SK Úradný vestník Európskej únie CE 286/5

Streda 16. decembra 2009

Reštriktívne opatrenia týkajúce sa práv jednotlivcov v nadväznosti na nadobudnutie platnosti Lisabonskej zmluvy

P7_TA(2009)0111

Uznesenie Európskeho parlamentu zo 16. decembra 2009 o reštriktívnych opatreniach namierených proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou al-Káida a Talibanom, so zreteľom na Zimbabwe a vzhľadom na situáciu v Somálsku

2010/C 286 E/02

Európsky parlament,

so zreteľom na Všeobecnú deklaráciu ľudských práv, na všetky dohovory OSN o ľudských právach a na ich príslušné opčné protokoly, na Medzinárodný pakt o občianskych a politických právach a jeho dva opčné protokoly, na Chartu OSN a najmä na jej články 1 a 25 a v kapitole VII články 39 a 41,

so zreteľom na Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd (Európsky dohovor o ľudských právach) a k nemu pripojené protokoly a na Chartu základných práv Európskej únie (charta), najmä na jej hlavu VI - Spravodlivosť, ktorá nadobudla platnosť 1. decembra 2009,

so zreteľom na príslušné ustanovenia Lisabonskej zmluvy, ktorou sa mení a dopĺňa Zmluva o Európskej únii (ZEÚ) a Zmluva o založení Európskeho spoločenstva (ZES), a najmä na články 75, 215 a 275 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) a na ustanovenia o demokratických zásadách zakotvených v hlave II ZEÚ,

so zreteľom na predchádzajúce príslušné ustanovenia ZEÚ (články 3, 6, 11, 13, 19, 21, 29 a 39) a ZES (články 60, 133, 296, 297, 301 a 308),

so zreteľom na príslušné dokumenty Rady týkajúce tejto oblasti (1),

so zreteľom na spoločné pozície Rady 2001/930/SZBP o boji s terorizmom (2) a 2001/931/SZBP o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom (3), obe z 27. decembra 2001, a nariadenie Rady (ES) č. 2580/2001 z 27. decembra 2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu (4),

so zreteľom na spoločnú pozíciu Rady 2002/402/SZBP o obmedzujúcich opatreniach proti Usámovi bin Ládinovi, členom organizácie al-Káida a Taliban a ďalším jednotlivcom, skupinám, podnikom a subjektom, ktoré sú s nimi spojené (5), a nariadenie Rady (ES) č. 881/2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou al-Káida a Talibanom (6), obe z 27. mája 2002, a na príslušný návrh Komisie a text Rady (7),

so zreteľom na spoločnú pozíciu Rady 2009/138/SZBP zo 16. februára 2009 o reštriktívnych opatreniach voči Somálsku (8), na príslušný návrh Komisie (9) a spoločnú pozíciu Rady 2004/161/SZBP z 19. februára 2004 o obnovení reštriktívnych opatrení voči Zimbabwe (10) zmenenú a doplnenú spoločnou pozíciou 2008/632/SZBP z 31. júla 2008 (11) a na príslušný návrh Komisie (12),

so zreteľom na svoje príslušné uznesenia týkajúce sa tejto oblasti a najmä na svoje uznesenie zo 4. septembra 2008 o hodnotení sankcií Európskej únie v rámci akcií a politík Európskej únie v oblasti ľudských práv (13),

so zreteľom na správu Výboru pre právne veci a ľudské práva Parlamentného zhromaždenia Rady Európy zo 16. novembra 2007 s názvom „Čierne zoznamy Bezpečnostnej rady OSN a Európskej únie“ a na jej dodatok z 22. januára 2008,

so zreteľom na príslušnú judikatúru Súdneho dvora Európskych spoločenstiev a najmä na jeho rozsudok z 3. septembra 2008 v spojených veciach C-402/05 P a C-415/05 P Kadi a Al Barakaat International Foundation/Rada a Komisia (14),

