PRÍLOHA k návrhu rozhodnutia Európskeho parlamentu a Rady o uzatvorení doplnkového protokolu z Nagoje a Kuala Lumpuru o zodpovednosti a náhrade škôd ku Kartagenskému protokolu o biologickej bezpečnosti Text dohody DOPLNKOVÝ PROTOKOL Z NAGOJE A KUALA LUMPURU O ZODPOVEDNOSTI A NÁHRADE ŠKÔD KU KARTAGENSKÉMU PROTOKOLU O BIOLOGICKEJ BEZPEČNOSTI /* COM/2012/0236 final - NLE 2012/0120 */





DÔVODOVÁ SPRÁVA Dohovor o biologickej diverzite (Convention on Biological Diversity, ďalej len „CBD“), ktorý nadobudol platnosť 29. decembra 1993, je v súčasnosti hlavným nástrojom na riešenie problémov v oblasti biologickej diverzity. Dohovorom sa sledujú tri ciele – zachovanie biologickej diverzity, udržateľné využívanie jej zložiek a spravodlivé a primerané spoločné využívanie prínosov z využívania genetických zdrojov. Biologická bezpečnosť, ako jedna z tém dohovoru, sa týka potreby ochrany ľudského zdravia a životného prostredia pred potenciálne nepriaznivými účinkami výrobkov modernej biotechnológie. Konferencia zmluvných strán Dohovoru o biologickej diverzite (ďalej len „COP“) na svojom druhom zasadnutí v novembri 1995 zriadila podľa článku 19 ods. 3 CBD časovo neobmedzenú ad hoc pracovnú skupinu pre biologickú bezpečnosť s cieľom vypracovať návrh protokolu o biologickej bezpečnosti so zameraním najmä na cezhraničný pohyb akýchkoľvek živých modifikovaných organizmov. Táto pracovná skupina zasadala v období od júla 1996 do februára 1999 šesťkrát. Kartagenský protokol o biologickej bezpečnosti k Dohovoru o biologickej diverzite bol prijatý 29. januára 2000 ako doplnková dohoda k CBD a nadobudol platnosť 11. septembra 2003. Táto medzinárodná zmluva vychádza zo zásady prevencie a predstavuje rámec na bezpečný presun, zaobchádzanie a používanie živých modifikovaných organizmov, ktoré vznikli vďaka modernej biotechnológii a ktoré môžu mať nepriaznivé účinky na zachovanie a udržateľné využívanie biologickej diverzity alebo ohrozovať ľudské zdravie. Podľa článku 27 Kartagenského protokolu má Konferencia zmluvných strán slúžiaca ako zasadnutie zmluvných strán (ďalej len „COP/MOP“) mandát začať na svojom prvom zasadnutí formálny proces náležitého vypracovania medzinárodných pravidiel a postupov v oblasti zodpovednosti a náhrad škôd spôsobených cezhraničnými presunmi živých modifikovaných organizmov, pričom vyvinie úsilie na dokončenie tohto procesu do štyroch rokov (t. j. do roku 2008). Počas COP/MOP1 konanej v Kuala Lumpur 23. až 27. februára 2004 bola zriadená časovo neobmedzená ad hoc pracovná skupina právnych a technických expertov pre otázky zodpovednosti a náhrad škôd v súvislosti s Kartagenským protokolom o biologickej bezpečnosti s cieľom analyzovať výskyt, vypracúvať možnosti a navrhovať medzinárodné pravidlá a postupy v tejto oblasti. V máji 2008 COP/MOP4 usporiadaná v Bonne dosiahla politický prelom v rokovaniach, hoci neukončila prípravu návrhu dohodnutých úloh. Zmluvné strany sa preto dohodli, že sa na zasadnutí COP/MOP5 v októbri 2010 v japonskej Nagoji budú snažiť dokončiť vypracovanie právne záväzného nástroja, ako aj usmernení týkajúcich sa občianskoprávnej zodpovednosti. Týmto právne záväzným nástrojom, ktorý bol vo veľkej miere inšpirovaný smernicou EÚ o environmentálnej zodpovednosti[1], by sa orgánom jednotlivých štátov umožnilo postupovať v záujme všeobecného blaha a vyžadovať od právnych subjektov nápravné opatrenia v prípade, že sa živými modifikovanými