SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE

o úsilí, ktoré členské štáty vynaložili v roku 2014 na dosiahnutie udržateľnej rovnováhy medzi rybolovnou kapacitou a rybolovnými možnosťami



Úvod

V súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1380/2013 z 11. decembra 2013 o spoločnej rybárskej politike (ďalej len „základné nariadenie o SRP“) sú členské štáty povinné vypracovať výročnú správu o stave rybolovnej kapacity ich flotíl vo vzťahu k rybolovným možnostiam. Na uľahčenie spoločného prístupu v celej Únii sa tieto správy o národných flotilách vypracúvajú v súlade s usmerneniami pre analýzu rovnováhy medzi rybolovnou kapacitou a rybolovnými možnosťami podľa článku 22 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1380/2013 o spoločnej rybárskej politike (ďalej len „usmernenia Komisie“), ktoré Komisia prijala v roku 2014. Ak navyše členský štát identifikuje štrukturálnu nerovnováhu, musí predložiť akčný plán pre príslušný segment, resp. príslušné segmenty, a stanoviť ciele na prispôsobenie, nástroje a jasný časový rámec plnenia tohto plánu. Na základe týchto správ o národných flotilách Komisia vypracúva správu o úsilí členských štátov o dosiahnutie udržateľnej rovnováhy medzi rybolovnou kapacitou a rybolovnými možnosťami. Táto správa sa vzťahuje na rok 2014.

Výročné správy členských štátov a akčné plány

Správu za rok 2014 predložilo Komisii všetkých 23 pobrežných členských štátov. Komisia požiadala Vedecký, technický a hospodársky výbor pre rybárstvo (ďalej len „výbor STECF“) o predloženie analýzy rovnováhy medzi kapacitou flotily a rybolovnými možnosťami s použitím štandardného prístupu pri všetkých segmentoch flotily EÚ. Všetky ukazovatele rovnováhy uvedené a používané v správach expertných pracovných skupín výboru STECF 15 – 17 boli vypočítané podľa usmernení Komisie.

Výbor STECF dospel k záveru, že členské štáty si dali na národných správach skutočne záležať. Z ich analýzy však vyplýva, že nie vo všetkých prípadoch bolo možné vypočítať ukazovatele pre všetky segmenty flotily. Dôvodom sú buď chýbajúce údaje, alebo (v prípade ekonomických a technických ukazovateľov) súhrnné vykazovanie segmentov (ktoré sa vykonáva v záujme zabezpečenia ochrany obchodného tajomstva). Nedostatky v údajoch spôsobujú problémy pri výpočte ukazovateľov rovnováhy segmentov flotily, a sú teda nespoľahlivé alebo nereprezentatívne. Ako uviedol výbor STECF, na zlepšenie relevantnosti a primeranosti ukazovateľov musia členské štáty poskytovať komplexnejšie súbory údajov s vyšším pokrytím segmentov flotily a analytickejšie posúdenie populácií rýb, ktoré sa bude odvolávať na biologické a prieskumné údaje zozbierané na základe rámca pre zber údajov (Data Collection Framework, ďalej len „DCF“). Okrem toho by relevantnosť a primeranosť ukazovateľov mohlo zvýšiť, ak by sa poskytovali údaje o úlovkoch, a nie o vylodeniach. Tie by mohli byť prepojené s údajmi o odhodených úlovkoch z lodných denníkov, teda s údajmi zozbieranými podľa nariadenia Rady (ES) č. 1224/2009 z 20. novembra 2009, ktorým sa zriaďuje systém kontroly Únie na zabezpečenie dodržiavania pravidiel spoločnej politiky v oblasti rybného hospodárstva (ďalej len „nariadenie o kontrole“), a používanými v DCF. Okrem toho je potrebné údaje vhodne rozčleniť podľa geografických oblastí, pretože v súčasnosti nemožno vyvodiť súvislosť medzi kapacitou a úsilím a v konečnom dôsledku ani súvislosť s rybolovnými možnosťami. Problematický ráz majú aj údaje o maloobjemovom tradičnom rybolove, pretože členské štáty nezbierajú údaje v rovnakom rozsahu ako pri ostatných segmentoch flotily. Úsilie, vylodenia a úlovky sa teda v maloobjemovom tradičnom rybolove takmer nemonitorujú. Z analýzy však vyplýva, že niektoré segmenty flotily, ako napríklad plavidlá na lov vlečnou sieťou, sú ekonomicky závislé od populácií, ktoré sú lovené nad úrovňou maximálneho udržateľného výnosu. Analýza zároveň potvrdzuje nízku vyťaženosť plavidiel v mnohých členských štátoch. Preto je opodstatnené, aby sa kapacita flotily aj naďalej riadila aktívne a v prípade potreby sa upravovala. Členské štáty by mali naďalej upravovať rybolovnú kapacitu svojich flotíl tak, aby dosiahli ich rentabilitu a udržateľnosť z hľadiska prevádzky a využívania morských biologických zdrojov.

