prečo sa niektoré úspešné operácie posudzovali ako dobre premyslené a dokonca ako inovačné. Platilo to v prípade najúspešnejšieho projektu Spojeného kráľovstva v programovom období 2005 – 2007, ktorý sa realizoval v rámci tejto činnosti. V niektorých členských štátoch bolo ďalším faktorom úspechu zapojenie Medzinárodnej organizácie pre migráciu ako realizačnej organizácie alebo ako partnera. [pic] 3. EFEKTÍVNOSť, ÚčINNOSť A PRIDANÁ HODNOTA NÁRODNÝCH PROGRAMOV OD ROKU 2005 DO ROKU 2007 3.1 Efektívnosť V porovnaní s plánovanými výsledkami boli výsledky dosiahnuté na úrovni operácií vo väčšine členských štátov uspokojivé. Operácie v oblasti integrácie sa však ukázali ako najúspešnejšie, po nich nasledovali operácie zamerané na prijímanie žiadateľov o azyl, zatiaľ čo operácie v oblasti dobrovoľného návratu priniesli najmenej uspokojivé výsledky. Hlavné dôvody prečo sa v prípade určitých operácií dosiahli lepšie výsledky, ako sa plánovalo, alebo výsledky sa nedosiahli, nesúviseli s druhom príslušnej činnosti (s výnimkou dobrovoľného návratu), ale skôr s vonkajšími faktormi, zvlášť s nepredvídateľnosťou azylových tokov. V dôsledku toho sa v projektoch zameraných na prijímanie žiadateľov o azyl mohol počas konkrétneho roku s veľkými azylovými tokmi dosiahnuť vyšší počet osôb, ako sa plánovalo, a v inom roku, v ktorom boli azylové toky nižšie, ako sa predpokladalo, sa očakávania mohli nesplniť. Ďalšie vysvetlenie pre dosiahnutie lepších výsledkov alebo pre nedostatočné výsledky bolo potrebné hľadať v kvalite prípravy, riadenia a organizácie projektu; v presnom pochopení osobitostí určitej skupiny žiadateľov o azyl zo strany realizačnej organizácie; v úrovni partnerstva s inými organizáciami a nakoniec v osobnej angažovanosti organizátorov projektu. Okrem toho, rozsah, do akého sa žiadatelia o azyl, utečenci a osoby, ktorým boli poskytnuté iné formy ochrany zapájali do navrhovania a realizácie projektov, sa ukázal byť významným faktorom ich úspechu alebo zlyhania. Operácie v oblasti dobrovoľného návratu čelili rôznym problémom. Mnohí žiadatelia o azyl a osoby, ktorým bola poskytnutá medzinárodná ochrana, vynaložili veľké úsilie na príchod do hostiteľskej krajiny a nemali záujem o návrat napriek šíreniu informácií o možnostiach návratu a o podpore. Odstrašujúce situácie v určitých krajinách pôvodu ich takisto mohli odrádzať od žiadosti o pomoc v prípade návratu. Rozsah, do akého sa dosiahli plánované výsledky, bol na úrovni národných programov ešte rôznorodejší: ciele stanovené na začiatku programov neboli v niektorých členských štátoch splnené v plnom rozsahu, ale v iných boli prekročené. Realizácia národných stratégií sa javila ako dosť úspešná v prípade podmienok prijímania žiadateľov o azyl, ale menej úspešná v prípade integrácie utečencov. Pokiaľ ide o dobrovoľný návrat, realizácia stratégií s výnimkou Spojeného kráľovstva nedosiahla očakávania. Hoci sa usúdilo, že iné činnosti alebo opatrenie ako tie, ktoré sa financovali, nemohli byť účinnejšie, všeobecne sa uznáva, že projekty mohli byť pripravené efektívnejšie. Posilnenie spolupráce a spoločné využívanie poznatkov a skúseností realizačnými organizáciami by umožnilo synergie a zlúčenie zdrojov by pomohlo vyhnúť sa možnej duplicite. Operácie v oblasti