organizmami poškodí biologická diverzita, čo je novinka najmä v mnohých rozvojových krajinách. Záverečné rokovania o právne záväznom nástroji a o usmerneniach týkajúcich sa občianskoprávnej zodpovednosti sa uskutočnili v rámci skupiny „priateľov spolupredsedov“, ktorá zahŕňa 26 zo 157 zmluvných strán Kartagenského protokolu a poradcov z iných strán. Pre EÚ boli za rokovacím stolom vyhradené dve miesta. V súvislosti s právne záväzným nástrojom vystupovala Komisia ako vyjednávač za EÚ na základe formálneho splnomocnenia, ktoré Rada prijala v júni 2007 a ktoré včas predĺžila po zasadnutí COP/MOP4. Na základe smerníc na rokovania, ktoré boli niekoľkokrát vylepšené, Rada poverila Komisiu zabezpečením toho, aby boli výsledky rokovania v súlade s príslušnými právnymi predpismi Únie a so základnými zásadami zákonov členských štátov o zodpovednosti a náhradách škôd a aby sa mohli vykonať v EÚ bez toho, aby bolo nutné zaviesť či zmeniť alebo doplniť hmotnoprávne pravidlá občianskoprávnej zodpovednosti. Vďaka záverečným rokovaniam v Nagoji sa na plenárnom zasadnutí COP/MOP5 15. októbra 2010 úspešne prijala medzinárodná dohoda s názvom „doplnkový protokol z Nagoje a Kuala Lumpuru o zodpovednosti a náhrade škôd ku Kartagenskému protokolu o biologickej bezpečnosti“[2]. V tomto rozhodnutí COP/MOP5, ktorým sa prijíma doplnkový protokol z Nagoje a Kuala Lumpuru, sa zmluvné strany Dohovoru o biologickej diverzite vyzývajú, aby čo najskôr podpísali protokol a uložili príslušné listiny o ratifikácii, prijatí alebo schválení alebo prípadne o pristúpení. Dňa 20. decembra 2010 Rada uvítala prijatie protokolu z Nagoje a Kuala Lumpuru[3] a 11. mája 2011 Európska únia tento doplnkový protokol podpísala. Ustanovenia Kartagenského protokolu o biologickej bezpečnosti sa v EÚ vykonávajú európskymi právnymi predpismi o biologickej bezpečnosti, ktorých základom je aj naďalej zásada prevencie. Ustanovenia o zodpovednosti doplnkového protokolu z Nagoje a Kuala Lumpuru sa vykonávajú smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES z 21. apríla 2004 o environmentálnej zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd, ktorá predstavuje rámec založený na zásade „znečisťovateľ platí“, podľa ktorej pri výskyte environmentálnych škôd platí znečisťovateľ. Po nadobudnutí účinnosti tejto smernice 30. apríla 2004 mali členské štáty EÚ tri roky na jej transponovanie do vnútroštátneho práva. Posledný členský štát dokončil transpozíciu v júli 2010. Smernica o environmentálnej zodpovednosti bola odvtedy dvakrát zmenená a doplnená prostredníctvom smernice 2006/21/ES o nakladaní s odpadom z ťažobného priemyslu a smernice 2009/31/ES o geologickom ukladaní oxidu uhličitého a o zmene a doplnení niekoľkých smerníc. Každý protokol k Dohovoru o biologickej diverzite je podľa jeho článku 34 otvorený pre ratifikáciu, prijatie alebo schválenie členskými štátmi a organizáciami regionálnej ekonomickej integrácie. V súlade s článkom 34 ods. 3 uvedeného dohovoru musia organizácie regionálnej ekonomickej integrácie deklarovať rozsah svojich právomocí, pokiaľ ide o záležitosti upravované príslušným protokolom. S cieľom splniť túto povinnosť pripravila Komisia vyhlásenie pripojené k tomuto návrhu. V súlade s poradným stanoviskom Súdneho dvoru[4] by sa rozhodnutie o uzatvorení malo zakladať na článku 192 ods. 1 ZFEÚ v spojení s článkom 218 ods. 6 písm. a) ZFEÚ. Na základe uvedených skutočností Komisia navrhuje Rade poveriť predsedu, aby určil osobu(-y) splnomocnenú(-é) na uloženie schvaľovacej listiny doplnkového protokolu z Nagoje a Kuala Lumpuru v mene Únie a udelil jej (im) potrebné právomoci. 