[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 19.7.2006 KOM(2006) 403 v konečnom znení 2006/0142 (COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o vízovom kódexe Spoločenstva (predložená Komisiou) {SEC(2006) 957}{SEC(2006) 958} DÔVODOVÁ SPRÁVA 1) Kontext návrhu 110 - Dôvody a ciele návrhu Spoločná vízová politika bola v rámci užšej schengenskej spolupráce označená za základný prvok pre vytvorenie spoločného priestoru bez kontrol na vnútorných hraniciach. Schengenské acquis v oblasti spoločnej vízovej politiky, vrátane Spoločných konzulárnych pokynov (CCI), ktoré boli vypracované v rámci schengenskej medzivládnej spolupráce, sa začlenilo do inštitucionálneho a právneho rámca Európskej únie po nadobudnutí účinnosti Amsterdamskej zmluvy. Schengenským ustanoveniam o vízovej politike bol pridelený právny základ[1] (článok 62 ods. 2 písm. b)), a preto sú plnohodnotnou súčasťou práva Spoločenstva. Spoločné konzulárne pokyny v súčasnosti predstavujú základný nástroj, ktorý upravuje postupy a podmienky pre udeľovanie krátkodobých, tranzitných a letiskových tranzitných víz, hoci niektoré zásady a ustanovenia možno nájsť aj v samotnom Schengenskom dohovore a ďalších samostatných rozhodnutiach. Haagsky program „zdôrazňuje potrebu ďalej rozvíjať spoločnú vízovú politiku ako súčasť viacvrstvového systému, ktorého cieľom je uľahčovanie legitímneho cestovania a riešenie nelegálneho prisťahovalectva prostredníctvom ďalšej harmonizácie vnútroštátnych právnych predpisov a úpravy postupov na miestnych konzulárnych misiách.“ Komisia bola vyzvaná, aby za týmto účelom, okrem iných opatrení, „prepracovala Spoločné konzulárne pokyny“. Na splnenie cieľov Haagskeho programu a posilnenie súdržnosti spoločnej vízovej politiky v oblasti udeľovania uvedených typov víz navrhované nariadenie: - zlučuje všetky právne nástroje upravujúce rozhodnutia vo vzťahu k vízam do jedného vízového kódexu, - rozvíja niektoré časti platných právnych predpisov, aby sa zohľadnili aktuálne zmeny a nové dimenzie procesu udeľovania víz a vyplnili existujúce medzery, - zlepšuje transparentnosť a právnu istotu objasnením právneho statusu jednotlivých ustanovení CCI a príloh k nim a vypustením nadbytočných ustanovení alebo praktických operatívnych ustanovení z právneho nástroja, - posilňuje procesné záruky stanovením pravidiel pre povinné odôvodňovanie zamietnutí žiadostí o víza, - posilňuje rovnaké zaobchádzanie so žiadateľmi o víza vysvetlením niektorých problémov s cieľom zlepšiť jednotné uplatňovanie ustanovení právnych predpisov. - Všeobecný kontext Ako sa uvádza v ďalšej časti tohto dokumentu v súčasnosti upravujú udeľovanie krátkodobých víz rôzne právne nástroje. Prostredníctvom „revízie“ sa zjednoduší právny rámec a spoločnú vízovú politiku budú upravovať štyri nižšie uvedené právne nástroje: - nariadenie (ES) 539/2001 z 15. marca 2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti (právny základ: ZES článok 62 ods. 2 písm. b) bod (i), - nariadenie Rady (ES) č. 1683/95 z 29. mája 1995 stanovujúce jednotný formát víz (právny základ: ZES článok 62 ods. 2 písm. b) bod (iii), - nariadenie Rady (ES) č. 333/2002 z 18. februára 2002 o jednotnom formáte formulárov na pripojenie víza vydaného členskými štátmi osobám, ktoré sú držiteľmi cestovných dokladov, ktoré nie sú uznané štátom zostavujúcim formulár (právny základ: ZES článok 62 ods. 2 písm. b) bod (iii), - toto nariadenie (o vízovom kódexe) (právny základ: ZES 62 ods. 2 písm. a) a b) bod (ii) a (iv) a článok 62 ods. 3.). Je potrebné pripomenúť, že v dôsledku rozdielov v právnom základe a „variabilnej geometrii“, ktorá s ním súvisí, je nevyhnutné zachovať tieto štyri samostatné nástroje. - Existujúce ustanovenia v oblasti, ktorej sa návrh týka - nariadenie Rady (ES) č. 539/2001 z 15. marca 2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti, - nariadenie Rady (ES) č. 1683/95 z 29. mája 1995 stanovujúce jednotný formát víz, - Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985, o postupnom zrušení kontrol na spoločných hraniciach (najmä články 9 až 18, ktoré stanovujú spoločné a jednotné zásady v uvedenej oblasti), - nariadenie Rady č. 415/2003 z 27. februára 2003 o udeľovaní víz na hraniciach vrátane udeľovania týchto víz námorníkom na ceste, - Spoločné konzulárne pokyny týkajúce sa víz pre diplomatické misie a konzulárne úrady (CCI), ktoré stanovujú podrobné pokyny pre vykonávanie týchto zásad a zlučujú takmer všetky ustanovenia o udeľovaní krátkodobých víz, - nariadenie Rady (ES) č. 1091/2001 z 28. mája 2001 o voľnom pohybe s vízami na dlhodobý pobyt, - rozhodnutia Schengenského výkonného výboru (SCH/Com-ex (93) 21, SCH/Com-ex (93) 24, SCH/Com-ex (94) 25, SCH/Com-ex (98) 12 a SCH/Com-ex (98) 57), - jednotná akcia 96/197/JHA zo 4. marca 1996 prijatá Radou na základe článku K.3 Zmluvy o Európskej únii o opatreniach týkajúcich sa letiskových tranzitných víz. 140 - Súlad s inými politikami a cieľmi Únie Na zabezpečenie súdržnosti právnych predpisov sa pri revízii a dopĺňaní platných pravidiel o udeľovaní víz bral do úvahy nedávno prijatý Kódex schengenských hraníc. Spracovávanie žiadostí o víza by sa malo uskutočňovať profesionálnym a úctivým spôsobom a malo by byť primerané sledovaným cieľom. Pracovníci konzulárnych pracovísk vykonávajú svoje povinnosti tak, aby nedochádzalo k diskriminácii na základe pohlavia, rasového alebo národnostného pôvodu, náboženstva alebo viery, postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie. 2) Konzultácie zúčastnených strán a hodnotenie vplyvu - Konzultácie s dotknutými stranami Problémy, na ktoré upozornili orgány tretích štátov, týkajúce sa zaobchádzania členských štátov so žiadateľmi a sťažnosťami predloženými individuálnymi žiadateľmi o víza alebo ich príbuznými sa náležitým spôsobom zohľadnili. - Zhromažďovanie a využívanie odborných znalostí Závery diskusie medzi zástupcami členských štátov v pracovnej skupine Rady pre víza týkajúce sa problémov vo vzťahu k udeľovaniu víza a závery expertov z misií zameraných na miestnu konzulárnu spoluprácu a schengenských hodnotiacich misií sa vzali do úvahy. - Hodnotenie vplyvu Komisia uskutočnila hodnotenie vplyvu, v rámci ktorého analyzovala šesť možností ďalšieho postupu: zachovanie „ status quo “, zavedenie spoločnej odbornej prípravy konzulárnych pracovníkov členských štátov, posilnenie miestnej konzulárnej spolupráce, revízia platných právnych predpisov v minimálnom rozsahu, prepracovanie platných právnych predpisov, vytvorenie spoločných konzulárnych úradov. Revízia bola zvolená ako riešenie, ktoré by umožnilo prijať súdržné a úplné právne predpisy a zlepšiť harmonizáciu najvyhovujúcejším a najkomplexnejším spôsobom. Hodnotenie vplyvu sa nachádza v prílohe k tomuto návrhu. 3) Právne aspekty návrhu - Zhrnutie navrhovanej akcie Začlenením všetkých právnych nástrojov, ktoré upravujú podmienky a postupy pre udeľovanie víz, do jedného vízového kódexu, zlepšovaním transparentnosti a ozrejmením existujúcich pravidiel, prijatím opatrení na zlepšenie harmonizácie postupov a posilnením právnej istoty a procesných záruk sa podarí zabezpečiť plnohodnotnú spoločnú politiku a v rámci nej rovnaké zaobchádzanie so žiadateľmi o víza. - Právny základ Navrhovaný právny základ tohto nariadenia tvorí: - predovšetkým článok 62 ods. 2 písm. b) bod (ii) Zmluvy o ES (ZES), pretože tento právny akt ustanovuje spoločné „vízové predpisy pri predpokladanom pobyte v dĺžke najviac tri mesiace“, - takisto článok 62 ods. 2 písm. a) ZES o „pravidlách a postupoch, ktoré majú členské štáty dodržiavať pri uskutočňovaní kontrol osôb na takýchto vonkajších hraniciach“, aby sa do jednotného vízového kódexu zahrnuli aj ustanovenia o letiskových tranzitných vízach (ATV). ATV nie je „riadne“ vízum pre pobyt na území členských štátov, a preto nepatrí pod pojem víza podľa článku 62 ods. 2 písm. b). Je to však oprávnenie, udelené štátnemu príslušníkovi tretieho štátu pred tranzitom cez medzinárodný priestor letísk členských štátov, ktoré bráni nelegálnym vstupom. Môže byť preto považované za „pravidlá a postupy“ týkajúce sa hraničných kontrol a prevencie nelegálnej migrácie. Zásada subsidiarity Podľa článku 61 ods. 1 a 2 písm. b) Zmluvy o ES má Spoločenstvo právo - a dokonca aj povinnosť – prijať opatrenia, v ktorých sa určia vízové predpisy na predpokladaný pobyt v dĺžke najviac tri mesiace. Tieto opatrenia musia byť prijaté do piatich rokov od nadobudnutia účinnosti Amsterdamskej zmluvy. Platné predpisy Spoločenstva o krátkodobých a tranzitných vízach tvoria súčasť schengenského acquis , ktoré sa má zahrnúť do rámca Európskej únie. Jestvujúce acquis však treba vyjasniť, dopracovať a doplniť. To sa týka aj platných ustanovení o letiskových tranzitných vízach. Existujúce acquis o krátkodobých, tranzitných a letiskových tranzitných vízach možno zjavne dopracovať len prijatím opatrení Spoločenstva na základe Zmluvy o ES. Vzhľadom na navrhovanú iniciatívu – vytvorenie vízového kódexu Spoločenstva – bude mať právny nástroj formu nariadenia, aby sa zabezpečilo jeho jednotné uplatňovanie vo všetkých členských štátoch, ktoré uplatňujú schengenské acquis . Cieľom tejto iniciatívy je revízia existujúcich právnych aktov v oblasti spoločnej vízovej politiky a ďalšia harmonizácia. Individuálny postup zo strany členských štátov by nebol možný z právnych dôvodov. Akcia Spoločenstva je jediný možný spôsob dosiahnutia cieľov návrhu z týchto dôvodov: Vzhľadom na právny základ a ciele návrhu prichádza do úvahy len akcia EÚ. Z tohto dôvodu návrh spĺňa zásadu subsidiarity. - Zásada proporcionality Návrh je v súlade so zásadou proporcionality z týchto dôvodov. Článok 5 Zmluvy o ES uvádza, že „akcia Spoločenstva nesmie mať väčší rozsah, než je potrebné na dosiahnutie cieľov tejto Zmluvy”. Forma zvolená pre túto akciu Spoločenstva musí umožňovať, aby sa návrhom dosiahol vytýčený cieľ a bol implementovaný čo možno najefektívnejšie. Navrhované opatrenie nemá finančný vplyv na diplomatické misie alebo konzulárne úrady členských štátov a administratívny vplyv nových požiadaviek je primeraný sledovaným cieľom. - Výber nástrojov Navrhované nástroje: nariadenie. Ustanovenia o postupoch pri všetkých rozhodnutiach týkajúcich sa víz sú záväzné pre všetky štáty, ktoré uplatňujú schengenské acquis v plnom rozsahu a nariadenie je preto jediným primeraným nástrojom. 4) Vplyv na rozpočet Návrh nemá žiadny vplyv na rozpočet Spoločenstva. 5) Dodatočné informácie - Zjednodušenie Návrhom sa zjednodušuje právna úprava. Vo vízovom kódexe sa spájajú rôzne právne nástroje, ktoré upravujú postupy a podmienky pre udeľovanie víz. - Zrušenie platných právnych predpisov V dôsledku prijatia návrhu sa zrušia platné právne predpisy. - Revízia Súčasťou návrhu je revízia. - Korelačná tabuľka V prílohe k tomuto návrhu sa nachádza korelačná tabuľka, v ktorej sú uvedené ustanovenia CCI a Schengenskej dohody, prevzaté do tohto návrhu. - Podrobné vysvetlenie návrhu 1. Začlenenie všetkých ustanovení o udeľovaní víz a o rozhodnutiach týkajúcich sa zamietnutia, predĺženia, zrušenia, odvolania a skrátenia udelených víz 1.1. Letiskové tranzitné víza (ATV) Ustanovenia uvádzanej jednotnej akcie sú obsiahnuté v CCI, ku ktorým sú pripojené zoznamy štátnych príslušníkov, ktorí podliehajú tejto povinnosti. V snahe zlepšiť transparentnosť a dosiahnuť ďalšiu harmonizáciu bol harmonizovaný veľký počet – vo všeobecnosti rovnakých – „jednostranných“ výnimiek z tejto požiadavky pre určité kategórie osôb. Na dosiahnutie všeobecného cieľa harmonizácie všetkých aspektov vízovej politiky sa upúšťa od možnosti, v rámci ktorej jednotlivé členské štáty môžu zaviesť voči štátnym príslušníkom niektorých štátov povinnosť získať ATV. 1.2. Udeľovanie víz na hranici Nariadenie Rady (ES) č. 415/2003 o udeľovaní víz na hraniciach vrátane udeľovania týchto víz námorníkom na ceste bolo zapracované do tohto nariadenia. 1.3. Zrušenie platnosti víza a odvolanie víza Platné pravidlá o zrušení platnosti udeleného víza a odvolaní víza sa nachádzajú v rozhodnutí SCH/Com-ex (93) 24 a v oddiele 2 prílohy 14 CCI. Všetky tieto ustanovenia boli zlúčené do dvoch samostatných článkov, v ktorých sú presne určené orgány zodpovedné za splnenie týchto povinností. 