EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli14. 7. 2021 COM(2021) 558 final 2021/0203(COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o energetickej efektívnosti (prepracované znenie) (Text s významom pre EHP) {SEC(2021) 558 final} - {SWD(2021) 623 final} - {SWD(2021) 624 final} - {SWD(2021) 625 final} - {SWD(2021) 626 final} - {SWD(2021) 627 final}



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1. KONTEXT NÁVRHU V Európskej zelenej dohode prijatej v decembri 2019 Komisia stanovila, že ide o „novú stratégiu rastu, ktorej cieľom je transformovať EÚ na spravodlivú a prosperujúcu spoločnosť s moderným a konkurencieschopným hospodárstvom, ktoré efektívne využíva zdroje, kde budú do roku 2050 čisté emisie skleníkových plynov na nule a kde hospodársky rast nezávisí od využívania zdrojov. Jej cieľom je takisto ochraňovať, šetriť a zveľaďovať prírodný kapitál EÚ a chrániť zdravie a blaho občanov pred environmentálnymi rizikami a vplyvmi“. Ak sa majú tieto ciele dosiahnuť, „energetická efektívnosť musí mať prioritu“. Pri tejto príležitosti Komisia oznámila aj to, že predloží plán (spolu s posúdením vplyvu) s cieľom zodpovedne zvýšiť cieľovú hodnotu Únie v oblasti zníženia emisií skleníkových plynov na rok 2030, a zaviazala sa, že do júna 2021 „preskúma príslušnú energetickú legislatívu a podľa potreby navrhne jej revíziu“. V marci 2020 Komisia predložila návrh európskeho klimatického predpisu na dekarbonizáciu Európy do roku 2050. Vo svojom pláne cieľov v oblasti klímy Komisia navrhla zvýšenie ambície Únie v oblasti zníženia emisií skleníkových plynov do roku 2030 na úroveň aspoň o 55 % nižšiu ako v roku 1990, čo je v porovnaní s existujúcou cieľovou hodnotou na úrovni 40 % výrazné zvýšenie. V pláne cieľov v oblasti klímy sa uvádzajú aj nevyhnutné opatrenia, ktoré je potrebné vykonať vo všetkých hospodárskych odvetviach, a to vrátane revízií kľúčových legislatívnych nástrojov, aby sa tieto ambicióznejšie ciele dosiahli a splnil sa záväzok Komisie uvedený v Európskej zelenej dohode predložiť komplexný plán na zodpovedné zvýšenie cieľovej hodnoty, ktorú Európska únia stanovila na rok 2030, na 55 %. Plán cieľov v oblasti klímy je aj v súlade s cieľom Parížskej dohody udržať zvyšovanie globálnej teploty výrazne pod úrovňou 2 °C a usilovať sa o jeho udržanie na úrovni 1,5 °C. V decembri 2020 schválila Európska únia záväznú cieľovú hodnotu EÚ znížiť domáce emisie skleníkových plynov do roku 2030 v čistom aspoň o 55 % v porovnaní s rokom 1990. Európska rada dospela k záveru, že ambíciu v oblasti klímy je potrebné zvýšiť tak, aby podnietila udržateľný hospodársky rast, prispela k tvorbe kvalitných pracovných miest, zabezpečila občanom Únie zdravotné a environmentálne prínosy a podporou inovácie v oblasti zelených technológií prispievala k dlhodobej konkurencieschopnosti hospodárstva Únie. Európsky parlament a Rada dospeli 22. apríla 2021 k predbežnej politickej dohode, aby sa do roku 2030 dosiahlo zníženie úrovne emisií skleníkových plynov aspoň o 55 %. Touto dohodou sa stanovuje rámec opatrení na zníženie emisií skleníkových plynov v nachádzajúcich desaťročiach, ktorý sa však musí vykonať prostredníctvom osobitných právnych predpisov, aby sa tieto zníženia uskutočnili. Z prognóz vyplýva, že ak sa súčasné politiky vykonajú v plnej miere, zníženia emisií skleníkových plynov do roku 2030 budú na úrovni nižšej približne o 45 % ako v roku 1990, ak nerátame emisie z využívania pôdy a absorpcie, a približne o 47 %, ak sa využívanie pôdy zaráta. V pláne cieľov v oblasti klímy do roku 2030 sa teda načrtáva súbor opatrení požadovaných vo všetkých hospodárskych odvetviach a spustenie revízií kľúčových legislatívnych nástrojov na dosiahnutie týchto ambicióznejších cieľov. Na jeho vykonanie bol v pracovnom programe Európskej komisie na rok 2021 oznámený balík Fit for 55 na zníženie emisií skleníkových plynov aspoň o 55 % do roku 2030 a na dosiahnutie klimaticky neutrálnej Európy do roku 2050. Balík sa bude týkať najrôznejších oblastí politík vrátane energetickej efektívnosti, obnoviteľných zdrojov energie, využívania pôdy, zdaňovania energie, spoločného úsilia a obchodovania s emisnými kvótami. Energetická efektívnosť predstavuje kľúčovú oblasť činnosti, bez ktorej nie je možné dosiahnuť úplnú dekarbonizáciu hospodárstva Únie. Na základe smernice o energetickej efektívnosti dokázala Únia v rámci súčasnej politiky energetickej efektívnosti využiť nákladovo efektívne možnosti úspor energie. V decembri 2018 bola smernica o energetickej efektívnosti zmenená ako súčasť balíka opatrení v oblasti čistej energie pre všetkých Európanov, a to najmä tak, aby zahŕňala nový hlavný cieľ Únie v oblasti energetickej efektívnosti na rok 2030 na úrovni aspoň 32,5 % (v porovnaní s predpokladaným využívaním energie v roku 2030) a aby sa povinnosť úspor energie rozšírila a posilnila aj na obdobie po roku 2020. Hoci sa v dôsledku výnimočných okolností, ktoré vytvorila pandémia COVID-19, cieľová hodnota v oblasti energetickej efektívnosti na rok 2020 dosiahla, celková výška vnútroštátnych príspevkov oznámených členskými štátmi v národných energetických a klimatických plánoch (NEKP) nedosahuje úroveň ambície Únie 32,5 % na rok 2030. Tieto príspevky by súhrnne viedli k zníženiu konečnej energetickej spotreby o 29,4 % a primárnej energetickej spotreby o 29,7 % v porovnaní s prognózami v referenčnom scenári z roku 2007 na rok 2030. Znamenalo by to rozdiel medzi jednotlivými ambíciami vo výške 2,8 percentuálneho bodu v prípade primárnej energetickej spotreby a 3,1 percentuálneho bodu v prípade konečnej energetickej spotreby krajín EÚ27. Tento rozdiel má vplyv aj na úroveň úsilia potrebného na dosiahnutie vyššej ambície, pokiaľ ide o cieľové hodnoty v oblasti energetickej efektívnosti. Z posúdenia vplyvu plánu cieľov v oblasti klímy vyplýva, že dosiahnutie potrebných vyšších úrovní energetickej efektívnosti len prostredníctvom trhových síl, súčasnej organizácie trhu a vývoja technológií je nepravdepodobné, čo znamená, že je potrebné ďalšie úsilie. Z posúdenia vplyvu, ktorý je sprievodným dokumentom k tejto smernici, vyplýva, že je potrebné významne zintenzívniť zlepšovanie energetickej efektívnosti zo súčasnej úrovne ambície vo výške 32,5 %. Vyššia úroveň ambície si vyžaduje výraznejšiu podporu energetickej efektívnosti všade tam, kde je nákladovo efektívna, a to vo všetkých oblastiach energetického systému a vo všetkých relevantných sektoroch, ktorých činnosť má vplyv na potrebu energie, ako sú doprava, vodohospodárstvo a poľnohospodárstvo. Z dôvodu zvýšenia odberu vody a energie alebo zväčšujúceho sa tlaku na vodné zdroje v dôsledku zmeny klímy je osobitne dôležité riešiť prepojenie medzi vodou a energiou. Smernica o energetickej efektívnosti je významným predpokladom dosahovania pokroku smerom ku klimatickej neutralite do roku 2050, pričom energetická efektívnosť sa tu má vnímať ako samostatný zdroj energie. Kľúčovú úlohu energetickej efektívnosti podporuje zásada prvoradosti energetickej efektívnosti. Považuje sa za hlavnú zásadu energetickej politiky Únie a mala by sa zohľadňovať nielen v energetickom systéme, ale vo všetkých sektoroch a na všetkých úrovniach, a to aj v rámci finančného sektora. Riešenia v oblasti energetickej efektívnosti by sa mali v plánovacích a investičných rozhodnutiach zvažovať ako prvá možnosť pri stanovovaní nových pravidiel na strane ponuky a v ďalších oblastiach politiky. Táto zásada sa považuje za kľúčový prvok stratégie pre integráciu energetického systému. Hoci je potenciál na úspory energie naďalej vo všetkých sektoroch na vysokej úrovni, osobitnú výzvu predstavuje sektor dopravy, keďže zodpovedá za 30 % konečnej energetickej spotreby, a sektor budov, keďže 75 % fondu budov Únie má nízku energetickú hospodárnosť. Ďalším dôležitým sektorom, ktorému sa venuje zvýšená pozornosť, je sektor informačných a komunikačných technológií (IKT), ktorý zodpovedá za 5 – 9 % celkovej svetovej spotreby elektriny a za viac ako 2 % všetkých emisií. V roku 2018 bola spotreba energie dátových centier v Únii 76,8 TWh. Do roku 2030 sa očakáva nárast na 98,5 TWh, teda o 28 %. Tento nárast v absolútnom vyjadrení možno vyjadriť aj relatívne: v rámci EÚ zodpovedali v roku 2018 dátové centrá za 2,7 % dopytu po elektrine, pričom do roku 2030, ak bude pokračovať súčasný vývoj, to bude 3,21 %. Už v európskej digitálnej stratégii sa upozorňovalo na potrebu dosiahnuť mimoriadne energeticky efektívne a udržateľné dátové centrá, ako aj zaviesť opatrenia v oblasti transparentnosti pre telekomunikačných operátorov v súvislosti s ich environmentálnou stopou. Verejný sektor ako taký je dôležitým hospodárskym subjektom, ktorý zodpovedá približne za 5 až 10 % celkovej konečnej energetickej spotreby Únie. Celkový podiel Únie na verejných zákazkách pridelených ústredným orgánom štátnej správy sa odhaduje na približne 16 %. Na úrovni členských štátov dosahuje tento podiel od 5 % do 86 %. Verejné budovy podľa odhadov využívajú približne 2 % konečnej spotreby energie Únie. V celom verejnom sektore stále existuje potenciál na nákladovo efektívne úspory pri obnove aj energetickom manažérstve existujúcich budov, ako aj pri budúcom obstarávaní energeticky efektívnych budov, výrobkov a služieb. Jedným zo sektorov, v ktorých sa za posledné desaťročia dosiahli významné zlepšenia energetickej efektívnosti, je priemysel. Potenciál na nákladovo efektívne úspory však stále existuje. Polovicu konečnej energetickej spotreby Únie predstavuje vykurovanie a chladenie, ktoré je tak najväčším sektorom konečnej spotreby energie. V tomto sektore existuje ešte veľký potenciál na zníženie spotreby energie, pričom sa zároveň budú dosahovať potrebné teploty. Vykurovanie a chladenie preto zohrávajú mimoriadne dôležitú úlohu pri plnení ambície Únie v oblasti transformácie na čisté a uhlíkovo neutrálne hospodárstvo do roku 2050. Veľké úsilie je ešte potrebné vynaložiť v oblasti zlepšenia izolácie budov, ale aj tam existuje potenciál na efektívnejšie dodávky potrebného tepla alebo chladu. Straty energie pri premene, prenose a distribúcii energie môžu byť významné. Bez spoločných metodík a podávania správ je ťažké porovnať sústavy alebo prevádzkovateľov, prípadne merať výkonnosť. V Únii neexistuje jednotné vymedzenie strát energie, čo má za následok neoptimálnu kvalitu údajov, a to je potrebné vyriešiť. Sektor domácností zodpovedá približne za štvrtinu všetkej konečnej energetickej spotreby v Únii. Na túto spotrebu energie má významný vplyv správanie spotrebiteľov a občanov, pričom smernica o energetickej efektívnosti obsahuje viacero ustanovení, ktoré podporujú posilnenie postavenia občanov a spotrebiteľov. Nedostatočne dôsledné správanie spotrebiteľov a chýbajúce aspekty posilnenia ich postavenia pri podpore energetickej efektívnosti, a to najmä na miestnej úrovni, majú za následok, že spotrebitelia nie sú dostatočne motivovaní, aby zlepšovali energetickú efektívnosť a riešili vysoké počiatočné náklady a problém rozdielnej motivácie. Hoci sa v smernici o energetickej efektívnosti členským štátom už poskytujú stimuly na riešenie energetickej chudoby, kríza spôsobená pandémiou COVID-19 poukázala na to, že energetickú chudobu je potrebné naliehavo riešiť, ak chce Únia podľa dohody v rámci spoločného sociálneho záväzku z Porta vytvoriť sociálnu Európu, ktorá sa stará o potreby všetkých občanov, pretože im umožňuje zohrávať aktívnu úlohu pri zelenej transformácii, zmierňuje nepriaznivé vplyvy a na nikoho nezabúda. Čoraz viac Európanov môže mať najmä z dôvodu zvyšujúcich sa nákladov na energie a rastúcej nezamestnanosti problém dovoliť si základné energetické služby, a preto sa do centra pozornosti dostávajú úrovne energetickej chudoby v jednotlivých členských štátoch. Energetickou chudobou môžu byť v blízkej budúcnosti čoraz viac ohrozené aj domácnosti so strednými príjmami, keďže už dnes tvoria väčšinu domácností postihnutých energetickou chudobou domácnosti s (nižšími) strednými príjmami. Energetická efektívnosť sa považuje za najúčinnejšie riešenie na zmiernenie energetickej chudoby a prekonanie niektorých potenciálne negatívnych distribučných vplyvov opatrení v oblasti cenotvorby. Podľa Európskej zelenej dohody sa bude táto dvojaká výzva riešiť v smernici o energetickej efektívnosti, ako aj v ďalších iniciatívach v rámci balíka Fit for 55, najmä v rámci Sociálno-klimatického fondu, a potreby v oblasti klímy a sociálnej oblasti sa premenia na príležitosti. V tejto súvislosti prispejú zmeny k posilneniu smernice o energetickej efektívnosti tak, aby sa v nej lepšie riešili zostávajúce trhové prekážky a zlyhania, pretože zohľadnia všeobecnejšie ciele Európskej zelenej dohody, ktorá je zameraná na zabezpečenie udržateľného hospodárstva a plnenie záväzku na nikoho nezabudnúť. V návrhu sa teda posilnia rôzne ustanovenia smernice o energetickej efektívnosti, aby sa zabezpečil jej optimálny prínos k vyššej cieľovej hodnote v oblasti klímy na úrovni ambície spočívajúcej v znížení emisií skleníkových plynov do roku 2030 aspoň o 55 %, ako sa to stanovuje v pláne cieľov v oblasti klímy. • Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky Návrh je súčasťou širšieho politického rámca politík energetickej efektívnosti, v ktorých sa rieši potenciál energetickej efektívnosti v špecifických oblastiach politík vrátane budov [smernica 2010/31/EÚ (smernica o energetickej hospodárnosti budov)], výrobkov [smernica 2009/125/ES, nariadenie (EÚ) 2017/1369 a nariadenie (EÚ) 2020/740] a nariadenia 2018/1999 (EÚ) o riadení. Tieto politiky zohrávajú veľmi dôležitú úlohu pri dosahovaní úspor energie pri nahrádzaní výrobkov alebo výstavbe či obnove budov. Návrh je v súlade s návrhom na revíziu smernice o obnoviteľných zdrojoch energie. V tomto návrhu na prepracovanie smernice o energetickej efektívnosti sa stanovuje rámec pre ostatné politiky v oblasti energetickej efektívnosti, pretože sa v ňom stanovujú cieľové hodnoty energetickej efektívnosti a hlavné medzisektorové, ako aj konkrétnejšie opatrenia. Zameriava sa na úspory energie vo verejnom sektore, a to aj prostredníctvom povinností v oblasti každoročnej obnovy verejných budov, a zohľadňuje sa v ňom energetická efektívnosť pri obstarávaní tovaru, služieb, prác a budov. Jeho osobitný cieľ týkajúci sa verejných budov dopĺňa smernicu o energetickej hospodárnosti budov, v ktorej sa stanovujú normy a osobitné technické povinnosti v súvislosti s budovami. Verejný sektor slúži obyvateľstvu vo všeobecnosti, čiže aj zraniteľným odberateľom a tým, ktorým hrozí energetická chudoba, čím sa zabezpečuje, aby sa v súlade s cieľmi Európskej zelenej dohody na nikoho nezabudlo. Osobitné zameranie smernice o energetickej efektívnosti na verejný sektor je mimoriadne dôležité na to, aby mohla ísť príkladom pri podpore energetickej efektívnosti. Komisia začala preskúmanie smernice o energetickej hospodárnosti budov s cieľom predložiť návrh do konca roka 2021. Hoci v tejto chvíli nie je možné predpokladať výsledok tohto preskúmania, v tomto návrhu sa rešpektuje osobitná úloha smernice o energetickej hospodárnosti budov pri stanovovaní nákladovo optimálnych požiadaviek na energetickú hospodárnosť a zároveň sa posilňujú ustanovenia smernice o energetickej efektívnosti týkajúce sa vzorovej úlohy verejných subjektov, a to najmä pokiaľ ide o budovy (článok 5 a článok 6) a verejné obstarávanie (článok 7), čím sa zabezpečuje potrebný horizontálny rámec činnosti.

