SK Úradný vestník Európskej únie C 229/126

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru „Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov – Plán postupu v energetike do roku 2050“

COM(2011) 885 final

2012/C 229/25

Spravodajca: Pierre-Jean COULON

Pomocný spravodajca: Richard ADAMS

Európska komisia sa 15. decembra 2011 rozhodla podľa článku 304 Zmluvy o fungovaní Európskej únie prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov – Plán postupu v energetike do roku 2050“

COM(2011) 885 final.

Odborná sekcia pre dopravu, energetiku, infraštruktúru a informačnú spoločnosť poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 10. mája 2012.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 481. plenárnom zasadnutí 23. a 24. mája 2012 (schôdza z 23. mája) prijal 137 hlasmi za, pričom 6 členovia hlasovali proti a 9 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 EHSV s veľkým záujmom berie na vedomie Plán postupu v energetike do roku 2050 a jeho cieľ vytvoriť rámec pre politiku, ktorá umožní do roku 2050 výrazne znížiť emisie CO2 v odvetví energetiky v Európe a s ktorou budú súhlasiť všetky zainteresované strany (Európska rada, október 2009). Hlavnou úlohou je nielen dosiahnuť udržateľnú a bezpečnú kombináciu zdrojov energie s nízkymi emisiami CO2 na konkurenčnom trhu, ale aj presvedčiť občiansku spoločnosť, že tento cieľ sa dá dosiahnuť.

1.2 Členské štáty EÚ majú rozdielne zdroje energie a infraštruktúru, a cieľ znížiť emisie CO2 je pre niektoré krajiny oveľa väčšou výzvou ako pre iné. Plán postupu poskytuje značnú mieru flexibility, ktorá krajinám umožňuje vypracovať vhodné akčné plány. Na to, aby sa dosiahol cieľ znížiť emisie CO2, bude potrebné značné rozdelenie záťaže.

1.3 Je to ambiciózny, ale nevyhnutný cieľ, ak má Európa zohrávať svoju úlohu v boji proti klimatickým zmenám a dosiahnuť väčšiu energetickú bezpečnosť. Bude nevyhnutné rozvinúť čo najširšiu diskusiu s európskou verejnosťou a výbor sa nazdáva, že tento plán môže skutočne podnietiť dialóg. Musí sa však presadzovať angažovanosť na všetkých úrovniach, zo strany jednotlivcov, spoločenstiev, regiónov, štátov a EÚ, ktorú bude dopĺňať celosvetové úsilie.

1.4 V závere plánu je uvedených desať podmienok resp. priorít, na ktoré sa treba bezprostredne zamerať. EHSV súhlasí so všetkými týmito podmienkami, a najmä s poslednou, kde sa odporúča stanoviť konkrétne a špecifické míľniky, podľa ktorých sa bude v nasledujúcich rokoch postupovať. Výbor takisto súhlasí s názorom, že je čoraz dôležitejšie vytvoriť rámec politiky do roku 2030, ktorý by poskytoval spoľahlivé usmernenia pre rozhodnutia investorov v nasledujúcich rokoch, keďže títo musia pri výpočte svojich ziskov a návratnosti investícií hľadieť oveľa ďalej než len do roku 2020.

1.5 EHSV však odporúča, aby sa najprv urýchlene uskutočnilo vyhodnotenie stratégie Energia 2020. Je to nevyhnutné, aby sme sa mohli lepšie zamerať na konečný horizont 2030 alebo 2050. Výbor by chcel mať k dispozícii správy z hľadiska jednotlivých krajín a sektorov, pokiaľ ide o tri hlavné ciele stanovené do konca tohto desaťročia.

1.6 Je dôležité včas zistiť, či ambiciózne ciele predloženého plánu bude možné splniť, a preskúmať ich dosah na hospodárstvo EÚ vrátane konkurencieschopnosti vo svetovom meradle, zamestnanosti a sociálneho zabezpečenia.

1.7 Zásadný význam má zapojenie občanov do otázok týkajúcich transformácie energetiky. Európske fórum občianskej spoločnosti a aktívne kroky smerujúce k vytvoreniu Európskeho energetického spoločenstva predstavujú konštruktívne opatrenia na dosiahnutie vytýčeného cieľa, ktorým je udržateľná energetika v budúcnosti.

2. Úvod

2.1 Návrh politického rámca Plán postupu v energetike do roku 2050 je posledným zo série návrhov, ktoré vypracovala Európska komisia na podporu európskej politiky v oblasti energetiky a boja proti klimatickým zmenám (pozri najmä Plán prechodu na konkurencieschopné nízkouhlíkové hospodárstvo v roku 2050, COM(2011) 112 final). Plán poskytuje rámec, ktorý by mohol umožniť zrealizovať tri ciele európskej politiky v oblasti energetiky: znížiť emisie CO2, zaručiť bezpečnosť dodávok a zvýšiť konkurencieschopnosť. Samotný plán neobsahuje konkrétne odporúčania z hľadiska politických opatrení alebo strednodobých cieľov, a scenáre, ktoré sú v ňom opísané, by sa nemali považovať za politické návrhy.

