Správa Komisie Rade o implementácii elektronickej identifikácie oviec a kôz /* KOM/2007/0711 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 16.11.2007 KOM(2007) 711 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE RADE o implementácii elektronickej identifikácie oviec a kôz OBSAH 1. Úvod 3 1.1. Právne predpisy ES súvisiace s elektronickou identifikáciou oviec a kôz 4 1.2. Rozsah pôsobnosti správy 5 2. Skúsenosti s implementáciou elektronickej identifikácie 5 2.1. Prvky elektronickej identifikácie 5 2.2. Vlastnosti systémov elektronickej identifikácie oviec a kôz 6 2.2.1 Identifikátory 6 2.2.2 Čítacie zariadenia 9 2.2.3 Prenos dát z čítacích zariadení do zariadení na spracovanie dát 10 2.2.4 Pohľad konečného používateľa 11 2.3. Ekonomické aspekty 12 2.4. Budúce požiadavky 13 3. Závery 13 SPRÁVA KOMISIE RADE o implementácii elektronickej identifikácie oviec a kôz 1. ÚVOD Pravidlá Spoločenstva týkajúce sa identifikácie a registrácie hospodárskych zvierat vrátane oviec a kôz boli stanovené v smernici Rady 92/102/EHS o identifikácii a registrácii zvierat[1]. Skúsenosti s určitými ochoreniami však dokázali, že implementácia smernice 92/102/EHS nebola celkom uspokojivá potrebovala ďalšie zdokonalenia. V sektore hovädzieho dobytka bolo potrebné zaviesť pojem individuálnej sledovateľnosti v súvislosti s ochranou spotrebiteľov pred prenosnou spongiformnou encefalopatiou (PSE). Preto bolo prijaté nariadenie Rady (ES) č. 820/97 z 21. apríla 1997, ktorým sa zriaďuje systém identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka, o označovaní hovädzieho mäsa a výrobkov z hovädzieho mäsa[2], a jeho požiadavky podporuje súčasné nariadenie (ES) č. 1760/2000[3]. Skúsenosti získané počas epidémie slintačky a krívačky v roku 2001 zdôraznili potrebu zriadenia systémov sledovateľnosti oviec, ktoré spĺňajú osobitné požiadavky tohto sektora. Ovce a kozy sa v súčasnosti identifikujú v súlade s nariadením Rady (ES) č. 21/2004 zo 17. decembra 2003, ktorým sa ustanovuje systém na identifikáciu a registráciu oviec a kôz[4]. Tento systém obsahuje štyri hlavné prvky: „identifikátory“, „register v chove“, „sprievodný doklad“ a „počítačová databáza“. Vzhľadom na dobre známe obmedzenia v správe malých prežúvavcov pri čítaní individuálnych kódov zvierat z ušných značiek alebo tetovaní veľkého počtu zvierat v krátkom čase predpokladá sa zavedenie elektronických transpondérov, ktorými sa zautomatizuje načítanie individuálnych kódov zvierat priamo do systémov na spracovanie dát. Povinné zavedenie elektronickej identifikácie sa plánuje od 1. januára 2008. Podľa článku 9 ods. 4 uvedeného nariadenia sa od Komisie požaduje, aby predložila Rade správu o implementácii systému elektronickej identifikácie doplnenú o príslušné návrhy potvrdzujúce alebo meniace dátum povinného zavedenia elektronickej identifikácie. Na základe hodnotenia príspevkov členských štátov sa v tejto správe opisuje súčasná situácia a vyvodzujú sa závery o realizovateľnosti a primeranosti povinného zavedenia elektronickej identifikácie oviec a kôz v Európskej únii od 1. januára 2008 a o aktualizácii technických aspektov nariadenia. Správu dopĺňa príslušný návrh. 1.1. Právne predpisy ES súvisiace s elektronickou identifikáciou oviec a kôz Predpisy Spoločenstva o identifikácii a registrácii oviec a kôz posilnilo nariadenie Rady (ES) č. 21/2004, ktorým sa umožnila individuálna sledovateľnosť oviec a kôz počas celého ich života. Implementácia tohto nariadenia je naplánovaná v dvoch krokoch. V prvom kroku sa majú všetky zvieratá narodené po 9. júli 2005 individuálne označiť viditeľnou ušnou značkou v kombinácii s druhým identifikátorom nesúcim rovnaký kód. Druhým identifikátorom môže byť druhá ušná značka, elektronický identifikátor a za určitých podmienok aj tetovanie alebo známka na sponke. V druhom kroku sa v nariadení predpokladá prepojenie