EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli23. 9. 2020 COM(2020) 610 final 2020/0279(COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o riadení azylu a migrácie a o zmene smernice Rady 2003/109/ES a navrhovaného nariadenia (EÚ) XXX/XXX [Fond pre azyl a migráciu]



(Text s významom pre EHP) {SWD(2020) 207 final}



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1.KONTEXT NÁVRHU 1.1.Dôvody a ciele návrhu V politických usmerneniach Komisie predsedníčka Európskej komisie Ursula von der Leyenová oznámila nový pakt o migrácii a azyle, ktorý zahŕňa komplexný prístup k vonkajším hraniciam, azylovému systému a systému návratu, schengenskému priestoru voľného pohybu a vonkajšiemu rozmeru. Nový pakt o migrácii a azyle, ktorý sa predkladá spolu s týmto návrhom na nové nariadenie o riadení azylu a migrácie, predstavuje nový začiatok v oblasti migrácie založený na komplexnom prístupe k riadeniu migrácie. Týmto návrhom sa zavádza spoločný rámec pre riadenie azylu a migrácie na úrovni EÚ, ktorý rozhodujúcim spôsobom prispeje ku komplexnému prístupu, a jeho cieľom je podporiť vzájomnú dôveru medzi členskými štátmi. Nový pakt vychádza zo všeobecných zásad solidarity a spravodlivého rozdelenia zodpovednosti a presadzuje sa ním integrovaná tvorba politík, čo znamená zlúčenie politík v oblasti azylu, migrácie, návratu, ochrany vonkajších hraníc, boja proti prevádzačstvu a vzťahov s tretími krajinami pri zohľadnení nadrezortného prístupu. Uznáva sa v ňom skutočnosť, že komplexný prístup znamená aj dôraznejšie, udržateľnejšie a konkrétnejšie vyjadrenie zásady solidarity a spravodlivého rozdelenia zodpovednosti, čo v širšom kontexte vedie k rovnováhe a k obšírnejšiemu zameraniu, ktoré nespočíva len v otázke, ktorý členský štát je zodpovedný za preskúmanie žiadosti o medzinárodnú ochranu. Tieto zásady by sa preto mali uplatňovať v rámci celého riadenia migrácie od zabezpečenia prístupu k medzinárodnej ochrane až po riešenie neregulárnej migrácie a neoprávnených pohybov. Výzvy týkajúce sa riadenia migrácie v celej škále od zabezpečenia vyváženosti úsilia pri riešení žiadostí o azyl až po zabezpečenie rýchlej identifikácie tých, ktorí potrebujú medzinárodnú ochranu, alebo účinného návratu tých, ktorí ochranu nepotrebujú, by nemali riešiť jednotlivé členské štáty samotné, ale EÚ ako celok. Okrem toho tlak na azylové systémy členských štátov naďalej výrazne zaťažuje členské štáty prvého príchodu, ako aj azylové systémy iných členských štátov v dôsledku neoprávnených pohybov. Súčasný migračný systém nie je dostatočný na riešenie týchto skutočností. V súčasnosti najmä nie je zavedený žiadny účinný mechanizmus solidarity a neexistujú žiadne účinné pravidlá týkajúce sa zodpovednosti. Je preto potrebný európsky rámec, ktorý umožní riadiť vzájomnú prepojenosť medzi politikami a rozhodnutiami členských štátov. Tento rámec musí zohľadniť neustále sa meniacu realitu migrácie, čo znamená vyššiu komplexnosť a intenzívnejšiu potrebu koordinácie. Tento návrh nového nariadenia o riadení azylu a migrácie má nahradiť súčasné dublinské nariadenie a obnoviť reformu spoločného európskeho azylového systému (Common European Asylum System – CEAS) stanovením spoločného rámca, ktorý prispeje ku komplexnému prístupu k riadeniu migrácie prostredníctvom integrovanej tvorby