Význam globálnych štandardov, ktoré vypracúva výbor BCBS, sa zvyšuje vzhľadom na čoraz globálnejší a prepojenejší charakter bankového sektora. Hoci globalizovaný bankový sektor uľahčuje medzinárodný obchod a investície, vytvára aj komplexnejšie finančné riziká. Bez jednotných globálnych štandardov by sa banky mohli rozhodnúť, že svoje činnosti začnú vykonávať v jurisdikcii s najmiernejšími režimami regulácie a dohľadu. To by mohlo viesť k regulačným pretekom ku dnu s cieľom prilákať bankové podniky a zároveň by to mohlo zvýšiť riziko celosvetovej finančnej nestability. Medzinárodná koordinácia v oblasti globálnych štandardov do veľkej miery obmedzuje tento druh rizikovej súťaže a je kľúčom k zachovaniu finančnej stability v globalizovanom svete. Globálne štandardy okrem toho zjednodušujú život medzinárodne pôsobiacich bánk – medzi ktorými je značný počet bánk z EÚ – pretože zaručujú, aby sa veľmi podobné pravidlá uplatňovali v najdôležitejších finančných centrách sveta.

Prechod k cieľom Komisie v oblasti udržateľnosti si vyžaduje nebývalé finančné úsilie o zmiernenie zmeny klímy a adaptáciu na ňu, o obnovu prírodného kapitálu a posilnenie odolnosti a širšieho sociálneho kapitálu. Verejné financie bez ďalšej pomoci postačovať nebudú. Súkromné investície v rámci prechodu na udržateľné, uhlíkovo neutrálne, obehové a spravodlivé hospodárstvo sa musia zvýšiť, aby zodpovedali odhadovanému množstvu zdrojov, ktoré treba vynaložiť na dosiahnutie týchto cieľov. Cieľom stratégie Komisie pre ekologické financovanie je postaviť ekologické a udržateľné financovanie do centra finančného systému. Bankové sprostredkovanie bude preto zohrávať kľúčovú úlohu pri financovaní prechodu na udržateľnejšie hospodárstvo. Zároveň je pravdepodobné, že tento prechod bude pre banky predstavovať riziká, ktoré budú musieť náležite riadiť s cieľom zabezpečiť minimalizáciu rizík ohrozujúcich finančnú stabilitu. A práve tu je potrebná prudenciálna regulácia, ktorá môže v tejto súvislosti zohrávať kľúčovú úlohu. Táto skutočnosť bola uznaná v stratégii EÚ, v ktorej sa zdôraznila potreba lepšieho začlenenia environmentálnych a sociálnych rizík a rizík v oblasti správy a riadenia do prudenciálneho rámca EÚ. Samotné súčasné právne požiadavky nestačia na to, aby poskytli stimuly na systematické a konzistentné riadenie rizík ESG zo strany bánk.

Zatiaľ čo bankám by vznikli jednorazové administratívne a prevádzkové náklady na vykonanie zmien pravidiel, očakáva sa, že vďaka zjednodušeniam vyplývajúcim z niekoľkých uprednostňovaných možností (napríklad odstránenie prístupov interných modelov) by sa v porovnaní so súčasnosťou znížili opakujúce sa náklady.

V posúdení vplyvu sa zvážilo množstvo politických možností v rámci štyroch kľúčových politických rozmerov, ako aj východisková situácia, v rámci ktorej by sa neprijalo žiadne opatrenie Únie. Ako vyplýva zo simulačnej analýzy a makroekonomického modelovania vypracovaného v posúdení vplyvu, očakáva sa, že vykonanie uprednostňovaných možností a zohľadnenie všetkých opatrení v návrhu povedie k váženému priemernému zvýšeniu minimálnych kapitálových požiadaviek bánk v EÚ zo +6,4 % na +8,4 % v dlhodobom horizonte (do roku 2030), po predpokladanom prechodnom období. V strednodobom horizonte (v roku 2025) sa očakáva zvýšenie v rozpätí od +0,7 % do +2,7 %.

Článkom 87a smernice CRD sa do prudenciálneho rámca zavádza rozmer udržateľnosti s cieľom zabezpečiť lepšie riadenie rizík ESG a podnietiť lepšie prideľovanie bankových prostriedkov na udržateľné projekty, čo pomáha pri transformácii na udržateľnejšie hospodárstvo. Článok 87a takisto umožňuje príslušným orgánom preskúmavať súlad bánk s príslušnými cieľmi politiky Únie alebo širšími trendmi transformácie týkajúcimi sa environmentálnych faktorov, sociálnych faktorov a faktorov riadenia a správy a riadenia environmentálnych a sociálnych rizík a rizík v oblasti správy a riadenia (riziká ESG) bankami v krátkodobom, strednodobom a dlhodobom horizonte, čo povedie k lepšiemu pochopeniu týchto rizík a príslušným orgánom umožní riešiť obavy týkajúce sa finančnej stability, ktoré by mohli vyplynúť z toho, že úverové inštitúcie budú naďalej nesprávne oceňovať riziká ESG. Aby sa zabezpečila konzistentnosť posúdenia rizík ESG, v článku 87a sa orgánu EBA nariaďuje, aby bližšie špecifikoval kritériá posudzovania rizík ESG vrátane toho, ako by sa mali identifikovať, merať, riadiť a monitorovať, ako aj toho, ako by úverové inštitúcie mali vypracúvať konkrétne plány na riešenie a vykonávanie interných stresových testov odolnosti voči rizikám ESG a dlhodobých negatívnych dosahov týchto rizík.

