SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE podľa článku 184 ods. 7 nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007o vykonávaní opatrenia na propagáciu vín na trhoch tretích krajín /* KOM/2011/0774 v konečnom znení */





OBSAH 1........... Úvod.............................................................................................................................. 3 2........... Opis opatrenia a podmienky vykonávania........................................................................ 3 2.1........ Podmienky prístupu k opatreniu a oprávnené opatrenia.................................................... 4 2.2........ Zlučiteľnosť a súlad s inými opatreniami na podporu........................................................ 5 3........... Plánovanie a vykonávanie............................................................................................... 5 3.1........ Plánovanie...................................................................................................................... 5 3.2........ Vykonávanie, postupy výberu žiadostí............................................................................. 6 3.3........ Čerpanie rozpočtu.......................................................................................................... 7 3.3.1..... Účasť Únie a doplnková štátna pomoc............................................................................ 7 3.3.2..... Plnenie v členských štátoch............................................................................................. 8 3.4........ Príjemcovia pomoci........................................................................................................ 9 3.5........ Zrealizované akcie........................................................................................................ 10 3.6........ Hlavné dotknuté trhy..................................................................................................... 11 4........... Hodnotenia a návrhy zo strany členských štátov............................................................. 12 4.1.1..... Silné stránky................................................................................................................. 12 4.1.2..... Obmedzenia................................................................................................................. 13 4.1.3..... Návrhy zo strany členských štátov................................................................................. 13 5........... Záver........................................................................................................................... 13 1. Úvod Cieľom reformy spoločnej organizácie trhu s vínom prijatej v roku 2008[1] a začlenenej do nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007[2] (ďalej len „nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) je obnoviť rovnováhu na trhu a zvýšiť konkurencieschopnosť odvetvia a zároveň zachovať povesť a kvalitu vín Únie. Tradičné trhové opatrenia, ako destilácia, podpora na používanie zahustených muštov a režim práv na výsadbu, sa postupne eliminujú a nahrádzajú sa štrukturálnejšími opatreniami (investície, reštrukturalizácia a konverzia vinohradov) a novým opatrením na propagáciu v tretích krajinách. Všetky tieto opatrenia sa vykonávajú prostredníctvom vnútroštátnych programov pomoci. Hlavným cieľom propagácie na trhoch tretích krajín, ktorá je jedným z kľúčových opatrení tejto reformy, je zvýšiť konkurencieschopnosť vín Únie v tretích krajinách. V súlade s článkom 184 ods. 7 nariadenia o jednotnej spoločnej organizácii trhov sa táto