politík v oblasti riadenia azylu a migrácie, vrátane jeho vnútorných aj vonkajších prvkov. Týmto novým prístupom sa existujúci systém začleňuje do širšieho rámca, ktorý umožňuje zohľadniť nadrezortný prístup a zabezpečiť koherentnosť a účinnosť všetkých krokov a opatrení prijatých zo strany Únie a jej členských štátov. Tento prístup takisto zahŕňa nový a komplexnejší mechanizmus solidarity s cieľom zabezpečiť normálne fungovanie migračného systému, ako aj zjednodušené kritériá a efektívnejšie mechanizmy na stanovenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu. Týmto návrhom sa poskytuje nový mechanizmus solidarity, ktorý je flexibilný a navrhnutý pružne, aby sa dal prispôsobiť rôznym situáciám vyvolaným rôznymi migračnými výzvami, ktorým čelia členské štáty, a stanovujú sa ním solidárne opatrenia, z ktorých si členské štáty môžu vybrať s cieľom prispieť k riešeniu situácie. Týmto novým prístupom k solidarite sa členským štátom vystaveným tlaku alebo riziku tlaku poskytuje nepretržitá a rozmanitá podpora, ktorá zahŕňa špecifický postup pri riešení osobitých prípadov vylodení po pátracích a záchranných operáciách. Členské štáty budú mať okrem toho možnosť kedykoľvek ponúknuť dobrovoľné príspevky. Komisia bude neustále zabezpečovať koordináciu takýchto opatrení. Tento návrh zahŕňa aj ustanovenia na posilnenie návratu neregulárnych migrantov. Na tento účel zavádza mechanizmus, ktorý má podporiť spoluprácu s tretími krajinami v oblasti návratu a readmisie a dopĺňa mechanizmus stanovený článkom 25a nariadenia (EÚ) 810/2019 (vízového kódexu). Tento nový mechanizmus splnomocňuje Komisiu predložiť Rade správu, v ktorej určí účinné opatrenia na podnietenie a zlepšenie spolupráce s tretími krajinami v záujme uľahčenia návratu a readmisie, ako aj spolupráce medzi členskými štátmi s tým istým cieľom, pričom sa náležite zohľadnia celkové záujmy a vzťahy s dotknutými krajinami. Komisia sa bude spoliehať na vstupné údaje od Európskej služby pre vonkajšiu činnosť a delegácií EÚ. Komisia a Rada v rámci svojich príslušných kompetencií následne zvážia všetky vhodné ďalšie kroky, ktoré sa majú v danej súvislosti vykonať. Tento mechanizmus a nový koordinátor EÚ pre návrat, ktorý sa opiera o sieť vysokých zástupcov, zavedený novým paktom o migrácii a azyle prispeje k spoločnému strategickému a koordinovanému prístupu k návratu a readmisii medzi členskými štátmi, Komisiou a agentúrami EÚ. Solidárne opatrenia budú okrem toho zahŕňať nové možnosti, aby si členské štáty mohli navzájom poskytnúť pomoc pri vykonávaní návratov vo forme sponzorstva návratov. V rámci tejto novej formy solidárnych opatrení by sa členské štáty zaviazali vrátiť neregulárnych migrantov v mene iného členského štátu, pričom vykonávajú všetky úkony potrebné na tento účel priamo z územia benefitujúceho členského štátu (napr. poskytovanie poradenstva o návrate, vedenie politického dialógu s tretími krajinami, poskytovanie podpory pri asistovanom dobrovoľnom návrate a reintegrácii). Takéto úkony dopĺňajú tie, ktoré vykonáva Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž (Frontex) na základe svojho mandátu, a zahŕňajú najmä opatrenia, ktoré agentúra nemôže vykonať (napr. ponuka diplomatickej podpory benefitujúcemu členskému štátu vo vzťahu k tretím krajinám). Ak sa však návrat neuskutoční