DÔVODOVÁ SPRÁVA

1.KONTEXT NÁVRHU

Nariadením (EÚ) č. 610/2013 z 26. júna 2013 (ďalej len zmena Kódexu schengenských hraníc) sa zmenil Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, nariadenie (ES) č. 562/2006 (Kódex schengenských hraníc) a nariadenie (ES) č. 810/2009 (vízový kódex) a okrem iného sa nanovo vymedzila koncepcia krátkodobého pobytu pre štátnych príslušníkov tretích krajín v schengenskom priestore. Od 18. októbra 2013 je maximálna povolená dĺžka pobytu pre štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí majú v úmysle cestovať na krátkodobý pobyt do schengenského priestoru, bez ohľadu na to, či majú vízovú povinnosť, alebo či sú od nej oslobodení, vymedzená na „90 dní v rámci akéhokoľvek 180-dňového obdobia“. Na rozdiel od vymedzenia, ktoré bolo v platnosti do 18. októbra 2013 (tri mesiace počas šesťmesačného obdobia odo dňa prvého vstupu), je táto nová koncepcia presnejšia, keďže sa dĺžka pobytu stanovuje v dňoch, a nie v mesiacoch. Okrem toho bol z vymedzenia vypustený pojem „odo dňa prvého vstupu“, ktorý bol zdrojom mnohých nejasností a otázok.

Zmenou Kódexu schengenských hraníc sa zaviedli všetky potrebné zmeny v acquis EÚ v oblasti víz a hraníc, t. j. zmeny Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, Kódexu schengenských hraníc, vízového kódexu a nariadenia (ES) č. 539/2001. Koncepcia krátkodobého pobytu je ale zakotvená aj v medzinárodných dohodách, ktoré uzavrela Európska únia. V dohodách o zrušení vízovej povinnosti s Antiguou a Barbudou, Bahamami, Barbadosom, Brazíliou, Mauríciom, Svätým Krištofom a Nevisom a Seychelami sa pri vymedzovaní trvania bezvízového pobytu stále odkazuje na predchádzajúce vymedzenie („tri mesiace počas šesťmesačného obdobia odo dňa prvého vstupu“).

Komisia 16. júla 2014 prijala odporúčanie na rozhodnutie Rady o poverení začať rokovania o zmene dohôd o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch medzi Európskou úniou a uvedenými krajinami, ktoré Rada prijala 9. októbra 2014. Účelom tohto rozhodnutia bolo zaviesť vo vzťahu k týmto siedmim krajinám nové vymedzenie krátkodobého pobytu, ako sa stanovuje v zmene Kódexu schengenských hraníc. Vymedzenie krátkodobého pobytu v dohodách o zrušení vízovej povinnosti v dňoch namiesto mesiacov je navyše menej náročné z hľadiska overovania a vypočítavania elektronickými alebo IT prostriedkami, a teda vhodnejšie pre centralizované systémy riadenia hraníc, akým je aj navrhovaný systém vstup/výstup (EES).

Komisia po poverení Radou začala rokovania o zmene dohôd o zrušení vízovej povinnosti s danými siedmimi krajinami (Antigua a Barbuda, Bahamy, Barbados, Brazília, Maurícius, Svätý Krištof a Nevis a Seychely).

Rokovania s Brazíliou boli úspešne ukončené 31. októbra 2017 parafovaním dohôd, ktorými sa menia dve dohody medzi Európskou úniou a Brazílskou federatívnou republikou, a to dohoda o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch pre držiteľov diplomatických, služobných alebo úradných pasov a dohoda o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch pre držiteľov bežných cestovných pasov. Obe zmluvné strany sa popri menších technických úpravách (pozri ďalej) dohodli na prijatí nového vymedzenia „krátkodobého pobytu“, ale z hľadiska cestujúcich sú všetky zmeny zanedbateľné.

Osobitné postavenie Spojeného kráľovstva a Írska je zohľadnené v preambule dohody.

2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právny základ

Dohoda medzi Európskou úniou a Brazílskou federatívnou republikou, ktorou sa mení Dohoda medzi Európskou úniou a Brazílskou federatívnou republikou o zrušení vízovej povinnosti pri krátkodobých pobytoch pre držiteľov diplomatických, služobných alebo úradných pasov (ďalej len „dohoda“) si vyžaduje schválenie oboch zmluvných strán v súlade s ich príslušnými postupmi. Na strane Únie sa vyžaduje rozhodnutie Rady o podpise a uzavretí danej dohody.

Tento návrh sa predkladá Rade s cieľom povoliť podpis danej dohody.

Dohodou sa zabezpečuje právny súlad, ako aj harmonizácia medzi členskými štátmi tým, že sa uplatňuje nové vymedzenie krátkodobého pobytu, ktoré sa stanovuje v zmene Kódexu schengenských hraníc a ktoré zaisťuje jednoznačný výklad pojmu „krátkodobý pobyt“.

Právnym základom tohto návrhu je článok 77 ods. 2 písm. a) Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) v spojení s jej článkom 218.

Únia nemá právomoc meniť dohody o zrušení vízovej povinnosti, ktoré by zaväzovali štyri krajiny, ktoré sú pridružené k vykonávaniu schengenského acquis vrátane spoločnej vízovej politiky. S cieľom zabezpečiť harmonizovaný prístup a vykonávanie ustanovení týkajúcich sa dĺžky povoleného pobytu v schengenskom priestore je v dohode zahrnuté spoločné vyhlásenie, v ktorom sa konštatuje, že je žiaduce, aby Brazília na jednej strane a Island, Lichtenštajnsko, Nórsko a Švajčiarsko na strane druhej zodpovedajúcim spôsobom upravili svoje existujúce bilaterálne dohody o zrušení vízovej povinnosti.

•Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci)

Podľa článku 77 ods. 2 písm. a) ZFEÚ patria rokovania o dohodách o zrušení vízovej povinnosti do výlučnej právomoci Únie.

Ak je okrem toho jednou zo zmluvných strán medzinárodnej dohody Európska únia, akékoľvek zmeny takejto dohody nemôžu právne implementovať členské štáty samy. Preto je potrebné opatrenie na úrovni Únie.

•Proporcionalita