2.1.1 Vzhľadom na súčasné trendy a súčasnú politiku sa očakáva, že v období rokov 2010 až 2035 celosvetový dopyt po primárnej energii vzrastie o tretinu, pričom toto zvýšenie bude len minimálne poznačené nižším hospodársky rastom. Podiel fosílnych palív na celosvetovej spotrebe primárnej energie zaznamená len mierny pokles (z 81 % v roku 2010 na 75 % v roku 2035), takže emisie CO2 spojené s energetikou sa v tomto období zvýšia o ďalších 20 %, čo naznačuje, že dlhodobý priemerný globálny nárast teploty prekročí 3,5 °C (World Energy Outlook, IEA, november 2011).

2.1.2 Hoci sa plán postupu zameriava na zníženie emisií v energetickom systéme, poukazuje na dva veľké problémy. Dovoz energie predstavuje približne 55 % kombinácie zdrojov energie v EÚ a pre medzinárodný trh s energiou je príznačná veľká konkurencia a nestabilita. Celosvetový problém možno napokon vyriešiť len koordinovaným celosvetovým úsilím. Európa by mohla zohrávať vedúcu úlohu tým, že ukáže, ako sa dá transformácia energetiky zvládnuť v jednom z najdôležitejších regiónov sveta, a možno bude môcť ťažiť z toho, že je hybnou silou tohto procesu, a zníži svoju závislosť od dovozu.

2.2 Je to naliehavý problém. Návratnosť investícií do energetiky je zvyčajne 40 a viac rokov. Aby sme dosiahli takú transformáciu energetiky, aká sa považuje za potrebnú, s podstatnými zmenami v ponuke a dopyte, musíme začať hneď teraz a zabrániť tomu, aby naše investície zostali zablokované v zariadeniach s vysokými emisiami. Vzhľadom na politickú, technickú a hospodársku neistotu plán postupu neponúka jediné možné smerovanie do roku 2050. Skúma jednotlivé možnosti transformácie a uznáva, že v meniacom sa a neistom svete je potrebná pružnosť. Hoci Lisabonská zmluva rozšírila právomoci Komisie v súvislosti s politikou v oblasti energetiky, rozhodovanie o kombinácii zdrojov energie vyhradila národným vládam a pri akýchkoľvek krokoch na európskej úrovni je nevyhnutné akceptovať toto rozdelenie zodpovednosti. V pláne sa však poukazuje na to, že v záujme dosiahnutia optimálnych výsledkov sa musí rozvinúť praktická spolupráca v novom duchu, a výbor rozhodne podporuje tento pragmatický prístup, napríklad myšlienku vytvoriť Európske energetické spoločenstvo.

3. Zhrnutie Plánu postupu v energetike do roku 2050

3.1 Vývoj v oblasti energetiky do roku 2020 je už do veľkej miery vymedzený existujúcimi plánmi a opatreniami zavedenými v záujme plnenia stratégie 20-20-20. Navrhovaný plán postupu zdôrazňuje, že je naliehavé vypracovať stratégie v oblasti energetiky na obdobie po roku 2020. Vlády musia teraz začať konať s cieľom zabezpečiť kontinuitu dodávok, poskytnúť investorom istotu a čo najviac znížiť efekt zablokovania. Otáľaním sa len zvýšia náklady a v dôsledku toho sa bude musieť vyvinúť väčšie úsilie na znižovanie emisií CO2.

3.2 Keďže v odvetví energetiky je ťažké predvídať budúcnosť, bolo navrhnutých sedem názorných scenárov. Prvé dva načrtávajú, ako by to vyzeralo, keby sa neurobilo nič viac, len by sa pokračovalo v súčasnej politike a politických iniciatívach – v oboch prípadoch by sa nedosiahli ciele z hľadiska zníženia emisií stanovené do roku 2050. Ostatných päť scenárov ponúka alternatívne spôsoby, ako dosiahnuť ciele stanovené do roku 2050, na základe rôznych technologických možností a politických opatrení:

— veľmi rozhodné opatrenia na podporu energetickej účinnosti,

— výrazné rozšírenie spoplatňovania emisií, ktoré povedie k hospodárskej súťaži medzi rôznymi riešeniami na zníženie emisií,

— rozsiahle podporné opatrenia na rozvoj obnoviteľných zdrojov energie,

— vyšší podiel jadrovej energie a nižší podiel zachytávania a ukladania oxidu uhličitého (CCS),

— vyšší podiel zachytávania a ukladania oxidu uhličitého a nižší podiel jadrovej energie.