so zreteľom na stanovisko Európskeho dozorného úradníka pre ochranu údajov (EDPS) z 28. júla 2009 k návrhu nariadenia Rady, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 881/2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám a subjektom spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou al-Káida a Talibanom,

so zreteľom na list predsedu Výboru pre rozvoj predsedovi Výboru pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci z 12. novembra 2009,

so zreteľom na otázky Komisii a Rade o obmedzujúcich opatreniach zo 16. novembra 2009 (O-0135/2009 – B7-0233/2009, O-0136/2009 – B7-0234/2009),

so zreteľom na názory vyjadrené Výborom pre právne veci na jeho schôdzi 3. decembra 2009 o právnych základoch návrhov týkajúcich sa textov o Usámovi bin Ládinovi, sieti al-Káida a Talibane, Somálsku a Zimbabwe podľa Lisabonskej zmluvy,

so zreteľom na články 115 ods. 5 a 110 ods. 2 rokovacieho poriadku,

A. keďže dodržiavanie ľudských práv je jednou zo základných hodnôt Únie (článok 2 ZEÚ), čo sa prejavuje aj v jej vonkajšej činnosti pričom v článku 21 ods. 1 Zmluvy o Európskej únii sa stanovuje, že „činnosť Únie na medzinárodnej scéne sa spravuje zásadami, ktoré sa uplatnili pri jej založení, rozvoji a rozšírení a ktoré hodlá podporovať vo zvyšku sveta: demokracia, právny štát, univerzálnosť a nedeliteľnosť ľudských práv a základných slobôd, zachovávanie ľudskej dôstojnosti, rovnosť a solidarita, a dodržiavanie zásad Charty Organizácie Spojených národov a medzinárodného práva“,

B. keďže Únia sa zaviazala bojovať proti všetkým rozmerom terorizmu, či sa už jeho príčiny alebo aktivity vyskytujú v rámci jej hraníc alebo mimo nich, pričom koná prostredníctvom rôznych nástrojov a prostriedkov v rámci hraníc vymedzených zásadami právneho štátu a na základe dodržiavania základných práv; keďže k tejto konkrétnej oblasti treba pristupovať mimoriadne opatrne, aby sa zaistilo plné dodržiavanie základných práv a aby boli všetky opatrenia prijaté so zreteľom na boj proti terorizmu primerané, vhodné a účinné,

C. keďže prostriedky, ktorými chce Únia dosiahnuť vyššie uvedené ciele, najmä boj proti terorizmu zahŕňajú (ale nie sú obmedzené na) reštriktívne opatrenia (sankcie) voči vládam tretích štátov, fyzickým alebo právnickým osobám, skupinám alebo neštátnym subjektom; keďže stále neboli zodpovedané otázky pokiaľ ide o to, do akej miery OSN a EÚ predložili dostatočné dôkazy o úspešnosti takýchto opatrení v obmedzovaní financovania teroristických činov; majúc na zreteli, že tieto opatrenia majú významný vplyv na vierohodnosť záväzkov EÚ a OSN v oblasti základných práv,

D. keďže v súlade s bežnými postupmi EÚ sa ani tu nerozlišujú pojmy „sankcie“ a „reštriktívne opatrenia“ (15); keďže Rada upozorňuje na to, že sankcie by mali byť cielené tak, aby mali maximálny vplyv na tých, ktorých správanie majú ovplyvniť; presným cielením by sa pritom mali maximálne znížiť akékoľvek nepriaznivé humanitárne vplyvy, riziko nežiadaných dôsledkov pre osoby, ktoré nie sú ich cieľom, alebo možné nepriaznivé vplyvy na susedné krajiny,

