Oznámenie Komisie Európskej rade z júna 2006 - Európa vo svete – Niekoľko praktických návrhov na väčšiu spojitosť, efektívnosť a zviditeľnenie /* KOM/2006/0278 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 8.6.2006 KOM(2006) 278 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE Európskej rade z júna 2006 Európa vo svete – Niekoľko praktických návrhov na väčšiu spojitosť, efektívnosť a zviditeľnenie 1. Nové výzvy Od konca studenej vojny sa svet veľmi rýchlo mení. Európa čelí silnej hospodárskej súťaži a novým hrozbám pre jej bezpečnosť. Hoci vyspelé ekonomiky majú mnoho silných stránok, zároveň ich trápi pomalý rast a starnúca populácia. Vyváženosť hospodárskej moci sa zmenila. Krajiny ako Čína a India zaznamenávajú rýchly rast a zosilňuje sa súťaž o prístup k surovinám, energetickým zdrojom a na trhy. Terorizmus, šírenie zbraní hromadného ničenia, regionálne konflikty, rozpadávajúce sa štáty a organizovaný zločin sú také naliehavé ako nikdy predtým. Európa má potenciál na riešenie týchto výziev a na zapojenie sa do nových príležitostí, ktoré sa objavili so vznikom nových trhov a globalizáciou. Má otvorenú spoločnosť, ktorá môže absorbovať ľudí, myšlienky a nové technológie. Postupné rozširovanie v priebehu posledných 35 rokov preukázalo schopnosť EÚ podporovať stabilitu a prosperitu, ako aj úspech tohto modelu regionálnej integrácie. EÚ s celkovým počtom 470 miliónov obyvateľov a štvrtinou svetového príjmu predstavuje v súčasnosti viac ako pätinu svetového obchodu. Poskytujeme viac ako polovicu rozvojovej a humanitárnej pomoci na celom svete. Európske krajiny rozhodujúcim spôsobom prispievajú na všetky významné svetové inštitúcie. Model spolupráce a integrácie EÚ vyvoláva živý záujem v susedných, ale aj iných krajinách. V priebehu posledných päťdesiatich rokov EÚ rozvinula súbor politických, hospodárskych, obchodných a finančných nástrojov vonkajšej politiky, ktoré nám pomáhajú chrániť a podporovať naše záujmy a naše hodnoty. Tieto nástroje sa nedávno diverzifikovali v tých oblastiach, v ktorých členské štáty cítili potrebu pracovať spoločne, a s cieľom podporiť rozsah a efektívnosť vonkajších opatrení EÚ bol menovaný vysoký predstaviteľ pre spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku. Na posilnenie civilných nástrojov krízového manažmentu sa vytvorili vojenské nástroje. Vnútorné politiky EÚ – napríklad v oblasti životného prostredia, energie, hospodárskej súťaže, poľnohospodárstva a rybného hospodárstva, dopravy, boja proti terorizmu a nelegálnej migrácii zaoberajúce sa celosvetovými problémami – majú stále väčší dosah na medzinárodné vzťahy a zohrávajú významnú úlohu pri uplatňovaní vonkajšieho vplyvu EÚ. Naopak, mnoho cieľov vnútornej politiky EÚ závisí od efektívneho používania vonkajšej politiky. Tento dokument je pokusom o preskúmanie toho, ako môžeme v kontexte zmluvy spojitejšie a efektívnejšie riešiť vonkajšie výzvy, ktorým Európa čelí, využívajúc dostupné vnútorné a vonkajšie politiky. Nie je úmyslom znova otvárať diskusiu o budúcnosti ústavnej zmluvy alebo opätovne definovať príslušnú zodpovednosť rôznych inštitúcií. Ide skôr o snahu vytvoriť vecné návrhy, ktoré by Únii umožnili jasne definovať spoločný cieľ našich vonkajších opatrení a zabezpečiť, aby bol podopretý potrebnými politickými nástrojmi. Na základe tohto sa v tomto dokumente navrhuje, aby členské štáty a inštitúcie EÚ pracovali spoločne na riešení týchto otázok: - Ako rozvíjať a implementovať vonkajšiu politiku, predvídajúc budúce hrozby a príležitosti. - Ako zvýšiť efektívnosť a dosah politík a opatrení EÚ využívajúc všetky dostupné nástroje – vonkajšie a vnútorné politiky – spojitejšie a využívajúc konkrétne právomoci a silné stránky členských štátov a inštitúcií. - Ako posilniť demokratickú zodpovednosť a zviditeľnenie politík a opatrení EÚ, a tým zvýšiť ich akceptáciu zo strany verejnosti. 