individuálnych kódov zvierat s informáciami o presune. Ustanovenie o tom, že sprievodný doklad a register v chove majú obsahovať individuálne kódy zvierat, súvisí s dátumom zavedenia elektronickej identifikácie (bod B.2 a C.2 prílohy k nariadeniu (ES) č. 21/2004). Do tohto dátumu sa v sprievodných dokladoch a v registroch v chovoch zaznamenávali len počty zvierat a nie ich individuálne kódy. Na účely implementácie elektronickej identifikácie Komisia prijala rozhodnutie 2006/968/ES, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 21/2004, pokiaľ ide o usmernenia a postupy elektronickej identifikácie oviec a kôz[5]. Tieto usmernenia sú technickým základom interoperability medzi zariadeniami rozličných výrobcov, ako aj schvaľovania elektronických identifikátorov. Nariadením (ES) č. 21/2004 sa ustanovujú tieto výnimky. - Členské štáty, v ktorých je celkový počet oviec a kôz menej ako 600 000, môžu urobiť voliteľnú elektronickú identifikáciu zvierat, ktoré nie sú zapojené do obchodu v rámci Spoločenstva. - Členské štáty môžu povoliť zjednodušený systém hromadnej identifikácie u zvierat určených na zabitie pred dosiahnutím veku 12 mesiacov, ktoré nie sú určené na obchod v rámci Spoločenstva ani na vývoz do tretích krajín. Táto výnimka sa v súčasnosti uplatňuje v 10 členských štátoch. 1.2. Rozsah pôsobnosti správy Komisia pri vypracovaní tejto správy vyzvala členské štáty, aby jej poskytli informácie o svojich skúsenostiach s implementáciou elektronickej identifikácie na dobrovoľnom základe alebo v rámci úvodných projektov. Komisia získala informácie od Cypru, Francúzska, Nemecka, Talianska, Holandska, Portugalska, Španielska a Spojeného kráľovstva. Táto správa sa teda zakladá najmä na príspevkoch týchto členských štátov, ktoré získali skúsenosti s implementáciou elektronickej identifikácie. Okrem aktuálnych informácií členských štátov Komisia hodnotila aj výsledky vlastného rozsiahleho projektu elektronickej identifikácie hospodárskych zvierat (IDEA – Identification Electronique des Animaux), ktorý prebiehal v rokoch 1998 -2001. Štúdie a úvodné projekty v členských štátoch mali rozličné vedecké ciele a oblasti štúdií siahajú od vedeckých laboratórnych experimentov po skúšky v teréne. Preto sa osobitné výsledky nedajú vždy porovnávať. Táto správa sumarizuje výsledky vo všeobecnosti. 2. SKÚSENOSTI S IMPLEMENTÁCIOU ELEKTRONICKEJ IDENTIFIKÁCIE 2.1. Prvky elektronickej identifikácie Elektronická identifikácia zvierat sa zakladá na využívaní r ádio f rekvenčnej id entifikácie (RFID), techniky pôsobiacej pri nízkych frekvenciách a na veľmi krátke vzdialenosti. Elektronický identifikátor sa nazýva transpondér a je to pasívne zariadenie určené len na čítanie, ktoré neobsahuje žiadny vnútorný zdroj elektrickej energie. Identifikačný kód sa dá čítať len vtedy, keď je transpondér vybudený signálom, ktorý vysiela čítacie zariadenie . Transpondér reaguje na tento signál vyslaním informačného telegramu, ktorý obsahuje identifikačný kód zvieraťa. Komunikácia medzi transpondérmi a čítacími zariadeniami sa realizuje prostredníctvom dvoch alternatívnych protokolov prenosu dát (poloduplexného, HDX; a plnoduplexného, FDX-B). Po prenesení informačného telegramu sa transpondér vráti do plne pasívneho stavu až do novej aktivácie. V snahe zabezpečiť správnu komunikáciu medzi transpondérmi a čítacími zariadeniami od rozličných výrobcov sa vypracovali normy ISO 11784 a 11785, ktoré boli uverejnené v roku 1996. Normy ISO sa uznávajú a používajú na medzinárodnej úrovni, a preto sa nariadenie (ES) č. 21/2004 na ne odvoláva. Medzinárodný výbor pre kontrolu úžitkovosti hospodárskych zvierat (ICAR) opísal skúšobné postupy určené na overovanie zhody transpondérov a čítacích zariadení s platnými normami ISO. Tieto postupy boli uverejnené v medzinárodnej dohode o postupoch kontroly úžitkovosti[6] a rozhodnutie 2006/968/ES sa na ňu odvoláva. Výhoda elektronickej identifikácii spočíva v tom, že umožňuje prenos elektronicky čítaných individuálnych kódov zvierat priamo do systémov na spracovanie dát . Preto je efektívnym riešením spájajúcim individuálne kódy oviec a kôz s informáciami o presune, pretože tieto druhy sa bežne pohybujú vo veľkých skupinách a neraz sú predmetom hromadných operácií na trhoch a v zberných centrách. 