Týmto návrhom by sa doplnila smernica o EO v niektorých bodoch, ako je vysvetlené v oddiele 5, pričom uvedené ustanovenia tejto smernice, ako aj jej článok 3 o vnútornom trhu, by zostali nedotknuté.

Smernica o EO od sprostredkovateľov nevyžaduje monitorovanie obsahu, ktorý hosťujú; dokonca zakazuje členským štátom ukladať všeobecnú povinnosť monitorovať alebo sa zapojiť do aktívneho hľadania skutočností, ktoré by naznačovali, že ide o nezákonnú činnosť (článok 15). Podľa smernice o EO sú sprostredkovatelia, konkrétne poskytovatelia takzvaných „hostiteľských“ služieb, oslobodení od zodpovednosti za akékoľvek nezákonné informácie, ktoré hosťujú (článok 14). Poskytovateľov možno v zmysle smernice o EO kvalifikovať ako poskytovateľov hostiteľských služieb len vtedy, ak nepoznajú predmetné informácie ani nad nimi nemajú kontrolu. Toto oslobodenie od zodpovednosti platí len vtedy, ak poskytovatelia zabezpečia, že v prípade zistenia nezákonného obsahu prijmú rýchle opatrenia na znemožnenie prístupu k nemu alebo ho odstránia.

Návrh je v súlade so zásadou subsidiarity aj proporcionality, pretože vo všeobecnosti zachováva prístup minimálnej harmonizácie a zlepšuje mechanizmy výnimiek a obchádzania. Členským štátom to umožní zohľadniť vlastné vnútroštátne okolnosti. Členské štáty v praxi prijali prísnejšie pravidlá, najmä pokiaľ ide o definíciu audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, vytváranie národných regulačných orgánov, podporu európskych diel, ochranu maloletých a komerčné oznamy.

Keďže niektoré z existujúcich pravidiel smernice o AVMS sú menej prísne ako pravidlá dohovoru, vykonanie pravidiel smernice o AVMS zo strany členských štátov EÚ, ktoré sú zmluvnými stranami dohovoru, by mohlo spôsobiť určité rozdiely medzi členskými štátmi EÚ v závislosti od toho, či sú zmluvnými stranami dohovoru, pokiaľ ide o ich medzinárodné záväzky. Platí to aj pre niektoré zmeny obsiahnuté v tomto návrhu, ktorými by sa do smernice o AVMS zaviedli ďalšie pravidlá, ktoré sú menej prísne ako pravidlá dohovoru.

So zreteľom na aktuálnu revíziu smernice o AVMS Komisia uskutočnila verejnú konzultáciu nazvanú „Smernica o AVMS – mediálny rámec pre 21. storočie“, ktorá prebiehala od 6. júla 2015 do 30. septembra 2015.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Možné úspory pre poskytovateľov služieb by boli obmedzené. Plánovanie reklamy je kľúčovým prvkom výstavby vysielania a kvantitatívne pravidlá stanovené v smernici o AVMS sú len malou časťou veľkého počtu parametrov zohľadnených v rámci stratégií plánovania televízneho vysielania zacielených na optimalizáciu diváckej základne a príjmov. Náklady spojené s výstavbou vysielania vrátane nákladov na IT sú bežnou situáciou, t. j. vznikajú aj v prípade absencie smernice o AVMS.

V rámci hodnotenia ex post boli komerčné oznamy identifikované ako jedna z oblastí, v ktorých by sa mohla poskytnúť väčšia pružnosť, najmä pokiaľ ide o televíznych vysielateľov.

V novej smernici by sa členským štátom uložila povinnosť zabezpečiť, že v rámci svojej zodpovednosti poskytovatelia platforiem na zdieľanie videí zavedú, najmä prostredníctvom koregulácie, vhodné opatrenia na: i) ochranu maloletých pred škodlivým obsahom a ii) ochranu všetkých obyvateľov pred podnecovaním nenávisti a násilností. V návrhu sa stanovuje, čo môžu tieto opatrenia zahŕňať, podľa vhodnosti v konkrétnom prípade. Systém by bol kompatibilný s výnimkou zo zodpovednosti pre poskytovateľov hostiteľských služieb uvedenou v článku 14 smernice o EO, pokiaľ sa toto ustanovenie uplatňuje v konkrétnom prípade, pretože tieto povinnosti sa týkajú zodpovedností poskytovateľa v organizačnej oblasti a neobsahujú žiadnu zodpovednosť za akékoľvek nezákonné informácie uložené na takýchto platformách.