E. keďže v článku 215 ods. 2 ZFEÚ sa stanovuje, že „ak tak ustanovuje rozhodnutie prijaté v súlade s kapitolou 2 hlavy V Zmluvy o Európskej únii, Rada môže v súlade s postupom uvedeným v odseku 1 prijať reštriktívne opatrenia voči fyzickým alebo právnickým osobám, skupinám alebo neštátnym subjektom“; a keďže v článku 75 ods. 1 ZFEÚ sa stanovuje, že „ak je to potrebné na dosiahnutie cieľov uvedených v článku 67 v súvislosti s predchádzaním a bojom proti terorizmu a súvisiacimi činnosťami, Európsky parlament a Rada v súlade s riadnym legislatívnym postupom prostredníctvom nariadení vymedzia rámec pre administratívne opatrenia týkajúce sa pohybu kapitálu a platieb, ako napr. zmrazenie finančných prostriedkov, finančných aktív alebo hospodárskych výnosov, ktoré sú vo vlastníctve alebo v držbe fyzických alebo právnických osôb, skupín alebo neštátnych subjektov“,

F. keďže v článku 275 druhý pododsek ZFEÚ sa tiež stanovuje, že „Súdny dvor Európskej únie má však právomoc […] rozhodovať o žalobách podaných v súlade s podmienkami ustanovenými v článku 263 štvrtom odseku tejto zmluvy, ktorými sa preskúmava zákonnosť rozhodnutí upravujúcich reštriktívne opatrenia voči fyzickým alebo právnickým osobám, ktoré boli prijaté Radou na základe hlavy V kapitoly 2 Zmluvy o Európskej únii“,

G. keďže v článku 16 ods. 2 ZFEÚ sa požaduje, aby Európsky parlament a Rada v súlade s riadnym legislatívnym postupom ustanovili pravidlá „ktoré sa vzťahujú na ochranu fyzických osôb, pokiaľ ide o spracúvanie osobných údajov inštitúciami, orgánmi, úradmi a agentúrami Únie, ako aj členskými štátmi pri výkone činností, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti práva Únie, a pravidlá, ktoré sa vzťahujú na voľný pohyb takýchto údajov“. keďže v tom istom článku sa stanovuje, že „dodržiavanie týchto pravidiel podlieha kontrole nezávislých orgánov“; keďže z uvedeného vyplýva, že vyššie uvedené pravidlá by sa vzťahovali aj na spracovanie osobných údajov orgánmi Únie v oblasti spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky; keďže článok 39 ZEÚ (v kapitole 2 s názvom Osobitné ustanovenia o spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politike) sa musí vykladať ako výnimka z článku 16 ZFEÚ, podľa ktorého „Rada prijme rozhodnutie ustanovujúce pravidlá, ktoré sa vzťahujú na ochranu fyzických osôb, pokiaľ ide o spracúvanie osobných údajov členskými štátmi pri výkone činností, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti tejto kapitoly, a pravidlá, ktoré sa vzťahujú na voľný pohyb takýchto údajov“; keďže rovnako ako článok 16 ods. 2 ZFEÚ stanovuje, že „dodržiavanie týchto pravidiel podlieha kontrole nezávislých orgánov“,

H. keďže vo vyššie uvedenej veci Kadi a Al Barakaat International Foundation /Rada a Komisia, Súdny dvor zrušil nariadenie (ES) č. 881/2002, pokiaľ ide o p. Yassina Abdulláha Kadiho a Al Barakaat International Foundation, a vyjadril názor, že orgán Spoločenstva, ktorý sa rozhodne zmraziť finančné a ekonomické zdroje fyzickej alebo právnickej osoby v súlade s nariadením (ES) č. 881/2002, musí príslušnej fyzickej alebo právnickej osobe oznámiť dôvody takéhoto rozhodnutia, aby boli dodržané práva obhajoby, a to najmä právo byť vypočutý a právo na účinné súdne preskúmanie, a že vzhľadom na skutočnosť, že tieto fyzické alebo právnické osoby neboli informované o dôkazoch predložených proti nim, nebolo im tiež umožnené brániť svoje práva, pokiaľ ide o tieto dôkazy, za uspokojivých podmienok pred súdnymi orgánmi Spoločenstva,

