[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 10.7.2007 KOM(2007) 361 v konečnom znení 2007/0143 (COD) Návrh SMERNICE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o začatí a vykonávaní priameho poistenia a zaistenia SOLVENTNOSť II (predložený Komisiou){SEK(2007) 870}{SEK(2007) 871} DÔVODOVÁ SPRÁVA VšEOBECNÉ PRIPOMIENKY Poistenie a zaistenie sú hospodársky a spoločensky také dôležité, že zásah orgánov verejnej moci vo forme dohľadu nad obozretnosťou podnikania sa všeobecne považuje za nutný. Poisťovatelia poskytujú nielen ochranu pred budúcimi udalosťami, ktoré môžu viesť k strate, ale aj prevádzajú úspory domácností na finančné trhy a do reálnej ekonomiky. Poisťovatelia a zaisťovatelia musia spĺňať určité požiadavky solventnosti, aby mohli dodržať sľuby poistníkom. Súčasné pravidlá solventnosti sú zastarané. Nie sú citlivé na riziká, ponechávajú členským štátom príliš veľa priestoru na vnútroštátne odchýlky, neupravujú správne dohľad nad skupinou a boli medzičasom nahradené vývojom v odvetví, medzinárodným vývojom a medziodvetvovým vývojom. Z tohto dôvodu je potrebný nový režim solventnosti, s názvom Solventnosť II, ktorý v plnej miere odráža najnovší vývoj v oblasti dohľadu nad obozretnosťou podnikania, poistnej matematike a v riadení rizík a ktorý počíta s aktualizáciami v budúcnosti. Projekt Solventnosť II predstavuje jednu z hlavných otvorených položiek Akčného plánu finančných služieb (1999 – 2005). Projekt Solventnosť I zvýšil minimálny záručný fond v roku 2002, ale predstavoval len prechodné opatrenie potrebné na zlepšenie ochrany poistníkov, a popritom sa realizoval projekt zásadnejšej reformy. Solventnosť II je výsledkom tohto procesu a navrhuje širšiu revíziu finančnej situácie poisťovní/zaisťovní. V súlade s programami Komisie zameranými na lepšiu právnu úpravu a zjednodušenie právnych predpisov sa revízia súčasného režimu solventnosti využila ako príležitosť na rekodifikáciu 14 smerníc upravujúcich oblasť poistenia/zaistenia do jediného dokumentu, v ktorom sú integrované nové pravidlá solventnosti. Konzultácie s O ZÚčASTNENÝMI A ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI a) Konzultácie so zúčastnenými a zainteresovanými stranami Počas projektu udržiavali útvary Komisie úzky kontakt so zainteresovanými stranami. Pracovná skupina odborníkov na solventnosť Komisie tvorená odborníkmi členských štátov sa od začiatku projektu Solventnosť II v roku 2004 stretávala 3 až 5-krát ročne s cieľom diskutovať o ňom. Výbor európskych orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a dôchodkovým poistením zamestnancov (Committee of European Insurance and Occupational Pension Supervisors, CEIOPS) predstavoval dôležitý zdroj technických znalostí pre projekt Solventnosť II. Radil Komisii pri tvorbe nového režimu solventnosti a pripravil mnoho kvantitatívnych štúdií o vplyve. CEIOPS konzultoval o svojich navrhovaných radách s verejnosťou skôr, ako ich zaslal Komisii. Jeho prínos k projektu je podstatný a jeho zapojenie bude potrebné aj neskôr v procese. V júni 2006 usporiadalo GR MARKT verejné prerokovanie, na ktorom sa zúčastnilo 191 účastníkov. Útvary Komisie ďalej pripravili verejný online dotazník uverejnený na portáli „Your Voice in Europe“ (Váš hlas v Európe), na ktorý prišlo 147 odpovedí. GR MARKT zaslalo aj podrobný dotazník 58 poisťovniam/zaisťovniam v celej Európe, za ktorým nasledovali osobné pohovory s mnohými z týchto poisťovní/zaisťovní (najmä s malými a strednými). Mnoho organizácií bolo požiadaných o pomoc Komisii pri hodnotení potenciálneho vplyvu nového režimu solventnosti: Európska centrálna banka (finančná stabilita), odvetvie poisťovníctva/zaisťovníctva (CEA/AISAM/ACME) (poistné produkty a trhy), FIN-USE (spotrebitelia) a CEIOPS (orgány dohľadu). Okrem toho GR ECFIN vypracovalo správu o vplyve projektu Solventnosť II na makroekonomiku. b) Hodnotenie vplyvu Vykonaná analýza a spätná väzba získaná od zúčastnených a zainteresovaných strán potvrdzujú, že zavedenie nového ekonomického režimu solventnosti založeného na riziku s úplným využitím Lamfalussyho architektúry predstavuje najúčinnejší a najefektívnejší prostriedok plnenia všeobecných cieľov projektu Solventnosť II, ktorými sú prehĺbenie integrácie na trhu poisťovníctva/zaisťovníctva EÚ, zlepšenie ochrany poistníkov a príjemcov poistného plnenia, zlepšenie medzinárodnej konkurencieschopnosti poisťovateľov a zaisťovateľov EÚ a podpora lepšej regulácie. Systém založený na zásadách správneho ekonomického oceňovania odhalí skutočnú finančnú situáciu poisťovateľov a zvýši transparentnosť a dôveru v celom odvetví. Zavedenie regulačných požiadaviek založených na riziku zabezpečí dosiahnutie správnej rovnováhy medzi spoľahlivou ochranou poistníkov na jednej strane a primeranými nákladmi poisťovateľov na strane druhej. Predovšetkým treba uviesť, že kapitálové požiadavky budú odrážať špecifický profil rizika každej poisťovne/zaisťovne. Poisťovatelia, ktorí riadia svoje riziká dobre – majú striktnú politiku, používajú vhodné metódy zmierňovania rizika alebo diverzifikujú svoje činnosti – budú odmenení a bude im povolené držať menší kapitál ako v súčasnom režime EÚ. Na druhej strane poisťovne alebo zaisťovne so zlým riadením a vyšším záujmom prijímať riziká budú požiadané, aby držali väčšie množstvo kapitálu v záujme zabezpečenia, aby sa pohľadávky poistníkov uspokojili, keď sa stanú splatné. Solventnosť II bude viesť k oveľa väčšiemu dôrazu na správne riadenie rizík a spoľahlivú vnútornú kontrolu. Zodpovednosť za finančné zdravie poisťovateľa bude pevne prenesená späť na jeho manažment, kam patrí. Poisťovatelia dostanú väčšiu slobodu – t. j. budú skôr povinní plniť správne zásady ako subjektivistické predpisy. Regulačné požiadavky a postupy odvetvia budú zosúladené a poisťovatelia budú odmenení za zavedenie systémov riadenia rizík a kapitálu, ktoré najlepšie vyhovujú ich potrebám a celkovému rizikovému profilu. Za to však budú podrobení prísnejšiemu skúmaniu orgánmi dohľadu. Nový režim zlepší aj transparentnosť a zverejňovanie informácií. Poisťovatelia, ktorí uplatňujú osvedčené postupy, budú ďalej odmenení investormi, účastníkmi trhu a spotrebiteľmi. Zavedenie nového ekonomického prístupu založeného na riziku však môžu sprevádzať niektoré krátkodobé vedľajšie efekty. Solventnosť II môže viesť k zníženiu poistného krytia pri niektorých druhoch poistenia, keďže regulačný orgán bude k rizikám pristupovať v súlade s ich skutočnými ekonomickými nákladmi (napríklad tradičné finančné záruky včlenené v produktoch dlhodobého sporenia). Podobne vyššia transparentnosť môže viesť k zníženiu podpory jednej obchodnej oblasti na úkor inej (napr. z poistenia motorových vozidiel na zdravotné poistenia a úrazové poistenie) a zvýšeniu cien v niektorých oblastiach alebo konkrétnych kategóriách poistníkov predstavujúcich vyššie riziko. Hoci to je optimálne z hľadiska vytvárania efektívneho a transparentného poisťovníctva, potenciálny spoločenský dopad akýchkoľvek výsledných zmien v správaní poisťovateľov bude potrebné starostlivo monitorovať a analyzovať s cieľom zabezpečiť, aby sa našli dlhodobo udržateľné riešenia akýchkoľvek problémov, ktoré vzniknú po zavedení nového režimu solventnosti. Poisťovatelia a vnútroštátne orgány by mali byť podporovaní v tom, aby zvážili, či takéto zmeny môžu nastať, a ak áno, ako možno zmierniť z nich plynúce negatívne účinky. A napokon, hoci vplyv projektu Solventnosť II na investičné správanie poisťovateľov v oblasti životného poistenia by nemal byť výrazný, nedá sa vylúčiť, že poisťovatelia pôsobiaci v oblasti neživotného poistenia zvýšia svoje investície do dlhopisov na úkor akcií. Akcie vo vlastníctve neživotných poisťovateľov však tvoria len obmedzený podiel z kapitalizačných cenných papierov v EÚ-25 (4 %) a očakáva sa bezproblémový prechod na nové rozdelenie aktív. Legislatívny prístup a právny základ a) Legislatívny prístup Nasledujúcich 13 smerníc v oblasti životného poistenia, neživotného poistenia, zaistenia, skupín poisťovní a likvidácie bolo pri príležitostí zmien a doplnení, ktoré treba urobiť v rámci projektu Solventnosť II, rekodifikovaných do jedného textu: - smernica Rady 64/225/EHS z 25. februára 1964 o zrušení obmedzení slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby vo vzťahu k zaisteniu a retrocesii[1], - prvá smernica Rady 73/239/EHS z 24. júla 1973 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie priameho poistenia s výnimkou životného poistenia[2], - smernica Rady 73/240/EHS z 24. júla 1973, ktorou sa rušia obmedzenia práva usadiť sa v oblasti priameho poistenia s výnimkou životného poistenia[3], - smernica Rady 76/580/EHS z 29. júna 1976, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 73/239/EHS o koordinácii zákonov, iných predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie podnikania v oblasti priameho poistenia s výnimkou životného poistenia[4], - smernica Rady 78/473/EHS z 30. mája 1978 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa spolupoistenia v rámci Spoločenstva[5], - smernica Rady 84/641/EHS z 10. decembra 1984, ktorou sa mení a dopĺňa prvá smernica (73/239/EHS) o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie priameho poistenia, s výnimkou životného poistenia, najmä so zreteľom na pomoc turistom[6], - smernica Rady 87/344/EHS z 22. júna 1987 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa poistenia právnej ochrany[7], - druhá smernica Rady 88/357/EHS z 22. júna 1988 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení, týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia, na uľahčenie účinného vykonávania slobody poskytovať služby a o zmene a doplnení smernice 73/239/EHS[8], - smernica Rady 92/49/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia (tretia smernica o neživotnom poistení)[9], - smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/78/ES z 27. októbra 1998 o doplnkovom dohľade nad poisťovňami v skupine poisťovní[10], - smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/17/ES z 19. marca 2001 o reorganizácii a likvidácii poisťovní[11], - smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení[12], - smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/68/ES zo 16. novembra 2005 o zaistení[13]. Keďže pred rekodifikáciou by sa uskutočnil úplný prepis existujúcich smerníc, rekodifikované znenie vychádza zo štruktúry existujúcich smerníc o poistení/zaistení. Nové ustanovenia projektu Solventnosť II sa preto vkladajú do rôznych kapitol a hláv návrhu smernice a uvádzajú sa sivým písmom. Nevykonali sa podstatné zmeny existujúcich smerníc, ktoré boli rekodifikované, okrem zmien potrebných na zavedenie nového režimu solventnosti. V návrhu sa uplatňuje „technika rekodifikácie“ (medziinštitucionálna dohoda 2002/C 77/01), ktorá umožňuje podstatné zmeny a doplnenia existujúcich právnych predpisov bez samostatnej pozmeňujúcej a doplňujúcej smernice. Rekodifikované znenie zmenšuje zložitosť a zabezpečuje vyššiu dostupnosť a zrozumiteľnosť právnych predpisov EÚ. V mnohých ustanoveniach existujúcich smerníc sa vykonali zmeny a doplnenia nepodstatnej povahy s cieľom zlepšiť štylizáciu a zrozumiteľnosť. Články alebo časti článkov, ktoré sa stali neaktuálne, sa zrušili. Všetky zmeny sú v texte jasne vyznačené. Nové ustanovenia o solventnosti sa zakladajú na zásadách a dodržiavajú 4-úrovňovú štruktúru Lamfalussyho architektúry finančných služieb. Tieto zásady sa ďalej rozvíjajú prostredníctvom vykonávacích opatrení. Nová Lamfalussyho architektúra umožní, aby nový režim solventnosti držal krok s budúcim vývojom trhu a technologickým vývojom, ako aj s medzinárodným vývojom v oblasti účtovníctva a regulácie poisťovní/zaisťovní. b) Právny základ Návrh sa zakladá na článku 47 ods. 2 a článku 55 zmluvy, ktoré predstavujú právny základ pre prijímanie opatrení Spoločenstva zameraných na dosiahnutie vnútorného trhu finančných služieb. Zvoleným nástrojom je smernica, keďže predstavuje najvhodnejší právny nástroj na dosiahnutie tohto cieľa. Navrhované nové ustanovenia neprekračujú rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie sledovaných cieľov. Rozsah uplatňovania Rozsah uplatňovania uvedených smerníc sa nezmenil. Návrh sa preto vzťahuje na všetky poisťovne a zaisťovne pôsobiace v oblasti životného a neživotného poistenia. Súčasné vyňatie malých vzájomných poisťovní sa však rozšírilo na všetky malé poisťovne