1.4. Predĺženie udeleného víza Štátny príslušník tretieho štátu, ktorý sa zdržiava na území členských štátov na základe platného víza, môže mať opodstatnené dôvody zotrvať na tomto území aj po uplynutí pôvodnej doby platnosti jeho víza. Úprava takýchto prípadov (SCH Com-ex (93) 21) sa viac zviditeľnila a navrhol sa harmonizovaný prístup, t. j. predĺženie sa vyznačuje len pečiatkou, ktorá zodpovedá vzoru v prílohe k nariadeniu, keďže tieto predĺženia vo väčšine prípadov udeľujú vnútroštátne orgány členských štátov, ktoré z bezpečnostných dôvodov pravdepodobne nebudú mať k dispozícii zásobu dostatočne chránených vízových nálepiek. 1.5. Výmena štatistických údajov Vzhľadom na to, že analýza štatistických údajov týkajúcich sa počtu udelených víz a zamietnutých žiadostí je cenným nástrojom riadenia na miestnej aj centrálnej úrovni, nariadenie stanovuje, že sa tieto informácie budú v jednotnom formáte oznamovať medzi príslušnými miestami každý mesiac a Komisii dvakrát do roka (Komisia je zodpovedná za uverejnenie týchto údajov). Napriek tomu, že dve rozhodnutia SCH/Com-ex ((94) 25 a (98) 12) upravujú výmenu štatistických údajov, v súčasnosti neexistujú užitočné a porovnateľné údaje o počte udelených víz a zamietnutých žiadostí. 2. Nové aspekty postupu pri udeľovaní víz Vybudovanie vízového informačného systému (VIS) pre výmenu údajov o krátkodobých vízach medzi členskými štátmi zásadným spôsobom zmení proces spracovávania žiadostí o víza. Na jednej strane členské štáty automaticky získajú prístup k informáciám o všetkých osobách, ktoré požiadali o víza (v rámci päťročnej lehoty na uchovanie údajov), a to im uľahčí posúdenie ďalších predložených žiadostí o víza. Na strane druhej zavedenie biometrických identifikačných znakov ako požiadavky pri predkladaní žiadostí o vízum bude mať značný dosah na praktickú stránku prijímania žiadostí. Keďže VIS by mal byť uvedený do prevádzky už v roku 2007, Komisia sa rozhodla aktualizovať CCI prostredníctvom samostatného právneho návrhu, v ktorom sa stanovujú normy pre zhromažďovanie biometrických identifikačných údajov a stanovuje sa rad možností pre praktickú organizáciu registrácie žiadateľov na diplomatických misiách a konzulárnych úradoch členských štátov, ako aj právny rámec pre spoluprácu členských štátov s externými poskytovateľmi služieb. Obsah uvedeného návrhu sa vloží do návrhu tohto nariadenia a prispôsobí sa jeho štruktúre. Návrh tohto nariadenia sa zmení a doplní po ukončení rokovaní k uvedenému samostatnému návrhu. S cieľom zohľadniť novo vzniknutú situáciu (pozri ďalej) sa sprísnili ustanovenia o spolupráci so sprostredkovateľskými subjektmi, napríklad agentúrami a tour-operátormi. 3. Rozvoj niektorých častí acquis 3.1. Viac transparentnosti a posilnenie rovnakého zaobchádzania so žiadateľmi o víza Zaviedli sa osobitné ustanovenia o povinnosti členských štátov poskytovať verejnosti všetky relevantné informácie týkajúce sa udeľovania víz. Okrem toho boli doplnené aj ustanovenia: a) o maximálnej lehote na udelenie víza b) o presnom rozlíšení medzi neprípustnými žiadosťami a žiadosťami zamietnutými z formálnych dôvodov c) o úplnej transparentnosti pokiaľ ide o zoznam tretích štátov, ktorých štátni príslušníci podliehajú predbežnej konzultácii, d) o kratších lehotách na poskytnutie odpovede pri predbežných konzultáciách, e) o zosúladených formulároch, ktoré slúžia ako doklad o pozvaní, úhrade nákladov a ubytovaní, f) o povinnosti členských štátov oznamovať a odôvodňovať zamietavé rozhodnutia, g) o právnom rámci, ktorým sa zabezpečí harmonizovaný prístup k spolupráci medzi diplomatickými misiami a konzulárnymi úradmi členských štátov a externými poskytovateľmi služieb, h) o záväzných pravidlách pre spoluprácu diplomatických misií a konzulárnych úradov členských štátov so sprostredkovateľskými subjektmi. 3.1.1. Predbežné konzultácie Komisia uznáva, že ústredné orgány členských štátov môžu z legitímnych dôvodov žiadať o konzultácie pred udelením víz štátnym príslušníkom niektorých členských štátov alebo niektorým kategóriám týchto štátnych príslušníkov, ale zároveň navrhuje zrýchliť súčasný postup predbežných konzultácií vzhľadom na technický rozvoj (rýchlejší prístup k informáciám a ich výmena), aby sa predišlo zbytočnému predlžovaniu postupu pri spracúvaní žiadostí o víza a zabránilo nepriaznivým vedľajším vplyvom, akým je napríklad „visa shopping“ (podávanie žiadostí o vízum vo viacerých štátoch súčasne). Je potrebné pripomenúť, že určenie ďalších tretích štátov, pri ktorých sa vyžaduje predbežná konzultácia, vyvolalo pri mnohých príležitostiach politický nesúhlas zo strany dotknutého tretieho štátu. Vzhľadom na to, že vo väčšine prípadov sa konzultácia vyžaduje iba s jedným alebo niekoľkými členskými štátmi, ostatné členské štáty majú nevýhodu, lebo pred prijatím konečného rozhodnutia musia čakať na odpoveď od štátu, s ktorým sa konzultuje. Treba takisto uviesť, že niektoré členské štáty predložili dôkazy o tom, že význam predbežnej konzultácie pre námietky voči udeleniu víza je veľmi obmedzený. S cieľom vyhnúť sa týmto nepriaznivým následkom Komisia navrhuje podstatné skrátenie lehôt na odpoveď na konzultáciu a súčasne, aby sa členským štátom umožnilo žiadať len oznámenie o vízach udelených štátnym príslušníkom niektorých tretích štátov alebo niektorým kategóriám týchto štátnych príslušníkov. Tento návrh vychádza z tvrdenia niektorých členských štátov, že pri konzultáciách je prvoradým cieľom ich ústredných orgánov byť oboznámený o udelených vízach, nie žiadať zamietnutie žiadosti. Na posilnenie transparentnosti Komisia podporuje odtajnenie zoznamu tretích štátov podliehajúcich predbežnej konzultácii, ktorý je v súčasnosti klasifikovaný ako „EU RESTREINT“. Dôverný charakter tejto prílohy k CCI je len relatívny, lebo na základe dĺžky lehoty pre spracúvanie žiadostí podaných niektorými kategóriami osôb je v praxi možné zistiť, ktoré tretie štáty na na tomto zozname nachádzajú. Obsah týchto klasifikovaných príloh je okrem toho už prístupný verejnosti prostredníctvom webových stránok diplomatických misií alebo konzulárnych úradov členských štátov. Záverom je možné vysloviť pochybnosť o tom, či po uvedení VIS do prevádzky, napriek tomu, že tento systém neobsahuje funkciu upozornenia, bude konzultácia aj naďalej potrebná, keďže ústredné orgány jednotlivých členských štátov budú mať informácie o všetkých vízach udelených všetkými ostatnými členskými štátmi. 3.1.2. Neprípustnosť V súčasnosti neexistuje presné rozlíšenie medzi žiadosťami o víza, ktoré boli zamietnuté po podrobnom posúdení spisu a prípadmi, pri ktorých sa také posudzovanie neuskutočnilo, pretože žiadateľ nepredložil dodatočné informácie. Toto nariadenie zavádza pojem „neprípustnosti“, ktorá sa vyznačí vo VIS, na účely odlíšenia od zamietnutia z formálnych dôvodov. 3.1.3. Harmonizácia pravidiel pri zamietnutiach Oznamovanie a odôvodňovanie zamietnutí je v súčasnosti upravené vo vnútroštátnych predpisoch členských štátov. Niektoré členské štáty zamietnutia neoznamujú ani neodôvodňujú, zatiaľ čo ostatné odôvodňujú len zamietnutia niektorých kategórií žiadateľov. Nedávno prijatý Kódex schengenských hraníc zavádza ustanovenia, podľa ktorých sú príslušné orgány povinné podrobne odôvodniť rozhodnutia o zamietnutí vstupu v štandardnom formulári, ktorý sa odovzdáva štátnemu príslušníkovi tretieho štátu, ktorého žiadosť bola zamietnutá. Z dôvodov transparentnosti, rovnakého zaobchádzania so žiadateľmi o víza a zabezpečenia súdržnosti súvisiacich právnych predpisov sa musí spoločná vízová politika vysporiadať aj s touto zásadnou otázkou. Preto sa prijali ustanovenia, ktorými sa diplomatickým misiám a konzulárnym úradom členských štátov ukladá povinnosť vo všetkých prípadoch oznamovať a odôvodňovať zamietnutia. 3.2. Harmonizácia postupov na operačnej úrovni 3.2.1. Pečiatka preukazujúca predloženie žiadosti Napriek existencii spoločných pravidiel o používaní pečiatky označujúcej predloženie žiadosti a o obsahu tejto pečiatky sa postupy podstatne líšia. Na zabezpečenie jednotnej implementácie sa preto prijali opatrenia týkajúce sa oboch týchto aspektov. 3.2.2. Zosúladené formuláre, ktoré slúžia ako doklad o pozvaní, úhrade nákladov a ubytovaní V prílohe 15 k CCI sa nachádzajú „zosúladené“ formuláre, ale len tri členské štáty predložili vzory, ktorých obsah sa líši. V tomto nariadení sa ustanovuje zosúladený formulár, ktorý budú používať všetky členské štáty. 3.3 Miestna konzulárna spolupráca – zlepšenie harmonizovaného uplatňovania spoločnej vízovej politiky Komisia síce uznáva, že kľúčové právne predpisy sú priamo uplatniteľné v členských štátoch, ale zároveň si uvedomuje, že rôznorodosť jednotlivých prípadov a miestnych podmienok do značnej miery sťažuje vypracovanie podrobných pravidiel, ktoré by platili za každých okolností a na všetky situácie. Z tohto dôvodu platné acquis už uznáva zásadnú úlohu diplomatických misií a konzulárnych úradov, ktorú zohrávajú najmä pri posudzovaní migračného rizika (treba poznamenať, že konkrétne tento aspekt platného acquis bol posilnený legislatívnou zmenou v roku 2003). Predovšetkým na základe záverov z misií zameraných na miestnu konzulárnu spoluprácu (2004-2005) bol pre túto oblasť vypracovaný náležitý právny rámec, v ktorom sú vymedzené úlohy vykonávané na miestnej úrovni, zabezpečilo sa nevyhnutné prepojenie na príslušné ústredné orgány a Radu a zaručila sa transparentnosť. Nová organizácia miestnej konzulárnej spolupráce zohľadňuje takisto inštitucionálny rámec Spoločenstva. 4. Objasnenie niektorých problematických aspektov s cieľom zlepšiť harmonizované uplatňovanie legislatívnych ustanovení - Vízum s obmedzenou územnou platnosťou (LTV) Ustanovenia o LTV sú v súčasnosti obsiahnuté vo viacerých článkoch rôznych právnych aktov (Schengenská dohoda a CCI). To viedlo k neistote pokiaľ ide o podmienky udeľovania tohto typu víza a do istej miery aj k zneužívaniu a rozdielom v postupoch v jednotlivých členských štátoch. Navyše sa zdá, že na operačnej aj ústrednej úrovni neexistuje dostatočná znalosť rozsahu informačnej povinnosti voči ostatným členským štátom v súvislosti s udeľovaním LTV. Všetky ustanovenia o udeľovaní LTV boli začlenené do jedného článku a informačná povinnosť voči ostatným členským štátom o udelení LTV bola obmedzená na také prípady, keď dôvodom na udelenie tohto víza je zamietavá odpoveď členského štátu v rámci predbežnej konzultácie alebo ak sa toto vízum udeľuje štátnemu príslušníkovi tretieho štátu, ktorý nespĺňa podmienky pre vstup podľa Kódexu schengenských hraníc. - Cestovné zdravotné poistenie (TMI) Rozhodnutie Rady 2004/17/ES pokiaľ ide o začlenenie požiadavky cestovného zdravotného poistenia ako jedného z podporných dokladov na udelenie jednotného vstupného víza nadobudlo účinnosť 1. júna 2004. Vzhľadom na to, že uplatňovanie tohto nového opatrenia bolo na rôznych miestach problematické, najmä v dôsledku medzier a nejednoznačných ustanovení v pôvodnom rozhodnutí, v októbri 2004 boli pripravené dodatočné usmernenia pre uplatňovanie tohto rozhodnutia. Toto nariadenie obsahuje vysvetlenia nejednoznačných ustanovení pôvodného textu a niekoľko dodatočných usmernení mení na záväzné normy. Na základe analýzy odpovedí členských štátov na dotazník o uplatňovaní požiadavky cestovného zdravotného poistenia (koloval v októbri 2005) Komisia navrhuje zjednodušenie a vysvetlenie ustanovení venovaných tejto problematike. Okrem toho osoby, ktorým sú víza výnimočne udeľované na hraniciach, námorníci pri výkone ich povolania, držitelia diplomatických pasov a žiadatelia o letiskové tranzitné víza sú systematicky oslobodzovaní od tejto požiadavky. Vzhľadom na naliehavé okolnosti, za ktorých osoby z prvej uvedenej kategórie žiadajú o vízum, je neprimerané od nich požadovať uzatvorenie cestovného zdravotného poistenia. Pokiaľ ide o námorníkov, toto poistenie je vo všeobecnosti dostatočne zahrnuté v ich pracovných zmluvách v súlade s ustanoveniami Spoločenstva. 5. Vysvetlenie právneho statusu príloh k CCI Platné Spoločné konzulárne pokyny obsahujú osemnásť príloh, ako aj rôznych normatívnych ustanovení a čiastkových informácií, ktoré vychádzajú z iných právnych zdrojov a oznámení členských štátov: zoznam príslušníkov tretích štátov, ktorí podliehajú vízovej povinnosti, výnimky pre držiteľov určitých druhov cestovných dokladov, tabuľka zastúpenia, doklady oprávňujúce držiteľa na vstup bez víza, technické špecifikácie (vzory vízových nálepiek, harmonizované formuláre, ktoré slúžia ako doklad o pozvaní, atď.), informácie o jednotlivých „postupoch“ (referenčné čiastky, informácie, ktoré majú byť uvedené v časti Poznámky). Komisia má za cieľ vysvetliť právne postavenie týchto príloh, a preto sa rozhodla tak, ako v prípade nedávneho prepracovania spoločnej príručky, ponechať len tie z nich, ktoré sú priamo spojené s implementáciou ustanovení obsiahnutých v texte. Ide o prílohy I až XIII k nariadeniu. V budúcnosti sa tieto prílohy zmenia a doplnia prostredníctvom komitologického postupu v súlade s článkom 202 Zmluvy o ES a rozhodnutím Rady 1999/468/ES, pretože Komisia v podstate považuje tieto praktické ustanovenia za opatrenia na vykonávanie zásad stanovených v hlave V tohto nariadenia. 