2.2. Vlastnosti systémov elektronickej identifikácie oviec a kôz 2.2.1 Identifikátory Nariadenie (ES) č. 21/2004 sa výslovne odvoláva na používanie elektronických ušných značiek a bachorových bolusov. Tieto dva typy identifikátorov sa dajú definovať takto: ( elektronická ušná značka : transpondér vložený do puzdra, ktoré je natrvalo pripevnené k uchu zvieraťa; ( bachorový bolus : transpondér je umiestnený v osobitnom tiažovom kontajneri (napr. v keramickom), ktorý sa orálne podá prežúvavcovi a ktorý (vďaka svojej hmotnosti, tvaru a veľkosti) zostane natrvalo v retikule bachora. Elektronické ušné značky Elektronické ušné značky sa môžu aplikovať na začiatku života zvieraťa (v podstate novorodeným jahňatám). Na správne umiestnenie identifikátora sú potrebné len obmedzené technické znalosti. Nedá sa vylúčiť výskyt zápalu ucha; v skutočnosti sa zistilo, že na výskyt zápalov/infekcií má vplyv typ ušnej značky, ako aj vek, druh a plemeno značkovaného zvieraťa a obdobie značkovania. Miera straty ušných značiek (tak elektronických, ako aj tradičných) je vo všeobecnosti vyššia ako u bolusov. Za bežných praktických podmienok miera straty predstavuje približne 5 % a za extrémnych podmienok pastvín v hustých porastoch bola hlásená miera straty vo výške až 14 %. Prítomnosť ušnej značky sa môže overiť vizuálne a v prípade problémov s čítaním sa môže v bezprostrednej blízkosti identifikátora použiť prenosné čítacie zariadenie. Vždy je možný výskyt podvodných manipulácií (neoprávnená výmena značky). Odňatie ušnej značky na bitúnku je bezproblémové. Bachorový bolus Bolus je uložený v retikule, ktorý sa po narodení vyvíja ako súčasť predžalúdka. Preto existujú určité obmedzenia súvisiace s minimálnym vekom, v ktorom sa môže bolus aplikovať. Na trhu sú osobitné minibolusy, pričom sa uvádza nízka miera straty, ak sa bolus aplikuje zvieratám vo veku 3 týždňov alebo starším. Najnovšie publikácie a skúsenosti členských štátov dokazujú, že je možné dosiahnuť mieru straty nižšiu ako 0,1 %, pokiaľ sa aplikuje správny typ bolusu (veľkosť, hmotnosť) vzhľadom na vek a hmotnosť zvieraťa. Predovšetkým za takých podmienok, keď dochádza k vyššej miere straty ušných značiek (napr. na pastvinách v hustých porastoch), má bolus jednoznačnú výhodu. Aplikovanie bolusov si vyžaduje príslušnú odbornú prípravu. Prítomnosť bolusu sa nedá kontrolovať zvonku bez čítacieho zariadenia RFID. V prípade nezachytenia signálu u zvieraťa, ktorému bol bolus pôvodne aplikovaný, nie je možné určiť, či sa bolus stratil, alebo či prestal fungovať. Podvodné manipulácie s totožnosťou zvierat sú takmer nemožné a v žiadnom prípade sa nevyplácajú vzhľadom na hodnotu zvieraťa a na cenu zákroku. Manuálne spätné odobratie predstavuje postup, ktorý sa jednoducho uskutočňuje na bitúnkoch za podmienky primeranej odbornej prípravy príslušných pracovníkov. Pracuje sa na technickom riešení automatického spätného odobratia na bitúnku. Ďalšie identifikátory nie sú podľa nariadenia 21/2004 akceptované ako oficiálne prostriedky identifikácie oviec a kôz. Niektoré členské štáty však nahlásili určité skúsenosti s týmito typmi identifikácie: ( injektovateľný transpondér : malý transpondér, ktorý je možné implantovať do tela zvieraťa injekciou a ktorý je uzavretý v biokompatibilnom neporóznom materiáli, napr. v skle; ( elektronická značka na sponke : transpondér uzavretý v umelohmotnom puzdre, ktoré sa pripne k sponke zvieraťa. Injektovateľný transpondér Aj keď má