vymedzené v článku 4 bez ohľadu na ich právnu formu. Táto smernica sa nevzťahuje na dôchodkové fondy zahrnuté do rámca pôsobnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/41/ES z 3. júna 2003[14] o činnostiach a dohľade nad inštitúciami zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia. Preskúmanie tejto smernice sa uskutoční v roku 2008. Komisia v tom čase vyhodnotí, či a ako by sa mohli alebo mali vypracovať vhodné požiadavky solventnosti pre dôchodkové fondy. Smernicou sa ani nemení režim uplatniteľný na finančné konglomeráty. Ak sa však vyskytnú určité otázky, budú sa riešiť v priebehu skúmania smernice o finančných konglomerátoch (2002/87/ES), ktoré sa uskutoční v roku 2008. PRIPOMIENKY K čLÁNKOM Pripomienky sa týkajú len tých článkov, ktoré sú nové alebo ktoré sa zmenili v dôsledku zavedenia nových pravidiel solventnosti. a) Kvalitatívne požiadavky a dohľad Kvalitatívne požiadavky a pravidlá dohľadu uplatňované na poisťovne/zaisťovne („pilier II“ rámca projektu Solventnosť II) sú stanovené v 2 oddieloch, Orgány dohľadu a všeobecné pravidlá a Systém správy. Orgány dohľadu a všeobecné pravidlá – články 27 – 38 Hlavný cieľ dohľadu – článok 27 Hlavným cieľom regulácie poisťovní/zaisťovní a dohľadu nad nimi je primeraná ochrana poistníkov. Zohľadniť by sa mali aj ďalšie ciele, napríklad finančná stabilita a objektívne a stabilné trhy, nemali by však narušiť tento základný cieľ. Všeobecné zásady dohľadu – článok 28 Dohľad sa zakladá na perspektívnom a rizikovo orientovanom prístupe. Solventnosť II preto prijíma ekonomický prístup založený na riziku, v ktorom sa ráta so systémom, ktorý odzrkadľuje skutočný rizikový profil poisťovní/zaisťovní. Tento systém by sa mal zakladať na spoľahlivých ekonomických zásadách a mal by optimálne využívať informácie poskytované finančnými trhmi. Osobitná pozornosť sa venovala zabezpečeniu, aby nový režim solventnosti príliš nezaťažoval malé a stredné poisťovne/zaisťovne. Dôležitosť sa preto prikladala zásade proporcionality, ktorá sa uplatňuje pri všetkých požiadavkách tejto smernice, je však osobitne dôležitá pri uplatňovaní kvantitatívnych a kvalitatívnych požiadaviek režimu solventnosti a pravidiel dohľadu. Dôkladnejšie sa bude špecifikovať vo vykonávacích opatreniach. Transparentnosť a zodpovednosť – článok 30 Transparentnosť a zodpovednosť prispieva k legitímnosti a integrite orgánov dohľadu a k dôveryhodnosti systému dohľadu. V tomto článku sa preto stanovuje, že orgány dohľadu vykonávajú svoje úlohy transparentne a zodpovedne. Sprístupňovanie informácií podporuje transparentnosť a umožňuje účelné porovnávanie prístupov prijatých členskými štátmi. Dôležitým aspektom transparentnosti a zodpovednosti je zabezpečiť transparentné postupy vymenúvania a odvolávania členov predstavenstva alebo riadiaceho orgánu orgánov dohľadu. Právomoci dohľadu – článok 34 Orgány dohľadu musia byť v záujme zabezpečenia efektívnosti dohľadu úplne splnomocnené na výkon svojich úloh. V článku 34 sa preto stanovuje, že členské štáty musia zabezpečiť, aby orgány dohľadu mali právomoc prijať akékoľvek opatrenie potrebné na zabezpečenie, aby poisťovne alebo zaisťovne dodržiavali regulačné požiadavky stanovené v tejto smernici, ako aj na zabránenie a nápravu akýchkoľvek nezrovnalostí. V súvislosti s tým je osobitne dôležité, aby právomoci dohľadu boli k dispozícii aj vo vzťahu k činnostiam poskytovaným na základe outsourcingu alebo suboutsourcingu. Všetky právomoci dohľadu sa uplatňujú včas a proporcionálne. Na zabezpečenie účinného dohľadu je dôležité, aby sa dohľad vykonával na pracovisku, ako aj mimo pracoviska; orgánom dohľadu sa preto poskytuje právomoc vykonávať dohliadky na mieste v priestoroch poisťovateľa alebo zaisťovateľa. Kontrolný proces vykonávaný orgánom dohľadu – článok 36 Nesplnenie kvalitatívnych a kvantitatívnych požiadaviek môže mať závažné dôsledky na finančné zdravie poisťovateľa alebo zaisťovateľa. Cieľom kontrolného procesu orgánu dohľadu je preto zistiť inštitúcie s finančnými, organizačnými alebo inými vlastnosťami, ktoré by mohli mať rizikovejší profil. V rámci kontrolného procesu vykonávaného orgánom dohľadu (KPOD) orgány dohľadu skúmajú a hodnotia stratégie, procesy a postupy podávania správ ustanovené poisťovňami a zaisťovňami v záujme dosiahnutia súladu s touto smernicou, ako aj riziká, ktorým je poisťovňa alebo zaisťovňa vystavená, a jej schopnosť hodnotiť tieto riziká. Toto skúmanie obsahuje aj hodnotenie primeranosti metód a postupov poisťovne alebo zaisťovne pre zisťovanie možných udalostí alebo budúcich zmien ekonomických podmienok, ktoré by mohli mať nepriaznivý vplyv na jej celkovú finančnú situáciu. Na zabezpečenie efektívnosti KPOD je dôležité, aby orgány dohľadu mali právomoc na nápravu slabých stránok a nedostatkov zistených v preskúmaní orgánom dohľadu, ako aj ďalší postup uplatňovaný po ich zistení. Je ďalej dôležité, aby orgány dohľadu mali vhodné nástroje na monitorovanie, ktoré umožňujú zistiť a napraviť zhoršujúce sa finančné podmienky. Výsledky KPOD sú pre orgány dohľadu veľmi užitočné pre stanovenie priorít budúcej práce, na zabezpečenie primeranej úrovne jednotnosti prístupov dohľadu v rámci jednotlivých orgánov dohľadu a na zabezpečenie spätnej väzby pre poisťovňu/zaisťovňu. Navýšenie kapitálu – článok 37 Východiskovým bodom primeranosti kvantitatívnych požiadaviek v odvetví poisťovníctva/zaisťovníctva je požiadavka kapitálovej solventnosti. Orgány dohľadu môžu preto vyžadovať, aby poisťovne/zaisťovne mali vyšší kapitál len za presne vymedzených výnimočných okolností po postupe preskúmania orgánom dohľadu. Hoci cieľom štandardného vzorca je zachytiť rizikový profil väčšiny poisťovní/zaisťovní v Spoločenstve, môžu existovať určité prípady, keď štandardný prístup nemusí úplne odrážať veľmi špecifický rizikový profil poisťovne/zaisťovne. V prípade závažných nedostatkov úplného alebo čiastočného vnútorného modelu (písm. e)) alebo závažných zlyhaní v oblasti správy je dôležité, aby orgány dohľadu zabezpečili, aby príslušná poisťovňa/zaisťovňa vynaložila maximálne úsilie na nápravu nedostatkov, ktoré viedli k uloženiu navýšenia kapitálu z dôvodu ochrany poistníkov. Orgán dohľadu je povinný najmenej raz ročne preskúmať pokrok poisťovne/zaisťovne pri riešení jej nedostatkov. Navýšenie kapitálu môže mať trvalú povahu len v prípade, ak je odchýlka rizikového profilu tejto poisťovne/zaisťovne závažná a vypracovanie čiastočného alebo úplného vnútorného modelu nie je efektívne. Viac zosúladený a ekonomický prístup prijatý pre odvetvie poisťovníctva/zaisťovníctva v porovnaní so smernicou o kapitálových požiadavkách primerane oprávňuje zosúladenejší prístup k navýšeniu kapitálu. Zodpovednosť správneho alebo riadiaceho orgánu – článok 40 Poisťovne/zaisťovne budú povinné dodržiavať skôr zásady ako predpisy, čo kladie vyššiu zodpovednosť na riadenie ako v súčasnosti. Smernica jasne stanovuje, že správny alebo riadiaci orgán poisťovne/zaisťovne má konečnú zodpovednosť za dosiahnutie súladu poisťovne/zaisťovne s touto smernicou. Systém správy – články 41 až 49 Systém správy a všeobecné požiadavky - článok 41 Na zabezpečenie medziodvetvovej jednotnosti v odvetviach bankovníctva, cenných papierov a poisťovníctva/zaisťovníctva je dôležitá jednotnosť požiadaviek správy v týchto odvetviach. Požiadavky správy stanovené v tejto smernici sú zamerané na dosiahnutie tohto cieľa. Požiadavky na spoľahlivú správu sú nevyhnutnou požiadavkou efektívneho systému solventnosti. Niektoré riziká možno skôr riešiť len prostredníctvom požiadaviek na správu ako stanovením kvantitatívnych požiadaviek. Systém spoľahlivej správy má preto najvyššiu dôležitosť pre primerané riadenie poisťovateľa a je rozhodujúce pre účinnosť systému dohľadu. Systém správy obsahuje dosahovanie súladu s požiadavkami na vhodnosť a správnosť, riadenie rizík, vlastné ocenenie rizík a solventnosti, vnútornú kontrolu, vnútorný audit, poistno-matematickú funkciu a outsourcing. Vo vykonávacích opatreniach týkajúcich sa požiadaviek v oblasti správy sa stanoví zásada proporcionality. Určenie funkcií správy v smernici by malo pomôcť poisťovniam/zaisťovniam rozhodnúť, ako implementovať systém správy. Funkcia predstavuje administratívnu schopnosť vykonávať konkrétne úlohy. Určenie konkrétnej funkcie nebráni poisťovni/zaisťovni voľne rozhodnúť, ako ustanoviť túto funkciu v praxi, ak sa nestanovuje inak v tejto smernici. To by nemalo viesť k neprimerane zaťažujúcim požiadavkám, lebo by sa malo prihliadať na povahu, rozsah a zložitosť operácií poisťovne/zaisťovne. Funkcie správy môžu preto vykonávať vlastní pracovníci, môžu sa zakladať na poradenstve externých odborníkov, alebo môžu byť obstarávané outsourcingom odborníkov v súlade s obmedzeniami stanovenými v tejto smernici. V malých a menej zložitých poisťovniach/zaisťovniach môže ďalej jedna osoba alebo organizačná jednotka vykonávať viac ako jednu funkciu. V záujme správneho fungovania systému správy sú poisťovne/zaisťovne povinné zaviesť písomné postupy, v ktorých sa jasne stanovuje, ako pristupujú k vnútornej kontrole, vnútornému auditu, riadeniu rizík a podľa potreby k outsourcingu. Je dôležité, aby sa predstavenstvo aktívne podieľalo na systéme správy. Predstavenstvo by preto malo schvaľovať písomné postupy a tieto by sa mali revidovať najmenej ročne alebo pred implementáciou akejkoľvek závažnej zmeny v systéme. Pred zmenou systému je dôležité zmeniť a doplniť politiku, lebo poisťovňa/zaisťovňa by inak už nedosahovala súlad so svojimi vnútornými stratégiami a postupmi. Preskúmanie a hodnotenie systému správy je v PPOD úlohou orgánu dohľadu. Vlastné posúdenie rizika a solventnosti (VPRS) – článok 44 Ako súčasť svojho systému riadenia rizík by všetky poisťovne/zaisťovne mali mať – ako neoddeliteľnú súčasť svojej obchodnej stratégie – štandardnú prax posudzovania svojich celkových potrieb solventnosti vzhľadom na svoj špecifický rizikový profil. VPRS má dvojakú povahu. Je to dôležitý vnútorný proces posudzovania v poisťovni/zaisťovni a ako taký je začlenený do strategických rozhodnutí poisťovne/zaisťovne. Predstavuje aj nástroj dohľadu pre orgány dohľadu, ktoré musia byť informované o výsledkoch vlastného posúdenia rizika a solventnosti poisťovne/zaisťovne. VPRS nevyžaduje, aby poisťovňa/zaisťovňa zriadila alebo uplatňovala úplný alebo čiastočný vnútorný model. Ak však poisťovňa/zaisťovňa už používa schválený úplný alebo čiastočný vnútorný model na výpočet požiadavky kapitálovej solventnosti, výstupy z tohto modelu by sa mali použiť vo VPRS. VPRS netvorí tretiu požiadavku kapitálovej solventnosti. VPRS by nemalo byť nadmerne zaťažujúce pre malé alebo menej zložité poisťovne/zaisťovne. Orgán dohľadu skúma vlastné posúdenie rizika a solventnosti ako súčasť postupu preskúmania orgánom dohľadu v poisťovni/zaisťovni. Výsledky každého vykonaného VPRS sa oznamujú orgánu dohľadu ako súčasť informácií, ktoré sa majú poskytovať na účely dohľadu podľa článku 35. Externe zadávané činnosti – články 38 a 48 Keďže sa externe zadávané činnosti (outsourcing) stávajú stále významnejšie, je dôležité prijať jednotnejší prístup v tejto oblasti. V záujme zabezpečenia účinného dohľadu nad činnosťami zabezpečovanými outsourcingom je dôležité, aby orgány dohľadu nad poisťovňou/zaisťovňou využívajúcou outsourcing mali právo prístupu k všetkým dôležitým údajom vlastneným poskytovateľom externých výkonov, ako aj právo vykonávať kontroly na mieste činnosti zabezpečovanej outsourcingom v priestoroch poskytovateľa externých výkonov bez ohľadu, či tento je regulovaný subjekt alebo neregulovaný subjekt. V prípade, ak sa činnosť zadá na základe outsourcingu poskytovateľovi služieb v tretej krajine, je nutné, aby orgán dohľadu nad poisťovňou/zaisťovňou využívajúcou outsourcing mal právo prístupu k všetkých dôležitým údajom vlastneným poskytovateľom externých výkonov bez ohľadu, či tento je regulovaný subjekt alebo neregulovaný subjekt. Outsourcing zahŕňa aj suboutsourcing. Jedným zo spôsobov ako to dosiahnuť, najmä ak poskytovateľ služieb je neregulovaný subjekt, je dávať osobitný pozor na zmluvu medzi poisťovňou/zaisťovňou využívajúcou outsourcing a poskytovateľom externých výkonov. Orgány dohľadu musia byť primerane a včas informované pred outsourcingom dôležitých činností alebo pred akýmikoľvek jeho následnými závažnými zmenami. Požiadavky stanovené v tejto smernici zohľadňujú prácu Spoločného fóra a sú v