2012/0120 (NLE) Návrh ROZHODNUTIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o uzavretí doplnkového protokolu z Nagoje a Kuala Lumpuru o zodpovednosti a náhrade škôd ku Kartagenskému protokolu o biologickej bezpečnosti (Text s významom pre EHP) RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 v spojení s jej článkom 218 ods. 6 písm. a), so zreteľom na návrh Európskej komisie[5], so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu[6], keďže: (1) Na základe článku 27 Kartagenského protokolu o biodiverzite sa na prvom zasadaní konferencie zmluvných strán slúžiacej ako zasadnutie zmluvných strán (ďalej len „COP/MOP“) protokolu stanovilo, že sa začne proces vypracovania medzinárodných pravidiel a postupov v oblasti zodpovednosti a náhrad škôd spôsobených cezhraničnými presunmi živých modifikovaných organizmov. (2) V júni 2007 Rada prijala rozhodnutie, ktorým splnomocňuje Komisiu, aby sa v mene Únie zúčastnila v záležitostiach spadajúcich do právomoci Únie rokovaní týkajúcich sa zodpovednosti a náhrad škôd, a to v súlade s niektorými smernicami na rokovania. V októbri 2008 sa splnomocnenie predĺžilo, aby zahŕňalo záverečné fázy rokovaní. (3) Počas piatej konferencie zmluvných strán slúžiacej ako zasadnutie zmluvných strán protokolu, ktorá sa konala v japonskej Nagoji 11. októbra 2010, EÚ jednomyseľne podporila konečný kompromisný návrh o doplnkovom protokole z Nagoje a Kuala Lumpuru o zodpovednosti a náhrade škôd potom, čo vyhodnotila, že tento návrh zodpovedá schváleným pozíciám EÚ a smerniciam na rokovania predloženým Komisii. (4) Dňa 15. októbra 2010 sa na záverečnom plenárnom zasadnutí COP/MOP5 úspešne prijal doplnkový protokol z Nagoje a Kuala Lumpuru o zodpovednosti a náhrade škôd ku Kartagenskému protokolu o biologickej bezpečnosti. (5) Dňa 20. decembra 2010 Rada uvítala prijatie doplnkového protokolu z Nagoje a Kuala Lumpuru. (6) V súlade s rozhodnutím Rady zo 6. mája 2011[7] podpísala Únia 11. mája 2011 doplnkový protokol z Nagoje a Kuala Lumpuru o zodpovednosti a náhrade škôd ku Kartagenskému protokolu o biologickej bezpečnosti („doplnkový protokol“) s výhradou jeho neskoršieho uzavretia. (7) Podľa článku 34 Dohovoru o biologickej diverzite podlieha každý protokol k tomuto dohovoru ratifikácii, prijatiu alebo schváleniu štátmi a organizáciami regionálnej ekonomickej integrácie. (8) Doplnkovým protokolom z Nagoje a Kuala Lumpuru o zodpovednosti a náhrade škôd ku Kartagenskému protokolu o biologickej bezpečnosti sa prispieva k dosahovaniu cieľov environmentálnej politiky Únie. Preto je vhodné, aby sa tento protokol uzavrel v mene Únie čo najskôr. (9) Dohoda by sa mala schváliť v mene Európskej únie, PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: Článok 1 Týmto sa v mene Únie schvaľuje doplnkový protokol z Nagoje a Kuala Lumpuru o zodpovednosti a náhrade škôd ku Kartagenskému protokolu o biologickej bezpečnosti. Znenie dohody je priložené k tomuto rozhodnutiu. Článok 2 Predseda Rady určí osobu oprávnenú uložiť mene Európskej únie schvaľovaciu listinu ustanovenú v článku 18 dohody s cieľom vyjadriť súhlas Európskej únie s tým, že bude touto dohodou viazaná. Uloženie schvaľovacej listiny sa uskutoční simultánne s uložením