S cieľom zabezpečiť súlad s acquis v oblasti azylu by sa osobám vybraným na presídlenie mala poskytnúť medzinárodná ochrana. Ustanovenia týkajúce sa obsahu medzinárodnej ochrany uvedené v acquis v oblasti azylu by sa preto mali uplatňovať od okamihu, keď sú presídlené osoby na území členských štátov. Okrem toho by bolo vhodné zmeniť nariadenie xxxx/xx/EÚ [nové prepracované znenie nariadenia Eurodac], aby sa zabezpečilo, že členské štáty môžu uchovávať údaje presídlených osôb v systéme Eurodac, kde sa s nimi zaobchádza ako so žiadateľmi o medzinárodnú ochranu, aj keď nepodali žiadosť o medzinárodnú ochranu v členských štátoch. Členským štátom by to umožnilo sledovať prípadný sekundárny pohyb presídlených osôb z členského štátu presídlenia do iných členských štátov.

Predkladané nariadenie je základnou súčasťou spoločného európskeho azylového systému a je v plnom súlade s prvým balíkom legislatívnych návrhov na jeho reformu, ktorý bol predložený 4. mája 2016, a to vrátane návrhu prepracovaného znenia nariadenia Dublin III, prepracovaného znenia nariadenia Eurodac, návrhu na zriadenie Agentúry Európskej únie pre azyl, ako aj s druhým balíkom legislatívnych návrhov, do ktorého patrí reforma smernice o konaní o azyle, smernice o podmienkach prijímania a kvalifikačnej smernice.

Komisia 21. marca 2016 predložila návrh rozhodnutia Rady, ktorým sa mení rozhodnutie Rady (EÚ) 2015/1601 o zavedení dočasných opatrení v oblasti medzinárodnej ochrany v prospech Talianska a Grécka. Tento návrh členským štátom umožňuje použiť 54 000 pôvodne plánovaných miest na premiestnenie na účely prijatia Sýrčanov z Turecka prostredníctvom presídlenia, prijímania osôb z humanitárnych dôvodov alebo iným legálnym spôsobom. Členské štáty by si tak mohli odpočítať od počtu žiadateľov, ktorí majú byť premiestnení, počet Sýrčanov presídlených z Turecka na ich územie. Tieto počty by sa pripočítali k záväzkom plneným podľa záverov o presídľovaní z 20. júla 2015.

Komisia 15. decembra 2015 prijala odporúčanie o dobrovoľnom systéme prijímania osôb z humanitárnych dôvodov s Tureckom s cieľom vytvoriť solidaritu s Tureckom a rozdeliť si s ním zodpovednosť za ochranu osôb vysídlených do Turecka v dôsledku konfliktu v Sýrii, ktorého mnohé prvky boli súčasťou vykonávania vyhlásenia EÚ a Turecka z 18. marca 2016. Vo vyhlásení EÚ a Turecka sa dohodlo, že za každého Sýrčana, ktorý bude z gréckych ostrovov vrátený do Turecka, bude iný Sýrčan presídlený z Turecka do EÚ, pričom sa zohľadnia kritériá OSN týkajúce sa zraniteľnosti.

Cieľom návrhu je najmä: zabezpečiť spoločný prístup k bezpečnému a legálnemu príchodu do Únie pre štátnych príslušníkov tretej krajiny, ktorí potrebujú medzinárodnú ochranu, ktorý by migrantov zároveň chránil pred zneužívaním zo strany prevádzačských sietí a pred ohrozovaním ich životov pri pokuse dostať sa do Európy; pomôcť znížiť tlak na azylové systémy členských štátov spôsobený spontánnymi príchodmi migrantov; umožniť rozdelenie si zodpovednosti za ochranu s krajinami, do ktorých alebo v rámci ktorých bol vysídlený veľký počet osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, a pomôcť zmierniť tlak na tieto krajiny; zabezpečiť spoločný príspevok Únie ku globálnemu úsiliu v oblasti presídľovania.