súlade so súčasnými pravidlami a postupmi v bankovom sektore a so smernicou o trhoch finančných nástrojov (2004/39/ES) a jej uplatňovaním vo vzťahu k úverovým inštitúciám. b) Podávanie správ orgánu dohľadu a uverejňovanie informácií Podávanie správ orgánu dohľadu a uverejňovanie informácií predstavuje pilier III rámca projektu Solventnosť II. Informácie poskytované na účely dohľadu – článok 35 Návrh v zásade zachováva súčasnú filozofiu acquis, keď ukladá poisťovniam/zaisťovniam všeobecnú požiadavku predkladať akékoľvek informácie potrebné na účely dohľadu. V súlade s Lamfalussyho prístupom však návrh zavádza mnoho rozhodujúcich zásad, ktoré sa musia dodržať pri podávaní správ orgánu dohľadu, a povoľuje podľa potreby prijať vykonávacie opatrenia v záujme zabezpečenia zbližovania. Uverejnenie informácií – články 50 až 55 Návrh vyžaduje, aby poisťovne/zaisťovne ročne poskytli správu obsahujúcu podstatné a stručné informácie o ich solventnosti a finančnom stave. Výnimka je možná pre individuálne navýšenia kapitálu na prechodné obdobie. Poisťovne/zaisťovne sú podľa potreby povinné zverejnené informácie aktualizovať (osobitné ustanovenia sa zaoberajú prípadmi nedosiahnutia súladu s minimálnou kapitálovou požiadavkou alebo požiadavkou kapitálovej solventnosti) a smú dobrovoľne poskytovať dodatočné informácie. Poisťovne/zaisťovne sú povinné mať politiku zverejňovania informácií a pred uverejnením správy o solventnosti a finančnom stave musia získať schválenie od svojho predstavenstva. Návrh napokon povoľuje podľa potreby prijať vykonávacie opatrenia v záujme zabezpečenia zbližovania. c) Podpora konvergencie v oblasti dohľadu – článok 69 Výbor pre finančné služby stanovil podporu konvergencie postupov dohľadu ako jednu z hlavných úloh nasledujúcich rokov. Hoci spoločný regulačný rámec predstavuje základ, skutočné rovnaké podmienky pre všetky subjekty možno dosiahnuť len jednotnejšími a všeobecnejšími postupmi rozhodovania a presadzovania v rámci orgánov dohľadu. Konvergencia postupov dohľadu zahŕňa najmä všeobecné a jednotné každodenné uplatňovanie právnych predpisov Spoločenstva, zlepšovanie každodenného jednotného dohľadu a presadzovanie vnútorného trhu. Dôležitú úlohu v podpore konvergencie postupov dohľadu môžu hrať vzájomné preskúmanie a mechanizmy sprostredkovania. CEIOPS má zvláštnu úlohu v prispievaní k jednotnému uplatňovaniu tejto smernice a ku konvergencii postupov dohľadu v Spoločenstve. V tomto článku sa preto stanovuje, že členské štáty musia prijať potrebné opatrenia na zabezpečenie, aby sa orgány dohľadu aktívne podieľali na činnostiach CEIOPS. d) Kvantitatívne požiadavky Kvantitatívne požiadavky uplatniteľné na poisťovne/zaisťovne („pilier I“ rámca projektu Solventnosť II) sú stanovené v šiestich oddieloch: oceňovanie aktív a pasív, technické rezervy, vlastné zdroje, požiadavka kapitálovej solventnosti, minimálna kapitálová požiadavka a investície. Požiadavky piliera I sa zakladajú na ekonomickom prístupe na základe celkovej bilancie. Tento prístup sa zakladá na hodnotení celkovej bilancie poisťovne/zaisťovne na integrovanom základe, v ktorom sa aktíva a pasíva oceňujú jednotne. Tento prístup znamená, že výška dostupných finančných zdrojov poisťovní/zaisťovní by mala pokrývať ich celkové finančné požiadavky, t. j. súčet nepodriadených záväzkov a kapitálových požiadaviek. V dôsledku toho musia byť oprávnené vlastné zdroje (pozri ďalej) vyššie ako požiadavka kapitálovej solventnosti. Oceňovanie aktív a pasív – článok 73 V článku 73 sa zavádzajú normy oceňovania pre všetky aktíva a pasíva na základe súčasnej definície reálnej hodnoty IFRS. Utvoria sa vykonávacie opatrenia, na základe ktorých sa stanoví, ako sa má počítať reálna hodnota konkrétnych súvahových položiek, s cieľom zabezpečiť, aby sa tieto položky oceňovali jednotne vo všetkých členských štátoch. Pokiaľ ide o pasíva, normy oceňovania neprihliadajú na úverové postavenie, kým v prípade aktív tieto normy prihliadajú na súčasnú úverovú a likviditnú charakteristiku. Technické rezervy – články 74 až 84 Technické rezervy je potrebné tvoriť, aby poisťovňa/zaisťovňa mohla plniť svoje poistné/zaistné záväzky voči poistníkom a príjemcom poistného plnenia. Ich výpočet sa bude zakladať na všeobecných rezervách stanovených v článku 74: - Výpočet technických rezerv sa bude zakladať najmä na ich súčasnej hodnote pri predaji. Súčasná hodnota pri predaji predstavuje sumu, ktorú by poisťovňa/zaisťovňa mala zaplatiť dnes, ak by okamžite previedla svoje zmluvné práva a povinnosti na inú poisťovňu/zaisťovňu. Použitie súčasnej hodnoty pri predaji sa nemá považovať za znamenajúce, že poisťovňa/zaisťovňa by mohla skutočne previesť tieto záväzky, prevedie ich alebo by ich mala previesť. - Výpočet technických rezerv musí byť na základe trhu a na výpočet technických rezerv sa budú používať len informácie týkajúce sa konkrétnej poisťovne/zaisťovne, keďže tieto informácie umožňujú poisťovni/zaisťovni lepšie zachytiť charakteristiky skutočného portfólia poistenia. V článkoch 75 až 78 a 80 až 84 sa opisuje výpočet technických rezerv. Budú sa počítať ako súčet najlepšieho odhadu a rizikového rozpätia, okrem prípadu zabezpečiteľných rizík vyplývajúcich z poistných/zaistných záväzkov (pozri ďalej): - Najlepší odhad zodpovedá očakávanej súčasnej hodnote budúcich peňažných tokov a zohľadňuje všetky príjmové a výdavkové peňažné toky (očistené o vplyvy inflácie) potrebné na uhradenie poistných/zaistných záväzkov počas obdobia ich trvania vrátane všetkých výdavkov, budúcich zliav na poistnom podľa vlastného uváženia, včlenených finančných záruk a zmluvných volieb. Výpočet najlepšieho odhadu sa má zakladať na správnych poistno-matematických metódach a dobrej kvalite údajov a má sa pravidelne kontrolovať podľa skutočných skúseností. - Rizikové rozpätie zabezpečuje, aby sa celková hodnota technických rezerv rovnala sume, ktorú by mali poisťovne/zaisťovne zaplatiť dnes, ak by okamžite previedli svoje zmluvné práva a povinnosti na inú poisťovňu/zaisťovňu; alebo inak dodatočné náklady – nad úroveň najlepšieho odhadu – poskytovania kapitálu na podporu poistných/zaistných záväzkov počas doby trvania portfólia. Pokiaľ ide o zabezpečiteľné riziká – t. j. riziká, ktoré možno účinne neutralizovať nákupom alebo predajom finančných nástrojov – hodnota technických rezerv sa počíta priamo ako celok a získa sa s použitím hodnôt týchto finančných nástrojov (článok 75 ods. 4). Pokiaľ ide o nezabezpečiteľné riziká, rizikové rozpätie sa počíta s použitím takzvanej metódy kapitálových nákladov (článok 75 ods. 5). V tomto prípade je použitá miera kapitálových nákladov rovnaká pre všetky poisťovne/zaisťovne (napr. pevný percentuálny podiel) a zodpovedá spreadu nad bezrizikovou úrokovou mierou, ktorú by poisťovňa/zaisťovňa s ratingom BBB zaplatila pri obstaraní oprávnených vlastných zdrojov. Vlastné zdroje – článok 85 až 98 Vlastné zdroje predstavujú dostupné finančné zdroje poisťovne/zaisťovne, ktoré môžu slúžiť ako ochrana proti rizikám a absorbovať v prípade potreby finančné straty. Určenie výšky vlastných zdrojov oprávnených na krytie dvoch kapitálových požiadaviek sa zakladá na trojkrokovom procese. Každý krok zodpovedá jednej zložke: určenie vlastných zdrojov, klasifikácia vlastných zdrojov, oprávnenosť vlastných zdrojov. V prvom kroku sa musí určiť výška vlastných zdrojov. Vlastné zdroje predstavujú súčet: - položiek v súvahe, čiže „položiek základných vlastných zdrojov“ (článok 86); - položiek, ktoré nie sú v súvahe, čiže „položiek dodatkových vlastných zdrojov“ (článok 87). Základné vlastné zdroje obsahujú ekonomický kapitál (t. j. prebytok aktív nad pasívami ocenený v súlade s oddielmi 1 a 2) a podriadené pasíva (keďže tieto pasíva môžu slúžiť ako kapitál, napríklad v prípade likvidácie). Dodatkové vlastné zdroje obsahujú záväzky, ktoré môžu poisťovne/zaisťovne využiť s cieľom zvýšiť svoje finančné zdroje, napríklad kúpne opcie členov a akreditívy. Keďže tieto dodatkové vlastné zdroje nespadajú do noriem oceňovania stanovených v oddieloch 1 a 2, určenie ich výšky podlieha predchádzajúcemu schváleniu orgánom dohľadu. V druhom kroku , keďže položky vlastných zdrojov majú rôznu kvalitu a poskytujú rôzne úrovne absorpcie strát, tieto položky vlastných zdrojov sa zatriedia do troch tried v závislosti od ich povahy a miery, v akej spĺňajú päť základných kritérií (t. j. podriadenosť, absorpcia strát, trvalosť, nepretržitosť a nedostatok servisných nákladov), tak ako sú stanovené v článku 92. - Klasifikácia vlastných zdrojov do tried sa zakladá na kvalitatívnych kritériách, ktoré sa majú bližšie špecifikovať prostredníctvom vykonávacích opatrení (článok 96); na uľahčenie tejto klasifikácie sa však v týchto vykonávacích opatreniach stanoví aj zoznam predbežne klasifikovaných položiek. Povaha Kvalita | V súvahe (základné vlastné zdroje) | Mimo súvahy (dodatkové vlastné zdroje) | Vysoká | trieda 1 | trieda 2 | Stredná | trieda 2 | trieda 3 | Nízka | trieda 3 | − | V treťom kroku , keďže položky triedy 2 a triedy 3 neumožňujú úplnú absorpciu akýchkoľvek strát za všetkých okolností, zdá sa potrebné obmedziť ich uznávanie na účely dohľadu. Ako sa stanovuje v článku 97, na dostupné vlastné zdroje sa pri určení výšky súm oprávnených na účely dohľadu vzťahujú dva súbory obmedzení: - pokiaľ ide o požiadavku kapitálovej solventnosti, podiel triedy 1 na oprávnených vlastných zdrojoch by mal dosiahnuť aspoň 1/3 a podiel triedy 3 by nemal byť vyšší ako 1/3, - pokiaľ ide o minimálnu kapitálovú požiadavku, položky dodatkových vlastných zdrojov nie sú oprávnené a podiel oprávnených položiek triedy 2 by mal byť obmedzený na ½. Požiadavka kapitálovej solventnosti – články 99 až 124 Oddiel 4 o požiadavke kapitálovej solventnosti je rozdelený na tri časti: všeobecná prezentácia tejto kapitálovej požiadavky, štandardný vzorec pre požiadavku kapitálovej solventnosti a použitie vnútorných modelov na účely solventnosti. Všeobecné rezervy pre požiadavku kapitálovej solventnosti, použitie štandardného vzorca alebo vnútorného modelu Požiadavka kapitálovej solventnosti zodpovedá ekonomickému kapitálu, ktorý poisťovňa/zaisťovňa potrebuje držať v záujme obmedzenia pravdepodobnosti úpadku na 0,5 %, t. j. úpadok nastane raz za 200 rokov (článok 100). Požiadavka kapitálovej solventnosti sa počíta s použitím metód hodnoty v riziku (VaR) buď podľa štandardného vzorca alebo s použitím vnútorného modelu – hodnotiť sa majú všetky potenciálne straty, vrátane negatívneho precenenia aktív a pasív, za nasledujúcich 12 mesiacov. Požiadavka kapitálovej solventnosti odráža skutočný rizikový profil poisťovne/zaisťovne a prihliada na všetky kvantifikovateľné riziká, ako aj na čistý vplyv postupov na zmierňovanie rizika. Požiadavka kapitálovej solventnosti sa má počítať najmenej raz ročne, trvale monitorovať a opätovne prepočítať, keď sa rizikový profil poisťovne/zaisťovne výrazne odchýli; požiadavka kapitálovej solventnosti má byť krytá rovnocennou sumou oprávnených vlastných zdrojov (článok 99). Štandardný vzorec pre požiadavku kapitálovej solventnosti V článkoch 102 až 108 sa opisujú ciele, architektúra a celková kalibrácia štandardného vzorca pre požiadavku kapitálovej solventnosti. „Modulárna“ architektúra založená na metódach lineárnej kumulácie sa hlbšie opisuje v prílohe IV smernice. Riziká zachytávané v rôznych moduloch a podmoduloch štandardného vzorca sú vymedzené v článkoch 13, 103 a 104. Podrobné špecifikácie týchto modulov a podmodulov sa prijmú prostredníctvom vykonávacích opatrení, keďže sa možno domnievať, že sa časom budú vyvíjať. Cieľom štandardného vzorca pre požiadavku kapitálovej solventnosti je dosiahnuť správnu rovnováhu medzi citlivosťou voči riziku a použiteľnosťou v praxi. Podľa potreby umožňuje použitie parametrov individuálnych poisťovní/zaisťovní (článok 103 ods. 7), ako aj štandardizované zjednodušenia pre MSP (článok 107). Keďže nové štandardy ocenenia náležite prihliadajú na kreditnú a likviditnú charakteristiku aktív, keďže požiadavka kapitálovej solventnosti zachytáva všetky kvantifikovateľné riziká a keďže sa na všetky investície vzťahuje zásada „obozretnej osoby“, kvantitatívne investičné limity a kritériá oprávnenosti aktív sa nezachovajú. Ak sa však z hľadiska trhového vývoja objavia nové riziká, ktoré nespadajú do rozsahu pôsobnosti štandardného vzorca pre požiadavku kapitálovej solventnosti, článok 108 ods. 2 umožňuje Komisii