V smernici o energetickej efektívnosti sa stanovuje rámec plánovania vykurovania a chladenia na základe potenciálu členských štátov v oblasti energetickej efektívnosti a energie z obnoviteľných zdrojov. Takisto sa v nej uvádzajú politiky a opatrenia na monitorovanie využívania tohto potenciálu. Týmito politikami a opatreniami sa priamo podporuje dosahovanie cieľovej hodnoty v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov v sektore vykurovania a chladenia v zmysle článku 24 smernice o obnoviteľných zdrojoch energie. V revidovanom vymedzení účinného centralizovaného zásobovania teplom a chladom (článok 2 bod 43 smernice o energetickej efektívnosti) sa bude napríklad priamo podporovať zavádzanie energie z obnoviteľných zdrojov v oblasti centralizovaného zásobovania teplom a chladom. Týmito vedľajšími cieľmi sa zároveň prispeje k dosahovaniu cieľov smernice o energetickej efektívnosti v oblasti energetickej efektívnosti. Opatrenia plánovania pre sektor vykurovania a chladenia uvedené v smernici o energetickej efektívnosti budú okrem toho synchronizované s harmonogramom NEKP. Tým sa zabezpečí lepšia jednotnosť medzi NEKP, komplexnými posúdeniami a posúdeniami potenciálu energie z obnoviteľných zdrojov a využívania odpadového tepla a chladu v sektore vykurovania a chladenia podľa článku 15 ods. 7 smernice o obnoviteľných zdrojoch energie. Podrobnosti o podávaní správ o rôznych ustanoveniach smernice o energetickej efektívnosti sa stanovujú v nariadení o riadení [nariadenie (EÚ) 2018/1999]. Podľa tohto nariadenia musí každý členský štát zaviesť desaťročný integrovaný národný energetický a klimatický plán (NEKP) na roky 2021 – 2030, v ktorom sa uvádza, ako zamýšľa prispievať, okrem iného, k plneniu cieľovej hodnoty v oblasti energetickej efektívnosti na rok 2030. Nariadenie o riadení obsahuje aj osobitné požiadavky na stanovovanie cieľových hodnôt v oblasti energetickej efektívnosti, povinnosti v oblasti podávania správ, monitorovanie pokroku a nápravné opatrenia pre prípad nedostatočných ambícií a pokroku. Vplyvy zmien smernice bude potrebné analyzovať, čo si môže vyžadovať následnú zmenu nariadenia o riadení s cieľom zabezpečiť súdržnosť medzi týmito dvomi právnymi aktmi. S cieľom zabrániť prekrývaniu požiadaviek by sa mali do nariadenia o riadení po jeho revízii preniesť zjednodušené nové ustanovenia týkajúce sa najmä stanovovania indikatívnych národných príspevkov, mechanizmov na riešenie nedostatkov a povinností v oblasti podávania správ. Niektoré ustanovenia nariadenia o riadení môže byť potrebné znovu posúdiť na základe navrhovaných zmien tejto smernice. Smernica o energetickej efektívnosti súvisí s ďalšími právnymi predpismi v oblasti energetickej efektívnosti, t. j. so smernicou o energetickej hospodárnosti budov, smernicou Únie o ekodizajne a nariadeniami Únie o energetickom označovaní a označovaní pneumatík. V týchto nástrojoch sa stanovujú minimálne výkonnostné normy, ale nevyžaduje sa v nich žiadne zvýšenie mier náhrad ani výber možností, ktoré by boli efektívnejšie než požadované minimum. K hlavným mechanizmom, ktoré majú členské štáty k dispozícii pri plnení požiadaviek smernice o energetickej efektívnosti na zvýšenie úspor energie nad úroveň prirodzených mier, patrí stimulovanie výmeny energeticky nehospodárnych zariadení a stimulovanie výberu hospodárnejších možností. Každý nástroj slúži na riešenie iného aspektu energetickej efektívnosti, v konečnom dôsledku však vedie k rovnakému cieľu, ktorým je zlepšenie energetickej efektívnosti a dosahovanie celkovej cieľovej hodnoty, ktorú si Únia v oblasti energetickej efektívnosti stanovila. V iných oblastiach smernica o energetickej efektívnosti dopĺňa iné právne predpisy, čím sa zintenzívňuje dôraz na energetickú efektívnosť, čo má za následok zvyšovanie celkového objemu úspor energie, napríklad v oblastiach opatrení týkajúcich sa verejného obstarávania, energetických sietí a vykurovania a chladenia. • Súlad s ostatnými politikami Únie Zmeny štruktúry politiky smernice o energetickej efektívnosti súvisia s existujúcimi a plánovanými politikami a opatreniami vrátane mechanizmov a opatrení v oblasti cenotvorby a iných oblastiach. Smernica o energetickej efektívnosti, v ktorej sa riešia existujúce trhové prekážky brániace energetickej efektívnosti, pôsobí spoločne so zavedením obchodovania s emisnými kvótami na palivá používané v budovách, čím sa zabezpečuje skrátenie času návratnosti investícií do energetickej efektívnosti a posilňuje zdôvodnenie projektu opatrení v oblasti energetickej efektívnosti v celej Únii. V pláne cieľov v oblasti klímy sa preukázalo, že na zabezpečenie nákladovo najefektívnejšieho spôsobu dosiahnutia cieľovej hodnoty zníženia emisií skleníkových plynov o 55 % je potrebná kombinácia regulačného zásahu a stanovovania cien uhlíka. Dosiahnutie rovnováhy medzi stanovovaním cien uhlíka a regulačnými politikami je pri nákladovo efektívnom dosahovaní zvýšenej cieľovej hodnoty v oblasti klímy mimoriadne dôležité, pričom zmierňovanie vplyvov nákladov na emisie oxidu uhličitého sa prenesie najmä na zraniteľných odberateľov a konečných spotrebiteľov. Obchodovanie s emisnými kvótami zároveň povedie k dodatočným príjmom z aukcií s kvótami, ktoré možno prerozdeliť medzi členské štáty a v rámci členských štátov s cieľom podporiť zraniteľných a energeticky chudobných koncových používateľov pri platení účtov a obnove budov. V balíku Fit for 55 sa spájajú príslušné nástroje politiky, ktoré môžu prispieť k zníženiu emisií skleníkových plynov o 55 %, pričom sú zamerané na súdržné a proporcionálne dosahovanie tejto cieľovej hodnoty v rámci ostatných príslušných nariadení a smerníc. Platí to najmä pre smernicu o energetickej efektívnosti, smernicu o obnoviteľných zdrojoch energie, systém EÚ na obchodovanie s emisiami, nariadenie o záväznom ročnom znižovaní emisií skleníkových plynov, využívanie pôdy, zmeny vo využívaní pôdy a lesné hospodárstvo, zdaňovanie energie a emisné normy CO2 pre vozidlá. Súdržnosť medzi jednotlivými iniciatívami v rámci balíka Fit for 55 sa považuje za kľúčovú na zabezpečenie toho, aby jednotlivé nástroje politiky balíka vrátane smernice o energetickej efektívnosti čo najúčinnejšie prispievali k dosahovaniu vyššej cieľovej hodnoty v oblasti klímy na úrovni 55 %. Tieto politiky EÚ prispievajú k dosahovaniu cieľov smernice o energetickej efektívnosti, a to najmä k cieľovej hodnote v oblasti energetickej efektívnosti. Cieľové hodnoty a opatrenia uvedené v smernici o energetickej efektívnosti budú zabezpečovať účinnejšie prepojenia a synergie s ostatnými politikami Únie. Smernica o energetickej efektívnosti je významne prepojená so smernicou o obnoviteľných zdrojoch energie, a to najmä v súvislosti s vykurovaním a chladením, keďže tieto sektory takisto prispievajú k dosahovaniu cieľov stratégie pre integráciu energetického systému. V smernici o energetickej efektívnosti sa uvádza posilnený rámec plánovania, pokiaľ ide o identifikovanie potenciálu energetickej efektívnosti a energie z obnoviteľných zdrojov v oblasti vykurovania a chladenia, a vyžaduje sa, aby členské štáty vykonávali politiky a opatrenia na využívanie tohto potenciálu. Týmito politikami a opatreniami sa priamo podporuje dosahovanie cieľovej hodnoty v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov v sektore vykurovania a chladenia v zmysle v článku 23 smernice o obnoviteľných zdrojoch energie. Týmito cieľovými hodnotami sa zároveň prispieva k dosahovaniu cieľov v oblasti energetickej efektívnosti stanovených v článku 23 smernice o energetickej efektívnosti a k plneniu celej smernice o energetickej efektívnosti. V systéme EU ETS sa zavádza strop na emisie skleníkových plynov, ktorý sa časom znižuje. V nariadení o záväznom ročnom znižovaní emisií skleníkových plynov sa stanovujú záväzné ročné ciele v oblasti emisií skleníkových plynov pre členské štáty, ktoré sa týkajú emisií skleníkových plynov zo sektorov, na ktoré sa nevzťahuje systém EU ETS, ako sú budovy, doprava a poľnohospodárstvo. V nariadení o záväznom ročnom znižovaní emisií skleníkových plynov sa stimuluje súlad so smernicou o energetickej efektívnosti, najmä s povinnosťou v oblasti úspor energie. Požiadavkou na doplnkovosť v rámci povinnosti v oblasti úspor energie sa členské štáty motivujú, aby vykonávali vnútroštátne politiky a opatrenia, v rámci ktorých sa prekračujú požiadavky na minimálne úrovne energetickej hospodárnosti stanovené na úrovni Únie (napr. prísnejšie vnútroštátne stavebné zákony a programy na podporu vyšších tried elektrických spotrebičov). Opatrenia v oblasti cenotvorby, akými sú systém EU ETS a smernica o zdaňovaní energie, finančne zatraktívňujú investície do energetickej efektívnosti, no neriešia sa nimi trhové prekážky, ktoré vedú k suboptimálnej úrovni investícií. Preto síce dopĺňajú právne predpisy o energetickej efektívnosti, ale nenahrádzajú ich. Kým sa všetky opatrenia a ciele navrhované v balíku Fit for 55 naplno prejavia a zbavia európskych občanov závislosti od fosílnych palív a stúpajúcich nákladov na energiu, môžu niektoré opatrenia viesť počas prechodného obdobia k významným distribučným vplyvom. Rozšírenie systému EU ETS na sektor budov a dopravy by malo podľa očakávaní vyústiť do zvýšenia cien energie, keďže dodávatelia paliva pravdepodobne prenesú náklady na emisie oxidu uhličitého na spotrebiteľov, čo môže mať vplyv na zraniteľných odberateľov a konečných spotrebiteľov závislých od fosílnych palív alebo na ľudí, ktorým hrozí energetická chudoba. Opatrenia sú zacielené na uľahčenie transformácie na európskej aj vnútroštátnej úrovni. V balíku Fit for 55 sa navrhujú osobitné opatrenia v rámci smernice o energetickej efektívnosti a nový nástroj financovania na základe príjmov z nového systému ETS, ktorý je určený na zmiernenie vplyvu vyšších nákladov na spotrebiteľov v dôsledku zavedenia ceny emisií oxidu uhličitého v sektore cestnej dopravy a budov. Je mimoriadne dôležité zabezpečiť, aby sa investície do energetickej efektívnosti uskutočňovali v prospech najzraniteľnejších skupín v našich spoločnostiach. Pri zmierňovaní týchto vplyvov môžu pomôcť podporné opatrenia na posilnenie povinnosti v oblasti úspory energie a posilnenie postavenia a ochrany zraniteľných odberateľov, prípadne ľudí žijúcich v sociálnych bytoch. Kombinovaný účinok opatrení navrhovaných v rámci smernice o energetickej efektívnosti a nového nástroja financovania vychádzajúceho z príjmov z obchodovania s emisnými kvótami v nových sektoroch prispeje k efektívnemu riešeniu možných negatívnych sociálnych účinkov v duchu solidarity. Príjmy zo systému EU ETS, a to aj z obchodovania s emisnými kvótami v nových sektoroch, budú okrem toho naďalej dostupné pre členské štáty na financovanie opatrení zameraných na zlepšovanie energetickej efektívnosti, systémov centralizovaného zásobovania teplom a izolácie alebo na zabezpečovanie finančnej podpory domácnostiam s nízkymi a strednými príjmami. Na riešenie sociálnych vplyvov obchodovania s emisnými kvótami v dvoch nových sektoroch budov a cestnej dopravy bol vytvorený Sociálno-klimatický fond (ďalej len „fond“). S cieľom zabezpečiť, aby rozpočet Únie zvládol tento dodatočný výdavok na fond Komisia súčasne s nariadením o tomto fonde predkladá aj návrhy na zmenu nariadenia o viacročnom finančnom rámci na roky 2021 až 2027 a rozhodnutia Rady (EÚ, Euratom) 2020/2053 (ďalej len „rozhodnutie o vlastných zdrojoch“). Časť príjmov pochádzajúcich z obchodovania s emisnými kvótami v sektoroch cestnej dopravy a budov bude plynúť do rozpočtu Únie. Z fondu by sa mali poskytovať členským štátom finančné prostriedky na podporu opatrení a investícií zameraných na zvyšovanie energetickej hospodárnosti budov, vykonávanie zlepšení energetickej efektívnosti, obnovu budov a na dekarbonizáciu vykurovania a chladenia budov vrátane začlenenia výroby energie z obnoviteľných zdrojov, ako aj na financovanie mobility s nulovými a nízkymi emisiami. Členské štáty by mali na zrýchlenie ďalších štrukturálnych zmien popri investíciách zvážiť aj dočasnú priamu podporu zraniteľných domácností. Okrem toho a v súlade so stratégiou „vlna obnovy“ je finančná podpora Únie na investície do energetickej efektívnosti a obnovy budov, ktorá prispeje k riešeniu energetickej chudoby alebo k jej predchádzaniu, zahrnutá aj v množstve nových a existujúcich programov v rámci VFR a nástroja NextGenerationEU. Ďalším kľúčovým zdrojom financovania investícií do energetickej efektívnosti je Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti, v rámci ktorého sa členským štátom sprístupní celkovo 672,5 mld. EUR v grantoch a úveroch. V rámci celkového cieľa, ktorým je vyhradenie 37 % prostriedkov tohto mechanizmu na opatrenia v oblasti klímy, plánujú členské štáty vynaložiť významné sumy na investície do obnovy budov v súlade s usmernením Európskej komisie, ktoré budú osobitne zamerané na