Vychádzajúc zo súčasných iniciatív v oblasti presídľovania a prijímania osôb z humanitárnych dôvodov v rámci EÚ, ako aj zo skúseností získaných v rámci národných programov presídľovania, cieľom tohto legislatívneho návrhu je vytvorenie rámca Únie pre presídľovanie s cieľom uľahčiť politiku Únie v oblasti presídľovania a stanoviť spoločný a harmonizovaný prístup s jednotným postupom. Znížili by sa tým rozdiely medzi vnútroštátnymi postupmi presídlenia a posilnilo by sa postavenie Únie, vďaka ktorému by mohla dosiahnuť svoje ciele politiky aj v globálnom meradle. Únia by mala dokázať vystupovať na medzinárodných fórach jednotne, prispievať ku globálnym presídľovacím iniciatívam jedným spoločným záväzkom, a tým viac zviditeľniť úsilie EÚ s cieľom presvedčiť svojich medzinárodných partnerov o tom, aby prevzali svoj podiel zodpovednosti, pričom členské štáty by postupne zintenzívnili spoločné úsilie v oblasti presídľovania.

V rámci Európskeho fondu pre utečencov a následne v rámci Fondu pre azyl, migráciu a integráciu (AMIF) bolo na úrovni Únie dohodnutých niekoľko aspektov presídľovania na účely poskytovania cielených finančných stimulov, konkrétne prostredníctvom spoločných priorít v oblasti presídľovania. Dopĺňala to praktická spolupráca medzi členskými štátmi, a to aj prostredníctvom Európskeho podporného úradu pre azyl (EASO) a Európskej siete pre presídľovanie.

Forma nariadenia a jeho obsah neprekračujú rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie cieľov návrhu, ktorými sú a) zmenšiť rozdiely medzi vnútroštátnymi praktikami a postupmi presídľovania; b) poskytnúť štátnym príslušníkom tretej krajiny a osobám bez štátnej príslušnosti, ktorí potrebujú medzinárodnú ochranu, legálny a bezpečný príchod na územie členských štátov; c) pomôcť znížiť riziko rozsiahleho neregulárneho prílevu štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátnej príslušnosti na územie členských štátov, a tým znížiť tlak na azylové systémy členských štátov spôsobený spontánnymi príchodmi; d) vyjadriť solidaritu s krajinami v regiónoch, do ktorých alebo v rámci ktorých bol vysídlený veľký počet osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, tým, že sa pomôže zmierniť tlak na tieto krajiny; e) napomáhať dosiahnutie cieľov zahraničnej politiky Únie posilnením pozície Únie voči tretím krajinám a f) účinne prispievať ku globálnym iniciatívam v oblasti presídľovania jednomyseľným vystupovaním na medzinárodných fórach a s tretími krajinami.

Keď sa postupy členských štátov týkajúce sa presídľovania do určitej miery harmonizujú, zvýši sa pravdepodobnosť, že osoby oprávnené na presídlenie neodmietnu presídlenie do jedného členského štátu namiesto do iného členského štátu. Takouto harmonizáciou by sa zvýšil aj celkový vplyv Únie voči tretím krajinám, pokiaľ ide o politické opatrenia a dialógy a rozdelenie zodpovednosti s tretími krajinami, do ktorých alebo v rámci ktorých bol vysídlený veľký počet osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu. Tieto ciele nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodov rozsahu a účinkov daného rámca Únie pre presídľovanie, ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie.

Tento návrh je súčasťou opatrení, ktoré tvoria spoločný európsky azylový systém. Jeho snahou je prispieť k riadeniu prílevov štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátnej príslušnosti žiadajúcich o medzinárodnú ochranu tak, že sa ním poskytnú legálne spôsoby na získanie medzinárodnej ochrany v partnerstve a spolupráci s tretími krajinami. Cieľom tohto návrhu je zriadiť rámec Únie pre presídľovanie so spoločnými postupmi pre prijímanie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátnej príslušnosti, ktorí potrebujú medzinárodnú ochranu, z vybraných tretích krajín, do ktorých alebo v rámci ktorých boli vysídlení, na územie členských štátov s cieľom ponúknuť im medzinárodnú ochranu. Návrh sa teda zakladá na článku 78 ods. 2 písm. d) (spoločné postupy) a g) (partnerstvo a spolupráca s tretími krajinami) ZFEÚ. Podľa toho právneho základu treba použiť riadny legislatívny postup.

Tento návrh, ktorý ďalej prispieva k dosiahnutiu cieľa spočívajúceho v posilnení azylovej politiky Únie, by sa mal chápať ako súčasť širšej politiky na úrovni EÚ, ktorej cieľom je budovanie spoľahlivého a účinného systému pre udržateľné riadenie migrácie do budúcnosti.