6. Vypustené ustanovenia 6.1. Vnútroštátne víza Keďže nariadenie sa týka udeľovania schengenských krátkodobých, tranzitných a letiskových tranzitných víz, všetky ustanovenia o vnútroštátnych vízach (vízach typu D) boli vypustené. 6.1.2. Vnútroštátne vízum na dlhodobý pobyt, ktoré platí súbežne ako krátkodobé schengenské vízum (víza typu D+C) Tento typ víza bol zavedený na základe iniciatívy členských štátov v roku 2001 (nariadenie (ES) č. 1091/2001). Vízum typu D+C platí súčasne aj ako jednotné krátkodobé vízum na obdobie najviac troch mesiacov od počiatočného dňa platnosti. Na základe dostupných informácií sa zdá, že väčšina členských štátov neudeľuje víza typu D+C vôbec alebo len vo veľmi malom počte.[2] Pri viacerých príležitostiach sa poukazovalo na to, že pracovníci konzulárnych úradov majú len veľmi malé alebo dokonca žiadne vedomosti o tomto type víza alebo podmienkach, za ktorých môže byť udelené, a preto žiadateľov o tejto možnosti ani neinformujú. Navyše sa zistilo, že programy na registráciu a spracúvanie vnútroštátnych víz v mnohých prípadoch neumožňujú posúdiť žiadosti o také vízum alebo vytlačiť vízovú nálepku. Zároveň však niekoľko členských štátov povoľuje svojim diplomatickým misiám a konzulárnym úradom, aby udeľovali povolenia na pobyt, a tým sa víza typu D+C stávajú nadbytočnými. Okrem toho po uplynutí doby troch mesiacov od počiatočného dňa platnosti víza D+C jeho držitelia už nie sú oprávnení sa pohybovať po území všetkých členských štátov, hoci dovtedy sa legálne zdržiavali na území členského štátu, ktorí vízum udelil. Aby sa postup zjednodušil, Komisia navrhuje zrušiť tento typ víza a žiada členské štáty o urýchlenie procesu udeľovania povolení na pobyt tým štátnym príslušníkom tretích štátov, ktorí sú na to oprávnení. 6.2. Zrušenie skupinových víz V súvislosti so zavedením biometrických identifikačných znakov, ktoré majú poskytovať žiadatelia o vízum, a registráciou individuálnych žiadateľov vo VIS, už nie je možné poskytovať skupinové víza. Každý žiadateľ, vrátane manželského partnera a detí, ktorí cestujú na ten istý pas, musí vyplniť individuálne formuláre žiadosti a individuálna vízová nálepka sa musí udeliť prostredníctvom osobitného listu na pripojenie víza. 6.3. „Odstránenie“ prílohy 2 k CCI Treba pripomenúť, že príloha 2 k CCI obsahuje zoznam tretích štátov uvedených v prílohe I k nariadeniu (ES) č. 539/2001, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od vízovej povinnosti, ak sú držiteľmi „diplomatických, úradných alebo služobných pasov“ a zoznam tretích štátov uvedených v prílohe II k nariadeniu (ES) č. 539/2001, ktorých štátni príslušníci podliehajú vízovej povinnosti, ak sú držiteľmi „diplomatických, služobných/úradných a špeciálnych pasov“. Platné nariadenie (ES) č. 789/2001 upravuje postup členských štátov pri oznamovaní zmien a doplnení k prílohe 2 napriek tomu, že právnym základom pre jednostranné výnimky zo strany členských štátov je nariadenie (ES) č. 539/2001, ktoré stanovuje, že výnimky podľa článku 4 uvedeného nariadenia sa oznamujú Komisii (Komisia je zodpovedná za včasné a pravidelné uverejňovanie týchto informácií). S cieľom vyhnúť sa prekrývaniu jednotlivých postupov a preto, že neexistuje právna súvislosť medzi výnimkami z vízovej povinnosti podľa nariadenia (ES) č. 539/2001 a nariadenia o kódexe podmienok a postupov pre udeľovanie víz, tieto informácie nebudú v prílohe k vízovému kódexu. 6.4. Zrušenie prílohy 6 Podľa pravidiel navrhovaných v nariadení o VIS pokiaľ ide o prístup k údajom honorárni konzuli už nebudú oprávnení udeľovať víza. 7. Jednotné uplatňovanie vízového kódexu na operačnej úrovni Ako už bolo spomenuté vízový kódex bude obsahovať len normatívne ustanovenia o udeľovaní krátkodobých, tranzitných a letiskových tranzitných víz. Aby sa zabezpečilo, že členské štáty sa od tejto chvíle vyhnú doterajšej praxi spočívajúcej vo vypracovaní vnútroštátnych pokynov na „prekrytie“ spoločných noriem, bude vypracovaný spoločný súbor pokynov pre praktické uplatňovanie právnych aktov. Pri príprave vízového kódexu Komisia zvažovala aj formát a obsah „pokynov na praktické uplatňovanie vízového kódexu“, ktoré by upravovali jednotné postupy a prax diplomatických misií a konzulárnych úradov členských štátov pri spracúvaní žiadostí o vízum. Tieto pokyny, vypracované v rámci postupu podľa hlavy V tohto nariadenia, nebudú obsahovať doplnok k právnym záväzkom vyplývajúcim z vízového kódexu, ale budú mať výlučne praktický charakter. Budú vypracované do dňa nadobudnutia účinnosti kódexu. 6) účinky rozličných protokolov v prílohách k zmluvám Právny základ návrhov opatrení týkajúcich sa podmienok krátkodobých víz a tranzitných víz možno nájsť v hlave IV Zmluvy o ES, s tým, že platí systém variabilnej geometrie uvedený v protokoloch o pozícii Spojeného kráľovstva, Írska a Dánska a v schengenskom protokole. Tento návrh vychádza zo schengenského acquis . V súvislosti s rôznymi protokolmi sa preto musia zvážiť tieto dôsledky: Island a Nórsko: Postupy ustanovené v asociačnej dohode[3] uzatvorenej medzi Radou a Írskou republikou a Nórskym kráľovstvom, ktorá sa týka pridruženia týchto dvoch štátov k implementácii, uplatňovaniu a budovaniu schengenského acquis , sú uplatniteľné, keďže súčasný návrh vychádza zo schengenského acquis , ako je to vymedzené v prílohe A k tejto dohode. Dánsko: Podľa protokolu o pozícii Dánska uvedeného v prílohe k Zmluve o EÚ a Zmluve o založení ES, Dánsko sa nebude podieľať na prijatí tohto nariadenia, a preto ním nie je viazané, ani nepodlieha jeho uplatňovaniu. Vzhľadom na to, že toto nariadenie je akt, ktorého cieľom je rozvoj schengenského acquis v súlade s ustanoveniami hlavy IV Zmluvy o ES, uplatňuje sa článok 5 uvedeného protokolu. Spojené kráľovstvo a Írsko: Podľa článkov 4 a 5 Protokolu o integrácii schengenského acquis do rámca Európskej únie a rozhodnutia Rady 2000/365/ES z 29. mája 2000, ktoré sa týka požiadavky Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska[4] a rozhodnutia Rady 2002/192/ES z 28. februára 2002, ktoré sa týka požiadavky Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis [5], Spojené kráľovstvo a Írsko sa nezúčastňujú prijatia tohto nariadenia, nie sú ním viazané, ani nepodliehajú jeho uplatňovaniu. Švajčiarsko: Pokiaľ ide o Švajčiarsko, tento návrh rozvíja ustanovenia schengenského acquis v zmysle Dohody podpísanej medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pristúpení Švajčiarskej konfederácie k implementácii, uplatňovaniu a rozvoju schengenského acquis , ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 4 ods. 1 rozhodnutia Rady 2004/860/ES[6] o podpise v mene Európskeho spoločenstva a dočasnom uplatňovaní niektorých ustanovení tejto dohody. Dohoda podpísaná so Švajčiarskom 26. októbra 2004 hovorí o predbežnom uplatňovaní určitých ustanovení, najmä o účasti Švajčiarska v zmiešanom výbore zaoberajúcom sa rozvojom schengenského acquis . 7) Dôsledky dvojfázového postupu pri implementácii nástrojov vychádzajúcich zo schengenského ACQUIS PRE NOVÉ čLENSKÉ šTÁTY Článok 3 ods. 1 Aktu o pristúpení uvádza, že ustanovenia Schengenského acquis a aktov, ktoré z neho vychádzajú alebo s ním akokoľvek inak súvisia a sú uvedené v prílohe I k Aktu, budú pre nové členské štáty záväzné a uplatniteľné od dátumu pristúpenia.[7] Ustanovenia a akty, ktoré nie sú uvedené v tejto prílohe, ale sú pre nové členské štáty záväzné od dátumu pristúpenia, sa budú v nových členských štátoch uplatňovať podľa príslušného rozhodnutia v tomto zmysle, ktoré Rada prijme v súlade s článkom (článok 3 ods. 2 Aktu o pristúpení). Ide o dvojfázový postup implementácie, pri ktorom sú určité ustanovenia schengenského acquis záväzné a uplatniteľné odo dňa pristúpenia k Únii, zatiaľ čo iné, obzvlášť tie, ktoré sú neoddeliteľne spojené s odstránením kontrol na vnútorných hraniciach, sú záväzné odo dňa pristúpenia, ale v nových členských štátoch sa uplatňujú až potom, keď Rada prijme uvedené rozhodnutie. Schengenské ustanovenia o vízovej politike (články 9 až 17 Schengenského dohovoru a vykonávacie rozhodnutia k nim, najmä Spoločné konzulárne pokyny, okrem príloh 1, 7, 8 a 15) nie sú uvedené v prílohe. Preto tento návrh, ktorý vychádza zo Spoločných konzulárnych pokynov a niektorých ustanovení Schengenského dohovoru za účelom vytvorenia vízového kódexu Spoločenstva, a zároveň ich nahrádza, po svojom prijatí nebude uplatniteľný v nových členských štátoch, okrem ustanovení o udeľovaní letiskových tranzitných víz. 8) Komentár k jednotlivým článkom Všeobecný komentár S cieľom zohľadniť rámec a terminológiu Spoločenstva bol pojem „zmluvná(-é) strana(-y)“ nahradený pojmom „členský(-é) štát(-y)“ vo vymedzení pojmov a v celom návrhu. Odkazy na „členský(-é) štát(-y)“ by sa mali vykladať v prvom rade so zreteľom na schengenský protokol pokiaľ ide o uplatňovanie schengenského acquis Spojeným kráľovstvom a Írskom (pozri bod 6 vyššie) a v druhom rade so zreteľom na článok 3 Zmluvy o pristúpení, kde sa hovorí o uplatňovaní schengenského acquis novými členskými štátmi v dvoch etapách (pozri bod 7 vyššie). Okrem toho treba v súvislosti so schengenským acquis brať do úvahy aj osobitné postavenie Nórska, Islandu a Švajčiarska vysvetlené v bode 6 dôvodovej správy. Hlava I: Všeobecné ustanovenia Článok 1: Účel a predmet úpravy Odsek 1 tohto článku vymedzuje účel tohto nariadenia, ktorým je stanovenie podmienok a postupov pri spracúvaní žiadostí o vízum, ktoré oprávňuje na pobyt v dĺžke nepresahujúcej tri mesiace počas doby šiestich mesiacov. Odsek 2 stanovuje, že toto nariadenie sa vzťahuje na štátnych príslušníkov tretích štátov, ktorí podliehajú tejto povinnosti podľa nariadenia Rady (ES) č. 539/2001. Okrem toho sa všeobecne odkazuje na právo na slobodný pohyb, ktoré požívajú osobitné kategórie štátnych príslušníkov tretích štátov podľa právnych aktov Spoločenstva. Odsek 3 zahŕňa zoznam tretích štátov, ktorých štátni občania musia mať letiskové tranzitné víza. Spoločný zoznam (príloha VII) je vymedzený v tomto nariadení (nie v nariadení Rady (ES) č. 539/2001). Článok 2: Vymedzenie pojmov Vymedzenie väčšiny pojmov v tomto článku je v podstate prevzaté zo Schengenského dohovoru a Spoločných konzulárnych pokynov (CCI), pričom pri niektorých vymedzeniach sa zohľadnila aj potreba ich bližšieho vysvetlenia a dopracovania. Doplnených bolo niekoľko nových vymedzení. Vymedzenie pojmov v tomto nariadení zodpovedá vymedzeniam v nariadení (ES) č. 539/2001 a v Kódexe schengenských hraníc. Pojem „štátny príslušník tretieho štátu” je vymedzený štandardne a vylučuje občanov Európskej únie v zmysle článku 17 ods. 1 Zmluvy o ES. Zahŕňa teda aj utečencov a osoby bez štátnej príslušnosti. Pojem „vízum“ zodpovedá vymedzeniu v nariadení (ES) č. 539/2001 doplnenému o pojem letiskového tranzitu, ktorý sa líši od „pobytu“ a bežného významu „tranzitu“. Toto doplnenie bolo potrebné z dôvodu zapracovania jednotnej akcie o letiskovom tranzite do legislatívneho rámca Spoločenstva. Pojem „jednotný“ bol zachovaný v tom význame, že po povolení vstupu jedno vízum umožňuje držiteľovi pohybovať sa v niekoľkých alebo všetkých členských štátoch alebo cez ne uskutočňovať tranzit na rozdiel od prípadov víza „s obmedzenou územnou platnosťou“, ktoré oprávňuje na pobyt na území jedného alebo niekoľkých členských štátov, a „letiskového tranzitného víza“, ktoré sa vyžaduje od niektorých štátnych príslušníkov tretích štátov za účelom tranzitu cez medzinárodné tranzitné priestory na letiskách členských štátov. Jedným z predpokladov udelenia „jednotného“ víza je skutočnosť, že všetky členské štáty uznávajú cestovný doklad predložený žiadateľom. Z tohto dôvodu sa považovalo za nevyhnutné špecifikovať pojem „uznaný cestovný doklad“. V platných formuláciách Schengenského dohovoru a CCI sa pojem „platný“ používa na vyjadrenie pravosti, časovej platnosti a uznania, čo môže viesť k nejasnostiam. Tento pojem je dôležitý preto, aby diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov vedeli, či môžu udeliť jednotné vízum alebo musia udeliť LTV. Vzhľadom na právny základ súčasného návrhu nie je možné