Oznámenie Komisie Rade a Európskemu Parlamentu - Usmernenia EÚ na podporu navrhovania pôdnej politiky a reformných procesov v rozvojových krajinách [SEC(2004) 1289] /* KOM/2004/0686 v konečnom znení */





Brusel, 19.10.2004 KOM(2004) 686 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU Usmernenia EÚ na podporu navrhovania pôdnej politiky a reformných procesov v rozvojových krajinách [SEC(2004) 1289] Usmernenia EÚ na podporu navrhovania pôdnej politiky[1] a reformných procesov v rozvojových krajinách 1. ÚVOD Pôda na vidieku je v mnohých častiach sveta, v rozvojových i vo vyspelých krajinách, najdôležitejšou formou majetku. V rozvojových krajinách pramení vysoký podiel príjmov, zamestnanosti a výnosov z vývozu z poľnohospodárskej výroby a ďalších činností súvisiacich s pôdou. Navyše, chudoba je vo vidieckych oblastiach obzvlášť výrazná a kontrola nad pôdou je pre roľnícke spoločnosti dôležitou otázkou. Zapojenie darcov do pozemkovej reformy a pôdnej politiky sa časom zmenilo. V 40. a 50. rokoch 19. storočia vo Východnej Ázii a v 60. a 70. rokoch 19. storočia v Latinskej Amerike boli poľnohospodárske reformy podporované ako prostriedok oslabenia radikálnych tlakov vykonávaných s cieľom dosiahnuť politickú zmenu. Politický charakter a zložitosť takýchto intervencií viedli mnohých darcov k tomu, že prestali prerozdeľovanie pôdy podporovať. Rastúci nedostatok pôdy, obavy z konfliktov týkajúcich sa pôdy a zväčšujúca sa chudoba na vidieku, najmä v Afrike, postavili problematiku pôdy opäť do popredia. Tento rastúci záujem je v súlade s dôrazom na navrhovanie účinných rámcov politiky zameraných na vykorenenie chudoby a podporu dobrej správy verejných vecí, decentralizácie a demokratických inštitúcií na miestnej a národnej úrovni. Zároveň, nové skúsenosti v posledných rokoch ukázali, že je potrebné a možné navrhovať rôzne typy intervencií vhodných pre celý rad rôznych kontextov. Práve v tomto kontexte vypracovala Komisia, spolu s ďalšími darcami[2], toto oznámenie. Pozornosť venovaná problematike pôdy vyplýva priamo z celkového cieľa rozvojovej politiky EÚ v oblasti znižovania chudoby, keďže udržateľné pôdne politiky sú kľúčovým prvkom rozvoja vidieka a potravinovej bezpečnosti. Tieto politické usmernenia sú odpoveďou na žiadosti o podporu reforiem pôdnej politiky zo strany rozvojových krajín a krajín v procese transformácie. Bez toho, aby niečo predpisovali, je ich cieľom zaistiť spoločné chápanie problematiky s cieľom uľahčiť spoluprácu EÚ v rozvojových krajinách a v krajinách v procese transformácie, kde sa darcovia zapájajú na podporu reforiem pôdnej politiky. Toto oznámenie je výsledkom intenzívnej spolupráce s členskými štátmi v rámci pracovnej skupiny EÚ, ktorá vypracovala „Usmernenia EÚ v oblasti pôdnej politiky“, súbor podrobných politických a operačných usmernení nedávno predložených na konzultáciu s občianskou spoločnosťou, a úzko odráža výsledky oboch týchto procesov[3]. Operačné usmernenia [pozri Pracovný dokument zamestnancov Komisie SEC (2004) 1289], ktoré poskytujú príklad praktického uplatňovania tejto politiky s cieľom vyhodnotiť situáciu týkajúcu sa problematiky pôdy na úrovni krajiny, dopĺňajú tento politický dokument. 