schvaľovacích listín členských štátov. Splnomocnená osoba súčasne v súlade s článkom 34 ods. 3 Dohovoru o biologickej diverzite uloží vyhlásenie uvedené v prílohe k tomuto rozhodnutiu. Článok 3 Toto rozhodnutie sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie. V Bruseli Za Radu predseda PRÍLOHA VYHLÁSENIE EURÓPSKEJ ÚNIE V SÚLADE S ČLÁNKOM 34 ODS. 3 DOHOVORU O BIOLOLOGICKEJ DIVERZITE „Európska únia vyhlasuje, že v súlade so Zmluvou o fungovaní Európskej únie, a najmä jej článkom 191, má právomoc uzatvárať medzinárodné dohody a vykonávať z nich vyplývajúce záväzky, ktoré prispievajú k dosahovaniu týchto cieľov: – udržiavanie, ochrana a zlepšovanie kvality životného prostredia, – ochrana ľudského zdravia, – rozvážne a racionálne využívanie prírodných zdrojov, – podpora opatrení na medzinárodnej úrovni na riešenie regionálnych alebo celosvetových problémov životného prostredia, a to predovšetkým na boj proti zmene klímy. Okrem toho Európska únia prijíma opatrenia na úrovni Európskej únie v oblasti justičnej spolupráce v občianskych veciach, aby zabezpečila riadne fungovanie svojho vnútorného trhu. Európska únia vyhlasuje, že už prijala právne nástroje, ktoré sú záväzné pre jej členské štáty a týkajú sa všetkých záležitostí uvedených v tomto protokole. [1] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES z 21. apríla 2004 o environmentálnej zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd. [2] http://bch.cbd.int/protocol/NKL_text.shtml [3] Pozri Závery Rady „Dohovor o biologickej diverzite: výsledok konferencie v Nagoji (11. – 29. októbra 2010) a nadviazanie na ňu“ z 20. decembra 2010, odsek 2. [4] Stanovisko ESD 2/2000, 6. decembra 2001. [5] … [6] … [7] Rozhodnutie zatiaľ nebolo uverejnené. PRÍLOHA k návrhu rozhodnutia Európskeho parlamentu a Rady o uzatvorení doplnkového protokolu z Nagoje a Kuala Lumpuru o zodpovednosti a náhrade škôd ku Kartagenskému protokolu o biologickej bezpečnosti Text dohody DOPLNKOVÝ PROTOKOL Z NAGOJE A KUALA LUMPURU O ZODPOVEDNOSTI A NÁHRADE ŠKÔD KU KARTAGENSKÉMU PROTOKOLU O BIOLOGICKEJ BEZPEČNOSTI Zmluvné strany tohto doplnkového protokolu, ako zmluvné strany Kartagenského protokolu o biologickej bezpečnosti k Dohovoru o biologickej diverzite, ďalej len „protokol“, berúc do úvahy zásadu č. 13 Deklarácie z Ria o životnom prostredí a rozvoji, opätovne potvrdzujúc prístup predbežnej opatrnosti uvedený v zásade č. 15 Deklarácie z Ria o životnom prostredí a rozvoji, uznávajúc potrebu ustanoviť vhodné protiopatrenia v prípade vzniku škody alebo existencie dostatočnej pravdepodobnosti vzniku škody v súlade s protokolom, majúc na pamäti článok 27 protokolu, sa dohodli takto: Článok 1 Cieľ Cieľom tohto doplnkového protokolu je prispieť k zachovaniu a udržateľnému využívaniu biologickej diverzity, okrem iného s prihliadnutím na riziko ohrozenia ľudského zdravia, a to stanovením/vytvorením medzinárodných pravidiel a postupov v oblasti zodpovednosti a náhrad škôd spôsobených živými modifikovanými organizmami. Článok 2 Vymedzenie pojmov 1. Na tento doplnkový protokol sa uplatňujú pojmy používané v článku 2 Dohovoru o biologickej diverzite, ďalej len „dohovor“, a v článku 3 protokolu. 