9.Preskúmanie bude pokračovať až do začiatku roku 2017 a do ukončenia posúdenia vplyvu. Komisia zadala dve štúdie o otázkach týkajúcich sa fungovania nariadenia IBER, na ktoré poukázali zainteresované strany v rámci konzultácie: zastupiteľnosť v poistení na strane ponuky a vplyvy rôznych foriem spolupoistenia (spoluzaistenia), ktoré sú k dispozícii na trhu. Uvedené štúdie prispejú ku komplexnému prehľadu o trhu, na základe ktorého Komisia vypracuje svoje konečné návrhy týkajúce sa budúcnosti nariadenia IBER.

8.Účelom predmetnej správy je predstaviť predbežné stanoviská Komisie k fungovaniu a budúcim vyhliadkam nariadenia IBER v tejto fáze. Správa žiadnym spôsobom neovplyvňuje konečné rozhodnutie Komisie, ktoré bude prijaté po dokončení posúdenia vplyvu. Predstavuje jeden z krokov súhrnného konzultačného procesu, do ktorého môžu na základe výzvy prispieť všetky zainteresované strany. Treba ju vykladať v spojení so súvisiacim pracovným dokumentom útvarov Komisie, v ktorom sú podrobnejšie vysvetlené stanoviská útvarov Komisie k bodom uvedeným v tejto správe.

26.Uvedené zainteresované strany tiež tvrdia, že ak bude k dispozícii menej informácií o rizikách, mohlo by to oslabiť dôveru v záväzné „najlepšie odhady“ výpočtov záväzkov poisťovateľov a viesť k ďalším ustanoveniam o vytvorení dostatočných rezerv pre neistoty a podmienené záväzky.

25.Podľa názoru respondentov by takýto vnímaný nedostatok právnej istoty mal niekoľko negatívnych dôsledkov vrátane vyšších nákladov na dosiahnutie súladu a prípadného obmedzenia spolupráce. Zainteresované strany sa tiež domnievajú, že nepredĺženie výnimky by mohlo odradiť väčšie subjekty, ktoré nepotrebujú dodatočné štatistické údaje na presné stanovenie rizika, od delenia sa o informácie s menšími poisťovateľmi a prípadnými novými účastníkmi, ktorí ťažšie odhadujú riziká z dôvodu obmedzenej prítomnosti alebo doterajšej neprítomnosti na trhu. To by mohlo viesť k oslabeniu hospodárskej súťaže a poškodeniu záujmov spotrebiteľov. Podľa ich názoru sa požiadavkou nariadenia IBER, aby boli k dispozícii anonymizované a agregované štatistické informácie o rizikách za rozumných, prijateľných a nediskriminačných podmienok, zabezpečujú rovnaké podmienky pre menších i väčších poistiteľov a uľahčuje vstup na trh.

22.Komisia sa v tejto fáze teda domnieva, že obe formy spolupráce zahrnuté do rozsahu pôsobnosti nariadenia IBER sa javia ako špecifické pre odvetvie poisťovníctva, až na štúdie výnosnosti rôznych druhov investícií. Existencia objektívnych dôvodov na zachovanie pravidiel stanovených v kapitole II a III nariadenia IBER preto v konečnom dôsledku závisí od toho, či niektorá z kategórií dohôd, rozhodnutí a zosúladených postupov, ktorými sa zaoberajú uvedené kapitoly, musí byť chránená výnimočným právnym nástrojom, ako je napríklad nariadenie o skupinovej výnimke, alebo či by stačilo primerané usmernenie.

28.Usmernenia Komisie o horizontálnej spolupráci, ktoré boli prijaté po nadobudnutí účinnosti nariadenia IBER, obsahujú osobitnú kapitolu týkajúcu sa dohôd o výmene informácií. Stanovujú sa v nej zásady, ktoré sú plne uplatniteľné na odvetvie poisťovníctva a tvoria dobrý základ pre realizáciu vlastného hodnotenia prípustnosti spoločnej tvorby a distribúcie zbierok údajov, tabuliek a štúdií.

