SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV o uplatňovaní nástroja spolupráce v oblasti jadrovej bezpečnosti Druhá správa – Ročné akčné programy na roky 2010 a 2011 /* COM/2012/0771 final */





OBSAH 1........... ÚVOD........................................................................................................................... 4 2........... REALIZÁCIA INSC ZO STRANY PRÍJEMCU........................................................... 6 3........... REALIZÁCIA ROČNÝCH AKČNÝCH PROGRAMOV V ČÍSLACH....................... 8 4........... ZÁVERY..................................................................................................................... 11 ZHRNUTIE Táto správa a sprievodný dokument k nej sa vzťahujú na všetky ročné akčné programy (ďalej len RAP) nástroja spolupráce v oblasti jadrovej bezpečnosti (ďalej len „INSC“) od roku 2007, ktoré pokračujú aj v rokoch 2010 a 2011. Uvádza sa v nej aj vývoj, ku ktorému došlo v súvislosti s RAP na roky 2010 a 2011. Nástroj spolupráce v oblasti jadrovej bezpečnosti (INSC 2007 – 2013) nadobudol účinnosť 1. januára 2007. Medzi jeho hlavné ciele patrí podpora presadzovania vysokej úrovne jadrovej bezpečnosti, ochrany pred žiarením a uplatňovania účinných a efektívnych záruk týkajúcich sa jadrového materiálu v tretích krajinách na celom svete. V rokoch 2010 a 2011 pokračovala v rámci nástroja INSC začatá spolupráca s krajinami bývalého Sovietskeho zväzu v oblasti jadrovej bezpečnosti v rámci programu (pozri článok 18 správy 2007 – 2009)[1] TACIS (Technická pomoc Spoločenstvu nezávislých štátov), avšak jeho geografická pôsobnosť sa rozšírila na celý svet. Komisia prijala indikatívny program na roky 2010 – 2011 a ročné akčné programy (RAP) na príslušné roky berúc do úvahy stanovisko výboru INSC. Hlavným cieľom INSC na roky 2010 – 2011 bolo posilniť regulačné orgány v krajinách príjemcov, podporovať účinnú kultúru v oblasti jadrovej bezpečnosti na všetkých úrovniach a zlepšiť bezpečné a zodpovedné nakladanie s vyhoretým palivom a rádioaktívnym odpadom. V rámci spolupráce v oblasti jadrovej bezpečnosti sa postupne začal klásť väčší dôraz na kooperáciu s regulačnými orgánmi pre jadrovú energiu tretích krajín v oblasti jadrovej bezpečnosti, nakladanie s rádioaktívnym odpadom a sanáciu lokalít. V tomto kontexte by sa malo vyzdvihnúť pokračujúce úsilie zamerané na sanáciu lokalít poznačených následkom ťažby a spracovania uránu v strednej Ázii. Komisia po havárii vo Fukušime-Daiči vyzvala krajiny, na ktoré sa vzťahuje susedská politika EÚ, aby sa zúčastnili na diskusiách o otázke rozšírenia komplexného hodnotenia rizika a bezpečnosti („záťažových testov“) jadrových elektrární v prevádzke vrátane partnerských preskúmaní národných správ, keďže panovala mienka, že pre niektoré tieto krajiny by mohla byť užitočná spolupráca s Komisiou v rámci INSC pri vykonávaní týchto činností. Ukrajina sa rozhodla dodržiavať rovnaký harmonogram, aký platí pre záťažové testy v rámci Európskej únie bez toho, aby požiadala o podporu INSC. Arménsko požiadalo v záujme vykonania testov o technickú podporu, ktorá bola začlenená do II. časti RAP INSC na rok 2011. Hlavný vývoj v rámci spolupráce a pomoci v oblasti jadrovej bezpečnosti poskytnutej na základe INSC v rokoch 2010 – 2011 sa uvádza ďalej v texte. Ďalšie podrobnosti o projektoch v rámci akčných programov v období rokov 2007 – 2011 sa nachádzajú v pracovnom dokumente útvarov Komisie, ktorý je pripojený k tejto správe. 