dobrovoľného návratu by sa mohli stať účinnejšími prostredníctvom rozvíjania kontaktov s partnermi z krajín pôvodu, odbornej prípravy pracovníkov alebo prostredníctvom výmeny osvedčených postupov medzi členskými štátmi. So zreteľom na plánovanie a riadenie projektov by možno bolo efektívnejšie, keby sa namiesto začínania nových iniciatív podporovali dlhodobé projekty alebo keby sa stavalo na predchádzajúcich projektoch. Administratívne zaťaženie organizácií, ktoré realizujú projekty, sa stanovilo ako prekážka účinnej realizácie projektov a malo by sa preto preskúmať. 3.2 Účinnosť Zdroje potrebné na realizáciu projektov sa vo všeobecnosti hodnotili ako dostatočné. Počas výberového procesu, ktorý sa uskutočňoval v členských štátoch, sa na posúdenie rozpočtu pre financovanie projektov využívali príslušní odborníci, čím sa zabezpečilo, že predpokladané náklady boli reálne a pridelené zdroje boli postačujúce na účely vybraných projektov. V niekoľkých členských štátoch sa však spolufinancovanie projektov z vnútroštátneho rozpočtu, ktoré dopĺňalo financovanie EÚ, skomplikovalo alebo úplne prestalo v dôsledku rozpočtových obmedzení; malé a stredné organizácie sa v dôsledku tejto skutočnosti dostali do veľmi ťažkej situácie. Včasnosť dostupnosti fondu bola menej uspokojivá. Pociťovalo sa, že finančné prostriedky boli k dispozícii realizačným organizáciám neskôr, ako sa očakávalo; bolo to v dôsledku toho, že nie všetky ustanovenia EÚ sa vykonávali jeden rok po začatí programového obdobia, ale takisto v dôsledku vnútroštátnych omeškaní. Podpisovanie zmlúv a prvé platby po podpísaní zmluvy s realizačnými organizáciami sa preto oneskorili a táto skutočnosť mala negatívny vplyv v niekoľkých členských štátoch. Oneskorenia viedli v niektorých prípadoch k tomu, že projekty alebo časti projektov sa zrušili, zatiaľ čo v iných prípadoch si organizácie museli požičať finančné prostriedky na začatie činností. Podobne realizačné organizácie považovali časový rozdiel medzi prvou platbou a nasledujúcimi platbami počas realizácie projektu za príliš dlhý a zdroje organizácií boli takisto príliš obmedzené, aby bolo možné uskutočniť všetky činnosti počas tohto obdobia. Náklady vynaložené na dosiahnutie výsledkov projektov sa zdali byť primerané. V prípade, že toto hodnotenie vychádzalo z porovnaní s inými finančnými nástrojmi alebo zdrojmi financovania alebo vychádzalo zo známych jednotkových cien, zistilo sa, že projekty boli rovnako účinné alebo ešte účinnejšie ako podobné projekty financované z iných zdrojov. V Spojenom kráľovstve dospel napríklad Národný kontrolný úrad k záveru, že priemerné náklady v rámci veľkého projektu v oblasti dobrovoľného návratu boli podstatne lacnejšie ako v prípade núteného presťahovania a priniesli lepšie výsledky, pretože zabezpečili reintegráciu v krajine pôvodu na základe potrieb. Bol tu však priestor na zlepšenie. Na úrovni projektu patrili k tým nákladom, kde bolo možné dosiahnuť určité úspory, niektoré výdavky na technickú pomoc, náklady na riadenie, praktické cvičenia, semináre, okrúhle stoly atď. Hoci sa v niektorých prípadoch usúdilo, že personálne náklady by sa mali udržiavať na minimálnej úrovni, spochybňovalo sa, či by sa tieto náklady zachovali na nízkej úrovni použitím