injektovateľný transpondér výhodu v tom, že sa môže aplikovať u veľmi mladých zvierat, ešte stále nie je jasné, aké je jeho optimálne umiestnenie (napr. brušná dutina, podchvostová riasa, medzipaznechtová štrbina, metakarpálna oblasť). Použitie injekcie predstavuje komplikovanejší postup, ktorý vyžaduje osobitnú odbornú prípravu a ktorý vplýva aj na udržanie transpondéra. Prepracované krycie látky na povrchu niektorých transpondérov zabezpečujú rýchle zapuzdrenie a bránia pohybu transpondéra. Injektovateľný transpondér nie je viditeľný zvonku. V prípade nezachytenia signálu u zvieraťa s injektovateľným transpondérom nie je možné určiť, či sa transpondér stratil alebo či prestal fungovať. Odstránenie injektovateľného transpondéra zo živého zvieraťa sa nevypláca vzhľadom na hodnotu zvieraťa a na cenu zákroku. Miera spätného odoberania injektovateľných transpondérov na bitúnkoch je v porovnaní s inými identifikátormi nízka a automatické metódy ešte neboli vyvinuté. V závislosti od miesta aplikovania injekcie je teda riziko, že sa injektovateľný transpondér dostane do potravinového/krmivového reťazca, vyššie ako u ostatných elektronických identifikátorov. Injektovateľné transpondéry sa často používajú u spoločenských zvierat a koní. Elektronická značka na sponke V súčasnosti sa pracuje na vývoji alternatívnej elektronickej identifikácie, ktorú zabezpečuje transpondér nachádzajúci sa v značke na sponke (nazýva sa aj „nožná páska“). S týmto typom identifikátora je len málo praktických skúseností. V zásade sa takýto identifikátor môže aplikovať len u dospelých zvierat, ktorých sponka dosiahla svoj maximálny priemer. Obmedzuje to možnosť včasnej identifikácie jahniat počas prvých šiestich mesiacov stanovenú v článku 4 ods. 1 nariadenia (ES) č. 21/2004. Aplikácia je jednoduchá a u zvierat neboli hlásené žiadne zdravotné problémy. Externá značka je jasne viditeľná, ale na druhej strane je viac vystavená možnosti podvodnej manipulácie a nepriaznivým podmienkam okolitého prostredia. Tento typ identifikácie má osobitné výhody pre farmy, kde sa individuálne kódy zvierat musia zaznamenávať v dojárni. 2.2.2 Čítacie zariadenia Na efektívnosť čítania vplývajú vlastnosti čítacích zariadení a identifikátorov a schopnosť príslušných pracovníkov zabezpečiť primeranú inštaláciu čítacieho systému (umiestnenie antény, šírka dráhy, nastavenie firmvéru), aby sa zabránilo interferenciám z okolitého prostredia a aby sa zabezpečila čo najvyššia výkonnosť zariadení. Viaceré skúšobné prevádzky v členských štátoch dosiahli 100 % čitateľnosť. Na druhej strane však boli hlásené aj také nízke hodnoty ako 50 %. V prípade zmiešaných skupín zvierat s elektronickými a neelektronickými identifikátormi môžu nastať všeobecné logistické problémy. Hodnotili sa dva všeobecné typy čítacích situácií. Statické čítanie Statické čítanie sa vykonáva na jednotlivých zadržiavaných (statických) zvieratách (napr. v priestoroch krmivového roštu alebo koridoroch) pomocou ručného čítacieho zariadenia (nazývaného aj „prenosné“ alebo „mobilné“ čítacie zariadenie), čím sa eliminujú chyby transkripcie. Súčasné modely ručných čítacích zariadení pracujú spolu s poľnohospodárskymi zariadeniami (napr. s klietkami na meranie hmotnosti), čím sa umožňuje pravidelná kontrola výkonu zvierat. Na efektívnosť čítania vplývajú fyzikálne charakteristiky (napr. veľkosť a tvar) antény a miera nabitia batériového zdroja (u niektorých čítacích zariadení sa pri slabej batérii skracuje vzdialenosť čítania). Vďaka schvaľovaciemu postupu stanovenému rozhodnutím 2006/968/ES sa však dá zaručiť minimálna kvalita predávaných zariadení. Hodnoty zvierat sa čítajú postupne po jednom, čím sa obmedzuje rýchlosť čítania. Preto sa ručné čítacie zariadenia používajú najmä u malých skupín zvierat. Zvieratá, ktorých hodnoty neboli načítané, sa dajú ľahko zistiť a individuálne podrobiť