Programy POSEI zaručili zásobovanie výrobkami, ktoré si osobitne vybrali najvzdialenejšie regióny, v rámci obmedzení rozpočtu na osobitný režim zásobovania a znížených dodatočných nákladov. Počas skúmaného obdobia sa predbežné odhady zásobovania v rámci osobitného režimu zásobovania, ktoré stanovili členské štáty, takmer v plnej miere využili na zásobovanie výrobkami z Únie a nie výrobkami z tretích krajín, s výnimkou Kanárskych ostrovov a do menšej miery Madeiry. Z prípadovej štúdie týkajúcej sa obilnín a sušeného mlieka vyplýva, že podpora v rámci osobitného režimu zásobovania znižuje dodatočné náklady vyplývajúce z „mimoriadnej vzdialenosti“ v miere od 45 % do 80 %.

Programy POSEI a programy rozvoja vidieka sú vo vysokej miere koherentné. To je veľmi dôležité pri dosahovaní cieľov SPP vzhľadom na značnú vzájomnú závislosť medzi týmito dvoma druhmi podpory. Identifikovalo sa viacero druhov súčinnosti medzi programami POSEI a programami rozvoja vidieka (odborná príprava, začiatok činnosti mladých poľnohospodárov a investícií podporovaných v rámci programov rozvoja vidieka a výroba podporovaná v rámci POSEI). Tiež existuje silná koherentnosť s vnútroštátnou podporou, inými opatreniami SPP (sektor vína, sektor ovocia a zeleniny) a programami Európskeho fondu regionálneho rozvoja (EFRR). Mohla by sa zlepšiť komplementárnosť s činnosťami v rámci SOT pre ovocie a zeleninu.

Na celý hodnotový reťazec sa uplatňovali rôzne podporné opatrenia, a to najmä pri spracúvaní a uvádzaní na trh. Vo francúzskych najvzdialenejších regiónoch a na Madeire je podiel opatrení na podporu spracúvania a uvádzanie na miestny trh oveľa väčší než podpora výroby. Na výrobu sa podpora viac zameriavala na Kanárskych ostrovoch a Azorách. Zdá sa, že niektoré druhy miestnej výroby na Martiniku, Guadeloupe a Kanárskych ostrovoch čelili tlaku lacného dovozu, a to najmä živočíšna výroba, ktorá zahŕňa dovoz mrazeného mäsa, alebo produkcia ovocia a zeleniny. Všetky najvzdialenejšie regióny čelili výzve vytvoriť životaschopné organizácie výrobcov a nástroje na spracúvanie a byť schopné zabezpečiť odbyt pre miestnu výrobu na miestnom trhu v prostredí silnej konkurencie zo strany lacnejších dovážaných výrobkov.

Program POSEI prispel k zachovaniu produkcie mlieka na Azorách. Hoci sa celkový počet poľnohospodárskych podnikov zameraných na produkciu mlieka znižuje (–3 % za rok), tento pokles je nižší ako v EÚ (–5 %). Napriek tomuto poklesu počtu mliečnych fariem sa produkcia zvýšila, a to najmä z dôvodu zvýšenia priemerného počtu kráv na farmu. Zhodnocovanie miestneho čerstvého mlieka je vcelku slabé a mohlo by sa zlepšiť využitím kvality mlieka alebo imidžu regiónu. Sektor sa obzvlášť obáva vplyvu ukončenia uplatňovania kvót na mlieko, ku ktorému došlo v roku 2015.

Poľnohospodárske plochy, na ktorých sa pestujú vývozné rajčiny, sa značne zmenšili na Kanárskych ostrovoch, a to z 2 478 ha v roku 2006 na 787 ha v roku 2014, a to aj napriek reštrukturalizačnému plánu, ktorý sa začal uplatňovať v roku 2009. Sektor prišiel o svoju hlavnú komparatívnu výhodu založenú na sústredení vývozu na európske trhy počas zimných mesiacov, a to z dôvodu konkurencie z Maroka, pevninského Španielska a novej produkcie z krajín severnej a strednej Európy. Ide o jasný pokles trhového podielu. Nedávno v roku 2016 bol zavedený nový plán s cieľom udržať súčasné plochy a produkciu.