3.3 Komisia vyvodzuje z týchto scenárov desať záverov týkajúcich sa štrukturálnych zmien, ktoré treba v energetickom systéme vykonať. Vyplýva z nich, že eliminácia emisií CO2 je možná a v dlhodobom výhľade môže byť menej nákladná než súčasné politiky. Bude to platiť v prípade, že elektrická energia bude zohrávať čím ďalej tým väčšiu úlohu v kombinácii zdrojov energie, pričom ceny sa do roku 2030 budú zvyšovať reálne a proporčne v závislosti od výdavkov domácností. Kapitálové náklady budú vyššie, ale ceny paliva nižšie, a bude dôležité dosiahnuť výrazné úspory energie v celom systéme. Všetky scenáre počítajú s veľkým zvýšením podielu obnoviteľných zdrojov energie a predpokladá sa, že zachytávanie a ukladanie oxidu uhličitého bude zohrávať kľúčovú úlohu v transformácii systému, zatiaľ čo jadrová energia bude i naďalej významným prínosom, pričom vzájomná súčinnosť decentralizovaných a centralizovaných systémov bude čoraz väčšia, keďže možnosti sa rozširujú.

3.4 V pláne postupu sa konštatuje, že energetická bezpečnosť si vyžaduje špecificky európsku politiku zameranú na zabezpečenie dodávok energie a rozvoj infraštruktúry a vzťahov s tretími krajinami, ktoré energiu produkujú alebo cez ktoré tranzituje. Opatrenia zamerané na rozvoj nových technológií, začlenenie obnoviteľných zdrojov energie na trh, energetickú účinnosť, úspory energie a rozvoj infraštruktúry budú efektívnejšie, ak budú koordinované na európskej úrovni.

3.5 Všetky scenáre si od spotrebiteľov energie vyžadujú zmeny a prispôsobenie sa, a Komisia konštatuje, že je potrebné zapojiť a zmobilizovať verejnosť a uznať sociálne dôsledky. Bude nevyhnutné viac investovať do VaV a technologickej inovácie a zaoberať sa nedoriešeným jednotným trhom a regulačnými otázkami. Energetická štruktúra si vyžaduje výraznú modernizáciu a nové kapacity, zatiaľ čo členské štáty a investori potrebujú konkrétne míľniky. Komisia plánuje predložiť ďalšie dôležité oznámenia – o obnoviteľných zdrojoch energie, vnútornom trhu, zachytávaní a ukladaní CO2, jadrovej bezpečnosti a energetických technológiách. Tieto dokumenty vytvoria rámec pre politiku do roku 2030.

4. Všeobecné pripomienky

4.1 Keďže budúcnosť sa spája s množstvom technických a politických neistôt, výbor sa nazdáva, že metóda zvolená v pláne postupu, spočívajúca v navrhnutí alternatívnych scenárov do roku 2050, je vhodná a umožňuje porovnať a posúdiť dosah rôznych možností technického rozvoja, rôznych kombinácií politických opatrení a rôznych vonkajších udalostí.

4.2 Metodika, ktorá sa pri navrhovaní použila, a predpoklady, z ktorých sa vychádzalo, však nie sú dostatočne transparentné. Je nevyhnutné mať k dispozícii viac informácií o týchto otázkach, aby ďalší odborníci mohli tento prístup vyskúšať a navrhnúť ďalšie scenáre vychádzajúce z iných predpokladov. Výbor sa napriek všetkému domnieva, že informácie obsiahnuté v prílohách k plánu postupu sú veľmi pozitívny krokom, a súhlasí s hlavným záverom navrhovaného plánu, t. j. že výrazné zníženie emisií do roku 2050 je uskutočniteľné a že vďaka takémuto výsledku by Európa mohla mať v dlhodobom horizonte bezpečnejšiu a udržateľnejšiu energetickú základňu zameranú na budúcnosť, ako keby pokračovala v súčasnej politike, pričom náklady vynaložené počas 40 rokov, ktoré zostávajú do roku 2050, by boli dosť porovnateľné. Hoci je zníženie emisií CO2 uskutočniteľné, spájajú sa s ním zásadné výzvy, ktoré sú uvedené v pláne postupu, a stojí mu v ceste množstvo prekážok.

4.3 Navrhovaný plán ukazuje, že existujú rôzne spôsoby, ako dosiahnuť zníženie emisií. Všetky majú niekoľko kľúčových prvkov spoločných – výrazné zvýšenie energetickej účinnosti, veľký rozmach obnoviteľných zdrojov energie, väčší podiel elektrickej energie v kombinácii palív, inteligentnejšia a rozsiahlejšia sieť a nové riešenia z hľadiska skladovania elektrickej energie a záložných kapacít. Ďalšie prvky do väčšej miery závisia od nových technických riešení, ktoré však treba ešte plne preveriť, alebo od zdrojovej základne a rozhodnutí jednotlivých krajín (čisté uhlie, jadrová energia atď.). Súhlas verejnosti a rozdiely z hľadiska nákladov sú dôležitými faktormi pri všetkých týchto riešeniach a každá voľba znamená isté riziko.