2. PREčO JE PÔDNA POLITIKA DÔLEžITÁ? Pôdna politika je vo všetkých krajinách kľúčovou pre hospodársky a sociálny život a pre oblasť životného prostredia. Rozdelenie vlastníckych práv medzi ľuďmi má obrovský dopad tak na rovnosť, ako aj na produktivitu. Nerovné rozdelenie pôdy, problémy týkajúce sa držby pôdy a nedostatočná správa pôdy môžu viesť k závažnej nespravodlivosti a konfliktom. Zmeny v právnych predpisoch, rozdelení vlastníckych práv a správnych štruktúrach budú mať pravdepodobne dlhodobé dôsledky, či už pozitívne alebo negatívne, pre politický, hospodársky a sociálny rozvoj a pre environmentálny manažment. Štruktúry držby pôdy sú odrazom rozdelenia moci v spoločnosti. Zatiaľ čo prístup k pôde nie je uznaný za ľudské právo ako také, môže byť považovaný za prostriedok na dosiahnutie základných ľudských práv, ako ich definujú medzinárodné dohovory a ilustruje príklad pôvodných národov. +++++ TABLE +++++ Rovnaké práva žien a mužov na vlastníctvo a využívanie majetku sú základom sociálnej a hospodárskej rovnosti pohlaví. Ľudské práva žien je potrebné posilniť tak v rámci formálnych, ako aj neformálnych systémov držby a ústavné a dedičné právo zohráva, spolu s pozemkovým právom a inštitúciami, ako aj rodinným právom a manželským právom, svoju úlohu. Populačný rast, meniace sa hospodárske pomery a zmeny životného prostredia, ako sú dezertifikácia a klimatické zmeny, môžu zvýšiť súperenie o prístup k pôde. Vznik konfliktov je pravdepodobný tam, kde sa nedostatok zdrojov zvyšuje a prístup k nim je obmedzený, kde pravidlá držby nie sú schopné prispôsobiť sa dostatočne rýchlo, a kde súčasne existujú rôzne a vzájomne si odporujúce pravidlá. Ku konfliktom týkajúcim sa pôdy môže viesť aj nezákonné privlastnenie pôdy politickými elitami a nútené vysídlenie vidieckych obyvateľov. Nevyhnutnou podmienkou akéhokoľvek programu registrácie pôdy bude riešenie protikladných požiadaviek s cieľom vyhnúť sa opakovaným námietkam a sporom. V krajinách, v ktorých sa práve ukončil konflikt, bude férové a spravodlivé riešenie otázok spojených s držbou pôdy často kľúčové pre obnovu, s cieľom zachovať mier a vytvoriť podmienky, v ktorých možno obnoviť udržateľný hospodársky rast. Pôdna politika má silné väzby na poľnohospodársku a hospodársku politiku. Zaistenie prístupu k pôde je nevyhnutnou podmienkou pre podporu investícií do pôdy a jej skvalitňovanie. Záležitosti týkajúce sa pôdy sú však zriedka jediným faktorom, ktorý obmedzuje zvyšovanie produktivity. Väčšou prioritou ako riešenie záležitostí spojených s pôdou môže byť odstraňovanie obmedzení týkajúcich sa cien, výrobných faktorov, úverov, trhov a spracovateľských procesov. Pôda bola dlho považovaná za kľúčový zdroj príjmov miestnej i ústrednej vlády. Ide o majetok, ktorý sa veľmi ľahko zdaňuje, najmä v mestských oblastiach. Miestne dane z pôdy môžu byť miestnymi ľudmi vnímané ako legitímne, keď sú sprevádzané účinnejšími a istejšími právami a účinnejším poskytovaním verejných služieb. Pôdna politika je tiež kľúčová pre udržateľnosť životného prostredia, pretože môže vytvárať podnety pre udržateľné využívanie pôdy a pre environmentálny manažment. Pôda plní rad ekologických funkcií, ku ktorých posilneniu môže zdravá pôdna politika prispieť: zadržiavanie vody, znižovanie znečistenia, ochrana pôdy a pobrežia závisia od udržateľného využívania prírodných zdrojov. Pôdna politika preto zohráva úlohu pri prevencii zhoršovania životného prostredia. Jasne stanovené a chránené práva, efektívne pravidlá vymedzujúce prístup a upravujúce využívanie pôdy, vody a ďalších prírodných zdrojov, sú hlavnými prostriedkami na zabezpečenie dlhodobého spravovania pôdy a zdrojov. Keď neexistovali obchodné a poľnohospodárske politiky na podporu sektoru malých fariem, prevaha poľnohospodárstva orientovaného na vývoz, liberalizácia