29.V usmerneniach sa výslovne uvádza, že „výmeny skutočne súhrnných údajov v prípadoch, ak je dostatočne ťažké rozoznať informácie na úrovni jednotlivých spoločností, s oveľa menšou pravdepodobnosťou povedú k obmedzujúcim účinkom na hospodársku súťaž ako výmeny údajov na úrovni spoločnosti“. Okrem toho „zbieranie a výmena súhrnných údajov (ako sú údaje o predajoch, údaje o kapacitách alebo údaje o nákladoch na vstupy a na komponenty) obchodnou organizáciou alebo spoločnosťou na výskum trhu môže priniesť výhody tak dodávateľom, ako aj zákazníkom tým, že im umožní získať jasnejší obraz o ekonomickej situácii určitého odvetvia. Zbieranie takýchto údajov a ich uverejňovanie môže prispieť k tomu, že účastníci trhu budú lepšie informovaní pri individuálnych rozhodnutiach, ktoré sú potrebné pre efektívne prispôsobenie ich stratégii podmienkam na trhu. Vo všeobecnosti, s výnimkou prípadu, že sa výmena uskutočňuje v rámci pevného oligopolu, nie je pravdepodobné, že výmena súhrnných údajov bude mať za účinok obmedzenie súťaže.“

30.Ďalej sa v usmerneniach uznáva, že „výmena údajov o spotrebiteľoch medzi podnikmi na trhoch s asymetrickými informáciami o spotrebiteľoch môže takisto viesť k prínosom. Napríklad vedenie záznamov o minulom správaní spotrebiteľov z hľadiska nehôd alebo nesplácania úverov poskytuje motív pre spotrebiteľov, aby obmedzili svoje vystavenie sa riziku. Takisto to umožňuje zistiť, ktorí spotrebitelia znášajú nižšie riziko a mali by využívať výhody nižších cien. V tomto kontexte môže výmena informácií tiež znížiť zablokovanie spotrebiteľa a tým vyvolať silnejšiu hospodársku súťaž. Je to preto, lebo informácie sú vo všeobecnosti špecifické pre vzťah a spotrebitelia by inak stratili výhodu týchto informácií, keby prešli k inej spoločnosti. Príklady takých prínosov možno nájsť v odvetviach bankovníctva a poisťovníctva, ktoré charakterizujú časté výmeny informácií o neplnení záväzkov zo strany spotrebiteľa a o charakteristikách rizika.“

31.Usmerneniami sa chráni existencia tohto druhu spolupráce v odvetví poisťovníctva. V zásadách sa odrážajú rovnaké zásady, aké sú obsiahnuté v nariadení IBER, a udeľuje sa výnimka výmene informácií medzi poistiteľmi. Pokiaľ by teda došlo k prerušeniu účinnosti nariadenia IBER, existoval by ekvivalent usmernenia Komisie, ktorý pomôže poistencom, aby sami posúdili prípustnosť spolupráce. Z rovnakého dôvodu by hodnotenie súladu zo strany vnútroštátnych federácií poistiteľov, ktoré sú v súčasnosti hlavnými sprostredkovateľmi zbierania a šírenia údajov o rizikách, nemalo viesť k významnej zmene nákladov na dosiahnutie súladu podľa usmernení o horizontálnej spolupráci. Príslušné federácie a sprostredkovatelia sú povinní zabezpečiť (v rámci nariadenia IBER a nariadenia Rady (ES) č. 1/2003), aby zber a šírenie údajov o rizikách vo forme zbierok údajov, tabuliek a štúdií boli v súlade s týmito vecnými ustanoveniami.

32.Pokiaľ ide o stimuly, zdá sa, že údajné riziko obmedzenia spolupráce pri spoločných zbierkach údajov, tabuľkách a štúdiách v prípade nepredĺženia účinnosti príslušnej kapitoly nariadenia IBER, je veľmi nízke. Ak je spolupráca v tejto oblasti nenahraditeľná pre odvetvie poisťovníctva, ako tvrdili poisťovacie spoločnosti v rámci verejnej konzultácie, je málo pravdepodobné, že by údajnú zásadnú potrebu spolupráce prevážilo prípadné zníženie právnej istoty v dôsledku zrušenia výnimky.