I. keďže v judikatúre Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev sa zdôrazňuje, že súdne preskúmanie je o to viac imperatívom, lebo predstavuje jedinú procedurálnu záruku toho, že sa zaistí rovnováha medzi potrebou bojovať proti medzinárodnému terorizmu a ochranou základných práv (16); keďže skoršie rozhodnutia súdu prvého stupňa (spojené veci T-110/03, T-150/03 a T-405/03 Sison/Rada (17) potvrdili tri po sebe nasledujúce rozhodnutia Rady odmietnuť právnym zástupcom Josého Mariu Sisona prístup k dokumentom na základe ktorých rozhodla o jeho zaradení do zoznamu osôb podliehajúcich osobitným reštriktívnym opatreniam podľa článku 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001,

J. keďže štúdie upozorňujú na to, že vo vnútroštátnych systémoch je zmrazenie aktív dočasným opatrením, ktoré sa prijíma kým súd nerozhodne o účasti osoby na trestnej činnosti; keďže treba poznamenať, že na úrovni OSN a EÚ sa tieto sankcie nepovažujú len za dočasné opatrenia prijímané do rozhodnutia súdu, ale de facto alternatívne opatrenia k rozhodnutiam súdov (18),

K. keďže rezolúcia Bezpečnostnej rady OSN S/RES/1822 (2008) priniesla niektoré zlepšenia, konkrétne: požiadavku, aby sa dôvody, pre ktoré má byť osoba uvedená na listine zverejnili na internetovej stránke Výboru pre sankcie; povinnosť členských štátov prijať v súlade s vlastnými zákonmi a postupmi všetky možné opatrenia s cieľom včas oznámiť alebo informovať osobu alebo subjekt, ktoré sú vedené na listine, o ich zaradení a k oznámeniu priložiť kópiu zverejniteľnej časti stanoviska k prípadu a ďalších relevantných informácií; vytvorenie kontaktného miesta, na ktoré sa môžu osoby vedené na listine obrátiť so sťažnosťou (19), podrobné preskúmanie všetkých mien na konsolidovanej listine,

L. keďže dosiaľ neexistuje medzinárodný právny mechanizmus na kontrolu/hodnotenie presnosti informácií tvoriacich základ pre zostavovanie čiernej listiny Výborom OSN pre sankcie, ani potreby a primeranosti prijatých opatrení; keďže jednotlivci stále nemajú právo na prístup k súdu, ani k inému justičnému orgánu na úrovni OSN (20),

Potreba súdržného a zreteľného prístupu a riadnej účasti Európskeho parlamentu

1. domnieva sa, že je dôležité prehodnotiť všeobecný rámec pre všetky cielené sankcie, ktoré EÚ uplatňuje voči fyzickým alebo právnickým osobám, subjektom alebo orgánom, aby sa zabezpečilo dodržiavanie ich základných práv;

2. zastáva názor, že v konkrétnej oblasti protiteroristických sankcií sa v praxi ťažko rozlišuje medzi vonkajšou a vnútornou hrozbou, a to najmä vtedy, keď by takéto sankcie mohli porušiť aj práva občanov a obyvateľov EÚ podľa charty (21); domnieva sa, že by sa mal vytvoriť právny rámec podľa článku 75 ZFEÚ pre opatrenia so zreteľom na pohyby kapitálu a platby, ako je zmrazenie finančných prostriedkov, finančných aktív alebo hospodárskych výnosov, ktoré patria, sú vo vlastníctve alebo v držbe fyzických alebo právnických osôb, skupín alebo neštátnych subjektov vrátane (ako upozorňuje aj Výbor pre právne veci) reštriktívnych opatrení zameraných proti určitým osobám a subjektom spájaným s Usámom bin Ládinom, sieťou al-Káida a Talibanom; takýto prístup by umožnil primeranú úroveň demokratickej kontroly účasťou Európskeho parlamentu na tomto procese prostredníctvom spolurozhodovacieho postupu (riadny legislatívny postup); treba tiež počítať s náležitou účasťou národných parlamentov;