V spoločnej rybárskej politike sa vyžaduje, aby členské štáty zaviedli opatrenia na postupné prispôsobenie rybolovnej kapacity svojich flotíl svojim rybolovným možnostiam. V prípade konkrétnych segmentov, v ktorých bola identifikovaná nadmerná štrukturálna kapacita, predstavuje akčný plán na zníženie nerovnováhy transparentný a účinný spôsob na postupné dosiahnutie rovnováhy medzi kapacitou rybárskej flotily a rybolovnými možnosťami.

V roku 2015 mali členské štáty viac akčných plánov než v roku 2014. Až 17 členských štátov identifikovalo na základe biologických, ekonomických alebo technických ukazovateľov a/alebo doplňujúcich informácií segmenty flotily, ktoré vykazujú nerovnováhu alebo potenciálne známky nerovnováhy. Tieto segmenty si preto podľa usmernení Komisie vyžadovali akčné plány. Ďalších päť členských štátov dospelo k záveru, že ani jeden zo segmentov ich flotily nevykazuje jasné známky nerovnováhy, a nepredložili akčné plány.

V tejto súvislosti zohráva výročná správa dôležitú úlohu. Podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 508/2014 z 15. mája 2014 o Európskom námornom a rybárskom fonde (ďalej len „nariadenie o ENRF“) je predkladanie národných správ o rovnováhe medzi rybolovnou kapacitou a rybolovnými možnosťami v súlade s usmerneniami Komisie podmienkou ex ante pre schválenie operačného programu ENRF. Okrem toho osobitné opatrenia financované z EMFF, ako sú trvalé ukončenie rybolovných činností, výmena motora alebo podpora mladých rybárov pri začatí podnikania možno z ENRF podporovať len v tých segmentoch flotily, ktoré preukázateľne vykazujú nadmernú kapacitu (v prípade trvalého ukončenia) alebo nevykazujú nadmernú štrukturálnu kapacitu (v prípade výmeny motora a podpory mladých rybárov pri začatí podnikania).

Akčné plány tak členským štátom umožňujú identifikovať tieto opatrenia vrátane trvalého ukončenia činností, ktorých cieľom je zníženie rybolovnej kapacity v prípade segmentov, pri ktorých sa dospelo k záveru, že nie sú v rovnováhe s rybolovnými možnosťami. V najbližších rokoch sa vďaka pomoci z ENRF na opatrenia týkajúce sa trvalého ukončenia činnosti podarí znížiť kapacitu flotily EÚ, a tým zmierniť tlak na morské zdroje.

Stav kapacity rybárskej flotily v Únii

Spoločná rybárska politika (ďalej len „SRP“) ukladá členským štátom povinnosť zaistiť, aby od roku 2014 rybolovná kapacita ich flotily neprekračovala stropy rybolovnej kapacity stanovené v prílohe II k nariadeniu (EÚ) č. 1380/2013. Ako sa uvádza vyššie, kapacita flotíl sa naďalej znižuje. Vzhľadom na tento trend za posledných desať rokov (pozri prílohu III a IV) medzi januárom 2014 a novembrom 2015 rybolovná kapacita 28 členských štátov EÚ klesla o 0,8 % v kilowattoch (kW) a o 1,3 % v hrubej tonáži (GT) (pozri prílohu I).

K novembru 2015 bolo v registri flotily EÚ zaregistrovaných 85 065 plavidiel s celkovou kapacitou 1 627 125 GT a 6 474 617 Kw. Z toho vyplýva, že od roku 2015 došlo k poklesu (bez zohľadnenia najvzdialenejších regiónov) o 0,6 % v počte plavidiel (pozri prílohu I). Rybolovná kapacita flotily EÚ bola o 18,42 % nižšia ako strop pre tonáž a o 11,60 % nižšia ako strop pre výkon (pozri graf 1). V najvzdialenejších regiónoch EÚ, ktoré predstavujú 5,4 % celkovej flotily EÚ, sa v období od januára 2014 do novembra 2015 kapacita flotily znížila o 0,1 % v GT a zvýšila o 0.9 v kW (pozri prílohu V).

Na zabezpečenie presnosti merania v registri flotily sú členské štáty povinné v súlade s nariadením o kontrole systematicky osvedčovať nové motory a náhradné a technicky upravené motory nad 120 kW pre plavidlá, na ktoré sa vzťahuje režim rybolovného úsilia od januára 2012 a pre všetky plavidlá od januára 2013. V súlade s nariadením o kontrole členské štáty musia overovať údaje na základe plánov odberu vzoriek. Ak z informácií vyplýva, že je výkon motora vyšší než výkon uvedený v rybárskej licencii plavidla, členské štáty by mali vykonať fyzickú kontrolu.

Ku koncu decembra 2015 prijalo 18 členských štátov plán odberu vzoriek na overovanie výkonu motora.

Komisia v rámci 16 prípadov pred podaním žaloby v EÚ dostala od členských štátov všetky plány odberu vzoriek na účely kontroly výkonu motora. Komisia v súčasnosti vykonáva audity s cieľom monitorovať ich účinné vykonávanie.