4.4 Výbor súhlasí s touto analýzou a implicitným záverom, že EÚ by mala zamerať svoje prvotné kolektívne úsilie na to, aby čo najrýchlejšie, najkoherentnejšie a najúčinnejšie presadzovala spoločné prvky, ktoré budú potrebné v celej Európe.

4.5 Výbor takisto súhlasí s tým, ako sa v navrhovanom pláne analyzujú hlavné výzvy a príležitosti, ktorými sa treba zaoberať na európskej úrovni, ak chceme transformovať energetický systém, prehodnotiť trhy s energiou, zmobilizovať investorov, zapojiť verejnosť a presadiť zmeny na medzinárodnej úrovni. Pokiaľ budú zohľadnené ďalej uvedené námietky a pripomienky, výbor je ochotný uznať navrhované priority za platné, najmä poslednú časť, v ktorej sa uvádza desať kľúčových podmienok alebo otázok, ktorým sa treba naliehavo venovať, ak chceme dosiahnuť pokrok.

4.6 Výbor je však zhrozený, do akej miery sa v EÚ a niektorých jej členských štátoch už teraz zaostáva v plnení stanovených cieľov. Výbor naliehavo žiada, aby sa uznalo, že rozsah tohto deficitu zakrývajú také skutočnosti, ako je postupné upúšťanie od výrobných postupov s vysokými emisiami v EÚ, ich rozšírenie v iných častiach sveta a následný dovoz do EÚ.

4.7 Kým budú nové technológie plne dostupné za konkurencieschopné ceny, uplynie veľa času. Investície do energetiky majú mimoriadne dlhý cyklus, zvyčajne 40 rokov, čo si naliehavo vyžaduje, aby EÚ a členské štáty stanovili orientačné ciele do roku 2030, spolu s podpornými opatreniami, aby naše investície nezostali zablokované v elektrárňach s vysokými emisiami. Od samotného časového rámca týchto investičných cyklov závisí, akým tempom sa bude postupovať k záverečnému cieľu stanovenému na rok 2050 – a či sa tento cieľ bude dať skutočne zrealizovať. Bude potrebné, aby politici a podnikatelia spojili svoje úsilie a pretavili ho do praktických opatrení prostredníctvom podporných programov a právnych predpisov.

4.8 V oblasti energetickej účinnosti a úspor sa v súčasnosti nenapreduje dosť rýchlo, najmä vzhľadom na medziinštitucionálne rokovania o súčasnom návrhu smernice o energetickej účinnosti. Revízia národných programov na podporu energetickej účinnosti, ktorú sa Komisia chystá uskutočniť, by mala podnecovať ďalšie kroky, treba si však uvedomiť, že zníženie dopytu môže ovplyvniť aj investície do energetiky. Pokrok v oblasti obnoviteľných zdrojov energie brzdí neistá podpora zo strany vlád a v niektorých prípadoch aj miestny odpor. Modernizácia siete a skladovanie energie prebiehajú príliš pomaly. Skutočne pružná „inteligentná“ sieť si vyžaduje ďalšie investičné náklady, výbor sa však domnieva, že prvoradé sú výhody, ktoré sa tým získajú pre vytvorenie základov Európskeho energetického spoločenstva, ktoré prinesie úžitok všetkým zainteresovaným aktérom. K tejto otázke sme sa už vyjadrili v stanovisku k nariadeniu o infraštruktúre (1).

4.9 Cena emisií CO2, ktorá sa mala stanoviť vďaka systému obchodovania s emisiami (ETS), je príliš nízka a kolísavá na to, aby mohla dať investorom potrebný signál. Dôsledky spojené s predpokladanými vysokými jednotkovými cenami v rámci ETS v budúcnosti (200 – 300 eur za tonu v rokoch 2040 – 2050) si však vyžadujú ďalšiu analýzu. Tieto a ďalšie nevyriešené otázky predstavujú prekážky, ktoré bránia splneniu desiatich podmienok na dosiahnutie pokroku stanovených v pláne postupu. Prvou prioritou musí byť otvorene a čestne preskúmať tieto problémy a okamžite ich vyriešiť, aby sa mohol dosiahnuť ďalší pokrok.

4.10 Vďaka tomu bude v dlhšom horizonte európske hospodárstvo odolnejším a vo svetovom meradle konkurencieschopnejším, než keby sa len pokračovalo v súčasnej politike. Zato v kratšom horizonte povedú potrebné investície nevyhnutne k zvýšeniu cien energie a dodatočným nákladom pre spotrebiteľov, podniky alebo vlády (alebo pravdepodobne k určitej kombinácii všetkých troch prvkov). Takisto je pravdepodobné, že to bude mať rôzne dôsledky v jednotlivých členských štátoch, ktoré sa v súčasnosti podstatne líšia z hľadiska stupňa závislosti od fosílnych palív, miery energetickej účinnosti a potenciálu rozvoja obnoviteľných zdrojov energie.