Týmto návrhom sa dosahuje rovnováha medzi konkurencieschopnosťou a ochranou spotrebiteľov dvoma spôsobmi: prvým je zavedenie väčšej pružnosti pre všetky audiovizuálne mediálne služby v oblasti umiestňovania produktov a sponzorstva a zvýšenie pružnosti pre televízne vysielanie. Hodinové obmedzenie sa nahrádza denným obmedzením na 20 % reklamy v čase medzi 07.00 hod. a 23.00 hod. (článok 23). Televízne filmy, kinematografické diela a spravodajstvo by mohli byť prerušované častejšie (článok 20) a izolované spoty by boli prípustné (článok 19). Po druhé, v budúcej smernici sa takisto posilňujú ustanovenia na ochranu maloletých pred nevhodnými audiovizuálnymi komerčnými oznamami o potravinách s vysokým obsahom tukov, soli/sodíka a cukrov a alkoholických nápojoch prípadnou podporou kódexov správania na úrovni EÚ (článok 9 ods. 2 a 4).

Revidovaná smernica vytvára vyrovnanejšie podmienky na podporu európskych diel tým, že služby na požiadanie majú povinnosť vyhradiť minimálne 20 % priestoru vo svojej ponuke európskym dielam a zabezpečiť primeranú viditeľnosť takýchto diel (článok 13). Článok 13 tiež umožňuje členským štátom, aby službám na požiadanie v ich právomoci a za určitých podmienok aj tým, ktoré sú usadené v inom členskom štáte, ale sú zamerané na ich vnútroštátne publikum, uložili platenie finančných príspevkov (priamych investícií alebo poplatkov určených národným filmovým fondom). S cieľom zabezpečiť, aby povinnosti týkajúce sa podpory európskych diel neohrozovali vývoj trhu a umožňovali vstup nových subjektov na trh, by sa tieto požiadavky nemali vzťahovať na spoločnosti bez významného postavenia na trhu. To platí najmä pre spoločnosti s nízkym obratom.

Pokiaľ ide o ochranu maloletých, revidovanou smernicou sa zosúlaďujú normy ochrany v televíznom vysielaní a službách na požiadanie. V článku 12 sa vyžaduje, aby programy, ktoré môžu narušiť telesný, duševný alebo morálny vývin maloletých, boli sprístupnené iba tak, aby ich maloletí nemohli za bežných okolností počuť ani sledovať. To platí bez ohľadu na to, či takéto programy vysielajú televízni vysielatelia alebo ich poskytujú na požiadanie poskytovatelia mediálnych služieb. S ohľadom na toto zosúladenie sa vypúšťa článok 27 súčasnej smernice (týkajúci sa len televízneho vysielania).

(3)Smernica 2010/13/EÚ by sa mala naďalej uplatňovať len na tie služby, ktorých hlavným účelom je poskytovanie programov s cieľom informovať, zabávať alebo vzdelávať. Hlavná požiadavka účelu by sa tiež mala považovať za splnenú, ak má služba audiovizuálny obsah a formu, ktoré sú oddeliteľné od hlavnej činnosti poskytovateľa služieb, ako sú samostatné časti online novín s audiovizuálnymi programami alebo videá vytvorené používateľmi, kedy ich hlavné časti možno považovať za oddeliteľné od ich hlavnej činnosti. Služby sociálnych médií nie sú zahrnuté, pokiaľ neposkytujú službu, ktorá spadá pod definíciu platformy na zdieľanie videí. Služba by sa mala považovať len za neoddeliteľný doplnok hlavnej činnosti na základe prepojenia medzi audiovizuálnou ponukou a hlavnou činnosťou. Kanály alebo iné audiovizuálne služby, za ktoré je redakčne zodpovedný poskytovateľ, môžu samy osebe predstavovať audiovizuálne mediálne služby, dokonca aj keď sú ponúkané v rámci platformy na zdieľanie videí, pre ktorú je charakteristická absencia redakčnej zodpovednosti. V takýchto prípadoch budú musieť poskytovatelia s redakčnou zodpovednosťou dodržiavať ustanovenia tejto smernice.