do ôsmich mesiacov, neregulárny migranti by boli odovzdaní na územie sponzorujúceho členského štátu s cieľom pokračovať z jeho územia v snahách o presadenie rozhodnutí o návrate. Nový prístup k riadeniu migrácie takisto zahŕňa zdokonalenie pravidiel, ktoré sa týkajú zodpovednosti za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu s cieľom prispieť k zníženiu neoprávnených pohybov primeraným a opodstatneným spôsobom. Týmto návrhom sa ďalej stanovuje rámec riadenia založený na vnútroštátnych stratégiách členských štátov, ktorý bude začlenený do európskej stratégie riadenia azylu a migrácie, ktorou sa stanoví strategický prístup k riadeniu azylu a migrácie na európskej úrovni, a na vykonávaní politík v oblasti azylu, migrácie a návratu v súlade s komplexným prístupom. Reforma spoločného európskeho azylového systému (CEAS) Pakt vychádza z návrhov Komisie na reformu CEAS z rokov 2016 a 2018 a zavádza ďalšie nové prvky s cieľom zabezpečiť vyváženosť potrebnú pre spoločný rámec, v ktorom sa spájajú všetky aspekty azylovej a migračnej politiky. Navrhovanú azylovú reformu z roku 2016 tvorilo sedem legislatívnych návrhov: prepracované znenie dublinského nariadenia, prepracované znenie nariadenia Eurodac, nariadenie, ktorým sa ustanovuje agentúra Európskej únie pre azyl, nariadenie o konaní o azyle, kvalifikačné nariadenie, prepracované znenie smernice o podmienkach prijímania a nariadenie o rámci Únie pre presídľovanie. V septembri 2018 Komisia predložila aj zmenený návrh nariadenia, ktorým sa ustanovuje agentúra EÚ pre azyl. Kým vo viacerých z týchto návrhov sa dosiahol významný pokrok a dosiahli sa predbežné dohody medzi spoluzákonodarcami o návrhoch kvalifikačného nariadenia, smernice o podmienkach prijímania, nariadenia o rámci Únie pre presídľovanie, nariadenia Eurodac a prvom návrhu, ktorým sa ustanovuje agentúra EÚ pre azyl, menší pokrok sa dosiahol v návrhoch dublinského nariadenia a nariadenia o konaní o azyle, najmä v dôsledku rozdielnych názorov v Rade. Nebola ani dostatočná podpora na to, aby sa dosiahla dohoda len o niektorých z návrhov reforiem ešte pred dohodou na celej reforme. Komisia spolu s týmto návrhom predkladá návrh, ktorým sa mení návrh nariadenia o konaní o azyle z roku 2016, a návrh nariadenia, ktorým sa zavádza preverovanie štátnych príslušníkov tretích krajín a osôb bez štátnej príslušnosti na vonkajších hraniciach, a zavádza sa plynulé prepojenie medzi všetkými fázami konania v oblasti migrácie vrátane novej fázy pred vstupom, ako aj rýchlejší návrat štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí nemajú právo zostať v Únii. Komisia okrem toho predkladá návrh, ktorým sa mení návrh prepracovaného nariadenia Eurodac z roku 2016, s cieľom zaviesť jednoznačné a pevné prepojenie medzi konkrétnymi osobami a postupmi, ktoré sa na ne vzťahujú, aby sa zlepšila kontrola neregulárnej migrácie a odhaľovania neoprávnených pohybov a podporilo sa zavedenie nového mechanizmu solidarity. Komisia napokon predkladá aj návrh nariadenia o riadení krízových situácií s cieľom stanoviť nástroje potrebné na riešenie krízových situácií a prípadov vyššej moci. Tento nástroj má slúžiť na riešenie mimoriadnych situácií hromadného prílevu štátnych príslušníkov tretích krajín alebo osôb bez štátnej príslušnosti, ktorí prichádzajú do členského štátu neregulárne, alebo bezprostredného rizika takýchto príchodov, pričom tento prílev je takého rozsahu a povahy, že vedie k znefunkčneniu azylového systému, systému prijímania alebo systému návratu daného členského štátu a môže mať závažné dôsledky na fungovanie spoločného európskeho azylového systému a systému Únie pre riadenie migrácie, alebo by vykonávanie týchto systémov znemožnil, ako aj na stanovenie výnimiek v prípadoch vyššej moci. 1.2.Ciele návrhu

