EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli21. 4. 2021 COM(2021) 189 final 2021/0104(COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY, ktorou sa mení smernica 2013/34/EÚ, smernica 2004/109/ES, smernica 2006/43/ES a nariadenie (EÚ) č. 537/2014, pokiaľ ide o vykazovanie informácií o udržateľnosti podnikov (Text s významom pre EHP) {SEC(2021) 164 final} - {SWD(2021) 150 final} - {SWD(2021) 151 final}



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1.KONTEXT NÁVRHU •Dôvody a ciele návrhu Smernica o zverejňovaní nefinančných informácií (smernica 2014/95/EÚ), ktorou sa mení smernica o účtovníctve, bola prijatá v roku 2014. Spoločnosti, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice o zverejňovaní nefinančných informácií, museli vykazovať v súlade s jej ustanoveniami prvýkrát v roku 2018 (za finančný rok 2017). Smernica o zverejňovaní nefinančných informácií sa vzťahuje na veľké podniky, ktoré sú subjektmi verejného záujmu a ktoré prekračujú kritérium priemerného počtu 500 zamestnancov, ako aj na subjekty verejného záujmu, ktoré sú materskými podnikmi veľkej skupiny a ktoré prekračujú kritérium priemerného počtu 500 zamestnancov. Smernicou o zverejňovaní nefinančných informácií sa dcérske podniky oslobodzujú od povinností vykazovať informácie, ak ich materská spoločnosť vykazuje za celú skupinu vrátane dcérskych spoločností. Požiadavky na vykazovanie informácií stanovené v smernici o zverejňovaní nefinančných informácií sa vzťahujú na približne 11 700 spoločností. Smernicou o zverejňovaní nefinančných informácií sa zaviedla požiadavka, aby spoločnosti vykazovali informácie o tom, ako otázky udržateľnosti ovplyvňujú ich výkonnosť, pozíciu a vývoj (hľadisko „zvonku dovnútra“), ako aj o vplyve spoločností na ľudí a životné prostredie (hľadisko „zvnútra von“). Často sa to označuje ako „hľadisko dvojitej významnosti“. V súlade so smernicou o zverejňovaní nefinančných informácií Komisia v roku 2017 uverejnila nezáväzné usmernenia k zverejňovaniu nefinančných informácií. V roku 2019 uverejnila ďalšie usmernenia týkajúce sa vykazovania informácií súvisiacich s klímou. Týmito usmerneniami sa dostatočne nezlepšila kvalita informácií, ktoré spoločnosti zverejňujú podľa smernice o zverejňovaní nefinančných informácií. Európska komisia sa zaviazala v Európskej zelenej dohode a jej pracovnom programe na rok 2020 navrhnúť revíziu smernice o zverejňovaní nefinančných informácií. Cieľom Európskej zelenej dohody je transformovať EÚ na moderné a konkurencieschopné hospodárstvo, ktoré efektívne využíva zdroje, kde budú do roku 2050 čisté emisie skleníkových plynov na nule. Na základe Európskej zelenej dohody sa oddelí hospodársky rast od využívania zdrojov a zabezpečí sa, aby sa všetky regióny a občania EÚ zapojili do sociálne spravodlivého prechodu na udržateľný hospodársky systém. Cieľom Európskej zelenej dohody je takisto ochraňovať, šetriť a zveľaďovať prírodný kapitál EÚ a chrániť zdravie a kvalitu životných podmienok občanov pred environmentálnymi rizikami a vplyvmi. Revíziou smernice o zverejňovaní nefinančných informácií sa prispeje k dosiahnutiu cieľa vybudovať hospodárstvo, ktoré pracuje v prospech ľudí. Posilní sa ňou sociálne trhové hospodárstvo EÚ a pomôže sa ňou zabezpečiť, aby bolo pripravené na budúcnosť a aby prinášalo stabilitu, pracovné miesta, rast a investície. Tieto ciele sú mimoriadne dôležité vzhľadom na sociálno-ekonomické škody spôsobené pandémiou ochorenia COVID-19 a potrebu udržateľnej, inkluzívnej a spravodlivej obnovy. V súlade s akčným plánom Komisie o udržateľnom financovaní prijala EÚ viacero opatrení s cieľom zabezpečiť, aby finančný sektor zohrával významnú úlohu pri dosahovaní cieľov Európskej zelenej dohody. Pre úspešné vykonávanie Európskej zelenej dohody a akčného plánu o udržateľnom financovaní sú nevyhnutné lepšie údaje od spoločností o rizikách ohrozujúcich udržateľnosť, ktorým sú vystavené, a o ich vlastnom vplyve na ľudí a životné prostredie. Tento návrh môže prispieť aj k posilneniu vzťahov medzi podnikmi a spoločnosťou tým, že sa spoločnosti stanú zodpovednejšie a transparentnejšie, pokiaľ ide o ich vplyv na ľudí a životné prostredie. Takisto sa ním vytvoria príležitosti pre spoločnosti, investorov, občiansku spoločnosť a iné zainteresované strany, aby radikálne zlepšili spôsob vykazovania a využívania informácií o udržateľnosti vďaka digitálnym technológiám. Rada v decembri 2019 vo svojich záveroch o únii kapitálových trhov zdôraznila význam spoľahlivých, porovnateľných a relevantných informácií o rizikách, príležitostiach a vplyvoch v oblasti udržateľnosti a vyzvala Komisiu, aby zvážila vypracovanie štandardu vykazovania nefinančných informácií EÚ. Európsky parlament vyzval v uznesení o udržateľných financiách z mája 2018 na ďalší rozvoj požiadaviek na vykazovanie informácií v rámci smernice o zverejňovaní nefinančných informácií. Európsky parlament privítal v uznesení o udržateľnej správe a riadení spoločností z decembra 2020 záväzok Komisie preskúmať smernicu o zverejňovaní nefinančných informácií, vyzval na rozšírenie rozsahu pôsobnosti smernice o zverejňovaní nefinančných informácií o ďalšie kategórie spoločností a uvítal záväzok Komisie vypracovať štandardy vykazovania nefinančných informácií EÚ. Európsky parlament sa takisto vyjadril, že nefinančné informácie uverejnené spoločnosťami podľa smernice o zverejňovaní nefinančných informácií by mali podliehať povinnému auditu. Primárnymi používateľmi informácií o udržateľnosti zverejnených vo výročných správach spoločností sú investori a mimovládne organizácie, sociálni partneri a iné zainteresované strany. Investori vrátane správcov aktív chcú lepšie porozumieť rizikám a ponúkaným príležitostiam, pokiaľ ide o otázky udržateľnosti ich investícií, ako aj vplyvu týchto investícií na ľudí a životné prostredie. Mimovládne organizácie, sociálni partneri a iné zainteresované strany chcú, aby podniky viac zohľadňovali vplyv svojich činností na ľudí a životné prostredie. Súčasný právny rámec nezabezpečuje splnenie informačných potrieb týchto používateľov. Dôvodom je, že niektoré spoločnosti, od ktorých používatelia požadujú informácie o udržateľnosti, takéto informácie nevykazujú, zatiaľ čo mnohé spoločnosti, ktoré vykazujú informácie o udržateľnosti, nevykazujú všetky informácie, ktoré sú relevantné pre používateľov. Informácie nie sú často pri vykazovaní informácií dostatočne spoľahlivé ani porovnateľné medzi spoločnosťami. Pre používateľov je často ťažké nájsť informácie a len zriedka sú dostupné v strojovo čitateľnom digitálnom formáte. Informácie o nehmotnom majetku vrátane interne vytvorenom nehmotnom majetku sú nedostatočne vykazované, aj keď tento nehmotný majetok predstavuje väčšinu investícií súkromného sektora vo vyspelých ekonomikách (napr. ľudský kapitál, značka, duševné vlastníctvo a nehmotný majetok súvisiaci s výskumom a vývojom). V uplynulých rokoch významne vzrástli informačné potreby používateľov a je takmer isté, že budú rásť aj naďalej. Existuje pre to viacero dôvodov. Jedným z nich je rastúce povedomie investorov o tom, že otázky udržateľnosti môžu ohroziť finančnú výkonnosť spoločností. Ďalším je rastúci trh s investičnými produktmi, ktoré sa výslovne usilujú splniť určité štandardy udržateľnosti alebo dosiahnuť určité ciele udržateľnosti. Ešte ďalším je regulácia vrátane nariadenia o zverejňovaní informácií o udržateľnosti v sektore finančných služieb a nariadenia o taxonómii. V dôsledku oboch týchto nariadení potrebujú správcovia aktív a finanční poradcovia od spoločností, do ktorých sa investuje, viac informácií o udržateľnosti. A napokon, pandémia ochorenia COVID-19 pravdepodobne ešte viac urýchli rast dopytu po informáciách o udržateľnosti od spoločností, napríklad pokiaľ ide o zraniteľnosť pracovníkov a odolnosť dodávateľských reťazcov. Preto sa prehlbuje rozdiel medzi informáciami o udržateľnosti vykazovaných spoločnosťami a potrebami zamýšľaných používateľov týchto informácií. Na jednej strane to znamená, že investori nie sú schopní vo svojich investičných rozhodnutiach dostatočne zohľadniť riziká ohrozujúce udržateľnosť. Tým sa môže vytvoriť potenciál vytvárať systémové riziká ohrozujúce finančnú stabilitu. Na druhej strane tento rozdiel znamená, že investori nemôžu nasmerovať finančné zdroje do spoločností s udržateľnými obchodnými modelmi a činnosťami. Tým sa môže ohroziť dosahovanie cieľov Európskej zelenej dohody. Zároveň sa tým obmedzuje schopnosť zainteresovaných strán brať podniky na zodpovednosť za vplyv, ktorý majú na ľudí a životné prostredie, čím vzniká deficit zodpovednosti, ktorý by mohol ohroziť efektívne fungovanie sociálneho trhového hospodárstva. Súčasná situácia je problematická aj pre spoločnosti, ktoré musia vykazovať informácie. Nepresnosť súčasných požiadaviek a veľký počet existujúcich súkromných štandardov a rámcov sťažuje spoločnostiam presne zistiť, aké informácie by mali vykazovať. Často sa stretávajú s ťažkosťami pri získavaní informácií, ktoré tieto samotné spoločnosti potrebujú od dodávateľov, klientov a spoločností, do ktorých sa investuje. Okrem informácií, ktoré vykazujú s cieľom splniť súčasné právne požiadavky, dostávajú mnohé spoločnosti aj žiadosti od zainteresovaných strán týkajúce sa informácií o udržateľnosti. To všetko vytvára zbytočné náklady na podnikanie. Cieľom tohto návrhu je preto zlepšiť vykazovanie informácií o udržateľnosti za čo najnižšie náklady, aby sa lepšie využil potenciál európskeho jednotného trhu prispievať k prechodu na plne udržateľný a inkluzívny hospodársky a finančný systém v súlade s Európskou zelenou dohodou a cieľmi OSN v oblasti udržateľného rozvoja. Cieľom návrhu je zabezpečiť, aby boli k dispozícii primerané verejne dostupné informácie o rizikách, ktoré pre spoločnosti predstavujú otázky udržateľnosti, ako aj o vplyve samotných spoločností na ľudí a životné prostredie. To znamená, že spoločnosti, od ktorých používatelia potrebujú informácie o udržateľnosti, by mali takéto informácie vykazovať a že spoločnosti by mali vykazovať všetky informácie, ktoré používatelia považujú za dôležité. Vykazované informácie by mali byť porovnateľné, spoľahlivé a používatelia by ich mali byť schopní ľahko vyhľadať a narábať s nimi pomocou digitálnych technológií. To si vyžaduje zmenu postavenia informácií o udržateľnosti, aby sa dali lepšie porovnávať s finančnými informáciami. Návrh pomôže znížiť systémové riziká pre hospodárstvo. Zlepší takisto alokáciu finančného kapitálu do spoločností a činností, ktoré riešia sociálne, zdravotné a environmentálne problémy. A napokon, zvýši zodpovednosť spoločností za ich vplyv na ľudí a životné prostredie, čím sa posilní dôvera medzi nimi a spoločnosťou. Cieľom návrhu je znížiť zbytočné náklady spoločností na vykazovanie informácií o udržateľnosti a umožniť im efektívne uspokojiť rastúci dopyt po informáciách o udržateľnosti. Prinesie jednoznačnosť a istotu, aké informácie o udržateľnosti sa majú vykazovať, a uľahčí zostavovateľom získavanie informácií, ktoré potrebujú na účely vykazovania, od ich vlastných obchodných partnerov (dodávateľov, klientov a spoločností, do ktorých sa investuje). Mal by takisto znížiť počet žiadostí o informácie o udržateľnosti, ktoré spoločnosti dostávajú, okrem informácií, ktoré uverejňujú vo svojich výročných správach.