budovy s najhoršou energetickou hospodárnosťou a energeticky chudobné domácnosti. Z fondov politiky súdržnosti sa budú v rámci celkového 30 % cieľa v oblasti klímy a prostredníctvom tematického zamerania na cieľ politiky 2 naďalej vyčleňovať významné časti rozpočtu Únie na investície do energetickej efektívnosti a obnovy budov, zatiaľ čo z Programu InvestEU sa prostredníctvom vyhradených finančných nástrojov a technickej pomoci, najmä v podobe nástroja ELENA, zmobilizujú značné súkromné aj verejné investície v členských štátoch. Fond pre spravodlivú transformáciu s celkovým rozpočtom 17,5 mld. EUR bude zameraný na zmiernenie sociálnych a hospodárskych nákladov vyplývajúcich z transformácie na klimaticky neutrálne hospodárstvo, a to aj prostredníctvom investícií do energetickej efektívnosti a obnovy budov, čo bude mať dvojaký prínos spočívajúci v tvorbe pracovných miest na miestnej úrovni a v udržateľnom riešení energetickej chudoby. A napokon budú priority financovania z centrálne riadených programov ako LIFE alebo Horizont Európa zamerané na podporu spravodlivej a zelenej transformácie v súlade s cieľmi a povahou osobitných programov, t. j. zamerané na technologické a trhové inovácie a najlepšie postupy v oblasti vykonávania politiky energetickej efektívnosti. V právnych predpisoch EÚ o emisiách CO2 pre cestné vozidlá sa od výrobcov vyžaduje zníženie priemerných emisií CO2 výfukových plynov nového vozidlového parku v prípade všetkých vozidiel, ktoré predávajú. Boli zavedené predpisy pre ťažké úžitkové vozidlá, osobné vozidlá a ľahké úžitkové vozidlá. Tieto predpisy znamenajú, že výrobcovia musia buď zavádzať technológie na zlepšenie energetickej efektívnosti vozidiel (napríklad znižovaním ich aerodynamického alebo valivého odporu, prípadne efektívnosti hnacej sústavy), alebo používať zdroj energie so zníženými emisiami CO2. Prechod na plne elektrické hnacie sústavy zabraňuje stratám energie z motorov s vnútorným spaľovaním a vedie k tomu, že na jeden kilometer sa spotrebuje len zlomok koncovej energie. Zníženie spotreby energie v sektore dopravy v dôsledku právnych predpisov týkajúcich sa CO2 vozidiel sa premieta do vyčíslenia celkového cieľa EÚ v oblasti energetickej efektívnosti. Smernicou o energetickej efektívnosti sa zabezpečia synergie s opatreniami stratégie pre udržateľnú a inteligentnú mobilitu. V smernici sa členským štátom ponecháva plná flexibilita a diskrečná právomoc, pokiaľ ide o výber opatrení na dosiahnutie zníženia spotreby energie v doprave, no zároveň sa ňou stimuluje prijímanie opatrení v oblasti energetickej efektívnosti v sektore dopravy. Smernicu o energetickej efektívnosti dopĺňa aj akčný plán pre obehové hospodárstvo. Navrhovanie výrobkov a infraštruktúr s dlhšou životnosťou alebo opätovné používanie a recyklovanie surovín vedie k nižšej spotrebe energie a k nižším emisiám skleníkových plynov počas životnosti výrobkov a infraštruktúr. V stratégii „vlna obnovy“ sa kladie dôraz na zabezpečenie väčšej energetickej efektívnosti, nižšej uhlíkovej náročnosti počas životnosti a lepšej udržateľnosti budov v Európe. Zásady obehového hospodárstva môžu prispieť k znižovaniu znečistenia a emisií skleníkových plynov pochádzajúcich z materiálov používaných pri obnove budov. 2. PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA • Právny základ

Návrh je založený na článku 194 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ktorý je právnym základom pre opatrenia v oblasti energetiky. Navrhované opatrenia sú zamerané na zlepšenie energetickej efektívnosti vo všetkých sektoroch a v celom energetickom reťazci, a preto sa nimi presadzuje jeden z cieľov uvedených v článku 194, konkrétne podpora energetickej efektívnosti a úspor energie v súlade s článkom 194 ods. 1 písm. c). Keďže zmluva obsahuje konkrétny právny základ pre energetiku, je vhodné použiť ho. • Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci) Tento návrh sa zaoberá zásadou subsidiarity, keďže Únia nemá výlučné právomoci v oblasti energetickej politiky. Návrh vychádza z rastúceho významu energetickej efektívnosti ako politickej a hospodárskej výzvy a jej úzkeho prepojenia s politickými oblasťami bezpečnosti dodávky energií, zmeny klímy, vnútorného trhu a hospodárskeho a sociálneho rozvoja. Potreba opatrení na úrovni EÚ Opatrenia EÚ sa teda opodstatňujú na základe subsidiarity v súlade s článkom 191 ZFEÚ, keďže koordinácia na úrovni EÚ v podstate posilňuje energetickú bezpečnosť a zabezpečuje prínosy pre životné prostredie a klímu. Základné problémy spôsobujúce nedostatočné úspory energie (v porovnaní s optimálnou úrovňou z pohľadu spoločnosti) sú rovnaké v celej EÚ a vyskytujú sa všade. Opatrenia na úrovni Únie sú potrebné, aby sa zabezpečilo prispievanie členských štátov k záväznej cieľovej hodnote na úrovni EÚ v oblasti energetickej efektívnosti a k jej spoločnému a nákladovo efektívnemu dodržiavaniu. Členské štáty musia stanoviť vlastné úrovne ambícií vrátane trajektórií, ktoré zodpovedajú ich vnútroštátnym okolnostiam a súvislostiam. Povaha nástroja a skutočnosť, že cieľová hodnota v oblasti energetickej efektívnosti nie je na vnútroštátnej úrovni záväzná, sú v súlade so zásadou subsidiarity. Zohľadnením vnútroštátnych súvislostí a špecifík si členské štáty ponechávajú rovnakú úroveň flexibility pri výbere súboru politík, sektorov a prístupu na dosiahnutie požadovaných úspor energie do roku 2030. Vzhľadom na zvýšenie cieľovej hodnoty v oblasti klímy budú opatrenia Únie dopĺňať a posilňovať vnútroštátne a miestne opatrenia na zintenzívnenie úsilia v oblasti energetickej efektívnosti. V nariadení o riadení sa už predpokladá povinnosť Komisie konať v prípade nedostatočnej ambície členských štátov pri dosahovaní cieľových hodnôt Únie, čiže sa v ňom de facto formálne uznáva zásadná úloha opatrení Únie v tejto súvislosti, takže opatrenia EÚ sú opodstatnené na základe subsidiarity v súlade s článkom 191 ZFEÚ. Základné problémy spôsobujúce nedostatočné úspory energie (v porovnaní s optimálnou úrovňou z pohľadu spoločnosti) sú rovnaké v celej Únii a vyskytujú sa všade. Vzhľadom na externé náklady na spotrebu energie (napr. emisie skleníkových plynov, emisie látok znečisťujúcich ovzdušie, energetická bezpečnosť) budú opatrenia na zvýšenie energetickej efektívnosti a zníženie spotreby energie pravdepodobne viesť k prínosom presahujúcim hranice jednotlivých štátov. V prípade cezhraničných problémov nebudú opatrenia členských štátov pravdepodobne viesť k optimálnym výsledkom. Vzhľadom na existenciu vyššej cieľovej hodnoty v oblasti klímy, ktorá si vyžaduje vyššiu cieľovú hodnotu v oblasti energetickej efektívnosti, musia opatrenia Únie dopĺňať a posilňovať opatrenia na vnútroštátnej a miestnej úrovni. Okrem toho povaha nástroja a skutočnosť, že cieľová hodnota v oblasti energetickej efektívnosti nie je na vnútroštátnej úrovni záväzná, sú v súlade so zásadou subsidiarity. Zohľadnením vnútroštátnych súvislostí a špecifík si členské štáty ponechávajú rovnakú úroveň flexibility pri výbere súboru politík, sektorov a prístupu na dosiahnutie požadovaných úspor energie do roku 2030. Energetika však predstavuje oblasť politiky, v ktorej sú potrebné vysoké investície. Koordinovaným prístupom na úrovni Únie sa môže zabezpečiť dôvera, spoľahlivosť a kontinuita, čím sa zvýši pravdepodobnosť investovania a zapojenia zo strany najrôznejších aktérov. Politiky na úrovni Únie môžu zabezpečiť aj spravodlivú a vyváženú transformáciu v krajinách a regiónoch, ktorých hospodárstvo môže byť v dôsledku energetickej transformácie smerom k dekarbonizácii závažne ovplyvnené zmenami v štruktúre priemyslu alebo zamestnanosti. Koordinovanými činnosťami na úrovni Únie sa môže ďalej umožniť lepšie zohľadnenie rôznych úrovní schopností členských štátov konať. Externé náklady vznikajú vtedy, ak výrobou alebo spotrebou tovaru alebo služby vznikajú náklady (negatívny účinok) tretej strane. Pridaná hodnota EÚ Politiky energetickej efektívnosti predstavujú mimoriadne dôležitý mechanizmus na zníženie emisií skleníkových plynov a prispievajú k prínosom v oblasti životného prostredia, hospodárstva a sociálnej oblasti, ako sú lepšia kvalita ovzdušia, znížené účty za energie a lepšie zdravie. Cieľové hodnoty, ktoré Únia stanovila v oblasti energetiky a klímy na rok 2030, sú kolektívnymi cieľovými hodnotami. Z tohto hľadiska sa transformácia Únie na klimaticky neutrálny kontinent do roku 2050 môže lepšie dosiahnuť koordinovanými politikami Únie. Spoločný prístup je najefektívnejší spôsob zabezpečenia plnenia medzinárodných záväzkov. Konkrétne opatrenia na zníženie spotreby energie musia byť vykonané na úrovni členských štátov. Účinný rámec pre tieto činnosti je však potrebný na úrovni Únie. Koordinovaným a harmonizovaným prístupom na úrovni Únie sa umožnia a posilnia opatrenia členských štátov a zabezpečia štyri slobody. Spoločným prístupom Únie sa prispeje napríklad k vytvoreniu väčších trhov pre európskych dodávateľov, pracovníkov a tovar a zabezpečí sa uplatňovanie rovnakých povinností a pravidiel. Tým sa ochráni a posilní hospodárska súťaž. Spoločný prístup na úrovni Únie umožní spotrebiteľom uplatňovanie rovnakých základných práv a získavanie porovnateľných a jednoznačných informácií v celej Únii. Spoločný prístup Únie k energetickej efektívnosti umožní riešenie špecifických spoločných výziev, akou je aj potreba zmierniť energetickú chudobu. Zo skúseností s vykonávaním smernice o energetickej efektívnosti vyplýva, že spoločný rámec Únie je sociálne spravodlivý, vedie k znižovaniu nákladov, zvyšovaniu prínosov vyplývajúcich z vnútorného trhu a umožňuje vnútroštátnym tvorcom politík navzájom sa od seba učiť. Smernica o energetickej efektívnosti účinne dopĺňa a podnecuje ďalšie vnútroštátne opatrenia a opatrenia Únie. V politikách prijatých na úrovni Únie sa premieta úzke prepojenie politických oblastí zmeny klímy, bezpečnosti dodávok energie, udržateľnosti, životného prostredia, vnútorného trhu, ako aj sociálneho a hospodárskeho vývoja. Preto sa pri rozhodovaní o politikách a opatreniach a ich vykonávaní môžu zvažovať vplyvy na jednotnom trhu týkajúce sa rastu, investícií a vytvárania pracovných miest. Toto úsilie podporila osobitná skupina, ktorá zmobilizovala snahu členských štátov o dosiahnutie cieľových hodnôt v oblasti energetickej efektívnosti na rok 2020, čo si vyžadovalo pevný, zacielený a spoločný politický rámec v oblasti energetickej efektívnosti, aby bolo možné získať potrebné investície a spravodlivým a vyrovnaním spôsobom zabezpečiť úspory energie. Jednotný trh Únie je okrem toho silným stimulom nákladovej efektívnosti pri dosahovaní zníženia emisií skleníkových plynov. Spoločnými opatreniami Únie sa zabezpečí kolektívne dosahovanie cieľov politiky pri najnižších možných nákladoch. Preto sa celkové cieľové hodnoty kolektívne dosiahnu prostredníctvom koordinovanej činnosti na úrovni Únie, ktorou sa umožní a posilní úsilie na vnútroštátnej úrovni, keďže sa zabezpečí harmonizovanejší prístup, na základe ktorého bude možné vytvorenie príslušného rozsahu trhov pre európskych dodávateľov a zabezpečí sa, že sa na nich budú vzťahovať tie isté povinnosti a pravidlá. Okrem toho rámec na úrovni Únie zabezpečí investorom väčšiu istotu. Poskytne všeobecný impulz pre celý jednotný trh na investovanie do energeticky efektívnejších výrobkov všetkých druhov. Vymedzenie cieľov na úrovni Únie a na vnútroštátnej úrovni jednoznačne vypovedá o obrovskom úsilí, ktoré sa očakáva v oblasti energetickej efektívnosti, a prispieva k vymedzeniu veľkosti trhu s energeticky efektívnymi výrobkami a službami. Vyšle sa tým signál dodávateľom a výrobcom, aby sa viac usilovali o vývoj takýchto výrobkov. Dosahovanie energetickej efektívnosti a posilnenie postavenia spotrebiteľov si vyžadujú zmysluplné, presné a zrozumiteľné informácie o spotrebe energie a súvisiacich nákladoch, jednoduchý prístup na konkurenčný trh so stavebnými materiálmi (okná, izolácia atď.) a riešenia v oblasti vykurovania a chladenia, ako aj ďalšie výrobky, ktoré prispejú k zlepšeniu energetickej efektívnosti. Sú potrebné opatrenia špecifické pre príslušný sektor, zamerané napríklad na sektor vykurovania a chladenia, aby sa venovala primeraná pozornosť sektorom, v ktorých je potrebné dosiahnuť najväčšie zníženie emisií skleníkových plynov. Harmonizovaným plánovaním sa zabezpečuje porovnateľná kvalita vnútroštátnych politík a opatrení. Takisto sa ním zabezpečuje dostupnosť štruktúrovaných informácií o sektorových cieľoch a plánoch v členských štátoch, čím sa členským štátom a účastníkom trhu pomáha pri plánovaní činností. V prípade vykurovania a chladenia sa pomáha zabezpečiť dostatočný trh, a to prostredníctvom spoločných noriem pre dodávateľov vysokoúčinných zariadení na centralizované zásobovanie teplom a kombinovanú výrobu, aby bolo možné znížiť náklady a motivovať ich k inováciám a zlepšeniu ich ponuky.