1. ÚVOD Táto správa sa predkladá Európskemu parlamentu a Rade a je určená Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov v súlade s povinnosťou podávať správy stanovenou v článku 18 nariadenia Rady (EURATOM) č. 300/2007 z 19. februára 2007, ktorým sa ustanovuje nástroj spolupráce v oblasti jadrovej bezpečnosti[2] (ďalej len „nariadenie o INSC“). Komisia v roku 1991 zaviedla v rámci programu TACIS zložku zameranú na problematiku jadrovej bezpečnosti, ktorej účelom je zaoberať sa obavami členských štátov o bezpečnosť, ktoré vyvolala havária jadrovej elektrárne v Černobyle. V období od roku 1991 do roku 2006 sa na projekty zamerané na jadrovú bezpečnosť vyčlenilo viac ako 1,3 miliardy EUR. Pomoc a spolupráca EÚ v oblasti jadrovej bezpečnosti pokračuje od roku 2007 v podobe nástroja spolupráce v oblasti jadrovej bezpečnosti (INSC)[3]. V porovnaní s programom jadrovej bezpečnosti uskutočňovaným na základe TACIS bol v rámci INSC zavedený rad zmien, ktoré stoja za zmienku. Po prvé, geografická pôsobnosť programu INSC sa už neobmedzovala na štáty bývalého Sovietskeho zväzu. Rozšírila sa aj na tretie krajiny na celom svete. V dôsledku toho sa skúsenosti, ktoré Komisia nadobudla v rámci programu TACIS[4], môžu využiť aj inde – na riešenie potrieb krajín s rýchlo sa rozvíjajúcim hospodárstvom, ďalej krajín s etablovanými programami využitia jadrovej energie, v ktorých je potrebné zvýšiť jadrovú bezpečnosť, a predovšetkým krajín s rýchlo sa rozvíjajúcimi jadrovými programami. Komisia v roku 2008 predložila túto široko koncipovanú stratégiu Rade a Európskemu parlamentu[5]. Vzhľadom na potenciálnu potrebu spolupráce v oblasti jadrovej bezpečnosti v celosvetovom meradle navrhla Rada EÚ súbor kritérií, na ktoré treba prihliadať pri zvažovaní projektov s novými krajinami[6]. Komisia vzala tieto kritériá do úvahy vo svojej revidovanej stratégii pre INSC na obdobie rokov 2010 až 2013[7], v ktorej sú uvedené aj geografické priority. Po druhé, zatiaľ čo program TACIS sa zameriaval na poskytovanie pomoci v oblasti jadrovej bezpečnosti, čo v mnohých prípadoch predstavovalo dodávky zariadení (materiálna pomoc – „hard assistance“), cieľom INSC je prehĺbená spolupráca s cieľom zlepšiť jadrovú bezpečnosť s tým, že dodávky zariadení sa budú realizovať len v obmedzenom počte prípadov alebo sa nebudú realizovať vôbec (nemateriálna pomoc – „soft assistance“). Okrem toho sa partneri na základe INSC nabádajú, aby sa aktívnejšie podieľali na vymedzovaní, riadení a uskutočňovaní tohto programu a projektov. Komisia bude aj naďalej podporovať dojednania o spolufinancovaní s partnerskými organizáciami, pričom partnerské organizácie budú vo všeobecnosti poskytovať nepeňažné príspevky (personál) a príspevky v podobe dodávok či prác (dodatočné štúdie, stavebné práce), a to na základe vopred dohodnutých plánov financovania. Po tretie, v dôsledku rozšírenia geografického rozsahu INSC v porovnaní s programom TACIS sa zvýšila potreba medzinárodnej spolupráce a koordinácie činností s ostatnými darcami a Medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu (MAAE). Táto správa poskytuje informácie o