2. Prednosti vonkajšej politiky EÚ Občania Európy očakávajú, že Únia bude využívať svoj významný medzinárodný vplyv nato, aby chránila a podporovala ich záujmy, a naši medzinárodní partneri očakávajú, že Európa prevezme svoju globálnu zodpovednosť. Aby sa to dalo dosiahnuť, musí EÚ efektívnejšie využívať prínos svojej vonkajšej politiky. Ako sa argumentuje v európskej bezpečnostnej stratégii z roku 2003, EÚ môže mať väčší dosah, ak bude namiesto presadzovania súhrnu jej jednotlivých zložiek konať kolektívne. Táto zásada sa už úspešne zaviedla v pozoruhodnom počte vonkajších politík EÚ. Rozširovanie. EÚ začínala so šiestimi členskými štátmi a teraz ich je dvadsaťpäť. Prostredníctvom postupných prístupových rokovaní rozšírila EÚ do celej Európy mier a stabilitu, hospodársku prosperitu, demokraciu, ľudské práva a zásady právneho štátu. Prísne prístupové kritériá spolu so spoľahlivou perspektívou EÚ silno ovplyvňujú stabilizáciu a reformy v kandidátskych krajinách. Európska politika susedstva je prioritou vonkajších vzťahov EÚ, ktorá sa snaží využiť príťažlivosť a vplyv Európy so silným dôrazom na budovanie inštitúcií a reformu. Jej úspech závisí od aktívneho zapojenia širokej škály vonkajších a vnútorných politík a príslušným krajinám ponúka možnosť podieľať sa na vnútornom trhu EÚ. Obchod a konkurencieschopnosť. EÚ od svojho vzniku pracovala na postupnom otváraní svetových trhov a na medzinárodnom systéme obchodu založenom na pravidlách, ponúkajúc predvídateľnosť potrebnú na podporu investícií a väčšieho výberu. Tento prístup časom pomohol rozvinúť novú dynamiku, ktorá posilňuje vonkajšiu konkurencieschopnosť Únie, znižuje ceny a zlepšuje pre spotrebiteľa možnosť výberu. Lepší prístup pre výrobky z rozvojových krajín im zároveň ponúkol viac pracovných miest, hospodársky rast a investície. Rozvoj. Nová stratégia rozvoja a komplexná politika voči krajinám Afriky, Karibskej oblasti a Tichomoria demonštrujú hlavnú úlohu EÚ pri podpore miléniových rozvojových cieľov a efektívneho multilateralizmu v kontexte globalizácie. Nové finančné výhľady a 10. európsky rozvojový fond ponúkajú rad finančných nástrojov obsahujúcich osobitné ustanovenia o správe vecí verejných, ľudských právach, volebných pozorovateľských misiách, udržiavaní mieru, investičnej klíme a regionálnej integrácii. Podporujú ich nové dojednania o spoločnom programovaní a koordinovaní opatrení s členskými štátmi v teréne. Strategické vzťahy, politický dialóg a SZBP . EÚ má širokú škálu zmluvných vzťahov a politických dialógov so strategickými partnermi a regionálnymi zoskupeniami na celom svete. Tieto vzťahy zahŕňajú spoluprácu s USA v otázkach vnútornej bezpečnosti a boja proti terorizmu, dialóg o energii s Ruskom a zavedené partnerstvo s inými hlavnými producentmi a ich organizáciami, dialóg s mnohými krajinami o ľudských právach, ako aj diskusiu o trvalo udržateľnom globálnom rozvoji s Čínou a Indiou. Sme presvedčenými zástancami multilateralizmu a prostredníctvom zastúpenia členských štátov zohrávame významnú úlohu v kľúčových medzinárodných inštitúciách a na kľúčových medzinárodných fórach. Rozvojom SZBP sa zlepšila schopnosť EÚ vypracúvať stanoviská k dôležitým otázkam vonkajšej politiky a dokonalá súčinnosť s Komisiou pomohla vniesť do politík Spoločenstva spojitosť. Reakcia na