Mimoriadne dôležitá je mobilizácia rôznych politík a nástrojov na zintenzívnenie diplomatickej, technickej a finančnej spolupráce Únie s tretími krajinami pri riadení migrácie. Ako sa uvádza v oznámení Komisie o vytvorení nového rámca partnerstva s tretími krajinami v rámci európskej migračnej agendy, Únia sa bude usilovať o partnerstvá s kľúčovými tretími krajinami pôvodu a tranzitu prostredníctvom súdržnej a cielenej angažovanosti, v rámci ktorej Únia a jej členské štáty budú konať koordinovane. Týmto rámcom partnerstva by sa okrem iného mala zvýšiť podpora pre osoby, ktoré potrebujú ochranu, v ich krajinách pôvodu a tranzitu a vytvoriť skutočná perspektíva presídlenia do Únie na odradenie od neregulárnych a nebezpečných ciest a záchranu životov. Tento legislatívny návrh je priamym dôkazom záväzku Únie poskytovať pomoc krajinám vystaveným najväčšiemu migračnému tlaku a odradiť ľudí od nebezpečných ciest tak, že sa im poskytnú alternatívne legálne spôsoby migrácie.

Úspech alebo neúspech presídlenia závisí aj od včasnej, účinnej a úspešnej integrácie presídlených osôb. Akčný plán pre integráciu štátnych príslušníkov tretích krajín predložený 7. júna 2016 prispeje aj v tomto ohľade. Medzi prioritné opatrenia v tomto pláne patrí zapojenie sa do opatrení pred odchodom a príchodom osôb, ktoré sú zacielené tak na prichádzajúcich z tretích krajín, ako aj na prijímajúcu spoločnosť. Takéto opatrenia môžu byť prospešné pre jednotlivcov, ktorí z najrôznejších dôvodov prichádzajú legálne do EÚ, ale môžu byť mimoriadne dôležité pre prípravu presídlenia osôb, ktoré potrebujú ochranu.

Nariadenie bolo zvolené z toho dôvodu, aby sa dosiahla väčšia miera zbližovania pri postupe presídlenia, ktorá by zodpovedala miere zbližovania pri konaní o azyle, pre ktoré sa takisto navrhuje nariadenie. Hoci sa v ňom vychádza z existujúcich praktík presídľovania členských štátov, a to najmä štandardných operačných postupov, ktorými sa riadi vykonávanie systému presídľovania s Tureckom stanoveného v oznámení z 18. marca 2016, nariadenie umožňuje dosiahnuť väčšiu mieru zbližovania týchto praktík presídľovania ako smernica, ktorá nie je priamo uplatniteľná a ponecháva výber formy a metódy na členských štátoch. Táto väčšia miera zbližovania umožní väčšiu synergiu pri vykonávaní rámca Únie pre presídľovanie a prispeje k tomu, aby osoby oprávnené na presídlenie v menšej miere odmietali presídlenie do určitého členského štátu a aby presídlené osoby upustili od sekundárneho pohybu. Okrem toho sa predpokladá, že ročné plány Únie pre presídľovanie a cielené systémy Únie pre presídľovanie, ktoré sú nevyhnutné pre fungovanie rámca Únie pre presídľovanie, budú prijaté inštitúciami Únie, a preto je nariadenie vhodným nástrojom.

V tomto návrhu sa stanovujú spoločné štandardné postupy vychádzajúce z existujúcich skúseností a noriem členských štátov v oblasti presídľovania, a to vrátane štandardných operačných postupov, ktorými sa riadi vykonávanie systému presídľovania s Tureckom stanoveného vo vyhlásení EÚ a Turecka z 18. marca 2016. Rámcom Únie pre presídľovanie by sa mali umožniť dva druhy štandardných postupov presídlenia: riadny alebo urýchlený postup presídlenia. V každom cielenom systéme Únie pre presídľovanie sa určí, ktoré z týchto štandardných procesných pravidiel by sa malo uplatňovať pri jeho vykonávaní.