Členské štáty by nemali mať povolenie požadovať od poskytovateľov platforiem na zdieľanie videí v ich právomoci uplatňovanie prísnejších opatrení než tých, ktoré sú stanovené v smernici v znení zmien. Týmto nie sú dotknuté opatrenia, ktoré môžu členské štáty uplatňovať v súlade so smernicou 2000/31/ES, pokiaľ ide o nezákonný obsah uložený na platformách.

Členské štáty sú aj naďalej viazané pravidlami smernice o EO. Preto by nemali mať povolenie ukladať poskytovateľom žiadnu všeobecnú povinnosť monitorovať obsah alebo sa aktívne zapájať do vyšetrovania, čo však nevylučuje možnosť ukladať požiadavky monitorovania v konkrétnych prípadoch (článok 15 smernice o EO).

(23)Pri individuálnom posudzovaní toho, či je audiovizuálna mediálna služba na požiadanie so sídlom v inom členskom štáte zameraná na divákov na danom území, by sa členský štát mal riadiť ukazovateľmi, ako sú napríklad reklama alebo iné propagačné akcie konkrétne zacielené na zákazníkov na danom území, hlavný jazyk služby alebo existencia obsahu alebo komerčných oznamov zameraných konkrétne na divákov v členskom štáte, v ktorom sa prijímajú.

(22)Na zabezpečenie primeranej úrovne investícií do európskych diel by mali členské štáty môcť stanoviť finančné záväzky voči poskytovateľom služieb na požiadanie so sídlom na ich území. Tieto povinnosti môžu mať podobu priamych príspevkov na produkciu európskych diel a nadobudnutie práv na tieto diela. Členské štáty môžu uložiť aj poplatky splatné fondu na základe príjmov za služby na požiadanie poskytované na ich území a zacielené na toto územie. Táto smernica objasňuje, že vzhľadom na priamu súvislosť medzi finančnými záväzkami a rôznymi kultúrnymi politikami členských štátov môžu členské štáty uložiť takéto finančné záväzky aj poskytovateľom služieb na požiadanie, ktorí majú sídlo v inom členskom štáte, ale zameriavajú sa na ich územie. V tomto prípade by mali byť finančné záväzky platené iba z príjmov vzniknutých na základe publika v tomto členskom štáte.

(20)Mnohí vysielatelia sú súčasťou väčších mediálnych skupín a vysielajú oznámenia nielen v súvislosti s vlastnými programami a vedľajšími produktmi, ktoré sú priamo odvodené od týchto programov, ale aj v súvislosti s programami ostatných subjektov patriacich do tej istej mediálnej skupiny. Vysielací čas vyhradený pre oznamy vysielateľa v súvislosti s programami ostatných subjektov patriacich do tej istej mediálnej skupiny by nemali byť zahrnuté do maximálneho denného vysielacieho času, ktorý je možné vyhradiť pre reklamu a telenákup.

(19)Hoci táto smernica nezvyšuje celkový objem prípustného reklamného času medzi 7.00 hod. a 23.00 hod., je dôležité, aby vysielatelia mali väčšiu pružnosť a aby mohli rozhodnúť o tom, kedy sa má odvysielať reklama s cieľom maximalizovať dopyt inzerentov a počet divákov. Hodinové obmedzenie by sa preto malo zrušiť, pričom by sa malo zaviesť denné obmedzenie 20 % reklamy medzi 7.00 hod. a 23.00 hod.

(18)Keďže nárast počtu nových služieb priniesol divákom väčšie možnosti výberu, vysielatelia majú väčšiu pružnosť pri vkladaní reklamných a telenákupných spotov, ak to neprimerane nenarúša integritu programov. Na zachovanie špecifického charakteru európskeho televízneho prostredia by však mali prerušenia kinematografických diel a televíznych filmov, ako aj niektorých kategórií programov, ktoré ešte potrebujú špecifickú ochranu, zostať obmedzené.