Činnosťou na úrovni Únie možno odstrániť viacero prekážok brániacich verejným a súkromným investíciám, čím sa vyrieši nedostatočná koordinácia medzi rôznymi povoľujúcimi orgánmi na vnútroštátnej úrovni a zlepší administratívna kapacita na vykonávanie cezhraničných projektov a systémov podpory. V smernici o energetickej efektívnosti sa v podstate stanovuje celkový cieľ v oblasti energetickej efektívnosti, ale väčšina opatrení na jeho dosiahnutie sa ponecháva na členské štáty. Uplatňovaním zásady prvoradosti energetickej efektívnosti sa členským štátom ponecháva flexibilita. V smernici o energetickej efektívnosti sa stanovujú záväzné cieľové hodnoty v oblasti energetickej efektívnosti na úrovni Únie, nezavádzajú sa však záväzné cieľové hodnoty na vnútroštátnej úrovni v horizonte rokov 2020 a 2030. Členské štáty by mali stanoviť príspevok ku kolektívnemu dosahovaniu cieľovej hodnoty Únie v oblasti energetickej efektívnosti na základe vzorca uvedeného v smernici o energetickej efektívnosti. Povinnosťou dosiahnuť ročné zníženie spotreby energie vo verejnom sektore sa bude zabezpečovať plnenie vzorovej úlohy verejného sektora, pričom členské štáty si zachovajú úplnú flexibilitu, pokiaľ ide o výber opatrení na zlepšenie energetickej efektívnosti s cieľom dosiahnuť požadované zníženie konečnej energetickej spotreby. Okrem toho bude smernica o energetickej efektívnosti naďalej zabezpečovať požadovanú ročnú mieru obnovy naviazanú na podlahovú plochu budov. Rozsah tejto povinnosti je rozšírený aj na budovy vo vlastníctve verejných subjektov na území členského štátu. Týmto opatrením sa zabezpečí, aby členské štáty išli naďalej príkladom v modernizácii energetickej hospodárnosti budov, ktoré majú vo svojej pôsobnosti, pričom si zachovajú flexibilitu pri výbere opatrení. Okrem toho sa bude v smernici o energetickej efektívnosti poskytovať potrebný rámec na zabezpečenie vysokej energetickej hospodárnosti výrobkov, služieb, diel a budov zakúpených verejnými subjektmi a v prípade potreby zvažovať širšia udržateľnosť, ako aj sociálne a environmentálne aspekty a aspekty obehového hospodárstva. Harmonizovaným prístupom vrátane zohľadnenia aspektov energetickej efektívnosti pri postupoch verejného obstarávania sa zachová hospodárska súťaž, zabezpečia dlhodobé a nákladovo efektívne úspory energie a umožní pokračovanie úspor z rozsahu. Smernicou o energetickej efektívnosti sa rozšíria úspory energie tým, že sa zvýši miera úspor. Členské štáty by mali naďalej dosahovať nové ročné úspory energie vďaka politickým opatreniam vo všetkých sektoroch. Keďže povinnosť v oblasti úspor energie je účinným opatrením na zvýšenie energetickej efektívnosti v rôznych sektoroch, ide aj o účinný nástroj na podporu členských štátov pri zmierňovaní energetickej chudoby. Povinnosť v oblasti úspor energie znamená, že členské štáty budú musieť dosahovať individuálne vypočítaný podiel na celkovej sume úspor energie, ktorý sa vyžaduje v prípade zraniteľných odberateľov a konečných spotrebiteľov, ľudí postihnutých energetickou chudobou, prípadne ľudí žijúcich v sociálnych bytoch. Harmonizovaný prístup môže prispieť k spravodlivej energetickej transformácii v prípade všetkých európskych občanov. Povinnosť v oblasti úspor energie znamená, že členské štáty si zachovajú úplnú flexibilitu, pokiaľ ide o druhy politických opatrení, ich veľkosť, rozsah pôsobnosti a obsah. Smernicou o energetickej efektívnosti sa zabezpečí rovnaká úroveň základných zmluvných práv pre všetkých európskych občanov, pokiaľ ide o vykurovanie, chladenie a teplú úžitkovú vodu. Keďže smernica o energetickej efektívnosti si bude vyžadovať vykonanie určitých základných zmluvných práv odberateľov, vnútroštátne právomoci sa neobmedzia. Okrem toho sa vyžadujú rovnaké podmienky v celej EÚ, aj pokiaľ ide o informácie o spotrebiteľoch a činnosti zvyšovania povedomia. Členské štáty budú musieť prijať vhodné opatrenia, pričom o ich konkrétnej koncepcii môžu rozhodnúť na základe vlastného uváženia. Z vplyvov hospodárskej a zdravotnej krízy na úrovni celej Únie vyplýva, že harmonizovaný prístup je potrebný aj na posilnenie postavenia zraniteľných odberateľov a konečných spotrebiteľov, ako aj ľudí postihnutých energetickou chudobou, a na ich ochranu. Na zabezpečenie rovnakej úrovne ochrany a posilnenia postavenia sa v smernici o energetickej bezpečnosti vyžaduje prioritné vykonávanie a financovanie opatrení na zlepšenie energetickej efektívnosti v prípade týchto ľudí, čím sa podporia členské štáty aj pri zmierňovaní distribučných vplyvov. Sieť expertov, ktorá by sa mala zriadiť vo všetkých členských štátoch, uľahčí členským štátom vykonávanie týchto činností. Hoci sa vyžaduje, aby veľké podniky povinne vykonávali energetické audity, pretože úspory energie môžu byť značné, členské štáty si zachovajú flexibilitu pri vytváraní programov, ktorými sa budú MSP povzbudzovať k vykonávaniu energetických auditov. V sektore vykurovania a chladenia si členské štáty zachovávajú právomoci na vykonávanie komplexného posúdenia potenciálu vysokoúčinnej kombinovanej výroby a účinného centralizovaného zásobovania teplom a chladom, pričom môžu udeliť výnimky v oblasti rekuperácie odpadového tepla prostredníctvom vysokoúčinnej kombinovanej výroby alebo dodávok do siete centralizovaného zásobovania teplom alebo chladom. V smernici o energetickej efektívnosti sa členským štátom umožňuje zaviesť opatrenia a postupy na podporu zariadení kombinovanej výroby. Ak majú všetky členské štáty, národné regulačné orgány, prevádzkovatelia prenosovej a distribučnej sústavy prispieť k vytvoreniu jednotného trhu, mali by uplatňovať zásadu prvoradosti energetickej efektívnosti a zrušiť všetky regulačné, technické a neregulačné prekážky brániace zlepšeniu energetickej efektívnosti pri prevádzke energetických sústav. Rozvoj trhu s energetickými službami na zabezpečenie dostupnosti dopytu po energetických službách a ponuky energetických služieb zostáva naďalej na vlastnom uvážení členských štátov. V smernici o energetickej efektívnosti sa zachováva flexibilita členských štátov pri prijímaní opatrení na identifikovanie a riešenie regulačných a neregulačných prekážok brániacich zlepšeniu energetickej efektívnosti. Členské štáty a regióny sa budú povzbudzovať k tomu, aby v plnej miere využívali štrukturálne a investičné fondy a ďalšie finančné nástroje na pritiahnutie investícií do opatrení na zlepšenie energetickej efektívnosti, zmiernenie energetickej chudoby, ako aj všetkých distribučných vplyvov na zraniteľných odberateľov a konečných spotrebiteľov, ľudí postihnutých energetickou chudobou a ľudí žijúcich v sociálnych bytoch. Návrh je preto v súlade so zásadou subsidiarity. • Proporcionalita Podľa priloženého posúdenia vplyvu a v súlade so zásadou proporcionality navrhované úpravy celkovo nepresahujú rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie cieľov v rámci ambície vyššej energetickej efektívnosti vzhľadom na zvýšenú cieľovú hodnotu v oblasti klímy na rok 2030. Pokiaľ ide o cieľové hodnoty v oblasti energetickej efektívnosti, zmeny sú primerané stanovenej ambícii Únie na základe zvýšenej cieľovej hodnoty v oblasti klímy spočívajúcej v znížení emisií skleníkových plynov aspoň o 55 %, ako sa navrhuje v pláne cieľov v oblasti klímy. Viaceré zmeny spočívajú v stanovení celkovo primeraných špecifických cieľových hodnôt a povinností pre orgány verejnej správy, ktoré sa týkajú dosahovania úspor energie v určitých oblastiach – v oblasti verejného sektora a energetickej chudoby. Pokiaľ ide o povinnosť v oblasti úspor energie vo verejnom sektore, verejné subjekty sa vymedzujú v smernici o verejnom obstarávaní 2014/24/EÚ (verejní obstarávatelia). Členské štáty budú musieť vytvoriť databázu verejných subjektov obsahujúcu údaje o ich ročnej spotrebe energie. Pri navrhovanej povinnosti v oblasti znižovania spotreby energie sa členským štátom ponecháva značná flexibilita v tom, kde a ako sa majú úspory energie dosahovať. Vzhľadom na náklady a prínosy získané z vykonávania opatrení v oblasti úspor sa toto úsilie považuje za efektívne a primerané. Návrh sa zameriava aj na riešenie distribučných vplyvov vyplývajúcich z rozšírenia obchodovania s emisnými kvótami na budovy a dopravu. Vymedzenia a povinnosti, a to najmä v súvislosti s vykurovaním a chladením, budú primerané dodatočným úsporám energie a synergiám s ďalšími nástrojmi, ktoré možno dosiahnuť v tomto sektore. Proporcionalita dodatočných požiadaviek na monitorovanie a podávanie správ závisí od vyváženosti zvýšených nákladov a úspor dosiahnutých vďaka lepšiemu chápaniu vplyvov príslušných opatrení. Úroveň uloženého obmedzenia je tak primeraná cieľu. • Výber nástroja Zvoleným nástrojom je smernica, ktorú musia implementovať členské štáty. Smernica je najvyhovujúcejší nástroj, pretože sa v nej jasne stanovujú ciele Únie, ktoré treba dosiahnuť, pričom členským štátom sa ponecháva dostatočná flexibilita na jej implementáciu spôsobom, ktorý zodpovedá ich vnútroštátnym okolnostiam. Návrh je kombináciou kodifikácie a zmeny smernice o energetickej efektívnosti. V rámci Európy občanov Komisia prikladá veľkú dôležitosť zjednodušovaniu a sprehľadňovaniu práva Únie s cieľom jeho lepšieho pochopenia a sprístupnenia občanom, dávajúc im nové príležitosti, ako aj šancu na efektívnejšie využívanie osobitných práv, ktoré im poskytuje. Návrh obsahuje podstatnú zmenu smernice o energetickej efektívnosti, ktorá už bola viackrát zmenená. Na zosúladenie oboch procesov, revízie aj kodifikácie, Komisia navrhuje prepracované znenie smernice o energetickej efektívnosti. Prepracovaním sa prispeje k zjednodušeniu právnych predpisov Únie, pretože sa umožní prijatie jedného legislatívneho textu, v ktorom sa vykoná požadovaná zmena, táto zmena sa spolu s predchádzajúcimi nezmenenými ustanoveniami predchádzajúceho aktu kodifikuje a uvedený akt, ako aj predchádzajúce akty, ktorými sa menil, sa zruší. Prepracovanie smernice je preto vhodným nástrojom a je v súlade so záväzkom Komisie podľa odseku 46 Medziinštitucionálnej dohody o lepšej tvorbe práva. Novým právnym aktom sa nahradí a zruší skorší akt 2012/27/EÚ. V prípade prečíslovania článkov je starý aj nový spôsob číslovania uvedený v tabuľke v prílohe XVI k prepracovanej smernici. 3. VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU • Hodnotenie ex post existujúcich právnych predpisov Smernica o energetickej efektívnosti zostáva relevantná pre dosahovanie zvýšenej energetickej efektívnosti v Únii a prispieva k zvýšenej cieľovej hodnote v oblasti klímy na úrovni 55 %. Takisto sa ňou zabezpečujú ďalšie prínosy, ako napríklad znižovanie závislosti od dovozu energie a podnecovanie inovácie a konkurencieschopnosti. Z hodnotenia vyplynulo, že smernicou o energetickej efektívnosti sa má zabezpečiť, aby členské štáty prijímali primerané opatrenia v špecifických oblastiach spotreby energie. Z rôznych štúdií vypracovaných Komisiou, ako aj z dôkazov od zainteresovaných strán vyplynulo, že aj s existujúcimi technológiami stále existuje veľký priestor na investície do energetickej efektívnosti a nákladovo efektívne úspory v hospodárskych sektoroch členských štátov i v spoločnosti ako takej. V prípade vývoja za nezmenených okolností, a o to viac v prípade nepriaznivých sociálno-ekonomických vplyvov a strát príjmov v dôsledku krízy spôsobenej pandémiou COVID-19, však zostane veľká časť tohto potenciálu v oblasti energetickej efektívnosti a úspor energie nevyužitá, a to aj z dôvodu trhových a regulačných zlyhaní, ktoré bránia uskutočňovaniu nákladovo efektívnych investícií do energetickej efektívnosti a činností. Vzhľadom na značný potenciál v oblasti úspor energie je nevyhnutná ďalšia podpora činností na dosahovanie energetickej efektívnosti a odstránenie pretrvávajúcich prekážok brániacich energeticky efektívnemu správaniu a investíciám. Z hodnotenia vyplýva neochota verejného sektora systematicky zavádzať požiadavky na energetickú efektívnosť do obstarávania, a to najmä z dôvodu obstarávacej ceny. Existuje teda priestor na posilnenie a zjednodušenie smernice o energetickej efektívnosti tak, aby prispievala k dosahovaniu vyššej cieľovej hodnoty v oblasti klímy a cieľov Európskej zelenej dohody. Okrem toho má smernica o energetickej efektívnosti potenciál lepšie riešiť sociálno-ekonomické výzvy, akými sú ochrana a posilnenie postavenia zraniteľných odberateľov a konečných spotrebiteľov a zmierňovanie energetickej chudoby. Pokiaľ ide o priemysel, z hodnotenia vyplýva, že kľúčovou prekážkou je pravdepodobne to, že väčšina podnikov nemá odborné znalosti potrebné na rozpoznanie dostupných technických príležitostí na úspory energie, ani na rozpoznanie hospodárskych prínosov pre svoj podnik.