ročných akčných programoch na roky 2010 a 2011 vrátane projektov schválených do konca roka 2011 a o ich stave vykonávania do polovice roka 2012. Projekty uvedené v ročných akčných programoch, v súvislosti s ktorými ešte nezačalo zadávacie konanie, sa tu neuvádzajú. Pôvodné ťažkosti, ktoré sa vyskytovali vo fáze prechodu z programu TACIS na INSC predovšetkým v dôsledku oneskoreného podpisu nového formátu finančných dohôd zo strany partnerských krajín, sa medzičasom do značnej miery prekonali – s výnimkou Ruskej federácie a Brazílie. 2. REALIZÁCIA INSC ZO STRANY PRÍJEMCU Na Ukrajine nástroj INSC naďalej poskytoval cielenú podporu regulačnému orgánu a prevádzkovateľovi jadrovej elektrárne v oblasti zlepšovania jadrovej bezpečnosti. Naďalej poskytoval podporu aj v oblasti nakladania s rádioaktívnym odpadom a jadrových bezpečnostných opatrení vo všeobecnosti. Ukrajina je aj naďalej hlavným príjemcom programu INSC. Fond na ochranný kryt černobyľského reaktora získal v rokoch 2010 a 2011 dodatočné fondy s cieľom dokončiť do roka 2015 nový bezpečnostný kryt. V Ruskej federácii realizácia projektov začatých v rámci programu TACIS pokračovala v rámci programu INSC. Nebolo však možné začať realizovať nové projekty, pretože sa stále nepodarilo dohodnúť vhodný rámec pre spoluprácu. Počas diskusií sa naďalej skúmali možnosti obnovenia činností spolupráce so zníženým rozsahom pôsobnosti, no nedospelo sa k žiadnemu výsledku. V Arménsku sa spustili dôležité projekty v súvislosti s jadrovou elektrárňou Medzamor, aby sa vyriešili urgentné bezpečnostné otázky, kým je elektráreň v prevádzke. Komisia však naďalej zastáva názor, že elektráreň nemožno modernizovať tak, aby spĺňala moderné normy jadrovej bezpečnosti, a preto by sa mala odstaviť a vyradiť z prevádzky. Vďaka projektom sa zabezpečovala odborná príprava personálu, pomoc regulačnému orgánu pre oblasť jadrovej energie a rozvoj stratégie nakladania s jadrovým odpadom, ktorá má predstavovať prípravu na vyradenie jadrovej elektrárne z prevádzky v budúcnosti. V Bielorusku a v Gruzínsku spolupráca pokračovala prostredníctvom relatívne malých projektov podporujúcich regulačné orgány krajiny, ako aj projektov týkajúcich sa nakladania s rádioaktívnym odpadom v Gruzínsku. V Bielorusku popritom prebiehali diskusie o zintenzívnení spolupráce s regulačným orgánom v záujme zvýšenia jeho potenciálu v období pred očakávanou výstavbou jadrovej elektrárne v tejto krajine. Schválil sa regionálny projekt zameraný na vytvorenie legislatívneho a regulačného rámca pre sanáciu lokalít postihnutých následkami ťažby uránu v strednej Ázii. Projekty spolupráce s Kirgizskom, Tadžikistanom a Uzbekistanom sú zamerané na sanáciu rôznych lokalít postihnutých ťažbou uránu a existuje projekt spolupráce s Mongolskom zameraný na stanovenie regulačného rámca pre uránové bane a ťažbu uránu a odbornú prípravu v súvislosti s ňou. Program sa rozšíril na nové krajiny v troch regiónoch: Krajiny zahrnuté do rámca Európskej susedskej politiky: projekty spolupráce v rámci programu INSC poskytli podporu regulačným orgánom pre oblasť jadrovej energie; projekty budovania kapacít sa začali v Egypte, Jordánsku a Maroku. Avšak okrem iného politické udalosti (Arabská jar) oddialili tento proces. V Iraku začal (v rámci nástroja pre stabilitu) projekt týkajúci