Osoby, ktoré patria aspoň do jednej z týchto kategórií zraniteľnosti – ohrozené ženy a dievčatá; ohrozené deti a mladiství vrátane detí bez sprievodu; osoby, ktoré prežili násilie a/alebo mučenie, a to aj na základe rodovej príslušnosti; osoby so zdravotnými problémami alebo postihnutím; osoby, ktoré potrebujú právnu a/alebo fyzickú ochranu a sociálno-hospodársky zraniteľné osoby – sú oprávnené na presídlenie v rámci cielených systémov Únie pre presídľovanie. Oprávnené sú tiež osoby s rodinnými väzbami na štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osoby bez štátnej príslušnosti alebo občanov Únie s oprávneným pobytom v niektorom členskom štáte alebo osoby, ktoré sú od nich závislé. Zahrnutím sociálno-hospodársky zraniteľných osôb a tých, ktorí majú rodinné väzby, dochádza k rozšíreniu klasických kategórií pre presídlenie, ktoré sa obvykle používajú v rámci systému postúpenia žiadostí od UNHCR, a je v súlade s prístupom dohodnutým v rámci štandardných operačných postupov, ktorými sa riadi vykonávanie systému presídľovania s Tureckom stanoveného vo vyhlásení EÚ a Turecka z 18. marca 2016.

Vo vykonávacích aktoch, ktorými sa stanovujú cielené systémy Únie pre presídľovanie a ročné plány Únie pre presídľovanie, Komisia a Rada pri určovaní regiónov alebo tretích krajín, z ktorých sa má presídlenie uskutočniť, zohľadňujú niekoľko faktorov, ktoré vypovedajú o situácii osôb, ktoré potrebujú ochranu, o krajinách, z ktorých by sa malo presídlenie uskutočniť, a o počte osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu a ktoré sú vysídlené do alebo v rámci určitých regiónov alebo tretích krajín. Dôležitým prvkom, na ktorom bude založené rozhodnutie Komisie, je účinná spolupráca tretích krajín s Úniou v oblasti migrácie a azylu. Na túto spoluprácu by sa malo prihliadať z hľadiska úsilia, ktoré tretia krajina vynakladá na zníženie počtu štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátnej príslušnosti, ktorí z jeho územia neoprávnene prekračujú hranice Únie, z hľadiska ich spolupráce s Úniou v oblasti readmisie a návratu štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátnej príslušnosti neoprávnene sa zdržiavajúcich na území členských štátov a z hľadiska zvyšovania ich kapacity na prijímanie a ochranu osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, a to okrem iného vytvorením účinného azylového systému.

Na rozdiel od toho, čo platí v prípade riadneho postupu, keď sú osoby presídlené prostredníctvom zrýchleného postupu bez toho, aby sa posúdilo, či spĺňajú podmienky na priznanie postavenia utečenca, pri prijatí v členskom štáte presídlenia by sa im malo umožniť požiadať o medzinárodnú ochranu. Za preskúmanie takejto žiadosti by mal zodpovedať členský štát, do ktorého bola osoba presídlená. V nariadení o konaní o azyle by sa malo stanoviť, že členské štáty pri posudzovaní takejto žiadosti neuplatňujú koncepciu prvej krajiny azylu ani koncepciu bezpečnej tretej krajiny.

Zrýchlený postup odráža prístup dohodnutý v štandardných operačných postupoch, ktorými sa riadi vykonávanie systému presídľovania s Tureckom stanoveného vo vyhlásení EÚ a Turecka z 18. marca 2016. Uplatňuje sa v prípade, keď existujú osobitné humanitárne dôvody alebo naliehavá potreba právnej alebo fyzickej ochrany, ktoré si vyžadujú rýchle prijatie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátnej príslušnosti na územie členských štátov. Takýto postup by sa mal vykonať čo najskôr a do štyroch mesiacov od okamihu, keď členské štáty zaregistrovali štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osoby bez štátnej príslušnosti. Táto lehota sa môže predĺžiť o dva mesiace. Hoci by sa v tomto prípade mali vykonať bezpečnostné kontroly na takej istej úrovni ako pri riadnom postupe, posúdenie potreby medzinárodnej ochrany štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátnej príslušnosti by sa malo obmedziť na posúdenie ich oprávnenosti na doplnkovú ochranu bez posudzovania toho, či spĺňajú podmienky na priznanie postavenia utečenca.

Presídľovanie by malo byť uprednostňovanou možnosťou poskytovania medzinárodnej ochrany na území členských štátov a súbežne k nemu by sa nemalo uskutočňovať konanie o azyle. Žiadosti o medzinárodnú ochranu osôb presídlených prostredníctvom riadneho postupu, v prípade ktorých sa v plnej miere posúdilo, či spĺňajú podmienky na priznanie postavenia utečenca a kritériá oprávnenosti na poskytnutie doplnkovej ochrany, by preto neboli prípustné.