zahrnúť rozhodnutia schengenského výkonného výboru SCH/Com-ex (98) 56 a (99) 14, ktoré obsahujú ustanovenia o vypracovaní príručky o cestovných dokladoch, ktoré oprávňujú držiteľa na prekročenie vonkajších hraníc a do ktorých by vízum mohlo byť vyznačené. Bolo by však logické zapracovať tento základný dokument do legislatívneho rámca Spoločenstva. Vymedzenie pojmu „vízová nálepka“ odkazuje na vymedzenie v nariadení (ES) č. 1683/95 a jeho formulácia je jednou z tých, ktoré sú použité v nariadení o VIS. Pojem „osobitný list na pripojenie víza“ je vymedzený so zreteľom na nariadenie (ES) č. 333/2002 o jednotnom formáte formulárov na pripojenie víza vydaného členskými štátmi osobám, ktoré sú držiteľmi cestovných dokladov, ktoré nie sú uznané štátom zostavujúcim formulár. Hlava II: Prijímanie a spracúvanie žiadostí o vízum Kapitola I: Orgány, ktoré sa podieľajú na spracúvaní žiadostí o vízum Článok 3: Orgány príslušné pre spracúvanie žiadostí o vízum Tieto ustanovenia boli prevzaté z CCI a Schengenského dohovoru. Obsahujú upresnenie pojmu spracúvanie v zmysle posudzovania žiadostí o vízum, ktoré by mali vždy vykonávať diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov. V dôsledku aktuálnych zmien (rast počtu žiadostí o vízum, bezpečnostné riziko pre pracovníkov konzulárnych úradov, atď.) a blížiaceho sa zavedenia odoberania biometrických identifikačných znakov ako jedného z predpokladov pri predložení žiadosti o vízum, už nie sú na prijímanie žiadostí výlučne príslušné len diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov. Príloha 6 k CCI však bola zrušená, aby sa honorárni konzuli vylúčili z procesu spracúvania žiadostí o vízum. Ustanovenia nariadenia Rady (ES) č. 415/2003 o udeľovaní víz na hraniciach boli do tohto nariadenia prevzaté (odsek 2). Článok 4: Územná pôsobnosť V CCI je stanovené, že pri žiadostiach predkladaných mimo štátu trvalého pobytu, platí určitý postup. V takýchto situáciách sa prax členských štátov líši a nariadenie preto jednoznačne stanovuje, že štátni príslušníci tretích štátov musia žiadať o vízum v štáte pôvodu (odsek 1) a len štátni príslušníci, ktorí sa legálne zdržiavajú v inom štáte, ako je štát ich trvalého pobytu, môžu žiadať o vízum mimo štátu ich trvalého pobytu, ak na to majú opodstatnené dôvody (odsek 2). Vo všeobecnosti platí, že diplomatické misie alebo konzulárne úrady členských štátov pred udelením víza v takých prípadoch kontaktujú svojich kolegov v štáte trvalého pobytu žiadateľa alebo príslušné ústredné orgány (odsek 3). Článok 5: Členský štát príslušný na spracovanie žiadosti o vízum Tieto ustanovenia boli prevzaté z CCI a stanovujú kritériá pre určenie diplomatickej misie alebo konzulárneho úradu, ktoré sú príslušné na spracovanie žiadostí o vízum. Žiadosti o vízum na viacnásobný vstup sa predkladajú konzulárnemu úradu členského štátu, ktorý je obvyklým cieľom žiadateľa (čo je dôvodom podania žiadosti o víza na viacnásobný vstup), hoci držiteľ víza je oprávnený cestovať aj do iných destinácií v rámci členských štátov. Takéto víza môžu byť udelené len v štáte trvalého pobytu žiadateľa z toho dôvodu, že len konzulárny úrad v tomto štáte môže v plnom rozsahu posúdiť bezúhonnosť žiadateľa. Článok 6: Pôsobnosť pre udeľovanie víz štátnym príslušníkom tretích štátov, ktorí sa legálne zdržiavajú na území členského štátu V súčasnosti sa na území členských štátov udeľuje vysoký počet víz aj napriek tomu, že osoby v skutočnosti neprekračujú vonkajšie hranice. Mali by sa však prijať jasné pravidlá pre také prípady, keď sa štátni príslušníci tretích štátov legálne zdržiavajú na území jedného členského štátu a majú opodstatnené dôvody cestovať do iného členského štátu, nie sú však držiteľmi dokladov, ktoré by ich na to oprávňovali. Článok 7: Dohody o zastúpení Väčšia časť ustanovení tohto článku bola prevzatá z CCI. V snahe urobiť tieto ustanovenia viac zrozumiteľnými bola zmenená ich štruktúra a doplnili sa normy týkajúce sa včasného poskytovania informácií žiadateľom a ostatným členským štátom na miestnej aj centrálnej úrovni o nadobudnutí účinnosti alebo prerušení dohôd o zastúpení. Členské štáty, ktoré sa rozhodnú zveriť časť konania o udelení víza externému subjektu, musia pred začatím takej spolupráce informovať členské štáty, ktoré zastupujú. Odsek 6 bližšie objasňuje prípady, ak diplomatická misia alebo konzulárny úrad zastupujúcich členských štátov predpokladá zamietnutie žiadosti o vízum. V takých prípadoch sa celý spis predloží ústredným orgánom zastúpeného členského štátu, aby prijali konečné rozhodnutie o zamietnutí. Článok 23 ods. 3 o informovaní zamietnutého žiadateľa sa primerane uplatní. Takýmto spôsobom sa zabezpečí prijatie konečného rozhodnutia o žiadosti a zároveň sa predíde tomu, aby bol žiadateľ len požiadaný o opätovné predloženie žiadosti na najbližší konzulárny úrad zastúpeného členského štátu, ako k tomu často v súčasnosti dochádza. Odsek 2 bude zmenený a doplnený o závery rokovaní o návrhu na zmenu CCI vo vzťahu k zavedeniu biometrie a vytvoreniu spoločných centier na predkladanie žiadostí. Článok 8: Predbežné konzultácie s vlastnými ústrednými orgánmi členských štátov Postup pri predbežných konzultáciách s ústrednými orgánmi udeľujúcej diplomatickej misie alebo konzulárneho úradu pred udelením víz niektorým kategóriám osôb alebo štátnym príslušníkom niektorých štátov je už zavedený a zoznam tretích štátov, pre ktoré sa táto konzultácia vyžaduje, je stanovený v prílohe 5 k CCI (klasifikovaný ako „EU RESTREINT“). Odsek 2 stanovuje, že táto konzultácia nesmie byť dôvodom predĺženia postupu pri spracúvaní žiadosti o vízum. Odsek 3 stanovuje, že pokiaľ ide o konzultácie v rámci dohôd o zastúpení, ústredné orgány zastupujúceho členského štátu sa musia obracať na kontrolné orgány zastúpeného členského štátu (v prípade tretích štátov uvedených v prílohe I). Článok 9: Predbežné konzultácie s ústrednými orgánmi iných členských štátov a poskytovanie informácií Odsek 1 obsahuje ustanovenia o žiadosti ústredných orgánov členských štátov o konzultáciu skôr, než diplomatické misie alebo konzulárne úrady iných členských štátov udelia víza osobitným kategóriám osôb alebo štátnym príslušníkom niektorých tretích štátov. Odsek 2 stanovuje lehotu troch pracovných dní na odpoveď od členského štátu, ktorý bol požiadaný o konzultáciu. Ak tento štát neodpovie v stanovenej lehote, členský štát, ktorý o konzultáciu žiadal, môže povoliť svojej diplomatickej misii alebo konzulárnemu úradu, aby udelili vízum, ktoré bolo predmetom konzultácie. V odseku 3 je upravený len jednoduchý postup informovania. Jeho zavedenie je výsledkom želania niekoľkých členských štátov, ktoré vyjadrili počas diskusií v rokoch 2002 až 2003: viac než konzultácie ústredné orgány členských štátov uprednostňujú len poskytnutie informácií o udelení víz štátnym príslušníkom niektorých tretích štátov alebo niektorým kategóriám týchto štátnych príslušníkov. Odsek 5 stanovuje, že pokiaľ ide o konzultácie v rámci dohôd o zastúpení, ústredné orgány zastupujúceho členského štátu sa musia obracať na ústredné orgány ostatných členských štátov (v prípade tretích štátov uvedených v prílohe II). Kapitola II: Žiadosť Článok 10: Praktické aspekty predkladania žiadosti Tento článok je nový v tom zmysle, že stanovuje všeobecné princípy pre „fyzické“ predloženie žiadosti a súvisí s článkom 11, ktorý zavádza pojem „prípustnosti“ Odsek 1, ktorý hovorí, že žiadosti sa nemôžu podávať skôr než tri mesiace pred plánovanou cestou, je v súčasnosti uvedený len v poznámke na strane 1 prílohy 13 k CCI. Skutočnosť, že víza nie sú udeľované v značnom časovom predstihu pred cestou má význam preto, aby sa predišlo prípadom, keď po udelení víz dôjde k zmene pomerov žiadateľa. Odsek 2 stanovuje, že žiadatelia predkladajú svoju prvú žiadosť osobne za účelom odoberania biometrických údajov, ktoré sa musí vykonať pri predkladaní žiadosti. Odseky 3 a 4 sú potrebné, pretože stále viac diplomatických misií a konzulárnych úradov členských štátov zavádza systémy pohovorov. Odsek 5 sa vykladá v spojení s článkami 11 a 19. Článok 11: Odoberanie biometrických údajov V tomto článku sú stanovené požiadavky pre odoberanie biometrických údajov, ako aj kategórie osôb, na ktoré sa vzťahujú výnimky. Obsah tohto článku zodpovedá návrhu na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa menia a dopĺňajú Spoločné konzulárne pokyny o vízach pre diplomatické misie a konzulárne úrady pokiaľ ide o zavedenie biometrických údajov, ako aj organizáciu prijímania a spracúvania žiadosti o víza, ktorý Komisia predložila 31. mája 2006 [KOM(2006) 269]. Článok 12: Predloženie žiadosti o vízum V tomto článku sú uvedené požiadavky pokiaľ ide o doklady, ktoré musí žiadateľ predložiť, aby sa jeho žiadosť považovala za prípustnú. Zavedenie týchto noriem uľahčí žiadateľom prípravu ich žiadosti a urýchli jej posúdenie, keďže diplomatickej misii alebo konzulárnemu úradu sa doručí kompletný spis. Popritom členské štáty stále častejšie umožňujú svojim diplomatickým misiám a konzulárnym úradom, aby spolupracovali s externými poskytovateľmi služieb, preto je vzhľadom na týchto sprostredkovateľov medzi žiadateľom a pracovníkmi, ktorí žiadosť posudzujú, dôležité, aby boli od počiatku k dispozícii presné informácie. Žiadateľ tak už nebude musieť poskytovať žiadne dodatočné informácie. Tento článok teda stanovuje, kedy sa žiadosť o vízum považuje za predloženú. Ak sú splnené všetky predpoklady podľa článku 12, žiadosť o vízum je „prípustná“. Má to tiež význam pre rozlíšenie „zamietnutia“ žiadostí pred ich riadnym posúdením od formálne zamietnutých žiadostí. Toto rozlíšenie pomôže získať realistickejšie štatistické údaje, pretože formálne zamietnutie bude odlíšené od prípadov zamietnutia, pri ktorých posudzovanie žiadosti nebolo ukončené. Údaje o počte zamietnutí tak poskytnú pravdivý obraz o situácii. Porovnanie počtu zamietnutí je dôležitým riadiacim nástrojom pre diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov v rámci územia jedného štátu. Článok 13: Formulár žiadosti Odsek 1 bol prevzatý z CCI a doplnený o povinnosť sprevádzajúcich osôb zapísaných v pase žiadateľa vyplniť individuálny formulár žiadosti. Každej osobe sa udelí individuálna vízová nálepka (článok 26) a skupinové víza sa zrušia. Odsek 2 upravuje niekoľko praktických otázok, ktoré doteraz neboli upravené. Odsek 3 obsahuje normy týkajúce sa prípadných prekladov formulára žiadosti do jazyka hostiteľského štátu a spôsobu predloženia týchto prekladov. S cieľom zabezpečiť harmonizáciu a znížiť náklady diplomatické misie členských štátov v rámci toho istého štátu používajú rovnaký preklad. Odseky 2 a 3 z väčšej časti vychádzajú z dokumentu útvarov Komisie JAI/723/2003. V odseku 4 je pre diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov stanovená povinnosť sa uistiť, že žiadatelia sú poučení o jazykoch, ktoré môžu používať pri vypĺňaní formulára žiadosti. Článok 14: Podporné doklady Ustanovenia tohto článku a prílohy IV, obsahujúce demonštratívny zoznam vyžadovaných podporných dokladov, ktoré majú žiadatelia predložiť, boli prevzaté z CCI a ich štruktúra je zrozumiteľnejšia a jednoduchšia. Podporné doklady sú okrem toho zoradené tak, že sa zohľadnil účel predpokladaného pobytu/tranzitu. Na vyplnenie medzery v existujúcich právnych aktoch boli vypracované nové harmonizované formuláre, ktoré slúžia ako doklad o pozvaní, úhrade nákladov a ubytovaní. CCI obsahuje prílohu s takzvanými harmonizovanými formulármi, ktoré používajú jednotlivé členské štáty. Len tri členské štáty doteraz predložili formuláre, ktoré však boli značne rozdielne. Tento článok je v súlade s Kódexom schengenských hraníc. Kvôli rozdielnym miestnym pomerom môže vzniknúť potreba rozlišovať medzi jednotlivými druhmi dokladov, ktoré žiadatelia musia a môžu predložiť. V rámci miestnej konzulárnej spolupráce sa na zabránenie „visa shoppingu“ bude zvažovať potreba vypracovania zoznamov dokladov, ktoré sa majú poskytovať na účely tohto článku a príslušnej prílohy. Článok 15: Cestovné zdravotné poistenie (TMI) Tento článok bol prevzatý z CCI, ale jeho ustanovenia boli zmenené, aby sa objasnili medzery a nejednoznačné ustanovenia pôvodného rozhodnutia a aby sa zapracovali usmernenia z roku 2004 pre uplatňovanie tohto opatrenia, ako aj hodnotenie jeho uplatňovania, ktoré sa vykonalo na základe dotazníka zaslaného diplomatickým misiám a konzulárnym úradom členských štátov v roku 2005. Všeobecná výnimka z povinnosti cestovného zdravotného poistenia