čítaniu. Ručné čítacie zariadenia sa vo všeobecnosti ľahko používajú a nevyžadujú vysoké technické zručnosti. Sú relatívne lacnejšie v porovnaní s pevnými čítacími zariadeniami. Komplikovanejšie funkcie však majú len drahšie modely. Dynamické čítanie V systémoch dynamického čítania prechádzajú pohybujúce sa zvieratá koridorom, v ktorom je umiestnená anténa pevného (statického) čítacieho zariadenia . Rýchlosť a vzdialenosť čítania sú výrazne vyššie (za bežných podmienok jedno zviera za sekundu) v porovnaní s ručným čítacím zariadením. Pevné čítacie zariadenia sa zväčša kombinujú s automatizovanými riadiacimi systémami IT. Zisťovanie a separácia zvierat, ktorých hodnoty neboli načítané, vyžadujú primerané štrukturálne zabezpečenie (napr. automatické brány). Inštalácia systémov dynamického čítania je časovo náročnejšia. Anténa pevného čítacieho zariadenia musí byť vyladená tak, aby umožňovala optimálne čítanie identifikátorov; najnovšie čítacie zariadenia však už majú možnosť automatického ladenia. V prípade novej generácie zariadení nevplývajú kombinované podmienky čítania (rozličné typy identifikátorov) na efektívnosť čítania. Existujú technické riešenia, v rámci ktorých sa dajú pevné čítacie zariadenia ľahko prenášať a bez väčšej námahy inštalovať na rozličných miestach. Pevné čítacie zariadenia sa dajú ľahko pripojiť ku klietkam na meranie hmotnosti alebo k zariadeniam (bránam) na separovanie zvierat s načítanými hodnotami od zvierat s nenačítanými hodnotami. Poskytujú praktické riešenie načítania dát u veľkých počtov zvierat v krátkom čase. Vďaka svojej technickej komplikovanosti, rozličným funkciám, ktoré poskytujú a vyššej výkonnosti sú pevné čítacie zariadenia drahšie ako ručné. Trh RFID v súčasnosti ponúka statické čítacie zariadenia, ktoré majú jednoduché použitie napriek svojej dômyselnosti. 2.2.3 Prenos dát z čítacích zariadení do zariadení na spracovanie dát Významným prínosom elektronickej identifikácie zvierat je schopnosť načítať identifikačné kódy zvierat priamo do systému na spracovanie dát (napr. správa o pohybe zvierat alebo riadenie čriedy). Preto mnohé projekty zahŕňajú aj prepojenie medzi čítacím zariadením a PC/PDA a prenos dát do riadiaceho softvéru alebo do centrálnej databázy. Programovateľné čítacie zariadenia sú vybavené pamäťovou jednotkou na ukladanie načítaných kódov zvierat. Vďaka tejto pamäti sa môžu individuálne dáta zvierat neskôr preniesť do PC. V prípade dynamického čítania simultánny prenos dát z čítacieho zariadenia do PC vyžaduje trvalé pripojenie. Pozitívne výsledky boli hlásené pre Bluetooth a Wi-Fi pre vzdialenosti závisiace od bezdrôtového protokolu v prípadoch, keď drôtové riešenie nie je použiteľné. Prepojenie medzi softvérom pre programovateľné čítacie zariadenia a softvérom pre ďalšie spracovanie dát sa považuje za otázku, ktorej treba venovať pozornosť. Programátorská práca bola potrebná na úpravu existujúceho softvéru riadenia fariem, aby bol schopný komunikovať s čítacími zariadeniami, ako aj s centrálnymi databázami. Problém vzniká väčšinou z toho dôvodu, že softvér riadenia fariem je autorizovaný, a preto akékoľvek úpravy súvisiace s dodatočnými informáciami si vyžadujú ďalšiu programátorskú prácu. V súčasnosti neexistuje žiadna medzinárodná ani európska norma pre výstupný formát dát čítacích zariadení. Technické diskusie prebiehajú zväčša na úrovni ISO. 2.2.4 Pohľad konečného používateľa Farma Po absolvovaní vhodnej odbornej prípravy je aplikovanie elektronických a tradičných identifikátorov približne rovnaké. Čítacie zariadenia sa vyznačujú praktickosťou a je len otázkou ceny, či sa farmy vybavia vysoko kvalitnými čítacími zariadeniami. Farmári sú viac motivovaní využívať technológie, ak má systém RFID jednoduché používanie a ak ponúka priame výhody (zníženie nákladov, úsporu času, odstránenie chýb). Je to vhodnejšie pre farmy so