poľnohospodárskych dovozov a ukončenie poskytovania poradenských služieb v oblasti rozvoja vidieka zo strany vlád mala často za následok opätovnú koncentráciu pôdy a vylúčenie zraniteľných skupín a/alebo odobratie ich pôdy. Riešenie tohto dedičstva a presadzovanie rovnosti a produktivity je preto kľúčovou otázkou. Reforma pôdnej politiky je teda kľúčovým aspektom tejto politiky a institucionálnych reforiem, ktoré sú potrebné na posilnenie postavenia chudobných a podporu spravodlivého a udržateľného rozvoja. Je hlavným prostriedkom na zabezpečenie cieľov sociálnej spravodlivosti a hospodárskeho rozvoja. Navrhnutie pôdnej politiky je zodpovednosťou štátu, ale treba, aby zohľadňovalo obavy mnohých neštátnych subjektov a reagovalo na ne. Reforma pôdnej politiky zohráva kľúčovú úlohu v procese demokratizácie, v úsilí o lepšiu správu verejných vecí a v procese decentralizácie. 3. RÔZNE TYPY REFORIEM PÔDNEJ POLITIKY [4] V NAJšIRšOM ZMYSLE MÔžE reforma pôdnej politiky zahŕňať zámerné zmeny rozdelenia pôdnych zdrojov alebo foriem ich držby (reforma držby pôdy), pravidlá upravujúce využívanie pôdy a inštitúcie, ktoré spravujú a riadia pôdu a regulujú využívanie pôdy. Môže zahŕňať činnosť týkajúcu sa samotného rozdelenia práv (poľnohospodárska reforma). Prerozdelenie pôdy je dôležitou otázkou vždy, keď sú práva na pôdu výrazne polarizované a prístup k pôde je veľmi nerovný, pôda nie je veľkými vlastníkmi dostatočne využívaná, alebo je potrebné riešiť krivdy minulosti. Samotné prerozdelenie pôdy však nestačí a môže viesť k dočasnému poklesu produktivity, ak neexistujú dostatočné hospodárske stimuly, inštitucionálna podpora a primerané finančné a technické opatrenia, ktoré by roľníkom pomohli rozvinúť ich hospodárstva a získať prístup na trhy. Navyše, intenzifikáciu obrábania pôdy, ktorá je ľahko narušiteľná, môže v prípade neexistencie primeraného plánovania využívania pôdy sprevádzať zhoršovanie životného prostredia. Prerozdelenie pôdy by sa teda malo uskutočniť v rámci udržateľnej poľnohospodárskej politiky, ktorá podporuje rodinné hospodárenie. V minulosti vlády uskutočňovali pozemkové reformy vyvlastňovaním veľkých vlastníkov. Tento typ pozemkovej reformy bol kritizovaný ako politicky problematický a vedúci ku konfliktom. Potom bola odskúšaná „pozemková reforma s podporou trhu“ založená na princípe dobrovoľného kupujúceho a dobrovoľného predávajúceho. Obidva tieto typy reforiem môžu viesť k nárastu cien, nadmerným požiadavkám na kompenzáciu a zbavovaniu sa menej úrodných častí pôdy zo strany vlastníkov, čo môže spätne viesť k značnému zadĺženiu kupujúcich alebo vysokým nákladom pre štát. +++++ TABLE +++++ V prípade vyvlastnenia by hlavnou zásadou mala byť primeraná kompenzácia zodpovedajúca hodnote skvalitnenia pôdy a jej produktívnemu využívaniu a potenciálu. Takéto opatrenia by však nikdy nemali viesť k vyhnaniu pôvodných a miestnych národov z ich tradičnej pôdy alebo obmedziť ich prístup k životne dôležitým zdrojom. Veľké hospodárstva vytvorené nezákonne by nemali mať nárok na kompenzáciu alebo odpredaj na voľnom trhu. Politickými podmienkami sú politická vôľa, národný konsenzus o legitímnosti prerozdelenia pôdy, podpora zo strany vidieckych sociálnych organizácií a mestského obyvateľstva. Taktiež je potrebná silná finančná a technická podpora darcov. Na zabezpečenie transparentných a spravodlivých postupov a vyhnutie sa politickej manipulácii je taktiež potrebné zabezpečiť nezávislé monitorovanie. Zatial čo prostredníctvom reforiem