správa týka vykonávania opatrenia na propagáciu vín na trhoch tretích krajín uvedeného v článku 103p uvedeného nariadenia počas prvých dvoch rokov vykonávania reformy. Správa vychádza z výsledkov auditov vykonaných v niektorých členských štátoch, ako aj z informácií, ktoré tieto členské štáty poskytli, predovšetkým zo správ o vykonávaní, v ktorých sa v súlade s článkom 188a ods. 6 uvádza analýza nákladov a prínosov vnútroštátnych programov a návrhy, ako možno zvýšiť ich účinnosť. Až do roku 2014 sa každý rok v marci od členských štátov očakávajú správy a dodatočné hodnotenia týkajúce sa najmä nákladov a prínosov programov pomoci vrátane opatrenia na propagáciu. Tieto informácie by umožnili doladiť analýzu príslušného opatrenia. 2. Opis opatrenia a podmienky vykonávania Opatrenie na propagáciu vín na trhu tretích krajín sa upravuje článkom 103p nariadenia o jednotnej spoločnej organizácii trhov a vykonávacími ustanoveniami k uvedenému nariadeniu (ES) č. 555/2008[3], najmä článkami 2 až 5, ktoré sa konkrétnejšie týkajú vykonávania programov vnútroštátnej pomoci, a najmä opatrenia na propagáciu, ako aj článkami 35 až 37a a prílohami I, II, IV, V, VI a VIII (správy, hodnotenia a všeobecné ustanovenia). Členské štáty predložili svoje vnútroštátne programy pomoci k 30. júnu 2008 a zahrnuli do nich, podľa vlastného uváženia, jedno alebo viac oprávnených opatrení, ktoré sa uvádzajú v článku 103m nariadenia o jednotnej spoločnej organizácii trhov. Programy sa uplatňujú na obdobie piatich rokov (2009 - 2013) a dvakrát za rok (v marci a júni každého roku) je možné ich upraviť, aby sa prispôsobili vývoju v odvetví. 2.1. Podmienky prístupu k opatreniu a oprávnené opatrenia Opatrenie zahŕňa propagáciu alebo informačné činnosti v tretích krajinách týkajúce sa vín s chráneným označením pôvodu alebo chráneným zemepisným označením alebo vín s označením odrody (ďalej len „odrodové víno“). V právnych predpisoch sa ustanovuje päť kategórií opatrení a to: A) opatrenia zamerané na styk s verejnosťou, propagáciu alebo reklamu, ktoré poukazujú najmä na výhody výrobkov z Únie, predovšetkým pokiaľ ide o kvalitu, bezpečnosť potravín alebo rešpektovanie životného prostredia; B) účasť na podujatiach, veľtrhoch alebo výstavách s medzinárodným významom; C) informačné kampane zamerané najmä na schémy Únie vzťahujúce sa na označenia pôvodu, zemepisné označenia a na ekologickú výrobu; D) štúdie nových trhov potrebné na rozšírenie odbytísk; E) štúdie zamerané na vyhodnotenie výsledkov informačných opatrení a opatrení na propagáciu. Obdobie trvania opatrenia nemohlo pôvodne presiahnuť tri roky na príjemcu a daný trh. Od roku 2010[4] je možné opatrenie v prospech rovnakého príjemcu predĺžiť najviac o dva roky a to po vyhodnotení opatrení vykonávaných počas prvých rokov. Pomoc Únie nesmie presiahnuť 50 % oprávnených výdavkov a môže sa doplniť vnútroštátnou pomocou. V takom prípade musí byť opatrenie v súlade s pravidlami týkajúcimi sa štátnej pomoci. Podmienky oprávnenosti sú dostatočne podrobne rozpracované v právnych predpisoch, ale je potrebné zdôrazniť tie hlavné, a to, že: - v prípade výrobkov, ktoré sú predmetom opatrenia, existujú v cieľových tretích krajinách vývozné príležitosti alebo potenciálne odbytiská a že tieto výrobky predstavujú výraznú pridanú hodnotu, - príjemcovia majú dostatočný potenciál a prostriedky na riešenie špecifických obmedzení obchodu s dotknutými tretími krajinami a na zabezpečenie čo najúčinnejšieho vykonania opatrenia, - príjemcami môžu byť súkromné spoločnosti alebo profesijné organizácie, organizácie výrobcov, medziodvetvové organizácie alebo verejné orgány (ak o