prijať dočasné vykonávacie opatrenia, ktorými sa stanovia investičné limity a kritériá oprávnenosti aktív, kým sa vzorec neaktualizuje. Vnútorné modely V článkoch 109 až 124 sa opisujú požiadavky vzťahujúce sa na poisťovne/zaisťovne, ktoré pri výpočte požiadavky kapitálovej solventnosti používajú alebo chcú používať úplný alebo čiastočný vnútorný model. Pred udelením schválenia orgánmi dohľadu na používanie vnútorného modelu musia poisťovne/zaisťovne predložiť žiadosť (článok 109) schválenú predstavenstvom poisťovne/zaisťovne (článok 113), v ktorej preukážu, že spĺňajú test používania, normy štatistickej kvality, normy kalibrácie, normy validácie a normy dokumentácie (články 117 až 122). Orgány dohľadu musia rozhodnúť, či prijať, alebo odmietnuť žiadosť do šiestich mesiacov od prijatia kompletnej žiadosti od poisťovne/zaisťovne. Pokiaľ ide o používanie čiastočných vnútorných modelov, zavádzajú sa dodatočné požiadavky, ktoré sú určené na zabránenie „vyberania hrozienok“ poisťovňami/zaisťovňami (článok 110). Článkom 111 sa ďalej poskytuje Komisii možnosť prijať vykonávacie opatrenia upravujúce normy uvedené v článkoch 117 až 122, v súvislosti s čiastočnými vnútornými modelmi v záujme prihliadnutia na obmedzený rozsah pôsobnosti týchto modelov. Článkom 116 sa splnomocňujú orgány dohľadu požadovať od poisťovne/zaisťovne, ktorá počíta požiadavku kapitálovej solventnosti s použitím štandardného vzorca, aby ustanovila čiastočný alebo úplný vnútorný model v prípade, ak štandardný vzorec pre požiadavku kapitálovej solventnosti nezachytáva presne rizikový profil tejto poisťovne/zaisťovne. Minimálna kapitálová požiadavka – články 125 až 128 Minimálna kapitálová požiadavka predstavuje úroveň kapitálu, pod ktorou by boli záujmy poistníkov vážne ohrozené, ak by poisťovňa/zaisťovňa smela ďalej pôsobiť. V prípade, ak sa poruší minimálna kapitálová požiadavka, iniciuje sa krajné opatrenie dohľadu, t. j., zruší sa povolenie (články 126 a 136). Poisťovne/zaisťovne sú preto povinné držať oprávnené základné vlastné zdroje na krytie minimálnej kapitálovej požiadavky (článok 125). Keďže krajné opatrenie dohľadu môže vyžadovať schválenie vnútroštátnymi súdmi, minimálna kapitálová požiadavka sa musí počítať štvrťročne podľa jednoduchého a spoľahlivého vzorca na základe údajov overiteľných auditom. Článok 126 o špecifickej úprave a kalibrácii minimálnej kapitálovej požiadavky obsahuje krátky zoznam všeobecných zásad. Až do získania výsledkov od QIS3 sa prijal otvorený prístup, keďže sa nedosiahlo konečné rozhodnutie ohľadne minimálnej kapitálovej požiadavky. Text predovšetkým umožňuje testovať nasledujúce dva prístupy: - minimálna kapitálová požiadavka vypočítaná s použitím zjednodušenej verzie štandardného vzorca (modulárny prístup), so zohľadnením poistno-technického rizika životného poistenia, poistno-technického rizika neživotného poistenia a trhového rizika, a kalibrovaná na jednoročnú 90 % hodnotu v riziku (VaR), - minimálna kapitálová požiadavka vypočítaná ako percentuálny podiel z požiadavky kapitálovej solventnosti (kompaktný prístup), kalibrovaná na 1/3 požiadavky kapitálovej solventnosti. Článkom 126 ods. 1 písm. c) sa napríklad umožňuje, aby sa minimálna kapitálová požiadavka kalibrovala na úroveň spoľahlivosti 80 % (keďže 1/3 požiadavky kapitálovej solventnosti kalibrovanej na 99,5 % VaR sa rovná 80 % VaR, ak sa predpokladá normálne rozdelenie) a 90 % (úroveň používaná v modulárnom prístupe, ktorá sa testuje). V záujme uľahčenia prechodu na nový režim (článok 128) poisťovne/zaisťovne, ktoré dosahujú súlad s projektom Solventnosť I k dátumu nadobudnutia účinnosti tejto smernice, ale nedosahujú súlad s minimálnou kapitálovou požiadavkou, majú rok na dosiahnutie súladu s novým režimom. Investície – články 129 až 132 Všetky investície držané poisťovňami/zaisťovňami (t. j. aktíva tvorené technickými rezervami plus aktíva tvorené požiadavkou kapitálovej solventnosti a voľnými aktívami) sa musia investovať, riadiť a monitorovať v súlade so zásadou „obozretnej osoby“ stanovenou v článku 129. Zásada „obozretnej osoby“ vyžaduje, aby poisťovne/zaisťovne investovali aktíva v najlepšom záujme poistníkov, primerane párovali investície a záväzky a venovali náležitú pozornosť finančným rizikám, napríklad likviditnému riziku a riziku koncentrácie. e) Dohľad nad skupinou – články 219 až 277 Úvod Spôsob, akým sa bude vykonávať dohľad na skupinami poisťovní/zaisťovní, predstavuje rozhodujúci faktor úspechu vnútorného trhu a režimu Solventnosť II. Tento návrh sa preto snaží nájsť vhodné spôsoby zjednodušenia dohľadu nad skupinami poisťovní/zaisťovní v EÚ. Hlavné zlepšenia vzťahujúce sa na všetky skupiny poisťovní/zaisťovní - Orgán dohľadu nad skupinou – určenie a vymenovanie: návrh zavádza pojem „orgán dohľadu nad skupinou“. Pre každú skupinu sa vymenuje jeden orgán s konkrétnymi koordinačnými a rozhodovacími právomocami. Ponechané kritériá sú inšpirované smernicou o finančných konglomerátoch, ale návrh zavádza podľa potreby vyššiu pružnosť. - Orgán dohľadu nad skupinou – práva a povinnosti : orgánu dohľadu nad skupinou je udelená hlavná zodpovednosť za všetky kľúčové aspekty dohľadu nad skupinou (solventnosť skupiny, transakcie vnútri skupiny, koncentrácia rizika, riadenie rizík a vnútorná kontrola). Táto zodpovednosť sa musí vykonávať v spolupráci a po porade s miestnymi orgánmi dohľadu. Pre každú skupinu sa musí ďalej ustanoviť režim spolupráce medzi zapojenými orgánmi dohľadu. - Ďalšie hlavné opatrenia na zabezpečenie efektívneho dohľadu nad skupinou : návrh zavádza v súlade so smernicou o finančných konglomerátoch úplný súbor ustanovení, ktoré ukladajú zapojeným orgánom dohľadu povinnosť vymieňať informácie automaticky (podstatné informácie) alebo na požiadanie (relevantné informácie), vzájomne konzultovať pred dôležitými rozhodnutiami a riadne vybavovať žiadosti o overenie informácií. - Solventnosť skupiny – výber metódy : s cieľom zabezpečiť, aby skupiny čo najviac využívali výhody účinkov diverzifikácie, návrh vyjadruje výrazné uprednostňovanie konsolidačnej metódy. - Solventnosť skupiny – vnútorný model skupiny : návrh povoľuje skupine požiadať o povolenie používať vnútorný model na výpočet skupinovej požiadavky kapitálovej solventnosti a individuálnej požiadavky kapitálovej solventnosti prepojených subjektov. Tento postup je veľmi inšpirovaný smernicou o kapitálových požiadavkách (2006/48/ES) (článok 129). Na žiadosť materskej poisťovne/zaisťovne alebo ktoréhokoľvek zo zapojených orgánov dohľadu možno konzultovať s CEIOPS. - Dohľad nad podskupinami : návrh v záujme obmedzenia záťaže pre skupiny v zásade stanovuje a) že dohľad nad skupinami by sa mal štandardne vykonávať len na vrcholovej úrovni v EÚ a b) že členské štáty môžu povoliť svojim orgánom dohľadu vykonávať dohľad nad skupinou na vrcholovej úrovni v členskom štáte. V praxi by to malo znížiť počet úrovní dohľadu maximálne na 3 (skupina v EÚ, vnútroštátne podskupiny, jednotlivé subjekty), čo je v súlade so smernicou o kapitálových požiadavkách. - Vykonávacie opatrenia : návrh v záujme zabezpečenia čo najväčšieho zblíženia rozhodnutí a postupov orgánov dohľadu nad skupinami obsahuje pri viacerých kľúčových ustanoveniach odkaz na ďalšie vykonávacie opatrenia. Ďalšie zlepšenia vzťahujúce sa na skupiny s použitím podpory skupiny Návrh zavádza inovačný režim, ktorý sa snaží uľahčiť riadenie kapitálu skupinami, v zásade a) umožnením, aby za určitých podmienok materská poisťovňa/zaisťovňa používala vyhlásenia o podpore skupiny na splnenie časti požiadavky kapitálovej solventnosti jej dcérskych spoločností a b) podľa potreby zavedením výnimiek pre niektoré články o individuálnom dohľade. Návrh povoľuje prijímanie vykonávacích opatrení a ukladá prehodnotenie celého systému päť rokov po transpozícii smernice. Všeobecná pripomienka: dohľad nad skupinou nie je len doplňujúci V súčasnom acquis EÚ sa dohľad nad skupinou považuje len za doplňujúci k individuálnemu dohľadu (individuálny dohľad sa vykonáva rovnako nad všetkými subjektmi, či sú, alebo nie sú časťou skupiny, a dohľad nad skupinou je len prídavok k individuálnemu dohľadu). Návrh túto filozofiu podstatne mení: text týkajúci sa skupiny obsahuje mnoho ustanovení, ktoré budú mať priamy vplyv na spôsob, akým sa vykonáva individuálny dohľad nad subjektmi patriacimi k skupine. V záujme explicitného vyjadrenia tejto zásadnej zmeny bolo slovo „doplňujúci“ odstránené na všetkých miestach (vrátane názvu). VYKONÁVACIE OPATRENIA Smernicou sa prenášajú vykonávacie právomoci na Komisiu. Prípady, v ktorých boli vykonávacie právomoci prenesené, sú osobitne vymenované v každom príslušnom článku. Komisii bude pri vykonávaní týchto vykonávacích právomocí pomáhať Výbor európskych orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a dôchodkovým poistením zamestnancov zriadený rozhodnutím Komisie 2004/9/ES. Opatrenia, ktoré má Komisia prijať, budú podliehať poradnému postupu alebo regulačnému postupu s kontrolou ustanoveným v článku 3, článku 5a ods. 1 až 4 a článku 7 rozhodnutia 1999/468/ES. Vykonávacie opatrenia sa budú uplatňovať na ďalšie vymedzenie zásad uvedených v tejto smernici s cieľom zlepšiť zladenie a zbližovanie postupov dohľadu. Budú sa vypracúvať na základe mandátov udelených výboru CEIOPS Komisiou a budú podliehať konzultáciám so zainteresovanými stranami a hodnoteniu vplyvu. ê2002/83/ES (prispôsobené) 2007/0143 (COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY …/…/ES z […] o životnom poistení √ o začatí a vykonávaní priameho poistenia a zaistenia (Text s významom pre EHP) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 47 ods. 2 a článok 55, so zreteľom na návrh Komisie[15], so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru[16], po porade s Výborom regiónov[17], konajúc v súlade s postupom stanoveným v článku 251 zmluvy[18], keďže: ò nový 1. Mnoho zásadných zmien sa má vykonať v prvej smernici Rady 73/239/EHS z 24. júla 1973 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie priameho poistenia s výnimkou životného poistenia[19], v smernici Rady 78/473/EHS z 30. mája 1978 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa spolupoistenia v rámci Spoločenstva[20], v smernici Rady 87/344/EHS z 22. júna 1987 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa poistenia právnej ochrany[21], v druhej smernici Rady 88/357/EHS z 22. júna 1988 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení, týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia, na uľahčenie účinného vykonávania slobody poskytovať služby a o zmene a doplnení smernice 73/239/EHS[22], v smernici Rady 92/49/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia a o zmene a doplnení smerníc 73/239/EHS a 88/357/EHS (tretia smernica o neživotnom poistení)[23], v smernici Európskeho parlamentu a Rady 98/78/ES z 27. októbra 1998 o doplnkovom dohľade nad poisťovňami v skupine poisťovní[24], v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2001/17/ES z 19. marca 2001 o reorganizácii a likvidácii poisťovní[25], v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení[26] a v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2005/68/ES zo 16. novembra 2005 o zaistení, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 73/239/EHS, 92/49/EHS, ako aj smernice 98/78/ES a 2002/83/ES[27]. V záujme jasnosti by sa mali tieto smernice rekodifikovať. 2. V záujme uľahčenia začatia a vykonávania činnosti poisťovní a zaisťovní je potrebné odstrániť najzávažnejšie rozdiely medzi právnymi predpismi členských štátov týkajúce sa pravidiel, ktoré sa vzťahujú na poisťovne a zaisťovne. Pre poisťovne a zaisťovne by sa mal preto ustanoviť právny rámec pre výkon poisťovacej činnosti na úrovni vnútorného trhu, ktorý uľahčí poisťovniam a zaisťovniam s ústredím v Spoločenstve kryť záväzky a riziká nachádzajúce sa v Spoločenstve. 3. Je v záujme riadneho fungovania vnútorného trhu, aby sa vytvorili koordinované pravidlá týkajúce sa dohľadu nad skupinami poisťovní a vzhľadom na ochranu veriteľov aj pravidlá týkajúce sa reorganizácie a likvidácie poisťovní. 4. Je vhodné, aby sa systém ustanovený touto smernicou nevzťahoval na určité podniky, ktoré poskytujú poisťovacie služby, pre ich veľkosť, právne postavenie, povahu – keďže sú úzko prepojené s verejnými systémami poistenia – alebo pre špecifické služby, ktoré poskytujú. Ďalej je žiaduce vylúčiť určité inštitúcie vo viacerých členských štátoch, ktorých činnosť sa vzťahuje len na veľmi obmedzený sektor a je zákonom obmedzená na konkrétne územie alebo určené osoby. 