2. Na účely tohto protokolu sa okrem uvedených pojmov uplatňuje toto vymedzenie pojmov: a) „Konferencia zmluvných strán slúžiaca ako zasadnutie zmluvných strán protokolu“ je Konferencia zmluvných strán dohovoru slúžiaca ako zasadnutie zmluvných strán protokolu; b) „škoda“ je nepriaznivý účinok na zachovanie a udržateľné využívanie biologickej diverzity, pričom sa zohľadňujú aj riziká ohrozenia ľudského zdravia, ktorý: i) možno zmerať alebo inak pozorovať, pričom sa zohľadnia (ak existujú) vedecky podložené východiskové hodnoty uznávané príslušným orgánom, ktorý zohľadňuje všetky iné zmeny v dôsledku ľudskej činnosti a prírodné zmeny, a ii) je významný v zmysle odseku 3; c) „prevádzkovateľ“ je každá osoba, ktorá má priamu alebo nepriamu kontrolu nad živým modifikovaným organizmom, čo môže okrem iného zahŕňať, ak je to vhodné a v zmysle ustanovení vnútroštátneho práva, držiteľa povolenia, osobu, ktorá uviedla živý modifikovaný organizmus na trh, vývojového dodávateľa, výrobcu, oznamovateľa, vývozcu, dovozcu, prepravcu alebo dodávateľa; d) „protiopatrenia“ sú primerané opatrenia na: i) prevenciu, minimalizáciu, obmedzovanie, zmierňovanie alebo iné vhodné predchádzanie škodám; ii) obnovu biologickej diverzity prostredníctvom akcií, ktoré sa majú vykonávať podľa možnosti v tomto poradí: a. obnova biologickej diverzity do stavu, aký existoval pred vznikom škody, alebo do čo najbližšieho stavu, a ak príslušný orgán usúdi, že to nie je možné; b. obnova okrem iného prostredníctvom náhrady straty biologickej diverzity inými komponentmi biologickej diverzity rovnakého alebo iného druhu použitia na rovnakom alebo prípadne na inom mieste. 3. „Významný“ nepriaznivý účinok sa určí na základe faktorov, ku ktorým patrí: a) dlhodobá alebo trvalá zmena, ktorá sa má chápať ako zmena, ktorá sa nenapraví prostredníctvom prírodnej obnovy v rámci primeranej lehoty; b) rozsah kvalitatívnych alebo kvantitatívnych zmien, ktoré majú nepriaznivý účinok na zložky biologickej diverzity; c) zníženie schopnosti zložiek biologickej diverzity poskytovať tovar a služby; d) rozsah akýchkoľvek nepriaznivých účinkov na ľudské zdravie v rámci protokolu. Článok 3 Rozsah pôsobnosti 1. Tento doplnkový protokol sa uplatňuje na škody spôsobené živými modifikovanými organizmami s pôvodom v cezhraničnom pohybe. Uvedené živé modifikované organizmy sú tie, ktoré: a) sú určené na priame použitie ako potraviny alebo krmivo, alebo na spracovanie; b) sú určené na používanie v uzavretých priestoroch; c) sú určené na zámernú introdukciu životného prostredia. 2. S ohľadom na zámerný cezhraničný pohyb sa tento doplnkový protokol uplatňuje na škody spôsobené každým povoleným použitím živých modifikovaných organizmov podľa odseku 1. 3. Tento doplnkový protokol sa takisto uplatňuje na škody spôsobené neúmyselným cezhraničným pohybom, ako sa uvádza v článku 17 protokolu, ako aj škody v dôsledku nelegálneho cezhraničného pohybu, ako sa uvádza v článku 25 protokolu. 4. Tento doplnkový protokol sa uplatňuje na škody spôsobené cezhraničným pohybom živých modifikovaných organizmov, ktorý začal po nadobudnutí platnosti tohto doplnkového protokolu pre zmluvnú stranu, v jurisdikcii ktorej sa uvedený cezhraničný pohyb uskutočnil. 5. Tento doplnkový protokol sa uplatňuje na škody, ktoré vznikli v oblastiach, ktoré patria do vnútroštátnej jurisdikcie zmluvných strán. 6. Zmluvné strany môžu pri riešení škôd, ktoré vznikli v rámci ich vnútroštátnej jurisdikcie, používať kritériá stanovené v ich vnútroštátnom práve. 