sa posilnenia kapacít v oblasti vyraďovania z prevádzky, správy lokalít a nakladania s rádioaktívnym odpadom. Táto činnosť bude podľa predpokladu v ročnom akčnom programe na rok 2011 predĺžená, a to prostredníctvom projektu na stanovenie bezpečnej likvidácie rádioaktívneho odpadu z rôznych odstavených jadrových zariadení. Juhovýchodná Ázia: projekty na podporu regulačných orgánov sa schválili v prípade Filipín (ešte sa nezačali) a v prípade Vietnamu (začali sa v polovici roka 2012). Navrhovaný projekt týkajúci sa Malajzie bol odložený a má byť schválený v ročnom akčnom programe 2012. Latinská Amerika: projekty s regulačnými orgánmi a prevádzkovateľmi v oblasti jadrovej bezpečnosti sa v Brazílii spustili v rámci ročných akčných programov na roky 2009 a 2010 (brazílske regulačné orgány nepodpísali finančnú dohodu v rámci II. časti ročného akčného programu 2010 pred koncom roka 2011. Projekt sa preto musel zrušiť). Kontakty sa nadviazali aj s Mexikom a Argentínou a prvé návštevy sa uskutočnili v roku 2010. Pokiaľ ide o Mexiko, projekt na podporu regulačných orgánov pre oblasť jadrovej energie, ako aj projekt na rozvoj politiky a stratégie pre nakladanie s vyhoretým palivom a rádioaktívnym odpadom boli schválené v rámci ročného akčného programu na rok 2010 a začali v roku 2012. Doteraz sa však neuzavrela žiadna dohoda, pokiaľ ide o možnosť spolupráce v oblasti jadrovej bezpečnosti s Argentínou. Čína: Projekt spolupráce s čínskym národným regulačným orgánom pre oblasť jadrovej energie a prevádzkovateľom prenosovej sústavy bol schválený v rámci ročného akčného programu na rok 2011. Je zameraný na zlepšenie regulačného režimu v oblasti jadrovej bezpečnosti v Číne v súlade s medzinárodne uznávanými normami a najlepšími postupmi, ako aj na posilnenie pripravenosti Číny na závažné havárie a na pomoc pri vytváraní stratégie pre nakladanie s rádioaktívnym odpadom a vyhoretým jadrovým palivom. Spolupráca s Medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu (MAAE) sa rozšírila na podporu tematických technických aktivít na štátnej či regionálnej úrovni. Jej cieľom bolo ďalej rozvíjať kultúru bezpečnosti, budovanie kapacít regulačných orgánov, nakladanie s odpadom, bezpečnosť výskumných reaktorov a zabezpečenie jadrových elektrární pre prípad zemetrasení. Značná finančná podpora bola poskytnutá Fondu na ochranný kryt černobyľského reaktora a na účet jadrovej bezpečnosti, ktorý v mene darcovských krajín spravuje Európska banka pre obnovu a rozvoj (EBRD). Dokončili sa stabilizačné práce na existujúcom kryte štvrtého bloku jadrovej elektrárne v Černobyle. Konštrukcia nového bezpečnostného krytu, ako aj príprava areálu na jeho montáž boli vo vykazovanom období takmer dokončené. Na konferencii darcov v Kyjeve v apríli 2011, ktorej dátum sa zhodoval so spomienkovou oslavou 25. výročia černobyľskej havárie, sa prisľúbilo 740 miliónov EUR potrebných na dokončenie projektu. Hlavné projekty napredovali podľa nákladov a harmonogramu dohodnutých v roku 2010 a ich dokončenie sa predpokladá v októbri 2015[8]. 