(17)Ukázalo sa, že pravidlo, podľa ktorého by výrobku nemala byť pripisovaná neprimeraná dôležitosť, sa v praxi ťažko uplatňuje. Navyše obmedzuje využívanie umiestňovania produktov, ktoré samozrejme zahŕňa určitú úroveň výrazného zobrazenia na účel vytvárania hodnoty. Požiadavky na programy obsahujúce umiestňovanie produktov by sa preto mali zamerať na jasné informovanie divákov o existencii umiestnenia produktu a zabezpečenie toho, aby nebola ovplyvnená redakčná nezávislosť poskytovateľa audiovizuálnych mediálnych služieb.

(16)Umiestňovanie produktov by nemalo byť prípustné v spravodajských a publicistických programoch, programoch o spotrebiteľských záležitostiach, náboženských programoch a programoch so značným podielom detského publika. Z dôkazov konkrétne vyplýva, že umiestňovanie produktov a vložená reklama môžu ovplyvniť správanie detí, pretože často nedokážu rozpoznať komerčný obsah. Preto treba naďalej zakazovať umiestňovanie produktov v programoch so značným podielom detského publika. Programy o spotrebiteľských záležitostiach sú programy, ktoré ponúkajú divákom poradenstvo vrátane recenzií nákupov výrobkov a služieb. Povolením umiestňovania produktov do takýchto programov by zanikla možnosť jasného rozlišovania medzi reklamným a redakčným obsahom pre divákov, ktorí môžu v takýchto programoch očakávať skutočné a pravdivé hodnotenie výrobkov alebo služieb.

(14)Sponzorstvo je dôležitým prostriedkom na financovanie audiovizuálnych mediálnych služieb alebo programov, pričom zahŕňa propagáciu mena fyzickej alebo právnickej osoby, ochrannej známky, dobrého mena, činností alebo výrobkov. Na to, aby sponzorstvo ako také predstavovalo hodnotnú formu reklamnej techniky pre inzerentov a poskytovateľov audiovizuálnych mediálnych služieb, sponzorské odkazy môžu obsahovať propagačné odkazy na výrobky alebo služby sponzora, hoci nemusia priamo podporovať nákup tovarov a služieb. Sponzorské odkazy by mali naďalej jasne informovať divákov o existencii sponzorskej zmluvy. Obsah sponzorovaných programov by nemal byť ovplyvnený tak, aby bola dotknutá redakčná nezávislosť poskytovateľa audiovizuálnej mediálnej služby.

(11)Podobne by sa členské štáty mali nabádať, aby zabezpečili, že samoregulačné a koregulačné kódexy správania sa budú používať na účinné obmedzenie vystavenia detí a maloletých audiovizuálnym komerčným oznamom o alkoholických nápojoch. Na úrovni Únie a jednotlivých štátov existujú určité koregulačné alebo samoregulačné systémy s cieľom zodpovedne propagovať alkoholické nápoje, a to aj v audiovizuálnych komerčných oznamoch. Tieto systémy by sa mali naďalej podporovať, najmä ak je ich cieľom zabezpečiť, aby súčasťou audiovizuálnych komerčných oznamov o alkoholických nápojoch boli upozornenia na dôležitosť zodpovedného pitia.

(10)Existujú určité všeobecne uznávané usmernenia v oblasti výživy na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni, ako je profilový nutričný model Regionálneho úradu Svetovej zdravotníckej organizácie (WHO) pre Európu, s cieľom rozlišovať potraviny na základe ich výživového zloženia v kontexte televíznej reklamy na potraviny zameranej na deti. Členské štáty by mali byť podnecované k zabezpečeniu toho, aby sa samoregulačné a koregulačné kódexy správania používali na účinné zníženie vystavenia detí a maloletých audiovizuálnym komerčným oznamom o potravinách a nápojoch, ktoré majú vysoký obsah soli, cukru alebo tuku, prípadne ktoré inak nespĺňajú tieto vnútroštátne alebo medzinárodné výživové usmernenia.