tom rozhodne členský štát), - sa uprednostňujú mikropodniky, malé a stredné podniky v zmysle odporúčania Komisie 2003/361/ES[5], - vybrané opatrenia sú ekonomicky najvýhodnejšie. Členské štáty vykonávajú výberové postupy, pričom zohľadňujú regulačné kritériá, s cieľom vybrať ekonomicky najvýhodnejšie projekty a zároveň sa počas výberového hodnotenia uisťujú, že žiadosti najmä spĺňajú podmienky a dodržiavajú zákonné lehoty. Členské štáty stanovujú aj ukazovatele na hodnotenie výsledkov a dosahu opatrenia a v súlade s uvedenými ustanoveniami vykonávacieho nariadenia pravidelne Komisii predkladajú údaje a správy týkajúce sa vykonávania opatrenia. 2.2. Zlučiteľnosť a súlad s inými opatreniami na podporu Odvetvie vinohradníctva a vinárstva môže byť takisto príjemcom opatrení na propagáciu v rámci horizontálnych opatrení, ku ktorým patrí propagácia poľnohospodárskych výrobkov (nariadenie (ES) č. 3/2008[6]) a rozvoj vidieka (nariadenie (ES) č. 1698/2005[7]). Členské štáty sa musia uistiť, že opatrenia na propagáciu financované v rámci jednotnej spoločnej organizácie trhov sú zlučiteľné s opatreniami financovanými z iných schém a zabrániť akémukoľvek dvojitému financovaniu. Hlavné rozdiely medzi opatrením na propagáciu v rámci jednotnej spoločnej organizácie trhov a opatreniami, na ktoré sa vzťahuje nariadenie (ES) č. 3/2008, sú predovšetkým tieto: - v rámci jednotnej spoločnej organizácie trhov môžu získať pomoc súkromné podniky, - rámec nariadenia o jednotnej spoločnej organizácii trhov sa týka len trhov tretích krajín a nie členských štátov, - v rámci jednotnej spoločnej organizácie trhov sú možné opatrenia týkajúce sa obchodných značiek, čo nie je v rámci uvedených horizontálnych a opatrení na propagáciu povolené, - výberové konanie v prípade žiadostí v rámci jednotnej spoločnej organizácie trhov prebieha na vnútroštátnej úrovni, zatiaľ čo v prípade horizontálnych opatrení na propagáciu prebieha predbežné výberové konanie na vnútroštátnej úrovni a konečný výber vykonáva Komisia. 3. Plánovanie a vykonávanie 3.1. Plánovanie Rozpočet pre vnútroštátne programy na obdobie rokov 2009 – 2013 dosahuje 5,2 miliardy EUR (aktualizácia z roku 2011) a prostriedky na opatrenie na propagáciu predstavujú podľa rozhodnutia členských štátov 15,6 % tejto sumy, t. j. sumu 768 miliónov EUR[8]. Táto suma sa pravidelne počas toho istého obdobia zvyšuje a to z 35 miliónov EUR použitých v roku 2009 na 265 miliónov EUR plánovaných na rok 2013. Tento postupný rast sa dá okrem iného vysvetliť aj skutočnosťou, že k 31. júlu 2012 sa končia trhové opatrenia, ako sú destilácia konzumného alkoholu, krízová destilácia a pomoc na používanie zahusteného hroznového muštu, a aj tým, že odvetvie sa musí postupne prispôsobiť novej spoločnej organizácii trhov s vínom (pozri tabuľku). 3.2. Vykonávanie, postupy výberu žiadostí Ako v prípade všetkých opatrení v rámci programu pomoci, každý členský štát zaviedol opatrenie na podporu podľa vlastnej administratívnej štruktúry. Členské štáty s výraznejšie regionalizovanou štruktúrou, ako je Španielsko, Taliansko a Nemecko, museli v roku 2009 prijať regionálne vykonávacie predpisy k opatreniu, čo trochu oneskorilo vykonávanie opatrenia v prvom roku, ako to tieto členské štáty aj uviedli v správe o vykonávaní. Pri skúmaní žiadostí na úrovni členských štátov sa zohľadňujú ustanovenia právnych predpisov Únie[9] (napr. predpokladaný dosah, pridaná hodnota, efektívnosť nákladov projektu, technická a finančná kapacita projektu v oblasti vývozu, projekty predložené spoločne viacerými krajinami a cieľový trh). Okrem toho, niektoré členské štáty od žiadateľov požadujú