V oblasti účinnosti viedla smernica o energetickej efektívnosti k zlepšeniam energetickej efektívnosti v celej Únii vďaka svojim cieľom (najmä v článku 3 a článku 5) a záväzným opatreniam (najmä v článku 7 o povinnostiach v oblasti úspor energie), a to napriek tomu, že pokrok pri dosahovaní cieľových hodnôt Únie v oblasti energetickej efektívnosti na rok 2020 nebol dostatočný. Dosiahnutie potrebnej úrovne zlepšení energetickej efektívnosti spočíva do veľkej miery v ambícii členských štátov pri stanovovaní cieľov a v ich úsilí pri vypracúvaní a vykonávaní opatrení v oblasti energetickej efektívnosti na vnútroštátnej úrovni. Napriek tomu, že v smernici o energetickej efektívnosti sa stanovujú obmedzenia konečnej a primárnej energetickej spotreby pre Úniu ako celok a v nariadení o riadení sa uvádzajú ďalšie opatrenia Únie pre prípad nesplnenia cieľových hodnôt, indikatívna povaha cieľovej hodnoty neprispieva k jej dosiahnutiu. Článok 7 je naďalej účinným opatrením, vďaka ktorému sa dosahujú úspory energie najmä v sektore budov. Povinnosti pre verejný sektor (články 5 a 6) sa ukázali ako kľúčové pri preukazovaní vzorovej úlohy ústredných orgánov štátnej správy pri podpore energetickej efektívnosti prostredníctvom obnovy a verejného obstarávania. Vo verejnom sektore sa však opatrenia vykonávali v obmedzenom rozsahu, pričom množstvo obmedzení bránilo využitiu potenciálu na úspory energie. Smernica o energetickej efektívnosti bola kľúčová aj na podporu využívania energetických auditov v rámci celej Únie (článok 8). Naďalej však pretrvávajú značné obmedzenia týkajúce sa napríklad nadväzujúcich opatrení po auditoch a problémov v súvislosti s uplatňovaním vymedzenia MSP, ako aj nedostatku požiadaviek a stimulov na vykonávanie systémov energetického manažérstva. Požiadavky článku 14 týkajúce sa vykurovania a chladenia, a najmä požiadavka na zavedenie komplexných posúdení, prispeli vo všetkých členských štátoch k zvýšeniu celkovej dôležitosti vykurovania a chladenia, ako aj k informovanosti o nich. Z analýzy však vyplýva, že celkový vplyv bol pomerne malý, a to najmä vzhľadom na nedostatočné nadväzujúce opatrenia po zisteniach z komplexných posúdení vykonaných v súlade s článkom 14 a vzhľadom na časté využívanie povolených výnimiek. Smernica o energetickej efektívnosti do veľkej miery prispela k rozvoju trhov s energetickými službami a zmlúv o energetickej efektívnosti (článok 18). Stále je však potrebné odstrániť významné prekážky. V oblasti efektívnosti prispela smernica o energetickej efektívnosti k nákladovo efektívnemu dosahovaniu úspor energie v Únii. V prípade niektorých ustanovení, na ktoré sa vzťahujú „kondicionality“ (napr. v článkoch 5, 6, 9 – 11, 14) bolo potrebné určiť, či sú nákladovo efektívne, prípadne hospodársky alebo technicky uskutočniteľné. Členským štátom sa v nej poskytuje značná flexibilita pri výbere opatrení. Členské štáty však nie vždy preukázali, ako uskutočniteľnosť určovali. Nič nenasvedčuje tomu, že by sa rozsah nákladov jednotlivých členských štátov v prípade väčšiny ustanovení smernice o energetickej efektívnosti výrazne líšil, výnimkou je článok 7 (náklady závisia od koncepcie a rozsahu pôsobnosti opatrenia). Pokiaľ ide o súdržnosť, smernica o energetickej efektívnosti je celkovo súdržná so všeobecnejšími politikami v oblasti energetiky a klímy, ale silnejúca previazanosť s energiou z obnoviteľných zdrojov a systémom EU ETS si vyžadujú náležité zjednodušenia a podrobnejšie preskúmanie možností zmierňovania administratívneho zaťaženia. Okrem toho je potrebné ustanovenia smernice o energetickej efektívnosti upraviť tak, aby sa v nich podporovali ciele dekarbonizácie a nulového znečistenia v súvislosti s iniciatívami v rámci Európskej zelenej dohody. Pokiaľ ide o pridanú hodnotu Únie, zásah Únie bol kľúčom k dosahovaniu zlepšení energetickej efektívnosti v celej Únii. Bez cieľovej hodnoty na úrovni EÚ a záväzných opatrení by sa jednoznačne nedosiahli v sledovanom rozsahu. Existuje však priestor na posilnenie a zjednodušenie niektorých ustanovení, aby mohla smernica o energetickej efektívnosti prispievať k požadovanému úsiliu pri dosahovaní vyššej cieľovej hodnoty Únie v oblasti klímy do roku 2030 na úrovni aspoň 55 %. • Konzultácie so zainteresovanými stranami Plán hodnotenia/úvodné posúdenie vplyvu boli vydané 3. augusta 2020 a k dispozícii boli do 21. septembra 2020. Komisii bolo doručených 189 odpovedí, pričom 99 zainteresovaných strán predložilo vo svojich odpovediach doplňujúce vyjadrenia a informácie. Najväčší počet odpovedí bol doručený od záujmových združení (80), spoločností (36) a MVO (26). Okrem toho sa v období od septembra do októbra 2020 zorganizovalo deväť špecializovaných stretnutí s cieľovými skupinami zainteresovaných strán, ktoré sa zamerali na konkrétne témy, a 10. novembra 2020 sa konalo osobitné stretnutie skupiny expertov na smernicu o energetickej efektívnosti. Od 17. novembra 2020 do 9. februára 2021 viedla Komisia v súlade s pravidlami Komisie pre lepšiu tvorbu práva aj internetovú verejnú konzultáciu. Prieskum obsahoval otázky s viacerými odpoveďami a otvorené otázky, ktoré sa týkali širokého spektra aspektov súvisiacich s hodnotením ex post a možnosťami revízie smernice o energetickej efektívnosti. Celkovo bolo doručených 344 odpovedí. Najväčšiu skupinu respondentov tvorili záujmové združenia (132 odpovedí), jednotlivé podniky a spoločnosti (92 odpovedí) a MVO (34 podaní). Odpovede zaslalo aj 21 respondentov z radov občanov. Odpovede boli doručené aj od 24 orgánov verejnej moci vrátane vnútroštátnych orgánov z 9 členských štátov (Cyprus, Česko, Estónsko, Fínsko, Francúzsko, Litva, Holandsko, Španielsko a Švédsko). Jednoznačná väčšina zainteresovaných strán (86 % respondentov) vyjadrila názor, že energetická efektívnosť by mala zohrávať kľúčovú úlohu pri podpore ambicióznejších cieľových hodnôt v oblasti klímy na rok 2030 a pri dosahovaní uhlíkovej neutrality Únie do roku 2050. Zainteresované strany do veľkej miery podporili posilnenie smernice o energetickej efektívnosti v tomto smere. Väčšina zainteresovaných strán (53 %) uprednostnila záväzné cieľové hodnoty v oblasti energetickej efektívnosti, a to aj na vnútroštátnej úrovni (47 %). Zainteresované strany zastávali názor, že v sektoroch budov (76 %) a dopravy (62 %), ako aj priemyslu (52 %) a IKT (40 %), je potrebné ďalšie úsilie v oblasti energetickej efektívnosti. Názory zainteresovaných strán vyjadrené vo verejnej konzultácii a počas seminárov boli zohľadnené v posúdení vplyvu pri vypracúvaní rôznych možností politík v príslušných oblastiach politiky. V júni Európska komisia usporiadala vypočutie európskych sociálnych partnerov o balíku Fit for 55. Európski sociálni partneri boli požiadaní o predloženie svojich prvotných reakcií na tento balík a o vyjadrenie názorov na to, ktoré sprievodné opatrenia a mechanizmy sa môžu zaviesť na zabezpečenie toho, aby sa na nikoho nezabudlo. Počas konzultácií bolo uvedené, že je potrebné posilniť väzby medzi Európskym pilierom sociálnych práv a Európskou zelenou dohodou, a vysvetlilo sa, že ciele oboch týchto aspektov by mali byť dvomi stranami tej istej mince. • Získavanie a využívanie expertízy Podporná štúdia vypracovaná spoločnosťou COWI bola jedinou zmluvnou zákazkou, ktorá bola výslovne zameraná na priamu podporu prípravy posúdenia vplyvu. Relevantné informácie boli získané aj z mnohých ďalších správ. V prípade požiadaviek na energetický audit sa vykonalo osobitné posúdenie problémov s vykonávaním vymedzenia pojmu použitého v článku 8 ods. 4 smernice o energetickej efektívnosti. • Posúdenia vplyvu Celková ambícia v oblasti úspor energie a úroveň povinností v oblasti úspor energie sú výsledkom nákladovo efektívneho prístupu k dosahovaniu celkovej ambície v oblasti úspory skleníkových plynov na úrovni 55 %. Opatrenia skúmané pri posudzovaní vplyvu predstavujú dodatočné prvky na podporu a umožnenie opatrení na úsporu energie, ktorými sa uľahčia investície do zlepšení energetickej efektívnosti, čím sa znížia celkové náklady na dosahovanie úspor energie a cieľových hodnôt v oblasti znižovania emisií skleníkových plynov. Zvažovali sa opatrenia v desiatich rôznych oblastiach, ktoré sa vzájomne nevylučujú. Ide o rôzne neregulačné aj regulačné opatrenia. Skúmali sa rôzne regulačné opatrenia s rôznou úrovňou prísnosti. Identifikácia uprednostňovanej možnosti si vyžaduje posúdenie optimálneho vplyvu každej oblasti na základe porovnania regulačného úsilia a administratívneho zaťaženia. Hlavným vplyvom opatrenia bude to, že Únia bude spotrebúvať menej energie bez toho, aby tým bolo ovplyvnené poskytovanie požadovaných služieb. Toto zníženie spotreby energie bude sprevádzané súvisiacimi prínosmi, ako sú lepšia energetická bezpečnosť a menšie vplyvy na životné prostredie. Menšie vplyvy na životné prostredie sú predovšetkým dôsledkom približne o 8 % nižších emisií látok znečisťujúcich ovzdušie, environmentálne prínosy sa však očakávajú aj zo zníženej potreby dodávok palív, nižších potrieb v oblasti infraštruktúry a nižších emisií do vody, napríklad zo zariadenia na čistenie spalín. Výsledkom vhodne zacielenej verejnej podpory obnovy budov môžu takisto byť značné sociálne prínosy, pretože sa zmierni energetická chudoba, čím sa prispeje aj k zlepšeniu zdravia ľudí. Vo všetkých oblastiach sa očakáva, že úspory energie sa zabezpečia investíciami do úspor energie, ktorých kapitálové náklady sa vrátia o niekoľko rokov. Informácie o očakávaných časoch návratnosti sa uvádzajú podľa sektorov a druhu investície. • Regulačná vhodnosť a zjednodušenie Táto revízia je prepracovaným znením smernice. V posúdení vplyvu sa identifikovali možnosti zjednodušenia existujúcich právnych predpisov a zníženia regulačných nákladov, pričom sa zohľadňovala efektívnosť navrhovaných úprav. Odstránením alternatívneho prístupu k obnove budov verejných subjektov sa zjednodušia ustanovenia, ktoré sa tak budú zameriavať iba na obnovu. Vypúšťajú sa osobitné technické aspekty verejných budov a niektoré výnimky, keďže sa upravujú v smernici o energetickej hospodárnosti budov. Odstránením kondicionalít nákladovej efektívnosti a technickej alebo hospodárskej uskutočniteľnosti požiadaviek na energetickú efektívnosť vo verejnom obstarávaní sa zjednoduší vykonávanie požiadaviek na energetickú efektívnosť, keďže sa budú rovnako uplatňovať na všetky orgány verejnej moci. Rozhodnutia týkajúce sa vývoja a obstarávania IT budú podliehať predbežnému schváleniu Radou Európskej komisie pre informačné technológie a kybernetickú bezpečnosť. Zameranie úsilia v oblasti energetických auditov na väčších odberateľov energie bude viesť k proporčne vyšším úsporám energie, čo bude mať za následok značné zníženie zaťaženia podnikov s nižšou spotrebou energie, ako aj zníženie zaťaženia orgánov verejnej správy, keďže budú môcť potrebu auditov posudzovať na základe jednoduchšieho kritéria a overovať budú musieť menší počet podnikov. Očakáva sa, že zvýšené náklady na dodržiavanie predpisov v prípade podnikov, na ktoré sa bude ustanovenie vzťahovať naďalej, by sa mali týmto podnikom vrátiť intenzívnejším využívaním nákladovo efektívnych opatrení na zlepšenie.