(8)V záujme zabezpečenia súdržnosti a právnej istoty pre podniky a orgány členských štátov by sa pojem „podnecovanie k nenávisti“ mal v primeranej miere zosúladiť s definíciou v rámcovom rozhodnutí Rady 2008/913/JHA z 28. novembra 2008 o boji proti niektorým formám a prejavom rasizmu a xenofóbie prostredníctvom trestného práva, v ktorom sa nenávistné prejavy vymedzujú ako „verejné podnecovanie k násiliu alebo nenávisti“. To by zahŕňalo zosúladenie základov, z ktorých vychádza podnecovanie k násiliu alebo nenávisti.

(7)Komisia vo svojom oznámení Európskemu parlamentu a Rade pod názvom „Lepšia právna regulácia v záujme lepších výsledkov – program EÚ“ zdôraznila, že pri zvažovaní rôznych alternatívnych politických riešení bude brať do úvahy regulačné, ako aj kvalitne navrhnuté neregulačné prostriedky, vychádzajúce zo Spoločenstva praxe a zásad pre lepšiu samoreguláciu a koreguláciu. Viaceré kódexy stanovené v oblastiach koordinovaných touto smernicou sa ukázali dobre navrhnuté, v súlade so zásadami pre lepšiu samoreguláciu a koreguláciu. Existencia legislatívnej podpory sa považuje za dôležitý faktor úspechu pri podpore dodržiavania samoregulačného alebo koregulačného kódexu. Rovnako je dôležité, aby kódexy stanovili osobitné ciele umožňujúce pravidelné, transparentné a nezávislé monitorovanie a hodnotenie cieľov určených v kódexoch. Odstupňované sankcie, ktorými sa zachová prvok proporcionality, sa zvyčajne považujú za účinný prístup pri presadzovaní programu. Tieto zásady by sa mali dodržiavať v rámci samoregulačných a koregulačných kódexov prijatých v oblastiach koordinovaných touto smernicou.

(5)Určenie právomoci vyžaduje posúdenie skutkového stavu vzhľadom na kritériá stanovené v smernici 2010/13/EÚ. Posúdenie takéhoto skutkového stavu by mohlo viesť k protichodným výsledkom. Pri uplatňovaní postupov spolupráce stanovených v článkoch 3 a 4 smernice 2010/13/EÚ je dôležité, aby Komisia mohla svoje zistenia založiť na spoľahlivých faktoch. Skupina európskych regulačných orgánov pre audiovizuálne mediálne služby (ERGA) by preto mala byť splnomocnená na predkladanie stanovísk o právomoci na žiadosť Komisie.

(24)Keď členské štáty ukladajú finančné príspevky poskytovateľom služieb na požiadanie, takéto príspevky by mali slúžiť na primeranú podporu európskych diel, pričom treba predchádzať rizikám dvojitého uloženia príspevkov pre poskytovateľov služieb. Ak preto členský štát, v ktorom má poskytovateľ sídlo, uloží finančný príspevok, musí vziať do úvahy aj všetky finančné príspevky uložené v členských štátoch, na ktoré sa poskytovateľ zameriava.

(25)S cieľom zabezpečiť, aby povinnosti týkajúce sa podpory európskych diel neohrozovali vývoj trhu a umožňovali vstup nových subjektov na trh, by sa tieto požiadavky nemali vzťahovať na spoločnosti bez významného postavenia na trhu. Je to najmä prípad spoločností s nízkym obratom a malou skupinou divákov a malých podnikov a mikropodnikov v zmysle odporúčania Komisie 2003/361/ES. Rovnako by mohlo byť nevhodné ukladať takéto požiadavky v prípadoch, keď by – vzhľadom na povahu alebo tému audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie – boli nerealizovateľné alebo neopodstatnené.