4.11 V tejto súvislosti je pravdepodobné, že pri výrobe elektriny bude v mnohých častiach Európy pretrvávať závislosť od uhlia, zároveň sa však bude zvyšovať záujem o možnosti, ktoré ponúka bridlicový plyn, čo si bude vyžadovať výskum založený na spolupráci a finančné úsilie v snahe zaviesť doplňujúce programy v oblasti CCS. Avšak bridlicový plyn, hoci je užitočný z hľadiska znižovania závislosti tretích krajín v oblasti dodávok energie, prináša výrazné environmentálne riziká, ktoré sa musia dôsledne vyhodnotiť. Je nevyhnutné stanoviť zásady spoločného znášania záťaže a rozdeliť náklady na rozsiahle programy v oblasti infraštruktúry medzi jednotlivé krajiny. Krajiny, ktoré sú závislé od dodávok uhlia na výrobu energie, potrebujú pochopenie, povzbudenie a stimuly, aby mohli vyvinúť maximálne úsilie na zníženie emisií CO2.

4.12 Podľa názoru EHSV je nevyhnutné, aby všetky tieto dôsledky boli plne vyčíslené, prediskutované a akceptované všetkými zainteresovanými stranami a aby sa zaviedli opatrenia, ktoré umožnia rozdeliť si záťaž vyplývajúcu z týchto zmien v závislosti od kapacít a v duchu solidarity na úrovni EÚ a na úrovni členských štátov. Skúsenosti dokazujú, že je možné presvedčiť spoločenstvá, aby akceptovali nevyhnutnosť zmien a náklady spojené s takouto transformáciou, ale len ak sú plne zapojené, ak sa necítia nespravodlivo znevýhodnené a ak poznajú a samy dokážu akceptovať dôvody. Vlády štátov musia dať svojim občanom potrebné nástroje, aby sa mohli podieľať na týchto očakávaných zmenách, musia stanoviť jasné ciele a vysvetliť, prečo sú tieto kroky potrebné.

4.13 Okrem toho je nevyhnutné, aby zraniteľní spotrebitelia boli chránení pred dôsledkami vyšších cien energie a aby zraniteľné podniky boli chránené pred nekalou konkurenciou zo strany regiónov mimo EÚ, na ktoré sa nevzťahujú tie isté obmedzenia. Členské štáty a regióny, ktoré majú s transformáciou energetiky mimoriadne problémy, môžu potrebovať aj dodatočnú pomoc zo štrukturálnych fondov alebo prostredníctvom iných mechanizmov, avšak rozdielne podporné systémy by nemali viesť k nespravodlivej hospodárskej súťaži medzi krajinami a regiónmi. Radšej by sa malo vyvinúť úsilie na zosúladenie opodstatnených systémov podpory ako aj zásad rozdeľovania nákladov na rozsiahle projekty v oblasti infraštruktúry. Malo by sa prihliadať aj na sprievodné riziká spojené s centrálnym plánovaním, ktoré si všetky tieto postupy vyžadujú.

4.14 Európska komisia by mala efektívne monitorovať stratégie členských štátov EÚ s cieľom zaručiť, že záujmy spotrebiteľov sú zabezpečené a že pri zavádzaní inteligentných technológií s nízkymi emisiami sa prihliada na nákladovú efektívnosť. Najmä dobré fungovanie vnútorného trhu, posilnenie právomocí a nezávislosti regulačných orgánov v oblasti energetiky a povinnosť univerzálnej služby v širokom rozsahu by mali byť stanovené s dôrazom na transparentnosť, zodpovednosť a informovanosť verejnosti o udržateľnej spotrebe.

4.15 Rozširovanie obnoviteľných zdrojov energie takisto v súčasnosti naráža na problémy. Z technického hľadiska zatiaľ neboli vytvorené plány a zrealizované investície, ktoré by umožnili integrovať ďalšie rozšírenie premenlivých a do veľkej miery distribuovaných zdrojov dodávok do siete a systému skladovania. Pokiaľ ide o ekonomické hľadisko, hoci priemerné jednotkové náklady na obnoviteľné zdroje neustále klesajú, tento spôsob výroby energie je stále drahší než tradičné metódy (najmä plynové elektrárne). V niektorých oblastiach sú spotrebitelia proti určitým typom zariadení (najmä veterné elektrárne). Hoci z perspektívy roku 2050 sa scenár presadzujúci vysoký podiel obnoviteľných zdrojov energie zdá byť najpríťažlivejším riešením, ktoré dokáže najlepšie zabezpečiť dodávky energie, s prakticky nulovými nákladmi na pohonné látky (slnko, vietor atď.), dopracovať sa zo súčasnej situácie k vytýčenému cieľu bude zrejme najťažšie a bude si to vyžadovať rozhodné a nepretržité úsilie zo strany politických lídrov. Ak sa to aj podarí, uvedené argumenty budú platiť len vtedy, ak budú k dispozícii systémy skladovania energie bez emisií CO2 alebo „záložné“ elektrárne, ktoré budú kompenzovať nestabilný charakter väčšiny obnoviteľných zdrojov.