33.Potreba pokračovania existencie nariadenia o skupinovej výnimke pre spoločné zbierky údajov, tabuľky a štúdie je teda sporná, najmä ak existujú alternatívne usmerňujúce dokumenty (vrátane oznámenia), ktoré by bolo možné použiť na doplnenie príslušných ustanovení usmernení o horizontálnej spolupráci, ak to bude vhodné. Na záver treba uviesť, že podľa názoru Komisie je potreba osobitného nariadenia o skupinovej výnimke na účely zabezpečenia správneho fungovania odvetvia a na podporu určitých druhov výmeny informácií sporná.

Spoločné krytie niektorých druhov rizík (združenia)

34.Zainteresované strany, ktoré odpovedali na verejnú konzultáciu (najmä poisťovacie spoločnosti a ich združenia) vo všeobecnosti tvrdili, že ukončenie platnosti výnimky pre združenia by viedlo k zníženiu právnej istoty o prípustnosti spolupráce vo forme združení, čím by sa následne zvýšili náklady na dosiahnutie súladu pre poisťovateľov a to by viedlo k zbytočnej opatrnosti pri uzatváraní určitých dohôd o združovaní. Podľa niektorých tvrdení by to mohlo viesť k zvýšeniu poistného zo strany poisťovateľov a v určitých prípadoch dokonca k zániku existujúcich združení, predovšetkým v oblasti zvýšených a katastrofických rizík, čo by mohlo znamenať prerušenie určitých spolupoisťovacích produktov na škodu spotrebiteľov.

35.Zainteresované strany, ktoré sa zapojili do konzultácie, neboli schopné predložiť konkrétny dôkaz na potvrdenie uvedených všeobecných tvrdení o údajných negatívnych účinkoch prípadného nepredĺženia výnimky pre združenia. V niektorých oddieloch dotazníka v rámci konzultácie sa vyžadovalo podrobné vysvetlenie zmien obchodného správania v dôsledku nepredĺženia výnimky; tieto oddiely umožňovali vyčíslenie a stanovenie rozsahu výsledného vplyvu na náklady a ceny; prevažná väčšina respondentov ich však nevyplnila.

36.Pred začiatkom verejnej konzultácie Komisia uverejnila štúdiu o spolupoisťovacích (spoluzaisťovacích) združeniach a ad hoc dohodách o spolupoistení na trhu s upisovaním. Štúdia sa zakladala na rozhovoroch, ktoré sa uskutočnili v štátoch EÚ-27. Na základe vymedzenia uvedeného v nariadení IBER bolo v celej EÚ určených len 46 aktívnych združení. Na záver štúdie sa uvádza, že „veľa združení vzniklo na účely pokrytia katastrofického rizika (jadrové, environmentálne, teroristické), ale nie sú jedinou alternatívou pre takéto riziká, keďže niektoré z týchto rizík tiež kryjú poistné trhy a ostatné mechanizmy, napríklad štátom zaručení poisťovatelia. Okrem združení pre veľké riziká existujú ďalšie dohody medzi poisťovateľmi na poistenie rizík, ktoré poistný trh nechce, alebo na využitie výhody oblasti trhu, kde poisťovatelia kombinujú s cieľom poskytnúť kapacitu na trhu s upisovaním.“

37.Počet zistených združení bol oveľa nižší, než sa pôvodne predpokladalo. Zo 100 dohôd, na ktoré sa údajne vzťahuje vymedzenie uvedené v nariadení IBER, bolo 39 vylúčených z rozsahu štúdie na základe rozhovorov. Pri zvyšných 61 združeniach sa predpokladá, že prípadne zodpovedajú vymedzeniu, zistilo sa však, že 15 z nich už nie je účinných, t. j. „skončili“. Takmer štvrtina združení, ktoré vznikli podľa nariadenia IBER, sa preto rozhodla odísť z trhu, čím sa ešte viac znížil počet, ktorý by vyhovoval vymedzeniu.