K riadeniu migrácie je potrebné pristupovať komplexne, aby sa vybudovala vzájomná dôvera medzi členskými štátmi v záujme zabezpečenia konzistentnosti prístupu EÚ k azylu, riadeniu migrácie, ochrane vonkajších hraníc a vzťahom s príslušnými tretími krajinami, pričom sa berie do úvahy, že účinnosť celkového prístupu závisí od všetkých súčastí, ktoré sa riešia spoločne a integrovaným spôsobom. Návrh takisto zohľadňuje nedávne rozsudky Súdneho dvora v spojených veciach C-715/17, C-718/17 a C-719/17, kde Súdny dvor dospel k záveru, že „záťaž […] musí byť v zásade rozdelená medzi všetky ostatné členské štáty v súlade so zásadou solidarity a spravodlivého rozdelenia zodpovednosti medzi členskými štátmi, keďže touto zásadou sa podľa článku 80 ZFEÚ riadi azylová politika Únie“. V roku 2016 Komisia navrhla systém, v ktorom keď sa na základe hierarchie kritérií zodpovednosti určil členský štát, ktorý má byť zodpovedný za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu, tento členský štát by zostal trvalo zodpovedný za posúdenie všetkých ďalších žiadostí alebo vyhlásení predložených tým istým žiadateľom. Tento systém sa doplnil povinným a automatickým nápravným mechanizmom rozdeľovania, ktorý bol založený na referenčnom kľúči, a spúšťal sa vtedy, keď členský štát čelil neprimeranému tlaku, pričom sa vytvoril jasný a záväzný systém rozdelenia zodpovednosti medzi členskými štátmi. Európsky parlament 16. novembra 2017 prijal mandát na rokovanie, ktorý zahŕňal návrh na nahradenie kritéria prvého vstupu a základného kritéria prvej žiadosti systémom prideľovania, v rámci ktorého by si žiadateľ mohol vybrať, že bude pridelený do jedného zo štyroch členských štátov s najnižším počtom žiadostí. V rámci Rady sa členské štáty nedokázali dohodnúť na spoločnom prístupe a rokovania sa zastavili. Komisia má v úmysle stiahnuť návrh z roku 2016 v snahe prekonať súčasnú patovú situáciu a poskytnúť širší a spoľahlivejší rámec pre migračné a azylové politiky Únie. Týmto návrhom sa zrušuje a nahrádza nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (ďalej len „nariadenie Dublin III“). Cieľom tohto návrhu je najmä: ·stanoviť spoločný rámec, ktorý prispeje ku komplexnému prístupu k riadeniu azylu a migrácie na základe zásad integrovanej tvorby politík a solidarity a spravodlivého rozdelenia zodpovednosti, ·zabezpečiť rozdelenie zodpovednosti prostredníctvom nového mechanizmu solidarity, pričom sa zavedie systém na priebežné presadzovanie solidarity v bežných časoch a poskytnutie pomoci členským štátom prostredníctvom účinných opatrení (premiestnenie alebo sponzorstvo návratov a iné príspevky, ktorých cieľom je posilnenie kapacity členských štátov v oblasti azylu, prijímania a návratu a v rámci vonkajšieho rozmeru) s cieľom riadiť migráciu v praxi v situácii, keď čelia migračnému tlaku. Tento prístup