Keď osoba, v prípade ktorej sa prijalo kladné rozhodnutie o presídlení, vstúpi na územie členských štátov, mali by sa uplatňovať ustanovenia týkajúce sa obsahu medzinárodnej ochrany uvedené v acquis v oblasti azylu, a to vrátane pravidiel, ktoré slúžia na odrádzanie od sekundárneho pohybu osôb, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana, obsiahnutých v dublinskom nariadení a smernici o dlhodobom pobyte zmenenej kvalifikačným nariadením.

Všetky osobné údaje zhromaždené na účely postupu presídlenia by sa mali uchovávať nanajvýš päť rokov od dátumu presídlenia. Takéto obdobie uchovávania údajov sa považuje za potrebné na to, aby sa členským štátom umožnilo z presídlenia vylúčiť tých štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osoby bez štátnej príslušnosti, ktorí už boli presídlení niektorým členským štátom alebo ktorí počas posledných piatich rokov odmietli presídlenie do niektorého členského štátu, ako sa stanovuje v tomto návrhu.

Riadny postup odráža normy a praktiky v oblasti presídľovania, ktoré sa obvykle využívajú v členských štátoch. Je založený na plnom určení postavenia utečenca v tretej krajine a na tom, že členské štáty presídleným štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobám bez štátnej príslušnosti pokiaľ možno priznajú postavenie utečenca alebo osoby, ktorej sa poskytla doplnková ochrana. Postup by sa mal vykonať čo najskôr a do ôsmich mesiacov od okamihu, keď členské štáty zaregistrovali štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osoby bez štátnej príslušnosti. Táto lehota sa môže predĺžiť o štyri mesiace.

Presídľovanie je partnerskou činnosťou a spolupráca medzi rôznymi zainteresovanými stranami, a to aj s tretími krajinami, z ktorých sa presídľovanie uskutočňuje, má zásadný význam. Mohla by sa zvážiť možnosť spolupráce s ostatnými tretími krajinami, ktoré uskutočňujú presídľovanie z rovnakého regiónu ako členské štáty, aby sa vytvorili synergie. Vzhľadom na odborné znalosti UNHCR pri uľahčovaní rôznych foriem prijatia osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, z tretích krajín, do ktorých boli vysídlené, v štátoch, ktoré sú ochotné ich prijať, bude UNHCR i naďalej zohrávať kľúčovú úlohu pri presídľovaní v súlade s týmto návrhom.

Pri každom cielenom systéme Únie pre presídľovanie Komisia uvedie podrobné odôvodnenie, presný počet z celkového počtu osôb, ktoré majú byť presídlené, a účasť členských štátov, ako je stanovené v ročnom pláne Únie pre presídľovanie, ako aj opis cieľovej(-ých) skupiny(-ín) štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátnej príslušnosti, ktorí sa majú presídliť, a zoznam konkrétnych geografických oblastí pokrývajúcich jednu alebo viaceré tretie krajiny, z ktorých sa presídlenie uskutoční. Výber konkrétnych geografických priorít pre presídľovanie sa uskutoční v súlade s článkom 4 legislatívneho návrhu, pričom sa zohľadní ročný plán pre presídľovanie a so zreteľom na úlohu, ktorú by presídlenie mohlo zohrať v rámci cielenej angažovanosti s tretími krajinami s cieľom lepšie riadiť migráciu, ako sa uvádza v oznámení Komisie zo 7. júna 2016 o vytvorení nového rámca partnerstva s tretími krajinami v rámci európskej migračnej agendy.

Keďže existuje dôležitá spojitosť medzi počtom osôb presídlených do členských štátov a rozpočtom Únie, Komisia predloží svoj návrh ročného plánu Únie pre presídľovanie spolu s návrhom ročného rozpočtu Únie, pričom zohľadní finančné dôsledky. Rada by mala byť schopná rýchlo reagovať a prijať vykonávací akt v lehote dvoch mesiacov. Hoci k tomuto legislatívnemu návrhu nebol pripojený finančný legislatívny výkaz, finančné dôsledky nariadenia budú závisieť od celkového počtu osôb, ktoré majú byť každý rok presídlené.