bola zavedená pre držiteľov diplomatických pasov a námorníkov, pretože sa má za to, zdravotné poistenie, ktoré majú uzatvorené v rámci svojho zamestnania, je dostatočné. Okrem toho boli od tejto povinnosti oslobodení aj štátni príslušníci tretích štátov, ktorí žiadajú o víza na hranici - vo výnimočných prípadoch a z naliehavých dôvodov – keďže by pre nich bolo neprimerané a často aj nemožné uzatvoriť cestovné zdravotné poistenie. Článok 16: Manipulačný poplatok Tento článok stanovuje normy týkajúce sa poplatku, ktorí platia žiadatelia. Poplatok zodpovedá administratívnym nákladom na spracovanie žiadosti o vízum. Výška poplatku zodpovedá výške stanovenej v rozhodnutí Rady 2006/440/ES z 1. júna 2006[8]. Zvyšná časť odseku 1, ktorá stanovuje, že poplatok sa vyberá v eurách alebo v mene hostiteľského štátu a je nevratný, zostáva v platnosti. Odsek 2 zaručuje, že žiadateľom sa vydá potvrdenie a že sú písomne poučení o tom, že poplatok je nevratný. Odsek 3 sa týka problémov, ktoré môžu nastať, ak sa poplatok vyberá v miestnej mene. Obsahuje návrh o používaní rovnakého výmenného kurzu, t. j. zahraničného referenčného výmenného kurzu ECB pre euro. Predíde sa tak negatívnym vplyvom na žiadateľov, ktoré by sa mohli prejavovať v dôsledku rozdielov pri počítaní výmenných kurzov s rôznymi intervalmi v členských štátoch. Odsek 4 obsahuje zoznam kategórií osôb, ktorí sú oslobodení od manipulačného poplatku v súlade s rozhodnutím Rady 2006/440/ES. Odsek 5 umožňuje členským štátom v niektorých prípadoch upustiť od manipulačného poplatku alebo ho znížiť. Táto možnosť, ktorá už existuje, bola potvrdená rozhodnutím Rady 2006/444/ES. Podľa odseku 6 manipulačný poplatok zostáva dočasne zachovaný pre štátnych príslušníkov tretích štátov, voči ktorým bol daný mandát na uzatvorenie dohody o zjednodušení vízového režimu do 1. januára 2007. Odsek 7 bol doplnený. Účelom je predísť znevýhodneniu štátneho príslušníka tretieho štátu, ktorý je držiteľom dokladu neuznaného členským štátom a ktorému bolo udelené vízum s obmedzenou územnou platnosťou. Inak by takáto osoba bola povinná zaplatiť druhý manipulačný poplatok pri predložení žiadosti o druhé vízum, aby získala oprávnenie cestovať do členského štátu, ktorý nie je zahrnutý v prvom víze. Odsek 8 upravuje vyberanie poplatku v naliehavých prípadoch: ak je žiadosť bez odôvodnenia predložená veľmi neskoro, výška manipulačného poplatku sa zdvojnásobí. Článok 17: Pečiatka označujúca predloženie žiadosti Povinnosť diplomatických misií a konzulárnych úradov členských štátov po predložení žiadosti opečiatkovať cestovný doklad žiadateľa bola prevzatá z CCI. Účelom tohto opatrenia je zabrániť osobe, aby predložila žiadosti naraz v niekoľkých členských štátoch. Vzhľadom na značné problémy pri praktickom uplatňovaní tohto opatrenia, v nariadení sú stanovené normy pre používanie pečiatky a zavádza sa jej harmonizovaný vzor. Jeho zavedenie sa považovalo za nevyhnutné, lebo počas uplynulých rokov sa zaznamenalo mnoho prípadov nesprávnych pečiatok a ďalších neplatných kódov. Do odseku 1 boli zapracované zmeny týkajúce sa prijímania žiadostí o víza (pozri článok 33), keďže cestovný doklad žiadateľa pečiatkuje diplomatická misia alebo konzulárny úrad. Spoločné konzulárne pokyny (CCI) umožňujú, aby členské štáty jednostranne rozhodli o tom, že diplomatické pasy nepečiatkujú. V záujme zabezpečenia harmonizovaného prístupu sa táto výnimka zovšeobecnila, zatiaľ čo v rámci miestnej konzulárnej spolupráce sa diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov musia dohodnúť na výnimkách pre ďalšie osobitné kategórie osôb. Aby žiadatelia alebo miestne orgány nechápali účel tejto pečiatky nesprávne, diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov informujú verejnosť, že pečiatka nemá právne účinky a slúži len na preukázanie toho, že žiadosť o vízum bola predložená. Keď členské štáty začnú odovzdávať údaje do VIS, pečiatka bude zbytočná, pretože ich diplomatické misie a konzulárne úrady budú mať prístup k informáciám o prípadnom súbežnom predložení žiadosti na iných konzulátoch. Kapitola III: Posudzovanie a spracúvanie žiadostí o vízum Článok 18: Posúdenie žiadosti Odseky 1 a 2 tohto zásadného článku boli prevzaté z CCI a stanovujú základné kritériá pre posúdenie žiadostí o vízum: pracovníci konzulárnych úradov musia posúdiť žiadosti o víza z hľadiska migračného rizika a z hľadiska bezpečnostných rizík. Vzhľadom na nové formy predkladania žiadostí o vízum prostredníctvom rôznych typov sprostredkovateľov, je potrebné zdôrazniť, že ak predložené písomné doklady nepostačujú na preukázanie účelu cesty a úmyslu vrátiť sa, žiadateľ môže byť pozvaný na osobný pohovor. Ustanovenia odseku 4 boli prevzaté z CCI, ale podrobnejšie vymedzujú skutočnosti, ktoré je potrebné overiť. Osobitnú pozornosť treba venovať ustanoveniu písmena e). Týka sa prostriedkov na pokrytie životných nákladov a stanovuje, že pri ich posudzovaní sa berú do úvahy referenčné sumy stanovené v Kódexe schengenských hraníc, ako aj vyhlásenie o ubytovaní/úhrade nákladov (príloha IV). Referenčné sumy určené členskými štátmi boli predtým uvedené v prílohe 7 k CCI. Keďže Kódex schengenských hraníc stanovuje pre členské štáty povinnosť oznamovať referenčné sumy, nie je potrebné zahrnúť prílohu o týchto sumách do samotného vízového kódexu. Z praktických dôvodov však budú referenčné sumy zahrnuté do „Pokynov na praktické uplatňovanie vízového kódexu“ (článok 45), ktoré budú vypracované neskôr. Vzhľadom na to, že držitelia letiskových tranzitných víz nevstupujú na územie členských štátov, odsek 6 stanovuje, že pri takej žiadosti by sa mali overiť len skutočnosti uvedené v odseku 2 písm. a) (platný a pravý cestovný doklad), b) (neexistencia hrozby pre verejný poriadok, verejnú bezpečnosť, verejné zdravie, vnútorné vzťahy) a d) (využitie predošlých jednotných víz). Účel ďalšej cesty sa však musí overiť takisto. Odsek 7 bol prevzatý z CCI a jeho obsah je možné zhrnúť slovami „v prípade pochybností sa vízum neudelí“. Článok 19: Neprípustnosť Tento článok priamo súvisí s článkom 10 ods. 4. Ak žiadateľ neposkytne dodatočné požadované informácie, jeho žiadosť je vyhlásená za neprípustnú a takto označená sa zaznamená vo VIS. Pojem neprípustnosti bol zavedený, aby sa rozlišovalo medzi formálnym zamietnutím na základe posúdenia žiadostí o vízum a prípadmi, kde sa posúdenie neuskutočnilo, lebo sťažovateľ nepredložil požadované informácie. V súčasnosti sa formálne zamietnutia a posúdenia, ktoré neboli ukončené, v štatistických údajoch uvádzajú ako „zamietnutie/odoprenie“, a preto skutočný počet zamietnutí a ich podiel nie možné presné zistiť. Keďže neprípustnosť nepredstavuje formálne zamietnutie žiadosti, žiadateľ nemá právo odvolania. Preto môže žiadosť vyhlásiť za neprípustnú aj diplomatická misia alebo konzulárny úrad zastupujúceho členského štátu. Článok 20: Rozhodnutie o žiadosti o vízum V záujme zlepšenia rovnakého zaobchádzania so žiadateľmi o vízum sa v odseku 1 zaviedli pevne stanovené lehoty na udelenie víza. Odsek 2 stanovuje všeobecné princípy na určenie vhodného víza a na výpočet doby platnosti a dĺžky pobytu. Vzhľadom na neočakávané zmeny v časovom rozvrhu plánovanej cesty z dôvodov, na ktoré žiadateľ nemá vplyv (napr. zrušenie letu, odklad komerčných alebo kultúrnych udalostí, obchodných stretnutí), sa k počtu dní potrebných pre návštevu/tranzit alebo prechod cez medzinárodné tranzitné priestory letísk pripočíta primeraný dodatočný počet dní, tzv. tolerančná doba. Treba uviesť, že ustanovenia platnej prílohy 13 k CCI, ktoré obsahujú praktické príklady vyplnenia vízových nálepiek, budú aktualizované a stanú sa súčasťou „Pokynov na praktické uplatňovanie vízového kódexu“, ktoré budú pripojené ku konečnému zneniu vízového kódexu. Odsek 3 o udeľovaní viacnásobných víz bol prevzatý z CCI, ale bol doplnený o podrobný profil žiadateľa, ktorému môžu byť také víza udelené (t. j. potreba častých ciest do členských štátov a bezúhonnosť). Článok 21: Víza s obmedzenou územnou platnosťou (LTV) Tento článok zahŕňa všetky aspekty udeľovania LTV, ktoré sa v súčasnosti nachádzajú v rôznych aktoch (článok 11 ods. 2, 14 ods. 1 a článok 16 Schengenského dohovoru, časť V, 3 CCI a príloha 14). Ustanovenia v nich sa často opakujú. Odsek 1 obsahuje podrobný zoznam prípadov, v ktorých možno udeliť LTV. V odseku 2 je vysvetlené, kedy je udelenie potrebné oznámiť ostatným členským štátom. Napriek tomu, že informácie o udelených vízach sa budú uchovávať vo VIS, je aj naďalej potrebné ústredným orgánom oznamovať jednotlivé prípady, aby si údaje o nich mohli preveriť vo VIS. Keďže udelenie LTV z dôvodov vymedzených pod písmenom a) a b) umožňuje osobám, ktoré nespĺňajú zvyčajné podmienky na vstup na územie členských štátov, vstúpiť na územie udeľujúceho členského štátu, musia to ústredné orgány udeľujúceho štátu oznámiť ústredným orgánom ostatných členských štátov. Naopak v prípadoch podľa odseku 1 druhého pododseku držiteľ cestovného dokladu, ktorý jeden alebo viaceré členské štáty neuznávajú, spĺňa podmienky na vstup. Oznámenie o udelení LTV sa preto nevyžaduje. Vzhľadom na to, že udelenie LTV podľa odseku 1 druhého pododseku, ktoré je platné len v udeľujúcom členskom štáte, nesúvisí so žiadnym z dôvodov stanovených pod písmenom a) a b) a zároveň ide o osobu, ktorá nezneužila už skôr udelené krátkodobé vízum, udelenie nie je potrebné oznamovať ostatným členským štátom. Článok 22: Letiskové tranzitné víza V tomto článku sa zavádza harmonizovaný prístup pokiaľ ide o letiskové tranzitné víza. Obsahuje ustanovenia prevzaté z CCI. Za účelom posilnenia transparentnosti sa vo vzťahu k štátnym príslušníkom tretích štátov uvedených na spoločnom zozname zaviedli všeobecné pravidlá pre výnimky jednotlivých členských štátov z týchto ustanovení (v prvom rade pre držiteľov diplomatických pasov). V odseku 2 písm. a) až d) sú stanovené kategórie oslobodené od tohto typu víza. Okrem tých, ktoré uvádza CCI, sa doplnila kategória rodinných príslušníkov občanov EÚ. Článok 23: Zamietnutie víza CCI v platnom znení odkazujú pokiaľ ide o oznamovanie a odôvodnenie zamietnutí na vnútroštátne právne predpisy. Len ak tieto predpisy stanovujú povinnosť oznámiť a odôvodniť zamietnutie víz, použije sa harmonizované všeobecné znenie takého oznámenia. V záujme zlepšenia prístupu Spoločenstva a rovnakého prístupu k žiadateľom sa tieto dva aspekty stali záväznými. Odsek 1 stanovuje zoznam podrobných kritérií pre zamietnutie víza, ktoré sú v súlade s Kódexom schengenských hraníc. Platné CCI neobsahujú takýto zoznam. Odsek 2 stanovuje, že zamietnutie musí byť oznámené písomne prostredníctvom formulára uvedeného v prílohe IX. Harmonizované formuláre sa používajú aj v tom prípade, ak je žiadosť o vízum zamietnutá na hranici (pozri články 32 a 33). Odsek 3 upresňuje, že odvolania proti rozhodnutiam o zamietnutí víza zostávajú v pôsobnosti členských štátov. Odsek 4 sa týka prípadov, pri ktorých jeden členský štát zastupuje iný členský štát pri udeľovaní víz a zastúpený členský štát prijme konečné rozhodnutie o zamietnutí žiadosti. Diplomatická misia zastupujúceho členského štátu informuje žiadateľa o zamietnutí, o ktorom rozhodol zastúpený členský štát. Odsek 5 formálne zaručuje to, že každá žiadosť sa posudzuje samostatne a pomery žiadateľa v čase podania žiadosti sa náležite vezmú do úvahy. Článok 24: Práva z udeleného víza Je potrebné zdôrazniť základnú a nevyhnutnú zásadu, podľa ktorej vízum oprávňuje držiteľa len na to, aby sa dostavil na vonkajšiu hranicu. Považovalo sa za užitočné vyjadriť túto zásadu v tomto článku a pripomenúť, že keď sa držiteľ víza dostaví na hranicu, orgány hraničnej kontroly kontrolujú, či sú splnené podmienky na vstup. Článok 25: Vyplnenie vízovej nálepky Tento článok bol prevzatý z CCI. Príloha X obsahuje dodatočné ustanovenia. Vízový kódex síce neobsahuje ustanovenia o dlhodobých vnútroštátnych vízach, ale bod 7 prílohy X poukazuje na to, že pri takýchto vízach sa vyplní vízová nálepka. Podľa článku 18 Schengenského dohovoru dlhodobé vnútroštátne vízum (typu D) oprávňuje držiteľa smerujúceho na územie členského štátu, ktorý vízum D udelil, na tranzit cez územia ostatných členských štátov, ak sú splnené dodatočné podmienky uvedené v tomto článku. Komisia sa preto domnieva, že odkaz na kódex je v tomto prípade opodstatnený. Článok 26: Zrušenie platnosti vyplnených vízových nálepiek Tento článok bol prevzatý z CCI. Bol doplnený o ustanovenia, podľa ktorých sa zrušenie platnosti vízových