Existuje niekoľko dôležitých medzinárodných iniciatív. Ich cieľom je pomôcť dosiahnuť celosvetovú konvergenciu a harmonizáciu štandardov vykazovania informácií o udržateľnosti. Európska únia tieto ambície plne podporuje. Globálne pôsobiace spoločnosti a investori z EÚ budú mať z tejto konvergencie a harmonizácie prínos. Komisia podporuje iniciatívy skupiny G20, skupiny G7, Rady pre finančnú stabilitu a ďalších iniciatív s cieľom vytvoriť medzinárodný záväzok, aby sa vypracoval základ globálnych štandardov vykazovania informácií o udržateľnosti, ktoré by vychádzali z práce pracovnej skupiny pre finančné informácie súvisiace s klímou v rámci Rady pre finančnú stabilitu. Návrhy Nadácie pre medzinárodné štandardy finančného výkazníctva, aby sa vytvorila nová rada pre štandardy v oblasti udržateľnosti, sú v tejto súvislosti obzvlášť dôležité, rovnako ako práca, ktorú už vykonali etablované iniciatívy vrátane globálnej iniciatívy pre podávanie správ (Global Reporting Initiative – GRI), Rady pre udržateľnosť účtovných štandardov (Sustainability Accounting Standards Board – SASB), Medzinárodnej rady pre integrované podávanie správ (International Integrated Reporting Council – IIRC), Rady pre štandardy zverejňovania informácií o klíme (Climate Disclosure Standards Board – CDSB) a CDP (predtým projekt zverejňovania uhlíkových emisií). Cieľom tohto návrhu je stavať na medzinárodných iniciatívach v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti a prispievať k nim. Štandardy EÚ vykazovania informácií o udržateľnosti by sa mali vypracovať v rámci konštruktívnej obojsmernej spolupráce s vedúcimi medzinárodnými iniciatívami a mali by sa s týmito iniciatívami čo najviac zosúladiť, pričom by sa mali zohľadniť európske špecifiká. Tento návrh pozostáva z jednej smernice, ktorou by sa zmenili štyri existujúce právne predpisy. V prvom rade by sa ňou zmenila smernica o účtovníctve, pričom by sa zrevidovali niektoré existujúce ustanovenia a doplnili by sa určité nové ustanovenia týkajúce sa vykazovania informácií o udržateľnosti. Okrem toho by sa ňou zmenila smernica o audite a nariadenie o audite, aby zahŕňali audit informácií o udržateľnosti. A napokon, zmenila by sa ňou smernica o transparentnosti tak, aby sa rozšíril rozsah požiadaviek na vykazovanie informácií o udržateľnosti na spoločnosti s cennými papiermi kótovanými na regulovaných trhoch a aby sa objasnil režim dohľadu pre vykazovanie informácií o udržateľnosti týmito spoločnosťami. •Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky Smernica o zverejňovaní nefinančných informácií spolu s nariadením o zverejňovaní informácií o udržateľnosti v sektore finančných služieb a nariadením o taxonómii sú ústrednými zložkami požiadaviek na vykazovanie informácií o udržateľnosti, z ktorých vychádza stratégia EÚ udržateľného financovania. Účelom tohto právneho rámca je vytvoriť jednotný a súdržný tok informácií o udržateľnosti v celom finančnom hodnotovom reťazci. Tento návrh vychádza z požiadaviek na vykazovanie informácií o udržateľnosti stanovených v smernici o zverejňovaní nefinančných informácií a reviduje ich tak, aby boli požiadavky na vykazovanie informácií o udržateľnosti vo väčšom súlade so širším právnym rámcom pre udržateľné financovanie vrátane nariadenia o zverejňovaní informácií o udržateľnosti v sektore finančných služieb a nariadenia o taxonómii a aby sa nachádzali v súlade s cieľmi Európskej zelenej dohody. V nariadení o zverejňovaní informácií o udržateľnosti v sektore finančných služieb sa upravuje, ako by mali účastníci finančného trhu (vrátane správcov aktív a finančných poradcov) zverejňovať informácie o udržateľnosti konečným investorom a vlastníkom aktív. Na to, aby boli účastníci finančného trhu schopní splniť požiadavky nariadenia o zverejňovaní informácií o udržateľnosti v sektore finančných služieb – a teda v konečnom dôsledku uspokojiť potreby konečných investorov vrátane jednotlivcov a domácností –, potrebujú primerané informácie od spoločností, do ktorých sa investuje. Cieľom tohto návrhu je preto zabezpečiť, aby spoločnosti, do ktorých sa investuje, vykazovali informácie, ktoré účastníci finančného trhu potrebujú na to, aby splnili svoje vlastné požiadavky na vykazovanie informácií podľa nariadenia o zverejňovaní informácií o udržateľnosti v sektore finančných služieb. Nariadením o taxonómii sa zavádza systém klasifikácie environmentálne udržateľných hospodárskych činností s cieľom zvýšiť udržateľné investície a bojovať proti environmentálne klamlivej reklame „udržateľných“ finančných produktov. Vyžaduje sa v ňom, aby spoločnosti patriace do rozsahu pôsobnosti smernice o zverejňovaní nefinančných informácií zverejňovali určité ukazovatele týkajúce sa rozsahu, v akom sú ich činnosti podľa taxonómie environmentálne udržateľné. Tieto povinnosti zverejňovania informácií sa stanovia v osobitnom delegovanom akte Komisie. Týmito ukazovateľmi sa dopĺňajú informácie, ktoré spoločnosti musia zverejniť podľa smernice o zverejňovaní nefinančných informácií, pričom spoločnosti ich budú musieť vykazovať spolu s ďalšími informáciami o udržateľnosti stanovenými v uvedenej smernici. Cieľom tohto návrhu je zabezpečiť, aby požiadavky na vykazovanie informácií pre spoločnosti boli v súlade s taxonómiou. Dosiahne sa to najmä navrhovanými štandardmi vykazovania informácií o udržateľnosti. V týchto štandardoch sa zohľadnia ukazovatele, ktoré spoločnosti musia zverejniť a ktoré sa týkajú sa toho, do akej miery sú ich činnosti environmentálne udržateľné podľa taxonómie, ako aj kritériá preskúmania a prahové hodnoty zásady taxonómie „výrazne nenarušiť“. V porovnaní s požiadavkami na vykazovanie informácií o udržateľnosti smernice o zverejňovaní nefinančných informácií obsahuje tento návrh tieto novinky: –rozšírenie rozsahu požiadaviek na vykazovanie informácií na ďalšie spoločnosti vrátane všetkých veľkých spoločností a kótovaných spoločností (okrem kótovaných mikropodnikov), –potreba uistenia o informáciách o udržateľnosti; –bližšie určenie informácií, ktoré by spoločnosti mali vykazovať, a požiadavka na ne, aby vykazovali v súlade s povinnými štandardmi EÚ vykazovania informácií o udržateľnosti; –zabezpečenie toho, aby sa všetky informácie uverejňovali ako súčasť správ o hospodárení spoločností a zverejňovali v digitálnom, strojovo čitateľnom formáte. •Súlad s ostatnými politikami Únie Tento návrh prispieva k dobudovanie únie kapitálových trhov tým, že investorom a iným zainteresovaným stranám umožňuje v celej EÚ prístup k porovnateľným informáciám o udržateľnosti od spoločností, do ktorých sa investuje. V rámci akčného plánu pre úniu kapitálových trhov [COM(2020) 590 final] Komisia predloží legislatívny návrh na vytvorenie celoúnijnej platformy digitálneho prístupu k verejným finančným informáciám a informáciám o udržateľnosti pre spoločnosti (jednotné európske miesto prístupu). Tento návrh dopĺňa uvedenú iniciatívu tým, že prispieva k dosiahnutiu cieľov stratégie v oblasti digitálnych financií pre EÚ [COM(2020) 591 final] prostredníctvom požiadavky, aby vykazované informácie o udržateľnosti boli digitálne označené. V tomto návrhu sa zohľadňuje pracovný program Komisie na rok 2021, najmä nadchádzajúca iniciatíva týkajúca sa udržateľnej správy a riadenia spoločností, ako aj záväzok Komisie v rámci Európskej zelenej dohody v súvislosti s posilnením opatrenia proti falošným tvrdeniam týkajúcim sa životného prostredia a podporovaním podnikov a iných zainteresovaných strán pri vývoji štandardizovaných postupov účtovania prírodného kapitálu v EÚ a na medzinárodnej úrovni. Tento návrh nadväzuje na návrh Komisie, ktorým sa posilňuje uplatňovanie zásady rovnakej odmeny pre mužov a ženy za rovnakú prácu alebo prácu rovnakej hodnoty prostredníctvom transparentnosti odmeňovania a mechanizmov presadzovania. Nadväzuje aj na navrhovanú smernicu o zlepšení rodovej vyváženosti vo vrcholových orgánoch veľkých kótovaných spoločností EÚ prostredníctvom výmeny informácií o politikách spoločností v oblasti rozmanitosti. 2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právny základ Právny základ návrhu nariadenia je založený na článkoch 50 a 114 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ). Článok 50 ZFEÚ je právnym základom pre prijímanie opatrení EÚ zameraných na dosiahnutie práva usadiť sa na jednotnom trhu, pokiaľ ide o právo obchodných spoločností. Predstavuje takisto právny základ pre smernice 2013/34/EÚ, 2006/43/ES, 91/674/EHS, 86/635/EHS a je súčasťou právneho základu smernice 2004/109/ES. Článkom 50 ZFEÚ sa poveruje Európsky parlament a Rada, aby vydávali smernice. Okrem toho je článok 114 ZFEÚ všeobecným právnym aktom s cieľom vytvoriť jednotný trh alebo zabezpečiť jeho fungovanie – v tomto prípade voľný pohyb kapitálu. Článok 114 ZFEÚ je zahrnutý ako právny základ v prípade tejto smernice, ktorou sa mení smernica 2004/109/ES.

•Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci) Smernicou o účtovníctve, zmenenou smernicou o zverejňovaní nefinančných informácií, sa už upravuje zverejňovanie informácií o udržateľnosti v EÚ. Na zabezpečenie ochrany investorov a finančnej stability v celej EÚ sú potrebné pravidlá transparentnosti. Spoločnými pravidlami vykazovania informácií o udržateľnosti a ich uistenia sa zabezpečujú rovnaké podmienky pre spoločnosti usadené v rôznych členských štátoch. Následkom výrazných rozdielov v požiadavkách na vykazovanie informácií o udržateľnosti a uistenie medzi členskými štátmi vznikajú dodatočné náklady a zvyšuje sa zložitosť pre spoločnosti, ktoré vykonávajú cezhraničné činnosti. Poškodzuje to jednotný trh. Členské štáty, ktoré konajú samostatne, nie sú schopné zabezpečiť jednotnosť a porovnateľnosť požiadaviek na vykazovanie informácií o udržateľnosti v celej EÚ. Okrem toho len zásah EÚ môže zabezpečiť, aby pravidlá vykazovania informácií o udržateľnosti boli v súlade s inými právnymi predpismi EÚ vrátane nariadenia o zverejňovaní informácií o udržateľnosti v sektore finančných služieb a nariadenia o taxonómii, ako aj s delegovanými a vykonávacími aktmi prijatými podľa uvedených nariadení. Vykazovanie informácií o udržateľnosti je predmetom rastúceho záujmu a regulačného zásahu v jurisdikciách na celom svete. Európska únia musí preto vypracovať ucelený a komplexný prístup k vykazovaniu informácií o udržateľnosti, aby mohla konštruktívne spolupracovať s medzinárodnými partnermi. V porovnaní s individuálnymi opatreniami členských štátov môže zásah EÚ zabezpečiť významný európsky príspevok k vývoju globálnej politiky s cieľom lepšie chrániť záujmy európskych spoločností a iných zainteresovaných strán. •Proporcionalita Ústredným prvkom tohto návrhu je vyžadovanie od určitých kategórií spoločností, aby vykazovali informácie v súlade s povinnými štandardmi vykazovania informácií o udržateľnosti. Rovnako ako v prípade finančného vykazovania sú na zabezpečenie porovnateľnosti a relevantnosti vykazovaných informácií potrebné spoločné štandardy. Spoločné štandardy vykazovania informácií takisto výrazne uľahčia digitalizáciu, uistenie a presadzovanie vykazovania informácií o udržateľnosti. V tomto návrhu sa predpokladá zavedenie požiadavky na uisťovanie vykazovaných informácií o udržateľnosti, aby tieto boli spoľahlivé. Takisto sa v ňom predpokladá, že sa od spoločností bude vyžadovať, aby informácie o udržateľnosti označovali digitálne. Digitálne označovanie je nevyhnutné na to, aby sa využili príležitosti ponúkané digitálnymi technológiami na radikálne zlepšenie využívania informácií o udržateľnosti. Európska únia už zaviedla požiadavku na digitálne označovanie finančných informácií. V tomto návrhu sa uplatňuje primeraný prístup k určovaniu, na ktoré spoločností sa budú vzťahovať povinné požiadavky na vykazovanie informácií. Neukladajú sa ním nové požiadavky na malé a stredné podniky (MSP) s výnimkou MSP kótovaných na regulovaných trhoch EÚ. Návrhom sa mikropodniky kótované na burze oslobodzujú od povinností vykazovať. Komisia prijme štandardy pre veľké spoločnosti a samostatné, primerané štandardy pre MSP. Štandardy pre MSP budú prispôsobené kapacitám a zdrojom takýchto spoločností. Zatiaľ čo od MSP kótovaných na regulovaných trhoch by sa vyžadovalo, aby používali tieto primerané štandardy, nekótované MSP – ktoré predstavujú prevažnú väčšinu MSP – sa môžu dobrovoľne rozhodnúť, či ich budú používať. •Výber nástroja Tento návrh pozostáva zo smernice, ktorou sa menia ustanovenia smernice o účtovníctve, smernice o transparentnosti, smernice o audite a nariadenia o audite, čím sa zabezpečuje súlad medzi príslušnými ustanoveniami týchto štyroch nástrojov. 3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU •Hodnotenia ex post/kontroly vhodnosti existujúcich právnych predpisov Komisia uverejnila v apríli 2021 kontrolu vhodnosti rámca EÚ pre finančné a nefinančné podnikové vykazovanie spolu s povinným preskúmaním určitých aspektov smernice o zverejňovaní nefinančných informácií. Hlavným záverom kontroly vhodnosti a preskúmania bolo, že informácie o udržateľnosti, ktoré spoločnosti v súčasnosti vykazujú, neplnia potreby zamýšľaných používateľov informácií, a preto by Komisia mala navrhnúť revíziu smernice o zverejňovaní nefinančných informácií. Je to v súlade so zisteniami posúdenia vplyvu, ktoré je sprievodným dokumentom k tomuto návrhu (pozri ďalej). •Konzultácie so zainteresovanými stranami Obsah tohto návrhu pomohli formovať nasledujúce konzultačné činnosti: –otvorené online verejné konzultácie od marca do júla 2018 s cieľom pripraviť kontrolu vhodnosti rámca EÚ pre podnikové vykazovanie, –cielené online konzultácie od februára do marca 2019 s cieľom pomôcť vypracovať usmernenia pre vykazovanie súvisiace s klímou, –cielené online konzultácie týkajúce sa spoločností, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice o zverejňovaní nefinančných informácií, ktorú pre Komisiu uskutočnili externí konzultanti (Centrum pre európske politické štúdie, CEPS) od decembra 2019 do marca 2020, –online spätná väzba od januára do februára 2020 pre úvodné posúdenie vplyvu Komisie týkajúce sa revízie smernice o zverejňovaní nefinančných informácií,