zahŕňa aj osobitný proces solidarity, ktorý sa má uplatniť v prípade príchodov po pátracích a záchranných operáciách, ·posilniť schopnosť systému efektívne a účinne určiť jeden členský štát, ktorý je zodpovedný za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu. Návrh by najmä obmedzil ustanovenia o zániku povinností, ako aj možnosti na presun zodpovednosti medzi členskými štátmi v dôsledku konania žiadateľa a výrazne by skrátil lehoty na zasielanie dožiadaní a získavanie odpovedí tak, aby sa zabezpečilo, že sa rýchlejšie určí zodpovedný členský štát pre žiadateľa a žiadateľ získa rýchlejší prístup k postupom na poskytnutie medzinárodnej ochrany, ·odrádzať od zneužívania a predchádzať neoprávneným pohybom žiadateľov v EÚ, a to najmä stanovením jasných povinností žiadateľov podať žiadosť v členskom štáte prvého vstupu alebo v členskom štáte oprávneného pobytu a zostať v členskom štáte, ktorý bol určený ako zodpovedný. To si vyžaduje aj stanovenie primeraných materiálnych dôsledkov v prípade porušenia týchto povinností. 1.3.Súlad s existujúcimi ustanoveniami politík v tejto oblasti politiky Základom spoločného európskeho azylového systému je systém určovania, ktorý členský štát je zodpovedný za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu. Je plne prepojený s právnymi a politickými nástrojmi v oblasti azylu, a to najmä konaniami o azyle, normami upravujúcimi splnenie podmienok na poskytnutie medzinárodnej ochrany žiadateľom a podmienok prijímania a takisto presídlenie. Tento návrh je konzistentný aj s pravidlami, ktoré sa týkajú hraničných kontrol na vonkajších hraniciach, ako sú stanovené v Kódexe schengenských hraníc, a prispieva k cieľu účinného riadenia vonkajších hraníc, ktoré je nutným logickým dôsledkom voľného pohybu osôb v rámci Únie. Návrh rozširuje rozsah opatrení na riešenie výziev v oblasti migrácie, čím ďalej znižuje potrebu opätovného zavedenia hraničných kontrol na vnútorných hraniciach. Okrem toho je zabezpečená konzistentnosť s účinným európskym integrovaným riadením hraníc na úrovni Únie a na vnútroštátnej úrovni, ako je stanovené v nariadení o európskej pohraničnej a pobrežnej stráži. Európske integrované riadenie hraníc je nevyhnutným logickým dôsledkom voľného pohybu osôb v rámci Únie a je základnou súčasťou priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti. Je súčasne ústredným prvkom tohto návrhu a prispieva k vykonávaniu zásady integrovanej politiky s cieľom zdokonaliť komplexný prístup k riadeniu migrácie, ktorý sa predpokladá v tomto návrhu. Tento návrh je v plnom súlade s oznámením o novom pakte o migrácii a azyle a s príslušným plánom iniciatív vrátane návrhu na cielenú zmenu nariadenia o konaní o azyle a nariadenia, ktorým sa zavádza preverovanie zabezpečujúce, že sa vykoná preverovanie totožnosti, zdravotného stavu a bezpečnostné preverovanie migrantov a migranti sa nasmerujú buď do konania o návrate, alebo do konania o azyle vrátane konania o azyle alebo návrate na hraniciach v relevantných prípadoch, ako je stanovené v pozmeňujúcom návrhu k nariadeniu o konaní o azyle. Návrh je takisto v súlade s návrhom, ktorým sa mení návrh na prepracované znenie nariadenia Eurodac z roku 2016. Tento návrh je plne v súlade aj s koncepciou pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie, ktorá