3. domnieva sa, že so zreteľom na budúce opatrenia, ako sú reštriktívne opatrenia voči Zimbabwe a určité osobitné reštriktívne opatrenia smerované proti určitým fyzickým a právnickým osobám, subjektom a orgánom vzhľadom na situáciu v Somálsku, prijaté podľa článku 215 ods. 2 ZFEÚ, by sa mala zohľadniť možnosť nepovinnej konzultácie s Európskym parlamentom (v súlade so slávnostným vyhlásením Európskej rady o Európskej únii z 19. júna 1983 v Štutgarte umožňujúcim nepovinnú konzultáciu s Európskym parlamentom v medzinárodných veciach aj v prípadoch, ktoré nie sú uvedené v zmluvách); takýto prístup by sa mohol považovať za prístup, ktorý zodpovedá duchu Lisabonskej zmluvy a ktorý je v súlade s predchádzajúcou (konzultačnou) úlohou Európskeho parlamentu v tejto oblasti;

4. opätovne zdôrazňuje požiadavku, aby sa každoročne veľmi podrobne posúdila implementácia ustanovení nariaďujúcich reštriktívne opatrenia a tiež ich účinnosť, a zároveň to, aby sa o týchto otázkach náležitým spôsobom a včas poskytli informácie Európskemu parlamentu; domnieva sa, že na tento účel by sa pre sankcie mali vždy stanoviť jasné referenčné kritériá;

5. vyzýva Komisiu, aby zriadila sieť nezávislých odborníkov, ktorých úlohou bude navrhovať Rade najadekvátnejšie reštriktívne opatrenia v konkrétnej situácii, uverejňovať pravidelné správy o zmenách situácie vo vzťahu k referenčným kritériám a vytýčeným cieľom a v prípade potreby navrhovať účinnejšie uplatňovanie sankcií; domnieva sa, že vytvorením takejto siete by sa zvýšila transparentnosť a kvalita diskusie o sankciách vo všeobecnosti a posilnilo by sa uplatňovanie a nepretržité monitorovanie sankcií v konkrétnych prípadoch;

6. zdôrazňuje, že činnosti mimovládnych organizácií významne prispievajú k rozvoju, demokracii a ľudským právam a že by mohlo byť užitočné poradiť sa s nimi vo veci politík EÚ pre boj proti terorizmu s cieľom získať cenné informácie o situácii v tejto oblasti; ďalej zdôrazňuje, že represívne opatrenia v boji proti terorizmu by nemali predstavovať prekážku pre dosiahnutie ich cieľov v oblasti rozvoja, demokracie a ľudských práv;

7. zdôrazňuje, že nasledujúce uvedené skutočnosti sa okrem iného týkajú podstaty návrhov predložených Komisiou na základe predchádzajúceho právneho rámca, pričom tieto návrhy sú vzhľadom na právny rámec vytvorený Lisabonskou zmluvou už v súčasnosti obsolentné; poukazuje na to, že akýkoľvek odkaz na rozhodnutie Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu (22) treba považovať za obsolentný;

O reštriktívnych opatreniach zameraných proti niektorým osobám a subjektom spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou al-Káida a Talibanom

8. zdôrazňuje, že za vhodný spôsob/nástroj na splnenia záväzku bojovať proti terorizmu pri rešpektovaní ľudských práv považuje zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov určitých osôb, skupín a subjektov; zdôrazňuje, že pri vykonávaní uvedených opatrení sa musia zároveň neustále uplatňovať silné a adekvátne poistky a garancie, vzhľadom na mimoriadne vážne následky prípadného uvedenia konkrétnych jednotlivcov alebo organizácií na čiernej listine; zdôrazňuje, že v súvislosti s reštriktívnymi opatreniam namierenými proti niektorým osobám a subjektom spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou al-Káida a Talibanom sa uplatňuje článok 75 ZFEÚ;

9. zdôrazňuje, že je potrebné vykonať hĺbkovú reflexiu závažného trestnoprávneho dosahu protiteroristických sankcií a prijať náležité nápravné opatrenia na vnútroštátnej úrovni v súvislosti s využívaním čiernej listiny;