–otvorené online verejné konzultácie od februára do júna 2020 o revízii smernice o zverejňovaní nefinančných informácií, –cielený online prieskum MSP (panelový prieskum medzi MSP) od marca do mája 2020 o vykazovaní informácií o udržateľnosti. Komisia takisto zorganizovala semináre, na ktorých sa zúčastnili viaceré zainteresované strany, o koncepte významnosti (november 2019) a uistení informácií o udržateľnosti (december 2020), ako aj samostatné konzultačné stretnutia s rôznymi skupinami zainteresovaných strán v máji 2020 (spoločnosti, organizácie občianskej spoločnosti a odborové zväzy). Počas konzultácií sa odhalili určité rozdiely medzi používateľmi a zostavovateľmi informácií o udržateľnosti. Používatelia uprednostňujú podrobné a komplexné požiadavky na vykazovanie informácií. Zostavovatelia vyjadrili obavy týkajúce sa nákladov na takéto požiadavky, a často uvádzali, že uprednostňujú zachovanie veľkej miery vlastného uváženia, pokiaľ ide o to, čo a ako vykazovať. Z otvorených verejných konzultácií o revízii smernice o zverejňovaní nefinančných informácií však vyplynulo, že existuje silná podpora pre povinné štandardy vykazovania informácií o udržateľnosti (viac ako 80 % všetkých respondentov vrátane 81 % respondentov, ktorí sú alebo zastupujú spoločnosti, ktoré zostavujú správy o udržateľnosti). Mnohé zainteresované strany zdôraznili, že ak EÚ vypracuje štandardy vykazovania informácií o udržateľnosti, mala by vychádzať z medzinárodných iniciatív v oblasti stanovovania štandardov a byť s nimi v súlade. Zainteresované strany takisto zdôraznili potrebu objasniť povinnosť vykazovať informácie, pokiaľ ide o hľadisko dvojitej významnosti. Z konzultácií takisto vyplynulo, že existuje silná podpora opatrení na zabezpečenie zosúladenia požiadaviek na vykazovanie informácií o udržateľnosti obsiahnutých v smernici o zverejňovaní nefinančných informácií s príslušnými právnymi predpismi EÚ, najmä s nariadením o zverejňovaní informácií o udržateľnosti v sektore finančných služieb a nariadením o taxonómii. Zainteresované strany majú širokú škálu názorov na to, na ktoré kategórie spoločností by sa mali vzťahovať povinné požiadavky na vykazovanie informácií. Väčšina organizácií občianskej spoločnosti a odborových zväzov podporuje rozšírenie rozsahu pôsobnosti smernice o zverejňovaní nefinančných informácií na širokú škálu spoločností vrátane veľkých nekótovaných spoločností a MSP. Mnohé finančné inštitúcie a správcovia aktív podporujú zavedenie primeraných požiadaviek na vykazovanie informácií pre MSP, najmä kótované MSP. Hlavné záujmové združenia argumentovali najmä proti rozšíreniu rozsahu požiadaviek na vykazovanie informácií. Organizácie zastupujúce MSP a väčšina samotných MSP sú proti zavedeniu povinných požiadaviek pre MSP, ale zostávajú otvorené myšlienke primeraných a dobrovoľných štandardov pre MSP. Rôzne skupiny zainteresovaných strán navrhli, aby sa požiadavky na vykazovanie informácií vzťahovali aj na spoločnosti z krajín mimo EÚ. •Získavanie a využívanie expertízy Pri príprave tohto návrhu Komisia zohľadnila odporúčania osobitnej skupiny vytvorenej Európskou poradnou skupinou pre finančné výkazníctvo (EFRAG) s cieľom preskúmať možnosť vypracovania európskych štandardov vykazovania informácií o udržateľnosti. Zvážila aj odporúčania predsedu skupiny EFRAG týkajúce sa možných zmien v riadení skupiny EFRAG, ak bude požiadaná o vypracovanie takýchto štandardov. Riadenie skupiny EFRAG by sa zodpovedajúcim spôsobom upravilo predtým, než skupina EFRAG predloží Komisii akýkoľvek návrh štandardov. Popri existujúcom pilieri finančného výkazníctva skupiny EFRAG by sa mal vytvoriť najmä nový pilier vykazovania informácií o udržateľnosti. Tento nový pilier by mal mať pevnú štruktúru riadenia a riadny proces odrážajúci jeho úlohu pri tvorbe štandardov. Mal by integrovať širšiu škálu zainteresovaných strán, než sú tie, ktoré sú tradične zapojené do finančného výkazníctva, vrátane vyváženého zastúpenia odborníkov z vnútroštátnych orgánov, občianskej spoločnosti a súkromného sektora. Komisia uzatvorila zmluvy s konzultantmi na zber údajov o vykazovaní informácií o udržateľnosti vrátane nákladov, a to prostredníctvom prieskumu spoločností, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice o zverejňovaní nefinančných informácií. Takisto uzatvorila zmluvy s konzultantmi na analýzu trhových a súčasných postupov pri poskytovaní údajov o udržateľnosti, ratingu a výskume pre finančný sektor. •Posúdenie vplyvu Útvary Komisie vypracovali posúdenie vplyvu tohto návrhu. Výbor pre kontrolu regulácie vydal k návrhu posúdenia vplyvu kladné stanovisko s výhradami. Posúdenie vplyvu sa zameralo na rozhodnutia v troch oblastiach politiky: 1. štandardizácia – či vypracovať štandardy EÚ vykazovania informácií o udržateľnosti a vyžadovať od spoločností, aby ich používali; 2. uistenie (audit) – či by sa mali uisťovať vykazované informácie o udržateľnosti, a ak áno, na akej úrovni a 3. rozsah pôsobnosti – na ktoré kategórie spoločností by sa mali vzťahovať požiadavky na vykazovanie informácií. Uprednostňovaná možnosť politiky uvedená v posúdení vplyvu by: 1.vyžadovala, aby všetky spoločnosti, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti, vykazovali informácie v súlade so štandardmi EÚ; 2.vyžadovala, aby sa všetky spoločnosti, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti, usilovali o obmedzené uistenie v prípade vykazovaných informácií o udržateľnosti, pričom by sa mala zaviesť možnosť presunúť sa k požiadavke primeraného uistenia neskôr a 3.rozšírila rozsah pôsobnosti na všetky veľké spoločnosti a všetky spoločnosti kótované na regulovaných trhoch EÚ s výnimkou kótovaných mikropodnikov. Rozsah pôsobnosti by zahŕňal spoločnosti, ktoré nie sú usadené v EÚ a ktoré sú kótované na regulovaných trhoch EÚ, ako aj dcérske spoločnosti v EÚ spoločností z krajín mimo EÚ. Uprednostňovaná možnosť predstavuje najlepší kompromis medzi dvoma možnými postupmi. Jedným postupom sú podrobné a normatívne požiadavky na vykazovanie informácií, dôrazná požiadavka na uistenie a široký rozsah – tento postup je vysoko účinný pri uspokojovaní potrieb používateľov, ale nákladnejší pre zostavovateľov. Druhým postupom sú menej podrobné požiadavky na vykazovanie informácií, menej prísne požiadavky na uistenie a užší rozsah – tento postup je menej účinný pri uspokojovaní potrieb používateľov, ale aj menej nákladný pre zostavovateľov, aspoň v krátkodobom horizonte. Cieľom je dosiahnuť čo najlepší výsledok z hľadiska cieľov a súvisiacich nákladov. Uprednostňovaná možnosť takisto umožňuje členským štátom oprávniť nezávislých poskytovateľov uisťovacích služieb iných ako štatutárni audítori alebo audítorské spoločnosti, aby vykonávali uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Cieľom je ponúknuť spoločnostiam širší výber poskytovateľov uisťovacích služieb na uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Používatelia budú mať prínos z lepšieho prístupu k porovnateľným, relevantným a spoľahlivým informáciám o udržateľnosti od viacerých spoločností. Tým sa zase znížia riziká týkajúce sa investičných rizík vo finančnom systéme, zväčšia sa finančné toky do spoločností, ktoré majú pozitívny vplyv na ľudí a životné prostredie, a zvýši sa zodpovednosť spoločností. Poskytne možnosť sporiteľom a investorom, ktorí chcú investovať udržateľne. Navrhovanou možnosťou sa umožní, že približne 49 000 spoločností bude vykazovať informácie o udržateľnosti (75 % obratu všetkých spoločností s ručením obmedzeným), a to v porovnaní s 11 600 spoločnosťami (47 % obratu všetkých spoločností s ručením obmedzeným), ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice o zverejňovaní nefinančných informácií. Všetky veľké spoločnosti a všetky spoločnosti kótované na regulovaných trhoch EÚ (okrem kótovaných mikropodnikov) by museli uplatňovať štandardy EÚ vykazovania informácií o udržateľnosti a usilovať sa o uistenie v prípade vykazovaných informácií. Na porovnanie, v súčasnosti uplatňuje len približne 20 % veľkých spoločností v plnej miere všetky štandardy vykazovania informácií o udržateľnosti a len 30 % sa usiluje o určitú formu uistenia. Navrhovaná možnosť bude mať nepriamy pozitívny vplyv na dodržiavanie základných práv, ako aj na ľudí a životné prostredie, pretože prísnejšie požiadavky na vykazovanie informácií môžu kladne ovplyvniť správanie podnikov.

Celkové odhadované náklady na uprednostňovanú možnosť pre zostavovateľov predstavujú 1 200 miliónov EUR v jednorazových nákladoch a 3 600 miliónov EUR v ročných opakujúcich sa nákladoch. Zostavovateľom vzniknú okrem toho náklady v dôsledku požiadaviek na vykazovanie informácií podľa článku 8 nariadenia o taxonómii. Ak Európska únia neprijme žiadne opatrenia, očakáva sa, že náklady pre zostavovateľov sa v každom prípade výrazne zvýšia v dôsledku nárastu nekoordinovaných požiadaviek na informácie od používateľov, chýbajúceho konsenzu o tom, aké informácie by mali spoločnosti vykazovať na splnenie potrieb používateľov, ako aj pretrvávajúcich ťažkostí pri získavaní informácií o udržateľnosti, ktoré zostavovatelia potrebujú na vlastné účely vykazovania od dodávateľov, klientov a spoločností, do ktorých sa investuje. Nedostupnosť dostatočne podrobných údajov znemožňuje výpočet nákladov, ktoré by zostavovateľom vznikli v prípade neexistencie nových pravidiel. Odhaduje sa však, že používanie štandardov by mohlo viesť k ročným úsporám vo výške 24 200 – 41 700 EUR na spoločnosť (približne 280 – 490 miliónov EUR ročne v prípade súčasného rozsahu uplatňovania smernice o zverejňovaní nefinančných informácií a 1 200 – 2 000 miliónov EUR ročne v prípade uprednostňovanej možnosti), ak by sa štandardmi úplne odstránila potreba dodatočných žiadostí o informácie pre zostavovateľov. Spoločnostiam z EÚ hrozí, že im vzniknú vyššie náklady na vykazovanie ako spoločnostiam z krajín mimo EÚ, ak iné jurisdikcie nezaujmú podobný prístup, ako je uvedený v tomto návrhu. To by mohlo viesť k nerovnakému zaobchádzaniu so spoločnosťami z EÚ a mimo EÚ, a preto by to mohlo nepriaznivé pre rovnaké podmienky na jednotnom trhu EÚ. S cieľom zmierniť toto riziko sa na dcérske spoločnosti v EÚ spoločností z krajín mimo EÚ, ako aj na všetky spoločnosti z krajín mimo EÚ s prevoditeľnými cennými papiermi kótovanými na regulovanom trhu EÚ vzťahujú požiadavky na vykazovanie informácií stanovené v tomto návrhu. •Regulačná vhodnosť a zjednodušenie S cieľom pomôcť zabezpečiť ochranu investorov by sa na všetky spoločnosti kótované na regulovaných trhoch mali v zásade vzťahovať rovnaké pravidlá zverejňovania informácií. MSP kótované na regulovaných trhoch EÚ by preto museli spĺňať navrhované nové požiadavky na vykazovanie informácií o udržateľnosti. Požiadavky na MSP kótované na regulovaných trhoch EÚ by sa však uplatňovali až 3 roky po tom, ako sa začnú uplatňovať na iné spoločnosti, aby sa zohľadnili relatívne hospodárske ťažkosti, ktorým čelia menšie spoločnosti v dôsledku pandémie COVID-19. Toto obdobie postupného zavádzania by aj umožnilo kótovaným MSP uplatňovať nové požiadavky, keď postupy vykazovania a uistenia v prípade informácií o udržateľnosti dosiahnu vyšší stupeň zrelosti. Požiadavky na zverejňovanie v tomto návrhu by sa nevzťahovali na MSP s prevoditeľnými cennými papiermi kótovanými na rastových trhoch MSP alebo multilaterálnych obchodných systémoch (MTF). Okrem toho by sa z dôvodov proporcionality neuplatňovali na mikropodniky kótované na regulovaných trhoch EÚ. V tomto návrhu sa nevyžaduje, aby iné MSP vykazovali informácie o udržateľnosti. Nekótované MSP sa však môžu rozhodnúť dobrovoľne používať štandardy vykazovania informácií o udržateľnosti, ktoré Komisia prijme ako delegované akty, pokiaľ ide o vykazovanie informácií kótovanými MSP. Cieľom týchto opatrení je umožniť ktorémukoľvek MSP vykazovať informácie nákladovo efektívne v reakcii na početné žiadosti o informácie, ktoré dostávajú od iných spoločností, s ktorými podnikajú, ako sú banky, poisťovne a veľkí firemní klienti, ako aj pomôcť vymedziť limity pre informácie, ktoré spoločnosti môžu odôvodnene očakávať, že ich im poskytnú MSP nachádzajúce sa v ich hodnotovom reťazci. Takéto štandardy by tiež mali pomôcť MSP prilákať dodatočné investície a financovanie, ako aj plne sa zúčastňovať na prechode na udržateľné hospodárstvo, ako sa uvádza v Európskej zelenej dohode, a prispievať k nemu. Štandardmi pre MSP sa stanoví referenčný odkaz pre spoločnosti, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice o vykazovaní informácií o udržateľnosti podnikov, pokiaľ ide o úroveň informácií o udržateľnosti, ktoré by mohli primerane požadovať od dodávateľov a klientov MSP vo svojich hodnotových reťazcoch. Digitálna pripravenosť tohto návrhu je daná tým, že od spoločností vyžaduje, aby digitálne označovali vykazované informácie o udržateľnosti v súlade s digitálnou taxonómiou. •Základné práva V návrhu sa rešpektujú zakotvené základné práva a dodržujú zásady uznané v Charte základných práv Európskej únie. Bude mať nepriamy pozitívny vplyv na základné práva, keďže prísnejšie požiadavky na vykazovanie informácií môžu kladne ovplyvniť správanie podnikov. Mal by slúžiť na zvýšenie informovanosti spoločností o základných právach a pozitívne ich ovplyvniť, pokiaľ ide o to, ako identifikujú a zvládajú skutočné a potenciálne nepriaznivé vplyvy na základné práva. Mal by takisto zvýšiť kapitálové toky do spoločností, ktoré dodržiavajú základné práva, a vo všeobecnosti zvýšiť zodpovednosť spoločností za ich vplyv na základné práva. 4.VPLYV NA ROZPOČET Tento návrh nemá žiadny vplyv na rozpočet. Existujúce rozpočtové zdroje sa použijú na výdavky na financovanie vývoja štandardov EÚ vykazovania informácií o udržateľnosti. 5.ĎALŠIE PRVKY •Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a vykazovania S cieľom monitorovať pokrok pri dosahovaní konkrétnych cieľov návrhu Komisia preskúma možnosť organizovania pravidelných prieskumov medzi používateľmi a zostavovateľmi v závislosti od dostupnosti finančných zdrojov. Návrh obsahuje požiadavku, aby Komisia predložila Európskemu parlamentu a Rade správu o vykonávaní požiadaviek na uistenie najneskôr 3 roky po nadobudnutí účinnosti tejto smernice. K správe sa v prípade potreby priložia legislatívne návrhy na prísnejšie požiadavky na uistenie („primerané uistenie“). Tento návrh si nevyžaduje plán vykonávania. •Vysvetľujúce dokumenty (v prípade smerníc) Žiadne vysvetľujúce dokumenty sa nepovažujú za potrebné. •Podrobné vysvetlenie konkrétnych ustanovení návrhu Článkom 1 sa mení smernica 2013/34/EÚ (ďalej len „smernica o účtovníctve“). Článkom 1 ods. 1 sa rozširuje rozsah pôsobnosti článkov smernice o účtovníctve, ktoré sa týkajú povinností vykazovať informácie o udržateľnosti, na úverové inštitúcie a poisťovne, ktoré podľa smernice o účtovníctve nie sú spoločnosťami s ručením obmedzeným alebo sa nepovažujú za spoločnosti s ručením obmedzeným vrátane družstevných bánk a vzájomných poisťovní a družstevných poisťovní, za predpokladu, že spĺňajú príslušné kritériá veľkosti.