katastrofy, krízový manažment a európska bezpečnostná a obranná politika (EBOP). EÚ širokou škálou politík významne prispieva ku krízovému manažmentu. Humanitárna pomoc, civilná ochrana a rekonštrukcia boli rozhodujúce počas nedávnych kríz v Afganistane, Iraku a v krajinách zasiahnutých cunami, pri budovaní štátneho aparátu a riešení pokrízových situácií v meste Aceh, a v kontexte riešenia konfliktov a prevencie v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko (FYROM). Tieto nástroje sa spájajú so zvyšujúcou sa výkonnosťou EÚ v oblasti EBOP a v celkovej reakcii EÚ na krízy. Vojenské a policajné misie v Bosne a Hercegovine, v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko a v Konžskej demokratickej republike a reakcia na výzvy v Kosove napríklad ilustrujú pozoruhodný rozvoj EBOP, ako aj význam efektívnej interakcie medzi všetkými relevantnými politickými nástrojmi. Operácie krízového manažmentu sú veľmi viditeľným prvkom vonkajších opatrení Únie. 3. Vonkajší odraz vnútorných politík EÚ Medzi vnútornými a vonkajšími politikami EÚ existuje neoddeliteľné prepojenie. V zmluve sa od úplného začiatku uznávalo, že nemôže byť vnútorný trh bez spoločného colného režimu a spoločnej obchodnej politiky. Zavedenie eura si vyžadovalo spoločnú menovú politiku s priamymi vonkajšími dôsledkami. Podobné zdôvodnenie platí pri rade iných politík – napríklad v poľnohospodárstve a rybnom hospodárstve, regionálnej politike, sociálnej politike a politike zamestnanosti, politike v oblasti životného prostredia, migrácie a kontroly hraníc, politike boja proti terorizmu a v dopravnej politike (najmä v oblasti leteckej dopravy) – pri ktorých rozvoj vnútorných politík prirodzene viedol k aktívnejšej úlohe EÚ smerom navonok. V mnohých z týchto oblastí je vonkajšia ochrana a odraz záujmov EÚ vecou spoločnej zodpovednosti rozdelenej medzi členské štáty a Spoločenstvo, ktorá predstavuje osobitné výzvy pri dosahovaní spojitosti. Existuje však stále sa rozširujúca škála politík a nástrojov, ktoré ovplyvňujú vonkajšie vzťahy Európy, a musia sa teda zohľadňovať v cieľoch zahraničnej politiky EÚ: V kontexte Lisabonskej agendy – sú naše vnútorné a vonkajšie politiky zamerané na partnerstvo pre rast a zamestnanosť vo svete otvorených trhov, voľného pohybu kapitálu a globalizovaných finančných trhov na sebe navzájom závislé. Hospodárska a menová únia viedla k zavedeniu eura ako druhej najvýznamnejšej medzinárodnej rezerve a obchodnej mene sveta, ktorá dáva EÚ veľký význam z globálneho hľadiska. Musíme však ešte vyriešiť otázku zastúpenia EÚ v medzinárodných ekonomických a menových inštitúciách. Dobudovanie vnútorného trhu viedlo k prijatiu noriem EÚ v kľúčových technológiách na celom svete. Ako príklad sa môžu uviesť európske normy a nariadenia uplatňované v čínskom automobilovom priemysle, oblasť potravinovej bezpečnosti a norma GSM pre mobilné komunikácie, bezdrôtové telefóny a technológie, ktoré sprístupňujú širokopásmové služby desiatkam miliónov zákazníkov na celom svete. Politika hospodárskej súťaže je významným regulačným nástrojom, ktorý rieši také otázky, ako medzinárodné kartely alebo zneužívanie dominantného postavenia. Cieľom politiky hospodárskej súťaže EÚ je ochrana vnútorného trhu, ale v rámci svetového hospodárstva väčšina spoločností, ktorých sa týkali rozhodnutia o fúziách a protitrustové rozhodnutia, sú medzinárodné subjekty. Tieto politiky ako celok posilňujú vonkajšiu konkurencieschopnosť EÚ tým, že pomáhajú vytvoriť rovnaké podmienky pre voľný tok medzinárodného obchodu. EÚ má vedúce postavenie v rámci medzinárodnej reakcie na kľúčové