(26)Najmä v súvislosti s platformami na zdieľanie videí, na ktorých používatelia – najmä maloletí – čoraz častejšie sledujú audiovizuálny obsah, existujú nové výzvy. V tejto súvislosti sú čoraz výraznejším dôvodom na obavy škodlivý obsah a nenávistné prejavy uložené na platformách na zdieľanie videí. Je nevyhnutné stanoviť primerané pravidlá týkajúce sa uvedených záležitostí s cieľom chrániť maloleté osoby pred škodlivým obsahom a všetkých občanov pred obsahom zahŕňajúcim podnecovanie k násiliu alebo nenávisti.

(27)Pokiaľ ide o komerčné oznamy na platformách na zdieľanie videí, upravuje ich už smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES, v ktorej sa zakazujú nekalé obchodné praktiky podnikateľov voči spotrebiteľom vrátane zavádzajúcich a agresívnych praktík vyskytujúcich sa v službách informačnej spoločnosti. Pokiaľ ide o komerčné oznamy týkajúce sa tabakových a súvisiacich výrobkov na platformách na zdieľanie videí, existujúce zákazy stanovené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2003/33/ES, ako aj zákazy týkajúce sa oznamov v súvislosti s elektronickými cigaretami a plniacimi fľaštičkami podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/40/EÚ, zabezpečujú dostatočnú ochranu spotrebiteľov. Opatrenia stanovené v tejto smernici preto dopĺňajú opatrenia stanovené v smerniciach 2005/29/ES, 2003/33/ES a 2014/40/EÚ.

(28)Významná časť obsahu uloženého na platformách na zdieľanie videí nespadá pod redakčnú zodpovednosť poskytovateľa platformy na zdieľanie videí. Títo poskytovatelia však zvyčajne rozhodujú o organizácii obsahu, konkrétne programov alebo videí vytvorených používateľmi, a to aj automatickými prostriedkami alebo algoritmami. Preto by títo poskytovatelia mali mať povinnosť prijať vhodné opatrenia na ochranu maloletých pred obsahom, ktorý by mohol narušiť ich telesný, duševný alebo morálny vývin, a ochranu všetkých občanov pred podnecovaním k násiliu alebo nenávisti voči skupine osôb alebo členovi takejto skupiny na základe rodovej príslušnosti, rasy, farby pleti, náboženského vyznania, rodového pôvodu či národného alebo etnického pôvodu.

(29)Vzhľadom na povahu účasti poskytovateľov na obsahu uloženom na platformách na zdieľanie videí by tieto vhodné opatrenia mali byť zamerané na organizáciu obsahu a nie obsah ako taký. Príslušné požiadavky stanovené v tejto smernici by sa preto mali uplatňovať bez toho, aby bol dotknutý článok 14 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/31/ES, ktorý stanovuje výnimku zo zodpovednosti za nezákonné informácie uchovávané určitými poskytovateľmi služieb informačnej spoločnosti. Pri poskytovaní služieb uvedených v článku 14 smernice 2000/31/ES by sa tieto požiadavky mali uplatňovať aj bez toho, aby bol dotknutý článok 15 tejto smernice, ktorý vylučuje ukladanie všeobecnej povinnosti monitorovať takéto informácie a aktívne vyhľadávať fakty alebo okolnosti poukazujúce na nezákonné aktivity týmto poskytovateľom, pričom by však zároveň nemali byť dotknuté ani povinnosti monitorovania v konkrétnych prípadoch, a najmä bez vplyvu na nariadenia vnútroštátnych orgánov v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi.

(30)Pri vykonávaní príslušných opatrení, ktoré sa majú prijať na základe tejto smernice, je vhodné zapojiť poskytovateľov platforiem na zdieľanie videí v čo najväčšej možnej miere. Preto by mala byť podporovaná koregulácia.