riadených trhom sa predchádza niektorým z rizík a ťažkostí spojených s nútenou akvizíciou a prerozdelením pôdy, dostupnosť pôdy na predaj a finančné obmedzenia vo veľkej miere obmedzujú tempo a dopad takýchto reforiem na chudobných. Ak sa rozsiahla nerovnosť nedá napraviť prostredníctvom trhových mechanizmov, bude možno potrebné uskutočniť poľnohospodárske reformy pod vedením štátu. Možno však preskúmať aj iné spôsoby, ako ovplyvniť rozdelenie práv: zdanenie pôdy; rokovania o dlhodobom prenájme pôdy osobám, ktoré pôdu nevlastnia; regulácia trhov predaja pôdy s cieľom uprednostniť miestnych roľníkov; dotované úvery na nákup pôdy určené chudobným. Toto všetko sú alternatívne spôsoby, ako zabrániť, aby sa pôda ležiaca ladom zhromaždila v rukách malého počtu ľudí, a ako podporiť prístup drobných roľníkov k pôde. Pracovný dokument zamestnancov Komisie SEC(2004) 1289 obsahuje súbor zásad, ktoré môžu napomôcť zabezpečenie udržateľnosti reformných procesov pôdnej politiky. 4. PRVKY PRÍSTUPU EÚ NA PODPORU IMPLEMENTÁCIE PÔDNEJ POLITIKY 4.1. Zaistenie práv na pôdu a súvisiace zdroje Na to, aby mohla politika zvýšiť rovnosť a podporiť poľnohospodársku produktivitu, musí zlepšiť prístup k pôde a zaistenie práv spojených s pôdou. Práva sú zaistené, ak nie sú bezdôvodne napadnuté a v prípade ich napadnutia môžu byť potvrdené súdnymi alebo arbitrážnymi orgánmi (či už tradičnými alebo štátnymi alebo obidvomi). Zaistenie práv na pôdu je teda vo veľkej miere otázkou existencie účinných inštitúcií a presadzovania pravidiel týkajúcich sa správy práv na pôdu, a nielen otázkou formálnej právnej povahy samotných práv. Neformálne systémy držby sú vo všeobecnosti dynamické a vyvíjajúce sa, ale môžu (hoci nie vždy musia) byť účinné a do istej miery prispôsobiteľné meniacim sa hospodárskym a technologickým podmienkam. Tradičné a neformálne systémy držby by nemali byť považované za obmedzenia brániace intenzifikácii poľnohospodárstva. 4.2. Stavanie na existujúcich právach a postupoch Cieľom reformy pôdnej politiky je zmeniť postupy využívania pôdy, ale keďže často nie sú k dispozícii fundované informácie, politika sa míňa cieľa. Aby bolo možné pochopiť povahu existujúcich problémov a môžné spôsoby ich riešenia, je potrebné uskutočniť hĺbkovú kvalitatívnu analýzu miestnych postupov a právnych predpisov týkajúcich sa pôdy, problémov týkajúcich sa neistoty, typov konfliktov a spôsobov prevodu. 4.3. Registrácia vlastníckych nárokov môže, ale nemusí byť riešením Registrácia pôdy alebo registrácia vlastníckych nárokov sa považovali za nevyhnutné na zaistenie práv, dosiahnutie zvýšenej produktivity a sprístupnenia úverov, ale skúsenosti ukazujú, že vlastnícke nároky nemusia byť na dosiahnutie týchto cieľov nevyhnutné ani dostatočné. Po prvé, práva na pôdu sú výsledkom uznania tak vládou, ako aj miestnou komunitou. Neformálne práva na pôdu nemôžu byť neisté, ak sú uznané na miestnej úrovni a nie sú nikým napadnuté. Po druhé, investície do pôdy závisia od priaznivého hospodárskeho kontextu, takže samotné zmeny v právach na pôdu nemôžu nič zmeniť. Naviac, programy registrácie vlastníckych nárokov na pôdu v makroekonomickom kontexte, ktorý ohrozuje životaschopnosť malých vlastníkov, môžu spôsobiť nútený predaj pôdy vedúci k tomu, že veľké množstvo ľudí ostane bez pôdy, k nahromadeniu a koncentrácii pôdy v rukách malého počtu ľudí a v dôsledku toho k väčšej chudobe a nerovnosti. Po tretie, zatiaľ čo boli vlastnícke nároky kedysi považované za záruku, keďže boli potrebné na získanie