otázky , ktoré sa nedajú obmedziť hranicami štátov, ako sú klimatické zmeny, pandémie a dobrá správa vecí verejných pri riadení vývoja geneticky modifikovaných produktov a obchodu s nimi. Odborné poznatky a skúsenosti, ktoré EÚ získala prostredníctvom stratégie trvalého rozvoja a pri riešení klimatických zmien, znečisťovania vzduchu a vody a iných nadnárodných environmentálnych hrozieb, boli hlavným príspevkom k medzinárodným rokovaniam o regulačných normách v týchto oblastiach a boli vzorom pre mnohé krajiny a regióny, ktoré sa boria s rovnakými problémami. Vplyv EÚ na medzinárodné environmentálne normy prispel k vytvoreniu rovnakých podmienok pre podniky EÚ a podporil vývozný potenciál našich čistých technológií. Podobne je veľký záujem tretích krajín o spoluprácu na programoch EÚ, ako sú programy v oblasti výskumnej politiky, vzdelávania a dopravy (GALILEO). Rýchly rozvoj politiky EÚ v oblasti energie a spravodlivosti a vnútorných záležitostí sa odráža vo vonkajších rozmeroch týchto otázok. Debata o politike v oblasti energie – ako sa uznáva v rámci podpory, ktorú poskytla Európska rada najnovšej zelenej knihe Komisie – zdôraznila kľúčový cieľ EÚ, ktorým je dosiahnuť, aby minimálny podiel energie z celkového sortimentu energií EÚ pochádzal z bezpečných zdrojov a zo zdrojov s nízkym obsahom uhlíka. Náš úspech pri dosahovaní tohto cieľa závisí v podstate od efektívnosti vnútorných politík, vrátane rozvoja energeticky efektívnych technológií, politiky hospodárskej súťaže, diverzifikácie energetických zdrojov, dobudovania vnútorného trhu s energiami a jeho rozšírenia o príslušné štáty v rámci európskej susedskej politiky (ESP) a EHP prostredníctvom rozšírenia zmluvy o energetickom spoločenstve, ako aj od našich vzťahov s hlavnými dodávateľmi, tranzitnými krajinami a inými hlavnými odberateľmi. Dobudovanie európskeho priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti , spolu s bojom proti terorizmu , je rozhodujúce pre našu vnútornú bezpečnosť a nachádza sa primerane vysoko na rebríčku politickej agendy. Komplexné a vyvážené riadenie migrácie má stále väčší význam pri zabezpečovaní dobrých a stabilných vzťahov s našimi susedmi, pri reakciách na požiadavky našich pracovných trhov, ako aj pri ochrane našich vonkajších hraníc. Tieto rozhodnutia sú rozhodujúce, ak máme riešiť hrozby organizovaného zločinu, najmä obchodovanie s ľuďmi a nelegálnymi drogami. Boj proti svetovému terorizmu si rovnako vyžaduje koordinovaný postup medzi vnútornými a vonkajšími politikami. 4. Dosahovanie väčšieho konsenzu a spojitosti Pri riešení výziev a zodpovednosti súvisiacich s formulovaním spojitých a efektívnych vonkajších politík musia vlády členských štátov zvážiť, čo je buď potrebné alebo užitočnejšie dosiahnuť na úrovni EÚ v rámci ustanovení zmlúv. Úlohou Komisie je prispieť analýzou a návrhmi, v ktorých sa odzrkadľuje spoločný záujem EÚ. Úspech vonkajších opatrení EÚ závisí od troch hlavných faktorov: * V prvom a najdôležitejšom rade od politickej dohody medzi členskými štátmi o cieľoch, ktoré treba dosiahnuť prostredníctvom EÚ. Skôr než rozptyľovanie úsilia to vyžaduje silné partnerstvo medzi inštitúciami EÚ a jasné zameranie sa na obmedzený počet strategických priorít, ktoré môže Európa rozlíšiť. Je to podmienka sine qua non ; * Po druhé, od toho, či sú dostupné politické nástroje vhodné na danú úlohu kryté potrebnými zdrojmi a majú jasné prednosti; * Po tretie, od úlohy a zodpovednosti inštitúcií EÚ a právneho prostredia. Ako vo vnútroštátnej správe, aj keď existuje dostatočná politická vôľa, dosah EÚ sa zmenšuje, ak je medzi