V článku 1 ods. 2 sa vymedzujú určité pojmy, ktoré sú potrebné v prípade tohto návrhu. Zavádzajú a vymedzujú sa v ňom pojmy „aspekty udržateľnosti“ a „vykazovanie informácií o udržateľnosti“, zatiaľ čo existujúce ustanovenia smernice o účtovníctve odkazujú na „nefinančné informácie“. Vymedzujú sa v ňom aj pojmy „nezávislý poskytovateľ uisťovacích služieb“ a „nehmotný majetok“. Článkom 1 ods. 3 sa nahrádza článok 19a smernice o účtovníctve, v ktorom sa stanovujú požiadavky na vykazovanie informácií o udržateľnosti pre určité spoločnosti. Návrhom sa mení článok 19a takto: –Upravuje sa v ňom osobný rozsah požiadaviek na vykazovanie informácií, pričom sa ním rozširuje ich uplatňovanie na všetky veľké spoločnosti a všetky spoločnosti s cennými papiermi kótovanými na regulovaných trhoch EÚ s výnimkou mikropodnikov. S cieľom zmierniť záťaž pre kótované MSP spojenú s vykazovaním majú tieto začať vykazovať informácie v súlade s touto smernicou 3 roky po nadobudnutí jej uplatňovania. –Objasňuje sa v ňom zásada dvojitej významnosti a odstraňuje akákoľvek nejednoznačnosť týkajúca sa toho, že spoločnosti by mali vykazovať informácie potrebné na pochopenie toho, ako ich aspekty udržateľnosti ovplyvňujú, ako aj informácie potrebné na pochopenie ich vplyvu na ľudí a životné prostredie. –Podrobnejšie sa v ňom špecifikujú informácie, ktoré by spoločnosti mali zverejňovať. V porovnaní s existujúcimi ustanoveniami sa v ňom zavádzajú nové požiadavky na to, aby spoločnosti poskytovali informácie o svojej stratégii, cieľoch, úlohe predstavenstva a manažmentu, hlavných nepriaznivých vplyvoch spojených so spoločnosťou a jej hodnotovým reťazcom, nehmotnom majetku a o tom, ako spoločnosti identifikovali vykazované informácie. –Spresňuje sa v ňom, že spoločnosti by mali podľa potreby vykazovať kvalitatívne a kvantitatívne informácie, výhľadové a retrospektívne informácie, ako aj informácie, ktoré zahŕňajú krátkodobé, strednodobé a dlhodobé časové horizonty. –Vyžaduje sa v ňom, aby všetky spoločnosti, ktoré patria do rozsahu jeho pôsobnosti, vykazovali informácie v súlade s európskymi štandardmi vykazovania informácií o udržateľnosti, a umožňuje kótovaným MSP, ktoré patria do rozsahu jeho pôsobnosti, aby vykazovali informácie v súlade so štandardmi vykazovania informácií o udržateľnosti špecifickými pre MSP. –Odstraňuje sa v ňom možnosť, aby členské štáty umožnili spoločnostiam vykazovať požadované informácie v samostatnej správe, ktorá nie je súčasťou správy o hospodárení. –Vyžaduje sa v ňom, aby oslobodené dcérske spoločnosti uverejňovali konsolidovanú správu o hospodárení materskej spoločnosti na úrovni skupiny a aby do svojej správy o (individuálnom) hospodárení začlenili odkaz na to, že predmetná spoločnosť je oslobodená od požiadaviek smernice. V článku 1 ods. 4 sa do smernice o účtovníctve zavádzajú tri nové ustanovenia o štandardoch vykazovania informácií o udržateľnosti, a to články 19b, 19c a 19d. Článkom 19b sa Komisia splnomocňuje prijímať štandardy EÚ vykazovania informácií o udržateľnosti prostredníctvom delegovaných aktov a konkretizovať požiadavky na ich prijatie. Po prvé, stanovujú sa v ňom minimálne kritériá kvality, ktoré by informácie vykazované v súlade so štandardmi museli spĺňať. Po druhé, určujú sa v ňom témy, na ktoré by sa mali štandardy vzťahovať. Po tretie, identifikujú sa v ňom určité nástroje a iniciatívy, ktoré by Komisia mala osobitne zohľadňovať pri rozhodovaní o obsahu delegovaných aktov vrátane určitých právnych predpisov EÚ, ako aj o práci v rámci medzinárodných iniciatív, pokiaľ ide o stanovovanie štandardov vykazovania informácií o udržateľnosti. Takisto sa v ňom vyžaduje, aby Komisia prijala prvý súbor štandardov do 31. októbra 2022. V tomto súbore štandardov by sa mali špecifikovať informácie, ktoré by spoločnosti mali vykazovať o všetkých aspektoch udržateľnosti a o všetkých oblastiach vykazovania uvedených v článku 19a ods. 2. V týchto delegovaných aktoch by sa mali stanoviť aspoň informácie, ktoré by spoločnosti mali vykazovať, aby tieto informácie slúžili potrebám účastníkov finančného trhu, na ktorých sa vzťahujú požiadavky na zverejňovanie informácií stanovené v nariadení (EÚ) 2019/2088. Druhý súbor štandardov by sa mal prijať najneskôr do 31. októbra 2023. V tomto súbore štandardov by sa mali špecifikovať doplňujúce informácie, ktoré by spoločnosti mali v prípade potreby vykazovať o aspektoch udržateľnosti a oblastiach vykazovania uvedených v článku 19a ods. 2, ako aj informácie špecifické pre odvetvie, v ktorom spoločnosť pôsobí. A napokon, v článku 19b sa od Komisie vyžaduje, aby aspoň každé tri roky preskúmala štandardy s cieľom zohľadniť príslušný vývoj vrátane vývoja medzinárodných štandardov. V článku 19c sa vyžaduje, aby Komisia prijala štandardy vykazovania informácií o udržateľnosti pre malé a stredné podniky do 31. októbra 2023. V článku 19d sa od spoločností vyžaduje, aby vypracúvali svoje účtovné závierky a správy o hospodárení v jednotnom elektronickom formáte vykazovania v súlade s článkom 3 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) 2019/815 a aby označovali informácie o udržateľnosti podľa uvedeného nariadenia. Článkom 1 ods. 5 sa mení článok 20 s cieľom vyžadovať od kótovaných spoločností, na ktoré sa vzťahuje toto ustanovenie, aby zahŕňali do opisu politiky rozmanitosti uplatňovanej vo vzťahu k správnym, riadiacim a dozorným orgánom spoločnosti odkaz na rod. Mení sa ním aj článok 20 s cieľom umožniť kótovaným spoločnostiam, na ktoré sa vzťahuje článok 20, aby splnili požiadavky stanovené v písmenách c), f) a g) zahrnutím potrebných informácií do svojho vykazovania informácií o udržateľnosti. Článkom 1 ods. 6 sa mení článok 23 smernice o účtovníctve, pričom sa objasňuje, že režim výnimiek pre konsolidované účtovné závierky a konsolidované správy o hospodárení funguje nezávisle od režimu výnimiek pre konsolidované vykazovanie informácií o udržateľnosti. To znamená, že spoločnosť môže byť oslobodená od požiadaviek na konsolidované finančné vykazovanie, ale nie od požiadaviek na konsolidované vykazovanie informácií o udržateľnosti. Táto situácia nastane, ak hlavná materská spoločnosť spoločnosti zostavuje konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení v súlade s právnymi predpismi EÚ alebo rovnocennými požiadavkami, ak je krajinou mimo EÚ, ale nepripravuje konsolidované vykazovanie informácií o udržateľnosti v súlade s právnymi predpismi EÚ alebo rovnocennými požiadavkami, ak ide o krajinu mimo EÚ. Článkom 1 ods. 7 sa nahrádza článok 29a smernice o účtovníctve tak, aby sa všetky požiadavky na vykazovanie informácií o udržateľnosti uvedené v článku 19a primerane uplatňovali na materské spoločnosti, ktoré vykazujú na konsolidovanom základe za celú skupinu. Článkom 1 ods. 8 sa mení článok 30 smernice o účtovníctve s cieľom zosúladiť ho s novými požiadavkami na vykazovanie informácií o udržateľnosti. Po prvé, mení sa s cieľom požadovať od členských štátov, aby zabezpečili, že do 12 mesiacov odo dňa, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka, spoločnosti uverejnia svoju riadne schválenú ročnú účtovnú závierku a správu o hospodárení v elektronickom formáte predpísanom v novom článku 19d. Po druhé, mení sa s cieľom požadovať, aby sa v prípade, že stanovisko k vykazovaniu informácií o udržateľnosti poskytne nezávislý poskytovateľ uisťovacích služieb iný ako štatutárny audítor, toto stanovisko uverejnilo spolu s ročnou účtovnou závierkou a správou o hospodárení. A napokon, mení sa s cieľom požadovať od členských štátov, aby zabezpečili sprístupnenie správ o hospodárení obsahujúce vykazovanie informácií o udržateľnosti príslušnému úradne určenému mechanizmu uvedenému v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2004/109/ES (smernica o transparentnosti) bezodkladne po ich uverejnení. Spresňuje sa v ňom, že ak spoločnosti, ktoré pripravujú vykazovanie informácií o udržateľnosti, nie sú kótované na regulovaných trhoch EÚ, príslušným úradne určeným mechanizmom by mal byť jeden z úradne určených mechanizmov členského štátu, v ktorom má príslušná spoločnosť svoje sídlo. Je to potrebné na začlenenie informácií o udržateľnosti zverejňovaných spoločnosťami do jednotného európskeho miesta prístupu, ktoré sa zriadi tak, ako bolo oznámené v opatrení 1 akčného plánu pre úniu kapitálových trhov. Článkom 1 ods. 9 sa mení článok 33 smernice o účtovníctve, čím sa zosúlaďuje kolektívna zodpovednosť členov správnych, riadiacich a dozorných orgánov spoločnosti s revidovanými požiadavkami na vykazovanie informácií o udržateľnosti. Konkrétne sa v ňom vyžaduje, aby správne, riadiace a dozorné orgány zabezpečili, aby príslušná spoločnosť vykazovala informácie v súlade so štandardmi EÚ vykazovania informácií o udržateľnosti a v požadovanom digitálnom formáte, a vypúšťa sa v ňom odkaz na v súčasnosti povolenú samostatnú správu pre vykazovanie informácií o udržateľnosti. Článkom 1 ods. 10 sa mení článok 34 smernice o účtovníctve, pokiaľ ide o uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Konkrétne sa v ňom vyžaduje, aby štatutárny audítor vykonal zákazku na obmedzené uisťovacie služby v súvislosti s vykazovaním zo strany spoločnosti, a to aj pokiaľ ide o súlad vykazovania informácií o udržateľnosti so štandardmi vykazovania informácií, o postup vykonávaný spoločnosťou s cieľom identifikovať informácie vykazované podľa štandardov, o označovaní vykazovania informácií o udržateľnosti a o ukazovateľoch vykazovaných podľa článku 8 nariadenia o taxonómii. Umožňuje sa v ňom členským štátom dať možnosť akémukoľvek nezávislému poskytovateľovi uisťovacích služieb akreditovanému v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008, aby poskytol stanovisko k vykazovaniu informácií o udržateľnosti na základe zákazky na obmedzené uisťovacie služby Takisto sa v ňom od členských štátov vyžaduje, aby zabezpečili, že sa stanovia jednotné požiadavky pre všetky osoby a spoločnosti vrátane štatutárnych audítorov a audítorských spoločností, ktoré môžu poskytovať stanovisko k uisteniu v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Článkom 1 ods. 11 sa mení článok 49 smernice o účtovníctve, v ktorom sa stanovujú podmienky pre splnomocnenie Komisie prijímať delegované akty týkajúce sa štandardov vykazovania informácií o udržateľnosti uvedených v novom článku 19b. Vyžaduje sa v ňom od Komisie, aby pri príprave týchto aktov zohľadňovala technické poradenstvo Európskej poradnej skupiny pre finančné výkazníctvo (EFRAG) za predpokladu, že sa vypracuje náležitým postupom, pod verejným dohľadom a transparentne, ako aj s využitím odborných znalostí príslušných zainteresovaných strán, pričom bude sprevádzaná analýzami nákladov a prínosov, čo Komisii uľahčí prijatie štandardov. V tomto odseku sa takisto vyžaduje, aby Európsky orgán pre cenné papiere a trhy (ESMA) poskytol stanovisko k technickému poradenstvu poskytnutému skupinou EFRAG pred tým, ako prijme štandardy. Toto stanovisko sa poskytne do dvoch mesiacov od dátumu prijatia žiadosti Komisie. Ide o primerané obdobie, keďže orgán ESMA bude zapojený do práce skupiny EFRAG, čím sa s obsahom technického poradenstva skupiny EFRAG oboznámi ešte pred predložením stanoviska Komisii. Od Komisie sa takisto vyžaduje, aby pred prijatím štandardov uskutočnila konzultácie s expertnou skupinou členských štátov pre udržateľné financovanie, Európskym orgánom pre bankovníctvo (EBA), Európskym orgánom pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov (EIOPA), Európskou environmentálnou agentúrou (EEA), Agentúrou Európskej únie pre základné práva (FRA), Európskou centrálnou bankou, Výborom európskych orgánov pre dohľad nad výkonom auditu a platformou pre udržateľné financovanie. Ak sa ktorýkoľvek z uvedených orgánov rozhodne predložiť stanovisko, urobí tak do dvoch mesiacov odo dňa, keď ho Komisia konzultovala. Článkom 1 ods. 12 sa mení článok 51 smernice o účtovníctve, pričom sa stanovujú minimálne typy sankcií a administratívnych opatrení, ktoré by členské štáty mali stanoviť v prípade porušenia vnútroštátnych ustanovení, ktorými sa transponujú požiadavky na vykazovanie informácií o udržateľnosti podľa smernice o účtovníctve. Článkom 2 sa mení smernica 2004/109/ES (smernica o transparentnosti). V článku 2 ods. 1 sa zavádza a vymedzuje pojem „vykazovanie informácií o udržateľnosti“, ktorý je potrebný pre tento návrh.