systémami intenzívneho chovu (napr. kozy chované na mlieko, chovatelia plemien), kde sa rutinne zaznamenávajú dáta o výkonnosti jednotlivých zvierat (napr. dojivosť, výsledky vrhov mláďat). Integrácia automatického čítania do softvéru farmy vyžaduje ďalšiu pozornosť výrobcov (RFID, softvéru pre farmy), a to na základe vopred definovaných kritérií. Používanie elektronickej identifikácie na farmách vyžaduje základnú úroveň technických znalostí a počítačových zručností. Primeraná odborná príprava sa považuje za významný prvok zavádzania elektronickej identifikácie. Ak je odvetvie chovu oviec menej gramotné v oblasti IT ako iné poľnohospodárske odvetvia, musia sa hľadať riešenia, v rámci ktorých budú poskytovatelia služieb uskutočňovať pre farmárov elektronickú identifikáciu (napr. prepravca načíta dáta zvierat počas nakladania a oznámi ich pohyb v mene majiteľa). Predovšetkým pre menšie farmy existuje možnosť hlásenia pohybov zvierat bez elektronického čítania, takže náklady na technické vybavenie sa môžu obmedziť na cenu identifikátorov bez straty prínosu. Trhy/zberné strediská Elektronická identifikácia predstavuje efektívny spôsob sledovania pohybu jednotlivých zvierat prostredníctvom trhov. Možnosť preskupenia zvierat rozličného pôvodu na trhu na účely ich predaja v homogénnych skupinách sa považuje za výhodu elektronickej identifikácie. V niektorých členských štátoch sú pre trhy charakteristické extrémne veľké pohyby zvierat (> 2000 zvierat vydražených za hodinu). Systém RFID musí zabezpečovať aspoň „rýchlosť predaja“ v reťazci dražieb. Dôslednou inštaláciou čítacieho systému je možné zabrániť väčšine rizík slabej výkonnosti (elektromagnetické interferencie, riadenie výnimiek). Technické požiadavky na zariadenia sú veľmi vysoké, keďže slabá výkonnosť čítania a neschopnosť zvládať anomálie spôsobuje zastavenie bežných trhových operácií. Zisťovanie a zaznamenávanie zvierat, ktorých hodnoty neboli načítané (napr. neexistujúci alebo nefungujúci elektronický identifikátor) je teda pri veľkých pohyboch zvierat kľúčovým problémom, ktorý vyžaduje mimoriadnu pozornosť. Prítomnosť kovových konštrukcií, ktoré sa ľahko čistia a dezinfikujú, predstavuje ďalší problém pre čítacie technológie na trhoch a v zberných strediskách. Vybavenie takýchto miest vysoko výkonnými systémami dynamického čítania vyžaduje výrazne vyššie investície v porovnaní s vizuálnym čítaním, pričom ich amortizácia závisí vo veľkej miere od ich využitia. V porovnaní s vizuálnym čítaním individuálnych kódov zvierat je však elektronická identifikácia prijateľným riešením na zabezpečenie individuálnej sledovateľnosti prostredníctvom trhov. Bitúnky Zaznamenávanie individuálnych kódov zvierat zaručuje sledovateľnosť v rámci potravinového reťazca zabezpečením jednoznačného prepojenia s priebehom života každého jednotlivého zvieraťa. V rámci niekoľkých projektov bolo testované čítanie dát pred spracovaním na bitúnku a po spracovaní na bitúnku a obidva spôsoby sa ukázali ako prijateľné. Dáta identifikátorov sa môžu načítať v priestoroch ustajnenia (na potvrdenie dodávky zvierat(-ťa) do prevádzky), ako aj na začiatku porážkovej linky (na potvrdenie porážky) a na konci porážkovej linky (na potvrdenie spätného odobratia identifikátora). V súvislosti s efektívnosťou čítania sa odvoláva na predchádzajúci odsek. Ručné spätné odoberanie identifikátorov je prijateľné; ale automatické spätné odoberanie identifikátorov si ešte vyžaduje technické zdokonalenie. V snahe zabezpečiť jedinečnosť identifikačného kódu zvieraťa musí sa zabrániť akémukoľvek podvodnému druhému použitiu elektronických identifikátorov. 