nálepiek zaznamená do VIS. Článok 27: Pripojenie vízových nálepiek do cestovných dokladov Tento článok bol prevzatý z CCI. Odseky 1 až 3 upravujú bežnú situáciu - členský štát, ktorý udeľuje vízum, uzná cestovný doklad žiadateľa. Druhý pododsek odseku 1 bol prevzatý z prílohy 10 (ďalšie ustanovenia boli zrušené), pretože v praxi často dochádzalo k tomu, že pracovníci konzulárnych úradov pripojili nálepku takým spôsobom, že ju nebolo možné strojovo zosnímať. Odsek 4 sa týka prípadov, keď udeľujúci členský štát neuznáva cestovný doklad žiadateľa. V týchto prípadoch sa použije osobitný list na pripojenie víza. Kapitola IV: Zmena doby platnosti udeleného víza Článok 28: Predĺženie Ustanovenia rozhodnutia SCH/Com-ex (93) 21 o predĺžení platnosti víza nie sú zahrnuté do CCI. Toto nariadenie ich preberá a zároveň sa ním podrobnejšie dopĺňajú aj ďalšie ustanovenia. Názov naznačuje, že ide o predĺženie platnosti víz na území členských štátov. Ak sa situácia držiteľa zmení skôr, než použije udelené vízum, diplomatická misia alebo konzulárny úrad, ktoré vízum udelili, sú zodpovedné za zrušenie prvého víza a prípadné udelenie nového víza. V odseku 1 sú uvedené dôvody na predĺženie platnosti udeleného krátkodobého alebo tranzitného víza a/alebo dĺžky pobytu bez toho, aby bol zmenený typ víza alebo aby dĺžka pobytu presiahla 90 dní (odsek 2). Maximálna dĺžka tranzitu pri predĺžení tranzitného víza nie je stanovená v platnej právnej úprave. Stanovením maximálnej dĺžky tranzitu na 10 dní sa zaviedla jednotná úprava. Môže sa to zdať prehnané, pretože sa jeho dĺžka zdvojnásobila. Administratívny orgán môže rozhodnúť o zmene územnej platnosti udeleného víza tak, že obmedzí jeho platnosť len na územie členských štátov, v ktorých bola žiadosť o predĺženie predložená (odsek 3), alebo len na niektoré členské štáty. Odsek 4 je čiastočne prevzatý z rozhodnutia Com-ex a stanovuje, že informácie o príslušných orgánoch (informácie uvedené v platnom znení rozhodnutia Com-ex, ktoré neboli aktualizované od roku 2000) sa musia oznamovať Komisii, ktorá zoznam týchto orgánov uverejňuje (pozri článok 47). V záujme jednotného prístupu sa v odseku 5 zavádza povinný poplatok za predĺženie víza vo výške 30 EUR. Pri predĺžení sa nezískavajú biometrické identifikačné znaky, a preto tento poplatok nemusí byť tak vysoký, ako poplatok za udelenie víza. Podľa platnej úpravy môžu členské štáty predĺžiť vízum buď pripojením novej vízovej nálepky alebo opečiatkovaním pôvodnej nálepky. Odsek 6 stanovuje, že predĺženie sa môže vykonať len formou jednotnej pečiatky stanovenej v prílohe XI. Zavedením jednotného spôsobu sa zaručí, že pravosť predĺženia bude bez ďalších pochybností zaručená. Miestne orgány (často aj policajné orgány) zodpovedné za predĺženie víz už nebudú nútené uchovávať zásoby vízových nálepiek pri dodržiavaní prísnych bezpečnostných noriem. Informácie o predĺžení víza sa vložia do VIS v súlade s odsekom 7. Článok 29: Zrušenie Ustanovenia článkov 28, 29 a 30 tohto nariadenia sú v súčasnosti „skryté“ v prílohe 14 k CCI, v ktorej sa z väčšej časti opakuje obsah rozhodnutia SCH/Com-ex (93) 24. Kvôli prehľadnosti boli tri aspekty rozdelené do samostatných článkov. Rozlišujú rôzne účely jednotlivých opatrení. Účelom zrušenia víza je zabrániť jeho držiteľovi, aby vstúpil na územie členských štátov. Článok 29 ods. 1 ustanovuje, ktoré orgány môžu zrušiť vízum a kedy. Písmeno a) upravuje prípad, keď držiteľ ešte nevyužil udelené vízum, a preto diplomatická misia alebo konzulárny úrad môže toto vízum zrušiť. Orgány hraničnej kontroly (písmeno b)) môžu zrušiť vízum, ak držiteľ víza nespĺňa podmienky na vstup. Orgány presadzovania práva môžu zrušiť platné vízum na území členských štátov, ak držiteľ už viac nespĺňa podmienky na pobyt. Ak vízum zrušia príslušné orgány iných členských štátov, ako tých, ktorých diplomatická misia alebo konzulárny úrad vízum udelili, udeľujúci členský štát je informovaný o takom zrušení. Článok 30: Odvolanie víza Odvolanie víza znamená zrušenie zostávajúcej dĺžky pobytu po vstupe držiteľa víza na územie členských štátov. Odsek 1 stanovuje dva prípady, pri ktorých môže byť udelené vízum odvolané: a) ak držiteľ víza žiada jeho odvolanie alebo b) ak príslušné orgány rozhodnú, že držiteľ po vstupe na územie členských štátov už viac nespĺňa podmienky na vstup. Ak vízum odvolajú príslušné orgány iných členských štátov, ako tých, ktorých diplomatická misia alebo konzulárny úrad vízum udelili, udeľujúci členský štát je informovaný o takom odvolaní. Článok 31: Skrátenie dĺžky pobytu povolenej vo víze Ak sú orgány hraničnej kontroly toho názoru, že držiteľ víza nemá dostatočné prostriedky na pokrytie životných nákladov počas plánovaného pobytu, môžu skrátiť dĺžku pobytu povolenú vo víze, aby ju prispôsobili výške prostriedkov, ktoré má držiteľ víza skutočne k dispozícii. Kapitola V: Víza udeľované na vonkajších hraniciach Článok 32: Víza udeľované na vonkajších hraniciach Do článkov 32 a 33 sa prevzal obsah ustanovení nariadenia Rady (ES) č. 415/2003. Týmto spôsobom sa všeobecné ustanovenia o udeľovaní víz na hraniciach sú odčlenili od osobitných ustanovení týkajúcich sa námorníkov na ceste. V článku 32 ods. 6 sa špecifikuje, že v prípade žiadosti o víza predloženej na hranici a následnom zamietnutí tejto žiadosti, platia všeobecné ustanovenia o oznamovaní a odôvodňovaní zamietnutí, ako aj o poučení o možnostiach odvolania. Článok 33: Víza udeľované námorníkom na vonkajších hraniciach Tento článok obsahuje osobitné ustanovenia o udeľovaní víz na hraniciach námorníkom na ceste. Časti 1 a 2 prílohy XII k tomuto nariadeniu obsahujú dve prílohy k nariadeniu Rady (ES) č. 415/2003 („pokyny“ a „formulár pre námorníkov na ceste“). HLAVA III: Administratívne riadenie a organizácia Článok 34: Organizácia vízových oddelení Tento článok bol prevažne prevzatý z časti VII CCI. Napriek iným možným formám prijímania žiadostí o víza podľa článku 37 budú diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov aj naďalej príslušné na spracúvanie žiadostí o víza a na prípadné rozhodnutia o týchto žiadostiach. Lehota na uchovávanie jednotlivých spisov (v papierovej podobe) stanovená v druhom pododseku odseku 3 je rovnaká ako lehota uvedená v nariadení o VIS. Článok 35: Zdroje na spracovanie žiadostí o vízum a monitorovanie diplomatických misií a konzulárnych úradov Tento článok zodpovedá príslušnému článku v Kódexe schengenských hraníc. Článok 36: Pravidlá správania pracovníkov pri spracúvaní žiadostí o vízum Tento článok má slúžiť ako záruka toho, že pracovníci diplomatických misií a konzulárnych úradov členských štátov dodržiavajú v rámci kontaktov so žiadateľmi a pri spracúvaní žiadostí o víza ustanovenia Európskej charty základných práv. Články 37, 38 a 39: Formy spolupráce v rámci prijímania a spracúvania žiadosti o víza Účelom týchto článkov je poskytnúť členským štátom právny rámec pre výber organizačných možností odoberania biometrických údajov od žiadateľov o víza. Článok 38 stanovuje osobitné pravidlá, ktoré musia členské štáty dodržiavať pri spolupráci s externými poskytovateľmi služieb. Článok 39 upravuje niektoré organizačné aspekty, najmä na zabezpečenie transparentnosti pri jednotlivých formách zvolenej spolupráce. Odsek 2 umožňuje členským štátom rozhodnúť o tom, že napriek zvolenej forme spolupráce, majú žiadatelia o vízum priamy prístup k svojim konzulárnym úradom. Tieto články budú doplnené o závery rokovaní o návrhu na zmenu CCI vo vzťahu k zavedeniu biometrie a vytvoreniu spoločných centier na predkladanie žiadostí. Článok 40: Predloženie žiadostí o víza sprostredkovateľskými subjektmi Tento článok preberá ustanovenia časti VIII oddielu 5, ktorých pôvodné znenie je do istej miery nejasné a zastarané. V odseku 1 sú vymedzené úlohy, ktoré môžu sprostredkovateľské subjekty plniť. Na rozdiel od CCI v ňom už nie sú vymedzené rôzne druhy sprostredkovateľských subjektov, keďže to nevyhnutne viedlo k nepresnostiam. Treba poznamenať, že sprostredkovatelia nie sú oprávnení získavať biometrické údaje, a preto prostredníctvom nich žiadatelia nemôžu predložiť svoju prvú žiadosť. Odsek 2 obsahuje zoznam rôznych aspektov, ktoré sa preverujú pred udelením akreditácie. Odsek 3 hovorí o nepretržitom monitorovaní týchto sprostredkovateľov a odsek 4 stanovuje, že negatívny výsledok monitorovania sa musí oznámiť diplomatickým misiám a konzulárnym úradom ostatných členských štátov v rámci miestnej konzulárnej spolupráce. Všeobecne platí, že zoznamy akreditovaných sprostredkovateľských subjektov sa oznamujú ostatným diplomatickým misiám a konzulárnym úradom a verejnosti (odsek 5). Článok 41: Informovanie verejnosti Je veľmi dôležité, aby žiadatelia boli riadne poučení o kritériách a postupoch pri predkladaní žiadostí o víza. Vzhľadom na aktuálny vývoj, v rámci ktorého sa zavádza telefónna služba, systém pohovorov a outsourcing, je potrebné vyvinúť úsilie na zabezpečenie dobrého informovania žiadateľov o tom, kde a ako majú predložiť svoju žiadosť. Odsek 2 znovu pripomína, že je potrebné, aby členské štáty uzatvárali dohody o zastúpení na účely informovania verejnosti aspoň 3 mesiace pred začiatkom takej spolupráce a aby špecifikovali kategórie žiadostí, na ktoré sa toto zastúpenie vzťahuje. Lehota troch mesiacov zodpovedá najdlhšej lehote, ktorá môže uplynúť od predloženia žiadosti do plánovanej návštevy (pozri článok 10 ods. 1). Vzhľadom na problémy, ktoré sa vyskytli v praxi, odsek 3 obsahuje ustanovenie, podľa ktorého musí byť verejnosť informovaná o tom, že pečiatka označujúca predloženie žiadosti nemá právne účinky. Podľa odseku 4 sa musia poskytovať presné informácie o lehotách na udelenie a požiadavke predbežných konzultácií v prípadoch štátnych príslušníkov niektorých tretích štátov alebo niektorých kategórií týchto štátnych príslušníkov. V odseku 5 je vymedzená povinnosť informovať verejnosť o právach v prípade zamietnutia žiadosti. V odseku 6 je zdôraznená potreba informovať verejnosť o tom, že držiteľ víza nemá automaticky právo vstupu a že na hranici môže byť požiadaný o predloženie podporných dokladov pri kontrole splnenia podmienok na vstup. Posledná z uvedených povinností nie je upravená v platnom acquis . HLAVA IV: Miestna konzulárna spolupráca Článok 42: Miestna spolupráca diplomatických misií a konzulárnych úradov členských štátov Spoločné konzulárne pokyny obsahujú kapitolu o miestnej konzulárnej spolupráci, ktorá všeobecne vymedzuje rámec pre konzulárnu spoluprácu na miestnej úrovni, ako aj niekoľko aspektov, ktoré treba prispôsobiť miestnym podmienkam. Avšak vzhľadom na to, že realizácia miestnej konzulárnej spolupráce v praxi bola doteraz pokiaľ ide o udeľovanie víz nedostatočná (dôkazom toho boli aj správy misií zameraných na miestnu spoluprácu), v tomto nariadení je presne stanovené, na základe záverov zo správ uvedených misií schválených príslušnými orgánmi Rady, ktoré subjekty uskutočňujú konkrétne úlohy a ako často. Okrem toho je organizácia miestnej konzulárnej spolupráce prispôsobená inštitucionálnemu rámcu Spoločenstva. Keby diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov prijímali rozhodnutia, ktoré by obsahovali právne záväzné práva a povinnosti pre žiadateľov o víza, nebolo by to v súlade s uvedeným rámcom. Preto sa v rámci miestnej konzulárnej spolupráce musí posúdiť potreba prispôsobiť niektoré ustanovenia miestnym podmienkam. Ak sa zistí, že je to potrebné, v rámci komitologického postupu sa musí rozhodnúť o spoločných „miestnych“ pravidlách, samozrejme na základe podnetu orgánov miestnej konzulárnej spolupráce. Podľa ustanovení odseku 1 písm. a) až c) sa posúdi, či by diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov v tom istom štáte nemali postupovať jednotne pokiaľ ide o informovanie žiadateľov pred predložením ich žiadostí a rovnaké zaobchádzanie so žiadateľmi po predložení. Rovnaké zaobchádzanie takisto prispeje k zamedzeniu visa shoppingu. Ustanovenie písmena c) sa týka cestovných dokladov vydávaných tretími štátmi, pretože je dôležité, aby boli na miestnej, aj centrálnej úrovni k dispozícii aktualizované zoznamy cestovných dokladov vydaných tretími štátmi. Posledná veta tohto písmena sa týka skutočnosti, že niektoré členské štáty v súčasnosti vyžadujú, aby sa k niektorým typom úradných cestovných dokladov priložili aj verbálne nóty, kým zvyšné členské štáty to nevyžadujú. Na miestnej úrovni sa musí posúdiť aj potreba jednotného prístupu k spolupráci s externými poskytovateľmi služieb alebo sprostredkovateľskými