Rada je prostredníctvom vykonávacieho aktu prijatého na návrh Komisie oprávnená stanoviť ročný plán Únie pre presídľovanie na nasledujúci rok, v ktorom sa určí najvyšší celkový počet osôb, ktoré majú byť presídlené, a počet osôb, ktoré majú presídliť jednotlivé členské štáty z tohto celkového počtu. V ročnom pláne by zároveň mali byť uvedené celkové geografické priority v oblasti presídľovania. Rada by pri prijímaní týchto aktov mala plne zohľadniť diskusie uskutočnené v rámci Výboru na vysokej úrovni pre presídlenie týkajúce sa vykonávania rámca Únie pre presídľovanie.

(10)Aby sa napomohlo zníženie rizika rozsiahleho neregulárneho prílevu štátnych príslušníkov tretej krajiny a osôb bez štátnej príslušnosti na územie členských štátov, prejavila solidarita s krajinami v regiónoch, do ktorých alebo v rámci ktorých bol vysídlený veľký počet osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, tým, že sa pomôže zmierniť tlak na tieto krajiny, a napomohlo sa dosiahnutie cieľov zahraničnej politiky Únie, tie regióny alebo tretie krajiny, z ktorých sa má uskutočniť presídlenie, by sa mali prispôsobiť cielenej angažovanosti s tretími krajinami s cieľom lepšie riadiť migráciu, ako sa uvádza v oznámení Komisie zo 7. júna 2016 o vytvorení nového rámca partnerstva s tretími krajinami v rámci európskej migračnej agendy.

(9)Takýto rámec je nevyhnutnou súčasťou dobre riadenej migračnej politiky, ktorá by zmenšovala rozdiely medzi vnútroštátnymi praktikami a postupmi presídľovania, poskytovala legálny a bezpečný príchod na územie členských štátov štátnym príslušníkom tretej krajiny a osobám bez štátnej príslušnosti, ktorí potrebujú medzinárodnú ochranu, pomáhala znížiť riziko rozsiahleho neregulárneho prílevu štátnych príslušníkov tretej krajiny a osôb bez štátnej príslušnosti na územie členských štátov, čím by sa znížil tlak na azylové systémy členských štátov spôsobený spontánnymi príchodmi, bola by vyjadrením solidarity s krajinami v regiónoch, do ktorých alebo v rámci ktorých bol vysídlený veľký počet osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, tým, že by pomohla zmierniť tlak na tieto krajiny, napomáhala dosiahnutie cieľov zahraničnej politiky Únie posilnením pozície Únie voči tretím krajinám a účinne prispievala ku globálnym iniciatívam v oblasti presídľovania jednomyseľným vystupovaním na medzinárodných fórach a s tretími krajinami.

(8)Na základe existujúcich iniciatív by sa mal zriadiť stabilný a spoľahlivý rámec Únie pre presídľovanie s cieľom presídliť osoby, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, ktorý by sa vykonával v súlade s ročnými plánmi Únie pre presídľovanie a cielenými systémami Únie pre presídľovanie, ktorými sa účinne plnia konkrétne záväzky členských štátov.

(7)Európsky parlament prijal 12. apríla 2016 uznesenie o situácii v Stredozemí a potrebe uceleného prístupu EÚ k migrácii zdôrazňujúce potrebu trvalého programu v oblasti presídľovania v rámci celej EÚ, ktorým by sa zabezpečilo presídlenie takého počtu utečencov, ktorý by bol zmysluplný vzhľadom na celkový počet utečencov uchádzajúcich sa o medzinárodnú ochranu v Únii.

(6)Dňa 6. apríla 2016 Komisia prijala oznámenie pod názvom Smerom k reforme spoločného európskeho azylového systému a zlepšeniu možností legálnej migrácie do Európy, v ktorom oznámila, že pripraví návrh na štruktúrovaný systém presídľovania, ktorý bude rámcom pre politiku Únie v oblasti presídľovania a ktorým sa vytvorí spoločný prístup k bezpečnému a legálnemu príchodu do EÚ pre osoby, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu.

(5)Podľa vyhlásenia EÚ a Turecka z 18. marca 2016 by všetci noví neregulárni migranti prichádzajúci z Turecka na grécke ostrovy mali byť od 20. marca 2016 vrátení do Turecka. Za každého Sýrčana, ktorý bude z gréckych ostrovov vrátený do Turecka, bude iný Sýrčan presídlený z Turecka do Únie, pričom sa zohľadnia kritériá OSN týkajúce sa zraniteľnosti. V máji 2016 sa členské štáty, štáty pridružené k dublinskému systému a Turecko zhodli na štandardných operačných postupoch, ktorými sa riadi vykonávanie tohto systému presídľovania.