oficiálnych úverových zdrojov, v praxi banky v mnohých krajinách pri neexistencii funkčného trhu nechceli požičiavať peniaze vo vidieckych oblastiach. Navyše, programy registrácie pôdy sú spoľahlivé len vtedy, keď je register pravidelne aktualizovaný. To si vyžaduje značné náklady, ktoré musia byť pokryté buď vládou alebo užívateľmi pôdy. Na vytvorenie spoľahlivých a vhodných záznamov o právach dedín, rodín alebo jednotlivcov na pôdu a na to, aby mohla byť s nízkymi nákladmi zaregistrovaná široká škála práv, je preto potrebný celkový pohľad na katastrálne systémy a metódy registrácie vlastníckych nárokov. Inovačné systémy ponúkajú nové riešenia a je potrebné venovať pozornosť alternatívnym možnostiam (napr. oficiálne uznanie písomných zmlúv vypracovaných na miestnej úrovni). 4.4. Potreba zriadiť udržateľné systémy správy pôdy Správa pôdy zahŕňa rad rôznych funkcií [pozri Pracovný dokument zamestnancov Komisie SEC (2004) 1289], ktoré môžu byť vykonávané na rôznych úrovniach, celou škálou rôznych orgánov, preto navrhovanie systému správy pôdy je kľúčovou záležitosťou; centralizovaná správa pôdy je príliš často ťažkopádna, neefektívna a pre roľníkov nákladná a neprístupná. Je zjavné, že určitý stupeň subsidiarity napomáha dosiahnutie účinnejšej správy pôdy a prírodných zdrojov, keďže relevantnejšie a podrobnejšie vedomosti o právach na pôdu sú k dispozícii na miestnej úrovni. Vzhľadom na riziko korupcie a nepotizmu, ktoré začínajú ovládať miestnu správu pôdy, je kľúčom k akémukoľvek postúpeniu právomocí zabezpečiť, že súčasťou zvoleného systému sú vhodné brzdy, protiváhy a povinnosť zodpovedať sa, vrátane dohľadu zo strany vyšších inštitúcií. Cieľom systému správy pôdy by malo byť ponúknuť účinné zaistenie práv na pôdu a prírodné zdroje, ktoré vlastnia ľudia na vidieku a podporiť udržateľnú správu pôdy. Medzi kľúčové aspekty, ktoré treba pri správe pôdy zvážiť, patrí odstránenie rozporov medzi štandardmi; ponúknutie jednoduchých, prístupných postupov s dobre známymi pravidlami, ktoré riešia problémy roľníkov; presadzovanie účinných arbitrážnych systémov, ktoré sú ľuďom prístupné; odstránenie neúčinných prvkov zo správy pôdy a zabezpečenie povinnosti zodpovedať sa; udržiavanie verejného registra požiadaviek týkajúcich sa pôdy ešte pred ich registráciou a premenou na vlastnícky nárok; vyhnutie sa príležitostiam na korupciu, ktoré vznikajú v dôsledku zložitých a komplexných postupov a ustanovenie spôsobov odvolania sa. Za predpokladu, že sú vnímané ako prostriedky na podporu systému zameraného na užívateľa, môžu nové technológie (napr. GPS a GIS) zlepšiť kvalitu a účinnosť informačných systémov týkajúcich sa pôdy a znížiť náklady. Podobne môže i mapovanie za účasti obcí/dedín, spojené s tradičnými systémami správy pôdy, výrazne znížiť náklady, a zároveň poskytnúť užitočný nástroj pre plánovanie využívania pôdy a riešenie miestnych sporov. 4.5. Úloha trhov prenájmu pôdy pri zvyšovaní produktivity a zväčšovaní prístupu k pôde Pri transakciách týkajúcich sa pôdy dochádza k prevodu práv na pôdu medzi jej užívateľmi. Trhy predaja pôdy však môžu byť nedostupné pre osoby s obmedzenou kúpnou silou a sú narušované z dôvodu neúplných informácií a nedostatočných finančných služieb vo vidieckych oblastiach. V dôsledku toho môžu trhy predaja pôdy viesť k väčšej neefektívnosti a nerovnosti z dôvodu špekulácie, akvizície vidieckej pôdy mestskými či externými podnikateľmi a núteného predaja zo strany chudobných. Naproti tomu môžu byť trhy prenájmu pôdy