podrobnú marketingovú a strategickú analýzu, dĺžku trvania programu, cieľové krajiny, typ propagácie, konkrétne ciele projektu, podrobný opis vykonávaných opatrení, podrobný rozpočet položku po položke a plánovaný dosah (predpokladaný dosah na rast dopytu po príslušných výrobkoch). Pokiaľ ide o postupy výberu žiadostí, stanovenie priorít prístupu k opatreniu, platobné podmienky a organizovanie kontrol sa môžu v jednotlivých členských štátoch líšiť v závislosti od správnej štruktúry a organizácie ich odvetvia vinohradníctva a vinárstva. S cieľom vybrať projekty, ktoré majú najlepšiu efektívnosť nákladov, členské štáty vychádzajú zo súboru kritérií stanovených právnymi predpismi v oblasti vinohradníctva a vinárstva. Kritérium spojené s „mikropodnikmi, malými a strednými podnikmi“ sa nejaví ako kritérium, ktoré prevláda. Napríklad vo Francúzsku, kde sú medziodvetvové organizácie, organizácie výrobcov a profesijné organizácie výrazne štruktúrované, existujú rôzne priority výberu podľa toho, či ide o programy predložené súkromnými podnikmi alebo vyššie uvedenými organizáciami. V Taliansku sa 30 % rozpočtu prideleného na opatrenie na propagáciu spravuje na vnútroštátnej úrovni v prospech projektov predložených medziodvetvovými organizáciami, národnými organizáciami výrobcov a profesijnými organizáciami, podnikmi alebo dočasnými združeniami podnikov, ktoré zastupujú výrobu viacerých regiónov. Zvyšných 70 % sa v prípade projektov predložených najmä podnikmi a združeniami podnikov, ktoré zastupujú regionálnu výrobu či dokonca len jedno chránené označenie pôvodu alebo chránené zemepisné označenie spravuje na regionálnej úrovni. Dá sa konštatovať aj to, že pri výbere žiadostí cieľové trhy predstavujú dôležitý prvok. Niektoré členské štáty obmedzujú cieľové trhy alebo uprednostňujú trhy v závislosti od ich vlastností (tzv. trhy „konsolidované“, „potenciálne“ či „vznikajúce“ [pozri bod 3.6)]. Cieľové trhy sa v jednotlivých členských štátoch líšia. Pre niektoré členské štáty sú určité trhy „konsolidované“, zatiaľ čo ostatné ich považujú za „vznikajúce“ alebo dokonca za trhy, ktoré treba úplne preskúmať. Napríklad v Nemecku predstavuje finančná spoluúčasť v prípade nedoporučených trhov najviac 25 % oprávnených výdavkov. 3.3. Čerpanie rozpočtu Počas prvých dvoch rokov vykonávania reformy uplatňovalo skutočne opatrenie na propagáciu 9 členských štátov (FR, ES, IT, PT, EL, AT, SI, DE, RO) a z prostriedkov Únie vyčerpali sumu vo výške asi 35 miliónov EUR v roku 2009 a 87 miliónov EUR v roku 2010, čo predstavuje 6,7 % celkovej výšky vnútroštátnych rozpočtových prostriedkov pre to isté obdobie. 3.3.1. Účasť Únie a doplnková štátna pomoc Pomoc poskytnutá z prostriedkov Únie v rokoch 2009 - 2010 zodpovedá v prípade všetkých uvedených štátov 50 % oprávnených výdavkov v súlade s právnymi predpismi, ktorými sa stanovuje na maximálne 50 %, s výnimkou Talianska, kde pri týchto výdavkoch dosiahla 47 %, a to preto, že v roku 2009 boli podniky, ktoré propagovali svoje značky a neboli mikropodnikmi, malými alebo strednými podnikmi, príjemcami pomoci Únie maximálne do výšky 30 % oprávnených výdavkov. Okrem Španielska a Slovinska sa počas toho istého obdobia poskytla aj dodatočná štátna pomoc. Výška tejto pomoci dosahuje sumu 5,9 miliónov EUR a zodpovedá 2,4 % spoluúčasti Únie. V Taliansku nemôže dodatočná štátna pomoc presiahnuť 20 % oprávnených výdavkov a predstavuje 2,2 % sumy čerpanej týmto členským štátom z prostriedkov Únie. Vo Francúzsku doplnila štátna pomoc vo výške 25 % oprávnenej sumy dva jediné projekty spravované Výborom medziodborových organizácií vín s chráneným označením pôvodu (Comité des interprofessions des vins à appellations d'origine). V Portugalsku štátna pomoc dosahuje 5,2 % skutočne vynaložených oprávnených výdavkov. 