So zreteľom na tento cieľ je nevyhnutné zabrániť tomu, aby sa oblasti alebo segmenty trhov mohli nachádzať mimo rozsahu alebo dosahu systému prudenciálnej regulácie a dohľadu, keďže v tomto scenári by sa v týchto segmentoch mohli nekontrolovane hromadiť riziká a šíriť sa do iných častí finančného systému s veľmi škodlivými účinkami. Je to dôležité najmä pre tie časti finančných trhov, do ktorých sú úzko zapojené úverové inštitúcie.

Namiesto toho by primeranejšie bolo vytvoriť ad hoc súbor minimálnych harmonizačných požiadaviek, ktorý by sa opieral o existujúce vnútroštátne rámce členských štátov platné v súčasnosti a ktorý by zaisťoval minimálne normy a konzistentné požiadavky v celej Únii. Takýto rámec by poskytol potrebnú jasnosť, predvídateľnosť a transparentnosť pre podniky z tretích krajín, ktoré chcú poskytovať bankové služby prostredníctvom pobočiek v jednom alebo vo viacerých členských štátoch. Zároveň by sa tým zosúladili požiadavky EÚ na pobočky z tretích krajín s prevládajúcou medzinárodnou praxou, pretože mnohé tretie krajiny uplatňujú podobné alebo rovnocenné požiadavky na pobočky zahraničných bánk pôsobiace na ich území.

Aj keď zachovanie súčasného stavu nie je žiaducou možnosťou, podriadenie pobočiek z tretích krajín celému súboru prudenciálnych požiadaviek a požiadaviek dohľadu, ktoré sa vzťahujú na úverové inštitúcie podľa nariadenia CRR a smernice CRD, by mohlo byť neprimerané, pretože by sa tým primerane nezohľadnili ich odlišné črty vo vzťahu k úverovým inštitúciám s ústredím v EÚ a na takéto pobočky z tretích krajín by to malo významný škodlivý vplyv.

Posúdenie systémového významu pobočiek z tretích krajín, ktoré patria do skupiny z tretej krajiny s pobočkami a dcérskymi spoločnosťami v celej EÚ, musí viesť i) orgán konsolidovaného dohľadu nad príslušnou skupinou v Únii, ak sa uplatňuje článok 111 smernice CRD; ii) príslušný orgán, ktorý by sa stal konsolidovaným orgánom skupiny v EÚ v súlade s uvedeným článkom, ak by sa pobočky z tretích krajín považovali za dcérske inštitúcie; alebo iii) orgán EBA, ak hlavný príslušný orgán nezačal posudzovanie, alebo v lehote troch mesiacov nebol určený hypotetický orgán konsolidovaného dohľadu. Rozhodnutie, či uložiť niektorú z uvedených požiadaviek alebo odložiť uloženie takýchto požiadaviek pobočkám z tretích krajín, ktoré sa na základe posúdenia považujú za systémové, musí prijať ako spoločné rozhodnutie hlavný príslušný orgán a príslušné orgány zodpovedné za dohľad nad pobočkami z tretích krajín a dcérskymi spoločnosťami tej istej skupiny z tretej krajiny.

(8)S cieľom zabezpečiť proporcionalitu a vyhnúť sa neprimeranej administratívnej záťaži by sa tieto dodatočné právomoci príslušných orgánov mali vzťahovať len na operácie, ktoré sa považujú za významné. Za významné operácie by sa mali automaticky považovať len operácie pozostávajúce zo zlúčenia alebo splynutia alebo rozdelenia, keďže možno očakávať, že novovytvorený subjekt bude mať výrazne odlišný prudenciálny profil ako subjekty pôvodne zapojené do zlúčenia alebo splynutia alebo rozdelenia. Subjekty, ktoré uskutočňujú zlúčenia alebo splynutia alebo rozdelenie, by ich navyše nemali uzatvárať skôr, ako dostanú kladné stanovisko od príslušných orgánov. Ostatné operácie (vrátane nadobudnutia účasti a prevodov aktív a záväzkov), ak sa považujú za významné, by mali posudzovať príslušné orgány na základe postupu tichého súhlasu.

(6)Aby sa zabezpečilo, že príslušné orgány budú môcť zasiahnuť pred uskutočnením jednej z týchto významných operácií, mali by byť informované ex ante. K tomuto oznámeniu by sa mali priložiť informácie potrebné na to, aby príslušné orgány mohli posúdiť plánovanú operáciu z prudenciálneho hľadiska a z hľadiska boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu. Toto posudzovanie príslušnými orgánmi by sa malo začať v okamihu prijatia oznámenia vrátane všetkých požadovaných informácií a v prípade nadobudnutia významného podielu alebo v prípade významného prevodu aktív a záväzkov by malo byť časovo obmedzené.