3. REALIZÁCIA ROČNÝCH AKČNÝCH PROGRAMOV V ČÍSLACH Nariadenie o INSC bolo prijaté 19. februára 2007. Stratégia na obdobie rokov 2007 – 2013 a prvý indikatívny program na obdobie rokov 2007 – 2009[9] prijala Komisia 8. augusta 2007. Indikatívny program na obdobie rokov 2010 – 2011 bol schválený a prijatý v roku 2009[10]. Kvôli času vyžadovanému na prijatie akčných programov na ročnej báze a zdĺhavému procesu schvaľovania partnerskými krajinami začala implementácia väčšiny projektov v rámci INSC až v roku 2009 a implementácia väčšiny projektov v rámci ročných akčných programov na roky 2010 a 2011 mala začať v roku 2012. Ročný akčný program na rok 2010 (RAP 2010) Pridelené prostriedky RAP 2010 sa skladal z dvoch častí: – I. časť – 7,7 milióna EUR[11], – II. časť – 61,627 milióna EUR[12]. Realizácia najdôležitejších prvkov do polovice roka 2012 Všetky finančné dohody týkajúce sa projektov z II. časti ročného akčného programu na rok 2010 boli podpísané s výnimkou dohody o projekte brazílskeho prevádzkovateľa (Brazília neuzavrela finančnú dohodu do konca roka 2011 a príslušný projekt bol zrušený). Projekty z I. časti ročného akčného projektu si nevyžadovali finančné dohody[13]. V rámci ročného akčného programu na rok 2010 boli doposiaľ podpísané zmluvy s Jordánskom (zmluvne sa dohodlo na projekte v hodnote 1,2 mil. EUR s cieľom poskytnúť pomoc súvisiacu s rozvojom a posilnením kapacít jordánskeho národného regulačného orgánu) a s Mexikom (zmluvne sa dohodlo na 2 projektoch v hodnote približne 3 mil. EUR týkajúcich sa spolupráce s regulačným orgánom Mexika a spolupráce v oblasti rozvoja politiky a stratégie pre nakladanie s vyhoretým jadrovým palivom a rádioaktívnym odpadom v Mexiku). Okrem toho boli zmluvy podpísané na projekty vo viacerých krajinách (tri projekty v hodnote 3 475 mil. EUR na vytvorenie sietí s cieľom zlepšiť komunikačné systémy a odbornú prípravu v oblasti nakladania s rádioaktívnym odpadom, ako aj v niekoľko činností v oblasti školení a konzultácií pre expertov regulačného orgánu a prenosovej sústavy) a „projekty MAAE vo viacerých krajinách“ (príspevky v hodnote 4 mil. EUR na podporu projektov MAAE riadených oddeleniami technickej spolupráce a bezpečnosti jadrových zariadení). V decembri 2010 sa Fondu na ochranný kryt černobyľského reaktora uhradila suma v hodnote 17 mil. EUR pred očakávaným 4. prísľubom EÚ, ktorý Komisia plánovala v roku 2011. Ročný akčný program na rok 2011 (RAP 2011) Pridelené prostriedky RAP 2011 sa skladal z dvoch častí: – I. časť – 38,7 milióna EUR[14], – II. časť – 35,9 milióna EUR[15]. Realizácia najdôležitejších prvkov do polovice roka 2012 Finančné dohody týkajúce sa projektov z II. časti ročného akčného programu na rok 2011 sa pripravovali alebo sa predložili partnerským krajinám. Musia sa podpísať do konca roka 2012. Projekty z I. časti ročného akčného projektu si nevyžadovali finančné dohody. V rámci ročného akčného programu na rok 2011 bola podpísaná zmluva na podporu prevádzkovateľa pri vykonávaní „záťažových testov“ v arménskej jadrovej elektrárni. Druhá zmluva bola podpísaná s cieľom podporiť arménsky regulačný orgán pre jadrovú energiu pri skúmaní sebahodnotiacej správy prevádzkovateľa. Tieto projekty technickej podpory v hodnote približne 1,8 mil. EUR sa pripravovali na implementovanie. Za zmienku stojí skutočnosť, že arménska vláda súhlasila s účasťou na komplexnom hodnotení rizika a bezpečnosti („záťažových testoch“), ktoré spustila EÚ a do ktorých sa zapojili susedné krajiny. V apríli 2011 na konferencii darcov v Kyjeve Komisia prisľúbila pomoc