3.3.2. Plnenie v členských štátoch Sumy čerpané troma hlavnými členskými štátmi Únie v oblasti výroby a vývozu vína (FR, ES, IT) predstavujú približne 87 % úverov uskutočnených v rokoch 2009 a 2010 (pozri uvedený graf). S výnimkou Rakúska a Grécka členské štáty podstatne znížili svoje prognózy týkajúce sa opatrenia na propagáciu. Bulharsko prerozdelilo pôvodne plánovaný rozpočet na opatrenie na propagáciu v prospech opatrení na reštrukturalizáciu a konverziu (pozri uvedenú tabuľku). Skutočnosť, že viaceré členské štáty prerozdelili finančné prostriedky v prospech iných opatrení programu pomoci, možno vysvetliť: - potrebou posilniť ďalšie opatrenia. Francúzsko uviedlo predovšetkým hospodársku krízu v rokoch 2008 a 2009, zníženie celosvetovej spotreby vína, ktoré zjavne postihlo v prvom rade „drahé“ francúzske vína, a nutnosť prerozdeliť finančné prostriedky v prospech investičného opatrenia a ďalších viac zhodnocujúcich opatrení na vnútornom trhu. - administratívnymi ťažkosťami pri vykonávaní tohto nového opatrenia (na úrovni členského štátu a príslušných tretích krajín). Zdá sa, že Nemecko malo najviac administratívnych ťažkostí kvôli zdieľaným právomociam medzi spolkovou správou a správami spolkových krajín. V tomto členskom štáte sa na spolkovej úrovni financovali dva projekty a len jeden spolkovou krajinou Porýnie-Falcko. Členské štáty uviedli aj ďalšie faktory, ktorými možno vysvetliť túto nízku úroveň plnenia: hospodárska kríza, ťažkosti s prístupom k systému úverov na účely spolufinancovania zo strany mnohých podnikov, a to predovšetkým mikropodnikov, malých a stredných podnikov. Rakúsko a Cyprus zdôraznili, že predpovede mohla negatívne ovplyvniť aj zlá úroda. 3.4. Príjemcovia pomoci V období 2009 - 2010 sa na opatrení na propagáciu zúčastnilo 672 príjemcov (pozri uvedenú tabuľku). Je potrebné poznamenať, že väčšina príjemcov sa zúčastňuje niekoľkých projektov, ktoré môžu obsahovať jednu alebo niekoľko akcií a môžu sa zameriavať na jeden alebo na niekoľko trhov. Príjemcovia z rôznych členských štátov spoločne nepredložili žiadny projekt. Zastúpené sú všetky typy oprávnených príjemcov (pozri uvedený graf). Dá sa pozorovať, že v niektorých členských štátoch, v ktorých sú medziodvetvové organizácie, organizácie výrobcov a profesijné organizácie zastúpené najviac, sú priemerné výdavky na projekt vyššie, rovnako ako ich variabilita medzi malými a veľkými projektmi. Priemerné výdavky Únie na príjemcu dosahujú 182 120 EUR. V Taliansku, kde priemer na príjemcu dosiahol 336 832 EUR, umožnilo vytvorenie dočasných združení podnikov, ktorých hlavným cieľom je úspešné vykonávať spoločné opatrenia na propagáciu, prekonať do určitej miery ťažkosti spôsobené tým, že podniky sú pomerne malé. Vo Francúzsku sa dá vyšší priemer výdavkov na príjemcu (462 382 EUR) vysvetliť značnou účasťou medziodvetvových organizácií, organizácií výrobcov a profesijných organizácií, ktoré predstavovali 67 % rozpočtu z Únie (napr. Národný výbor medziodvetvových organizácií (Comité national des interprofessions) na trhoch v USA a Švajčiarsku), s cieľom lepšie poznať hospodárske subjekty a vytvoriť synergie s inými aktérmi. Je potrebné poznamenať, že v roku 2009 predstavovali podniky 3 % plnenia rozpočtu a v roku 2010 predstavovali 53 %, čo je v priemere 33 %. V Španielsku, kde priemerné výdavky na príjemcu dosiahli 107 663 EUR, predložili väčšinu projektov podniky a družstvá výrobcov. Možno konštatovať aj to, že v tomto členskom štáte predložili mnohí príjemcovia niekoľko projektov v závislosti od cieľových trhov. 