dobrovoľníkov. Napriek vysokej miere angažovanosti by pracovníci pracujúci na dobrovoľnej báze nemuseli mať vždy čas a možnosť plne sa venovať realizácii projektu, čo je nevyhnutné pre úspech projektu. V kontexte programov ako celku by sa ďalšie úspory mohli dosiahnuť obmedzením administratívnych úloh uložených vnútroštátnym orgánom, ktoré zodpovedajú za realizáciu programu, a požiadaviek na podávanie správ v prípade realizačných organizácií, ktoré väčšina z nich považovala za zvlášť ťažké. V niektorých prípadoch by ďalšou možnosťou na zníženie nákladov programu mohlo byť verejné obstarávanie namiesto projektovej dotácie. Nakoniec, väčšia spolupráca medzi projektmi, projekty s dlhším trvaním a v prípade potreby väčšie (rozpočtového hľadiska) projekty by mohli umožniť účinnejšie využívanie dostupných zdrojov. 3.3 Doplnkovosť a európska pridaná hodnota Ukázalo sa, že využívanie Európskeho fondu pre utečencov v priebehu obdobia 2005 – 2007 bolo vo vzťahu k vnútroštátnemu financovaniu doplnkové. Vyskytlo sa len veľmi málo prípadov, keď sa projekty mohli financovať prostredníctvom vnútroštátnej podpory. Okrem toho fond ani v jedinom prípade nenahradil financovanie z iných európskych fondov, ako je napríklad Európsky sociálny fond alebo program EQUAL. V dôsledku toho sa len niekoľko projektov z 1 403 financovaných projektov realizovalo bez Európskeho fondu pre utečencov. Vo svojich výzvach na predkladanie návrhov členské štáty uviedli ustanovenie v tom zmysle, že projekty, ktoré už sú financované z vnútroštátnych alebo z iných európskych zdrojov, nemôžu byť financované Európskym fondom pre utečencov. V praxi členské štáty uplatňovali rôzne stratégie na zabezpečenie doplnkovosti fondu. Fond sa používal buď ako dodatok k vnútroštátnym zdrojom s cieľom zvýšiť objem existujúcich projektov a činností; alebo ako doplnok na financovanie činností spojených s existujúcimi projektmi, avšak odlišnej povahy, čím sa nevyhnutne nezvýšil počet projektov; alebo úplne oddelene od iných finančných nástrojov na financovanie projektov nového druhu, s novým obsahom alebo projekty nového rozsahu, medzi ktorými boli inovačné projekty, ktoré sa nezohľadnili v iných dotačných programoch. 4. ÚčINKY A VPLYVY NÁRODNÝCH PROGRAMOV OD ROKU 2005 DO ROKU 2007 Odhaduje sa, že 1 403 financovaných projektov prinieslo priamy prospech celkovému počtu viac ako 350 000 osôb z cieľových skupín. Z toho sa 26 200 osôb vrátilo do svojej krajiny pôvodu v dôsledku programov zameraných na dobrovoľný návrat. Okrem osôb v cieľovej skupine viac ako 6 500 osôb, ktoré patrili do organizácií realizujúcich projekty, získalo podporu z fondu, napríklad na vzdelávanie alebo v dôsledku prijatia ďalších pracovníkov. Sú to značné úspechy, ak sa vezmú do úvahy pomerne obmedzené zdroje fondu (približne 50 miliónov EUR na rok). Okrem priamych výsledkov projektu sa zistili významné vplyvy na vnútroštátnej úrovni v týchto oblastiach. 