v hodnote 122 mil. EUR dvom černobyľským fondom – „Fondu na ochranný kryt černobyľského reaktora“ a fondu „účet jadrovej bezpečnosti“. Konferencia darcov vyzbierala spolu 740 mil. EUR, čo je suma potrebná na dokončenie projektov podľa odhadov nákladov a harmonogramu dohodnutých v roku 2010. V období, na ktoré sa vzťahuje táto správa, projekty týkajúce sa Černobyľu naďalej napredovali podľa dohodnutých nákladov a harmonogramu, pričom ich ukončenie sa predpokladá v októbri 2015. Tretia splátka vo výške 34 mil. EUR bola Fondu na ochranný kryt černobyľského reaktora uhradená v rámci ročného akčného programu na rok 2011 v súlade s prísľubom daným v roku 2011. Súhrnná tabuľka Využívanie finančných prostriedkov z programu INSC (v miliónoch EUR – stav k polovici roka 2012) Rok || Viazané finančné prostriedky[16] || Zmluvne viazané finančné prostriedky || Zaplatené 2010 || 69 327 || 35 908 || 22 940 2011 || 74 608 || 37 002 || 34 423 4. ZÁVERY Táto správa môže vzhľadom na relatívne skoré štádium implementácie programu INSC vyvodiť len obmedzené závery týkajúce sa jeho výsledkov a vplyvov. Počas vykazovaného obdobia bolo dokončených iba málo projektov. Väčšina projektov je vo fáze prípravy alebo sa momentálne implementuje. K polovici roka 2012 sa v rôznych štádiách implementácie nachádzalo približne 50 projektov patriacich do ročných akčných programov na roky 2007 až 2009 a ďalších 30 projektov patriacich do ročných akčných programov na roky 2010 a 2011. Niekoľko týchto projektov je rozdelených do viacerých podprojektov, na ktoré sú uzavreté oddelené zmluvy. Zmluvné dokumenty sa v súčasnosti pripravujú v prípade väčšiny projektov v rámci ročných akčných programov na roky 2010 a 2011. Všetky tieto projekty sú v plnej miere zlučiteľné s cieľmi nariadenia o INSC. K posilňovaniu kultúry jadrovej bezpečnosti prostredníctvom INSC prispievajú skúsenosti získané pri realizácii programu jadrovej bezpečnosti v rámci TACIS, pričom sa riadne riešia nové potreby vyplývajúce z mandátu, ktorý sa už neobmedzuje iba na štáty bývalého Sovietskeho zväzu. Program INSC pokračoval v opatreniach iniciovaných v rámci TACIS predovšetkým vo východnej Európe, no spolupráca sa postupe rozšírila tak z hľadiska geografického, ako aj obsahového. naďalej rástla spolupráca s regulačnými orgánmi pre oblasť jadrovej energie, zatiaľ čo sa znížila spolupráca s prevádzkovateľmi a na dôležitosti získal vývoj v oblasti zodpovedného nakladania s vyhoretým palivom a rádioaktívnym odpadom, vyradzovania z prevádzky a sanácie lokalít. Príspevky na černobyľské fondy naďalej predstavovali značnú časť ročného rozpočtu, avšak v roku 2013 by sa mali prestať poskytovať. Rozsah pôsobnosti programu z geografického hľadiska sa postupne zvýšil zo štyroch krajín v roku 2007 na približne 15 krajín v roku 2010 a 2011, pričom sa naďalej skúmala možnosť spolupráce s inými krajinami. V ročnom akčnom programe na rok 2012 sa očakávalo, že počet prijímajúcich krajín narastie na 17. Implementácia INSC v rokoch 2010 a 2011 sa považuje za dobre cielenú, schválené projekty za dobre koncipované a projekty po tom, ako boli zmluvne dohodnuté, sa vyvíjali dobre (doteraz sa zmluvne dohodol iba malý počet). Ak sa úspešne implementujú, značne prispejú k zvýšeniu jadrovej bezpečnosti a kultúry jadrovej bezpečnosti v