(1)Rada pre spravodlivosť a vnútorné veci vo svojich záveroch z 10. októbra 2014 uznala, že „všetky členské štáty by mali zohľadňovať úsilie vykonané tými členskými štátmi, ktorých sa migračné toky dotýkajú, ale zároveň by mali prispievať k [presídľovaniu] spravodlivým a vyváženým spôsobom“.

(11)S cieľom zmenšiť rozdiely medzi vnútroštátnymi praktikami a postupmi presídľovania by sa mali stanoviť spoločné štandardné postupy, spoločné kritériá oprávnenosti a dôvody na vylúčenie z výberu, ako aj spoločné postavenie ochrany, ktoré sa má priznávať presídleným osobám.

(12)Spoločné štandardné postupy by mali vychádzať z existujúcich skúseností a noriem členských štátov v oblasti presídľovania, a to najmä zo štandardných operačných postupov, ktorými sa riadi vykonávanie systému presídľovania s Tureckom stanoveného vo vyhlásení EÚ a Turecka z 18. marca 2016. Rámcom Únie pre presídľovanie by mal umožňovať používanie dvoch druhov štandardných postupov presídlenia.

(13)Obidva druhy postupov pozostávajú z týchto fáz: identifikácia, registrácia, posúdenie a rozhodnutie.

(14)Mal by sa zaviesť riadny postup umožňujúci úplné posúdenie potreby medzinárodnej ochrany pri štátnych príslušníkoch tretej krajiny alebo osobách bez štátnej príslušnosti.

(15)Mal by sa zaviesť zrýchlený postup, v rámci ktorého by bezpečnostné kontroly mali mať rovnakú úroveň ako pri riadnom postupe. V rámci zrýchleného postupu by sa však posúdenie potreby medzinárodnej ochrany štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátnej príslušnosti malo obmedziť na posúdenie ich oprávnenosti na doplnkovú ochranu bez posudzovania toho, či tieto osoby spĺňajú podmienky na priznanie postavenia utečenca.

(16)Postup presídlenia by sa mal uzavrieť čo najskôr s cieľom odradiť osoby, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, od využívania neoprávnených spôsobov vstupu do Európskej únie, kde by sa uchádzali o ochranu. Zároveň sa musí zabezpečiť, aby členské štáty mali dostatok času na úplné a primerané posúdenie každého prípadu. Lehoty by mali zodpovedať takej dĺžke, aká je potrebná na vykonanie rôznych druhov posúdenia stanovených pre riadny a zrýchlený postup.

(17)Všetky osobné údaje zhromaždené na účely postupu presídlenia by sa mali uchovávať nanajvýš päť rokov od dátumu presídlenia. Keďže štátni príslušníci tretej krajiny alebo osoby bez štátnej príslušnosti, ktorí už boli presídlení jedným členským štátom alebo ktorí počas posledných piatich rokov odmietli presídlenie do niektorého členského štátu, by mali byť vylúčení z presídlenia do iného členského štátu, táto lehota by sa mala považovať za nevyhnutné obdobie uchovávania osobných údajov, a to vrátane odtlačkov prstov a podoby tváre.

(18)Pri každom cielenom systéme Únie pre presídľovanie by sa mal zvoliť postup presídlenia. Zrýchlený postup by mohol byť opodstatnený z humanitárnych dôvodov alebo v prípade naliehavej potreby právnej alebo fyzickej ochrany.

(19)Neexistuje žiadne subjektívne právo na presídlenie.

(20)S cieľom umožniť doplnenie pravidiel upravujúcich postup, ktorý sa má použiť pri cielených systémoch Únie pre presídľovanie, by sa právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie mala delegovať na Komisiu, aby prispôsobila postup okolnostiam v tretej krajine, z ktorej sa presídlenie uskutočňuje, ako napríklad stanovenie úlohy tejto tretej krajiny v postupe. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov, a aby tieto konzultácie vykonávala v súlade so zásadami stanovenými v Medziinštitucionálnej dohode o lepšej tvorbe práva z 13. apríla 2016. V snahe zabezpečiť rovnakú účasť na príprave delegovaných aktov Európsky parlament a Rada dostávajú všetky dokumenty súčasne s expertmi členských štátov a ich experti majú systematický prístup na zasadnutia skupiny expertov Komisie, ktorá sa zaoberá prípravou delegovaných aktov.