2.3. Ekonomické aspekty Odhad nákladov pre 27 členských štátov závisí od počtu malých prežúvavcov, ktoré sa vybavia elektronickými identifikátormi, a od počtu chovov, ktoré sa vybavia elektronickými čítacími zariadeniami a zariadeniami na spracovanie dát. Popri cene použitých zariadení (napr. 1 - 2 EUR za elektronické identifikátory, ručné čítacie zariadenia približne od 200 EUR, statické čítacie zariadenia od 1 000 EUR) budú celkové náklady závisieť od toho, ako členské štáty využijú rozličné výnimky nariadenia (ES) č. 21/2004 a od percentuálneho podielu malých chovov (napr. amatérske farmy), ktoré môžu nahlasovať individuálne kódy zvierat na základe manuálneho čítania. Výpočty, ktoré uskutočnili viaceré členské štáty a tiež Spoločné výskumné centrum Komisie, dokázali, že náklady na čítacie zariadenia a na zariadenia na spracovanie dát predstavujú podstatnú časť celkových ročných nákladov. Postupným zavádzaním elektronickej identifikácie, počnúc elektronickým značkovaním v prvom kroku a prepojením informácií o pohybe zvierat s ich individuálnymi kódmi v druhom kroku by sa v úvodnom období ušetrili výdavky. Vzhľadom na to, že manuálne zaznamenávanie individuálnych kódov zvierat vo veľkých čriedach oviec a kôz by vyžadovalo veľké výdavky na ľudskú prácu, môžu systémy automatického čítania prispieť k zníženiu tejto námahy. Elektronická identifikácia ako podstatná súčasť individuálnej sledovateľnosti nielen redukuje riziká, ale môže byť aj efektívnym prínosom napr. v oblasti správy fariem, chovu zvierat, úradnej kontroly a bezpečnosti potravín. Viacúčelové využívanie systémov elektronickej identifikácie je významnou motiváciou pre odvetvie chovu malých prežúvavcov a pre iné príbuzné odvetvia, čím sa uľahčuje ich implementácia. Preto zohrávajú „prínosy pre farmy“ kľúčovú úlohu vo všeobecnom akceptovaní a efektívnom zavádzaní elektronickej identifikácie. 2.4. Budúce požiadavky Výsledky projektov členských štátov dokazujú, že elektronická identifikácia oviec a kôz funguje v širokom rozsahu výrobných podmienok. Len jeden členský štát nahlásil problémy so zisťovaním, izolovaním a zaznamenávaním zvierat, ktorých dáta neboli načítané pri veľkých pohyboch zvierat, ako obmedzujúci faktor za extrémnych podmienok. Posledné skúšky v príslušnom členskom štáte dokázali, že sa tieto problémy dajú vyriešiť. Prínos elektronickej identifikácie je obmedzený, ak sa kódy zvierat len zobrazujú na čítacích zariadeniach a neprenášajú sa do softvérových riešení nahlasovania pohybov zvierat alebo riadenia fariem. Prijatím medzinárodných noriem týkajúcich sa formátu a prenosu dát sa vyrieši väčšina problémov súčasnej obmedzenej dostupnosti plne prispôsobených otvorených softvérových riešení kompatibilných s čítacími zariadeniami. Viacúčelové využitie (napr. správa čried, chov, zaznamenávanie výkonnosti) elektronickej identifikácie, okrem jej pôvodného hygienického využitia (kontrola pohybu zvierat, ochrana pred chorobami), sa považuje za významnú motiváciu pre širšie prijatie. 3. Závery Nariadením (ES) č. 21/2004 sa zaviedla zásada individuálnej sledovateľnosti oviec a kôz, ktorá sa má dodržiavať preto, aby sa vyhovelo súčasným a budúcim požiadavkám identifikačného systému zameraného na zaistenie vysokej úrovne zdravia zvierat a bezpečnosti potravín. ( Sledovateľnosť pohybov jednotlivých zvierat v rozličných poľnohospodárskych prevádzkach vyžaduje zaznamenávanie individuálnych dát zvierat pri každom pohybe. Elektronické systémy zabezpečujú automatické čítanie a zaznamenávanie individuálnych dát zvierat v prípade malých prežúvavcov, ktoré sa často pohybujú vo veľkých počtoch a niekedy sa vyskytujú aj na trhoch a v zberných strediskách, kde sa zloženie týchto skupín mení. ( Elektronické čítacie systémy sú nahraditeľné, ak sa individuálne kódy zvierat dajú čítať vizuálne a zaznamenávať manuálne (napr. malé skupiny zvierat) alebo v prípade skupinovej identifikácie (napr. kód farmy). ( Vzhľadom na rozličné podmienky riadenia a rozličné environmentálne podmienky v členských štátoch nemajú právne predpisy Spoločenstva podporovať jedno konkrétne technické riešenie. Výber