(5)Pokiaľ ide o zlúčenie alebo splynutie a rozdelenie, v smernici (EÚ) 2017/1132 sa stanovujú harmonizované pravidlá a postupy, najmä pre cezhraničné zlúčenia alebo splynutia a rozdelenia kapitálových spoločností. Postup posudzovania príslušnými orgánmi stanovený v tejto smernici by preto mal dopĺňať smernicu (EÚ) 2017/1132 a nemal by byť v rozpore so žiadnym z jej ustanovení. V prípade tých cezhraničných zlúčení alebo splynutí a rozdelení, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice (EÚ) 2017/1132, by odôvodnené stanovisko vydané príslušným orgánom dohľadu malo byť súčasťou posudzovania súladu so všetkými príslušnými podmienkami a riadneho dokončenia všetkých postupov a formálnych náležitostí vyžadovaných pre osvedčenie predchádzajúce zlúčeniu alebo splynutiu alebo osvedčenie predchádzajúce rozdeleniu. Odôvodnené stanovisko by sa preto malo postúpiť určenému vnútroštátnemu orgánu, ktorý je zodpovedný za vydanie osvedčenia predchádzajúceho zlúčeniu alebo splynutiu alebo osvedčenia predchádzajúceho rozdeleniu podľa smernice (EÚ) 2017/1132.

(4)Orgány dohľadu nad úverovými inštitúciami by mali mať všetky potrebné právomoci, ktoré im umožňujú vykonávať svoje povinnosti a ktoré sa vzťahujú na rôzne operácie vykonávané dohliadanými subjektmi. Na tento účel a na účel zabezpečenia rovnakých podmienok musia mať orgány dohľadu k dispozícii všetky právomoci v oblasti dohľadu, ktoré im umožňujú pokryť významné operácie, ktoré môžu vykonávať dohliadané subjekty. Európska centrálna banka a vnútroštátne príslušné orgány by preto mali byť informované v prípade, že významná operácia vrátane nadobudnutia významných podielov vo finančných alebo nefinančných subjektoch zo strany dohliadaných subjektov, významných prevodov aktív a záväzkov z dohliadaných subjektov alebo do nich a zlúčenia alebo splynutia a rozdelenia zahŕňajúce dohliadané subjekty, ktoré vykonáva dohliadaný subjekt, vyvoláva obavy v súvislosti s jej prudenciálnym profilom alebo možnými aktivitami prania špinavých peňazí a financovania terorizmu. ECB a vnútroštátne príslušné orgány by okrem toho mali mať právomoc v takýchto prípadoch zasiahnuť.

(3)Poskytovanie bankových služieb v Únii je podmienené predchádzajúcim povolením úverovej inštitúcie a fyzickou prítomnosťou prostredníctvom právnickej osoby alebo pobočky na území Únie. Len tak môžu úverové inštitúcie podliehať účinnej prudenciálnej regulácii a dohľadu, ktoré sú potrebné na minimalizáciu rizika zlyhania, a ak k nemu dôjde, na riadenie tohto zlyhania, aby sa zabránilo jeho nekontrolovanému šíreniu a následnému kolapsu finančného systému (riziko nákazy napríklad masívnym vyberaním vkladov z bánk alebo zlyhaním banky vyvolaným neobozretným poskytovaním pôžičiek). Poskytovaním bankových služieb v Únii bez takejto fyzickej prítomnosti by sa zvýšila prítomnosť a prevaha na finančných trhoch, kde sú úverové inštitúcie úzko zapojené do rizikových segmentov, ktoré nepodliehajú prudenciálnej regulácii a dohľadu Únie, čo môže v konečnom dôsledku ohroziť finančnú stabilitu Únie alebo jednotlivých členských štátov Únie. Finančná kríza z rokov 2008 – 2009 predstavuje najnovší historický precedens, ktorý zdôrazňuje, že malé segmenty trhu sa môžu stať zdrojom významných hrozieb pre finančnú stabilitu Únie a jej členských štátov, ak sa vynechajú z rozsahu pôsobnosti prudenciálnej regulácie a dohľadu. Preto je potrebné v práve Únie stanoviť výslovnú požiadavku, aby podniky zriadené v tretej krajine, ktoré chcú poskytovať bankové služby v Únii, zriadili aspoň pobočku v členskom štáte a aby táto pobočka mala povolenie v súlade s právnymi predpismi Únie, pokiaľ podnik nechce poskytovať bankové služby v Únii prostredníctvom dcérskej spoločnosti. Táto požiadavka na zriadenie pobočky by sa však nemala vzťahovať na prípady investovania z vlastného podnetu, keďže v tomto prípade je to klient, ktorý osloví podnik v tretej krajine so žiadosťou o poskytnutie služby.

(2)Príslušné orgány by mali mať potrebnú právomoc odobrať povolenie udelené úverovej inštitúcii, ak bola takáto úverová inštitúcia vyhlásená za inštitúciu, ktorá zlyháva alebo pravdepodobne zlyhá, a zároveň nesplnila ďalšie podmienky pre riešenie krízových situácií stanovené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2014/59/EÚ alebo nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014. V takejto situácii by úverová inštitúcia mala byť zlikvidovaná v súlade s platným vnútroštátnym insolvenčným konaním alebo v rámci iných druhov konaní stanovených pre tieto inštitúcie podľa vnútroštátneho práva, a preto by mala prestať vykonávať činnosti, na ktoré bolo povolenie udelené.