poskytuje operačný rámec na monitorovanie a predvídanie migračných tokov a migračnej situácie, budovanie odolnosti, ako aj organizovanie koordinovanej reakcie na migračnú krízu. V návrhu sa v plnej miere čerpá najmä z vydaných správ a z činností siete zriadenej v rámci tejto koncepcie. Návrh ďalej upevňuje právny rámec a politiku EÚ týkajúce sa návratu, tým že posilňuje kapacitu Únie konať v oblasti spolupráce s tretími krajinami prostredníctvom mechanizmu, na základe ktorého Komisia získava právomoc zvážiť a predložiť opatrenia zamerané na zlepšenie tejto spolupráce presahujúce rámec opatrení, s ktorými už počíta vízový kódex. Návrh je takisto v súlade s už dosiahnutými predbežnými politickými dohodami, ktoré sa týkajú kvalifikačného nariadenia, prepracovaného znenia smernice o podmienkach prijímania, nariadenia Únie o rámci pre presídľovanie a nariadenia, ktorým sa ustanovuje Agentúra Európskej únie pre azyl, ktoré Komisia plne podporuje. Vzhľadom na to, že ciele, ktoré sú základom týchto návrhov, sú naďalej aktuálne, mala by sa dohoda o týchto návrhoch dosiahnuť čo najskôr. Je však potrebné stiahnuť návrh dublinského nariadenia vzhľadom na to, že nedošlo k dohode o tomto návrhu nariadenia zverejnenom 4. mája 2016, a vzhľadom na to, že tento návrh zahŕňa mechanizmus solidarity s novou štruktúrou a zohľadňuje aj iné zmeny navrhnuté v roku 2016, ktorých cieľom bolo najmä zvýšiť účinnosť postupov vedúcich k odovzdaniu podľa dublinského nariadenia, napríklad oznámení na účely prijatia späť. Komisia v septembri 2015 navrhla aj krízový mechanizmus premiestnenia s cieľom vytvoriť štrukturálne riešenie na zvládanie krízových situácií, aké vznikli v Grécku a Taliansku, ktoré viedli k tomu, že Rada prijala v septembri 2015 dve rozhodnutia o premiestnení. Vzhľadom na to, že návrh nariadenia o riadení azylu a migrácie zahŕňa ustanovenia týkajúce sa riešenia situácií v rámci migračných tokov prostredníctvom premiestnenia a sponzorstva návratu v časoch migračného tlaku, a vzhľadom na to, že v návrhu nariadenia, ktorým sa riešia krízové situácie a prípady vyššej moci v oblasti migrácie a azylu, sa predpokladajú aj osobitné pravidlá pre premiestnenie a sponzorstvo návratu s cieľom systematicky riešiť krízové situácie, Komisia má v úmysle stiahnuť návrh týkajúci sa krízového mechanizmu premiestnenia zo septembra 2015 a zrušiť smernicu o dočasnej ochrane. 1.4.Súlad s ostatnými politikami Únie Tento návrh je v súlade s komplexným dlhodobým prístupom k riadeniu migrácie stanoveným v novom pakte o migrácii a azyle, v rámci ktorého sa má migračná politika stať ústredným prvkom vzťahov s partnerskými tretími krajinami, riadenie vonkajších hraníc sa má začleniť do širšej politiky EÚ v oblasti riadenia migrácie, majú sa vybudovať plynulé, spravodlivé a účinné postupy v oblasti azylu a návratu a má sa posilniť schengenský priestor voľného pohybu založený na dôvere medzi členskými štátmi. Kľúčovým prvkom tohto prístupu je podpora legálnych možností migrácie do Európy s cieľom pritiahnuť talenty pre trh práce v EÚ a poskytnúť ochranu osobám v núdzi prostredníctvom presídlenia a iných doplňujúcich možností na poskytnutie ochrany a prijatie osobitých politík, prostredníctvom ktorých by sa uľahčila integrácia štátnych príslušníkov tretích krajín do európskych spoločností.