efektívnejšie a spravodlivejšie. Vzhľadom na primerané bezpečnostné záruky pre strany zúčastňujúce sa transakcie poskytujú trhy prenájmu flexibilné protriedky na zvýšenie alebo zníženie vlastnenej pôdy v súlade s meniacimi sa potrebami. Zvýšené riziká alebo nedostatok hotovosti možno účinne riešiť aj formou árendy. K zaisteniu dohôd o prenájme pôdy môžu prispieť aj postupy potvrdzovania právnej platnosti písomných zmlúv zo strany miestnych orgánov, ako sa o to pokúšajú v Bangladéši. Avšak tieto riešenia sú obmedzené, ak medzi vlastníkmi a nájomcami existuje výrazná asymetria. Vyjasnenie pravidiel (napr. výška poplatkov, trvanie zmlúv) a umožnenie prístupu chudobných k úverom a poradenstvu preto prispieva k vzniku účinných trhov prenájmu. 5. ÚLOHA DARCOV EÚ V minulosti sa mnohí darcovia, vrátane ES a členských štátov EÚ, zdráhali zapojiť do politicky vysoko citlivej oblasti reformy pôdnej politiky. Pomoc darcov sa často obmedzila na podporu registrácie vlastníckych nárokov a informačných systémov týkajúcich sa pôdy, teda činností, ktoré sa nepovažovali za sporné, ale za technické, neutrálne a univerzálne. Táto neutrálnosť je len zdanlivá a tento postoj často viedol k rozhodnutiam, ktoré neboli vhodné pre realitu na miestnej úrovni, čím dochádzalo k vylúčeniu chudobných. Zatial čo je reforma pôdnej politiky zdĺhavým a zložitým procesom, ktorý vyžaduje širokú politickú diskusiu vo vnútri krajiny, darcovia k nej môžu výrazne prispieť, ak sa správajú opatrne. Môžu uľahčiť verejnú diskusiu, podporiť procesy bez toho, aby urýchľovali ich tempo a ponúknuť financovanie nákladných častí prípravy a implementácie reforiem pôdnej politiky, vrátane najmä predaja pôdy na prerozdelenie, bez toho, aby prebrali úlohu vlády. Môžu prispieť k výskumu, budovaniu inštitúcií a kapacít pre jednotlivé zúčastnené subjekty (miestnu/ústrednú vládu, organizácie roľníkov atď.) a monitorovaniu a vyhodnocovaniu. +++++ TABLE +++++ Rastúci význam reformných procesov pôdnej politiky a problematiky pôdy vo všeobecnosti pre rozvoj vidieka a vykorenenie chudoby poskytuje dobré dôvody pre zvýšené zapojenie členských štátov EÚ a ES a ich lepšiu koordináciu. Vzhľadom na skúsenosti Európy v oblasti pôdnej politiky, správy pôdy, podpory rodinnému hospodáreniu a právnej úpravy týkajúcej sa trhov s pôdou a jej značné financovanie týchto oblastí, EÚ by mala zohrávať dôležitú úlohu v medzinárodných diskusiách a v rozvojovej politike vo vzťahu k držbe pôdy a právnej úprave týkajúcej sa pôdy. Takáto úloha vyžaduje vyvážený prístup, ktorý uznáva, že trhy nie sú jediným prostriedkom na dosiahnutie sociálnych cieľov. ES má v oblasti iniciovania a podpory pri vytváraní flexibilného konsorcia darcov z členských štátov EÚ na riešenie problematiky pôdy v partnerských krajinách komparatívnu výhodu. Možnosti, ktoré treba zvážiť, vo všeobecnejšej rovine zahŕňajú: - iniciovanie spoločného prístupu k reforme pôdnej politiky a držby pôdy, stimulovanie výmeny skúseností medzi ES a členskými štátmi a podpora väčšej koordinácie a rovnakého chápania otázok týkajúcich sa pôdy; - obhajovanie vyváženejšieho prístupu k reformám pôdnej politiky zo strany multilaterálnych inštitúcií a väčšej integrácie problematiky držby pôdy do národných rozvojových procesov (strategické dokumenty v oblasti znižovania chudoby, PRSP; národné/miestne rozvojové stratégie atď.); - aktívnu podporu koordinácie a spolupráce ďalších darcov najmä v rámci rodiny OSN (Organizácia Spojených národov pre výživu a poľnohospodárstvo, FAO; Medzinárodný