Článkom 2 ods. 2 sa mení článok 4 smernice o transparentnosti s cieľom zohľadniť časť regulovaných informácií, ktorá sa má vypracovať a uverejniť podľa jej ustanovení a ktorá sa týka vykazovania informácií o udržateľnosti. Po prvé, mení sa s cieľom vyžadovať, aby ročná účtovná závierka obsahovala vyhlásenia osôb zodpovedných za finančné výkazníctvo u emitenta, že podľa ich najlepšieho vedomia je správa o hospodárení vypracovaná v súlade so štandardmi vykazovania informácií o udržateľnosti, ako sa vyžaduje v smernici 2013/34/EÚ, ak je to vhodné. Požiadavka zahrnúť vykazovanie informácií o udržateľnosti do správy o hospodárení v dôsledku zmien zavedených touto smernicou vylučuje potrebu upraviť článok 4 ods. 2 písm. b) smernice 2004/109/ES. Po druhé, aktualizujú sa odkazy na ustanovenia smernice o účtovníctve a smernice 2006/43/ES (smernica o audite), pokiaľ ide o požiadavku na audit účtovných závierok v súlade s článkom 34 ods. 1 smernice o účtovníctve a s cieľom uviesť, či audítor alebo audítorská spoločnosť zistili v správe o hospodárení významné nesprávnosti, a pokiaľ ide o požiadavku zverejniť audítorskú správu vrátane stanoviska k uisteniu v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. S cieľom vyžadovať vykazovanie informácií o udržateľnosti sa napokon aktualizujú a menia odkazy na ustanovenia smernice o účtovníctve, pokiaľ ide o vypracovanie správy o hospodárení. Tieto zmeny umožňujú rozšíriť požiadavky na vykazovanie informácií o udržateľnosti na spoločnosti kótované na regulovaných trhoch EÚ, s výnimkou mikropodnikov, vrátane emitentov z krajín mimo EÚ. Objasňujú aj právny mandát, ktorý majú vnútroštátne príslušné orgány povinné vykonávať dohľad nad vykazovaním informácií o udržateľnosti. Článkom 2 ods. 3 sa mení článok 23 ods. 4 smernice o transparentnosti s cieľom splnomocniť Komisiu na prijatie opatrení na zavedenie mechanizmu na určenie rovnocennosti štandardov vykazovania informácií o udržateľnosti, ktoré používajú emitenti z krajín mimo EÚ, a na prijatie potrebných rozhodnutí o takejto rovnocennosti. Akékoľvek rozhodnutia o rovnocennosti štandardov vykazovania informácií o udržateľnosti, ktoré používajú emitenti z krajín mimo EÚ, budú nezávislé od rozhodnutí o rovnocennosti týkajúcich sa štandardov finančného výkazníctva. V článku 2 ods. 4 sa do smernice o transparentnosti zavádza článok 28d, v ktorom sa od Európskeho orgánu pre cenné papiere a trhy (ESMA) vyžaduje, aby vydal usmernenia pre vnútroštátne príslušné orgány s cieľom podporiť konvergenciu dohľadu v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. V nariadení o ESMA [nariadenie (EÚ) č. 1095/2010] sa smernica o transparentnosti identifikuje ako jeden z legislatívnych aktov Únie, v ktorých sa vymedzuje predmet činnosti orgánu ESMA. Článkom 3 sa mení smernica 2006/43/ES (smernica o audite). Článkom 3 ods. 1 sa mení článok 1 smernice o audite, jeho predmet úpravy, s cieľom zahrnúť uistenie v oblasti ročného a konsolidovaného vykazovania informácií o udržateľnosti, ak ich vykonáva štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť vykonávajúca štatutárny audit účtovnej závierky. V článku 3 ods. 2 sa menia niektoré vymedzenia pojmov, ktoré sú potrebné pre tento návrh, a dopĺňajú sa do článku 2 smernice o audite. Ide o zmenu vymedzenia pojmov „štatutárny audítor“ a „audítorská spoločnosť“ s cieľom zohľadniť ich prípadnú prácu pri zabezpečovaní vykazovania informácií o udržateľnosti. Takisto sa zavádza a vymedzuje pojem „uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti“ a „vykazovanie informácií o udržateľnosti“. Článkom 3 ods. 3 až 7 sa menia články 6 až 11 smernice o audite, ktoré obsahujú pravidlá týkajúce sa schvaľovania, ďalšieho odborného vzdelávania a vzájomného uznávania štatutárnych audítorov a audítorských spoločností s cieľom zabezpečiť, aby štatutárni audítori mali potrebnú úroveň teoretických znalosti o predmetoch relevantných pre uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti a pre schopnosť uplatňovať tieto vedomosti v praxi. Článkom 3 ods. 7 sa mení článok 14, ktorý obsahuje pravidlá týkajúce sa postupov, ktoré by príslušné orgány mali stanoviť, pokiaľ ide o schvaľovanie štatutárnych audítorov z iného členského štátu. Uvedený článok sa mení s cieľom zabezpečiť, aby v prípade, ak členský štát rozhodne, že žiadateľ, ktorý chce získať schválenie, by mal byť podrobený skúške spôsobilosti, by táto skúška zahŕňala aj to, či má štatutárny audítor primerané vedomosti o zákonoch a iných právnych predpisoch hostiteľského členského štátu, ktoré sú relevantné z hľadiska uistenia v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. V článku 3 ods. 8 sa zavádza článok 14a, ktorý obsahuje doložku o zachovaní predchádzajúceho stavu s cieľom zabezpečiť, aby schválení štatutárni audítori mohli pokračovať vo vykonávaní štatutárnych auditov a mohli vykonávať audity vykazovania informácií o udržateľnosti po tom, ako sa začnú uplatňovať zmenené právne požiadavky. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby už schválení štatutárni audítori získali potrebné znalosti v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti a uistenia v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti prostredníctvom požiadavky na priebežné vzdelávanie podľa článku 13 smernice o audite. Článkom 3 ods. 9 sa mení článok 24b s cieľom prispôsobiť pravidlá organizácie práce audítora tak, aby zahŕňali odkazy na jeho prácu týkajúcu sa uistenia v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Mení sa najmä s cieľom vyžadovať, aby sa kľúčový audítorský partner alebo partneri aktívne zapájali do vykonávania uistenia v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti; aby štatutárny audítor pri vykonávaní uistenia v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti venoval zákazke dostatočný čas a aby vyčlenil dostatočné zdroje na to, aby mohli riadne vykonávať svoje povinnosti; aby sa v zázname o klientovi uvádzali poplatky za uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti a aby audítorský spis obsahoval informácie o uistení v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti, ak ho vykonáva štatutárny audítor. Článkom 3 ods. 10 sa mení článok 25 tak, aby členské štáty boli povinné zaviesť primerané pravidlá s cieľom zabrániť tomu, aby poplatky za uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti boli ovplyvňované poskytovaním dodatočných služieb auditovanému subjektu alebo určované na základe poskytovania dodatočných služieb auditovanému subjektu alebo aby boli založené na akejkoľvek forme podmienenosti. Článkom 3 ods. 11 sa vkladá článok 25b s cieľom rozšíriť pravidlá smernice o audite týkajúce sa profesijnej etiky, nezávislosti, objektívnosti, dôvernosti informácií a služobného tajomstva, ktoré sa vyžadujú od audítorov účtovných závierok, na ich prácu týkajúcu sa uistenia v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Článkom 3 ods. 12 sa vkladá článok 26a, podľa ktorého sú členské štáty povinné vyžadovať, aby audítori vykonávali zákazky na uisťovacie služby týkajúce sa vykazovania informácií o udržateľnosti v súlade so štandardmi pre uisťovacie služby prijatými Komisiou a aby uplatňovali vnútroštátne štandardy, postupy alebo požiadavky v oblasti uistenia, pokiaľ Komisia neprijala štandard pre uisťovacie služby, ktorý sa vzťahuje na rovnaký predmet. Na základe uvedeného článku sa Komisia splnomocňuje, aby prostredníctvom delegovaných aktov prijala štandardy pre uisťovacie služby na stanovenie postupov, ktoré vykonáva audítor s cieľom dospieť k záverom týkajúcim sa uistenia v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti vrátane plánovania zákaziek, posúdenia rizík a reakcie na riziká, ako aj druhu záverov, ktoré sa majú zahrnúť do audítorskej správy. V danom článku sa takisto vyžaduje, aby audítori vo svojom stanovisku o vykazovaní informácií o udržateľnosti vychádzali z primeranej zákazky na uisťovacie služby, ak by Komisia využila možnosť prijať štandardy pre primerané uisťovacie služby. Článkom 3 ods. 13 sa vkladá článok 27a s cieľom rozšíriť pravidlá týkajúce sa štatutárneho auditu skupiny spoločností na uistenie v oblasti konsolidovaného vykazovania informácií o udržateľnosti, ak ho vykonáva štatutárny audítor. Článkom 3 ods. 14 sa mení článok 28 s cieľom vyžadovať od štatutárneho audítora či štatutárnych audítorov alebo audítorskej spoločnosti či audítorských spoločností, ktorí vykonávajú uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti, aby svoje výsledky predložili v audítorskej správe a aby správu vypracovali v súlade s požiadavkami na štandardy pre uisťovacie služby, ktoré prijala EÚ alebo dotknutý členský štát. V audítorskej správe by sa malo uviesť najmä ročné alebo konsolidované vykazovanie informácií o udržateľnosti, dátum a obdobie, na ktoré sa vzťahujú. Mal by sa v nej určiť rámec vykazovania informácií o udržateľnosti, ktorý sa uplatňuje pri ich vypracovaní. Správa by mala obsahovať opis rozsahu uistenia o vykazovaní informácií o udržateľnosti a mali by sa v nej určiť štandardy pre uisťovacie služby, v súlade s ktorými sa vykonávalo uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Napokon by mala zahŕňať aj stanovisko štatutárneho audítora k vykazovaniu informácií o udržateľnosti. Článkom 3 ods. 15 sa mení článok 29 smernice o audite týkajúci sa systému previerky zabezpečenia kvality štatutárnych audítorov a audítorských spoločností s cieľom zabezpečiť, aby sa pri auditoch vykazovania informácií o udržateľnosti uskutočňovali previerky zabezpečenia kvality a aby osoby, ktoré vykonávajú previerky zabezpečenia kvality, mali primerané odborné vzdelanie a príslušné skúsenosti, pokiaľ ide o uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Článkom 3 ods. 16 sa vkladá článok 30g s cieľom objasniť, že režim prešetrovaní a sankcií pre štatutárnych audítorov a audítorské spoločnosti vykonávajúce štatutárny audit sa vzťahuje aj na audity vykazovania informácií o udržateľnosti. Článkom 3 ods. 17 sa vkladá článok 36a s cieľom objasniť, že ustanovenia o verejnom dohľade a regulačných opatreniach medzi členskými štátmi, pokiaľ ide o štatutárne audity, sa uplatňujú aj na uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Článkom 3 ods. 18 sa vkladá článok 38a s cieľom objasniť, že ustanovenia o menovaní a odvolaní štatutárnych audítorov a audítorských spoločností, pokiaľ ide o štatutárne audity, sa uplatňujú aj na uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Článkom 3 ods. 19 sa mení článok 39 s cieľom objasniť úlohy výboru pre audit, pokiaľ ide o uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Výbor pre audit by mal predovšetkým informovať správny alebo dozorný orgán auditovaného subjektu o výsledku uistenia v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti a vysvetliť, ako výbor pre audit prispel k integrite v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti a akú úlohu v tomto procese mal výbor pre audit. Mal by monitorovať proces vykazovania udržateľnosti vrátane procesu digitálneho vykazovania a proces, ktorý spoločnosť vykonáva s cieľom identifikovať informácie vykazované v súlade s príslušnými štandardmi vykazovania informácií o udržateľnosti, a predložiť odporúčania alebo návrhy na zabezpečenie svojej integrity. Mal by monitorovať účinnosť vnútornej kontroly kvality a systémov riadenia rizík spoločnosti, a prípadne jej vnútorného auditu, pokiaľ ide o vykazovanie informácií o udržateľnosti auditovaného subjektu, vrátane digitálneho vykazovania, ako sa bude vyžadovať na základe zmenenej smernice o účtovníctve, a to bez porušenia jej nezávislosti. Napokon by mal monitorovať uistenie v oblasti ročného a konsolidovaného vykazovania informácií o udržateľnosti a preskúmavať a sledovať nezávislosť štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností.