4.16 Na to, aby sme transformáciu zvládli, bude potrebné rozhodné a koordinované úsilie na všetkých úrovniach. Je nevyhnutné podniknúť rázne európske kroky na vytvorenie spoločných noriem pre energetickú účinnosť vo všetkých sektoroch, zintenzívniť inovačné úsilie v kľúčových technológiách, integrovať trh a zosúladiť daňové opatrenia a systémy stimulov, zreformovať ETS, skoordinovať plány na vytvorenie integrovanej celoeurópskej siete a systémov skladovania energie atď. Kým sa Európa začne zameriavať na konečný horizont 2030 alebo 2050, je nevyhnutné najprv prehodnotiť stratégiu Energia 2020. Výbor by chcel mať k dispozícii správy z hľadiska jednotlivých krajín a sektorov, pokiaľ ide o tri hlavné ciele stanovené do konca tohto desaťročia.

4.17 Výbor zastáva názor, že Komisia a členské štáty by mali nevyhnutne vytvoriť účinný systém, ktorý umožní napredovať v transformácii na báze vzájomnej spolupráce. Výbor podporuje myšlienku vytvoriť čo najskôr Európske energetické spoločenstvo a nabáda Komisiu a členské štáty, aby spolu s regulačnými orgánmi a energetickými podnikmi vytvorili systém založený na spolupráci, ktorý im umožní pracovať spoločne skoro tak, ako keby energetické spoločenstvo už existovalo.

5. Konkrétne pripomienky

5.1 Kombinácia zdrojov energie

5.1.1 Zníženie emisií CO2 v európskom energetickom systéme by v strednodobom horizonte mohlo byť pre konkurencieschopnosť Európy výhodou. Treba však urobiť zásadné zmeny vo výrobnom mixe členských štátov a postupne zanechať energiu z fosílnych zdrojov (ropa, plyn, uhlie), ktoré v európskej kombinácii energetických zdrojov stále predstavujú 80 %. Tieto fosílne zdroje energie sa v prevažnej miere dovážajú, v dôsledku čoho je Únia hospodársky a finančne závislá (takmer 55 % našej energie pochádza z mimoeurópskych zdrojov). Európska únia nakupuje ropu v hodnote 270 miliárd eur a plyn v hodnote 40 miliárd eur ročne, a hrozí, že vzhľadom na výkyvy cien ropy a plynu sa náklady na tieto dodávky v nasledujúcich rokoch ešte zvýšia.

5.1.2 Prechod na interné zdroje energie bude pre európsku spoločnosť menej nákladný ako zachovanie energetického systému, v rámci ktorého je Európa závislá od dovozu primárnych zdrojov energie, najmä vzhľadom na čoraz väčší dopyt na celom svete. Systém rozptýlených zdrojov energie stimuluje miestnu ekonomiku a vytváranie pracovných miest a zvyšuje povedomie verejnosti o energetike. Jeho rozvoj by mohol rozhodujúcim spôsobom prispieť k dosiahnutiu cieľov EÚ v oblasti energetiky a klímy. Pokrok pri zavádzaní systému miestnych zdrojov energie s nízkymi emisiami závisí od energetickej a finančnej politiky členských štátov. Od Komisie sa očakávajú rozhodnejšie kroky na podporu národných politík rozvoja miestnych zdrojov energie.

5.1.3 Preto treba podporovať obnoviteľné zdroje energie ako aj všetky technológie, ktoré za nižšie náklady pomáhajú znižovať emisie CO2. Dôležitú úlohu tu môže zohrávať aj biomasa, je však nevyhnutné uistiť sa, na základe analýzy celého životného cyklu, že zvolené metódy budú pomáhať znižovať emisie CO2 a nebudú zvyšovať neistotu z hľadiska dodávok potravín. Jadrová energetika vyvoláva obavy v celej Európe a mnohí sú proti jej rozvoju. Avšak v krajinách, ktoré si to želajú, by jadrová energia mohla prispieť k tejto transformácii energetického systému a podieľať sa na znižovaní emisií CO2, keďže umožňuje znížiť systémové náklady a ceny elektriny, hoci je stále otázne, či niektoré náklady, ako napríklad tie, ktoré sa týkajú otázok bezpečnosti, skladovania odpadu, vyraďovania z prevádzky a zodpovednosti, budú externalizované alebo ich bude znášať spoločnosť.