V sektore cukru prispela podpora v rámci POSEI k zachovaniu výroby a obrábaných plôch. Počet výrobcov sa za dané obdobie znížil, pričom súbežne došlo k nárastu priemernej veľkosti poľnohospodárskych podnikov. V rámci POSEI sa predovšetkým podporujú ceny za cukrovú trstinu, ktoré sa vyplácajú výrobcom, a na základe Plánu rozvoja vidieka a výskumných aktivít sa riešia otázky súvisiace s konkurencieschopnosťou (napr. opätovná výsadba, vývoj nových odrôd a poľnohospodárske postupy). Sektor poukazuje na kľúčový význam zachovania pestovania cukrovej trstiny, a to aj napriek rozvoju ďalších poľnohospodárskych činností v daných poľnohospodárskych podnikoch, pričom berie do úvahy sociálno-ekonomický vplyv tejto produkcie, predovšetkým na Guadeloupe a Réunione. Sektor má obavy z ukončenia uplatňovania kvót na cukor v roku 2017 a zo súčasných rokovaní, ktoré sa vedú s tretími krajinami, o prístupe špeciálnych druhov cukru, ktoré sa vyrábajú aj v najvzdialenejších regiónoch, na trh Únie.

Členské štáty by mali vo svojich programoch vymedziť jasnú stratégiu, pričom navrhnú všeobecné ciele a pomocou primeraných ukazovateľov kvantifikujú osobitné ciele. V tejto stratégii by sa i) mala zdôrazniť špecifickosť poľnohospodárstva a štruktúry poľnohospodárskych podnikov v jednotlivých najvzdialenejších regiónoch; ii) mal vymedziť príspevok k plneniu cieľov SSP, najmä pokiaľ ide o udržateľnú výrobu; a iii) mala vysvetliť komplementárnosť medzi osobitným režimom zásobovania a podporou miestnej výroby; medzi POSEI, programom rozvoja vidieka, vnútroštátnou pomocou a SOT, predovšetkým v prípade ovocia a zeleniny.

V programe by sa však mala detailnejšie uvádzať stratégia pre jednotlivé výrobné sektory a špecifické podmienky poľnohospodárstva v jednotlivých najvzdialenejších regiónoch, pričom vo výročných správach o vykonávaní by sa mali ďalej rozpracovať osobitné ukazovatele. S cieľom uľahčiť proces podávania správ by sa mal objasniť a zjednodušiť obsah výročných správ o vykonávaní vymedzených v článku 39 ods. 1 tohto nariadenia.

Ako bolo možné vidieť v bode 6.5, súčasné nástroje SPP nie sú plne prispôsobené najvzdialenejším regiónom. Systém POSEI je vhodný na to, aby čelil výzvam vymedzeným v článku 349 zmluvy, a to najmä vďaka zásade programovania, ktorá umožňuje rýchle reakcie tým, že sa pomoc prispôsobuje konkrétnym situáciám.

Vykonala sa analýza s cieľom určiť kapacitu súčasných opatrení SPP (režim základnej platby zavedený v rámci reformy SPP v roku 2013) pokrývať osobitné potreby najvzdialenejších regiónov. Z analýzy vyplýva, že súčasné opatrenia SPP by tieto potreby najvzdialenejších regiónov plne nepokryli. Bez osobitného systému POSEI by mohlo riziko ukončenia výroby negatívne ovplyvniť plnenie niektorých osobitných potrieb, ako je zamestnanosť, otázky životného prostredia alebo územný rozmer najvzdialenejších regiónov.