subjektmi s cieľom zabrániť visa shoppingu (písm. d)). Odsek 2 sa týka zavedenia spoločného informačného formulára v rámci miestnej konzulárnej spolupráce z dôvodu zabezpečenia transparentnosti a rovnakého zaobchádzania. V odseku 3 je stanovený zoznam informácií, ktoré budú predmetom výmeny buď raz mesačne (štatistické údaje podľa písm. a)) alebo v pravidelných intervaloch (špecifické informácie týkajúce sa jednotlivých štátov podľa písm. b)). Prostredníctvom pravidelnej mesačnej výmeny štatistických informácií a ich posudzovania budú mať miestne diplomatické misie a konzulárne úrady nepretržite aktualizovaný obraz o najnovších tendenciách a ich neočakávaných zmenách v rámci svojho štátu a bezodkladne môžu nájsť riešenia prípadných negatívnych vplyvov týchto zmien. Zhromažďovanie všeobecných informácií o hostiteľskej krajine/príslušnom mieste (socio-ekonomické štruktúry, zdroje informácií na miestnej úrovni, používanie falošných a pozmenených dokladov, trasy nelegálneho prisťahovalectva, atď.) bude zárukou toho, že sa tieto základné „kolektívne“ poznatky nestratia, hoci sa budú pracovníci konzulárnych úradov pravidelne obmieňať a zároveň sa týmto spôsobom pomôže novým pracovníkom rýchlejšie sa zapracovať a oboznámiť s miestnymi pomermi. Odsek 4 obsahuje ustanovenia o zefektívnení konzulárnej spolupráce v oblasti spoločnej vízovej politiky s prihliadnutím na inštitucionálny rámec ES. Vzhľadom na to, že konzulárna spolupráca zahŕňa širokú paletu rôznych aspektov, je dôležité sa na jednotlivých stretnutiach zaoberať aj technickými otázkami udeľovania víz za účasti zástupcov členských štátov, ktoré v plnom rozsahu uplatňujú acquis Spoločenstva a zúčastňujú sa na spracúvaní žiadostí o víza. V odseku 5 je stanovená povinnosť vypracovania správ o každom stretnutí. Každá diplomatická misia a konzulárny úrad odovzdáva tieto správy svojim ústredným orgánom. Tým sa dosiahne spojenie medzi operačnou úrovňou a ústrednými orgánmi, prípadne aj legislatívnou úrovňou [príslušné orgány Rady] podľa odseku 7. Odsek 6 poskytuje možnosť ad hoc pozývať zástupcov členských štátov, ktoré neuplatňujú acquis Spoločenstva v plnom rozsahu, alebo zástupcov tretích štátov, aby sa zúčastňovali na diskusiách o špecifických otázkach udeľovania víz v ich štáte. Oddiel V: Záverečné ustanovenia Článok 43: Ustanovenia o výnimkách V roku 2004 členský štát, ktorý uplatňuje schengenské acquis v plnom rozsahu, prvýkrát usporadúval olympijské hry a paralympijské hry. Aby mohol tento členský štát na jednej strane rešpektovať požiadavky schengenského acquis , dodržiavajúc pri tom záväzky vyplývajúce z Olympijskej charty, a aby sa na druhej strane nezmarili šance iných členských štátov, uplatňujúcich schengenské acquis , uchádzať sa o príležitosť zorganizovať také podujatie, bolo dohodnuté, že je najvhodnejšie vypracovať osobitné predpisy o zjednodušení udeľovania víz a prekračovaní vonkajších hraníc. Grécko úspešne implementovalo uvedené nariadenie v roku 2004 a v roku 2005 sa prijali potrebné zmeny, aby Taliansko mohlo rovnako postupovať pri udeľovaní víz členom olympijskej rodiny. V záujme budúceho zjednodušenia tohto aspektu organizácie olympijských hier pre členské štáty uplatňujúce schengenské acquis v plnom rozsahu, sa k vízovému kódexu pripájajú osobitné postupy a podmienky, ktoré možno okamžite použiť, a vyhnúť sa tak zdĺhavému legislatívnemu procesu. Článok 44: Zmeny a doplnenia príloh Tento článok uvádza, že prílohy III, IV, V, VI, VIII, IX, X a XI k tomuto nariadeniu sa budú meniť a dopĺňať v súlade s komitologickým postupom uvedeným v článku 46 ods. 2. Dôvodom návrhu na použitie tohto postupu je, že prílohy obsahujú opatrenia, ktorými sa vykonávajú všeobecné normy pre prijímanie a spracúvanie žiadostí o víza uvedené v hlave II tohto nariadenia. Článok 45: Pokyny na praktické uplatňovanie vízového kódexu V tomto článku je stanovené, že „výbor pre víza“ vypracuje „pokyny“ na praktické uplatňovanie vízového kódexu. Tieto praktické pokyny sú potrebné na zabezpečenie jednotného uplatňovania právnych aktov na operačnej úrovni. Ich vypracovanie má zároveň zamedziť tomu, aby členské štáty paralelne prijímali vnútroštátne pokyny. Tieto pokyny budú vypracované do nadobudnutia účinnosti nariadenia o vízovom kódexe. Článok 46: Výbor Ide o štandardný článok o komitologických postupoch, ktoré sa budú dodržiavať pri prijímaní opatrení na vykonávanie tohto nariadenia v súlade s rozhodnutím 1999/468/ES. Stanovuje sa regulačný postup, pretože ide o opatrenia všeobecnej pôsobnosti v zmysle článku 2 rozhodnutia; uplatňujú sa články 5 a 7 uvedeného rozhodnutia. Lehota podľa článku 5 ods. 6 rozhodnutia 1999/468/ES, v rámci ktorej má Rada predložiť svoje rozhodnutie prijaté kvalifikovanou väčšinou k návrhu opatrení Komisie, ktoré sa majú prijať, ak tieto opatrenia nie sú v súlade so stanoviskom výboru, je dva mesiace. Článok 47: Oznámenie Členské štáty oznamujú informácie podľa odseku 1 Komisii, ktorá je zodpovedná za ich uverejnenie. Členské štáty Komisii oznamujú aj predpokladané zmeny príloh I a II (predbežná konzultácia). Vzhľadom na to, že tieto zmeny priamo ovplyvňujú práva a povinnosti žiadateľov o víza, v rámci inštitucionálneho kontextu nie je postup oznamovania postačujúci. Preto sa o zmenách príloh musí rozhodnúť podľa komitologického postupu. Článok 48: Zrušujúce ustanovenia V tomto článku sú vymenované právne akty, ktoré sa týmto nariadením zrušujú. Vzhľadom na to, že nariadenie o VIS vychádza z platného acquis , v súlade s vízovým kódexom sa musí prispôsobiť zmenenému acquis . Tento návrh musí vychádzať z príslušného právneho základu (článok 66 ZES). V tejto fáze nie je možné jednoznačne povedať, aké zmeny sa musia urobiť, pretože nariadenie o VIS ešte nie je prijaté. Článok 49: Nadobudnutie účinnosti Ide o štandardné ustanovenie o nadobudnutí účinnosti a priamom uplatňovaní. Toto nariadenie sa začne uplatňovať šesť mesiacov po nadobudnutí jeho účinnosti [z dôvodu rozsahu uplatňovania] a vzhľadom na potrebu dopracovať Pokyny na praktické uplatňovanie vízového kódexu. Ihneď po nadobudnutí účinnosti však členské štáty začnú Komisii oznamovať jednotlivé opatrenia podľa článku 47. Aj výbor by mal pripraviť vykonávacie opatrenia, a preto by sa článok 44 mal takisto uplatňovať odo dňa nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia. Prílohy Prílohy sú zoradené podľa poradia v tomto nariadení. Nasledujúca tabuľka obsahuje zrušené ustanovenia a príslušné ustanovenia CCI, ktoré im zodpovedajú. Ustanovenia Spoločných konzulárnych pokynov, ktoré neboli prevzaté Ustanovenia Spoločných konzulárnych pokynov, ktoré neboli prevzaté | Dôvod(y) | Časť I bod 2.1.4 Skupinové víza | Skupinové víza nie sú viac prípustné z bezpečnostných dôvodov a vzhľadom nato, že jednotliví žiadatelia o vízum musia predložiť samostatné žiadosti a pri prvej žiadosti im musia byť odobraté biometrické údaje. | Časť I bod 2.2 Víza na dlhodobý pobyt | Vízový kódex Spoločenstva neupravuje udeľovanie víz oprávňujúcich na pobyt dlhší ako tri mesiace (článok 1 ods. 1) a víza na dlhodobý pobyt, platné súčasne ako jednotné krátkodobé víza, boli zrušené. | Časť IV Právny základ | V tejto časti sa opakujú ustanovenia Schengenského dohovoru (článok 5, 11 ods. 2, 14 ods. 1 a články 15 a 16), a preto sú nadbytočné. | Časť I bod 2.3 Postup, ktorý treba dodržiavať v prípadoch predbežnej konzultácie s centrálnymi orgánmi ostatných zmluvných strán | Táto časť obsahuje najmä usmernenia, ktoré sú skôr praktického, ako právneho charakteru. | PRÍLOHY | Príloha 1 Spoločný zoznam tretích štátov, ktorých občania sú povinní mať vízum pri prechode vonkajších hraníc členských štátov, na ktoré sa vzťahuje nariadenie (ES) č. 539/2001* v znení zmien a doplnení nariadenia (ES) č. 2414/2001** a nariadenia (ES) č. 453/2003***. Spoločný zoznam tretích štátov, ktorých občania sú oslobodení od vízovej povinnosti pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov, na ktoré sa vzťahuje nariadenie (ES) č. 539/2001* v znení zmien a doplnení nariadenia (ES) č. 2414/2001** a nariadenia (ES) č. 453/2003***. | V tejto prílohe sa nachádzajú tie isté zoznamy, ako v uvedenom nariadení. | Príloha 2 Predpisy upravujúce pohyb držiteľov diplomatických, úradných a služobných pasov a držiteľov preukazov laissez-passer, ktoré niektoré medzinárodné medzivládne organizácie vydávajú svojim pracovníkom. Dodatok A a B. | Keďže výnimky z vízovej povinnosti držiteľov diplomatických, služobných/úradných a špeciálnych pasov sú upravené v nariadení (ES) č. 539/2001 a v aktoch, ktoré ho menia a dopĺňajú, táto príloha nie je súčasťou vízového kódexu. | Príloha 3 časť II | Zjednotenie zoznamu tretích štátov, ktorých štátni občania nemusia mať letiskové tranzitné víza. Členské štáty už nebudú mať možnosť ukladať štátnym príslušníkom tretích štátov túto povinnosť. | Príloha 4 Zoznam dokladov oprávňujúcich držiteľov na vstup bez víza | Článok 5 ods. 1 písm. b) Kódexu schengenských hraníc ustanovuje, že štátni príslušníci tretích štátov, ktorí sú držiteľmi platného povolenia na pobyt, môžu vstúpiť na územie členských štátov a podľa jeho článku 34 ods. 1 písm. a) sa zoznam týchto povolení pobyt oznamuje Komisii. Nie je preto potrebné, aby bol tento zoznam súčasťou vízového kódexu. | Príloha 6 Zoznam honorárnych konzulov oprávnených dočasne udeľovať jednotné víza vo výnimočných prípadoch | Keďže článok 3 tohto nariadenia ustanovuje, že len diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov, a vo výnimočných prípadoch orgány hraničnej kontroly, sú príslušné na spracúvanie žiadostí o víza, nebola táto príloha prevzatá z CCI. | Príloha 7 Referenčné sumy vyžadované na prekročenie hraníc stanovené každý rok vnútroštátnymi orgánmi | Ako už vyplýva z nadpisu, ustanovenia o referenčnej výške súvisia s prekračovaním hraníc, a preto sú upravené v Kódexe schengenských hraníc (článok 5 ods. 3). | Príloha 8 Jednotný formát vízových nálepiek a informácie o ich technických špecifikách a bezpečnostných prvkoch | V tejto prílohe sú uvedené tie isté ustanovenia ako v nariadení Rady (ES) č. 1683/95 a nariadení (ES) č. 334/2002, preto nebude súčasťou vízového kódexu. | Príloha 9 Informácie zapísané v prípade potreby zmluvnými stranami do časti Poznámky | Tieto vnútroštátne ustanovenia by sa mali podľa článku 46 ods. 1 písm. d) oznamovať Komisii, ktorá ich uverejňuje. | Príloha 10 Pokyny ku vkladaniu informácií do strojovo snímateľnej časti | Vymedzenia pojmov v tejto prílohe sú nadbytočné a opisy strojovo snímateľnej časti sú zastaralé, keďže pôvodne slúžili ako informácia pre konzulárne úrady bez „počítačového vybavenia“. | Príloha 11 Kritériá, podľa ktorých sa určuje, či do cestovného dokladu možno udeliť vízum | Na obsah tejto prílohy sa nevzťahuje právny základ vízového kódexu, preto nebola prevzatá. Jej predmet súvisí s rozhodnutím SCH/Com-ex (98) 57, ktorý by mal byť začlenený do legislatívneho rámca Spoločenstva. | Príloha 12 Poplatky, ktoré sa majú vyberať v eurách, v závislosti od administratívnych nákladov vynaložených na spracovanie žiadosti o vízum | Vzhľadom na to, že paušálna suma pre manipulačný poplatok, ktorá sa vyberá pri spracúvaní žiadostí o všetky druhy víz, bola zavedená v 2003, nie je potrebné uvádzať tabuľku vo vízovom kódexe. Okrem toho vízový kódex neupravuje vízum typu D, víza typu D+C boli zrušené a pokiaľ ide o podávanie žiadosti o vízum na vonkajšej hranici, nie je prípustná žiadna všeobecná výnimka. Tri „pravidlá“ stanovené v prílohe boli zapracované do textu nariadenia (článok 16). | Príloha 13 Vyplnenie vízovej nálepky | Táto príloha upravuje príklady vyplnených vízových nálepiek. Tieto praktické pokyny by nemali byť upravené v legislatívnom nástroji. Aktualizovaná verzia tejto prílohy sa preto zapracuje do Pokynov na praktické uplatňovanie vízového kódexu (článok 43). Ustanovenia na strane 1 tejto prílohy týkajúce sa maximálnej lehoty pre podávanie žiadostí o víza boli zapracované do článku 10 ods. 1. | Príloha 14 Povinnosti zmluvných strán pokiaľ ide o zasielanie informácií o udelení víz s obmedzenou územnou platnosťou, o zrušení doby platnosti jednotných víz a o vydaní vnútroštátnych povolení na pobyt. | Táto príloha obsahuje niekoľko aspektov, medzi ktorými neexistuje súvislosť. Všetky ustanovenia o - LTV boli zapracované do článku 21 - zrušení víza boli zapracované do článku 29 - odvolaní víza boli zapracované do článku 30 - skrátení dĺžky pobytu povolenej vo víze boli zapracované do článku 31. Časť 3 platnej prílohy 14, ktorá sa týka povolení na pobyt, nie je relevantná pre vízový kódex. | Príloha 17 Zjednodušený tranzitný doklad (FTD) a zjednodušený železničný tranzitný doklad (FRTD) | V tejto prílohe sú uvedené tie isté ustanovenia ako v nariadení Rady (ES) č. 693/2003 a nariadení (ES) č. 694/2003, preto nebude súčasťou vízového kódexu. | Príloha 18 Tabuľka zastúpenia pri udeľovaní jednotných víz | Tieto dohody o zastúpení by sa mali podľa článku 46 ods. 1 písm. a) oznamovať Komisii, ktorá ich uverejňuje. | * Ú. v. ES L 81, 21.3.2001, s. 1-7. **Ú. v. ES L 327, 12.12.2001, s. 1-2. ***Ú.v. EÚ L 69, 13.3.2003, s. 10-11. 