rôznymi politikami nevyriešené napätie alebo nedostatočná spojitosť. Potrebné je veľké a vytrvalé úsilie zamerané na podporu dodatočného spolupôsobenia rôznych politických opatrení a na zosúladenie rôznych cieľov (napríklad v oblasti obchodu, poľnohospodárstva, rozvoja, životného prostredia alebo migrácie). Ďalšou výzvou pre EÚ je zabezpečenie spojitosti medzi opatreniami EÚ a členských štátov. Neuspokojivá koordinácia medzi rôznymi aktérmi a politikami znamená, že EÚ stráca v medzinárodnom meradle potenciálny politický aj hospodársky vplyv. Napriek pokroku pri zlepšovaní koordinácie ešte existuje značný priestor na priblíženie rôznych nástrojov a predností, či už v rámci Komisie, medzi Radou a Komisiou alebo medzi inštitúciami EÚ a členskými štátmi. Dosah politiky EÚ okrem toho oslabuje nedostatočné zameranie a kontinuita pri jej zastupovaní navonok. V rámci súčasných zmlúv sa musia metódy Spoločenstva a medzivládne metódy spojiť skôr na základe toho, čím sa dá najlepšie dosiahnuť želaný výsledok, než na základe inštitucionálnej teórie alebo dogmy. Ústavná zmluva obsahuje viacero významných inštitucionálnych zmien navrhnutých s cieľom zlepšiť spojitosť vonkajších opatrení EÚ. Patrí k nim menovanie ministra zahraničných vecí – podpredsedu Komisie, menovanie predsedu Európskou radou na obdobie dva a pol roka, ktorý bude zastupovať EÚ v otázkach týkajúcich sa SZBP na jeho úrovni, zriadenie európskeho útvaru pre vonkajšie opatrenia, jedinú právnu subjektivitu pre EÚ, ukončenie rotácie predsedníctva a iné ustanovenia vonkajšej politiky. Tieto ciele ústavnej zmluvy zostávajú naďalej platné a zvýšili by mieru riešenia výziev, pred ktorými stojí vonkajšia politika EÚ. Napriek tomu je aj v medziach súčasných zmlúv viacero krokov, ktoré by sa mohli zvážiť. 5. Cesta vpred – praktické kroky Reakciou na výzvy načrtnuté v tomto dokumente je spoločná zodpovednosť. Ak chce mať Európa váhu, musí čo najlepšie využiť naše spoločné zdroje na európskej aj vnútroštátnej úrovni. Všetci aktéri musia užšie spolupracovať využívajúc svoje príslušné silné stránky, aby bol spoločný dosah Únie čo najväčší. Väčšiu pozornosť treba venovať najmä úlohe vnútorných politík vo vonkajších vzťahoch, napríklad v oblasti životného prostredia, v otázkach spravodlivosti a bezpečnosti, v doprave a energetike, v ktorých má EÚ neporovnateľné skúsenosti a vplyv, vrátane riadenia politík Spoločenstva zo strany Komisie. 5.1. Lepšie strategické plánovanie Dosiahol sa už vysoký stupeň konsenzu o širšom rámci vonkajších cieľov EÚ v zmluvách. Spolu s európskou bezpečnostnou stratégiou z roku 2003 sa tieto základné znenia rozpracujú prostredníctvom komplexného súboru podrobnejších záverov Rady, strategických dokumentov, programových dokumentov o finančnej pomoci a podobných dokumentov. Rezolúcie a správy Európskeho parlamentu dopĺňajú strategické plánovanie vonkajších vzťahov EÚ. Existuje však značný priestor na vytvorenie systematickejšieho prístupu k stanovovaniu strategických cieľov a politických priorít na geografickej aj tematickej úrovni tak, aby o výbere politických nástrojov rozhodovali politické ciele (než naopak). - Komisia zamýšľa zlepšiť vnútornú spojitosť a efektívnosť svojho prínosu k vonkajšej politike EÚ v celej šírke svojej zodpovednosti. Opatrenie na zlepšenie strategického plánovania a stanovovania priorít sa uskutoční s cieľom zabezpečiť správnu zmes politík o vonkajších otázkach, či už geografických alebo tematických. Vzťahuje sa to na tieto hlavné oblasti: - Komisia posilní úlohu skupiny komisárov pre vonkajšie vzťahy spadajúcu pod právomoc predsedu