10. pripomína, že postupy uvádzania na listine a vypúšťania z nej, ktoré sa týkajú sankčných režimov OSN a EÚ, boli predmetom silnej kritiky za to, že nedokážu poskytnúť uspokojivú úroveň ochrany základných práv (procesných a hmotných) a právnu istotu; víta preto nedávne iniciatívy prijaté na úrovni EÚ, ktoré boli zamerané na nápravu uvedených nedostatkov; s poľutovaním však vníma skutočnosť, že predovšetkým Rada neprejavila dostatočné ambície pokiaľ ide o zabezpečenie toho, aby revidované nariadenie (ES) č. 881/2002 rešpektovalo základné práva príslušných osôb a subjektov;

11. v súvislosti s tzv. zdôvodnením, ktoré sa má predložiť, sa pýta, či je návrh Komisie alebo text Rady v súlade s požiadavkami rozsudku v už spomenutej veci Kadi a Al Barakaat International Foundation/Rada a Komisia; ktoré sa týkajú povinnosti oznámiť dôvody, na základe ktorých sa v takýchto prípadoch uvádza v zozname meno osoby alebo subjektu, pričom sa berie do úvahy predovšetkým právo príslušných osôb a subjektov na informácie o dôkazoch, ktoré boli proti nim predložené;

12. zdôrazňuje, že v niektorých prípadoch sú dôkazy založené hlavne na informáciách poskytovaných spravodajskými službami, ktorých činnosť často upravujú osobitné vnútroštátne predpisy; opätovne pripomína svoje stanovisko z roku 2008, že tzv. privilégium exekutívy by nemalo brániť plnému uplatneniu práva na súd, ani viesť k beztrestnosti v prípade porušenia medzinárodného práva; v tejto súvislosti vyzýva národné parlamenty, aby v plnom rozsahu dohliadali na činnosť svojich vlád a naliehavo požaduje plné a urýchlené uplatnenie európskeho právneho rámca vychádzajúceho z článku 15 ZFEÚ; opäť potvrdzuje potrebu začleniť Európsky parlament do činnosti už existujúcej Konferencie kontrolných výborov pre orgány spravodajských služieb členských štátov;

13. vyzýva na plné a včasné posúdenie účinnosti režimov protiteroristických sankcií EÚ a OSN; s obavami navyše vníma skutočnosť, že protiteroristické sankcie majú v mnohých regiónoch podľa všetkého negatívny vplyv na riešenie konfliktov a rozvojovú činnosť a naliehavo žiada, aby sa to pri posudzovaní týchto režimov bralo do úvahy;

14. domnieva sa, že je naliehavo potrebné vyvíjať úsilie na skvalitnenie postupov v oblasti uvádzania osôb a subjektov na listine a ich vypúšťania z nej a že členské štáty by mali zároveň vyvíjať činnosť zameranú na zlepšovanie svojich vnútorných postupov cielených sankcií (implementácie), ako sa to navrhuje v uvedenej správe a v prílohe Výboru pre právne veci a ľudské práva Parlamentného zhromaždenia Rady Európy;

O určitých reštriktívnych opatreniach týkajúcich sa Zimbabwe a o určitých osobitných reštriktívnych opatreniach zameraných proti niektorým fyzickým a právnickým osobám, subjektom a orgánom vzhľadom na situáciu v Somálsku

15. domnieva sa, že zámer spoločnej pozície Rady 2008/632/SZBP a následného návrhu (návrh nariadenia), ktorým je rozširovanie reštriktívnych opatrení proti jednotlivcom a subjektom zodpovedným za porušovanie ľudských práv v Zimbabwe aj na mimovládnu oblasť, je potrebné privítať, rovnako ako zosúladenie právnych predpisov s nedávnymi rozhodnutiami Súdneho dvora týkajúcimi sa základného práva na spravodlivý proces pre jednotlivcov a subjekty, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia;