(1)Príslušné orgány, ich zamestnanci a členovia ich riadiacich orgánov by mali byť nezávislí od politického a ekonomického vplyvu. Riziká konfliktov záujmov oslabujú integritu finančného systému Únie a poškodzujú cieľ integrovanej bankovej únie a únie kapitálových trhov. Smernica 2013/36/EÚ by mala poskytnúť podrobnejšie ustanovenia pre členské štáty, aby sa zabezpečilo, že príslušné orgány vrátane ich zamestnancov a vedenia budú konať nezávisle a objektívne. V tejto súvislosti by sa mali stanoviť minimálne požiadavky na predchádzanie konfliktom záujmov. Európsky orgán pre bankovníctvo (EBA) by mal vydať usmernenia určené príslušným orgánom o predchádzaní konfliktom záujmov na základe medzinárodných najlepších postupov.

(11)Orgán EBA by sa mal poveriť vypracovaním regulačných technických predpisov a vykonávacích technických predpisov na zabezpečenie primeraného rámca využívania týchto dodatočných právomocí v oblasti dohľadu. V týchto regulačných technických predpisoch a vykonávacích technických predpisoch by sa predovšetkým mali určiť informácie, ktoré majú príslušné orgány dostávať, prvky, ktoré sa majú posudzovať, a spolupráca, ak je zapojený viac ako jeden príslušný orgán. Tieto rôzne prvky sú kľúčové na zabezpečenie toho, aby sa dostatočne harmonizovanou metodikou dohľadu umožnilo účinné vykonávanie ustanovení o dodatočných právomociach s minimálnou možnou dodatočnou administratívnou záťažou.

(12)Je nevyhnutné, aby úverové inštitúcie, finančné holdingové spoločnosti a zmiešané finančné holdingové spoločnosti dodržiavali prudenciálne požiadavky, aby sa zaistila ich bezpečnosť a spoľahlivosť a zachovala stabilita finančného systému na úrovni Únie ako celku, ako aj na úrovni každého členského štátu. ECB a vnútroštátne príslušné orgány by preto mali mať právomoc prijať včasné a rozhodné opatrenia, ak tieto úverové inštitúcie, finančné holdingové spoločnosti a zmiešané finančné holdingové spoločnosti a ich výkonní manažéri nedodržiavajú prudenciálne požiadavky alebo rozhodnutia v oblasti dohľadu.

(13)Na zabezpečenie rovnakých podmienok v oblasti právomocí ukladania sankcií by sa od členských štátov malo vyžadovať, aby stanovili účinné, primerané a odradzujúce správne sankcie, pravidelné penále a iné správne opatrenia v súvislosti s porušením vnútroštátnych ustanovení, ktorými sa transponuje táto smernica, a porušení nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013. Členské štáty môžu ukladať správne sankcie najmä vtedy, ak príslušné porušenie podlieha aj vnútroštátnemu trestnému právu. Tieto správne sankcie, pravidelné penále a iné správne opatrenia by mali spĺňať určité minimálne požiadavky vrátane minimálnych právomocí, ktoré by sa mali zveriť príslušným orgánom, aby ich mohli ukladať, kritérií, ktoré by príslušné orgány mali zohľadňovať pri ich uplatňovaní, požiadaviek na zverejnenie alebo úrovní správnych sankcií a pravidelných penále. Členské štáty by mali stanoviť osobitné pravidlá a účinné mechanizmy týkajúce sa uplatňovania pravidelných penále.

(14)Správne peňažné sankcie by mali mať odrádzajúci účinok, aby sa fyzickej alebo právnickej osobe, ktorá porušuje vnútroštátne ustanovenia, ktorými sa transponuje smernica 2013/36/EÚ, alebo ktorá porušuje nariadenie (EÚ) č. 575/2013, zabránilo v tom, aby sa v budúcnosti zapájala do rovnakého alebo podobného konania. Od členských štátov by sa malo vyžadovať, aby stanovili správne sankcie, ktoré sú účinné, primerané a odradzujúce. Príslušné orgány by navyše mali pri určovaní typu správnych sankcií alebo iných správnych opatrení a výšky správnych peňažných sankcií prihliadať na všetky predchádzajúce trestné sankcie, ktoré mohli byť uložené tej istej fyzickej alebo právnickej osobe zodpovednej za to isté porušenie. Tým sa má zabezpečiť, aby sa prísnosť všetkých sankcií a iných správnych opatrení uložených na represívne účely v prípade kumulácie správnych a trestných konaní obmedzila na to, čo je potrebné vzhľadom na závažnosť príslušného porušenia. Na tento účel je nevyhnutné posilniť spoluprácu medzi príslušnými orgánmi a justičnými orgánmi v prípade kumulácie správnych a trestných konaní proti tým istým osobám, ktoré sú zodpovedné za to isté porušenie. Členské štáty by mali stanoviť osobitné pravidlá a mechanizmy na uľahčenie takejto spolupráce.