S cieľom zabezpečiť jasný a jednotný prístup v tejto súvislosti v celej Únii by členské štáty nemali byť oprávnené vyžadovať, aby poskytovatelia platforiem na zdieľanie videí prijali prísnejšie opatrenia na ochranu maloletých pred škodlivým obsahom a všetkých obyvateľov pred obsahom zahŕňajúcim podnecovanie k násiliu alebo nenávisti, než sú opatrenia stanovené v tejto smernici. Treba však zachovať možnosť, aby členské štáty mohli prijať takéto prísnejšie opatrenia, ak je takýto obsah nezákonný, za predpokladu, že zachovajú súlad s článkami 14 a 15 smernice 2000/31/ES, a aby prijali opatrenia týkajúce sa obsahu webových stránok obsahujúcich alebo šíriacich detskú pornografiu, ako sa vyžaduje a povoľuje podľa článku 25 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/93/EÚ. Poskytovatelia platforiem na zdieľanie videí by takisto mali mať naďalej možnosť prijať prísnejšie opatrenia na dobrovoľnej báze.

(31)Pri prijímaní vhodných opatrení na ochranu maloletých pred škodlivým obsahom a na ochranu všetkých občanov pred obsahom zahŕňajúcim podnecovanie k násiliu alebo nenávisti v súlade s touto smernicou, by sa mali starostlivo vyvážiť uplatniteľné základné práva zakotvené v Charte základných práv Európskej únie. Týka sa to prípadne najmä práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života a ochrany osobných údajov, slobody prejavu a práva na informácie, slobody podnikania, zákazu diskriminácie a práv dieťaťa.

(32)Poskytovatelia platforiem na zdieľanie videí, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, poskytujú služby informačnej spoločnosti v zmysle článku 2 písm. a) smernice 2000/31/ES. Na týchto poskytovateľov sa teda vzťahujú pravidlá vnútorného trhu, ktoré sú stanovené v článku 3 uvedenej smernice, ak majú sídlo v členskom štáte. Je vhodné zabezpečiť, aby sa tie isté pravidlá uplatňovali na poskytovateľov platforiem na zdieľanie videí, ktorí nemajú sídlo v členskom štáte, s cieľom zabezpečiť účinnosť opatrení na ochranu maloletých a občanov stanovených v tejto smernici a zabezpečiť čo najvyrovnanejšie podmienky, pokiaľ títo poskytovatelia majú materskú spoločnosť alebo dcérsku spoločnosť, ktorá má sídlo v členskom štáte, alebo ak sú títo poskytovatelia členom skupiny a iný subjekt danej skupiny má sídlo v členskom štáte. Na tento účel by sa mali prijať opatrenia na určenie členského štátu, ktorý by sa mal považovať za sídlo týchto poskytovateľov. Komisia by mala byť informovaná o poskytovateľoch v právomoci každého členského štátu pri uplatňovaní pravidiel o usadení stanovených v tejto smernici a v smernici 2000/31/ES.

(33)Regulačné orgány členských štátov môžu dosiahnuť požadovaný stupeň štrukturálnej nezávislosti len vtedy, ak majú povahu nezávislých právnych subjektov. Členské štáty by preto mali garantovať nezávislosť národných regulačných orgánov od vlády, verejných orgánov a odvetvia s cieľom zaistiť nezaujatosť ich rozhodnutí. Touto požiadavkou nezávislosti by nemala byť dotknutá možnosť členských štátov menovať regulačné orgány s dohľadom na rôzne sektory, napríklad audiovizuálny alebo telekomunikačný sektor. Národné regulačné orgány by mali disponovať presadzovacími právomocami a zdrojmi potrebnými na výkon ich úloh, pokiaľ ide o personál, odborné znalosti a finančné prostriedky. Národné regulačné orgány ustanovené podľa tejto smernice by mali zabezpečiť rešpektovanie cieľov plurality médií, kultúrnej rozmanitosti, ochrany spotrebiteľa, vnútorného trhu a podporovania spravodlivej hospodárskej súťaže.

(34)Akákoľvek strana, na ktorú sa vzťahuje rozhodnutie národného regulačného orgánu, by mala mať právo na odvolanie pred subjektom, ktorý je nezávislý od zainteresovaných strán. Týmto subjektom môže byť súd. Odvolacím konaním by nemalo byť dotknuté rozdelenie kompetencií vo vnútroštátnych súdnych systémoch.