5. Smernica Rady 72/166/EHS z 24. apríla 1972 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú motorovými vozidlami a kontroly plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti[28], siedma smernica Rady 83/349/EHS z 13. júna 1983 o konsolidovaných účtovných závierkach, vychádzajúca z článku 54 ods. 3 písm. g) zmluvy[29], druhá smernica Rady 84/5/EHS z 30. decembra 1983 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel[30], smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS[31] a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES zo 14. júna 2006 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií[32] stanovujú všeobecné pravidlá v oblasti účtovníctva, zodpovednosti z poistenia motorových vozidiel, finančných nástrojov a úverových inštitúcií a obsahujú definície v týchto oblastiach. Je vhodné, aby sa niektoré z týchto definícií uplatňovali na účely tejto smernice. 6. Začatie činnosti poisťovní alebo zaisťovní by malo podliehať predchádzajúcemu povoleniu. Je preto potrebné stanoviť podmienky a postup udeľovania tohto povolenia, ako aj akéhokoľvek zamietnutia. 7. Vzhľadom na to, že táto smernica predstavuje dôležitý nástroj na dosiahnutie vnútorného trhu, oprávnené poisťovne a zaisťovne vo svojich domovských členských štátoch by mali mať povolené vykonávať na úrovni Spoločenstva ktorúkoľvek alebo všetky svoje činnosti zriaďovaním pobočiek alebo poskytovaním služieb. Je preto vhodné dosiahnuť také zosúladenie, ktoré je nutné a dostatočné na dosiahnutie vzájomného uznávania povolení a systémov dohľadu, a tým aj jednotného povolenia platného na úrovni Spoločenstva, ktoré umožňuje domovskému členskému štátu vykonávať dohľad nad poisťovňou alebo zaisťovňou. 8. Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2000/26/ES zo 16. mája 2000 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o zmene a doplnení smerníc Rady 73/239/EHS a 88/357/EHS (štvrtá smernica o poistení motorových vozidiel)[33] sa stanovujú pravidlá určovania likvidačných zástupcov. Tieto pravidlá by sa mali uplatňovať na účely tejto smernice. 9. Zaisťovne by mali obmedziť svoje aktivity na zaisťovanie a súvisiace činnosti. Táto požiadavka by nemala brániť zaisťovni vykonávať činnosti ako poskytovanie poradenstva v oblasti štatistickej alebo poistno-matematickej, analýzy rizík alebo výskumu pre svojich klientov. Takisto môže zahŕňať úlohy a činnosti holdingovej spoločnosti vzhľadom na aktivity finančného sektora v zmysle článku 2 ods. 8 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/87/ES zo 16. decembra 2002 o doplnkovom dohľade nad úverovými inštitúciami, poisťovňami a investičnými spoločnosťami vo finančnom konglomeráte, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES[34]. Táto požiadavka v žiadnom prípade neumožňuje vykonávanie nesúvisiacich bankových a finančných činností. 10. Ochrana poistníkov vyžaduje, aby sa na poisťovne a zaisťovne vzťahovali účinné požiadavky solventnosti. Z hľadiska vývoja na trhu súčasný systém už nie je primeraný. Je preto potrebné zaviesť nový regulačný rámec. 11. V súlade s najnovším vývojom v riadení rizík v súvislosti s Medzinárodným združením orgánov dohľadu nad poistením, Radou pre medzinárodné účtovné štandardy a Medzinárodným združením aktuárov, ako aj v súlade s najnovším vývojom v ostatným finančných sektoroch by sa mal prijať ekonomický prístup založený na rizikách, ktorý poskytuje poisťovniam a zaisťovniam stimuly na správne meranie a riadenie ich rizík. Zosúladenie by sa malo zvýšiť stanovením osobitných pravidiel oceňovania aktív a pasív vrátane technických rezerv. 12. Nový režim solventnosti by nemal byť príliš zaťažujúci pre malé a stredné poisťovne. 13. Hlavným cieľom regulácie poistenia a zaistenia a dohľadu nad nimi je riadna ochrana poistníkov. Finančná stabilita a objektívne a stabilné trhy sú ďalšími cieľmi regulácie poistenia a zaistenia a dohľadu nad nimi, na ktoré je takisto potrebné prihliadať, avšak ktoré by nemali narušiť hlavný cieľ. 14. Orgány dohľadu členských štátov by preto mali mať k dispozícii všetky prostriedky potrebné na zabezpečenie riadneho vykonávania činnosti poisťovní a zaisťovní v celom Spoločenstve, či sa vykonávajú na základe slobody usadiť sa alebo slobody poskytovať služby. Všetky opatrenia prijaté orgánmi dohľadu by mali byť v záujme zabezpečenia účinnosti dohľadu primerané k povahe a zložitosti rizík prítomných v činnostiach poisťovne alebo zaisťovne bez ohľadu na dôležitosť príslušnej poisťovne alebo zaisťovne pre celkovú finančnú stabilitu trhu. 15. Orgány dohľadu by mali byť schopné získať od poisťovní a zaisťovní informácie, ktoré sú potrebné na účel dohľadu. 16. Orgány dohľadu domovského členského štátu by mali byť zodpovedné za monitorovanie finančného zdravia poisťovní a zaisťovní. Na tento účel by mali vykonávať pravidelné skúmania a hodnotenia. 17. Východiskom primeranosti kvantitatívnych požiadaviek v poisťovníctve je požiadavka kapitálovej solventnosti. Orgány dohľadu by preto mali nariadiť zvýšenie kapitálu nad požiadavku kapitálovej solventnosti len za presne vymedzených výnimočných okolností po postupe preskúmania orgánom dohľadu. Cieľom štandardného vzorca požiadavky kapitálovej solventnosti je odrážať rizikový profil väčšiny poisťovní a zaisťovní. Môžu však existovať určité prípady, keď štandardizovaný prístup neodráža primerane veľmi špecifický rizikový profil poisťovne alebo zaisťovne. Ak je táto odchýlka rizikového profilu poisťovne alebo zaisťovne závažná a vývoj čiastočného alebo úplného vnútorného modelu nie je efektívny, zvýšenie kapitálu môže mať trvalý charakter. V prípade závažných nedostatkov úplného alebo čiastočného vnútorného modelu alebo závažných zlyhaní v oblasti správy by orgány dohľadu mali zabezpečiť, aby príslušná poisťovňa/zaisťovňa vynaložila maximálne úsilie na nápravu nedostatkov, ktoré viedli k uloženiu zvýšenia kapitálu. 18. Niektoré riziká môžu byť náležite zvládnuté skôr len prostredníctvom požiadaviek na správu ako prostredníctvom kvantitatívnych požiadaviek premietnutých v požiadavke kapitálovej solventnosti. Účinný systém správy je preto podstatný pre primerané riadenie poisťovne a pre systém regulácie. 19. Všetky poisťovne a zaisťovne by mali mať ako neoddeliteľnú súčasť svojej podnikateľskej stratégie štandardný postup hodnotenia svojich celkových potrieb solventnosti vzhľadom na svoj špecifický rizikový profil. Výsledky každého hodnotenia by mali byť oznámené orgánu dohľadu ako súčasť informácií, ktoré je potrebné poskytovať na účely dohľadu. 20. V záujme zabezpečenia účinného dohľadu nad činnosťami obstarávanými outsourcingom je dôležité, aby orgány dohľadu nad poisťovňou alebo zaisťovňou využívajúcou outsourcing mali prístup k všetkým dôležitým údajom, ktoré vlastí poskytovateľ externých výkonov bez ohľadu, či tento poskytovateľ je regulovaný subjekt alebo neregulovaný subjekt, ako aj právo vykonávať kontroly na mieste. V záujme zohľadnenia vývoja na trhu a na zabezpečenie, aby sa neustále dodržiavali podmienky outsourcingu, by orgány dohľadu mali byť informované pred outsourcingom dôležitých činností. Tieto požiadavky zohľadňujú prácu Spoločného fóra a sú v súlade so súčasnými pravidlami a postupmi v bankovom sektore a so smernicou o trhoch s finančnými nástrojmi a jej uplatňovaním vo vzťahu k úverovým inštitúciám. 21. V záujme zaručenia transparentnosti by poisťovne a zaisťovne mali najmenej raz ročne zverejniť dôležité informácie o svojej solventnosti a finančnom stave. Poisťovniam a zaisťovniam by sa malo umožniť dobrovoľne zverejniť ďalšie informácie. 22. Mala by sa zabezpečiť výmena informácií medzi orgánmi dohľadu a orgánmi alebo inštitúciami, ktoré z dôvodu svojich úloh pomáhajú posilniť stabilitu finančného systému. Je preto potrebné stanoviť podmienky, za ktorých by táto výmena informácií mala byť možná. Ak sa informácie môžu sprístupniť len s výslovným súhlasom orgánov dohľadu, tieto orgány by mali byť podľa potreby schopné podmieniť svoj súhlas splnením prísnych podmienok. 23. Je potrebné podporovať zbližovanie v oblasti dohľadu nielen v súvislosti s nástrojmi dohľadu, ale aj v súvislosti s postupmi dohľadu. Výbor európskych orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a dôchodkovým poistením zamestnancov zriadený na základe rozhodnutia Komisie 2004/6/ES[35] by mal v súvislosti s tým plniť dôležitú úlohu a pravidelne podávať správy o dosiahnutom pokroku. 24. Orgány dohľadu a vnútroštátne štatistické úrady by mali spolupracovať a vymieňať si informácie s cieľom obmedziť administratívnu záťaž a zabrániť duplicite úloh. 25. Na účely posilnenia dohľadu nad poisťovňami a zaisťovňami a ochrany poistníkov by štatutárni audítori v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/43/ES zo 17. mája 2006 o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a ktorou sa zrušuje smernica Rady 84/253/EHS[36], mali mať povinnosť okamžite ohlásiť akékoľvek fakty, ktoré by mohli mať závažný vplyv na finančnú situáciu alebo administratívnu organizáciu poisťovne alebo zaisťovne. 26. Poisťovne, ktoré vykonávajú činnosti životného aj neživotného poistenia, by mali riadiť tieto činnosti osobitne s cieľom chrániť záujmy držiteľov životných poistiek. Na tieto poisťovne by sa predovšetkým mali vzťahovať rovnaké kapitálové požiadavky ako požiadavky vzťahujúce sa na rovnocennú skupinu poisťovní, ktorú tvorí životná poisťovňa a neživotná poisťovňa, so zohľadnením vyššej prevoditeľnosti kapitálu v prípade univerzálnych poisťovní. 27. Hodnotenie finančnej pozície poisťovní a zaisťovní by sa malo zakladať na správnych ekonomických zásadách a mali by sa v ňom optimálne využívať informácie poskytované finančnými trhmi, ako aj všeobecne dostupné údaje o poistných technických rizikách. 28. Normy oceňovania na účely dohľadu by mali byť v maximálnej miere zlučiteľné s medzinárodným vývojom v oblasti účtovníctva v záujme obmedzenia administratívnej záťaže poisťovní alebo zaisťovní. 29. V súlade s týmto prístupom by kapitálové požiadavky mali byť kryté vlastnými zdrojmi vo forme súvahových alebo podsúvahových položiek. Keďže všetky finančné zdroje nezabezpečujú úplnú absorpciu strát v prípade likvidácie alebo v prípade aktívneho podniku, položky vlastných zdrojov by sa mali klasifikovať v súlade s kritériami kvality a oprávnená suma vlastných zdrojov na krytie kapitálových požiadaviek by mala byť zodpovedajúcim spôsobom obmedzená. Obmedzenia uplatniteľné na položky vlastných zdrojov by sa mali vzťahovať len na určenie pozície poisťovní a zaisťovní z hľadiska ich solventnosti a nemali by hlbšie obmedziť voľnosť týchto poisťovní a zaisťovní v súvislosti s ich vnútorným riadením kapitálu. 30. Členské štáty by mali od poisťovní a zaisťovní vyžadovať, aby zriadili primerané technické rezervy, s cieľom umožniť týmto poisťovniam a zaisťovniam dodržať ich záväzky voči poistníkom a príjemcom poistného plnenia. Výpočet týchto technických rezerv by mal byť zosúladený v rámci Spoločenstva v záujme dosiahnutia lepšej porovnateľnosti a transparentnosti. 31. Výpočet technických rezerv by mal byť v súlade s ocenením aktív a iných pasív, v súlade s trhom a v súlade s medzinárodným vývojom v oblasti účtovníctva a dohľadu. 32. Výška technických rezerv by mala zohľadňovať vlastnosti poistného kmeňa, ktorý je ich základom. Pri ich výpočte by sa preto mali používať len informácie týkajúce sa konkrétnej poisťovne alebo zaisťovne, keďže tieto informácie umožňujú, aby poisťovne a zaisťovne lepšie zohľadnili vlastnosti základného poistného kmeňa. 33. Na získanie ekonomického ocenenia poistných alebo zaistných záväzkov je potrebné, aby sa očakávaná súčasná hodnota poistných záväzkov počítala na základe aktuálnych a hodnoverných informácií a realistických predpokladov so zohľadnením finančných záruk a opcií v poistných alebo zaistných zmluvách. Malo by sa vyžadovať použitie účinných a zosúladených poistno-matematických metód. 34. V záujme premietnutia špecifickej situácie malých a stredných poisťovní by sa mali umožniť zjednodušené prístupy k výpočtu technických rezerv. 