fond pre poľnohospodársky rozvoj, IFAD a Rozvojový program OSN, UNDP), na podporu národných reformných procesov, a to v súlade s komparatívnou výhodou každej z týchto agentúr, ich konkrétnym odborným zameraním a prítomnosťou v krajine; - rozvíjanie iniciatív v oblasti aplikovaného výskumu a vývoja týkajúcich sa prepojenia medzi pôdou, rovnosťou a sociálnym rozvojom, poľnohospodárskym rozvojom a chudobou a medzi držbou pôdy a životným prostredím, ako aj v oblasti nezávislého monitorovania/vyhodnocovania reforiem pôdnej politiky. Vo všeobecnejšej rovine môžu ES a členské štáty EÚ výrazne zvýšiť vplyv reforiem pôdnej politiky spoločnou podporou národných reformných procesov a najmä: - podporou diskusie a výmeny skúseností o problematike pôdy a pôdnej politike, vo vzťahu k hospodárskym politikám najmä na regionálnej úrovni; - prispievaním k dosiahnutiu skutočnej účasti v procese navrhovania pôdnej politiky a reforiem prostredníctvom podpory vlády k stimulácii účasti občianskej spoločnosti, menšinových skupín a pôvodných národov a miestnych komunít v diskusii, podpory ich účasti a sprístupňovania poznatkov a medzinárodných skúseností; - podporou navrhovania a implementácie sektorových prístupov s cieľom implementovať reformy pôdnej politiky a držby pôdy umožňujúce účasť zainteresovaných strán, ktoré zohľadňujú inštitucionálny vývoj a problematiku udržateľnosti a opätovne sa objavujúce finančné dôsledky; - podporou pozemkovej reformy a prerozdelenia pôdy , najmä tam, kde pretrváva veľká nerovnosť. Tam, kde to podmienky umožňujú, môže to zahŕňať financovanie transparentných a kontrolovateľných systémov akvizície pôdy zo strany štátu alebo nadobúdateľov alebo iných agentúr v ich mene, v závislosti od toho, čo je najvhodnejšie v miestnych podmienkach. - podporou rozvoja kapacít v správe pôdy na všetkých úrovniach, vrátane miestnych komunít; - podporou monitorovania a vyhodnocovania dopadu reformy a stimulovaním vhodného šírenia výsledkov výskumu a diskusie o nich, aby bola reforma pôdnej politiky dynamickým procesom. 6. ZÁVERY Prostredníctvom tohto oznámenia Komisia načrtáva nový referenčný rámec na podporu reformy pôdnej politiky v rozvojových krajinách. Očakáva sa, že uľahčí poskytovanie podpory národným reformným procesom a zvýši koordináciu a spoluprácu s členskými štátmi a inými darcami. Komisia prijíma toto oznámenie a predkladá ho na schválenie Rade a Parlamentu. Ďalej poznamenáva, že pripojené operačné usmernenia [pozri Pracovný dokument zamestnancov Komisie SEC (2004) 1289] poskytujú praktický nástroj na usmernenie Komisie a členských štátov pri navrhovaní a implementácii programov na podporu reformných procesov pôdnej politiky v rozvojových krajinách a v krajinách v procese transformácie. [1] Kľúčové pojmy pozri v Pracovnom dokumente zamestnancov Komisie SEC(2004) 1289. [2] Táto politika vo veľkej miere čerpá z práce iných darcov, najmä Svetovej banky, Organizácie Spojených národov pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO), Medzinárodného fondu pre poľnohospodársky rozvoj (IFAD) a agentúr členských štátov EÚ. [3] Aj keď sa tento materiál zameriava najmä na pôdu na vidieku, problematika pôdy je kľúčová aj v mestských/prímestských oblastiach. [4] V jednotlivých krajinách sa reformné procesy značne odlišujú a možno ich zovšeobecniť len v obmedzenom rozsahu. Pracovný dokument zamestnancov Komisie SEC(2004) 1289 obsahuje orientačný zoznam prvkov a prehľad otázok, ktoré prevládajú v rôznych geografických regiónoch.