7. Vnútroštátne právo, ktorým sa implementuje tento doplnkový protokol, sa uplatňuje aj na škody spôsobené cezhraničným pohybom živých modifikovaných organizmov z krajín, ktoré nie sú zmluvnými stranami. Článok 4 Príčinná súvislosť Medzi škodou a príslušným živým modifikovaným organizmom sa stanoví príčinná súvislosť v súlade s vnútroštátnym právom. Článok 5 Protiopatrenia 1. V prípade škody zmluvné strany od príslušného prevádzkovateľa alebo prevádzkovateľov vyžadujú, aby v závislosti od požiadaviek príslušného orgánu: a) okamžite informovali príslušný orgán, b) vyhodnotili škody a c) prijali vhodné protiopatrenia. 2. Príslušný orgán: a) určí prevádzkovateľa, ktorý škodu spôsobil; b) vyhodnotí škody a c) určí, aké protiopatrenia by mal prevádzkovateľ prijať. 3. Pokiaľ relevantné informácie vrátane dostupných vedeckých informácií alebo informácií dostupných v Stredisku pre výmenu informácií o biologickej bezpečnosti (Biosafety Clearing House) naznačujú, že v prípade neprijatia včasných protiopatrení existuje dostatočná pravdepodobnosť vzniku škody, od prevádzkovateľa sa vyžaduje prijatie vhodných protiopatrení na zamedzenie takejto škode. 4. Príslušný orgán môže implementovať vhodné protiopatrenia, vrátane najmä v prípade, ak prevádzkovateľ takéto protiopatrenia neprijal. 5. Príslušný orgán má právo vymáhať od prevádzkovateľa náklady a výdavky na vyhodnotenie škody a implementáciu všetkých takých vhodných protiopatrení, ako aj súvisiace náklady a výdavky . Zmluvné strany môžu vo svojom vnútroštátnom práve ustanoviť situácie, v ktorých nemožno od prevádzkovateľa vyžadovať, aby znášal uvedené náklady a výdavky. 6. Rozhodnutia príslušných orgánov, na základe ktorých od prevádzkovateľa vyžadujú prijatie uvedených protiopatrení, by sa mali odôvodniť. Takéto rozhodnutia by sa prevádzkovateľovi mali oznámiť. Vo vnútroštátnom práve sa ustanovia opravné prostriedky vrátane možnosti administratívneho alebo súdneho preskúmania takéhoto rozhodnutia. Príslušný orgán takisto v súlade s vnútroštátnym právom informuje prevádzkovateľa o dostupných opravných prostriedkoch. Využívanie takýchto opravných prostriedkov nebráni príslušnému orgánu, aby za vhodných okolností prijal protiopatrenia, ak sa vnútroštátnym právom neustanovuje inak. 7. Pri implementovaní tohto článku a s cieľom vymedziť konkrétne protiopatrenia, ktoré sa majú vyžadovať od príslušného orgánu alebo ktoré má príslušný orgán prijať, môžu zmluvné strany prípadne posúdiť, či protiopatrenia upravuje už ich vnútroštátne právo v oblasti občianskoprávnej zodpovednosti. 8. Protiopatrenia sa implementujú v súlade s vnútroštátnym právom. Článok 6 Výnimky 1. Zmluvné strany môžu vo svojom vnútroštátnom práve ustanoviť tieto výnimky: a) zásah vyššej moci a b) prípad vojny alebo občianskych nepokojov. 2. Zmluvné strany môžu vo svojom vnútroštátnom práve ustanoviť podľa uváženia ďalšie výnimky alebo opatrenia na zmiernenie. Článok 7 Lehoty Zmluvné strany môžu vo svojom vnútroštátnom práve ustanoviť: a) relatívne alebo absolútne lehoty, okrem iného aj pre akcie v súvislosti s protiopatreniami, a b) začiatok obdobia, odkedy sa lehota odvíja. Článok 8 Finančné obmedzenia Zmluvné strany môžu vo svojom vnútroštátnom práve ustanoviť finančné obmedzenia v prípade vymáhania nákladov a výdavkov súvisiacich s protiopatreniami Článok 9 Právo na náhradu Doplnkovým protokolom sa neobmedzuje ani nevylučuje žiadne právo na náhradu ani odškodnenie, ktoré prevádzkovateľ môže mať voči akejkoľvek inej osobe. Článok 10 Finančné zabezpečenie 1. Zmluvné strany si ponechávajú právo ustanoviť vo svojom vnútroštátnom práve finančné zabezpečenie. 