16. zastáva názor, že sa musí uskutočniť dôkladné monitorovanie s cieľom zistiť, či pretrvávajú dôvody, na základe ktorých boli prijaté reštriktívne opatrenia, a preskúmať možné spôsoby kombinácie reštriktívnych opatrení s dôveryhodnými stimulmi na podporu demokracie a ľudských práv v Zimbabwe;

17. víta a podporuje opatrenia, ktorými sa má zabezpečiť, že Európska únia splní svoje medzinárodné záväzky v súvislosti s okamžitou implementáciou cielených sankcií prijatých OSN voči jednotlivcom a subjektom, u ktorých sa zistila účasť na činnostiach ohrozujúcich mier, bezpečnosť alebo stabilitu Somálska, alebo ktoéí takéto činnosti podporujú, ktoré porušujú zbrojné embargo alebo bránia dodávkam humanitárnej pomoci;

18. vzhľadom na uvedenú vec Kadi a Al Barakaat International Foundation/Rada a Komisia však spochybňuje, ako je zdôraznené vyššie, adekvátnosť textov navrhovaných Komisiou, ktoré sa týkajú informácií na poskytnutie osobám uvedeným na zozname (ide o informácie o dôvodoch, na základe ktorých sú na listine uvedené mená osôb alebo subjektov, a o ich právach);

19. poukazuje na to, že tak ako to zdôrazňuje Výbor pre právne veci, na tieto opatrenia by sa uplatňoval článok 215 ZFEÚ, mali by byť však splnené určité série podmienok: opatrenia napríklad musia vychádzať z návrhu podpredsedu Komisie/vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku a Komisia ich musí doplniť o potrebné ustanovenia zabezpečujúce právne záruky;

20. zastáva názor, že vtedy, keď sa ako právny základ pre budúce návrhy používa článok 215 ZFEÚ, pri prijímaní vykonávacích opatrení by sa mal brať do úvahy článok 291 ZFEÚ;

O hľadiskách ochrany údajov

21. víta nové ustanovenia v návrhu Komisie o texte o sieti al-Káida, upozorňuje však na pripomienky EDPS týkajúce sa ochrany osobných údajov s osobitným prihliadnutím na objasnenie výnimiek zo zásad ochrany údajov, ktoré môžu byť potrebné a na právo prístupu k tajným informáciám; zdôrazňuje skutočnosť, že tieto pochybnosti, ktoré vyjadril EDPS, by sa mohli obdobne uplatniť na všetky tri návrhy Komisie; s poľutovaním vníma skutočnosť, že Rada v článku 7e ods. 5 vypustila priamy odkaz na „práva dotknutých osôb“ v zmysle nariadenia (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (23), ktorý je uvedený len v článku 7d ods. 1;

22. podotýka, že prípadné prenosy údajov do tretích krajín a pre medzinárodné organizácie by mali byť v súlade s článkom 9 nariadenia (ES) č. 45/2001, aby sa zabezpečila ich primeraná ochrana; v návrhu môže byť potrebné uviesť požiadavky v tomto zmysle a potrebné môžu byť tiež dohody s OSN; berie na vedomie, že návrh nemá vplyv na zodpovednosť, ktorá môže vzniknúť v prípade nezákonného spracovania a uverejnenia osobných údajov;

23. zdôrazňuje skutočnosť, že informovanie zainteresovaných osôb a subjektov, ako to požaduje Súdny dvor, by sa malo uskutočňovať v čo najširšom možnom rozsahu a tiež to, že by sa malo poskytovať vysvetlenie k informáciám o fyzických osobách uvedeným na zozname v príslušnej prílohe (24);

24. poukazuje na to, že nezávislé orgány ochrany údajov môžu zohrávať významnú úlohu svojou kontrolou zákonnosti spracovania osobných údajov na čiernych listinách teroristov a môžu tým vykonávať úlohu akýchsi sudcov, ktorá môže byť účinným doplnením prieskumov vykonávaných súdnymi orgánmi (25);

25. považuje za maximálne dôležité, aby sa čo najskôr prijal všeobecný rámec pre ochranu údajov, ako sa uvádza v článku 16 ZFEÚ, a aby sa tiež prijali osobitné opatrenia, ako sa požaduje v článku 39 ZEÚ;

*

* *

26. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, vládam a parlamentom členských štátov a generálnym tajomníkom Organizácie Spojených národov a Rady Európy.