pri určovaní strategických priorít. Skupina sa rozšíri tak, aby zahŕňala komisárov s príslušnými portfóliami a aby sa vytvorili skupiny ad hoc na prediskutovanie osobitných geografických a tematických otázok. Tieto diskusie by sa mali viesť priebežne, napríklad s cieľom zabezpečiť včasnú prípravu otázok vnútornej politiky, ktoré majú byť predmetom dvojstranných samitov alebo medzinárodných rokovaní. Iné skupiny komisárov budú taktiež prispievať k tematickým otázkam, aby sa zabezpečilo súdržnejšie opatrenie a jasnejšie stanovovanie priorít zo strany kolégia. Kolégium ako celok bude mať častejšie orientačné debaty so zameraním na kľúčové geografické alebo tematické otázky. Komisia vyzve vysokého predstaviteľa, aby sa zapojil do práce skupiny Relex, týkajúcej sa najmä strategického plánovania. - Komisia zvýši kapacity pri podávaní hlásení a analytické kapacity v Bruseli aj na delegáciách, pričom zavedie väčšiu pružnosť do prideľovania zdrojov a odborných poznatkov v reakcii na vznikajúce potreby a podporí odbornú prípravu. Malo by to Komisii umožniť, aby poskytovala Výboru stálych predstaviteľov členských štátov Coreper, Politickému a bezpečnostnému výboru (PBV), príslušným pracovným skupinám a výborom Európskeho parlamentu väčší prínos. Vedúci delegácií by sa mohli v prípade potreby prizvať k práci v rámci skupín Rady. - Komisia sa zaviazala začať pravidelné dialógy s Európskym parlamentom o obsahu návrhov strategických celoštátnych, regionálnych a tematických dokumentov a pri implementácii týchto stratégií zohľadniť pozíciu Európskeho parlamentu. Nasledujúce opatrenia by mohli byť zlepšeným východiskom pre spoluprácu medzi Komisiou, vysokým predstaviteľom a Radou pri strategickom plánovaní, najmä pri vypracúvaní spoločných hodnotení, spoločných stratégií a spoločných postupov: - Každých šesť mesiacov by sa mali neformálne stretnúť nastupujúci predseda Európskej rady a minister zahraničných vecí členského štátu, ktorému patrí predsedníctvo, predseda Komisie a komisár pre vonkajšie vzťahy a vysoký predstaviteľ s cieľom urobiť prehľad vonkajších opatrení Únie. Ostatní komisári sa môžu taktiež zúčastňovať na týchto stretnutiach. - Do politických diskusií v Rade a jej pracovných skupinách by sa mala zaviesť zásada spoločných dokumentov na základe intenzívnejšej spolupráce a kontaktov medzi útvarmi Komisie a politickým útvarom Rady. - Samity s kľúčovými partnermi by sa mali začať pripravovať skôr, aby sa určili kľúčové otázky vnútornej politiky, ktoré budú ich predmetom. Malo by sa to týkať aj včasnej diskusie vo výbore Coreper, aby sa zabezpečila spojitosť medzi prípravou otázok vonkajšej a vnútornej politiky. - Rada a Komisia by sa mali pokúsiť nájsť lepšie spôsoby výmeny hlásení a iných informácií na základe reciprocity, vrátane výmeny hlásení a informácií z delegácií Komisie a osobitných predstaviteľov EÚ (OZEÚ). Mohlo by sa to vzťahovať aj na spoločné využívanie hlásení a analytických zdrojov, okrem iného medzi situačným strediskom na sekretariáte Rady a krízovým strediskom Komisie. - Užšia koordinácia medzi sekretariátom Rady a pracovníkmi Komisie v týchto oblastiach by mala pre členské štáty vytvoriť pevnejšiu základňu pri definovaní stratégie v Rade, v prípade potreby aj na úrovni Európskej rady. - Rada by mohla zlepšiť včasnú koordináciu s cieľom podporiť dosahovanie konsenzu v otázkach s významom pre EÚ, ktoré sú predmetom diskusií v multilaterálnych organizáciách (OSN, IFI), neformálnych orgánoch (G7/G8, G20) a na iných fórach zaoberajúcich sa globálnou správou vecí verejných, ako aj v regionálnych organizáciách. V