Článkom 3 ods. 20 sa mení článok 45 s cieľom zosúladiť požiadavky na registráciu audítorov a audítorských subjektov z krajín mimo EÚ a dohľad nad nimi s novým rozsahom pôsobnosti smernice, ktorý sa vzťahuje na uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Článkom 3 ods. 21 sa mení článok 48a s cieľom stanoviť podmienky výkonu delegovanej právomocí na Komisiu v záujme prijatia štandardov pre uisťovacie služby v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti podľa článku 26a ods. 2. Článkom 4 sa mení nariadenie (EÚ) č. 537/2014 (nariadenie o audite). Článkom 4 ods. 1 sa mení článok 5 nariadenia o audite s cieľom zakázať poskytovanie konzultačných služieb na prípravu vykazovania informácií o udržateľnosti v lehotách stanovených v článku 5 nariadenia o audite, keď štatutárni audítori alebo audítorské spoločnosti vykonávajúce štatutárny audit vykonávajú aj uistenie v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. Článkom 4 ods. 2 sa mení článok 14 s cieľom požadovať od štatutárnych audítorov a audítorských spoločností, aby každoročne informovali príslušný orgán o tom, aké príjmy z výnosov z neaudítorských služieb pochádzajú z uistenia v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. V článku 5 sa od členských štátov vyžaduje, aby do 1. decembra 2022 transponovali články 1 až 3 smernice a aby zabezpečili, že jej ustanovenia sa budú uplatňovať na spoločnosti v účtovnom roku, ktorý sa začne 1. januára 2023 alebo počas kalendárneho roka 2023. V článku 6 sa dátum začatia uplatňovania zmenených ustanovení nariadenia (EÚ) č. 537/2014 (nariadenie o audite) stanovuje na 1. januára 2023. . 2021/0104 (COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY, ktorou sa mení smernica 2013/34/EÚ, smernica 2004/109/ES, smernica 2006/43/ES a nariadenie (EÚ) č. 537/2014, pokiaľ ide o vykazovanie informácií o udržateľnosti podnikov (Text s významom pre EHP) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej články 50 a 114, so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom,

keďže: (1)Európska komisia sa vo svojom oznámení o Európskej zelenej dohode prijatom11. decembra 2019 zaviazala preskúmať ustanovenia smernice Európskeho parlamentu a Komisie 2013/34/EÚ týkajúce sa vykazovania nefinančných informácií. Európska zelená dohoda je novou stratégiou rastu Európskej únie. Jej cieľom je transformovať Úniu na moderné, zdrojovo efektívne a konkurencieschopné hospodárstvo, ktoré efektívne využíva zdroje, kde budú do roku 2050 čisté emisie skleníkových plynov na nule. Jej cieľom je takisto ochraňovať, šetriť a zveľaďovať prírodný kapitál Únie a chrániť zdravie a kvalitu životných podmienok občanov pred environmentálnymi rizikami a vplyvmi. Cieľom Európskej zelenej dohody je oddeliť hospodársky rast od využívania zdrojov a zabezpečiť, aby sa všetky regióny a občania Únie zapojili do sociálne spravodlivého prechodu na udržateľný hospodársky systém. Prispeje k cieľu vybudovať hospodárstvo, ktoré pracuje pre ľudí, posilniť sociálne trhové hospodárstvo EÚ, zabezpečiť, aby bolo pripravené na budúcnosť a aby prinášalo stabilitu, pracovné miesta, rast a investície. Tieto ciele sú obzvlášť dôležité vzhľadom na sociálno-ekonomické škody spôsobené pandémiou COVID-19 a potrebu udržateľnej, inkluzívnej a spravodlivej obnovy. Európska komisia vo svojom návrhu európskeho právneho predpisu v oblasti klímy zo 4. marca 2020 navrhla, aby bol cieľ klimatickej neutrality do roku 2050 pre Úniu záväzný. (2)Vo svojom Akčnom pláne: Financovanie udržateľného rastu Komisia stanovila opatrenia na dosiahnutie týchto cieľov: presmerovať toky kapitálu do udržateľných investícií s cieľom dosiahnuť udržateľný a inkluzívny rast, riadiť finančné riziká vyplývajúce zo zmeny klímy, z vyčerpania zdrojov, zo zhoršovania životného prostredia a sociálnych otázok a podporovať transparentnosť a dlhodobý výhľad vo finančnej a hospodárskej činnosti. Nevyhnutným predpokladom na dosiahnutie uvedených cieľov je to, aby podniky zverejňovali relevantné, porovnateľné a spoľahlivé informácie o udržateľnosti. V rámci vykonávania akčného plánu o financovaní udržateľného rastu Európsky parlament a Rada prijali niekoľko legislatívnych aktov. Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/2088 sa upravuje spôsob, akým majú účastníci finančného trhu a finanční poradcovia zverejňovať informácie o udržateľnosti konečným investorom a vlastníkom aktív. Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2020/852 sa vytvára systém klasifikácie environmentálne udržateľných hospodárskych činností s cieľom zvýšiť udržateľné investície a bojovať proti environmentálne klamlivej reklame finančných produktov, ktoré sa neoprávnene považujú za udržateľné. Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/2089, doplneným delegovanými nariadeniami Komisie (EÚ) 2020/1816, (EÚ) 2020/1817 a (EÚ) 2020/1818, sa zavádzajú environmentálne, sociálne a správne (ESG) požiadavky na zverejňovanie informácií pre správcov referenčných hodnôt a minimálne normy pre zostavovanie referenčných hodnôt EÚ pre investície do transformácie hospodárstva v súvislosti so zmenou klímy a referenčných hodnôt EÚ pre investície v súlade s Parížskou dohodou. V nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 sa vyžaduje, aby veľké inštitúcie, ktoré emitovali cenné papiere prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu, od 28. júna 2022 zverejňovali informácie o ESG rizikách. Nový prudenciálny rámec pre investičné spoločnosti stanovený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/2033 a smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/2034 obsahuje ustanovenia týkajúce sa zavedenia rozmeru ESG rizika do postupu preskúmania a hodnotenia orgánmi dohľadu (SREP) príslušnými orgánmi a obsahuje požiadavky na zverejňovanie informácií o ESG rizikách pre investičné spoločnosti uplatniteľné od 26. decembra 2022. Komisia vo svojom pracovnom programe na rok 2021 oznámila aj návrh týkajúci sa európskeho štandardu zelených dlhopisov v nadväznosti na akčný plán na financovanie udržateľného rastu. (3)Rada 5. decembra 2019 vo svojich záveroch o prehĺbení únie kapitálových trhov zdôraznila význam spoľahlivých, porovnateľných a relevantných informácií o rizikách, príležitostiach a vplyvoch v oblasti udržateľnosti a vyzvala Komisiu, aby zvážila vypracovanie štandardu vykazovania nefinančných informácií EÚ. (4)Európsky parlament vo svojom uznesení o udržateľnom financovaní z 29. mája 2018 vyzval na ďalší rozvoj požiadaviek na vykazovanie nefinančných informácií v rámci smernice 2013/34/EÚ. Európsky parlament vo svojom uznesení o udržateľnej správe a riadení podnikov zo 17. decembra 2020 uvítal záväzok Komisie preskúmať smernicu 2013/34/EÚ a vyjadril potrebu vytvoriť komplexný rámec Únie pre vykazovanie nefinančných informácií, ktorý bude obsahovať povinné štandardy vykazovania nefinančných informácií Únie. Európsky parlament vyzval na rozšírenie rozsahu požiadaviek na vykazovanie informácií na ďalšie kategórie podnikov a na zavedenie požiadavky na audit. (5)Valné zhromaždenie OSN prijalo 25. septembra 2015 nový globálny rámec udržateľného rozvoja: Agenda 2030 pre udržateľný rozvoj (Agenda 2030). Agenda 2030 má v centre pozornosti ciele udržateľného rozvoja a zahŕňa tri rozmery udržateľnosti: ekonomické, sociálne a environmentálne. V oznámení Komisie z 22. novembra 2016 o ďalších krokoch smerom k udržateľnej budúcnosti Európy sa ciele udržateľného rozvoja prepájajú s politickým rámcom Únie v záujme zabezpečenia toho, aby sa vo všetkých opatreniach a politických iniciatívach Únie, v rámci Únie i globálne, už od začiatku prihliadalo na tieto ciele. V záveroch Rady z 20. júna 2017 sa potvrdilo odhodlanie Únie a jej členských štátov v plnej miere vykonávať Agendu 2030 koherentným, komplexným, integrovaným a účinným spôsobom v úzkej spolupráci s partnermi a ďalšími zainteresovanými stranami. (6)Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/95/EÚ sa zmenila smernica 2013/34/EÚ, pokiaľ ide o zverejňovanie nefinančných informácií niektorými veľkými podnikmi a skupinami. Smernicou 2014/95/EÚ sa zaviedla požiadavka, aby podniky vykazovali minimálne informácie o environmentálnych, sociálnych a zamestnaneckých záležitostiach, dodržiavaní ľudských práv a otázkach boja proti korupcii a úplatkárstvu. Pokiaľ ide o tieto témy, v smernici 2014/95/EÚ sa vyžaduje, aby podniky zverejňovali informácie v týchto oblastiach vykazovania: obchodný model, politiky (vrátane zavedených postupov náležitej starostlivosti), výsledok politík, riziká a riadenie rizík a kľúčové ukazovatele výkonnosti relevantné pre podnikanie. (7)Mnohé zainteresované strany považujú pojem „nefinančné“ za nepresný, najmä preto, že z neho vyplýva, že predmetné informácie nemajú finančný význam. Uvedené informácie však majú čoraz väčší finančný význam. Mnohé organizácie, iniciatívy a odborníci z praxe v tejto oblasti odkazujú na informácie o „udržateľnosti“. Namiesto pojmu „nefinančné informácie“ je preto vhodnejšie používať pojem „informácie o udržateľnosti“. Smernica 2013/34/EÚ by sa preto mala zmeniť, aby sa zohľadnila táto terminologická zmena. (8)Z lepšieho vykazovania informácií o udržateľnosti podnikmi majú v konečnom dôsledku prospech jednotliví občania a sporitelia. Sporitelia, ktorí chcú investovať udržateľným spôsobom, budú mať na to príležitosť, zatiaľ čo všetci občania by mali mať prospech zo stabilného, udržateľného a inkluzívneho hospodárskeho systému. Na realizáciu týchto prínosov musia informácie o udržateľnosti zverejnené vo výročných správach podniku najprv osloviť dve hlavné skupiny (ďalej len „používatelia“). Prvú skupinu používateľov tvoria investori vrátane správcov aktív, ktorí chcú lepšie pochopiť riziká a príležitosti, ktoré predstavujú otázky udržateľnosti pre ich investície, a vplyv týchto investícií na ľudí a životné prostredie. Druhú skupinu používateľov tvoria organizácie, vrátane mimovládnych organizácií a sociálnych partnerov, ktoré chcú, aby boli podniky vo zvýšenej miere zodpovedné za svoj vplyv na ľudí a životné prostredie. Iné zainteresované strany môžu takisto využívať informácie o udržateľnosti zverejnené vo výročných správach. Obchodní partneri podnikov vrátane zákazníkov sa môžu spoliehať na tieto informácie s cieľom pochopiť a prípadne vykazovať riziká ohrozujúce udržateľnosť a vplyvy