35. Režim dohľadu by mal stanoviť požiadavku citlivú na riziko, ktorá sa zakladá na očakávanom výpočte, s cieľom zabezpečiť presný a včasný zásah orgánov dohľadu (požiadavka kapitálovej solventnosti), a minimálnu úroveň bezpečnosti, pod ktorú by výška finančných zdrojov nemala klesnúť (minimálna kapitálová požiadavka). Obidve kapitálové požiadavky by sa mali zosúladiť v rámci Spoločenstva s cieľom dosiahnuť jednotnú úroveň ochrany poistníkov. 36. Požiadavka kapitálovej solventnosti by mala odrážať úroveň oprávnených vlastných zdrojov, ktorá umožňuje poisťovniam a zaisťovniam absorbovať výrazné straty a ktorá dáva poistníkom a príjemcom poistného plnenia primeranú záruku, že platby sa vykonajú v čase splatnosti. 37. V záujme podpory dobrého riadenia rizík a zosúladenia kapitálových požiadaviek regulačných orgánov s postupmi odvetvia by sa požiadavka kapitálovej solventnosti mala určiť ako ekonomický kapitál, ktorý by poisťovne a zaisťovne mali držať s cieľom zabezpečiť, aby úpadok nenastal častejšie ako raz za 200 rokov. Tento ekonomický kapitál by sa mal počítať na základe skutočného rizikového profilu týchto poisťovní a zaisťovní a so zohľadnením vplyvu prípadných postupov zmierňovania rizika, ako aj účinkov diverzifikácie. 38. Je potrebné zabezpečiť, aby sa stanovil štandardný vzorec na výpočet požiadavky kapitálovej solventnosti, ktorý umožní všetkým poisťovniam a zaisťovniam hodnotiť ich ekonomický kapitál. Pre štruktúru štandardného vzorca by sa mal prijať modulárny prístup, čo znamená, že v prvom kroku by sa mala hodnotiť individuálna expozícia voči každej kategórii rizika a v druhom kroku by sa mala potom kumulovať. Ak použitie špecifických parametrov jednotlivej poisťovne alebo zaisťovne umožňuje lepšie zachytiť skutočný rizikový profil tejto poisťovne alebo zaisťovne, malo by sa povoliť, ak sú tieto parametre získané s použitím štandardnej metodiky. 39. Mali by sa povoliť zjednodušené prístupy k výpočtu požiadavky kapitálovej solventnosti v súlade so štandardným vzorcom s cieľom zohľadniť špecifickú situáciu malých a stredných poisťovní alebo zaisťovní. 40. V súlade s prístupom k požiadavke kapitálovej solventnosti orientovaným na riziko by za osobitných okolností malo byť možné použiť namiesto štandardného vzorca čiastočné alebo úplné vnútorné modely výpočtu tejto požiadavky. Tieto vnútorné modely by v záujme zabezpečenia rovnocennej úrovne ochrany poistníkov a príjemcov poistného plnenia mali podliehať predchádzajúcemu schváleniu orgánom dohľadu na základe zosúladených postupov a noriem. 41. Nový prístup založený na rizikách zo zásady neobsahuje pojem kvantitatívnych investičných limitov a kritériá oprávnenosti aktív. Malo by však byť možné zaviesť investičné limity a kritériá oprávnenosti aktív s cieľom riešiť riziká, ktoré nie sú primerane pokryté podmodulom štandardného vzorca. 42. Ak výška oprávnených základných vlastných zdrojov klesne pod minimálnu kapitálovú požiadavku, povolenie poisťovní a zaisťovní by sa malo zrušiť, ak tieto poisťovne a zaisťovne nie sú schopné v krátkej lehote obnoviť sumu oprávnených základných vlastných zdrojov na úrovni minimálnej kapitálovej požiadavky. 43. Je nutné, aby sa minimálna kapitálová požiadavka počítala podľa jednoduchého vzorca na základe údajov, ktoré možno overiť auditom. 44. Poisťovne a zaisťovne by mali mať aktíva dostatočnej kvality na pokrytie svojich celkových finančných požiadaviek. Všetky investície, ktoré držia poisťovne a zaisťovne, by sa mali riadiť v súlade so zásadou „obozretnej osoby“. 45. Členské štáty by nemali vyžadovať, aby poisťovne a zaisťovne investovali svoje aktíva do konkrétnych kategórií aktív, keďže táto požiadavka by nebola zlučiteľná s liberalizáciou pohybu kapitálu ustanovenou v článku 56 zmluvy. 46. Je potrebné zakázať akékoľvek ustanovenia, ktoré umožňujú členským štátom vyžadovať zastavenie aktív, ktorými sú kryté technické rezervy poisťovne alebo zaisťovne, bez ohľadu na to, akú formu má táto požiadavka, ak je poisťovateľ zaistený poisťovňou alebo zaisťovňou oprávnenou podľa tejto smernice alebo poisťovňou alebo zaisťovňou tretej krajiny, ak sa režim dohľadu tejto tretej krajiny považuje za rovnocenný. 47. Z hľadiska zvyšujúcej sa mobility európskych občanov sa poistenie motorových vozidiel v stále väčšej miere poskytuje cezhranične. Na zabezpečenie pokračujúceho správneho fungovania systému zelenej karty a dohôd medzi vnútroštátnymi úradmi poistiteľov motorových vozidiel je vhodné, aby členské štáty boli schopné vyžadovať, aby sa poisťovne, ktoré poskytujú poistenie motorových vozidiel na svojom území formou poskytovania služieb, stali členom vnútroštátneho úradu a záručného fondu zriadených v tomto členskom štáte a podieľali sa na ich financovaní. Členský štát poskytovania služieb by mal vyžadovať, aby poisťovne, ktoré poskytujú poistenie motorových vozidiel, vymenovali zástupcu na svojom území na zber všetkých potrebných informácií v súvislosti s poistným plnením a pre zastupovanie príslušnej poisťovne. 48. Na vnútornom trhu je v záujme poistníkov, aby mali prístup k najširšiemu možnému okruhu poistných produktov dostupných v Spoločenstve. Členský štát záväzku alebo členský štát, v ktorom sa nachádza riziko, by mali preto zabezpečiť, aby nič nebránilo marketingu na jeho území všetkých poistných produktov ponúkaných na predaj v Spoločenstve, ak nie sú v rozpore s právnymi ustanoveniami na ochranu všeobecného záujmu záväznými v tom členskom štáte a tento všeobecný záujem nie je chránený predpismi domovského členského štátu. 49. Mal by sa zabezpečiť systém sankcií, ktoré sa ukladajú, ak v členskom štáte záväzku alebo členskom štáte, v ktorom sa nachádza riziko, poisťovňa nedodrží akékoľvek uplatniteľné ustanovenia na ochranu všeobecného záujmu. 50. Vo vnútornom trhu poistenia majú spotrebitelia širšiu a rôznorodejšiu voľbu zmlúv. Ak majú úplne využívať výhody rozmanitosti a rastúcej hospodárskej súťaže, mali by dostať akékoľvek potrebné informácie pred uzatvorením zmluvy a počas trvania platnosti zmluvy, aby si mohli zvoliť zmluvu, ktorá najlepšie vyhovuje ich potrebám. 51. Poisťovňa, ktorá poskytuje asistenčné zmluvy, by mala vlastniť prostriedky potrebné na poskytnutie vecných dávok, ktoré poskytne v primeranej lehote. Pre výpočet požiadavky kapitálovej solventnosti a absolútne najnižšej úrovne minimálnych kapitálových požiadaviek, ktoré má táto poisťovňa mať, by sa mali stanoviť osobitné ustanovenia. 52. Účinné vykonávanie spolupoistenia v rámci Spoločenstva pre činnosti, ktoré by z dôvodu ich povahy alebo veľkosti mohli spadať do predmetu medzinárodného spolupoistenia, by malo byť uľahčené minimálnym zosúladením s cieľom zabrániť narušeniu hospodárskej súťaže a rozdielom v zaobchádzaní. V súvislosti s tým by vedúca poisťovňa mala stanoviť poistné plnenie a výšku technických rezerv. Mala by sa ďalej zabezpečiť osobitná spolupráca v oblasti spolupoistenia v rámci Spoločenstva medzi orgánmi dohľadu členských štátov, ako aj medzi týmito orgánmi a Komisiou. 53. V záujme ochrany poistencov by sa mali zosúladiť vnútroštátne právne predpisy týkajúce sa poistenia právnej ochrany. Malo by sa v čo najvyššej miere zabrániť akýmkoľvek konfliktom záujmu vyplývajúcim napríklad zo skutočnosti, že poisťovňa kryje inú osobu alebo kryje osobu v súvislosti s výdavkami právnej ochrany a zároveň akýmkoľvek iným druhom poistenia, alebo by malo byť možné riešiť ich. Na tento účel možno vhodnú úroveň ochrany poistníkov dosiahnuť rôznymi spôsobmi. Nech sa prijme ktorékoľvek riešenie, záujem osôb, ktoré sú poistené proti výdavkom právnej ochrany, by mal byť chránený vhodnými ochrannými opatreniami. 54. Spory medzi poisťovňami, ktoré kryjú výdavky právnej ochrany, a poistencami, by sa mali vyriešiť najuspokojivejším a najrýchlejším možným spôsobom. Je preto vhodné, aby členské štáty zabezpečili rozhodcovské konanie alebo konanie, ktoré poskytuje porovnateľné záruky. 55. Súkromné alebo dobrovoľné zdravotné poistenie slúži v niektorých členských štátoch ako čiastočná alebo úplná alternatíva k zdravotnému poisteniu poskytovanému systémami sociálneho zabezpečenia. Osobitná povaha tohto zdravotného poistenia ho odlišuje od iných tried poistenia zodpovednosti za škody a životného poistenia, keďže je potrebné zabezpečiť, aby poistníci mali účinný prístup k súkromnému zdravotnému poisteniu alebo zdravotnému poisteniu uzatváranému na dobrovoľnom základe bez ohľadu na ich vek alebo rizikový profil. Vzhľadom na povahu a sociálne dôsledky zmlúv o zdravotnom poistení by orgány dohľadu členského štátu, v ktorom sa riziko nachádza, mali byť schopné vyžadovať systematické oznamovanie všeobecných a osobitných podmienok poistiek týkajúcich sa súkromného alebo dobrovoľného zdravotného poistenia s cieľom overiť, či tieto zmluvy predstavujú čiastočnú alebo úplnú alternatívu zdravotného krytia poskytovaného systémom sociálneho zabezpečenia. Toto overenie by nemalo byť predbežnou podmienkou marketingu týchto produktov. 56. Niektoré členské štáty prijali na tento účel osobitné právne normy. Na ochranu všeobecného záujmu by malo byť možné prijímať alebo zachovať tieto právne normy, ak neprimerane neobmedzujú právo usadiť sa alebo slobodu poskytovať služby, s tým, že tieto normy by sa mali uplatňovať rovnakým spôsobom. Povaha týchto právnych noriem sa môže odlišovať podľa podmienok každého členského štátu. Cieľ ochrany všeobecného záujmu možno dosiahnuť aj požadovaním, aby poisťovne, ktoré poskytujú súkromné zdravotné poistenie alebo zdravotné poistenie uzatvorené na dobrovoľnom základe, ponúkali štandardné poistky v súlade s poistením poskytovaným zákonnými systémami sociálneho zabezpečenia za sadzbu poistného na rovnakej alebo nižšej úrovni ako predpísané maximum a podieľali sa na programoch náhrady za utrpenú škodu. Ako ďalšia možnosť sa môže vyžadovať, aby technická báza súkromného zdravotného poistenia alebo zdravotného poistenia uzatvoreného dobrovoľne bola podobná technickej báze životného poistenia. 57. Hostiteľské členské štáty by mali byť schopné vyžadovať, aby akákoľvek poisťovňa, ktorá ponúka na ich území povinné poistenie proti pracovným úrazom na vlastné riziko, dodržiavala osobitné ustanovenia stanovené v ich vnútroštátnych právnych predpisoch upravujúcich toto poistenie. Táto požiadavka by sa však nemala vzťahovať na ustanovenia týkajúce sa finančného dohľadu, ktoré by mali zostať vo výhradnej zodpovednosti domovského členského štátu. 58. Vhodné pravidlá by sa mali stanoviť pre účelovo vytvorené inštitúcie, ktoré preberajú riziká od poisťovní a zaisťovní bez toho, aby boli poisťovňou alebo zaisťovňou. Sumy, ktorých vrátenie možno vymáhať od účelovo vytvorenej inštitúcie, by sa mali považovať za sumy odpočítateľné od zaistných alebo retrocesných zmlúv. 59. Vzhľadom na osobitú povahu činností konečného zaistenia by členské štáty mali zabezpečiť, aby poisťovne a zaisťovne, ktoré uzatvárajú zmluvy o konečnom zaistení alebo vykonávajú činnosti konečného zaistenia, mohli správne stanoviť úroveň a riadiť riziká vyplývajúce z týchto zmlúv alebo činností. 60. V záujme zohľadnenia medzinárodných aspektov zaistenia by sa malo zabezpečiť, aby bolo možné uzatvárať medzinárodné dohody s treťou krajinou zamerané na stanovenie prostriedkov dohľadu nad zaisťovateľmi, ktorí vykonávajú obchodnú činnosť na území každej zmluvnej strany. Mal by sa ďalej zabezpečiť pružný postup na úrovni Spoločenstva, ktorý umožní hodnotiť rovnocennosť s tretími krajinami v oblasti obozretnosti, s cieľom zlepšiť liberalizáciu služieb zaistenia v tretích krajinách buď formou usadenia sa, alebo cezhraničného poskytovania služieb. 61. Opatrenia týkajúce sa dohľadu nad poisťovňami a zaisťovňami v skupine by mali umožniť orgánom vykonávajúcim dohľad nad poisťovňou alebo zaisťovňou vytvoriť si objektívnejšie založený úsudok o jej finančnej situácii. 62. Tento dohľad nad skupinou by mal v nutnej miere prihliadať na poisťovacie holdingové spoločnosti a poisťovacie holdingové spoločnosti so zmiešanou činnosťou. Táto smernica by však nemala nijakým spôsobom implikovať, že členské štáty sú povinné uplatňovať dohľad nad týmito poisťovňami na individuálnom základe. 63. Hoci dohľad nad individuálnymi poisťovňami a zaisťovňami zostáva základnou zásadou dohľadu nad poisťovníctvom, je nutné určiť, ktoré poisťovne a zaisťovne spadajú do rámca pôsobnosti dohľadu nad úrovňou skupiny. 64. Dohľad nad skupinou by sa mal v každom prípade uplatňovať na úrovni konečnej účastníckej poisťovne alebo zaisťovne, ktorej sídlo sa nachádza v Spoločenstve. Členské štáty by však mali byť schopné povoliť svojim orgánom dohľadu uplatňovať dohľad nad skupinou na obmedzenom počte nižších úrovní, ak to považujú za potrebné. 