(1) Dokument pracovnej skupiny radcov v oblasti zahraničných vzťahov z 22. januára 2004 s názvom „Monitorovanie a vyhodnocovanie reštriktívnych opatrení (sankcií) v rámci SZBP – vytvorenie sekcie Sankcie pri pracovnej skupine poradcov v oblasti zahraničných vzťahov (RELEX/Sanctions)“ (05603/2004); Dokument sekretariátu zo 7. júna 2004 nazvaný „Základné zásady používania reštriktívnych opatrení (sankcií)“ (10198/1/2004); Dokument sekretariátu z 2. decembra 2005 s názvom „Usmernenia o vykonávaní a hodnotení reštriktívnych opatrení (sankcií) v rámci spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky EÚ“ (15114/2005); Dokument sekretariátu z 9. júla 2007 s názvom „Reštriktívne opatrenia – Najlepšie postupy EÚ na účinné vykonávanie reštriktívnych opatrení“ (11679/2007) a dokument Pracovnej skupiny radcov pre vonkajšie vzťahy z 24. apríla 2008 s názvom „Reštriktívne opatrenia (sankcie) – aktualizácia najlepších postupov EÚ na účinné vykonávanie reštriktívnych opatrení“ (08666/1/2008).

(2) Ú. v. ES L 344, 28.12.2001, s. 90.

(3) Ú. v. ES L 344, 28.12.2001, s. 93.

(4) Ú. v. ES L 344, 28.12.2001, s. 70.

(5) Ú. v. ES L 139, 29.5.2002, s. 4.

(6) Ú. v. ES L 139, 29.5.2002, s. 9.

(7) KOM(2009)0187 a dokument Rady 12883/2009.

(8) Ú. v. EÚ L 46, 17.2.2009, s. 73.

(9) KOM(2009)0393.

(10) Ú. v. EÚ L 50, 20.2.2004, s. 66.

(11) Ú. v. EÚ L 205, 1.8.2008, s. 53.

(12) KOM(2009)0395.

(13) Ú. v. EÚ C 295 E, 4.12.2009, s. 49.

(14) Zb. 2008, s I-6351.

(15) Reštriktívne opatrenia zahŕňajú rôzne opatrenia ako zbrojné embargá, obchodné sankcie, finančné/hospodárske sankcie, zmrazenie aktív, zákazy preletov, obmedzenia pri vstupe, diplomatické sankcie, bojkoty športových a kultúrnych podujatí a pozastavenie spolupráce s tretími krajinami.

(16) Vec T-228/02, Organisation des Modjahedines du peuple d'Iran /Rada Zb. 2006, s. II-4665, ods. 155.

(17) Zb. 2005, s. II-1429.

(18) I. Cameron, štúdia „Respecting Human Rights and Fundamental Freedoms and EU/UN Sanctions: State of Play“, október 2008, Tematická sekcia pre vonkajšie politiky Generálneho riaditeľstva pre vonkajšie politiky Únie, s. 21.

(19) Jednoducho „centrum pre príjem sťažností“.

(20) Ibid Cameron, s. 37.

(21) Ibid Cameron, s. 16-17.

(22) Ú. v. ES L 184, 17.7.1999, s. 23.

(23) Ú. v. ES L 8, 12.1.2001, s. 1.

(24) V texte by sa napríklad mohlo uviesť, že „v prílohe […] sa uvádzajú len také informácie, ktoré sú nevyhnutné na účely overenia identity fyzických osôb uvedených na zozname a v žiadnom prípade sa neuvádzajú iné informácie, ako tie podľa písmen a) až […]“.

(25) Pozri H. Hijmans a A. Scirocco: Shortcomings in EU Data Protection in the Third and Second Pillars. Can the Lisbon Treaty be expected to help?, Common Market Law Review 2009, s. 1512.