Zmenami sa posilnia existujúce požiadavky na monitorovanie a podávanie správ týkajúce sa najmä opatrení zameraných na energetickú chudobu v rámci povinnosti v oblasti úspor energie (článok 8) a obnovy budov verejného sektora, čím sa zabezpečia efektívnejšie výsledky, ale dôsledkom bude aj vyššie administratívne zaťaženie orgánov verejnej moci. Dodatočnými požiadavkami na monitorovanie a podávanie správ v rámci verejného obstarávania a zmlúv o energetickej efektívnosti sa ešte viac zlepší efektívnosť týchto ustanovení, môže to však viesť k určitej miere administratívneho zaťaženia podnikov a orgánov verejnej moci. Poskytovanie ďalšieho usmernenia a podpory v oblasti činností členských štátov, ako napríklad v oblasti zvyšovania povedomia, prinesie krátkodobé zvýšenie administratívneho zaťaženia, pretože členské štáty budú musieť zabezpečiť rôzne informačné kampane, výmeny poznatkov alebo systémy pomoci, zo strednodobého hľadiska sa to však považuje za nákladovo efektívne, pretože sa zvýšia úspory energie. Dodatočné požiadavky na monitorovanie a podávanie správ nebudú znamenať vytvorenie žiadnych nových systémov podávania správ, ale bude sa na ne vzťahovať existujúci rámec monitorovania a podávania správ podľa nariadenia o riadení (2018/1999/EÚ). • Základné práva Návrh je v súlade s článkom 37 Charty základných práv Európskej únie, v ktorom sa vyžaduje začlenenie vysokej úrovne ochrany životného prostredia a zlepšovania kvality životného prostredia do politík Únie a ich zabezpečenie v súlade so zásadou udržateľného rozvoja. 4. VPLYV NA ROZPOČET Návrh nemá žiadny vplyv na rozpočet Únie. Zmeny by znamenali mierne administratívne náklady pre orgány verejnej moci. 5. ĎALŠIE PRVKY • Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a podávania správ V lehote na transpozíciu po tom, ako spoluzákonodarcovia prijmú túto prepracovanú smernicu, Komisia vykoná tieto činnosti na uľahčenie transpozície: –vypracuje tabuľku zhody, ktorá bude slúžiť ako kontrolný zoznam transpozície pre členské štáty aj Komisiu, –zorganizuje stretnutia s expertmi členských štátov zodpovednými za transpozíciu jednotlivých častí smernice, s ktorými bude diskutovať o spôsobe transpozície a riešení pochybností, a to buď v kontexte koordinovaného úsilia týkajúceho sa smernice o energetickej efektívnosti alebo formou výboru, –zariadi dvojstranné stretnutia a telefonické rozhovory s členskými štátmi v prípade špecifických otázok týkajúcich sa transpozície smernice, –po uplynutí lehoty na transpozíciu Komisia komplexne posúdi, či členské štáty transponovali smernicu úplne a správne. V nariadení (EÚ) 2018/1999 o riadení energetickej únie a opatrení v oblasti klímy sa zavádza integrovaný rámec energetického a klimatického plánovania, monitorovania a podávania správ na monitorovanie pokroku pri plnení cieľových hodnôt v oblasti klímy a energie v súlade s požiadavkami Parížskej dohody na transparentnosť. Členské štáty museli do konca roka 2019 predložiť Komisii svoje integrované národné energetické a klimatické plány na obdobie rokov 2021 – 2030, ktoré sa týkali piatich rozmerov energetickej únie. Členské štáty musia každé dva roky podávať správu o pokroku dosiahnutom pri vykonávaní svojich plánov a okrem toho musia do 30. júna 2023 oznámiť Komisii návrhy aktualizácií plánov, pričom na konečné aktualizácie majú lehotu do 30. júna 2024. Tieto aktualizácie sa majú týkať všetkých nových cieľových hodnôt dohodnutých v revízii smernice o energetickej efektívnosti. Tento systém podávania správ podľa smernice o riadení sa považuje za efektívny systém monitorovania dosahovania pokroku členských štátov pri plnení príspevkov na úrovni Únie a na vnútroštátnej úrovni v oblasti energetickej efektívnosti. V tomto návrhu sa uvádzajú nové ustanovenia, ktoré sa týkajú najmä stanovovania vnútroštátnych príspevkov, mechanizmov na riešenie nedostatkov a povinností v oblasti podávania správ. Tieto návrhy by sa mali preniesť do nariadenia (EÚ) 2018/1999 o riadení a zosúladiť s týmto nariadením po jeho revízii, aby sa zabránilo prekrývaniu požiadaviek. Niektoré ustanovenia nariadenia o riadení môže byť potrebné znovu posúdiť na základe navrhovaných zmien tejto smernice. Hodnotenie úrovne ambície článkov 4, 5, 6 a 8 sa navrhuje v článku 33 tejto prepracovanej smernice.

• Vysvetľujúce dokumenty (v prípade smerníc) V smernici o energetickej efektívnosti sa zavádza nový článok (článok 3) o zásade prvoradosti energetickej efektívnosti, ktorého cieľom je zabezpečiť uplatňovanie tejto zásady v prípade potreby, ako aj jej riadne monitorovanie vo všetkých oblastiach. Vzhľadom na široký rozsah uplatňovania zásady sa v smernici neuvádza, ako sa to má realizovať. Na uľahčenie vykonávania ustanovení smernice o energetickej efektívnosti vydá Európska komisia odporúčanie členským štátom, ako aj usmernenie týkajúce sa výkladu a uplatňovania tejto zásady v rôznych súvislostiach. Toto usmernenie by malo prispieť k lepšiemu zavedeniu zásady. Na základe rozhodnutia Európskeho súdneho dvora vo veci Komisia/Belgicko (vec C-543/17) musia členské štáty k oznámeniam o vnútroštátnych transpozičných opatreniach priložiť dostatočne jasné a presné informácie o tom, v ktorých ustanoveniach vnútroštátneho práva sa transponujú jednotlivé ustanovenia smernice. Tieto informácie sa musia poskytnúť v prípade každej povinnosti, nielen na úrovni článkov. • Podrobné vysvetlenie konkrétnych ustanovení návrhu Hlavné ustanovenia smernice 2012/27/EÚ, ktoré sa podstatne menia alebo do ktorých sa pridávajú nové prvky, sú: V článkoch 1 a 4 sa stanovuje záväzná cieľová hodnota Únie v oblasti energetickej efektívnosti konečnej a primárnej spotreby, ako aj indikatívne vnútroštátne príspevky k energetickej efektívnosti, a uvádza sa vzorec na výpočet príspevkov členských štátov. Cieľové hodnoty Únie sa stanovujú na úrovni konečnej a primárnej energetickej spotreby, ktorá sa má dosiahnuť do roku 2030, a úroveň ambície je vyjadrená porovnaním týchto dvoch úrovní s prognózami referenčného scenára z roku 2020 na rok 2030. V takto vyjadrenej úrovni ambície sa premieta dodatočné úsilie v porovnaní s vynaloženým úsilím alebo úsilím uvedeným v národných energetických a klimatických plánoch. Porovnania s predchádzajúcim základným scenárom, ktorým sú prognózy referenčného scenára z roku 2007 na rok 2030, a historickými hodnotami z roku 2005 sa uvádzajú v odôvodneniach. Vnútroštátne príspevky sú naďalej indikatívne, keďže väčšina členských štátov vo verejnej konzultácii a na iných fórach vyjadrila zásadný odpor voči záväzným vnútroštátnym cieľovým hodnotám. Navrhujú sa však referenčné hodnoty a nové mechanizmy na riešenie nedostatkov pri plnení, ktoré dopĺňanú mechanizmy navrhované v nariadení o riadení. V článku 3 sa zavádza nové ustanovenie o zásade prvoradosti energetickej efektívnosti s cieľom poskytnúť právny základ na uplatňovanie zásady a zároveň zabezpečiť minimálne administratívne zaťaženie. Obsahuje povinnosť zvážiť riešenia v oblasti energetickej efektívnosti pri prijímaní politických a investičných rozhodnutí v energetických systémoch a neenergetických sektoroch vrátane sociálneho bývania. V článku 5 sa zavádza povinnosť verejného sektora znižovať svoju spotrebu energie pri poskytovaní verejných služieb a v zariadeniach verejných subjektov. To možno dosiahnuť v každom pododvetví verejného sektora, okrem iného napríklad v pododvetviach dopravy, verejných budov, priestorového plánovania a vodného a odpadového hospodárstva. Článkom 6 sa rozširuje rozsah povinnosti v oblasti obnovy. Táto povinnosť sa už bude vzťahovať na všetky verejné subjekty na všetkých úrovniach správy a vo všetkých sektoroch činností verejných subjektov vrátane zdravotnej starostlivosti, vzdelávania a nájomného bývania, v rámci ktorých sú budovy vo vlastníctve verejných orgánov. Prínosy vyplývajúce z obnovy verejných budov sa tak dostanú bližšie k všetkým ľuďom vo všetkých členských štátoch, čím sa znásobí obnova vo verejnom sektore. Článok 6 sa zameriava na to, aby obnova spĺňala normu pre budovy s takmer nulovou spotrebou energie, ktorá je posilnenou nákladovo efektívnou normou pre obnovy. Miera obnovy zostáva na úrovni aspoň 3 %, čo je najnižší spoločný menovateľ minimálnej miery obnovy, pričom sa uznáva, že niektoré členské štáty, regióny a mestá už prijali prísnejšie požiadavky a normy v oblasti obnovy vo verejnom sektore. A napokon sa vypúšťajú alternatívy, ktoré umožňovali členským štátom dosahovať podobné úspory energie inými opatreniami ako obnovou. Tieto opatrenia sa môžu naďalej považovať za povinnosti v oblasti úspor energie podľa článku 8 a prispievajú k plneniu povinností podľa článku 8. Článok 6 sa zameriava na obnovu v súlade so stratégiou „vlna obnovy“. V článku 7 sa posilňujú ustanovenia o verejnom obstarávaní tým, že sa povinnosť zohľadniť požiadavky na energetickú efektívnosť rozširuje na všetky verejné subjekty na všetkých úrovniach správy a vypúšťajú sa kondicionality týkajúce sa nákladovej efektívnosti, ako aj technickej a hospodárskej uskutočniteľnosti. Zmeny budú obsahovať ustanovenie o tom, že členské štáty môžu vyžadovať od verejných subjektov, aby pri postupoch verejného obstarávania v prípade potreby zvážili aspekty obehového hospodárstva a kritériá zeleného verejného obstarávania. Členské štáty budú musieť podporovať verejné subjekty zabezpečovaním usmernení a metodík týkajúcich sa posudzovania nákladov na životný cyklus a zriadením centier na podporu kompetencií, ako aj podnecovaním k využívaniu hromadného a digitálneho obstarávania. Členské štáty budú musieť zverejňovať informácie o víťazných ponukách (v súlade s prahovými hodnotami stanovenými v smerniciach o verejnom obstarávaní). Súčasťou vzorovej úlohy verejného sektora v článku 7 je aj ustanovenie o tom, že verejní obstarávatelia môžu žiadať, aby sa v ponuke zverejnil potenciál globálneho otepľovania nových budov (číselný ukazovateľ v kg ekvivalentu CO2/m² úžitkovej interiérovej podlahovej plochy za každú fázu životného cyklu v priemere za jeden rok 50-ročného referenčného obdobia), najmä v prípade nových budov nad 2 000 metrov štvorcových. Súvisí to s ustanovením zameraným na zvyšovanie informovanosti o obehovom hospodárstve a celom životnom cykle emisií uhlíka v postupoch verejného obstarávania. Zmenami článku 8 sa zvýši povinnosť ročných úspor energie na 1,5 % pre všetky členské štáty (vrátane Cypru a Malty), pričom článok bude obsahovať aj špecifické požiadavky na zmiernenie energetickej chudoby. Vyžaduje sa v ňom, aby sa politické opatrenia vykonávali prioritne so