(15)Príslušné orgány by mali mať možnosť ukladať správne sankcie tej istej fyzickej alebo právnickej osobe, ktorá je zodpovedná za tie isté činy alebo opomenutia. Takouto kumuláciou konaní a sankcií za to isté porušenie by sa však mali sledovať rôzne ciele všeobecného záujmu. Členské štáty by mali stanoviť pravidlá na zabezpečenie primeranej koordinácie medzi správnym a trestným konaním. Týmito pravidlami by sa ukladanie kumulatívnych sankcií dotknutej fyzickej alebo právnickej osobe v súvislosti s tým istým porušením malo obmedziť na to, čo je nevyhnutne potrebné na splnenie týchto jednotlivých cieľov. Členské štáty by okrem toho mali stanoviť pravidlá, ktorými sa zabezpečí, že prísnosť všetkých správnych a trestných sankcií a iných opatrení uložených v prípadoch kumulácie konaní sa obmedzí na to, čo je potrebné vzhľadom na závažnosť príslušného porušenia. Členské štáty by takisto mali zabezpečiť, aby takýto súbeh konaní a následných sankcií bol v súlade so zásadou ne bis in idem, a náležitú ochranu práv dotknutej fyzickej alebo právnickej osoby.

(16)Správne peňažné sankcie právnických osôb by sa mali uplatňovať dôsledne, najmä pokiaľ ide o určenie maximálnej výšky správnych sankcií, pri ktorej by sa mal zohľadňovať celkový čistý ročný obrat príslušného podniku. Súčasné vymedzenie pojmu celkový čistý ročný obrat v smernici 2013/36/EÚ však nie je ani dostatočne vyčerpávajúce, ani dostatočne jasné a úplné na to, aby sa zabezpečili rovnaké podmienky pri uplatňovaní správnych peňažných sankcií. Preto treba objasniť niekoľko prvkov súčasného vymedzenia pojmu celkový čistý ročný obrat, aby sa predišlo nejednotnému výkladu.

(17)Okrem správnych sankcií by príslušné orgány mali byť splnomocnené ukladať pravidelné penále úverovým inštitúciám, finančným holdingovým spoločnostiam, zmiešaným finančným holdingovým spoločnostiam a ich výkonným manažérom za nedodržiavanie povinností vyplývajúcich zo smernice 2013/36/EÚ, z nariadenia (EÚ) č. 575/2013 alebo z rozhodnutia, ktoré vydal príslušný orgán. Tieto opatrenia na presadzovanie by sa mali uložiť, ak porušovanie požiadavky alebo rozhodnutia v oblasti dohľadu príslušného orgánu naďalej trvá. Príslušné orgány by mali mať možnosť uložiť tieto opatrenia na presadzovanie bez toho, aby museli predchádzajúcu žiadosť, príkaz alebo varovanie adresovať strane, ktorá porušila pravidlá. Keďže účelom pravidelných penále je prinútiť fyzické alebo právnické osoby, aby ukončili aktuálne porušovanie predpisov, uplatňovanie pravidelných penále by nemalo brániť príslušným orgánom v tom, aby ukladali následné správne sankcie za to isté porušenie.

(18)Je potrebné stanoviť správne sankcie, pravidelné penále a iné správne opatrenia, aby sa zabezpečil čo najširší rozsah pre zásah po spáchaní porušenia a aby sa pomohlo zabrániť ďalším porušeniam bez ohľadu na to, či sú podľa vnútroštátneho práva klasifikované ako správna sankcia alebo iné správne opatrenie. Členské štáty by preto mali mať možnosť stanoviť ďalšie sankcie a vyššie úrovne správnych peňažných sankcií.

(19)Príslušné orgány by mali ukladať pravidelné penále, ktoré sú primerané a účinné. Príslušný orgán by preto mal zohľadniť možný vplyv pravidelného penále na finančnú situáciu právnickej alebo fyzickej osoby, ktorá porušuje pravidlá, a snažiť sa zabrániť tomu, aby sankcia spôsobila platobnú neschopnosť právnickej alebo fyzickej osoby, ktorá porušuje pravidlá, doviedla ju do vážnych finančných ťažkostí alebo aby predstavovala neprimeraný percentuálny podiel z jej celkového ročného obratu.

(20)Ak právny systém členského štátu nepovoľuje správne sankcie stanovené v tejto smernici, pravidlá o správnych sankciách možno uplatniť tak, že sankciu navrhne príslušný orgán a uložia ju justičné orgány. Preto je potrebné, aby tieto členské štáty zabezpečili, aby uplatňovanie pravidiel a sankcií malo rovnaký účinok ako správne sankcie, ktoré uložili príslušné orgány. Pri ukladaní takýchto sankcií by justičné orgány mali prihliadať na odporúčanie príslušného orgánu, ktorý sankciu navrhol. Uložené sankcie by mali byť účinné, primerané a odradzujúce.

(21)Zoznam porušení, na ktoré sa vzťahujú správne sankcie, pravidelné penále a iné správne opatrenia, by sa mal doplniť s cieľom stanoviť primerané sankcie za porušenia vnútroštátnych ustanovení, ktorými sa transponuje smernica 2013/36/EÚ a nariadenie (EÚ) č. 575/2013. Preto by sa mal zmeniť zoznam porušení podľa článku 67 smernice 2013/36/EÚ.