4.1 Zlepšenie podmienok prijatia a azylových konaní v členských štátoch Vo väčšine členských štátov, ktoré pristúpili k Európskej únii od roku 2004, ako aj v iných členských štátoch projekty prispeli konkrétne k obnoveniu alebo rozšíreniu prijímacích stredísk pre žiadateľov o azyl alebo ku kvalite služieb, ktoré poskytujú žiadateľom o azyl. Keďže tieto strediská vo všeobecnosti poskytujú ubytovanie všetkým žiadateľom o azyl v týchto členských štátoch, výsledkom bolo všeobecné zlepšenie prijímacích podmienok na národnej úrovni. V Lotyšsku sa okrem toho stanovili podmienky dočasného prijatia v prípade náhleho zvýšenia počtu žiadateľov o azyl. V Holandsku, kde za prijímanie žiadateľov o azyl zodpovedá len jedna organizácia, sa zvyšovala informovanosť o sociálnej bezpečnosti prostredníctvom veľkého projektu vo všetkých prijímacích lokalitách. V mnohých lokalitách to viedlo k tomu, že tí, ktorí tam žijú, absolvovali výcvik odolnosti a všetky lokality dostali informačný materiál. Podobne vo Francúzsku „prijímacie platformy“, ktoré vo väčšine regiónov riadili mimovládne organizácie, poskytovali žiadateľom o azyl celú škálu kvalitných služieb, ktoré sa udržali napriek veľkým azylovým tokom v priebehu realizačného obdobia rokov 2005 až 2007. V Španielsku takmer polovica všetkých žiadateľov o azyl využívala výhody služieb, počnúc zlepšenými podmienkami prijímania až po lekársku/psychologickú pomoc, právnu podporu a pokrytie základných potrieb. V niektorých členských štátoch sa kládol osobitný dôraz na zraniteľné osoby, pričom sa dosiahli významné výsledky na vnútroštátnej úrovni. V Taliansku sa zaviedli jednoúčelové prijímacie konania. V Rakúsku a Belgicku sa celoštátne poskytovala psychologická pomoc. Na Cypre zriadili Jednotku starostlivosti o obete týrania. V Belgicku, Francúzsku a Portugalsku sa realizačné organizácie začali zaoberať osobitnými potrebami maloletých osôb, pretože v existujúcich programoch sa im údajne nevenovala patričná starostlivosť. V niektorých členských štátoch, ako napríklad v Bulharsku, Nemecku, na Slovensku a v Španielsku, sa v dôsledku realizácie programov zlepšila právna pomoc pre žiadateľov o azyl. Napríklad v Nemecku projekty v tejto oblasti využila približne jedna tretina žiadateľov o azyl. Vzhľadom na pomerne nízky počet operácií v oblasti azylových konaní boli vplyvy v tejto oblasti obmedzenejšie. Niekoľko operácií sa uskutočnilo na Cypre. V Rakúsku sa zaviedol celonárodný systém riadenia kvality pre azylové konania. V Poľsku bola vytvorená databáza obsahujúca informácie o krajinách pôvodu. V Slovinsku sa financovalo zavedenie systému EURODAC a systému, ktorým sa zavádzajú identifikačné karty, ako aj zavedenie evidencie žiadateľov o azyl. Spojené kráľovstvo vymenovalo styčného úradníka pre azyl v Taliansku, ktorý efektívne riadil styky medzi týmito dvomi členskými štátmi v súlade s dublinským nariadením. 4.2 Lepšia integrácia utečencov do spoločnosti členského štátu Vplyvy na integráciu utečencov na národnej úrovni boli menej výrazné a sú zrejme špecifické pre niektoré členské štáty. Napríklad vo Francúzsku nadobúdali integračné projekty čoraz väčší význam a priniesli výhody približne 9 % všetkých utečencov s dôrazom na prístup k samostatnému ubytovaniu spoločne so sociálnou pomocou ako prvý krok k prístupu na trh práce. Vo Fínsku, kde sa integrácia utečencov stala dôležitou témou politickej diskusie, vzory vytvorené na účely integrácie na miestnej úrovni a zahŕňajúce väčšinovú populáciu, partnerskú podporu prisťahovalcov, ktorí prišli skôr, a služby, ktoré spoločne poskytujú mimovládne organizácie a obce, majú potenciál dosiahnuť vplyvy na vnútroštátnej úrovni za predpokladu, že sa realizujú vo veľkom rozsahu. Na Cypre sa prostredníctvom projektov zvyšovala informovanosť širokej verejnosti o problémoch utečencov a podporovala sa multikultúrnosť a rôznorodosť. Významné vplyvy integračných projektov boli takisto zaznamenané v Írsku a v Lotyšsku. 