zameraním na zraniteľných odberateľov a konečných spotrebiteľov, ľudí postihnutých energetickou chudobou, prípadne ľudí žijúcich v sociálnych bytoch, a aby sa čo najlepšie využívali verejné financie, prípadne aby sa zvážilo využitie príjmov z kvót systému ETS. V článku 8 sa od členských štátov vyžaduje, aby zabezpečili, že vnútroštátna kombinácia politík nebude mať žiadne nepriaznivé účinky na zraniteľných odberateľov a konečných spotrebiteľov postihnutých energetickou chudobou, prípadne na ľudí žijúcich v sociálnych bytoch, a aby sa týmito politikami účinne zmierňovala a znižovala energetická chudoba. V článku 8 sa od členských štátov vyžaduje, aby dosiahli určitý podiel na celkovej sume požadovaných úspor konečnej energie v prípade zraniteľných odberateľov a konečných spotrebiteľov, ľudí postihnutých energetickou chudobou, prípadne ľudí žijúcich v sociálnych bytoch. V článku 8 sa stanovuje mechanizmus na riešenie nedostatkov v oblasti požadovaného objemu úspor energie, ktoré sa majú dosiahnuť v danom povinnom období. Pri povinnosti v oblasti úspor energie sa nepredpokladá uplatňovanie flexibilných úprav pri alternatívnom výpočte požadovanej výšky úspor energie od 1. januára 2024 (článok 8 ods. 6 až 9). V článku 9 sa uvádzajú prevádzkovatelia prenosovej sústavy ako potenciálne povinné subjekty a umožňuje sa členským štátom vyžadovať od povinných subjektov dosiahnutie určitého objemu úspor energie v prípade zraniteľných odberateľov a konečných spotrebiteľov, ľudí postihnutých energetickou chudobu, prípadne ľudí žijúcich v sociálnych bytoch. V prílohe V sa vylučuje započítanie úspor energie z politických opatrení týkajúcich sa využívania technológií priameho spaľovania fosílnych palív, objasňuje sa, že zníženie odberu energie prostredníctvom opatrení smernice o ETS sa nemôže započítať do plnenia povinnosti v oblasti úspor energie, a posilňujú sa dodatočné požiadavky na daňové opatrenia. V článku 11 sa kritérium pre energetické audity a systémy energetického manažérstva mení z druhov podnikov na úrovne spotreby energie a vyžaduje sa schválenie odporúčaní auditu vedením spoločnosti. Takisto sa v ňom vyžadujú systémy energetického manažérstva v spoločnostiach s najväčším odberom energie, ktoré budú pravdepodobne efektívnejšie pri zabezpečovaní väčšieho objemu investícií do nákladovo efektívnejších úspor energie pri pravdepodobne nižšom celkovom nákladovom zaťažení spoločnosti. A napokon sa v článku zavádza povinnosť monitorovať energetickú hospodárnosť dátových centier s cieľom neskoršieho zavedenia súboru „ukazovateľov udržateľnosti dátových centier“. V článku 20 sa posilňuje ochrana spotrebiteľov zavedením základných zmluvných práv v oblasti centralizovaného zásobovania teplom, chladom a teplou úžitkovou vodou v súlade s právami, ktoré sa zaviedli v smernici (EÚ) 2019/944 v oblasti elektriny. V článku 21 sa posilňujú povinnosti voči spotrebiteľom, a to najmä v oblasti dostupnosti a poskytovania informácií, opatrení na zvyšovanie povedomia a technického a finančného poradenstva alebo ponúkanej pomoci. Vytvoria sa jednotné kontaktné miesta a mimosúdne mechanizmy na urovnávanie sporov ako štruktúry, ktoré významne pomôžu pri posilňovaní práv odberateľov a konečných spotrebiteľov. A napokon článok obsahuje povinnosti odhaľovať a odstraňovať prekážky týkajúce sa rozdielnej motivácie medzi nájomníkmi a vlastníkmi alebo medzi vlastníkmi. V článku 22 sa odkazuje na pojem zraniteľných odberateľov, ktorí by mali členské štáty zaviesť podľa článkov 28 a 29 smernice (EÚ) 2019/944 a článku 3 ods. 3 smernice 2009/73/ES. V článku 22 sa vyžaduje, aby členské štáty zaviedli tento pojem s prihliadnutím aj na konečných spotrebiteľov, ktorí nemajú žiadnu priamu alebo individuálnu zmluvu s dodávateľmi energie. V článku 22 sa zavádza povinnosť členských štátov vykonať opatrenia na zlepšenie energetickej efektívnosti ako prioritné v prípade zraniteľných odberateľov, ľudí postihnutých energetickou chudobou, prípadne ľudí žijúcich v sociálnych bytoch s cieľom zmierniť energetickú chudobu. Členské štáty musia vykonať opatrenia na zlepšenie energetickej efektívnosti s cieľom zmierniť distribučné vplyvy ostatných politík a opatrení, ako sú daňové opatrenia vykonávané podľa článku 9 tejto smernice alebo uplatňovanie obchodovania s emisnými kvótami podľa smernice o ETS, a podporiť zavádzanie podporných možností financovania a finančných nástrojov. V článku 22 sa posilňuje úloha sietí expertov. V článkoch 23 a 24 sa stanovujú prísnejšie plánovanie a nadväzujúce opatrenia po komplexnom posúdení vykurovania a chladenia vrátane podpory na miestnej a regionálnej úrovni. V článkoch sa zavádzajú minimálne požiadavky na systémy účinného centralizovaného zásobovania teplom a chladom, všeobecnejšie požiadavky v oblasti nákladov a prínosov a povinnosti v oblasti zhodnocovania odpadového tepla. Minimálne požiadavky na účinné centralizované zásobovanie teplom sa budú postupne zvyšovať s cieľom zabezpečiť do roku 2050 plne dekarbonizované dodávky tepla alebo chladu v systémoch účinného centralizovaného zásobovania teplom alebo chladom. Požiadavky na vysokoúčinnú kombinovanú výrobu budú doplnené o kritérium pre priame emisie CO2 z kombinovanej výroby, ak sa pri nej nevyužívajú obnoviteľné zdroje energie alebo odpad. V článku 25 sa objasňuje a posilňuje úloha vnútroštátnych regulačných orgánov pri vykonávaní zásady prvoradosti energetickej efektívnosti pri plánovaní a prevádzkovaní energetických sietí. Takisto sa v ňom využívajú poznatky siete ENTSO-E, ENTSOG a subjektu PDS EÚ pri monitorovaní pokroku. Vzhľadom na veľmi vysoký počet prevádzkovateľov systému sa uprednostňuje nepriamy prístup.

V článku 26 sa objasňujú a posilňujú ustanovenia o dostupnosti systémov kvalifikácie, akreditačných a certifikačných systémov rôznych poskytovateľov energetických služieb, energetických audítorov, manažérov v oblasti energetiky a inštalatérov. V nových ustanoveniach sa bude od členských štátov vyžadovať, aby od decembra 2024 systémy každé štyri roky posudzovali. V článku 27 sa zavádzajú dodatočné požiadavky na zvýšenie využívania zmlúv o energetickej efektívnosti. V článku 28 sa pre členské štáty zavádza požiadavka podávať správy o investíciách do energetickej efektívnosti, ako aj o uzatvorených zmluvách o energetickej efektívnosti (v rámci nariadenia o riadení). Členské štáty budú musieť na vnútroštátnej, regionálnej a miestnej úrovni zaviesť mechanizmy pomoci pri vývoji projektov na podporu investícií do energetickej efektívnosti, aby sa prispelo k dosahovaniu vyšších cieľových hodnôt v oblasti energetickej efektívnosti. 🡻 2012/27/EÚ (prispôsobené) 2021/0203 (COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o energetickej efektívnosti, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 2009/125/ES a 2010/30/EÚ a ktorou sa zrušujú smernice 2004/8/ES a 2006/32/ES (prepracované znenie) (Text s významom pre EHP) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 194 ods. 2, so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov, konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, keďže: ⇩ nový

(1)Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/27/EÚ bola opakovane podstatným spôsobom zmenená. Vzhľadom na nové zmeny je v záujme prehľadnosti vhodné túto smernicu prepracovať. 🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 1 (prispôsobené) Európska únia stojí pred bezprecedentnými výzvami vyplývajúcimi zo zvýšenej závislosti od dovozov energie a obmedzených zdrojov energie, ako aj z potreby zmierniť zmenu klímy a prekonať ekonomickú krízu. Energetická efektívnosť je cenným prostriedkom na reakciu na tieto výzvy. Zlepšuje sa ňou bezpečnosť dodávky Únie znížením primárnej energetickej spotreby a znížením dovozov energie. Pomáha znížiť emisie skleníkových plynov nákladovo efektívnym spôsobom, a tým zmierniť zmenu klímy. Prechodom na energeticky efektívnejšie hospodárstvo by sa tiež malo zrýchliť šírenie inovačných technologických riešení a zlepšiť konkurencieschopnosť priemyslu v Únii, podporiť hospodársky rast a vytvárať vysoko kvalitné pracovné miesta vo viacerých sektoroch súvisiacich s energetickou efektívnosťou. 🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 2 (prispôsobené) V záveroch Európskej rady z 8. a 9. marca 2007 sa zdôraznila potreba zlepšiť energetickú efektívnosť v Únii, aby sa do roku 2020 dosiahol cieľ usporiť 20 % primárnej energetickej spotreby Únie v porovnaní s prognózami. V záveroch Európskej rady zo 4. februára 2011 sa zdôrazňuje, že cieľ zlepšiť energetickú efektívnosť do roku 2020 o 20 %, ktorý Európska rada schválila v júni 2010 a ktorého doterajšie plnenie nie je dostačujúce, sa musí dosiahnuť. Prognózy z roku 2007 uvádzali primárnu energetickú spotrebu v roku 2020 v objeme 1842 Mtoe. Zníženie o 20 % znamená 1474 Mtoe v roku 2020, t. j. zníženie o 368 Mtoe v porovnaní s prognózami. 🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 3 (prispôsobené) V záveroch Európskej rady zo 17. júna 2010 sa potvrdil cieľ energetickej efektívnosti ako jeden z hlavných cieľov novej stratégie Únie pre zamestnanosť a inteligentný, udržateľný a inkluzívny rast („stratégia Európa 2020“). V rámci tohto procesu a na účely plnenia tohto cieľa na vnútroštátnej úrovni sú členské štáty povinné stanoviť v úzkej spolupráci s Komisiou svoje národné ciele a uviesť vo svojich národných programoch reforiem spôsob, ako ich chcú dosiahnuť. 🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 4 (prispôsobené) V oznámení Komisie z 10. novembra 2010 o stratégii Energia 2020 sa energetická efektívnosť uvádza ako hlavný prvok energetickej stratégie Únie na rok 2020 a vymedzuje sa v ňom potreba novej stratégie energetickej efektívnosti, ktorá umožní všetkým členským štátom oddeliť využívanie energie od hospodárskeho rastu. 🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 5 (prispôsobené) Vo svojom uznesení z 15. decembra 2010 o revízii akčného plánu pre energetickú efektívnosť Európsky parlament vyzval Komisiu, aby do svojho revidovaného akčného plánu pre energetickú efektívnosť zahrnula opatrenia potrebné na preklenutie medzier, aby sa celkový cieľ Únie v energetickej efektívnosti dosiahol v roku 2020. 🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 6 (prispôsobené) Jednou z iniciatív stratégie Európa 2020 je hlavná iniciatíva „Európa efektívne využívajúca zdroje“, ktorú prijala Komisia 26. januára 2011. V tejto iniciatíve sa energetická efektívnosť označuje za hlavný prvok zabezpečenia udržateľnosti využívania zdrojov energie.

🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 7 (prispôsobené) V záveroch Európskej rady zo 4. februára 2011 sa uznalo, že plnenie cieľa Únie v energetickej efektívnosti nie je dostačujúce a že je potrebné odhodlané konanie v snahe zúročiť značný potenciál na dosiahnutie väčších úspor energie v oblasti budov, dopravy a výrobných procesov. V týchto záveroch sa tiež stanovuje, že do roku 2013 sa preskúma plnenie cieľa Únie v oblasti energetickej efektívnosti a v prípade potreby sa zvážia ďalšie opatrenia. 🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 8 (prispôsobené) Komisia 8. marca 2011 prijala oznámenie s názvom Plán energetickej účinnosti na rok 2011. V tomto oznámení sa potvrdilo, že Únia nie je na správnej ceste k dosiahnutiu svojho cieľa energetickej efektívnosti. Je to tak aj napriek pokroku v rámci národných politík energetickej efektívnosti uvedených v prvých národných akčných plánov energetickej efektívnosti, ktoré členské štáty predložili na základe požiadaviek smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/32/ES z 5. apríla 2006 o energetickej účinnosti konečného využitia energie a energetických službách . Aj úvodná analýza druhých akčných plánov potvrdzuje, že Únia nie je na správnej ceste. Na účely nápravy sa v pláne energetickej účinnosti 2011 vymedzila séria politík a opatrení energetickej efektívnosti, ktoré zahŕňajú celý energetický reťazec vrátane výroby, prenosu a distribúcie energie, vedúcu úlohu verejného sektora v oblasti energetickej efektívnosti, budovy a spotrebiče, priemysel a potrebu umožniť koncovým odberateľom riadiť svoju spotrebu energie. Energetická efektívnosť v odvetví dopravy sa súbežne hodnotila v Bielej knihe o doprave prijatej 28. marca 2011. Najmä v rámci iniciatívy č. 26 z Bielej knihy sa požadujú vhodné normy pre emisie CO2 z vozidiel všetkých druhov dopravy doplnené v prípade potreby požiadavkami na energetickú efektívnosť s cieľom pokryť všetky typy pohonných systémov. 🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 9 (prispôsobené) Komisia 8. marca 2011 prijala aj plán prechodu na konkurencieschopné nízkouhlíkové hospodárstvo v roku 2050, v ktorom uviedla, že je potrebné zamerať sa viac na energetickú efektívnosť aj z tohto hľadiska. 🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 10 (prispôsobené) V tejto súvislosti je potrebné aktualizovať právny rámec Únie pre energetickú efektívnosť smernicou sledujúcou celkový cieľ energetickej efektívnosti, ktorým je do roku 2020 dosiahnuť 20 % úsporu z primárnej energetickej spotreby Únie a uskutočňovať ďalšie zlepšenia energetickej efektívnosti po roku 2020. Na tieto účely by sa mal touto smernicou vytvoriť spoločný rámec na podporu energetickej efektívnosti v Únii a mali by sa v nej stanoviť konkrétne opatrenia na vykonanie niektorých návrhov obsiahnutých v pláne energetickej efektívnosti na rok 2011 a dosiahnutie významného nerealizovaného potenciálu úspor energie, ktorý sa v tomto pláne identifikuje. 🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 11 (prispôsobené) V rozhodnutí Európskeho parlamentu a Rady č. 406/2009/ES z 23. apríla 2009 o úsilí členských štátov znížiť emisie skleníkových plynov s cieľom splniť záväzky Spoločenstva týkajúce sa zníženia emisií skleníkových plynov do roku 2020 sa požaduje, aby Komisia do roku 2012 podala správu a posúdila pokrok Únie a jej členských štátov na ceste k zníženiu spotreby energie o 20 % do roku 2020 v porovnaní s prognózami. V tomto rozhodnutí sa ďalej uvádza, že s cieľom pomôcť členským štátom pri plnení záväzkov Únie v oblasti znižovania emisií skleníkových plynov by Komisia do 31. decembra 2012 mala navrhnúť buď prísnejšie, alebo nové opatrenia na urýchlenie zlepšení v oblasti energetickej efektívnosti. Touto smernicou sa reaguje na túto požiadavku. Prispieva sa ňou aj k dosiahnutiu cieľov stanovených v pláne prechodu na konkurencieschopné nízkouhlíkové hospodárstvo v roku 2050, a to najmä znížením emisií skleníkových plynov zo sektora energetiky, ako aj k dosiahnutiu výroby elektriny s nulovými emisiami do roku 2050. 🡻 2012/27/EÚ odôvodnenie 12 (prispôsobené) Využitie celého existujúceho potenciálu úspor energie, ktorý zahŕňa úspory v dodávkach energie a v sektoroch konečnej spotreby, si vyžaduje integrovaný prístup. Zároveň by sa mali posilniť ustanovenia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/8/ES z 11. februára 2004 o podpore kogenerácie založenej na dopyte po využiteľnom teple na vnútornom trhu s energiou a smernice 2006/32/ES. ⇩ nový (2)Komisia v pláne cieľov v oblasti klímy navrhla zvýšiť mieru ambície Únie a stanoviť cieľovú hodnotu zníženia emisií skleníkových plynov do roku 2030 na úrovne, ktoré budú v porovnaní s rokom 1990 minimálne o 55 % nižšie. V porovnaní s doterajšou cieľovou hodnotou 40 % ide o výrazné sprísnenie. Návrh predstavuje naplnenie záväzku formulovaného v oznámení o Európskej zelenej dohode predložiť komplexný plán zvýšenia cieľovej hodnoty Únie do roku 2030 na 55 % zodpovedným spôsobom. Takisto je v súlade s cieľmi 21. konferencie zmluvných strán Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy (Parížska dohoda) udržať nárast globálnej teploty pod úrovňou 2 °C a naďalej sa usilovať udržať ho na úrovni 1,5 °C.

(3)Európska rada v decembri 2020 schválila záväznú únijnú cieľovú hodnotu čistého domáceho zníženia emisií skleníkových plynov do roku 2030 o minimálne 55 % v porovnaní s rokom 1990. Dospela k záveru, že mieru ambície v oblasti klímy treba zvýšiť takým spôsobom, aby sa prostredníctvom podpory inovácií v oblasti zelených technológií podnietil udržateľný hospodársky rast, vytvárali pracovné miesta, aby občania EÚ získali prínosy v oblasti zdravia a životného prostredia a aby sa prispelo k dlhodobej globálnej konkurencieschopnosti hospodárstva EÚ. (4)Európska komisia so zámerom vykonať tieto ciele oznámila vo svojom pracovnom programe na rok 2021 balík „Fit for 55“, na základe ktorého sa má do roku 2030 dosiahnuť zníženie emisií skleníkových plynov o minimálne 55 % a do roku 2050 klimatická neutralita Európskej únie. Tento balík sa vzťahuje na celú škálu oblastí politík od energetickej efektívnosti, cez energiu z obnoviteľných zdrojov, využívanie pôdy, zmeny vo využívaní pôdy a lesné hospodárstvo, zdaňovanie energie či spoločné úsilie až po obchodovanie s emisiami. (5)Z prognóz vyplýva, že pri úplnom vykonaní súčasných politík by sa do roku 2030 dosiahlo približne 45 % zníženie emisií skleníkových plynov v porovnaní s úrovňami z roku 1990, ak nerátame emisie z využívania pôdy a absorpcie, a približne 47 %, ak by sa tieto emisie zarátali. V pláne cieľov v oblasti klímy do roku 2030 sa preto uvádza súbor opatrení potrebných vo všetkých sektoroch hospodárstva, ako aj revízia kľúčových legislatívnych nástrojov, aby sa podarilo zrealizovať zvýšenú mieru ambícií. (6)Energetická efektívnosť je kľúčovou oblasťou, v ktorej treba konať, pretože ináč nemožno dosiahnuť úplnú dekarbonizáciu hospodárstva Únie. Potreba využiť nákladovo efektívne príležitosti na šetrenie energie viedla k súčasnej politike Únie v oblasti energetickej efektívnosti. V decembri 2018 sa ako súčasť balíka opatrení v oblasti čistej energie pre všetkých Európanov zaviedla nová hlavná cieľová hodnota Únie minimálne 32,5 % do roku 2030 (v porovnaní s predpokladanou spotrebou energie v roku 2030). (7)V snahe naplniť vyššiu mieru ambícií sa v posúdení vplyvu, ktoré tvorilo sprievodný dokument k plánu cieľov v oblasti klímy, preukázalo, že zlepšenie energetickej efektívnosti sa bude musieť výrazne zintenzívniť oproti súčasnej úrovni ambícií 32,5 %. (8)Súhrn národných príspevkov, ktoré oznámili členské štáty vo svojich národných energetických a klimatických plánoch (NEKP), nedosahuje úroveň ambícií Únie 32,5 %. Príspevky by spolu viedli k zníženiu o 29,4 % v prípade konečnej energetickej spotreby a 29,7 % v prípade primárnej energetickej spotreby v porovnaní s prognózami v referenčnom scenári z roku 2007 na rok 2030. Výsledkom by bol kolektívny rozdiel 2,8 percentuálneho bodu v prípade primárnej energetickej spotreby a 3,1 percentuálneho bodu v prípade konečnej energetickej spotreby v EÚ27. (9)Hoci potenciál úspor energie zostáva vo všetkých odvetviach veľký, osobitnú výzvu predstavuje odvetvie dopravy, pretože naň pripadá vyše 30 % konečnej energetickej spotreby, a odvetvie budov, pretože 75 % fondu budov Únie vykazuje nedostatočnú energetickú hospodárnosť. Ďalším čoraz dôležitejším odvetvím z tohto hľadiska je odvetvie informačných a komunikačných technológií, na ktoré pripadá 5 – 9¨% celkovej svetovej spotreby elektriny a vyše 2 % všetkých emisií. Za rok 2018 možno dátovým centrám pripísať 2,7 % dopytu po elektrine v EÚ28. Energeticky efektívne technológie cloud computingu a politiky v prospech environmentálne vhodného trhu s cloudom. V danom kontexte sa v digitálnej stratégii Únie zdôraznila potreba energeticky vysokoefektívnych a udržateľných dátových centier aj opatrení zameraných na transparentnosť telekomunikačných operátorov, pokiaľ ide o ich environmentálnu stopu. Okrem toho treba do úvahy vziať aj možný nárast dopytu priemyslu po energii ako dôsledok jeho dekarbonizácie, predovšetkým pri energeticky náročných procesoch. (10)Vyššia úroveň ambícií si vyžaduje silnejšiu podporu opatrení zameraných na nákladovo efektívnu energetickú efektívnosť vo všetkých oblastiach energetického systému a vo všetkých relevantných odvetviach, v ktorých činnosť ovplyvňuje dopyt po energii, ako sú odvetvia dopravy, vodného hospodárstva a poľnohospodárstva. Zlepšenie energetickej efektívnosti v celom energetickom reťazci vrátane výroby, prenosu, distribúcie a konečnej spotreby energie bude predstavovať prínos pre životné prostredie, povedie k zlepšeniu kvality ovzdušia a verejného zdravia, zníženiu emisií skleníkových plynov, zvýšeniu energetickej bezpečnosti, zníženiu nákladov na energiu pre domácnosti i firmy, pomôže zmierniť energetickú chudobu a povedie k zvýšenej konkurencieschopnosti, väčšej zamestnanosti a zvýšenej ekonomickej činnosti v celom hospodárstve, čím sa zlepší kvalita života občanov. Je to v súlade so záväzkami Únie v rámci energetickej únie a globálneho programu v oblasti klímy prijatého na základe Parížskej dohody o zmene klímy z roku 2015. 🡻 2018/2002 odôvodnenie 1 Znižovanie dopytu po energii je jedným z piatich rozmerov stratégie energetickej únie zriadenej oznámením Komisie z 25. februára 2015 s názvom Rámcová stratégia odolnej energetickej únie s výhľadovou politikou v oblasti zmeny klímy. Zlepšenie energetickej efektívnosti v celom energetickom reťazci vrátane výroby, prenosu, distribúcie a konečnej spotreby energie povedie k zlepšeniu životného prostredia, zlepšeniu kvality ovzdušia a verejného zdravia, zníženiu emisií skleníkových plynov, zvýšeniu energetickej bezpečnosti znížením závislosti od dovozu energie z krajín mimo Únie, zníženiu nákladov na energiu pre domácnosti i firmy, pomôže zmierniť energetickú chudobu a povedie k zvýšenej konkurencieschopnosti, väčšej zamestnanosti a zvýšenej ekonomickej činnosti v celom hospodárstve, čím sa zvýši kvalita života občanov. Je to v súlade so záväzkami Únie v rámci energetickej únie a globálneho programu v oblasti klímy prijatého Parížskou dohodou o zmene klímy z roku 2015, ktorá nadväzuje na 21. konferenciu zmluvných strán Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy (ďalej len „Parížska dohoda“), podľa ktorých by sa mal nárast priemernej globálnej teploty udržiavať výrazne pod 2 °C nad úrovňou z predindustriálneho obdobia a naďalej by sa malo vyvíjať úsilie o obmedzenie zvýšenia teploty na 1,5 °C nad úrovňou z predindustriálneho obdobia. 🡻 2018/2002 odôvodnenie 2 (prispôsobené) ⇨ nový (11)⌦ Táto ⌫ smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/27/EÚ je prvkom, ktorý pomáha budovať energetickú úniu ⇨ predstavuje ďalší krok k dosiahnutiu klimatickej neutrality do roku 2050 ⇦, v ktorej sa má energetická efektívnosť vnímať ako samostatný zdroj energie. Pri stanovovaní nových pravidiel na strane dodávky a v iných oblastiach politiky treba zohľadniť zZásada prvoradosti energetickej efektívnosti ⇨ je ústrednou zásadou, treba zohľadniť vo všetkých odvetviach, nielen v energetike, a na všetkých úrovniach vrátane finančného sektora. Riešenia energetickej efektívnosti by sa mali zvažovať ako prvá voľba v politike, plánovaní a investičných rozhodnutiach ⇦ pri stanovovaní nových pravidiel na strane dodávky a v iných oblastiach politiky. ⇨ Zásada prvoradosti energetickej efektívnosti by sa mala uplatňovať bez toho, aby ňou boli dotknuté iné právne povinnosti, ciele a zásady, zároveň by však jej uplatňovanie alebo vyňatie z jej uplatňovania nemalo byť nimi obmedzované. ⇦ Komisia by mala zaistiť, aby energetická efektívnosť a reakcia na strane spotreby mohli rovnocenne konkurovať výrobnej kapacite. Energetickú efektívnosť treba zohľadniť vždy, keď sa prijímajú rozhodnutia týkajúce sa plánovania energetického systému alebo finančné rozhodnutia. K zlepšeniam energetickej efektívnosti treba pristúpiť vždy, keď sú nákladovo efektívnejšie, než ekvivalentné riešenia na strane dodávky. Malo by to pomôcť využívať početné prínosy energetickej efektívnosti pre Úniu, najmä pre občanov a podniky. ⇨ Vykonávanie opatrení na zlepšenie energetickej efektívnosti by malo byť prioritou aj pri zmierňovaní energetickej chudoby. ⇦ 🡻 2018/2002 odôvodnenie 3 ⇨ nový (12)Energetická efektívnosť by sa mala považovať za kľúčový prvok a prioritu v budúcich investičných rozhodnutiach o energetickej infraštruktúre Únie. ⇨ Zásada prvoradosti energetickej efektívnosti by sa mala uplatňovať tak, že v prvom rade by sa mala zohľadniť koncepcia efektívnosti systému a spoločenské hľadisko. Následne by mala pomôcť zlepšiť efektívnosť jednotlivých odvetví konečného použitia a celého energetického systému. Uplatňovanie tejto zásady by takisto malo podporovať investície do energeticky efektívnych riešení prispievajúcich k environmentálnym cieľom uvedeným v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2020/852. ⇦

⇩ nový (13)Zásada prvoradosti energetickej efektívnosti sa vymedzila v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1999 a tvorí jadro stratégie integrácie energetického systému. V prípadoch, keď je zásada založená na nákladovej efektívnosti, jej uplatňovanie má širšie dôsledky, ktoré môžu závisieť od okolností. Komisia vypracovala špecializované usmernenia k prevádzke a uplatňovaniu zásady a navrhla v nich