Členské štáty by mali venovať osobitnú pozornosť rozdeľovaniu podpory medzi rôzne druhy poľnohospodárskych podnikov alebo sektory v niektorých najvzdialenejších regiónoch s cieľom znížiť rozdiely v príjmoch medzi prijímateľmi a sektormi a posilniť plnenie osobitných potrieb.

Členské štáty by mali ďalej vyvíjať udržateľné poľnohospodárske postupy vrátane posilňovania necenovej konkurencieschopnosti . To zahŕňa široký rad prvkov, napríklad kvalitu výrobkov (ekologická výroba alebo iné označenia a osvedčenia), využívanie príslušného technického pokroku, environmentálne požiadavky atď. Mohlo by dôjsť k ďalšiemu rozvoju diferenciácie výrobkov prostredníctvom necenovej konkurencieschopnosti (hnedý cukor, udržateľné pestovanie banánov, čerstvé mlieko, víno s CHOP atď.) v porovnaní s tradičnými komoditami, pri ktorých nemajú najvzdialenejšie regióny komparatívnu výhodu. Tiež by sa mohla posilniť výmena osvedčených postupov s ďalšími najvzdialenejšími regiónmi.

Podávanie správ by sa malo zlepšiť najmä s cieľom lepšie posudzovať súlad s cieľmi, a to aj pri osobitnom režime zásobovania, a lepšie opísať situáciu poľnohospodárskeho sektora a jeho vývoja vrátane sledovania cien a konkurenčného postavenia miestnej výroby so zreteľom na dovoz. V správach by sa mali lepšie opisovať ukazovatele výkonnosti.

Členské štáty by mali v správach uvádzať viac informácii o vnútroštátnej podpore prijatej v súlade s článkom 23 nariadenia (EÚ) č. 228/2013. Mali by tiež zabezpečiť skutočné vyplácanie dodatočnej vnútroštátnej pomoci (článok 23 ods. 2), a to najmä v prípadoch, keď táto pomoc predstavuje vysoké percento z celkových pridelených prostriedkov.

8.Závery

Celková výkonnosť programov POSEI v období rokov 2006 – 2014 sa zdá celkom priaznivá, najmä pokiaľ ide o ich schopnosť riešiť konkrétne výzvy pre poľnohospodárstvo, ktoré súvisia so špecifickou zemepisnou polohou najvzdialenejších regiónov, ako sa uvádza v článku 349 ZFEÚ. Prostredníctvom osobitného režimu zásobovania sa znížil rozdiel v cene podporovaných výrobkov v najvzdialenejších regiónoch v porovnaní s pevninou a podpora miestnej výroby umožnila zachovať činnosti poľnohospodárskej výroby. Zdá sa, že program POSEI má kritický význam pre zachovanie tradičnej výroby a takzvanej výroby zameranej na diverzifikáciu v týchto regiónoch a zabezpečenie dostatočného zásobovania poľnohospodárskymi výrobkami.

Program POSEI je konzistentný s novými cieľmi SPP, ale nemali by ho nahradiť nové pravidlá SPP z roku 2013 (priame platby). V opačnom prípade by riziko ukončenia výroby mohlo nepriaznivo ovplyvniť zamestnanosť, environmentálne aspekty a/alebo územný rozmer najvzdialenejších regiónov.

Preto sa odporúča zachovať súčasné základné nariadenie. Mala by sa vykonať zmena vykonávajúceho nariadenia s cieľom objasniť a zjednodušiť podávanie správ o programoch. Členské štáty by tiež mali zohľadniť výsledky a odporúčania uvedené v tejto správe s cieľom prispôsobiť svoje programy tak, aby sa ďalej zlepšovala účinnosť uplatňovania opatrení, navrhovanie programov a aby sa posilnila komplementárnosť s ďalšou pomocou v rámci SPP, predovšetkým s cieľom zvýšiť konkurencieschopnosť miestnej výroby.

Príloha: rozdelenie finančných prostriedkov a rozdelenie v rámci osobitného režimu zásobovania podľa druhu konečného použitia.