4.3 Zvýšený počet dobrovoľných návratov osôb, ktoré patria k cieľovým skupinám V prípade dobrovoľného návratu, ktorý bol najmenej zastúpený z týchto troch činností, sa vplyvy na vnútroštátnej úrovni prejavili ako najnižšie. V Spojenom kráľovstve využilo výhody veľkého programu dobrovoľného návratu 11 262 osôb, čo predstavuje významný údaj na vnútroštátnej úrovni. V Luxembursku opatrenia v oblasti dobrovoľných návratov, ktoré sa prvýkrát realizovali s podporou Európskeho fondu pre utečencov, viedli k 10 % zvýšeniu počtu dobrovoľných návratov po niekoľkých rokoch poklesu; bolo to v dôsledku individuálne orientovaných pohovorov, čo bol inovačný prvok. V Maďarsku sa samotná existencia dobrovoľného návratu chápala ako výsledok programu a na Malte sa podporovaný systém mohol zaviesť po prvý raz. Na Slovensku fond umožnil začať spoluprácu s krajinami pôvodu, pokiaľ ide o pomoc pri dobrovoľnom návrate, a prvý raz sa z neho poskytol finančný príspevok určený vracajúcim sa žiadateľom o azyl. 4.4 Vývoj politických opatrení v oblasti azylovej politiky vrátane príspevku k vytvoreniu Spoločného európskeho azylového systému Napriek tomu, že priamym cieľom žiadneho projektu nebol rozvoj opatrení v oblasti azylovej politiky, v niektorých členských štátoch boli zaznamenané určité špecifické a často nepriame vplyvy v tejto oblasti. V Portugalsku sa projekty na zlepšenie podmienok prijatia žiadateľov o azyl brali do úvahy pri navrhovaní zmien potrebných na účely prispôsobenia vnútroštátnych právnych predpisov európskej smernici o minimálnych štandardoch prijatia. V Belgicku, kde sa prijali tri dôležité právne predpisy o azylovom konaní a o prijatí žiadateľov o azyl, fond zohral dôležitú úlohu pri informovaní o nových ustanoveniach právnych predpisov a školení zúčastnených strán, pokiaľ ide o ich správnu realizáciu. V Luxembursku pokračujúca podpora projektov, ktoré realizovala mimovládna organizácia, posilnila jej lobistickú činnosť a v dôsledku toho uľahčila schválenie nového zákona o azyle a doplnkovej ochrane parlamentom. Vo Fínsku priniesli projekty zamerané na zlepšenie kvality systému prijatia a integráciu utečencov nové vzory, ktoré prilákali pozornosť a záujem ostatných členských štátov EÚ. Podobne aj taliansky styčný úradník pre azyl, ktorého vymenovalo Spojené kráľovstvo, vyvolal záujem ostatných členských štátov. Nakoniec v Estónsku ministerstvo sociálnych vecí presadilo zmeny zákona o sociálnej starostlivosti v dôsledku projektov zameraných na integráciu utečencov. 