2. Zmluvné strany vykonávajú právo uvedené v odseku 1 spôsobom konzistentným s ich právami a povinnosťami podľa medzinárodného práva, pričom zohľadňujú posledné tri odseky preambuly protokolu. 3. Po nadobudnutí platnosti doplnkového protokolu požiada prvé zasadnutie Konferencie zmluvných strán slúžiacej ako zasadnutie zmluvných strán protokolu sekretariát o vypracovanie komplexnej štúdie, v ktorej sa okrem iného preskúmajú: a) modality mechanizmov finančného zabezpečenia; b) posúdenie environmentálneho, hospodárskeho a sociálneho vplyvu týchto mechanizmov, najmä v rozvojových krajinách a c) identifikácia vhodných subjektov poskytujúcich finančné zabezpečenie. Článok 11 Zodpovednosť štátov za konanie v rozpore s medzinárodným právom Týmto doplnkovým protokolom sa neovplyvňujú práva a povinnosti štátov podľa pravidiel všeobecného medzinárodného práva, pokiaľ ide o zodpovednosť štátov za konanie v rozpore s medzinárodným právom. Článok 12 Implementácia a vzťah k občianskoprávnej zodpovednosti 1. Zmluvné strany vo svojom vnútroštátnom práve ustanovia pravidlá a postupy v prípade škody. Na implementovanie tejto povinnosti zmluvné strany ustanovia protiopatrenia v súlade s týmto doplnkovým protokolom, a ak je to vhodné, môžu: a) uplatňovať svoje existujúce vnútroštátne právo vrátane všeobecných pravidiel a postupov v oblasti občianskoprávnej zodpovednosti, kde je to vhodné; b) uplatňovať alebo vypracovať pravidlá a postupy v oblasti občianskoprávnej zodpovednosti osobitne na tento účel alebo c) uplatňovať alebo vypracovať kombináciu uvedených dvoch možností. 2. Zmluvné strany s cieľom poskytnúť v rámci svojho vnútroštátneho práva primerané pravidlá a postupy v oblasti občianskoprávnej zodpovednosti za materiálne škody alebo osobnú ujmu spojené so škodou v zmysle článku 2 ods. 2 písm. b): a) pokračujú v uplatňovaní svojho existujúceho všeobecného práva v oblasti občianskoprávnej zodpovednosti; b) vypracujú a uplatňujú právo v oblasti občianskoprávnej zodpovednosti osobitne na tento účel alebo pokračujú v jeho uplatňovaní alebo c) vypracujú a uplatňujú kombináciu uvedených dvoch možností alebo pokračujú v jej uplatňovaní. 3. Pri vypracúvaní práva v oblasti občianskoprávnej zodpovednosti v zmysle písmen b) alebo c) odsekov 1 alebo 2 sa zmluvné strany môžu, ak je to vhodné, zamerať okrem iného aj na tieto prvky: a) škoda; b) normy zodpovednosti vrátane absolútnej zodpovednosti alebo zodpovednosti za zavinenie; c) stanovenie zodpovednosti, ak je to vhodné; d) právo na vymáhanie nároku. Článok 13 Hodnotenie a preskúmanie Konferencia zmluvných strán slúžiaca ako zasadnutie zmluvných strán tohto protokolu vykoná po piatich rokoch od nadobudnutia platnosti tohto protokolu a potom každých ďalších päť rokov preskúmanie účinnosti doplnkového protokolu za predpokladu, že zmluvné strany poskytnú informácie nevyhnutné pre takéto preskúmanie. Preskúmanie sa uskutoční v kontexte hodnotenia a preskúmania protokolu v zmysle článku 35 protokolu, ak zmluvné strany tohto doplnkového protokolu nerozhodnú inak. Prvé preskúmanie zahŕňa preskúmanie účinnosti článkov 10 a 12. Článok 14 Konferencia zmluvných strán slúžiaca ako zasadnutie zmluvných strán protokolu 1. S výhradou článku 32 ods. 2 dohovoru slúži Konferencia zmluvných strán slúžiaca ako zasadnutie zmluvných strán protokolu ako zasadnutie zmluvných strán tohto doplnkového protokolu. 