(21)S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky pre vykonávanie rámca Únie pre presídľovanie by sa vykonávacie právomoci pre stanovovanie ročného plánu Únie pre presídľovanie mali preniesť na Radu, ktorá stanoví maximálny celkový počet osôb, ktoré majú byť presídlené, podrobné údaje o účasti členských štátov na pláne a ich príspevku k celkovému počtu osôb, ktoré majú byť presídlené, ako aj celkové geografické priority.

(22)Tieto právomoci by sa mali vykonávať na základe návrhu Komisie o maximálnom celkovom počte osôb, ktoré majú byť presídlené, a celkových geografických prioritách. Komisia by svoj návrh mala predložiť zároveň so svojím návrhom týkajúcim sa návrhu ročného rozpočtu Únie. Rada by sa mala usilovať o prijatie návrhu do dvoch mesiacov. Komisia a Rada by mali zohľadniť diskusie uskutočnené v rámci Výboru na vysokej úrovni pre presídlenie.

(23)S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky pre vykonávanie rámca Únie pre presídľovanie by Komisia mala byť splnomocnená zriadiť cielené systémy Únie pre presídľovanie, v ktorých sa stanovia presné čísla z celkového počtu osôb, ktoré majú byť presídlené, a účasť členského štátu v súlade s ročným plánom Únie pre presídľovanie. Tieto právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie. Vzhľadom na značné dôsledky cielených systémov Únie pre presídľovanie by sa pri ich zavedení mal uplatniť postup preskúmania. Komisia by sa mala snažiť zriadiť cielené systémy Únie pre presídľovanie čo najskôr po prijatí ročného plánu Únie pre presídľovanie a podľa potreby kedykoľvek počas obdobia, na ktoré sa vzťahuje ročný plán Únie pre presídľovanie. Komisia by mala zohľadniť diskusie uskutočnené v rámci Výboru na vysokej úrovni pre presídlenie.

(24)Pri každom cielenom systéme Únie pre presídľovanie by sa malo určiť, ktoré štandardné procesné pravidlá by sa mali uplatňovať pri jeho vykonávaní. Okrem toho by sa v týchto cielených systémoch mali uviesť ustanovenia o spolupráci na mieste, ktoré by v odôvodnených prípadoch uľahčili jeho vykonávanie.

(25)Presídleným osobám by mala byť poskytnutá medzinárodná ochrana. Preto by sa ustanovenia týkajúce sa obsahu medzinárodnej ochrany uvedené v acquis v oblasti azylu mali uplatňovať od okamihu, keď presídlené osoby vstúpia na územie členských štátov, a to vrátane pravidiel, ktoré slúžia na odrádzanie od sekundárneho pohybu osôb, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana.

(26)V súlade s návrhom Komisie na nariadenie, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (prepracované znenie), a s cieľom komplexným spôsobom odrážať úsilie každého členského štátu by sa na účely výpočtu nápravného mechanizmu rozdeľovania navrhnutého Komisiou počet osôb skutočne presídlených do niektorého členského štátu mal pripočítať k počtu žiadostí o medzinárodnú ochranu.

(27)Vzhľadom na odborné znalosti UNHCR pri uľahčovaní jednotlivých foriem prijatia osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, z tretích krajín, do ktorých boli vysídlené, v členských štátoch, ktoré sú ochotné ich prijať, by UNHCR v úsilí o presídľovanie vynaloženom v rámci Únie pre presídľovanie mal naďalej zohrávať kľúčovú úlohu. Okrem UNHCR by sa na pomoc členským štátom pri vykonávaní rámca Únie pre presídľovanie mali vyzvať ďalší medzinárodní aktéri, ako napr. Medzinárodná organizácia pre migráciu (IOM).

(28)[Agentúra Európskej únie pre azyl] by mala pomáhať členským štátom pri vykonávaní rámca Únie pre presídľovanie v súlade so svojím mandátom.

(29)S cieľom umožniť rozsiahle konzultácie so všetkými zainteresovanými stranami týkajúce sa vykonávania rámca Únie pre presídľovanie by sa mal zriadiť Výbor na vysokej úrovni pre presídlenie.

(30)Úsilie členských štátov v oblasti presídľovania podľa tohto nariadenia by malo byť podporené dostatočnými finančnými prostriedkami z rozpočtu Únie. S cieľom umožniť náležité a udržateľné fungovanie systémov presídľovania sú potrebné zmeny nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 516/2014.