(22)Regulácia pobočiek zriadených podnikmi z tretej krajiny na poskytovanie bankových služieb v členskom štáte podlieha vnútroštátnemu právu a len vo veľmi obmedzenom rozsahu je harmonizovaná smernicou 2013/36/EÚ. Hoci pobočky z tretích krajín sú na bankových trhoch Únie výrazne zastúpené, v súčasnosti sa na ne vzťahujú len veľmi vysoké požiadavky na informácie, nevzťahujú sa však na ne žiadne prudenciálne normy na úrovni Únie ani dohody o spolupráci v oblasti dohľadu. Výsledkom úplnej absencie spoločného prudenciálneho rámca je skutočnosť, že pobočky z tretích krajín podliehajú rozdielnym vnútroštátnym požiadavkám rôznej úrovne obozretnosti a dosahu. Príslušným orgánom navyše chýbajú komplexné informácie a potrebné nástroje dohľadu na riadne monitorovanie špecifických rizík, ktoré vytvárajú skupiny z tretích krajín pôsobiace v jednom alebo viacerých členských štátoch prostredníctvom pobočiek a dcérskych spoločností. V súčasnosti neexistujú žiadne integrované mechanizmy dohľadu vo vzťahu k nim a príslušný orgán zodpovedný za dohľad nad každou pobočkou skupiny z tretej krajiny si nemusí vymieňať informácie s príslušnými orgánmi vykonávajúcimi dohľad nad inými pobočkami a dcérskymi spoločnosťami tej istej skupiny. Takéto roztrieštené regulačné prostredie vytvára riziká pre finančnú stabilitu a integritu trhu Únie, ktoré by sa mali náležite riešiť prostredníctvom harmonizovaného rámca pre pobočky z tretích krajín. Takýto rámec by mal obsahovať minimálne spoločné požiadavky na povoľovanie, prudenciálne normy, vnútorné riadenie, dohľad a podávanie správ. Tento súbor požiadaviek by mal vychádzať z požiadaviek, ktoré členské štáty už uplatňujú na pobočky z tretích krajín na svojom území, a v rámci neho by sa mali zohľadňovať podobné alebo rovnocenné požiadavky, ktoré tretie krajiny uplatňujú na zahraničné pobočky, s cieľom zabezpečiť konzistentnosť medzi členskými štátmi a zosúladiť rámec Únie pre pobočky z tretích krajín s prevládajúcimi medzinárodnými postupmi v tejto oblasti.

(23)Z dôvodov proporcionality by sa požiadavky na pobočky z tretích krajín mali zohľadňovať vo vzťahu k riziku, ktoré predstavujú pre finančnú stabilitu a integritu trhu Únie a členských štátov. Pobočky z tretích krajín by sa preto mali kategorizovať buď do triedy 1, ak sa považujú za rizikovejšie, alebo do triedy 2, ak sú malé a menej zložité a nepredstavujú významné riziko pre finančnú stabilitu [v súlade s vymedzením pojmu „malá a menej zložitá inštitúcia“ v nariadení (EÚ) č. 575/2013]. Pobočky z tretích krajín so zaúčtovanými aktívami v členskom štáte vo výške 5 000 000 000 EUR alebo viac by sa preto mali považovať za také, ktoré predstavujú väčšie riziko z dôvodu ich väčšej veľkosti a zložitosti, pretože ich zlyhanie by mohlo viesť k významnému narušeniu trhu členského štátu s bankovými službami alebo jeho bankového systému. Pobočky z tretích krajín s povolením prijímať retailové vklady by sa takisto mali považovať za rizikovejšie, a to bez ohľadu na ich veľkosť, pokiaľ by ich zlyhanie ovplyvnilo vysoko zraniteľných vkladateľov a pokiaľ by mohlo viesť k strate dôvery v bezpečnosť a spoľahlivosť bankového systému členského štátu vzhľadom na ochranu úspor občanov. Oba tieto typy pobočiek z tretích krajín by sa preto mali kategorizovať do triedy 1.

(24)Pobočky z tretích krajín by sa takisto mali klasifikovať do triedy 1, ak podnik v tretej krajine, ktorý je ich ústredím („hlavný podnik“), podlieha regulácii, dohľadu a vykonávaniu právnych predpisov, ktoré nie sú určené aspoň za rovnocenné so smernicou 2013/36/EÚ a s nariadením (EÚ) č. 575/2013, alebo ak je príslušná tretia krajina uvedená ako vysokoriziková tretia krajina, ktorej režim boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 má strategické nedostatky. Tieto pobočky z tretích krajín predstavujú významné riziko pre finančnú stabilitu Únie a členského štátu zriadenia, pretože bankový regulačný rámec alebo rámec boja proti praniu špinavých peňazí, ktoré sa vzťahujú na ich hlavný podnik, nedokážu primerane zachytiť alebo umožniť riadne monitorovanie špecifických rizík, ktoré vyplývajú z činností vykonávaných pobočkou v členskom štáte, alebo rizík pre protistrany v členskom štáte, ktoré vyplývajú zo skupiny z tretej krajiny. Na účely určenia rovnocennosti bankových prudenciálnych noriem a noriem dohľadu tretej krajiny s normami Únie by Komisia mala mať možnosť poveriť orgán EBA, aby vykonal posúdenie v súlade s článkom 33 nariadenia (EÚ) č. 575/2013. Orgán EBA by mal zabezpečiť, aby sa posúdenie vykonávalo dôsledne a transparentne a v súlade s riadnou metodikou. Orgán EBA by mal okrem toho viesť aj konzultácie s orgánmi dohľadu tretích krajín a vládnymi útvarmi zodpovednými za bankovú reguláciu a úzko s nimi spolupracovať a v prípade potreby aj viesť konzultácie a spolupracovať so stranami zo súkromného sektora, pričom by sa mal usilovať, aby s týmito stranami zaobchádzal spravodlivo a poskytol im možnosť predložiť dokumentáciu a predniesť pripomienky v primeranom čase. Orgán EBA by mal ďalej zabezpečiť, aby správa vydaná v súlade s článkom 33 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 bola primerane odôvodnená, obsahovala podrobný opis posudzovaných záležitostí a aby bola predložená v primeranom čase.