na udržateľnosť v rámci svojich vlastných hodnotových reťazcov. Tvorcovia politík a environmentálne agentúry môžu využívať takéto informácie, najmä na súhrnnom základe, na monitorovanie environmentálnych a sociálnych trendov, prispievanie na environmentálne účty a informovanie verejnosti. Len málo jednotlivých občanov a spotrebiteľov príde do styku priamo so správami podniku, môžu však takéto informácie použiť nepriamo, napríklad pri zohľadňovaní poradenstva alebo stanovísk finančných poradcov či mimovládnych organizácií. Mnohí investori a správcovia aktív kupujú informácie o udržateľnosti od poskytovateľov údajov tretích strán, ktorí zbierajú informácie z rôznych zdrojov vrátane zverejnených podnikových správ. (9)V posledných rokoch došlo k veľmi výraznému nárastu dopytu po informáciách o udržateľnosti podnikov, najmä zo strany investičnej komunity. Tento nárast dopytu je spôsobený meniacim sa charakterom rizík pre podniky a rastúcou informovanosťou investorov o finančných dôsledkoch týchto rizík. Týka sa to najmä finančných rizík súvisiacich s klímou. Zvyšuje sa aj informovanosť o rizikách pre podniky a investície vyplývajúcich z iných environmentálnych otázok a zo sociálnych otázok vrátane zdravotných. Nárast dopytu po informáciách o udržateľnosti je spôsobený aj rastom investičných produktov, ktoré sa výslovne snažia splniť určité štandardy udržateľnosti alebo dosiahnuť určité ciele udržateľnosti. Tento nárast je sčasti logickým dôsledkom predtým prijatých právnych predpisov Únie, najmä nariadenia (EÚ) 2019/2088 a nariadenia (EÚ) 2020/852. K určitému nárastu by v každom prípade došlo v dôsledku rýchlo sa meniacej informovanosti občanov, preferencií spotrebiteľov a trhových postupov. Pandémia COVID-19 ešte viac urýchli nárast informačných potrieb používateľov, najmä pre to, že odhaľuje zraniteľnosť pracovníkov a hodnotových reťazcov podnikov. Informácie o environmentálnych vplyvoch sú relevantné aj v súvislosti so zmierňovaním budúcich pandémií, pričom narúšanie ekosystémov človekom je čoraz viac spojené s výskytom a šírením chorôb. (10)Kvalitné vykazovanie týkajúce sa záležitostí udržateľnosti by malo priniesť prospech aj samotným podnikom. Rast počtu investičných produktov zameraných na sledovanie cieľov udržateľnosti znamená, že dobré vykazovanie informácií o udržateľnosti môže zlepšiť prístup podniku k finančnému kapitálu. Vykazovanie informácií o udržateľnosti môže podnikom pomôcť identifikovať a riadiť ich vlastné riziká a príležitosti súvisiace s aspektmi udržateľnosti. Môže poskytnúť základ pre lepší dialóg a komunikáciu medzi podnikmi a ich zainteresovanými stranami a prispieť k zlepšeniu povesti podnikov. (11)V správe týkajúcej sa doložky o preskúmaní smernice o zverejňovaní nefinančných informácií (smernica 2014/95/EÚ) a jej sprievodnej kontroly vhodnosti podnikového výkazníctva sa zistili problémy, pokiaľ ide o účinnosť uvedenej smernice. Existujú závažné dôkazy o tom, že mnohé podniky nezverejňujú významné informácie o všetkých hlavných témach súvisiacich s udržateľnosťou. V správe boli ako závažné problémy identifikované aj obmedzená porovnateľnosť a spoľahlivosť informácií o udržateľnosti. Okrem toho mnohé podniky, od ktorých používatelia potrebujú informácie o udržateľnosti, nie sú povinné vykazovať takéto informácie. (12)Ak sa neprijmú politické opatrenia, očakáva sa, že nepomer medzi informáciami, ktoré potrebujú používatelia, a informáciami o udržateľnosti, ktoré vykazujú podniky, bude rásť. Tento nepomer má závažné negatívne dôsledky. Investori nie sú schopní vo svojich investičných rozhodnutiach dostatočne zohľadniť riziká a príležitosti súvisiace s udržateľnosťou. Zoskupenie viacerých investičných rozhodnutí, v ktorých sa primerane nezohľadňujú riziká súvisiace s udržateľnosťou, má potenciál vytvárať systémové riziká, ktoré ohrozujú finančnú stabilitu. Na tieto systémové riziká, najmä v prípade klímy, upozornila Európska centrálna banka a medzinárodné organizácie, ako je Rada pre finančnú stabilitu. Investori sú takisto menej schopní nasmerovať finančné zdroje do podnikov a hospodárskych činností, ktoré riešia sociálne a environmentálne problémy a neprehlbujú ich, v dôsledku čoho sú ohrozené ciele Európskej zelenej dohody a akčný plán o financovaní udržateľného rastu. Mimovládne organizácie, sociálni partneri, komunity ovplyvňované činnosťami podnikov a iné zainteresované strany majú menej možností vyžadovať, aby boli podniky zodpovedné za svoj vplyv na ľudí a životné prostredie. Vytvára sa tým deficit, pokiaľ ide o zodpovednosť, čo môže prispieť k znižovaniu dôvery občanov v podniky a viesť k negatívnym vplyvom na efektívne fungovanie sociálneho trhového hospodárstva. Nedostatok všeobecne akceptovaných metrík a metód merania, oceňovania a riadenia rizík súvisiacich s udržateľnosťou predstavuje takisto prekážku pre podniky, ktoré sa usilujú o zabezpečenie udržateľnosti svojich obchodných modelov a činností. (13)V správe týkajúcej sa doložky o preskúmaní smernice 2014/95/EÚ a jej sprievodnej kontroly vhodnosti podnikového výkazníctva sa takisto pripúšťa výrazné zvýšenie počtu žiadostí o informácie o aspektoch udržateľnosti určených podnikom v snahe odstrániť existujúcu informačnú medzeru. Pokiaľ ide o používanie rôznych rámcov a štandardov, budú okrem toho pretrvávajúce očakávania podnikov pravdepodobne pokračovať, pričom sa môžu dokonca zintenzívňovať, keďže hodnota informácií o udržateľnosti naďalej rastie. Ak sa neprijmú politické opatrenia na dosiahnutie konsenzu o informáciách, ktoré by podniky mali vykazovať, dôjde k závažnému zvýšeniu nákladov a záťaže pre vykazujúce podniky a pre používateľov takýchto informácií. (14)Čoraz väčší nepomer medzi informačnými potrebami používateľov a súčasnými postupmi podnikov v oblasti vykazovania zvyšuje pravdepodobnosť, že jednotlivé členské štáty zavedú čoraz viac nesúrodé vnútroštátne pravidlá alebo štandardy. Rozdielne požiadavky na vykazovanie informácií v rôznych členských štátoch by pre podniky pôsobiace cezhranične vytvárali dodatočné náklady a komplikácie, čím by sa oslabil jednotný trh a spochybnilo by sa právo usadiť sa a voľný pohyb kapitálu v rámci Únie. Tieto rozdielne požiadavky na vykazovanie informácií takisto spôsobujú, že vykazované informácie sú v cezhraničnom meradle menej porovnateľné, čo oslabuje úniu kapitálových trhov. (15)Články 19a a 29a smernice 2013/34/EÚ sa uplatňujú na veľké podniky, ktoré sú subjektmi verejného záujmu s priemerným počtom zamestnancov vyšším ako 500, a na subjekty verejného záujmu, ktoré sú materskými podnikmi veľkej skupiny s priemerným počtom zamestnancov vyšším ako 500 na konsolidovanom základe. Vzhľadom na rastúce potreby používateľov, pokiaľ ide o informácie o udržateľnosti, malo by sa vykazovanie takýchto informácií vyžadovať aj od ďalších kategórií podnikov. Preto je vhodné vyžadovať od všetkých veľkých podnikov a všetkých podnikov kótovaných na regulovaných trhoch, s výnimkou mikropodnikov, aby vykazovali podrobné informácie o udržateľnosti. Okrem toho by všetky podniky, ktoré sú materskými podnikmi veľkých skupín, mali vypracovať vykazovanie informácií o udržateľnosti na úrovni skupiny. (16)Požiadavka, aby informácie o aspektoch udržateľnosti zverejňovali aj veľké nekótované podniky, je motivovaná najmä obavami o vplyv a zodpovednosť takýchto podnikov, a to aj prostredníctvom ich hodnotového reťazca. V tejto súvislosti by sa na všetky veľké podniky mali vzťahovať rovnaké požiadavky na vykazovanie udržateľnosti. Účastníci finančného trhu okrem toho potrebujú informácie aj od týchto veľkých nekótovaných podnikov. (17)Požiadavka, aby podniky, ktoré nie sú usadené v Únii, ale ktorých cenné papiere sú kótované na regulovaných trhoch, takisto zverejňovali informácie o aspektoch udržateľnosti, reaguje na potreby účastníkov finančného trhu, pokiaľ ide o informácie od takýchto podnikov, s cieľom pochopiť riziká a vplyvy ich investícií a splniť požiadavky na zverejňovanie informácií stanovené v nariadení (EÚ) 2019/2088. (18)Vzhľadom na rastúci význam rizík súvisiacich s udržateľnosťou a s prihliadnutím na to, že malé a stredné podniky (MSP) kótované na regulovaných trhoch tvoria významný podiel všetkých kótovaných podnikov v Únii, s cieľom zabezpečiť ochranu investorov je vhodné vyžadovať, aby aj tieto MSP zverejňovali informácie o aspektoch udržateľnosti. Zavedenie tejto požiadavky pomôže zabezpečiť, aby účastníci finančného trhu mohli zahrnúť menšie kótované podniky do investičných portfólií na základe toho, že vykazujú informácie o udržateľnosti, ktoré potrebujú účastníci finančného trhu. Prispeje to k ochrane a zlepšeniu prístupu menších kótovaných podnikov k finančnému kapitálu a zabráni diskriminácii takýchto podnikov zo strany účastníkov finančného trhu. Zavedenie tejto požiadavky je potrebné aj na zabezpečenie toho, aby účastníci finančného trhu mali informácie, ktoré potrebujú od podnikov, do ktorých sa investuje, aby mohli splniť svoje vlastné požiadavky na zverejňovanie informácií o udržateľnosti stanovené v nariadení (EÚ) 2019/2088. MSP kótované na regulovaných trhoch by však mali dostať dostatočný čas na to, aby sa pripravili na uplatňovanie požiadavky na vykazovanie informácií o udržateľnosti, a to vzhľadom na ich menšiu veľkosť a obmedzenejšie zdroje, a so zreteľom na zložité hospodárske okolnosti spôsobené pandémiou COVID-19. Takisto by mali mať možnosť vykazovať podľa štandardov, ktoré sú primerané kapacitám a zdrojom MSP. Nekótované MSP sa tiež môžu rozhodnúť, že budú takéto primerané štandardy používať na dobrovoľnej báze. V štandardoch pre MSP sa stanoví odkaz na podniky, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice, pokiaľ ide o úroveň informácií o udržateľnosti, ktoré by mohli primerane požadovať od dodávateľov a klientov MSP v ich hodnotových reťazcoch. (19)Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/109/ES sa uplatňuje na všetky podniky s cennými papiermi kótovanými na regulovaných trhoch. S cieľom zabezpečiť, aby sa na všetky podniky s cennými papiermi kótovanými na regulovaných trhoch, vrátane emitentov z tretích krajín, vzťahovali rovnaké požiadavky na vykazovanie informácií o udržateľnosti, by smernica 2004/109/ES mala obsahovať potrebné krížové odkazy na akúkoľvek požiadavku na vykazovanie informácií o udržateľnosti v ročnej účtovnej závierke.