prípadoch, keď Spoločenstvo už je členom orgánov OSN, multilaterálnych a regionálnych organizácií, koordinácia o pozícii EÚ medzi členskými štátmi, predsedníctvom a Komisiou v Rade je už dobre zavedená. Táto skúsenosť by sa mala prostredníctvom zastúpenia Spoločenstva podľa možnosti rozšíriť na iné fóra, a mala by zahŕňať aj spoločné určovanie budúcich bodov programu rokovaní, distribúciu analýz a politických dokumentov vopred všetkým predstaviteľom členských štátov, spoločnú prezentáciu línie EÚ partnerským krajinám prostredníctvom Komisie a predsedníctva v hlavných mestách kľúčových tretích krajín a posilnenú prítomnosť expertov Komisie s cieľom umožniť koordináciu zo strany predsedníctva. Členské štáty by sa mohli aktívne snažiť o dohodu s členmi mimo EÚ, aby sa zabezpečila plnoprávna účasť Komisie napr. na vonkajšom zastupovaní eurozóny v kontexte G7, G20 alebo Fóra finančnej stability. 5.2. Väčšia efektívnosť a dosah prostredníctvom lepšieho šírenia informácií Aj keď má EÚ jasné ciele a dohodnutý priebeh postupu, dosah a efektívnosť opatrenia často obmedzujú zmiešané vyhlásenia, ako aj pomalé a zložité postupy implementácie. EÚ preto potrebuje zvážiť opatrenia v týchto oblastiach: - Zabezpečiť, aby po prijatí politického rozhodnutia zo strany EÚ všetci zúčastnení aktéri začlenili toto rozhodnutie do svojich diplomatických a verejných vyhlásení, ako aj do prípravy ich vlastnej politiky. To znamená posilnenú koordináciu v Bruseli, ako aj lepšie využívanie siete delegácií Komisie, osobitných predstaviteľov EÚ a veľvyslanectiev členských štátov s cieľom vysielať partnerom jasné a jednoduché vyhlásenia. - Rozvinúť v rámci Komisie nové pracovné metódy a postupy, ktoré umožnia v reakcii na vývoj udalostí robiť v reálnom čase politické rozhodnutia, ktoré sú v súlade s požiadavkami na kolektívnu zodpovednosť (kolegiálnosť). - V krízových situáciách by sem mohlo patriť využívanie existujúcich mechanizmov vnútornej koordinácie tak, aby boli navonok efektívnejšie. - Implementovať rýchlejšie a pružnejšie finančné postupy a systémy obstarávania pri plnom dodržiavaní zásad transparentnosti, zodpovednosti a správneho finančného hospodárenia (aj pri hospodárení s rozpočtom SZBP a s nástrojmi krízového manažmentu). Komisia s podporou Rady a Európskeho parlamentu racionalizuje štruktúru svojich nástrojov vonkajšieho financovania s cieľom podporiť a zjednodušiť implementáciu pomoci na základe finančných výhľadov. Komisia okrem toho na tento účel nedávno predložila ďalšie návrhy na zjednodušenie nariadenia o rozpočtových pravidlách. - Komisia predloží návrhy na zintenzívnenie spolupráce s členskými štátmi a Európskym parlamentom vo vzťahu k politicky citlivým opatreniam a projektom financovaným z rozpočtu Spoločenstva (najmä v prípade, keď ide o rozmiestnenie personálu a zdrojov členských štátov). 5.3. Lepšia spolupráca medzi inštitúciami EÚ a členskými štátmi Na podporu týchto politických opatrení existuje značný priestor, ktorý na základe lepšej spolupráce a spoločnej diplomatickej kultúry podporí vzájomné porozumenie medzi rôznymi aktérmi zúčastňujúcimi sa na vonkajšej politike EÚ. - Komisia pripravuje zdokonalený program výmeny personálu s diplomatickými službami členských štátov a pracovníkmi sekretariátu Rady na delegáciách aj v ústrediach. - Členské štáty by mohli zaviesť vlastné vnútroštátne systémy odbornej prípravy diplomatov, ktorí by pracovali v inštitúciách EÚ, ktoré sa venujú otázkam vonkajších vzťahov. Komisia a Rada by mohli začleniť diplomatov členských štátov do odbornej prípravy na úrovni EÚ. Členské štáty by mohli