(25)Príslušné orgány by mali mať výslovnú právomoc požadovať v závislosti od konkrétneho prípadu, aby pobočky z tretích krajín požiadali o povolenie v súlade s hlavou III kapitolou 1 smernice 2013/36/EÚ aspoň v prípade, ak sa tieto pobočky zapájajú do činností s protistranami v iných členských štátoch v rozpore s pravidlami vnútorného trhu alebo ak predstavujú významné riziko pre finančnú stabilitu Únie alebo členského štátu, v ktorom sú usadené. Príslušné orgány by navyše mali požadovať pravidelné posudzovanie skutočnosti, či sú pobočky z tretích krajín so zaúčtovanými aktívami v sume rovnej alebo vyššej ako 30 000 000 000 EUR systémovo významné. Takéto pravidelné posudzovanie by sa malo vzťahovať spoločne na všetky pobočky z tretích krajín, ktoré patria k rovnakej skupine z tretích krajín usadenej v niektorom členskom štáte alebo v celej Únii. V rámci tohto posúdenia by sa v súlade s osobitnými kritériami malo preskúmať, či tieto pobočky predstavujú obdobnú úroveň rizika pre finančnú stabilitu Únie alebo jej členských štátov ako inštitúcie vymedzené ako „systémovo významné“ v zmysle smernice 2013/36/EÚ a nariadenia (EÚ) č. 575/2013. Ak príslušné orgány dospejú k záveru, že pobočky z tretích krajín sú systémovo významné, mali by uložiť požiadavky tým pobočkám, ktoré dokážu znížiť riziká pre finančnú stabilitu. Na tieto účely by mali mať príslušné orgány možnosť od pobočiek z tretích krajín požadovať, aby požiadali o povolenie ako dcérske inštitúcie v zmysle smernice 2013/36/EÚ, aby mohli pokračovať vo výkone bankových činností v členskom štáte alebo v celej Únii. Príslušné orgány by mali byť navyše schopné ukladať ďalšie požiadavky, najmä povinnosť reštrukturalizovať aktíva alebo činnosti pobočiek z tretích krajín v rámci Únie tak, aby uvedené pobočky už viac neboli systémové, alebo požiadavku na splnenie dodatočných požiadaviek na kapitál, likviditu, vykazovanie alebo zverejňovanie tam, kde by to bolo dostatočné na riešenie rizík pre finančnú stabilitu. Príslušné orgány by mali mať možnosť neuložiť žiadne z týchto požiadaviek tým pobočkám z tretích krajín, ktoré boli posúdené iba ako systémové, ak príslušné orgány môžu odôvodniť, že riziká, ktoré tieto pobočky predstavujú pre finančnú stabilitu a integritu trhu Únie a členských štátov, by sa v prípade absencie takýchto požiadaviek významne nezvýšili počas obdobia nie dlhšieho ako jeden rok.

(26)Mal by sa určiť hlavný príslušný orgán, ktorý bude vykonávať posúdenia systémového významu, s cieľom zabezpečiť konzistentnosť rozhodnutí týkajúcich sa dohľadu nad skupinou z tretej krajiny s pobočkami a dcérskymi spoločnosťami v Únii. Táto úloha by mala zodpovedať orgánu konsolidovaného dohľadu pre skupinu z tretích krajín v Únii, ak sa uplatňuje článok 111 smernice 2013/36/EÚ, alebo príslušnému orgánu, ktorý by sa stal orgánom konsolidovaného dohľadu v súlade s uvedeným článkom, ak by sa pobočky z tretích krajín danej skupiny mali považovať za jej dcérske spoločnosti. Ak nebol určený relevantný orgán konsolidovaného dohľadu alebo ak hlavný príslušný orgán nezačal s posudzovaním systémového významu do troch mesiacov. Posúdenie by namiesto toho mal vykonať orgán EBA. Hlavný príslušný orgán alebo prípadne orgán EBA by mal viesť konzultácie a plne spolupracovať s príslušnými orgánmi zodpovednými za dohľad nad príslušnými dcérskymi spoločnosťami a pobočkami skupiny z tretích krajín v Únii. Hlavný príslušný orgán a dané príslušné orgány by mali prijať spoločné rozhodnutie o tom, či sa majú ukladať požiadavky na pobočky z tretích krajín, ktoré boli posúdené ako systémové. V záujme riadneho procesu by mal hlavný príslušný orgán alebo prípadne orgán EBA zabezpečiť, aby počas posudzovania systémového významu bolo dodržané právo pobočiek z tretích krajín na vypočutie a právo predniesť pripomienky.