2006/0142 (COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o vízovom kódexe Spoločenstva EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej články 62 ods. 2 písm. a) a b) bod ii), so zreteľom na návrh Komisie[9], konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 Zmluvy[10], keďže: (1) Vytvorenie priestoru voľného pohybu osôb má byť v súlade s článkom 61 Zmluvy spojené s prijatím opatrení týkajúcich sa kontroly na vonkajších hraniciach, azylu a prisťahovalectva. (2) Podľa článku 62 ods. 2 Zmluvy v opatreniach o prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov by sa mali určiť vízové predpisy pri predpokladanom pobyte v dĺžke najviac tri mesiace, napr. postupy a podmienky pre udeľovanie víz členskými štátmi. (3) Pokiaľ ide o vízovú politiku, vytvorenie „spoločného korpusu“ právnych predpisov, najmä cestou konsolidácie a rozvoja acquis (príslušné ustanovenia Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985[11] a Spoločných konzulárnych pokynov[12]), je, ako uvádza Haagsky program o posilňovaní slobody, bezpečnosti a spravodlivosti v Európskej únii13, jednou zo základných zložiek „ďalšieho rozvoja spoločnej vízovej politiky ako súčasti viacvrstvového systému, ktorého cieľom je uľahčovanie legitímneho cestovania a riešenie problému nelegálneho prisťahovalectva prostredníctvom ďalšej harmonizácie vnútroštátnych právnych predpisov a postupov na miestnych konzulárnych misiách“. (4) Členské štáty by na vízové účely mali byť zastúpené vo všetkých tretích štátoch, ktorých štátni príslušníci podliehajú vízovej povinnosti. Môžu rozhodnúť, že štátni príslušníci niektorých tretích štátov musia predkladať svoje žiadosti o víza priamo na stálom konzulárnom úrade alebo diplomatickej misii štátu, ktorý je hlavným cieľovým štátom žiadateľa. Rovnako môžu rozhodnúť aj v tom prípade, ak sa jedná o určité typy víz. (5) Miestna konzulárna spolupráca je rozhodujúca pre harmonizované uplatňovanie spoločnej vízovej politiky a správne posúdenie migračného rizika. Vzhľadom na miestne rozdiely by sa diplomatické misie a konzulárne miesta členských štátov mali dohodnúť na uplatňovaní konkrétnych legislatívnych aktov v praxi, pretože rozdiely v ich uplatňovaní by mohli viesť k podávaniu žiadostí o vízum vo viacerých štátoch súčasne (tzv. visa shopping ), ale takisto k nerovnakému zaobchádzaniu so žiadateľmi o víza. (6) V rámci boja proti nelegálnemu prisťahovalectvu je preto potrebné stanoviť normy pre tranzit v medzinárodných priestoroch letísk. Preto by sa od štátnych príslušníkov tretích štátov, ktoré sa nachádzajú na spoločnom zozname, mali vyžadovať letiskové tranzitné víza a zároveň by už samotné členské štáty nemali mať možnosť rozhodovať o tom, či tento typ víza budú vyžadovať aj od štátnych príslušníkov ostatných tretích štátov. (7) Ak sa v členskom štáte konajú olympijské alebo paralympijské hry, mal by platiť osobitný režim na zjednodušenie vydávania víz členom olympijskej rodiny. (8) Bilaterálne dohody uzatvorené medzi Európskym spoločenstvom a tretími štátmi, ktorých cieľom je zjednodušenie postupu pri spracúvaní žiadostí o krátkodobé víza, sa môžu odchyľovať od ustanovení tohto nariadenia. (9) V rámci postupov prijímania žiadostí by sa mala náležitým spôsobom rešpektovať ľudská dôstojnosť. Spracúvanie žiadostí o víza by sa malo uskutočňovať profesionálnym a úctivým spôsobom a malo by byť primerané sledovaným cieľom. (10) Členské štáty by mali zabezpečiť primeranú kvalitu služieb ponúkaných verejnosti a postupovať v súlade s náležitými administratívnymi postupmi. Za týmto účelom by mali vyčleniť potrebný počet odborne pripravených pracovníkov a dostatočnú úroveň zdrojov. (11) Zahrnutie biometrických identifikačných znakov do vízového informačného systému je dôležitým krokom k používaniu nových prvkov, ktorými sa vytvorí hodnovernejšie prepojenie medzi držiteľom pasu a samotným pasom s cieľom zabrániť používaniu nepravých totožností. Prvú žiadosť o udelenie víza by mal žiadateľ predložiť osobne. Malo by to byť jedným zo základných predpokladov pre udelenie víza spolu so zaznamenaním biometrických identifikačných znakov vo vízovom informačnom systéme (VIS); žiadateľom by sa nemalo umožniť, aby svoju prvú žiadosť predkladali prostredníctvom sprostredkovateľských subjektov, napr. cestovných agentúr. (12) Pre prijímanie žiadostí o víza a odoberanie biometrických údajov by sa mali zaviesť aj iné možnosti organizácie konzulárnych úradov, ako napríklad spoločné užívanie priestorov, spoločné centrá na predkladanie žiadostí a outsourcing. Pre tieto možnosti by sa mal vytvoriť príslušný právny rámec, v ktorom by sa zohľadnili predovšetkým otázky ochrany údajov. Tieto formy konzulárnej spolupráce a outsourcingu by mali byť upravené v súlade so všeobecnými zásadami pre udeľovanie víz a so zreteľom na požiadavky ochrany údajov stanovené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov. (13) Na prvé zaznamenanie biometrických znakov by sa mal žiadateľ dostaviť osobne. S cieľom uľahčiť postup pri každej ďalšej žiadosti o víza je potrebné zabezpečiť, aby v rámci lehoty 48 mesiacov bolo možné skopírovať biometrické údaje z prvej žiadosti do novej žiadosti o víza, zohľadňujúc pritom lehotu uchovávania údajov stanovenú v nariadení o VIS. Po uplynutí tejto lehoty by mali byť biometrické identifikačné znaky opätovne odobrané. (14) Štatistické údaje sú významné pre monitorovanie migračných pohybov a môžu slúžiť ako účinný riadiaci nástroj. Preto by mali byť pravidelne uchovávané v spoločnom formáte. (15) Mal by sa vytvoriť mechanizmus, ktorý by Komisii umožnil upraviť podrobné pravidlá upravujúce udeľovanie krátkodobých víz v praxi. V týchto prípadoch by opatrenia potrebné na implementáciu tohto nariadenia mali byť prijaté podľa rozhodnutia Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu.14 (16) S cieľom zaistiť jednotné uplatňovanie ustanovení tohto nariadenia v praxi, mali by sa vypracovať inštrukcie o metódach a postupoch, ktoré majú diplomatické misie a konzulárne úrady členských štátov dodržiavať pri spracovávaní žiadostí o víza. (17) Keďže nariadenie Európskeho parlamentu a Rady o vízovom informačnom systéme a výmene údajov medzi členskými štátmi o krátkodobých vízach (ďalej len: „nariadenie o VIS“) sa opiera o platnú právnu úpravu, malo by sa zmeniť a doplniť v súlade so zmenami v právnych predpisoch týkajúcich sa VIS. (18) Treba pripomenúť, že pokiaľ ide o ciele navrhovanej akcie, podľa článku 62 ods. 1 a 2 písm. b) Zmluvy o ES má Spoločenstvo právo - a dokonca aj povinnosť – prijať opatrenia, ktorými sa určia vízové predpisy pre predpokladaný pobyt v dĺžke najviac tri mesiace; v súlade so zásadou proporcionality, ktorá je ustanovená v článku 5 Zmluvy o ES, toto rozhodnutie nepresahuje rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie týchto cieľov. (19) V tomto nariadení sa rešpektujú základné práva a dodržiavajú zásady zakotvené konkrétne v Európskom dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd a Charte základných práv Európskej únie. (20) Na základe výnimky z článku 299 Zmluvy sa toto nariadenie vzťahuje len na európske územie Francúzska a Holandska, keďže zámorské územia nie sú súčasťou priestoru bez vnútorných hraníc. (21) Podmienky upravujúce vstup na územie členských štátov alebo udeľovanie víz nemajú vplyv na pravidlá, ktorými sa v súčasnosti riadi uznávanie platnosti cestovných dokladov. (22) Toto nariadenie sa začne uplatňovať šesť mesiacov po nadobudnutí jeho účinnosti, s výnimkou článku 46 (komitológia) a 47 (oznámenia členským štátom), aby sa orgány členských štátov mohli pripraviť na jeho implementáciu. (23) V súlade s článkami 1 a 2 protokolu o pozícii Dánska, ktorý tvorí prílohu k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o založení Európskeho spoločenstva, sa Dánsko nezúčastňuje prijatia tohto nariadenia, nie je ním viazané, ani nepodlieha jeho uplatňovaniu. Vzhľadom na to, že toto nariadenie je založené na schengenskom acquis podľa ustanovení hlavy IV časti tri Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, Dánsko by malo v súlade s článkom 5 uvedeného protokolu do šiestich mesiacov po prijatí tohto nariadenia rozhodnúť, či ho bude vykonávať vo svojich vnútroštátnych právnych predpisoch alebo nie. (24) Pokiaľ ide o Island a Nórsko, toto nariadenie rozvíja ustanovenia schengenského acquis v zmysle dohody uzavretej medzi Radou Európskej únie a Islandskou republikou a Nórskym kráľovstvom o pripojení týchto dvoch štátov k implementácii, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis 15, ktoré patrí do oblasti uvedenej v článku 1 bod B rozhodnutia Rady 1999/437/ES zo 17. mája 1999 o určitých opatreniach na uplatňovanie tejto dohody.16 (25) Je potrebné prijať opatrenia, ktoré umožnia zástupcom Islandu a Nórska zúčastňovať sa na práci výborov, ktoré pomáhajú Komisii pri uskutočňovaní jej výkonných právomocí, ako sa predpokladá aj v tomto nariadení. Problematika týchto opatrení bola aj predmetom výmeny listov medzi Spoločenstvom a Islandom a Nórskom17, ktoré sú pripojené k vyššie uvedenej dohode. Komisia predložila Rade návrh odporúčania pre dojednanie týchto opatrení. (26) Pokiaľ ide o Švajčiarsko, toto nariadenie rozvíja ustanovenia schengenského acquis v zmysle Dohody podpísanej medzi Európskou úniou, Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o pristúpení Švajčiarskej konfederácie k implementácii, uplatňovaniu a vývoju schengenského acquis 18, ktoré patrí do oblasti uvedenej v článku 4 ods. 1 rozhodnutia Rady 2004/860/ES19 o podpise v mene Európskej únie a v mene Európskeho spoločenstva a o predbežnom vykonávaní niektorých ustanovení tejto dohody20. (27) Toto nariadenie rozvíja ustanovenia schengenského acquis , na ktorých sa Spojené kráľovstvo nezúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2000/365/ES z 29. mája 2000, ktoré sa týka požiadavky Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska, zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis .21 Spojené kráľovstvo sa preto nezúčastňuje na prijatí tohto nariadenia, nie je ním viazané, ani nepodlieha jeho uplatňovaniu. (28) Toto nariadenie rozvíja ustanovenia schengenského acquis , na ktorých sa nezúčastňuje Írsko v súlade s rozhodnutím Rady 2002/192/ES z 28. februára 2002 o požiadavke Írska zúčastňovať sa na niektorých ustanoveniach schengenského acquis 22. Írsko sa teda nezúčastňuje prijatia tohto nariadenia, nie je ním viazané, ani nepodlieha jeho uplatňovaniu. (29) Ustanovenia tohto nariadenia sú, okrem článku 22, založené na schengenskom acquis alebo s ním inak súvisia v zmysle článku 3 ods. 2 Aktu o pristúpení z roku 2003. PRIJALI TOTO NARIADENIE: HLAVA I: Všeobecné ustanovenia Článok 1 Účel a predmet úpravy 1. Toto nariadenie stanovuje pravidlá pre spracúvanie žiadostí o víza za účelom predpokladaného pobytu na území členských štátov nepresahujúceho dĺžku tri mesiace počas doby šiestich mesiacov. 2. Tieto predpisy platia pre všetkých štátnych príslušníkov tretích štátov, ktorí podliehajú vízovej povinnosti pri prekračovaní vonkajších hraníc v súlade s nariadením Rady (ES) 539/200123 bez toho, aby boli dotknuté: 1. práva voľného pohybu štátnych príslušníkov tretích štátov, ktorí sú rodinnými príslušníkmi občanov Únie, 2. rovnocenné práva štátnych príslušníkov tretích štátov, ktorí podľa dohôd uzatvorených medzi Spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a týmito tretími štátmi na strane druhej, využívajú práva voľného pohybu rovnocenné právam občanov Únie a ich rodinných príslušníkov. 3. Toto nariadenie takisto vymedzuje zoznam tretích štátov, ktorých štátni príslušníci musia byť držiteľmi letiskových tranzitných víz a stanovuje normy pre spracúvanie žiadostí o víza za účelom tranzitu cez medzinárodný tranzitný priestor letísk členských štátov. Článok 2 Vymedzenie pojmov Na účely tohto nariadenia: (1) „štátny príslušník tretieho štátu“ je osoba,