5.1.4 Elektrina musí zohrávať dôležitejšiu úlohu než doteraz, pretože do veľkej miery prispieva k znižovaniu emisií z dopravy a vykurovania/chladenia. Plánovaný dvojnásobný podiel elektriny v konečnej spotrebe energie musia sprevádzať zásadné zmeny, pokiaľ ide o jej spôsoby výroby a podmienky obchodovania medzi európskymi štátmi, ako aj zvýšená a skutočná hospodárska súťaž medzi výrobcami a predajcami energie.

5.1.5 Ropa sa musí i naďalej využívať predovšetkým v diaľkovej nákladnej a osobnej doprave. Plyn môže dočasne nahradiť zdroje energie, ktoré znečisťujú viac (ako je uhlie alebo ropa), ale v prvom rade by sa do roku 2050 mal stať zdrojom, ktorý bude pri prechode na zdroje energie s nízkymi emisiami CO2 rozhodujúci. V tejto súvislosti by sa mala urobiť dôsledná inventarizácia interných zdrojov plynu v Únii, pretože tieto zdroje pomáhajú zvýšiť energetickú nezávislosť Únie.

5.1.6 Pokiaľ ide o všetky fosílne zdroje energie, Európa musí naliehavo ďalej skúmať lokalizačné a hospodárske podmienky týkajúce sa zachytávania a ukladania CO2 a zároveň musí realisticky ohodnotiť emisie oxidu uhličitého a lepšie informovať verejnosť.

5.1.7 Svoj spôsob fungovania budú musieť úplne zmeniť predovšetkým tri sektory. Výroba elektrickej energie bude musieť znížiť svoje emisie o 95 %, pričom každý štát sa bude môcť sám rozhodnúť, ako skombinuje obnoviteľné zdroje energie, jadrovú energiu alebo zachytávanie a ukladanie CO2. Sektor stavebníctva – obytné a terciárne budovy – sa tiež bude musieť prispôsobiť, pričom cieľom je znížiť emisie o 90 % vďaka prísnejším normám pre nové stavby a elektrospotrebiče vrátane renovácie existujúcich budov. A napokon bude musieť o 85 % znížiť svoje emisie aj priemysel, pričom nesmie spustiť zo zreteľa hrozbu presunu výroby do krajín, kde platia menej obmedzujúce normy z hľadiska emisií.

5.2 Za rozhodný prístup v priemysle a vo financovaní

5.2.1 Transformácia energetiky predstavuje príležitosť, ako oživiť európsky priemysel, rozprúdiť novú činnosť a od základov prehodnotiť náš spôsob výroby a spotreby. Konkurencieschopnosť Európy sa musí zakladať na výskume, inovácii a schopnosti uvádzať na trh čisté technológie. V tomto duchu musia EÚ a členské štáty prednostne podporovať rozsiahle spoločné projekty európskych prevádzkovateľov, ktoré majú slúžiť priemyslu vo všeobecnosti, avšak s osobitným dôrazom na MSP, pričom je potrebné zvážiť a zhodnotiť význam miestnej výroby energie.

5.2.2 Pri prechode na hospodárstvo s nízkymi emisiami oxidu uhličitého sa v rámci vnútorného trhu musí podporovať zamestnanosť. V kontexte prebudovania odvetvia energetiky treba vytvoriť podmienky, ktoré umožnia vznik nových pracovných miest. V sektore stavebníctva a obnoviteľných zdrojov energie tak môže už od roku 2020 vzniknúť 1,5 milióna ďalších pracovných miest.

5.2.3 EHSV súhlasí s analýzou Komisie, podľa ktorej ďalšie investície (270 miliárd eur ročne do roku 2050), t. j. 1,5 % HDP Únie, pomôžu Európe prebudiť zaspatý rast. Len na dovoze uhľovodíkov sa môže ušetriť 175 až 320 miliárd eur ročne. Investori však požadujú koherentný a konzistentný trhový rámec v celej Európe a väčšiu spoluprácu medzi členskými štátmi. Mali by byť vyvinuté inovatívne nástroje finančného investovania, najmä v záujme podpory MSP v oblasti energetiky.

5.2.4 Treba spojiť potrebné finančné prostriedky, aby sme prekonali čisto národné a neúčinné systémy pomoci, ktoré sú z hľadiska hospodárskej súťaže diskriminujúce. Revízia rámca štátnej pomoci v oblasti životného prostredia, naplánovaná na rok 2013, musí umožniť podporiť presadzovanie všetkých technológií, ktoré sa podieľajú na znižovaní emisií CO2.

5.3 Zlepšiť spotrebiteľské návyky a znížiť spotrebu: väčšia energetická účinnosť a intenzívnejší obchod medzi členskými štátmi

5.3.1 Potrebujeme silný európsky stimul, ak chceme znížiť spotrebu energie, lepšie ju využívať – propagovaním návykov, ktoré vedú k úsporám energie, a techník menej náročných na energiu – a optimálne s ňou obchodovať. Budovy (39 % konečnej spotreby energie v Európe), doprava (30 %) alebo priemysel (25 %) očakávajú skutočné spoločné, povinné a záväzné usmernenia. Potenciál z hľadiska úspor energie je veľký: v sektore priemyslu by sa spotreba energie mohla znížiť o 19 % a v sektore dopravy o 20 %.