zariadení elektronickej identifikácie v súlade s osobitnými vnútroštátnymi potrebami je vecou subsidiarity. Právnymi predpismi Spoločenstva sa už stanovili základné technické normy. Zodpovednosť za schvaľovanie zariadení nesú príslušné orgány členských štátov s cieľom dosiahnuť, aby tieto zariadenia umožňovali zisťovanie totožnosti zvierat, s ktorými obchodujú členské štáty. Rozhodujúcou úlohou Komisie je však zaručiť, aby sa v celom Spoločenstve uplatňovali dohodnuté normy a jednotný prístup, a poskytnúť podporu členským štátom. Má sa posúdiť možnosť vybudovania referenčného laboratória Spoločenstva (CRL). ( Na to, aby sa technický vývoj a skúsenosti prispôsobili určitým typom identifikátorov a osobitným potrebám v určitých oblastiach uplatnenia, má sa členským štátom povoliť schvaľovanie nových typov identifikátorov (napr. elektronických značiek na sponke, injektovateľných transpondérov) za predpokladu, že sa dodrží maximálne obdobie značkovania stanovené v nariadení (ES) č. 21/2004 a že sa všetky typy identifikátorov odstránia z potravinového reťazca. ( Základné technické podmienky identifikácie malých prežúvavcov na ich rodných farmách pomocou elektronických identifikátorov sú splnené. Na stanovenie dátumu povinného zavedenia elektronickej identifikácie sa však má zohľadniť časový rámec, ktorý členské štáty potrebujú na uskutočnenie nevyhnutných právnych a organizačných úprav pred týmto dátumom. ( Skúsenosti s implementáciou elektronickej identifikácie v niektorých členských štátoch dokázali, že na fungovanie systému sú dôležité značné investície do vysoko výkonnej čítacej techniky na rozličných miestach celého výrobného reťazca. ( Postupné elektronické značkovanie mladých zvierat na ich rodných farmách povedie k situácii, keď sa počas úvodného obdobia budú zvieratá s elektronickými identifikátormi a bez identifikátorov chovať spolu. Preto sa plánuje oddelenie dátumu, od ktorého majú informácie o pohybe obsahovať individuálne kódy zvierat (bod C.2 prílohy k nariadeniu (ES) č. 21/2004), od dátumu uvedeného v článku 9 ods. 3 nariadenia (ES) č. 21/2004. ( Z uvedených dôvodov v tejto etape nie je možné plne odôvodniť akékoľvek rozhodnutie týkajúce sa konečného dátumu povinného zavedenia elektronickej identifikácie na úrovni Spoločenstva. Preto sa odporúča uskutočniť širšiu diskusiu zainteresovaných subjektov predovšetkým o ekonomickom účinku zavedenia individuálnej sledovateľnosti a elektronickej identifikácie ešte predtým, ako sa pevne stanoví konečný dátum podľa nariadenia (ES) č. 21/2004. Tento dátum má určiť Komisia na základe komitologického postupu v súlade s podmienkami jasne stanovenými Radou. Vzhľadom na možnú implementáciu elektronickej identifikácie vo všetkých členských štátoch do konca roku 2009 by Komisia chcela tento dátum ustanoviť do roku 2008. Právny rámec má však členským štátom umožňovať implementáciu elektronickej identifikácie podľa svojich vnútroštátnych potrieb ešte pred konečným dátumom uvedeným v nariadení (ES) č. 21/2004. Pomôže to prijať dostatočne zohľadnené rozhodnutie o konečnom dátume povinného zavedenia elektronickej identifikácie na úrovni Spoločenstva. [1] Ú. v. ES L 355, 5.12.1992, s. 32, naposledy zmenená a doplnená nariadením (ES) 21/2004 (Ú. v. EÚ L 5, 9.1.2004, s. 8). [2] Ú. v. ES L 117, 7.5.1997, s. 1. [3] Ú. v. ES L 204, 11.8.2000, s. 1. [4] Ú. v. EÚ L 5, 9.1.2004, s. 8. [5] Ú. v. EÚ L 401, 30.12.2006, s. 41. [6] Medzinárodná organizácia pre normalizáciu (ISO) vydala normy týkajúce sa aspektov rádiofrekvenčnej identifikácie (RFID) zvierat. Okrem toho, Medzinárodný výbor pre kontrolu úžitkovosti hospodárskych zvierat (ICAR) vyvinul postupy s cieľom overiť súlad určitých vlastností RFID s normami ISO. Tieto postupy boli uverejnené v Medzinárodnej dohode o postupoch kontroly úžitkovosti v znení schválenom valným zhromaždením ICAR v júni 2004.