(35)Komisia s cieľom zabezpečiť konzistentné uplatňovanie audiovizuálneho regulačného rámca Únie vo všetkých členských štátoch ustanovila rozhodnutím Komisie z 3. februára 2014 skupinu európskych regulačných orgánov pre audiovizuálne mediálne služby (ERGA). Úlohou skupiny ERGA je radiť a asistovať Komisii pri snahe o zabezpečenie konzistentného vykonávania smernice 2010/13/EÚ vo všetkých členských štátoch a uľahčovať spoluprácu medzi národnými regulačnými orgánmi, ako aj medzi národnými regulačnými orgánmi a Komisiou.

(36)Skupina ERGA pozitívne prispieva ku konzistentnej regulačnej praxi a poskytuje Komisii poradenstvo o otázkach vykonávania na vysokej úrovni. Preto sa žiada, aby sa v tejto smernici formálne uznala a posilnila jej úloha. Skupina by preto touto smernicou mala byť opätovne ustanovená.

(37)Komisia by mala mať možnosť obrátiť sa na skupinu ERGA v akejkoľvek záležitosti súvisiacej s audiovizuálnymi mediálnymi službami a platformami na zdieľanie videí. Skupina ERGA by mala pomáhať Komisii tým, že jej poskytne odborné znalosti a poradenstvo a bude uľahčovať výmenu najlepších postupov. Komisia by predovšetkým mala so skupinou ERGA konzultovať uplatňovanie smernice 2010/13/EÚ s cieľom uľahčiť jej konzistentné vykonávanie na celom jednotného digitálnom trhu. Skupina ERGA by na požiadanie Komisie mala poskytovať stanoviská k takým záležitostiam, ako sú právomoci a kódexy správania Únie v oblasti ochrany maloletých osôb a nenávistných prejavov alebo audiovizuálne komerčné oznamy o potravinách s vysokým obsahom tuku, soli/sodíka a cukrov.

(38)Touto smernicou nie je dotknutá možnosť členských štátov ukladať povinnosti na zabezpečenie vyhľadateľnosti a dostupnosti obsahu všeobecného záujmu podľa vymedzených cieľov všeobecného záujmu, ako je pluralita médií, sloboda prejavu a kultúrna rozmanitosť. Takéto povinnosti by sa mali uložiť len vtedy, ak je to potrebné na splnenie cieľov všeobecného záujmu jasne vymedzených členskými štátmi v súlade s právom Únie. V tejto súvislosti by mali členské štáty najmä preskúmať potrebu regulačného zásahu s ohľadom na výsledky pôsobenia trhových síl. Ak sa členské štáty rozhodnú zaviesť pravidlá vyhľadateľnosti, mali by podnikom uložiť len primerané povinnosti vychádzajúce z legitímnych verejnopolitických záujmov.

(39)Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané najmä v Charte základných práv Európskej únie. Jej cieľom je najmä zabezpečiť plné rešpektovanie práva na slobodu prejavu, slobody podnikania, ako aj práva na súdne preskúmanie a podporovať uplatňovanie práv dieťaťa zakotvené v Charte základných práv Európskej únie.

(40)Ak sa má zabezpečiť základná sloboda prijímania informácií a úplná a riadna ochrana záujmov divákov v Únii, kľúčové je právo na prístup k programom informujúcim o politickom dianí. Vzhľadom na rastúcu dôležitosť audiovizuálnych médií pre spoločnosť a demokraciu by sa správy a vysielanie o politickom dianí mali cezhranične sprístupňovať v rámci celej EÚ, a to v čo najväčšom rozsahu a bez toho, aby boli dotknuté autorské práva.

(41)Táto smernica sa netýka pravidiel súkromného medzinárodného práva, najmä pravidiel upravujúcich právomoci súdov a právo uplatniteľné na zmluvné a nezmluvné záväzky.

(42)V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 k vysvetľujúcim dokumentom sa členské štáty zaviazali, že v odôvodnených prípadoch k oznámeniam o transpozičných opatreniach budú prikladať jeden alebo viacero dokumentov, v ktorých vysvetlia vzťah medzi prvkami určitej smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. Pri tejto smernici sa zákonodarca domnieva, že zaslanie takýchto dokumentov je odôvodnené.

(43)Smernica 2010/13/EÚ by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,