zintenzívniť odbornú prípravu svojich pracovníkov v otázkach EÚ. - Rada a Komisia by podľa potreby mohli navrhnúť systém tzv. dvojitého klobúka v prípade vedúcich delegácií a osobitných predstaviteľov EÚ, napríklad na západnom Balkáne, pričom by sa dodržiavali záväzky stanovené v zmluve a inštitucionálna vyváženosť. Takéto dojednania by mali ťažiť z dobrých skúseností s „dvojitým klobúkom“ v Skopje, s cieľom spojiť, nakoľko je to možné, prítomnosť EÚ v Sarajeve a Prištine. Inde bude Komisia naďalej spolupracovať s OZEÚ a podporovať ich úlohy. - Predstavitelia členských štátov v riadiacich orgánoch multilaterálnych inštitúcií by mali zabezpečiť koordináciu na primeranej úrovni s inštitúciami EÚ s cieľom podporiť spoločné pozície vo záležitostiach spoločného záujmu. - Delegácie Komisie budú plne podporovať vysokého predstaviteľa. Podobným spôsobom by mohli byť OZEÚ užšie zapojení do činností a návštev Komisie. Delegácie budú taktiež podporovať návštevy výborov Európskeho parlamentu a delegácií. EÚ by mala ďalej uvažovať o spoločných priestoroch a podporných službách pre členské štáty a zastúpenia EÚ v tretích krajinách. - Rozvíjať spoluprácu medzi členskými štátmi v oblasti konzulárnej pomoci, najmä v krízových situáciách. Preskúmať rozsah možnosti, aby delegácie Komisie zohrávali podpornú/doplnkovú úlohu v tejto oblasti. 5.4. Väčšia zodpovednosť a zviditeľnenie Je potrebné posilniť zodpovednosť za vonkajšie opatrenia EÚ. Európsky parlament a parlamenty členských štátov musia v tomto ohľade zohrávať základnú úlohu. K takýmto opatreniam patria: - Pravidelnejšie výmeny medzi príslušnými orgánmi Európskeho parlamentu a vysokým splnomocnencom/generálnym tajomníkom, ako aj členmi Komisie. Ďalej by sa mali vypracovať vhodné dojednania, aby osobitní predstavitelia EÚ a vedúci delegácií prispievali k práci Európskeho parlamentu. Je taktiež potrebné lepšie vysvetľovať a mobilizovať podporu verejnosti: - Posilňovať „verejnú diplomaciu“: v tretích krajinách podporovať politiky a modely EÚ s cieľom viac zviditeľniť vonkajšie opatrenia EÚ, jej rozvojovú pomoc a obnovu pri katastrofách (konkrétnymi príkladmi, nielen číslami). - Rozvíjať informovanosť EÚ, napr. prostredníctvom programu návštevníkov EÚ štipendijných programov s tretími krajinami, - V rámci EÚ podporovať zo strany členských štátov a inštitúcií zapájanie občanov do verejných debát o vonkajšej politike EÚ. - Vydávať spoločné verejné a tlačové vyhlásenia k otázkam, v ktorých majú Komisia a Rada spoločnú zodpovednosť. Rozvíjať v EÚ aj v tretích krajinách spoluprácu medzi členskými štátmi a inštitúciami EÚ v oblasti politiky informovanosti o otázkach vonkajších vzťahov. 6. Záver V tomto dokumente sa predkladajú argumenty o tom, že pre vonkajšie opatrenia EÚ je prospešné, ak sa zavedú užšie a všestranne prospešné vzťahy medzi všetkými zúčastnenými aktérmi na úrovni EÚ aj na úrovni členských štátov. Jednotliví aktéri a inštitúcie budú môcť v krátkom čase využívať výhody spočívajúce v slobode manévrovania, ktorá vyplýva z vykonávania ich zodpovednosti autonómnym spôsobom. Zo strednodobého a dlhodobého hľadiska EÚ preukazuje schopnosť pomáhať členským štátom pri dosahovaní ich cieľov vonkajšej politiky. Celková efektívnosť, a teda aj globálny vplyv EÚ, závisí od optimálneho využitia všetkých dostupných prostriedkov na podporu cieľov vonkajšej politiky. Konkrétne kroky navrhnuté v tomto dokumente vychádzajú z presvedčenia, že prioritou nášho programu musia byť pružnosť, vytváranie pridanej hodnoty vo vonkajšej politike a budovanie spoločných prístupov členských štátov a inštitúcií.