3.5. Zrealizované akcie V období rokov 2009 – 2010 sa zrealizovalo 2 781 akcií. Pokiaľ ide o vykonávanie akcií uvedených v bode 2.1, ktoré možno rozdeliť podľa ich rôznych foriem (pozri uvedenú tabuľku), možno konštatovať, že na vykonávaný projekt pripadá v priemere 1,7 akcie a že prevažná väčšina projektov sa zameriava v prvom rade na akcie typu (A). Tento typ akcie sa nachádza prakticky na všetkých cieľových trhoch (70 – 90 % výdavkov) a môže sa doplniť akciami typu (B) a (C), v prípade ktorých sú vydané sumy výrazne nižšie (5 – 20 % výdavkov). Opatrenia (bod 2.1) || Opis (A) Vzťahy s verejnosťou, predovšetkým činnosti zamerané na kupujúcich, novinárov, someliérov, tzv. „wine educators“, obchodníkov s vínom atď., obchodné misie, vzťahy s médiami, reklama a inzeráty v médiách, ochutnávky, prezentácia výrobkov, výroba brožúr a iného propagačného materiálu, tvorba webových stránok, ktoré sa zaoberajú vývozom, náklady na tvorbu a rozvoj značiek, akcie na propagáciu na predajných miestach, organizovanie podujatí (stretnutie s distribútormi, komunikácia, pracovné semináre). (B) Podujatia na propagáciu v tretích krajinách, ako sú veľtrhy, podujatia v uliciach, večere, semináre a ochutnávky organizované pre rôzne cieľové skupiny (novinári, zástupcovia distribučnej siete, dovozcovia a spotrebitelia). (C) Informácie o systémoch výroby a špecifikácie výrobkov: stretnutia s aktérmi ovplyvňujúcimi verejnú mienku a novinármi, semináre, ochutnávky. (D) Prieskum trhu, expertíza a poradenstvo v oblasti marketingu, predbežné validačné skúšky nových výrobkov, predbežná validácia uvedenia novej značky, špecializované skupiny, panelové diskusie. Akcie typu (D), ktoré sa týkajú prieskumu nových trhov a štúdií na hodnotenie výsledkov vykonaných akcií, sa využívajú len veľmi málo. Hoci hlavná myšlienka akcií vykonávaných v rámci opatrenia na propagáciu odkazuje na vína Únie s chráneným označením pôvodu, chráneným zemepisným označením alebo na odrodové vína, možno konštatovať, že tento odkaz je často sprevádzaný odkazom na členský štát výroby. Členské štáty skutočne potvrdzujú, že tento údaj je z hľadiska pridanej hodnoty vykonávaných akcií zásadný, a tvrdia, že pre spotrebiteľov z tretích krajín je často ťažké určiť miesto pôvodu vín Únie, najmä pokiaľ ide o vína z malých krajín výroby alebo o vína s chráneným označením pôvodu alebo chráneným zemepisným označením, ktorých povesť je v tretích krajinách malá či dokonca nulová. 3.6. Hlavné dotknuté trhy V období rokov 2009–2010 sa akcie týkali 42 tretích krajín. Tieto krajiny možno zatriediť do troch kategórií: · konsolidované tradičné trhy a trhy, ktoré je potrebné posilniť: európski výrobcovia na nich už zaujímajú určité postavenie. Ide o trhy, ktoré sú otvorené vývozu a na ktorých možno pozorovať rast spotreby. Ide aj o cieľové trhy pre predaj vín s vysokou pridanou hodnotou (USA, Kanada, Švajčiarsko), · vznikajúce trhy: sú to menej rozvinuté trhy ako trhy v predchádzajúcom prípade, hoci je na nich Únia už prítomná. Ide najmä o ázijské trhy (Čína/Hongkong, Japonsko, Južná Kórea, Singapur), trhy v Rusku, Mexiku a Brazílii. Niektoré z týchto krajín, ako sú Rusko a Čína, sa rýchlo rozvíjajú a majú veľký potenciál rozvoja. Iné, ako je Japonsko, sú stabilnejšie a ťažko sa rozvíjajú, · potenciálne trhy, ktoré sa majú preskúmať, sú to málo známe trhy, ktoré ale môžu ponúknuť vďaka ich hospodárskemu rastu značné možnosti. Ide o krajiny, ako je India a niektoré bývalé sovietske republiky. Len 37 % financovaných projektov sa zameralo len na jeden trh, zatiaľ čo väčšina sa