(27)Príslušné orgány by mali pravidelne skúmať, či pobočky z tretích krajín dodržiavajú relevantné požiadavky podľa smernice 2013/36/EÚ, a prijímať opatrenia dohľadu pre tieto pobočky s cieľom zabezpečiť alebo obnoviť dodržiavanie uvedených požiadaviek. V záujme uľahčenia účinného dohľadu nad požiadavkami voči pobočkám z tretích krajín a umožnenia komplexného prehľadu činností skupín z tretích krajín v rámci Únie by sa príslušným orgánom malo sprístupniť spoločné vykazovanie na účely dohľadu a finančné vykazovanie v súlade so štandardizovanými vzormi. Orgán EBA by mal byť poverený vypracovaním návrhu vykonávacích technických predpisov, v ktorých sa uvedú tieto vzory, a Komisia by mala mať právomoc tento návrh vykonávacích technických predpisov prijať. Navyše je potrebné zaviesť vhodné dohody o spolupráci medzi príslušnými orgánmi s cieľom zabezpečiť, aby všetky činnosti skupín z tretích krajín pôsobiacich v Únii prostredníctvom pobočiek z tretích krajín podliehali komplexnému dohľadu, zabrániť obchádzaniu požiadaviek uplatniteľných na tieto skupiny podľa práva Únie a minimalizovať potenciálne riziká pre finančnú stabilitu Únie. Do rozsahu pôsobnosti kolégií orgánov dohľadu nad skupinami z tretích krajín v Únii by sa mali zahrnúť najmä pobočky z tretích krajín triedy 1. Ak takéto kolégium ešte neexistuje, príslušné orgány by mali zriadiť ad hoc kolégium pre všetky pobočky z tretích krajín triedy 1 tej istej skupiny, ak táto skupina pôsobí vo viac ako v jednom členskom štáte.

(28)Rámec Únie pre pobočky z tretích krajín by sa mal uplatňovať bez toho, aby bola dotknutá diskrečná právomoc členských štátov, na základe ktorej môžu v súčasnosti vo všeobecnosti vyžadovať, aby podniky z určitých tretích krajín vykonávali bankové činnosti na ich území výlučne prostredníctvom dcérskych inštitúcií povolených v súlade s hlavou III kapitolou 1 smernice 2013/36/EÚ. Táto požiadavka sa môže vzťahovať na tretie krajiny, ktoré uplatňujú bankové prudenciálne normy a normy dohľadu, ktoré nie sú rovnocenné s normami podľa vnútroštátneho práva daného členského štátu alebo s normami tretích krajín, ktorých režimy boja proti praniu špinavých peňazí a boja proti financovaniu terorizmu majú strategické nedostatky.

(29)Po zavedení štandardu IFRS 9 dňa 1. januára 2018 má výsledok výpočtov očakávaných kreditných strát, ktorý vychádza z prístupov modelovania, priamy vplyv na výšku vlastných zdrojov a podielov inštitúcií stanovených predpismi. Z tých istých prístupov modelovania vychádza aj výpočet očakávaných kreditných strát, ak inštitúcie uplatňujú národné účtovné rámce. Z tohto dôvodu je dôležité, aby príslušné orgány a orgán EBA mali jasný prehľad o vplyve, ktorý majú tieto výpočty na rozsah hodnôt pre rizikovo vážené aktíva a požiadavky na vlastné zdroje, ktoré vznikajú pri podobných expozíciách. Na tento účel by sa referenčné porovnávanie malo vzťahovať aj na tieto prístupy modelovania. Vzhľadom na to, že inštitúcie, ktoré vypočítavajú kapitálové požiadavky v súlade so štandardizovaným prístupom pre kreditné riziko, môžu zároveň využiť modely na výpočet očakávaných kreditných strát v rámci štandardu IFRS 9, mali by byť zároveň zahrnuté do referenčného porovnávania, pričom by sa mala zohľadniť zásada proporcionality.

(30)Nariadením (EÚ) 2019/876 sa zmenilo nariadenie (EÚ) č. 575/2013 zavedením revidovaného rámca trhového rizika, ktorý vypracoval Bazilejský výbor pre bankový dohľad. Alternatívny štandardizovaný prístup, ktorý je súčasťou tohto nového rámca, inštitúciám umožňuje modelovať niektoré parametre používané pri výpočte rizikovo vážených aktív a požiadaviek na vlastné zdroje pre trhové riziko. Z tohto dôvodu je dôležité, aby príslušné orgány a orgán EBA mali jasný prehľad o rozsahu hodnôt pre rizikovo vážené aktíva a požiadavkách na vlastné zdroje, ktoré vznikajú pri podobných expozíciách nielen v rámci alternatívneho prístupu interného modelu, ale aj v rámci alternatívneho štandardizovaného prístupu. Referenčné porovnávanie trhového rizika by sa preto malo vzťahovať na revidované štandardizované prístupy a prístupy interného modelu.