4.5 Ostatné vplyvy, ktoré aspoň čiastočne súvisia s realizáciou programov Realizácia projektov financovaných Európskym fondom pre utečencov priniesla organizáciám realizujúcim projekty hmatateľné a trvalé výsledky spojené s nárastom skúseností, kvalifikácie a inštitucionálnej kapacity ako aj výsledky v oblasti riadenia fondu a projektu, spolupráce a budovania sietí s inými organizáciami na domácej pôde aj v súčinnosti s ostatnými členskými štátmi a uznanie vnútroštátnych orgánov ako partnerov v záležitostiach týkajúcich sa žiadateľov o azyl a utečencov. Mimovládne organizácie nerozvíjali len vzájomnú spoluprácu, spolupráca medzi vládnymi a mimovládnymi organizáciami v záležitostiach azylu a utečencov sa tiež rozvíjala ako výsledok realizácie programov. Na úrovni vládnych organizácií sa kvalita práce zlepšila, zvýšila sa informovanosť o potrebách žiadateľov o azyl a utečencov, inštitúcie zodpovedné za azylovú politiku zlepšili svoj pracovný postup a mohli využívať prístup k informáciám z prvej ruky týkajúcim sa žiadateľov o azyl a utečencov ako aj o úskaliach a kritických miestach azylovej politiky. V niektorých členských štátoch (Poľsko, Španielsko a Slovensko) sa dosiahla lepšia koordinácia medzi inštitúciami. V Taliansku realizácia projektov na úrovni obcí optimalizovala realizáciu ustanovení o azyle stanovených na vnútroštátnej úrovni. V Belgicku sa prostredníctvom sústredenia podpory na oblasti relevantné na úrovni EÚ zlepšila konzistentnosť a zameranie činností vykonávaných na rôznych úrovniach štátnej správy. 5 . POSÚDENIE PROGRAMOV A NÁVRHY NA ZLEPšENIE PREDLOžENÉ ZODPOVEDNÝMI ORGÁNMI A REALIZAčNÝMI ORGANIZÁCIAMI Zodpovedné orgány v členských štátoch na jednej strane a organizácie, ktoré realizovali projekty, na strane druhej, boli ako súčasť národných hodnotiacich správ vyzvané, aby poskytli svoje posúdenie programu Európskeho fondu pre utečencov a aby predložili návrhy na zlepšenie. Zodpovedné orgány a realizačné organizácie boli vo všeobecnosti spokojné s Európskym fondom pre utečencov, ktorý považovali za skutočne užitočný nástroj na zlepšenie podmienok prijatia pre žiadateľov o azyl a integrácie osôb, ktorým bol udelený štatút ochrany, a na podporu úsilí vynaložených v členských štátoch na dodržanie súladu s acquis Spoločenstva v oblasti azylovej politiky. Takisto sa domnievali, že rozsah opatrení oprávnených na poskytnutie pomoci bol primeraný a že po skončení programu dokázali dosiahnuť zmysluplné výsledky so zreteľom na stanovené ciele fondu. Zodpovedné orgány a realizačné organizácie predložili niekoľko návrhov na zlepšenie. Najdôležitejšie odporúčanie sa týkalo administratívnych požiadaviek, ktoré musia plniť. Navrhlo sa zasiahnuť do niekoľkých oblastí, ktoré sa týkajú riadenia programu: zníženie požiadaviek na dokumentáciu počas fázy výberu projektu; zjednodušenie pravidiel oprávnenosti a mechanizmov kontroly a dohľadu; zmiernenie požiadaviek na finančnú zodpovednosť a zjednodušenie požiadaviek na predkladanie správ. V tejto súvislosti sa organizácie, ktoré realizovali projekty, domnievali, že nadbytočná administratívna práca a opakované písanie správ o dosiahnutom pokroku brzdili organizácie pri realizácii ich projektu a vyžadovali neúmerné množstvo práce na škodu obsahu a činností projektu. Táto skutočnosť sa však vzťahovala na vnútroštátne ustanovenia, ktoré môžu presahovať rámec európskych požiadaviek. Druhé odporúčanie sa týkalo včasnosti schválenia programu počas prvého roka realizácie a včasnosti platieb. V prípade neskorého schválenia členské štáty neboli schopné dodržiavať vlastný harmonogram a realizačným organizáciám chýbali finančné prostriedky vo fáze začatia projektu, keď