65. Solventnosť je potrebné počítať na úrovni skupiny za poisťovne a zaisťovne, ktoré tvoria súčasť skupiny. 66. Poisťovne a zaisťovne patriace k skupine by mali byť schopné požiadať o schválenie vnútorného modelu, ktorý sa má používať na výpočet solventnosti na úrovni skupiny, ako aj na individuálnej úrovni. 67. Je nutné zabezpečiť, aby sa vlastné zdroje primerane rozdeľovali vnútri skupiny a boli v prípade potreby k dispozícii na ochranu poistníkov a príjemcov poistného plnenia. Na tento účel by mali mať poisťovne a zaisťovne v skupine dostatočné vlastné zdroje na pokrytie svojej požiadavky kapitálovej solventnosti, ak cieľ ochrany poistníkov a príjemcov poistného plnenia sa nedá účinne dosiahnuť inak. Poisťovne a zaisťovne v skupine by mali byť preto oprávnené kryť za vymedzených okolností svoju požiadavku kapitálovej solventnosti s podporou skupiny vyhlásenou ich materskou poisťovňou alebo zaisťovňou. V záujme vyhodnotenia potreby akejkoľvek možnej budúcej revízie režimu podpory skupiny a prípravy na ňu by Komisia mala podávať správy o pravidlách členských štátov a postupoch orgánov dohľadu v tejto oblasti. 68. Na solventnosť dcérskej poisťovne alebo zaisťovne holdingovej poisťovacej spoločnosti, poisťovne tretej krajiny alebo zaisťovne tretej krajiny môžu mať vplyv finančné zdroje skupiny, ktorých sú súčasťou, a rozdelenie finančných zdrojov v rámci tejto skupiny. Orgány dohľadu by mali mať preto k dispozícii prostriedky na výkon dohľadu nad skupinou a na prijímanie vhodných opatrení na úrovni poisťovne alebo zaisťovne, ak jej solventnosť je alebo môže byť ohrozená. 69. Na finančnú pozíciu poisťovne alebo zaisťovne môžu mať vplyv koncentrácie rizika a transakcie vnútri skupiny. Orgány dohľadu by mali byť preto schopné uplatňovať všeobecný dohľad nad niektorými druhmi týchto koncentrácií rizík a operáciami vnútri skupiny a prijímať vhodné opatrenia na úrovni poisťovne alebo zaisťovne, ak jej solventnosť je alebo môže byť ohrozená. 70. Poisťovne a zaisťovne v skupine by mali mať primeranú správu a systémy, ktoré by mali podliehať skúmaniu orgánmi dohľadu. 71. Všetky skupiny poisťovní alebo zaisťovní, na ktoré sa vzťahuje dohľad nad skupinou, by mali mať orgán dohľadu nad skupinou vymenovaný spomedzi dotknutých orgánov dohľadu. Medzi práva a povinnosti orgánu dohľadu nad skupinou by mali patriť vhodné koordinačné a rozhodovacie právomoci. Orgány zapojené v dohľade nad poisťovňami a zaisťovňami patriacimi k tej istej skupine by mali ustanoviť mechanizmy koordinácie. 72. Orgány dohľadu by mali mať prístup k všetkým informáciám, ktoré sú dôležité pre výkon dohľadu nad skupinou. Mala by sa ustanoviť spolupráca medzi orgánmi zodpovednými za dohľad nad poisťovňami a zaisťovňami, ako aj medzi týmito orgánmi a orgánmi zodpovednými za dohľad nad poisťovňami a zaisťovňami aktívnymi v iných finančných sektoroch. 73. Na poisťovne a zaisťovne, ktoré sú súčasťou skupiny, ktorej ústredie sa nachádza mimo Spoločenstva, by sa mal vzťahovať rovnocenný a primeraný režim dohľadu nad skupinou. Je preto potrebné zabezpečiť transparentnosť pravidiel a výmenu informácií s orgánmi tretích krajín o všetkých dôležitých okolnostiach. 74. Keďže vnútroštátne právne predpisy týkajúce sa reorganizačných opatrení a likvidačného konania nie sú zosúladené, je vhodné v rámci vnútorného trhu zabezpečiť vzájomné uznávanie reorganizačných opatrení a právnych predpisov členských štátov upravujúcich likvidáciu, ktoré sa týkajú poisťovní, ako aj potrebnú spoluprácu, zohľadňujúc potrebu jednotnosti, univerzálnosti, koordinácie a publicity týchto opatrení, a rovnocenné zaobchádzanie s poistnými veriteľmi a ich ochranu. 75. Malo by sa zabezpečiť, aby reorganizačné opatrenia, ktoré prijal príslušný orgán členského štátu s cieľom zachovať alebo obnoviť dobrý finančný stav poisťovne a v čo najväčšej miere zabrániť situácii vedúcej k likvidácii, mali úplné účinky na úrovni Spoločenstva. Účinky akýchkoľvek takýchto reorganizačných opatrení, ako aj likvidačného konania vo vzťahu k tretím krajinám by však nemali byť dotknuté. 76. Je potrebné rozlišovať medzi príslušnými orgánmi na účely reorganizačných opatrení a likvidačného konania a orgánmi dohľadu nad poisťovňami. 77. Definícia „pobočky“ na účely platobnej neschopnosti by mala v súlade s existujúcimi zásadami platobnej neschopnosti prihliadať na samostatnú právnu subjektivitu poisťovne. V právnych predpisoch domovského členského štátu by sa však mal určiť spôsob, ako by sa malo pri likvidácii poisťovne zaobchádzať s aktívami a pasívami vlastnenými nezávislými osobami, ktoré majú trvalú právomoc konať ako zástupca poisťovne. 78. Mali by sa stanoviť podmienky, za ktorých spadá do rámca pôsobnosti tejto smernice likvidačné konanie, ktoré nie je založené na platobnej neschopnosti a týka sa poradia vyplácania poistného plnenia podľa priority. Pohľadávky zamestnancov poisťovne vyplývajúce z pracovnej zmluvy a pracovného pomeru by mali byť spôsobilé prejsť na vnútroštátny mzdový garančný systém. Na tieto pohľadávky, ktoré sa stali predmetom subrogácie, by sa mali vzťahovať postupy ustanovené v právnych predpisoch domovského členského štátu ( lex concursus ). 79. Reorganizačné opatrenia neznemožňujú začať likvidačné konanie. Likvidačné konanie by preto malo byť možné začať bez prijatia reorganizačných opatrení alebo po ich prijatí, a môžu končiť vyrovnaním alebo inými obdobnými opatreniami vrátane reorganizačných opatrení. 80. Prijímať rozhodnutia o likvidačných konaniach týkajúcich sa poisťovní by mali byť splnomocnené jedine príslušné orgány domovského členského štátu. Tieto rozhodnutia by mali mať účinky na úrovni Spoločenstva a mali by ich uznávať všetky členské štáty. Mali by byť uverejnené v súlade s postupmi domovského členského štátu a v Úradnom vestníku Európskej únie. Informácie by mali byť sprístupnené aj známym veriteľom so sídlom v Spoločenstve, ktorí by mali mať právo prihlásiť pohľadávky a predkladať pripomienky. 81. Pri likvidačnom konaní by sa mali zohľadniť všetky aktíva a pasíva poisťovne. 82. Všetky podmienky začatia, vedenia a ukončenia likvidačného konania by mali byť upravené právnymi predpismi domovského členského štátu. 83. S cieľom zabezpečiť koordinovanú činnosť medzi členskými štátmi by orgány dohľadu domovského členského štátu a orgány dohľadu všetkých ostatných členských štátov mali byť bezodkladne informované o začatí likvidačného konania. 84. Je mimoriadne dôležité, aby poistenci, poistníci, príjemcovia poistného plnenia a akákoľvek poškodená osoba, ktorá má bezprostredné právo žalovať poisťovňu za škodový prípad na základe poistnej operácie, boli počas likvidácie chránení, s tým, že táto ochrana sa nevzťahuje na pohľadávky, ktoré vznikli nie zo záväzkov vyplývajúcich z poisťovacej zmluvy alebo poistných operácií, ale z občianskoprávnej zodpovednosti spôsobenej zástupcom počas rokovaní, za ktorú, podľa právnych predpisov uplatňovaných na poistné zmluvy alebo operácie, nie je zástupca osobne zodpovedný podľa takejto zmluvy alebo operácie. Členské štáty by mali mať v záujme dosiahnutia tohto cieľa možnosť voľby medzi rovnocennými metódami na zabezpečenie osobitného zaobchádzania s veriteľmi poisťovní a žiadna z týchto metód nebráni členskému štátu, aby vytvoril poradie medzi jednotlivými kategóriami pohľadávok z poistenia. Mala by sa ďalej zabezpečiť správna rovnováha medzi ochranou veriteľov poisťovní a inými privilegovanými veriteľmi chránenými podľa právnych predpisov príslušného členského štátu. 85. Na začiatku likvidácie by malo byť poisťovni odobraté povolenie na vykonávanie obchodnej činnosti, pokiaľ jej ešte nebolo odobraté. 86. Počas likvidácie by mali mať veritelia právo uplatniť svoju pohľadávku alebo predložiť písomné pripomienky k tomuto procesu. S pohľadávkami veriteľov, ktorí majú sídlo v členskom štáte inom ako je domovský členský štát, by sa malo zaobchádzať rovnako ako s rovnocennými pohľadávkami v domovskom členskom štáte, bez akejkoľvek diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti alebo sídla. 87. V záujme ochrany legitímnej dôvery a istoty niektorých transakcií v iných členských štátoch ako domovský členský štát je potrebné určiť právo, ktorým sa spravuje dopad reorganizačných opatrení a likvidácie na nerozhodnuté súdne spory a jednotlivé činnosti v rámci presadzovania vyplývajúce zo súdnych sporov. 88. Opatrenia potrebné na vykonávanie tejto smernice by sa mali prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu[37]. Na Komisiu by sa mala predovšetkým preniesť právomoc prijímať opatrenia týkajúce sa úpravy príloh, opatrenia, ktorými sa stanovujú najmä právomoci a činnosti, ktoré sa majú uskutočniť, a opatrenia, ktorými sa stanovujú podrobnejšie požiadavky v takých oblastiach ako systém správy, zverejňovanie informácií, výpočet technických rezerv a kapitálových požiadaviek, investičné predpisy a dohľad nad skupinou. Keďže tieto opatrenia spadajú do všeobecného rámca pôsobnosti a sú určené na zmenu a doplnenie nepodstatných prvkov tejto smernice a na jej doplnenie pridaním nových nepodstatných prvkov, musia sa prijať v súlade s regulačným postupom s kontrolou ustanoveným v článku 5a rozhodnutia 1999/468/ES. 89. Keďže ciele činnosti, ktorá sa má uskutočniť, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, ale vzhľadom na ich rozsah a dôsledky ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku neprekračuje táto smernica rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov. 90. Ustanovenia smernice Rady 64/225/EHS z 25. februára 1964 o zrušení obmedzení slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby vo vzťahu k zaisteniu a retrocesii[38], smernice Rady 73/240/EHS z 24. júla 1973, ktorou sa rušia obmedzenia práva usadiť sa v oblasti priameho poistenia s výnimkou životného poistenia[39], smernice Rady 76/580/EHS z 29. júna 1976, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 73/239/EHS o koordinácii zákonov, iných predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie podnikania v oblasti priameho poistenia s výnimkou životného poistenia[40] a smernice Rady 84/641/EHS z 10. decembra 1984, ktorou sa mení a dopĺňa prvá smernica (73/239/EHS) o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie priameho poistenia, s výnimkou životného poistenia, najmä so zreteľom na pomoc turistom,[41] sa stali neaktuálne a mali by sa preto zrušiť. 91. Povinnosť transponovať túto smernicu do vnútroštátnych právnych predpisov by sa mala obmedziť na tie ustanovenia, ktoré predstavujú podstatnú zmenu v porovnaní s predchádzajúcimi smernicami. Povinnosť transponovať ustanovenia, ktoré zostávajú nezmenené, vyplýva z predchádzajúcich smerníc. 92. Táto smernica by sa nemala dotýkať povinností členských štátov týkajúcich sa lehôt transpozície tých smerníc do vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré sú uvedené v časti B prílohy VI, ê2002/83/ES (prispôsobené) PRIJALI TÚTO SMERNICU: HLAVA I √VšEOBECNÉ PRAVIDLÁ ZAčATIA A VYKONÁVANIA PRIAMEHO POISTENIA A ZAISTENIA KAPITOLA I √ PREDMET, ROZSAH PÔSOBNOSTI A DEFINÍCIE A ROZSAH PÔSOBNOSTI ODDIEL 1 - PREDMET A ROZSAH PÔSOBNOSTI ê2002/83/ES čl. 2 (prispôsobené) Článok 1 √Predmet Touáto smernicoua sa týka √ ustanovujú pravidlá týkajúce sa: 1. začatia a výkonu samostatnýchej zárobkovýchej √ činností činnosti priameho poistenia √ a zaistenia vykonávanej podnikmi, ktoré sú usadené v členskom štáte alebo si želajú usadiť sa v ňom, vo forme činností definovaných ďalej:√ v rámci Spoločenstva; √ 2. doplnkového dohľadu v prípade skupiny poisťovní alebo skupiny zaisťovní; √ 3. reorganizácie a likvidácie podnikov priameho poistenia. 