(20)Článkom 23 ods. 4 prvým pododsekom písm. i) a článkom 23 ods. 4 štvrtým pododsekom smernice 2004/109/ES sa Komisia splnomocňuje prijímať opatrenia na stanovenie mechanizmu zabezpečujúceho určenie rovnocennosti informácií požadovaných podľa tejto smernice a na stanovenie všeobecných kritérií rovnocennosti, ktoré sa týkajú účtovných noriem. V článku 23 ods. 4 treťom pododseku smernice 2004/109/ES sa Komisia takisto splnomocňuje prijímať potrebné rozhodnutia o rovnocennosti, ktoré sa týkajú účtovných noriem, ktoré používajú emitenti z tretích krajín. S cieľom zohľadniť začlenenie požiadaviek udržateľnosti do smernice 2004/109/ES by Komisia mala byť splnomocnená na vytvorenie mechanizmu na určenie rovnocennosti štandardov vykazovania informácií o udržateľnosti, ktoré uplatňujú emitenti cenných papierov z tretích krajín. Z rovnakého dôvodu by Komisia mala byť splnomocnená prijímať potrebné rozhodnutia o rovnocennosti štandardov vykazovania informácií o udržateľnosti, ktoré používajú emitenti z tretích krajín. Týmito zmenami sa zabezpečia konzistentné režimy rovnocennosti pre povinnosti vykazovania informácií o udržateľnosti a pre povinnosti finančného výkazníctva týkajúce sa ročnej účtovnej závierky. (21)Článok 19a ods. 3 a článok 29a ods. 3 smernice 2013/34/EÚ v súčasnosti oslobodzujú všetky dcérske podniky od povinnosti vykazovať nefinančné informácie, ak sú takéto podniky a ich dcérske podniky zahrnuté v konsolidovanej správe o hospodárení ich materského podniku za predpokladu, že správa obsahuje požadované nefinančné informácie. Treba však zabezpečiť, aby informácie o udržateľnosti boli ľahko dostupné pre používateľov a aby bolo jasné, ktorý materský podnik dcérskeho podniku oslobodeného od dane vykazuje na konsolidovanej úrovni. Preto treba od týchto dcérskych podnikov vyžadovať, aby uverejnili konsolidovanú správu o hospodárení svojho materského podniku a aby vo svojej správe o hospodárení uviedli odkaz na to, že sú oslobodené od vykazovania informácií o udržateľnosti. Uvedená výnimka by sa mala uplatňovať aj vtedy, keď je materský podnik vykazujúci na konsolidovanej úrovni podnikom z tretej krajiny, ktorý vykazuje informácie o udržateľnosti v súlade s požiadavkami tejto smernice alebo spôsobom, ktorý zodpovedá štandardom EÚ v oblasti vykazovania informácií o udržateľnosti. (22)V článku 23 smernice 2013/34/EÚ sa materské podniky oslobodzujú od povinnosti zostavovať konsolidovanú účtovnú závierku a konsolidovanú správu o hospodárení, ak sú tieto podniky dcérskymi podnikmi iného materského podniku, ktorý túto povinnosť spĺňa. Malo by sa však spresniť, že režim výnimiek pre konsolidované účtovné závierky a konsolidované správy o hospodárení funguje nezávisle od režimu výnimiek pre konsolidované vykazovanie informácií o udržateľnosti. Podnik preto môže byť oslobodený od povinnosti konsolidovaného finančného výkazníctva, ale nemôže byť oslobodený od povinnosti konsolidovaného vykazovania informácií o udržateľnosti, ak jeho konečná materská spoločnosť vypracúva konsolidované účtovné závierky a konsolidované správy o hospodárení v súlade s právom Únie alebo v súlade s rovnocennými požiadavkami, ak je podnik usadený v tretej krajine, ale nevypracúva konsolidované vykazovanie informácií o udržateľnosti v súlade s právom EÚ alebo v súlade s rovnocennými požiadavkami, ak je podnik usadený v tretej krajine. (23)Pri prechode na plne udržateľný a inkluzívny hospodársky a finančný systém v súlade s Európskou zelenou dohodou zohrávajú kľúčovú úlohu úverové inštitúcie a poisťovne. Môžu mať významný pozitívny i negatívny vplyv prostredníctvom poskytovania úverov, investícií a upisovacích činností. Úverové inštitúcie a poisťovne iné ako tie, ktoré sú povinné dodržiavať smernicu 2013/34/EÚ, vrátane družstiev a vzájomných spoločnosti, by preto mali podliehať požiadavkám na vykazovanie informácií o udržateľnosti za predpokladu, že spĺňajú určité kritériá veľkosti. Používatelia týchto informácií by tak mohli posúdiť vplyv týchto podnikov na spoločnosť a životné prostredie, ako aj riziká vyplývajúce z aspektov udržateľnosti, ktorým by tieto podniky mohli čeliť. S cieľom zabezpečiť súlad s požiadavkami na vykazovanie stanovenými v smernici Rady 86/635/EHS o ročných účtovných závierkach a konsolidovaných účtoch bánk a iných finančných inštitúcií sa členské štáty môžu rozhodnúť neuplatňovať požiadavky na vykazovanie informácií o udržateľnosti na úverové inštitúcie uvedené v článku 2 ods. 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ. (24)Zoznam aspektov udržateľnosti, v súvislosti s ktorými sa od podnikov vyžaduje vykazovanie, by mal byť čo najkonzistentnejší s vymedzením pojmu „faktory udržateľnosti“ stanoveným v nariadení (EÚ) 2019/2088. Tento zoznam by mal takisto zodpovedať potrebám a očakávaniam používateľov a samotných podnikov, ktorí často používajú pojmy „environmentálny“, „sociálny“ a „správny“ ako prostriedok na kategorizáciu troch hlavných aspektov udržateľnosti. Zoznam faktorov udržateľnosti stanovený v nariadení (EÚ) 2019/2088 nezahŕňa výslovne správne záležitosti. Vymedzenie aspektov udržateľnosti v smernici 2013/34/EÚ by preto malo vychádzať z vymedzenia pojmu „faktory udržateľnosti“ stanoveného v nariadení (EÚ) 2019/2088, ale s doplnením správnych záležitostí. (25)V článkoch 19a a 29a smernice 2013/34/EÚ sa vyžaduje nielen vykazovanie informácií „v rozsahu potrebnom na pochopenie vývoja, výkonnosti, pozície podniku“, ale aj informácií potrebných na pochopenie vplyvu činností podniku na environmentálne, sociálne a zamestnanecké záležitosti, dodržiavanie ľudských práv a boj proti korupcii a úplatkárstvu. V uvedených článkoch sa preto vyžaduje, aby podniky vykazovali, ako rôzne aspekty udržateľnosti ovplyvňujú podnik, a aj vplyv činností podniku na ľudí a životné prostredie. Označuje sa to ako hľadisko dvojitej významnosti, v ktorom riziká pre podnik a vplyv podniku predstavujú jedno hľadisko významnosti. Z kontroly vhodnosti podnikového výkazníctva vyplýva, že tieto dve hľadiská často nie sú dobre pochopené ani uplatňované. Preto treba objasniť, že podniky by mali zohľadňovať každé hľadisko významnosti samostatne, pričom by mali zverejňovať informácie, ktoré sú významné z oboch hľadísk, ako aj informácie, ktoré sú významné len z jedného hľadiska. (26)V článku 19a ods. 1 a článku 29a ods. 1 smernice 2013/34/EÚ sa od podnikov vyžaduje, aby zverejňovali informácie o piatich oblastiach vykazovania: obchodný model, politiky (vrátane zavedených postupov náležitej starostlivosti), výsledok uvedených politík, riziká a riadenie rizík a kľúčové ukazovatele výkonnosti relevantné pre podnikanie. Článok 19a ods. 1 smernice 2013/34/EÚ neobsahuje výslovné odkazy na iné oblasti vykazovania, ktoré používatelia informácií považujú za relevantné, pričom niektoré z nich sú v súlade so zverejneniami uvedenými v medzinárodných rámcoch vrátane odporúčaní pracovnej skupiny pre finančné informácie súvisiace s klímou. Požiadavky na zverejňovanie by sa mali vymedziť dostatočne podrobne, aby sa zabezpečilo, že podniky vykážu informácie o svojej odolnosti voči rizikám súvisiacim s aspektmi udržateľnosti. Okrem oblastí vykazovania určených v článku 19a ods. 1 a článku 29a ods. 1 smernice 2013/34/EÚ by sa preto od podnikov malo vyžadovať, aby zverejňovali informácie o svojej obchodnej stratégii a odolnosti obchodného modelu a stratégie voči rizikám súvisiacim s aspektmi udržateľnosti, všetky plány, ktoré môžu mať na zabezpečenie toho, aby ich obchodný model a stratégia boli zlučiteľné s prechodom na udržateľné a klimaticky neutrálne hospodárstvo; či a ako ich obchodný model a stratégia zohľadňujú záujmy zainteresovaných strán; akékoľvek príležitosti pre podnik vyplývajúce z aspektov udržateľnosti; vykonávanie tých aspektov obchodnej stratégie, ktoré ovplyvňujú aspekty udržateľnosti alebo sú nimi ovplyvnené; všetky ciele udržateľnosti stanovené podnikom a pokrok pri ich dosahovaní; úlohu správnej rady a vedenia, pokiaľ ide o aspekty udržateľnosti; hlavné skutočné a potenciálne nepriaznivé vplyvy spojené s činnosťami podniku a ako podnik identifikoval informácie, ktoré vykazuje. Ak sa vyžaduje zverejňovanie takých prvkov ako ciele a pokrok pri ich dosahovaní, samostatná požiadavka na zverejňovanie výsledkov politiky viac nie je potrebná. (27)S cieľom zabezpečiť súlad s medzinárodnými nástrojmi, ako sú hlavné zásady OSN v oblasti podnikania a ľudských práv a usmernenia OECD o náležitej starostlivosti v oblasti zodpovedného obchodného správania, by sa požiadavky na zverejňovanie informácií v rámci náležitej starostlivosti mali špecifikovať podrobnejšie, než v článku 19a ods. 1 písm. b) a článku 29a ods. 1 písm. b) smernice 2013/34/EÚ. Náležitá starostlivosť je postup, ktorý podniky vykonávajú na identifikáciu, prevenciu, zmierňovanie a nápravu hlavných skutočných a potenciálnych nepriaznivých vplyvov spojených s ich činnosťami, a ktorým sa určuje, ako riešia tieto nepriaznivé vplyvy. Vplyvy spojené s činnosťami podniku zahŕňajú vplyvy priamo spôsobené podnikom, vplyvy, ku ktorým podnik prispieva, a vplyvy, ktoré sú inak spojené s hodnotovým reťazcom podniku. Postup náležitej starostlivosti sa týka celého hodnotového reťazca podniku vrátane jeho vlastných operácií, jeho výrobkov a služieb, jeho obchodných vzťahov a jeho dodávateľských reťazcov. V súlade s hlavnými zásadami OSN v oblasti podnikania a ľudských práv sa skutočný alebo potenciálny nepriaznivý vplyv považuje za hlavný, ak patrí medzi najväčšie vplyvy spojené s činnosťami podniku na základe: závažnosti vplyvu na ľudí alebo životné prostredie; počtu jednotlivcov, ktorí sú alebo by mohli byť postihnutí, alebo rozsahu poškodenia životného prostredia a ľahkosti, s akou by sa škoda mohla napraviť, pričom by sa životné prostredie alebo situácia postihnutých osôb obnovili do stavu, ktorý bol predtým. (28)V smernici 2013/34/EÚ sa nevyžaduje zverejňovanie informácií o inom nehmotnom majetku, než je nehmotný majetok vykázaný v súvahe. Všeobecne sa uznáva, že informácie o nehmotnom majetku a iných nehmotných faktoroch vrátane interne vytvoreného nehmotného majetku sa vykazujú nedostatočne, čo bráni riadnemu posúdeniu vývoja, výkonnosti a pozície podniku a monitorovaniu jeho investícií. S cieľom umožniť investorom lepšie pochopiť rastúcu medzeru medzi účtovnou hodnotou mnohých podnikov a ich trhovým ocenením, ktorý sa pozoruje v mnohých odvetviach hospodárstva, by sa malo vyžadovať primerané vykazovanie nehmotného majetku. Preto treba vyžadovať, aby podniky zverejňovali informácie o nehmotnom majetku, ktorý nie je nehmotným majetkom vykázaným v súvahe, vrátane intelektuálneho kapitálu, ľudského kapitálu, ako aj rozvoja zručností, sociálneho kapitálu, vzťahového kapitálu a kapitálu dobrej povesti. Informácie o nehmotnom majetku by mali zahŕňať aj informácie týkajúce sa výskumu a vývoja. (29)V článku 19a ods. 1 a článku 29a ods. 1 smernice 2013/34/EÚ sa neuvádza, či informácie, ktoré sa majú vykazovať, majú byť výhľadové alebo sa majú týkať minulej výkonnosti. V súčasnosti neexistuje dostatok výhľadových zverejnení, ktoré osobitne oceňujú používatelia informácií o udržateľnosti. V článkoch 19a a 29a smernice 2013/34/EÚ by sa preto malo stanoviť, že vykazované informácie o udržateľnosti zahŕňajú výhľadové a retrospektívne informácie, ako aj kvalitatívne aj kvantitatívne informácie. Vykazované informácie o udržateľnosti by mali zohľadňovať aj krátkodobé, strednodobé a dlhodobé časové horizonty a podľa potreby obsahovať informácie o celom hodnotovom reťazci podniku vrátane jeho vlastných operácií, jeho produktov a služieb, jeho obchodných vzťahov a prípadne jeho dodávateľského reťazca. Informácie o celom hodnotovom reťazci podniku by zahŕňali informácie týkajúce sa jeho hodnotového reťazca v rámci EÚ a informácie, ktoré sa vzťahujú na tretie krajiny, ak sa hodnotový reťazec podniku rozšíri mimo EÚ. (30)V článku 19a ods. 1 a článku 29a ods. 1 smernice 2013/34/EÚ sa vyžaduje, aby podniky do odkazov na vykazovanie nefinančných informácií zahrnuli sumy vykázané v ročnej účtovnej závierke a dodatočné vysvetlenia k nim. V uvedených článkoch sa však nevyžaduje, aby podniky v správe o hospodárení uviedli odkazy na iné informácie, ani aby k nim pripojili dodatočné vysvetlenia. V súčasnosti teda chýba konzistentnosť medzi vykazovanými nefinančnými informáciami a ostatnými informáciami zverejnenými v správe o hospodárení. V tejto súvislosti treba stanoviť jasné požiadavky. (31)V článku 19a ods. 1 a článku 29a ods. 1 smernice 2013/34/EÚ sa vyžaduje, aby podniky poskytli jasné a odôvodnené vysvetlenie, prečo neuplatňujú politiky v súvislosti s jednou alebo viacerými z uvedených záležitostí, ak ich podnik neuplatňuje. Rôzne zaobchádzanie so zverejňovanými informáciami o politikách, ktoré môžu mať podniky, v porovnaní s ostatnými oblasťami vykazovania zahrnutými v uvedených článkoch, vyvolalo nejasnosti medzi vykazujúcimi podnikmi a neprispelo k zlepšeniu kvality vykazovaných informácií. Preto v smernici netreba zachovať toto rozdielne zaobchádzanie s politikami. V štandardoch sa určí, ktoré informácie sa musia zverejniť v súvislosti s každou oblasťou vykazovania uvedenou v článkoch 19a a 29a. (32)Podniky, na ktoré sa vzťahuje článok 19a ods. 1 a článok 29a ods. 1 smernice 2013/34/EÚ, môžu vychádzať z vnútroštátnych rámcov, rámcov Únie alebo medzinárodných rámcov vykazovania, a v takom prípade musia špecifikovať, z ktorých rámcov vychádzali. V smernici 2013/34/EÚ sa však od podnikov nevyžaduje, aby používali spoločný rámec alebo štandard vykazovania, a podnikom sa nebráni v tom, aby sa rozhodli, že nebudú používať vôbec žiadny rámec alebo štandardy týkajúce sa vykazovania. Podľa požiadaviek v článku 2 smernice 2014/95/EÚ Komisia v roku 2017 uverejnila nezáväzné usmernenia pre podniky patriace do rozsahu pôsobnosti uvedenej smernice. V roku 2019 Komisia uverejnila dodatočné usmernenia, konkrétne k vykazovaniu informácií týkajúcich sa klímy. V usmerneniach k vykazovaniu informácií týkajúcich sa klímy boli výslovne zahrnuté odporúčania osobitnej skupiny pre finančné informácie súvisiace s klímou. Dostupné dôkazy naznačujú, že tieto nezáväzné usmernenia nemali významný vplyv na kvalitu vykazovania nefinančných informácií podnikov patriacich do rozsahu pôsobnosti článkov 19a a 29a smernice 2013/34/EÚ. Dobrovoľný charakter usmernení znamená, že podniky ich môžu, ale nemusia uplatňovať. Usmernenia samy osebe preto nemôžu zabezpečiť porovnateľnosť informácií zverejnených rôznymi podnikmi alebo zverejnenie všetkých informácií, ktoré používatelia považujú za relevantné. Preto sú potrebné povinné spoločné štandardy vykazovania s cieľom zabezpečiť, aby boli informácie porovnateľné a aby sa zverejňovali všetky relevantné informácie. Na základe zásady dvojitej významnosti by štandardy mali zahŕňať všetky informácie, ktoré sú významné pre používateľov. Spoločné štandardy vykazovania sú potrebné aj na umožnenie auditu a digitalizácie vykazovania informácií o udržateľnosti, na uľahčenie dohľadu nad nimi a na ich presadzovanie. Na dosiahnutie pokroku v situácii,