38.Pokiaľ ide o využívanie výnimky týkajúcej sa združení, v štúdii sa tiež uvádza, že „miera odozvy na otázky týkajúce sa vlastného posúdenia, relevantného trhu a trhových podielov bola neuspokojivá. Niektoré združenia nevypracovali úplné vlastné posúdenie, keďže sa domnievali, že sú vyňaté z dôvodu krytia nových rizík alebo boli presvedčené o tom, že ich trhový podiel je nižší ako prahová hodnota 20 %. Celkovo sa zdá, že informovanosť o nariadení o skupinovej výnimke v oblasti poisťovníctva je rôzna, hoci združenia, ktoré opätovne posúdili svoje postavenie od vydania nového nariadenia o skupinovej výnimke, neoznámili zmenu svojho stavu dosiahnutia súladu.“

39.Zo štúdie vyplynulo, že „panuje neistota, pokiaľ ide o vymedzenie, s rizikom nezhody medzi vnímaním združení v rámci odvetvia a zámermi nariadenia o skupinovej výnimke, čo môže poukazovať na potrebu vyjasnenia: To negatívne ovplyvňuje vymedzenie samostatných združení, ako aj vymedzenie toho, kedy sa uzatvárajú dohody podobné združeniam inými stranami, ako sú poisťovatelia, predovšetkým sprostredkovateľmi, a ktoré môže zaručiť štúdia mimo rozsahu tejto správy.“

40.V rámci štúdie sa tiež zistilo, že „fungovanie združení je heterogénne a každé združenie si vyžaduje svoje vlastný individuálny prístup“.

41.O výsledkoch štúdie sa diskutovalo na seminári so zainteresovanými stranami v marci 2013, na ktorom boli potvrdené nasledujúce hlavné zistenia:

na spolupoisťovacom (spoluzaisťovacom) trhu už existujú formy spolupráce, ktoré sa odlišujú od združení, ale hrajú podobnú úlohu;

na trhu nie je dostatočne jasné, ktoré z týchto foriem predstavujú spolupoisťovacie (spoluzaisťovacie) združenia v zmysle nariadenia IBER, a preto by sa na ne mohla vzťahovať výnimka týkajúca sa združení;

produkt a geografické vymedzenie trhov, na ktorých aktívne pôsobia združenia, ako aj vymedzenie nových rizík v rámci nariadenia IBER, nemusia byť jasné všetkým účastníkom trhu; a

hoci si účastníci trhu myslia, že združenia sú naďalej nevyhnutne potrebné pre určité riziká, zároveň uznávajú, že trh by sa mohol vyvíjať smerom k flexibilnejším a konkurenčnejším spolupoisťovacím (spouzaisťovacím) riešeniam.

42.V článku 5 nariadenia IBER sa stanovuje, že dohody o združeniach sú vyňaté, pokiaľ ide o založenie alebo prevádzkovanie združení. Rozhodovací postup Komisie rozlišuje pojmy „založenie“ a „prevádzkovanie“ (fungovanie). Pokiaľ ide o založenie, Komisia sa domnieva, že zo samotnej skutočnosti, že združenie by mohlo byť nevyhnutné, ešte nevyplýva, že nenarúša hospodársku súťaž. Komisia sa následne zamerala na fungovanie združenia a skúmala, či prípadné dodatočné dohody, ktoré členovia združenia uzavreli na účely prevádzky, sú skutočne výlučne doplnkové, a preto aj nevyhnutné pre fungovanie združenia. V niekoľkých prípadoch sa Komisia domnieva, že združenie nemôže byť zlučiteľné vo všetkých aspektoch, pokiaľ by jeho životaschopnosť mohla byť zaistená menej reštriktívnymi prevádzkovými podmienkami; toto kritérium sa dodnes uplatňuje ako norma zlučiteľnosti.