84/641/EHS čl. 1 a 2002/83/ES čl. 2 (prispôsobené) Článok 2 √ Rozsah pôsobnosti 1. Táto smernica upravuje začatie a vykonávanie samostatnej zárobkovej činnosti v √ sa uplatňuje na podniky priamehoom √ životného a neživotného poisteniaí, vrátane poskytovania pomoci uvedenej v odseku 2, ktorú vykonávajú podnikateľské subjekty usadené na území členského štátu, alebo ktoré sa tam chcú usadiť. ê2005/68/ES čl. 1 (prispôsobené) 1. Táto smernica ustanovuje pravidlá pre začatie a vykonávanie zaisťovacej činnosti samostatne vykonávanej √ Smernica sa uplatňuje aj na zaisťovneňami, ktoré vykonávajú len zaisťovacie činnosti a ktoré sú usadené √ na území členského štátu alebo √ ktoré sa tam chcú usadiť v členskom štáte √ , s výnimkou hlavy IV . ê84/641/EHS čl. 1 (prispôsobené) 2. √ Na účely prvého pododseku odseku 1 neživotné poistenie zahŕňa činnosť v oblasti poskytovania pomoci, √ ktorá predstavuje pomoc poskytovanú osobám, ktoré sa dostanú do ťažkostí počas cestovania, počas pobytu mimo domova alebo mimo svojho trvalého √ obvyklého bydliska. Pozostáva z poskytnutia okamžitej pomoci oprávnenej osobe, na základe vopred zaplateného poistného, podľa uzavretej zmluvy o pomoci, keď sa táto osoba ocitne v ťažkej situácii v dôsledku náhodnej udalosti v prípadoch a za podmienok stanovených v zmluve. Pomoc môže byť poskytnutá formou peňažných dávok alebo vo vecných dávkach. Vecné dávky sa môžu poskytovať tiež prostredníctvom personálu a zariadení osoby, ktorá ich poskytuje. Poskytovanie pomoci nezahŕňa opravu, údržbu, záručný servis alebo jednoduchépúhe oznámenie, alebo sprostredkovanie poskytnutia pomoci. 3. Klasifikácia činností uvedených v tomto článku podľa odvetví sa nachádza v prílohe. ⎢2002/83/ES (prispôsobené) ðnový √ 3. Pokiaľ ide o životné poistenie, táto smernica sa uplatňuje na: a) 1. tieto druhy poistenia √ činnosti životného poistenia , ktoré sú na zmluvnom základe: ai) životné poistenie √ poistenie , to znamená, poistné odvetvie, ktoré zahrnuje najmä poistenie pre prípad dožitia len stanoveného veku, len poistenie pre prípad úmrtia, poistenie pre prípad dožitia stanoveného veku alebo pre prípad úmrtia, životné poistenie spojené s kapitalizačnými zmluvami, poistenie vena, poistenie prostriedkov na výživu; bii) dôchodkové poistenie; ciii) doplnkové poistenie √ uzavreté popri životnom poistení, vykonávané poisťovňami poskytujúcimi životné poistenie, to znamená najmä poistenie pre prípad ublíženia na zdraví vrátane práceneschopnosti, poistenie pre prípad smrti následkom úrazu a poistenie pre prípad invalidity následkom úrazu alebo choroby, keď sa tieto rôzne druhy poistenia uzatvárajú popri životnom poistení; div) druh poistenia √ dlhodobé nezrušiteľné zdravotné poistenie („permanent health insurance“) existujúce √ v súčasnosti v Írsku a Spojenom kráľovstve známy ako „permanent health insurance“ (dlhodobé nezrušiteľné zdravotné poistenie); b) 2. tieto operácie, ak sú na zmluvnom základe, pokým podliehajú dohľadu správnych orgánov zodpovedných za dohľad nad súkromným poistením: ai) tontiny √ činnosti , pričom združenia podielnikov sa zakladajú s cieľom spoločne kapitalizovať svoje príspevky a následne rozdeliť aktíva takto akumulované medzi pozostalými alebo medzi oprávnenými po zosnulých, √ (tontiny) ; bii) kapitalizačné operácie na základe poistnomatematických výpočtov, pričom za jednu platbu alebo vopred dohodnuté pravidelné platby sa prevezmú záväzky určitého trvania a v určitej výške; ciii) správa skupinových dôchodkových fondov, t. j. operácie pozostávajúce pre danú spoločnosť zo správy ð zahrňujúca ï √ správu investícií, a najmä aktív reprezentujúcich rezervy subjektov, ktoré vykonávajú platby pri úmrtí alebo dožití, alebo v prípade prerušenia alebo skrátenia činnosti; div) operácie uvedené v bodepísm. ciii), keď sú tieto sprevádzané poistením kryjúcim buď zachovanie kapitálu, alebo platbu minimálneho úroku; ev) operácie vykonávané takými poisťovňami √ poskytujúcimi životné poistenie , ako sú uvedené v kapitole 1 hlave 4 knihy IV francúzskeho „poisťovacieho zákonníka“., 3. c) O operácie predpísané alebo upravené v právnych predpisoch sociálneho poistenia viazané na dĺžku ľudského života, ak √ pokiaľ sa realizujú alebo spravujú √ poisťovňami poskytujúcimi životné poistenie na ich vlastné riziko poisťovňami v súlade so zákonmi členského štátu. 73/239/EHS čl. 2 ods. 1 písm. d) a 2002/83/ES čl. 3 ods. 4 (prispôsobené) √ ODDIEL 2 – VYLÚčENIE Z ROZSAHU PÔSOBNOSTI √ PODODDIEL 1 - VšEOBECNE ČLÁNOK 3 √ Zákonné systémy √ Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia písmena c) článku 2 ods. 3 √ sa táto smernica nevzťahuje na poistenie predstavujúce súčasť zákonného systému sociálneho zabezpečenia, s výnimkou uplatňovania článku 2 ods. 3; ònový Článok 4Vylúčenie z rozsahu pôsobnosti z dôvodu veľkosti 1. Bez toho, by boli dotknuté články 5 až 10, sa táto smernica neuplatňuje na poisťovne, ktorých ročný príjem z poistného nepresahuje 5 miliónov EUR. 2. Ak sa suma stanovená v odseku 1 presiahne po tri roky za sebou, uplatní sa táto smernica s účinnosťou od štvrtého roku. ê73/239/EHS čl. 2 (prispôsobené) √ PODODDIEL 2 – NEžIVOTNÉ POISTENIE ČLÁNOK 5 √ Operácie √ Pokiaľ ide o neživotné poisťovne, Ttáto smernica sa nevzťahuje √ neuplatňuje na: 1. Nasledujúce odvetvia poistenia: a) celé životné poistenie, t. j. najmä tieto odvetvia poistenia: poistenie pre prípad dožitia, poistenie pre prípad smrti, poistenie pre prípad smrti alebo dožitia, životné poistenie, životné poistenie spojené s kapitalizačnými zmluvami, tontiny, poistenie vena, poistenie prostriedkov na výživu; b) dôchodkové poistenie; c) doplnkové poistenie, ktoré vykonávajú poisťovne životného poistenia, t. j. poistenie pre prípad ublíženia na zdraví vrátane práceneschopnosti, poistenie pre prípad smrti následkom úrazu a poistenie pre prípad invalidity následkom úrazu alebo choroby, ak boli tieto druhy poistenia sú uzavreté ako doplnok životného poistenia; e) druh poistenia existujúci v Írsku a Spojenom kráľovstve známy ako „permanent health insurance“ (dlhodobé nezrušiteľné zdravotné poistenie). 2. Nnasledujúce operácie: a)1. kapitalizačné operácie, ako sú stanovené v právnych predpisoch členských štátov; b)2. operácie zabezpečovacích a vzájomných poisťovacích inštitúcií, ktorých dávky sa menia podľa dostupných zdrojov a príspevky členov sú určené paušálne; c)3. operácie, ktoré vykonávajú podniky bez právnej subjektivity, ktorých účelom je vzájomné krytie jeho členov bez platieb poistného a bez vytvárania technických rezerv; ê87/343/EHS čl. 1 ods. 1 (prispôsobené) d)4. až do ďalšej koordinácie operácie poistenia vývozného úveru na účet alebo so zárukou štátu alebo v prípadoch, keď je štát poistiteľom. ê84/641/EHS čl. 2 (prispôsobené) Článok 6 √ Poskytnutie pomoci √ 1. Táto smernica sa nevzťahuje na Ččinnosť v oblasti poskytovania pomoci √ , ktorá spĺňa všetky nasledujúce podmienky: a) , pri ktorej sa zodpovednosť obmedzuje na nasledovné činnosti √ pomoc je poskytovanáé v prípade nehody alebo poruchy cestného vozidla, ktorá sa normálne , √ ak sa nehoda alebo porucha vyskytujne na území členského štátu poisťovne, ktorá poskytuje poistnú ochranu:; √b) zodpovednosť za poskytnutie pomoci sa obmedzuje na nasledovné činnosti: i) zabezpečenie opravy priamo na mieste, na ktorú poisťovňa, ktorá poskytuje poistnéú krytieochranu, použije vo väčšine prípadov vlastný personál a zariadenia; ii) doprava vozidla na najbližšie alebo najvhodnejšie miesto, kde sa môže vykonať oprava a zabezpečenie prípadného sprievodu, zvyčajne tým istým spôsobom pre vodiča a cestujúcich do najbližšieho miesta, odkiaľ môžu pokračovať v ceste iným spôsobom; iii) ak je tak ustanovené členským štátom poisťovne, ktorá poskytuje poistné krytiepomoc, doprava vozidla, prípadne spolu s vodičom a cestujúcimi, domov, naspäť do východiska cesty alebo do pôvodného cieľa cesty v tom istom štáte,; c) pokiaľ tieto činnosti √ poskytnutie pomoci nevykoná iná poisťovňa v zmysle tejto smernice. 2. V prípadoch, ktoré sú uvedené v prvých dvoch zarážkach v bodoch i) a ii) písm. b) odseku 1, podmienka, že k nehode alebo poruche musí dôjsť na území členského štátu poisťovne, ktoráý poskytuje poistnéú krytiepomoc, a) neplatí, ak je tento subjekt organizáciou, ktorej je oprávnená osoba členom √ organizácie, ktorá poskytuje poistné krytie , a oprava vozidla alebo jeho doprava sa uskutoční jednoducho po predložení členského preukazu bez platenia zvláštneho poistného prostredníctvom podobnej organizácie v príslušnom štáte na základe dohody o vzájomnosti;, b) nevylučuje poskytovanie takejto pomoci √ alebo v prípade v Írskau a Spojenéhoom kráľovstvae √ , ak sa úkony pomoci poskytnú prostredníctvom jedinej organizácie pôsobiacej v oboch štátoch. √ 3. Táto smernica sa neuplatňuje v prípade činností V podmienkach uvedených v tretej zarážke v bode iii) písm. b) odseku 1, keď sa nehoda alebo porucha stala na území Írska alebo, v prípade Spojeného kráľovstva, na území Severného Írska, √ a vozidlo, prípadne spolu s vodičom a cestujúcimi, môže byť √ je dopravené domov, do východiska cesty alebo do pôvodného cieľa cesty, ktoré sa nachádzajú na území niektorého z týchto dvoch štátov. 4. Okrem toho sa √ Táto smernica sa nevzťahuje √ neuplatňuje na poskytovanie pomoci √ , ktorú zabezpečí Automobilový klub Luxemburského veľkovojvodstva, ak sa v prípade nehoday alebo poruchay cestného vozidla √ stala mimo územia Luxemburského veľkovojvodstva a , ktorá √ poskytnutie pomoci spočíva v odtiahnutí vozidla, ktoré bolo účastníkom √ tejto dopravnej nehody alebo malo poruchu mimo územia Luxemburského veľkovojvodstva, prípadne aj spolu s vodičom a cestujúcimi do ich bydliska v prípade, že túto činnosť zabezpečí Automobilový klub Luxemburského veľkovojvodstva. Poisťovňa podľa tejto smernice môže túto činnosť vykonávať podľa tohto bodu, iba ak získala oprávnenie pre odvetvie 18 písmena A prílohy bez toho, aby tým boli dotknuté ustanovenia písmena C tejto prílohy. V takom prípade sa táto smernica vzťahuje na uvedené činnosti. ê2002/13/ES čl. 1 ods. 1 (prispôsobené) Táto smernica sa nevzťahuje na podniky, ktoré spĺňajú všetky nasledujúce podmienky: poisťovňa nevykonáva inú činnosť spadajúcu do pôsobnosti tejto smernice okrem činnosti opísanej v triede 18 v bode A prílohy, táto činnosť je vykonávaná výlučne na miestnom základe a tvoria ju iba vecné dávky, a celkové ročné príjmy získané z činnosti spočívajúcej v pomoci osobám, ktoré sa ocitli v ťažkostiach, nepresahujú 200 000 EUR. Článok 7 √ Vzájomné poisťovacie spolky 1. Táto smernica sa nevzťahuje na činnosť v oblasti poskytovania pomoci , ktorá spĺňa všetky nasledujúce podmienky: a) stanovy spolku musia umožňovať požadovať dodatočné príspevky alebo zníženie plnení, b) ich činnosť nepokrýva riziká poistenia zodpovednosti za škodu, ak tieto riziká nepredstavujú doplnkové riziká v zmysle písmena C prílohy I alebo riziká poistenia úveru a kaucie, c) ročné príjmy z príspevkov pre činnosti zahrnuté do tejto smernice nesmú presiahnuť 5 mil. EUR, a d) aspoň polovica príjmov z príspevkov z činností zahrnutých do tejto smernice musí pochádzať od osôb, ktoré sú členmi vzájomného združenia . ê73/239/EHS čl. 3 (prispôsobené) 2. Táto smernica sa ďalej nevzťahuje na vzájomné poisťovacie spolky, √ ktoré vykonávajú poisťovacie činnosti neživotného poistenia a ktoré s inými podnikom rovnakej povahy √ vzájomnými poisťovacími spolkami uzavreli dohodu, podľa ktorej tento druhý √ prijímajúci podnik zaisťuje všetky poistné zmluvy alebo vo vzťahu k plneniu záväzkov z poistných zmlúv vstupuje na miesto postupujúceho podniku. V takom prípade sa však táto smernica vzťahuje na preberajúcu √ prijímajúcu poisťovňu. ê73/239/EHS čl. 4 (prispôsobené) Článok 8 √ Inštitúcie Táto smernica sa nevzťahuje na tieto inštitúcie √ vykonávajúce poisťovacie činnosti neživotného poistenia , pokiaľ ich pôsobnosť nebude zmenená zákonom alebo stanovami: ê84/641/EHS čl. 4 (prispôsobené) f)1. v Dánsku , Falcks Redningskorps A/S, København √ Danmark ; ê73/239/EHS čl. 4 (prispôsobené) a)2. V Nemecku, Na tieto verejnoprávne inštitúcie s monopolným postavením (Monopolanstalten): 1. Badische Gebäudeversicherungsanstalt, Karlsruhe, 2. Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt, Munich, 3. Bayerische Landestierversicherungsanstalt, Schlachtviehversicherung, Munich, 4. Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt, Brunswick, 5. Hamburger Feuerkasse, Hamburg, 6. Hessische Brandversicherungsanstalt (Hessische Brandversicherungskammer), Darmstadt, 7. Hessische Brandversicherungsanstalt, Kassel, 8. Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt, Sigmaringen, 9. Lippische Landesbrandversicherungsanstalt, Detmold, 10. Nassauische Brandversicherungsanstalt, Wiesbaden, 11. Oldenburgische Landesbrandkasse, Oldenburg, 12. Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse, Aurich, 13. Feuersozietät Berlin, Berlin, 14. Württembergische Gebäudebrandversicherungsanstalt, Stuttgart. Za zmenu územnej pôsobnosti sa nepovažuje, ak sa inštitúcie s monopolným postavením zlúčia a novovzniknutá inštitúcia má rovnakú územnú pôsobnosť, akú mali zlúčené inštit