sú najpotrebnejšie. Finančné toky by sa nemali oneskorovať ani počas realizácie a na konci programu. Počas realizácie programu a projektu bolo tiež možné zabezpečiť väčšiu pružnosť. Zodpovedným orgánom by sa malo umožniť, aby mohli v primeranom rozsahu meniť rozpočet a možno aj obsah opatrení, pričom by však dodržiavali prísnu zásadu doplnkovosti, v dôsledku čoho by mali väčšiu voľnosť rozhodovania v každodennom riadení. Realizačným organizáciám by sa na úrovni projektu mala poskytnúť väčšia pružnosť, aby mohli presúvať zdroje medzi projektovými položkami alebo medzi rokmi realizácie projektu. Nakoniec, zodpovedné orgány a organizácie, ktoré realizujú projekty, zdôraznili, že integrovanejšia a účinnejšia spolupráca medzi členskými štátmi a medzi realizačnými organizáciami by mohla priniesť pozitívne výsledky pre ne a aj pre cieľové skupiny. Hlavne vytvorenie programov spolupráce, v rámci ktorých by poznatky a osvedčené postupy mohli voľne prúdiť medzi členskými štátmi, by bolo veľmi užitočné pri plánovaní a realizácii činností zameraných na azyl a utečencov. Uprednostnili by mechanizmy zamerané na uľahčenie výmeny skúseností a osvedčených postupov s odbornými pracovníkmi z verejných organizácií a organizácií občianskej spoločnosti z celej Európy. 6. ZÁVERY A ODPORÚčANIA Celkový obraz využívania Európskeho fondu pre utečencov v priebehu obdobia rokov 2005 – 2007 je uspokojivý. Organizácie, ktoré realizovali projekty, a vnútroštátne orgány zodpovedné za realizáciu národných programov dokázali budovať na skúsenostiach získaných z prvého obdobia využívania fondu od roku 2000 do roku 2004 a dokonca dosiahnuť lepšie výsledky. Okrem úspechov všetkých financovaných projektov boli stanovené významné vplyvy na vnútroštátnej úrovni na základe hlavných cieľov politiky vytýčených pre fond. Napriek tomu, že ešte vždy existuje priestor na zlepšenie, Európsky fond pre utečencov po dvoch realizačných obdobiach je teraz pevne zakotvený ako súčasť všeobecného programu „Solidarita a riadenie migračných tokov“ a ako užitočný európsky nástroj financovania na podporu vykonávania európskeho acquis v oblasti azylovej politiky. Z mnohých odporúčaní, ktoré vyplynuli z hodnotenia so zreteľom na financované činnosti a na mechanizmy realizácie, sa už niekoľko realizovalo v tretej etape fondu od roku 2008 do roku 2013, ktorá sa v súčasnosti realizuje v širšom kontexte všeobecného programu „Solidarita a riadenie migračných tokov“. Komisia napríklad vydala niekoľko usmerňujúcich dokumentov v snahe ozrejmiť právne požiadavky v rôznych oblastiach (pravidlá oprávnenosti, programovanie, podávanie správ, ukončenie programu atď.) s cieľom nájsť praktické riešenia a uskutočňovala pravidelnú výmenu s členskými štátmi o mnohých otázkach realizácie od začatia nových programov, čo členské štáty veľmi oceňujú. Všetky odporúčania sa budú zohľadňovať v kontexte diskusie v rámci celej Komisie o všetkých návrhoch na obdobie po roku 2013. [1] Príspevok fondu na podporované projekty nesmie presiahnuť 50 % celkových nákladov, s výnimkou mimoriadne inovačných projektov (do výšky 60 %) a krajín, ktoré pokrýva Kohézny fond, v prípade ktorých sa zvyšuje na 75 %. V dôsledku toho predstavoval celkový percentuálny podiel za všetky členské štáty EÚ 51 %.