zameriava na dva až sedem rôznych trhov. V prípade akcií sa dá konštatovať ich výrazná zemepisná koncentrácia: 75 % akcií sa týka siedmich krajín (USA, Čína/Hongkong, Japonsko, Mexiko, Kanada, Rusko a Švajčiarsko) a z nich sa šesť týka najväčších trhov predstavujúcich približne 75 % objemu a hodnoty vývozu Únie v roku 2010. Spojené štáty americké sú najviac cieleným trhom. Zameriava sa naň 22 % akcií a osem z deviatich členských štátov, ktoré pristúpili k opatreniu, sa zameralo najmä na tento trh. Možno pozorovať, že niektoré členské štáty uprednostňujú určité trhy. V prípade Španielska ide napríklad o Mexiko, v prípade Portugalska o Brazíliu, v prípade Slovinska o bývalé juhoslovanské republiky, v prípade Talianska o Kanadu, Francúzska o Čínu a Japonsko, Grécka o Rusko a v prípade Rakúska o Švajčiarsko. Trhy, na ktoré sa zamerali akcie v roku 2009 a 2010 4. Hodnotenia a návrhy zo strany členských štátov Všetky členské štáty, ktoré sa zúčastnili opatrenia na propagáciu, sa nazdávajú, že toto opatrenie je pre odvetvie vinohradníctva a vinárstva veľmi prínosné. Uvádzajú, že po kríze v roku 2008 možno od roku 2009 pozorovať rast vývozu, a to najmä na trhy, na ktoré je zamerané opatrenie na propagáciu. 4.1.1. Silné stránky - možnosť prístupu podnikov ku schéme pomoci, čo nie je možné v prípade horizontálneho režimu. Táto možnosť vyvoláva výrazné oživenie odvetvia, - priamy dosah v tretích krajinách, v ktorých sa akcie vykonávajú, vytvárajú sa nové kompetencie (znalosť a otvorenie obchodných kanálov, znalosť trhov, právnych predpisov a zákazníkov, nadväzovanie kontaktov), - pružnosť a subsidiarita pri vykonávaní opatrenia umožňujú zohľadniť zvláštnosti odvetvia a požiadavky administratívnej povahy jednotlivých členských štátov, - možnosť vytvárať synergie a dodatočné akcie medzi medziodvetvovými organizáciami, organizáciami výrobcov, profesijnými organizáciami, podnikmi, združeniami podnikov a verejnými organizáciami prostredníctvom vytvorenia vzájomných účinkov jednotlivých akcií, - otvorenie nových trhov, možnosť získať lepšiu znalosť trhov a nové príležitosti, - lepšie prispôsobenie vín požiadavkám trhov (výroba, balenie, označovanie), - multiplikačný účinok na ostatných príjemcov. Čím viac akcií sa uskutoční, tým väčší je dosah opatrenia. 4.1.2. Obmedzenia - ťažkosti s riadením z administratívneho hľadiska, ktoré hlási najmä Portugalsko, Taliansko a Rakúsko (ide najmä o preskúmanie dokladov o nákladoch), na vyvíjajúcich sa trhoch môže byť príliš pomalá reaktivita (zmena prebiehajúcich programov), - nedostatočná logistika, technické znalosti a podpora na vznikajúcich trhoch, - niektoré členské štáty, medzi nimi Taliansko a Portugalsko, zdôrazňujú, že mikropodniky, malé a stredné podniky mali väčšie ťažkosti splniť podmienky prístupu k opatreniu (dostupnosť výrobkov, obmedzené finančné možnosti a technické kapacity pre vývoz). 4.1.3. Návrhy zo strany členských štátov S cieľom zlepšiť efektívnosť nákladov opatrenia na propagáciu niektoré štáty, bez toho, aby predložili konkrétne návrhy na zmeny právnych predpisov Únie, navrhujú: - pri zabránení konkurencie medzi vínami Únie rozšíriť opatrenie na vnútorný trh, pretože sa nazdávajú, že tento trh predstavuje hlavný svetový trh s vínom a že na ňom získali značné podiely tretie krajiny. Prípadne sa dá obmedziť pôsobnosť opatrenia na informačné akcie, - účinným spôsobom uprednostniť prístup „mikropodnikov, malých a stredných podnikov“ k opatreniu, - uprednostňovať opatrenia v oblasti prieskumu nových trhov a vyhodnocovania vykonaných akcií. Tieto akcie sú zásadné pre získanie technických a marketingových informácií a sú predpokladom ďalších akcií, - vytvoriť synergie s ostatnými viac štrukturálnymi opatreniami, a to najmä s cieľom uľahčiť a posilniť prítomnosť hospodárskych subjektov EÚ na nových trhoch (hlavne s cieľom nadviazať prvé spojenie s dovozcami), - zvýšiť účinnosť administratívnej kontroly, a to najmä tým, že sa pri akciách so štandardnými nákladmi, ako sú cestovné výdaje, bude počítať s paušálnymi platbami. 