5.3.2 EHSV odporúča, aby sa prezieravo pokračovalo v úsilí začatom v rámci „balíka energetika a klíma“, pričom by sa mala predovšetkým poskytnúť potrebná pomoc krajinám strednej a východnej Európy.

5.3.3 Obrovský rozmach obnoviteľných zdrojov energie v Severnom mori a potenciálne, avšak v menšom rozsahu, aj v oblasti Baltského mora, ako aj slnečnej a veternej energie na juhu Európy, si bude vyžadovať novú, „inteligentnejšiu“, infraštruktúru v záujme lepšieho obchodovania medzi európskymi regiónmi a štátmi. Rozvoj „smartgrids“ by mohol umožniť znížiť spotrebu o 9 % a zredukovať emisie CO2 o 9 až 15 %. Bude si to vyžadovať prioritné investície do tejto strategickej infraštruktúry do roku 2050, ktoré sa odhadujú na 1,5 až 2,2 trilióna eur, s cieľom zmodernizovať a rozvinúť európske elektrické a plynové siete.

5.3.4 Skupiny členských štátov z príslušnej zemepisnej oblasti by mohli užitočne koordinovať svoje kombinácie energetických zdrojov, svoju infraštruktúru a trhové pravidlá, aby mohli mať spoločný úžitok z jednotlivých zdrojov energie, ktorými disponujú. Keby boli ich trhy lepšie vzájomne prepojené a zosúladené, boli by odolnejšie voči výkyvom z hľadiska výroby a spotreby a spoločne by dokázali lepšie zabezpečiť dodávky energie v Európskej únii.

5.4 Zapojiť do transformácie energetiky občanov

5.4.1 Získať pre rozhodnutia v oblasti energetiky podporu verejnej mienky (jadrová energia, zachytávanie a ukladanie CO2, veterné elektrárne, vedenia vysokého napätia atď.) je v súčasnosti veľkou výzvou pre európske demokracie. EHSV ako aj národné HSR, organizácie spotrebiteľov a ďalšie MVO zohrávajú hlavnú úlohu v úsilí zabezpečiť, aby sa o týchto rozhodnutiach poskytovali jasné a transparentné informácie a aby do nich boli lepšie zapájaní európski občania. Plán postupu je príležitosťou, ako uplatniť participatívnu demokraciu v súvislosti s otázkou, ktorá sa týka každého občana.

5.4.2 EHSV odporúča rozbehnúť veľkú informačnú a osvetovú kampaň s cieľom oboznámiť európskych občanov s rôznymi možnosťami transformácie energetiky, ústrednou úlohou infraštruktúry a novými spotrebiteľskými návykmi, ktoré sa od nich očakávajú.

5.4.3 EHSV sa domnieva, že vytvorenie Európskeho fóra občianskej spoločnosti by mohlo pomôcť podnietiť väčšiu výmenu názorov v Únii, pretože by pravidelne združovalo všetkých miestnych, regionálnych, národných a európskych aktérov, aby spoločne diskutovali o výzvach spojených s transformáciou energetiky do roku 2050.

5.4.4 Vytvorením Európskeho energetického spoločenstva by sa takisto potvrdil strategický a životne dôležitý rozmer energie (dostupnosť, prijateľné tarify a ceny, pravidelnosť, spoľahlivosť atď.) a zmeny, ktoré treba uskutočniť v nasledujúcich štyridsiatich rokoch. Toto spoločenstvo by bolo stelesnením Európy, ktorá počúva svojich občanov a venuje sa otázkam, ktoré sa ich týkajú. Pomohlo by to zabezpečiť silnejšiu sociálnu harmonizáciu, ktorá je potrebná pre posilnenie projektu spoločnej Európy a pomôže mu navrátiť zmysel.

5.4.5 EHSV odporúča rozhodnejšie podporovať miestne a regionálne iniciatívy, ktoré sú v prvej línii, pokiaľ ide o otázky spojené s mobilitou, infraštruktúrou pre inteligentnú dopravu, výstavbou nových budov a renováciou starých, so sieťami vykurovania a chladenia alebo s urbanizmom. EHSV sa domnieva, že treba podporovať ich iniciatívy, pretože často presadzujú novátorské, decentralizované a demokratické opatrenia v oblasti energetiky.

V Bruseli 23. mája 2012 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Staffan NILSSON

(1) Stanovisko na tému „Usmernenia pre transeurópsku energetickú infraštruktúru“, Ú. v. EÚ C 143, 22.5.2012, s. 125.