prijímajúcich krajinách. Veľkým sklamaním bolo ukončenie spolupráce s Ruskou federáciou v rámci INSC v oblastiach jadrovej regulácie, zlepšenia prevádzkovej bezpečnosti a ustanovenia zodpovedného postupu nakladania s rádioaktívnym odpadom, vyradzovania z prevádzky a sanácie. Vzhľadom na to, že Rusko je hlavným vývozcom jadrovej technológie a na vplyv, ktorý táto skutočnosť má na susedné krajiny, ako aj vzhľadom na vzájomné výhody, ktoré by vyplynuli z ďalšej spolupráce medzi EÚ a Ruskou federáciou, Komisia bude naďalej hľadať spôsoby účinnej a vzájomne uspokojivej spolupráce s Ruskou federáciou na báze partnerstva. [1] Správa Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov o uplatňovaní nástroja spolupráce v oblasti jadrovej bezpečnosti – Prvá správa – Ročné akčné programy na roky 2007, 2008 a 2009. [2] V článku 18 nariadenia o INSC sa stanovuje požiadavka: „Komisia preskúma pokrok dosiahnutý pri vykonávaní opatrení prijatých podľa tohto nariadenia a predloží Európskemu parlamentu a Rade výročnú správu o vykonávaní pomoci. Správa je tiež určená Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov. Správa obsahuje údaje za predchádzajúci rok o financovaných opatreniach, informácie o výsledkoch monitorovacích a hodnotiacich aktivít a vykonávaní rozpočtových záväzkov a platieb, rozpísaných podľa krajiny, regiónu a oblasti spolupráce.“ [3] Nariadenie Rady (Euratom) č. 300/2007 z 19. februára 2007, ktorým sa ustanovuje nástroj spolupráce v oblasti jadrovej bezpečnosti (Ú. v. EÚ L 81, 22.3.2007, s. 1). [4] TACIS (Technická pomoc Spoločenstvu nezávislých štátov) bol programom Európskej komisie na pomoc 12 krajinám východnej Európy a strednej Ázie (Arménsku, Azerbajdžanu, Bielorusku, Gruzínsku, Kazachstanu, Kirgizsku, Moldavsku, Ruskej federácii, Tadžikistanu, Turkménsku, Ukrajine a Uzbekistane) a Mongolsku pri prechode na demokraciu a trhovo orientované hospodárstvo. [5] Oznámenie „Riešenie medzinárodných výziev v oblasti jadrovej bezpečnosti a ochrany“ [KOM(2008) 312 v konečnom znení, 22. máj 2008]. [6] Závery Rady o pomoci tretím krajinám v oblasti jadrovej bezpečnosti a ochrany, 9. december 2008. http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/trans/104601.pdf. [7] Revidovaná stratégia pre programy spolupráce Spoločenstva v oblasti jadrovej bezpečnosti na obdobie 2010 – 2013 [K(2009) 0922]. [8] Počas vykazovaného obdobia projekty jadrovej bezpečnosti TACIS týkajúce sa nakladania s rádioaktívnym odpadom v areáli jadrovej elektrárne v Černobyle stále prebiehali. [9] Rozhodnutie Komisie K(2007) 3758 z 1. augusta 2007. [10] Rozhodnutie Komisie K(2009) 9820 z 8. decembra 2009. [11] Rozhodnutie Komisie K(2010) 4283 z 29. júna 2010. [12] Rozhodnutie Komisie K(2010) 8265 z 29. novembra 2010. [13] Projekty z I. časti ročných akčných programov na roky 2010 a 2011 si nevyžadovali/nevyžadujú finančnú dohodu, keďže sa obvykle spravujú prostredníctvom priamych platieb, a to napr. medzinárodným organizáciám. Tieto platby si namiesto toho vyžadujú dohodu o príspevku. [14] Rozhodnutie Komisie K(2011) 5784 zo 17. augusta 2011. [15] Rozhodnutie Komisie K(2011) 9268 zo 16. decembra 2011. [16] Primárne viazané finančné prostriedky = konečné viazané finančné prostriedky v rámci akčného ročného programu na rok 2010 a akčného ročného programu na rok 2011.