5. Záver Robiť konečné závery len po dvoch rokoch vykonávania opatrenia na propagáciu členskými štátmi je predčasné, najmä pokiaľ ide o zvýšenie konkurencieschopnosti a prítomnosti na trhoch tretích krajín. Hoci vývoz vína do určitých krajín od roku 2009 vzrástol, najmä na cieľových trhoch, komplexnosť faktorov, ktoré ovplyvňujú obchodné toky (kolísanie výmenných kurzov, hospodárska kríza, miestna politická kríza, zmena právnych predpisov cieľových krajín atď.) neumožňuje zistiť, nakoľko dosiahnuté výsledky vyplývajú priamo z opatrenia na propagáciu. Napriek tomu možno vyhlásiť, že vzhľadom k 122 miliónom EUR vydaným počas prvých dvoch rokoch bolo opatrenie veľmi úspešné a hospodárske subjekty ho veľmi oceňujú. Predpovede výdavkov, ktoré na obdobie rokov 2009 – 2013 dosahujú 768 miliónov EUR, naznačujú rastúci záujem o opatrenie, ktoré sa stáva z hľadiska vyhradených rozpočtových prostriedkov po opatrení na reštrukturalizáciu a konverziu vinohradov druhým najväčším opatrením v rámci programov pomoci. Zdá sa, že opatrenie na propagáciu umožnilo najmä v prvom období posilniť prítomnosť podnikov Únie na tradičných vývozných trhoch a prostredníctvom prieskumov trhu zrejme umožnilo preskúmať nové trhy a vstúpiť na ne. Najmä pružnosť a subsidiarita vykonávania umožňujú vinohradníckemu a vinárskemu odvetviu rôznych členských štátov, či dokonca regiónov, dobre prispôsobiť opatrenie na propagáciu špecifikám, ktoré sú pre danú cieľovú krajinu vlastné. Okrem toho, možnosť nadväzovať nové kontakty a získavať znalosti potrebné na prispôsobenie sa trhom (nové výrobky, označovanie atď.) vedie k výraznému oživeniu odvetvia. Podľa niektorých pripomienok členských štátov by sa mohli preskúmať ďalšie cesty: 1) prípadné posilnenie synergií medzi rôznymi akciami a rôznymi príjemcami; 2) lepšie nasmerovanie prieskumov nových trhov s cieľom v budúcnosti znížiť závislosť vývozu od obmedzeného počtu trhov; 3) lepšie zameraný výber príjemcov s cieľom optimalizovať opatrenie a prípadne 4) poskytnúť členským štátom usmernenia týkajúce sa parametrov schvaľovania projektov. V rámci správy, ktorú má Komisia predložiť Rade a Európskemu parlamentu v roku 2012, by mohli prebehnúť úvahy o kritériu „mikropodnikov, malých a stredných podnikov“ a o podmienkach oprávnenosti opatrenia. [1] Ú.v. EÚ L 148, 6.6.2008, s. 1. [2] Ú. v. EÚ L 299, 16.11.2007, s. 1. [3] Ú. v. EÚ L 170, 30.6.2008, s. 1. [4] Ú. v. EÚ L 232, 2.9.2010, s. 1. [5] Odporúčanie Komisie zo 6. mája 2003 o vymedzení mikropodnikov, malých a stredných podnikov, Ú. v. EÚ L 124, 20.5.2003, s. 36. [6] Ú. v. EÚ L 3, 5.1.2008, s. 1. [7] Ú. v. EÚ L 277, 21.10.2005, s. 1. [8] Počas diskusií, ktoré reforme predchádzali, navrhla Komisia v roku 2007 vyčleniť zvlášť na opatrenie na propagáciu ročnú sumu 120 miliónov EUR, čo predstavuje na obdobie rokov 2009 – 2013 celkovú sumu vo výške 600 miliónov EUR. Toto opatrenie sa následne zahrnulo do súboru opatrení v rámci programov a rozdelenie súm medzi jednotlivé opatrenia sa ponechalo na zváženie členských štátov, ktoré, ako vidno, prekročili pri tomto opatrení sumu, ktorú pôvodne Komisia plánovala. [9] Nariadenie (ES) č. 1234/2007 a jeho vykonávacie nariadenia ustanovené nariadením (ES) č. 555/2008.