2. Konferencia zmluvných strán slúžiaca ako zasadnutie zmluvných strán protokolu pravidelne skúma vykonávanie tohto doplnkového protokolu a v rámci svojho mandátu prijme rozhodnutia potrebné na podporu jeho účinného vykonávania. Plní funkcie, ktoré jej boli pridelené týmto doplnkovým protokolom, a mutatis mutandis funkcie, ktoré jej boli pridelené článkom 29 ods. 4 písm. a) a f) protokolu. Článok 15 Sekretariát Sekretariát zriadený článkom 24 Dohovoru slúži ako sekretariát tohto doplnkového protokolu. Článok 16 Vzťah medzi dohovorom a protokolom 1. Týmto doplnkovým protokolom sa protokol dopĺňa a nie upravuje; takisto sa ním nemení ani nedopĺňa. 2. Týmto doplnkovým protokolom sa neovplyvňujú práva a povinnosti zmluvných strán tohto doplnkového protokolu vyplývajúce z dohovoru a protokolu. 3. Ak sa v tomto doplnkovom protokole neustanovuje inak, ustanovenia Dohovoru a protokolu sa na tento doplnkový protokol uplatňujú mutatis mutandis. 4. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 3, sa týmto doplnkovým protokolom neovplyvňujú práva a povinnosti zmluvných strán podľa medzinárodného práva. Článok 17 Podpis Tento doplnkový protokol je otvorený na podpis zmluvnými stranami protokolu v sídle Organizácie Spojených národov v New Yorku od 7. marca 2011 do 6. marca 2012. Článok 18 Nadobudnutie platnosti 1. Tento doplnkový protokol nadobúda platnosť deväťdesiatym dňom po uložení štyridsiatej listiny o ratifikácii, prijatí, schválení alebo prístupe štátmi alebo organizáciami regionálnej ekonomickej integrácie, ktoré sú zmluvnými stranami protokolu. 2. Pre štát alebo organizáciu regionálnej ekonomickej integrácie, ktorá tento doplnkový protokol ratifikuje, prijme alebo schváli, alebo k nemu pristúpi po uložení štyridsiatej listiny v zmysle odseku 1, nadobúda tento doplnkový protokol platnosť deväťdesiatym dňom po dni, keď tento štát alebo organizácia regionálnej ekonomickej integrácie uložili svoju listinu o ratifikácii, prijatí, schválení alebo prístupe, alebo dňom nadobudnutia platnosti protokolu pre tento štát alebo organizáciu regionálnej ekonomickej integrácie, podľa toho, čo nastane neskôr. 3. Na účely odsekov 1 a 2 sa žiadna listina, ktorú uložila organizácia regionálnej ekonomickej integrácie, nepovažuje za dodatočnú listinu k listinám uloženým členskými štátmi tejto organizácie. Článok 19 Výhrady Voči tomuto doplnkovému protokolu nemožno vzniesť žiadne výhrady. Článok 20 Odstúpenie 1. Zmluvná strana môže od tohto doplnkového protokolu odstúpiť kedykoľvek po uplynutí dvoch rokov odo dňa, kedy tento doplnkový protokol nadobudol pre túto zmluvnú stranu platnosť, a to písomným oznámením depozitárovi. 2. Každé takéto odstúpenie sa uskutoční po uplynutí jedného roka odo dňa, kedy depozitár toto písomné oznámenie prijal, alebo prípadným neskorším dňom uvedeným v oznámení o odstúpení. 3. Každá zmluvná strana, ktorá odstúpi od protokolu v súlade s článkom 39 protokolu, sa považuje za zmluvnú stranu, ktorá takisto odstúpila od tohto doplnkového protokolu. Článok 21 Autentické znenia Originál tohto doplnkového protokolu, ktorého arabské, čínske, anglické, francúzske, ruské a španielske znenie sú rovnako autentické, sa ukladá u generálneho tajomníka Organizácie Spojených národov. NA DÔKAZ TOHO podpísaní zástupcovia, riadne oprávnení na tento účel, podpísali tento doplnkový protokol. V Nagoji pätnásteho októbra dvetisícdesať.