Toto nariadenie zavádza rámec, ktorým sa rieši prístup k riadeniu migrácie zameraný na celé migračné trasy prostredníctvom budovania partnerstiev s tretími krajinami, čím prispieva k cieľom EÚ spočívajúcim v ambicióznej a mnohostrannej vonkajšej politike založenej na partnerstve s tretími krajinami. Tým sa zabezpečí aj súlad s humanitárnymi cieľmi Únie vyjadrenými prostredníctvom podpory utečencov v tretích krajinách. Tento návrh je v súlade s návrhom na preverovanie a prispieva najmä k vytvoreniu pevných záruk ochrany základných práv prostredníctvom ním stanoveného monitorovacieho mechanizmu. V návrhu nariadenia, ktorým sa stanovuje povinnosť, aby sa na vonkajších hraniciach preverovali štátni príslušníci tretích krajín, ktorí v zásade nespĺňajú podmienky vstupu, sa navrhuje nový monitorovací mechanizmus, ktorý má zabezpečiť, že sa počas preverovania dodržiavajú základné práva a že všetky tvrdenia o porušení základných práv sa náležite vyšetria. Toto monitorovanie je súčasťou ustanovení o riadení v navrhovanom nariadení, v ktorých sa stanovuje, že členské štáty by mali začleniť výsledky svojho vnútroštátneho monitorovania do svojich vnútroštátnych stratégií uvedených v tomto navrhovanom nariadení. Okrem toho výročná správa o riadení migrácie bude zahŕňať aj výsledky predkladania správ a monitorovania a v náležitých prípadoch návrhy na zlepšenie. V záujme podpory solidárnych opatrení zameraných na premiestnenie a následné odovzdania tento návrh okrem odovzdaní, ktoré sú súčasťou postupov na určenie zodpovednosti členských štátov, predpokladá vyplatenie jednorazových platieb členským štátom a je plne v súlade s rozpočtom EÚ s cieľom stimulovať takéto opatrenia a účinné uplatňovanie nariadenia. Tento návrh ďalej posilňuje politiky v oblasti bezpečnosti. Prostredníctvom osobitných pravidiel stanovených v tomto nariadení sa rýchlo stanoví zodpovednosť za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu v prípade, keď osoba predstavuje riziko pre národnú bezpečnosť a verejný poriadok, a zabráni sa akýmkoľvek ďalším odovzdaniam takýchto osôb do iných členských štátov. Návrh preto posilňuje cieľ týkajúci sa bezpečnosti stanovený v návrhu nariadenia o preverovaní, v zmysle ktorého bude takáto bezpečnostná kontrola povinná. 2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA 2.1.Právny základ Týmto návrhom sa zrušuje a nahrádza nariadenie (EÚ) č. 604/2013 a okrem zavedenia širšieho prístupu k solidarite sa rozširuje rozsah tak, aby zahŕňal spoločný rámec, ktorý prispieva ku komplexnému prístupu k riadeniu migrácie, a preto sa má prijať na primeranom právnom základe, konkrétne na základe článku 78 ods. 2 písm. e) a článku 79 ods. 2 písm. c) Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) v súlade s riadnym legislatívnym postupom. 2.2.Variabilná geometria Írsko je viazané nariadením (EÚ) č. 604/2013, keďže oznámilo svoje želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní uvedeného nariadenia na základe Protokolu o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii (ZEÚ) a ZFEÚ. V súlade s uvedeným protokolom sa Írsko môže rozhodnúť zúčastniť sa na prijatí tohto návrhu. Túto možnosť má aj po prijatí tohto návrhu. Podľa Protokolu o postavení Dánska, ktorý je pripojený k ZEÚ a ZFEÚ, sa Dánsko nezúčastňuje na prijímaní opatrení Radou podľa hlavy V ZFEÚ (s výnimkou „opatrení vymedzujúcich tretie krajiny, ktorých štátni príslušníci musia mať pri prekročení vonkajších hraníc členských štátov víza, alebo opatrení týkajúcich sa jednotného formátu víz“). Keďže však Dánsko uplatňuje súčasné dublinské nariadenie na základe medzinárodnej dohody, ktorú uzavrelo s ES v roku 2006, oznámi v súlade s článkom 3 uvedenej dohody Komisii svoje rozhodnutie, či bude implementovať časti III, V a VII tohto nariadenia. 2.3.Vplyv návrhu na štáty pridružené k dublinskému systému, ktoré nie sú členmi EÚ Súbežne s pridružením viacerých štátov, ktoré nie sú členmi EÚ, k schengenskému acquis Únia uzavrela viacero dohôd o pridružení týchto krajín aj k dublinskému acquis/acquis Eurodac: – dohoda o pridružení Islandu a Nórska, uzavretá v roku 2001, – dohoda o pridružení Švajčiarska, uzavretá 28. februára 2008, – protokol o pridružení Lichtenštajnska, uzavretý 7. marca 2011. Na ustanovenie práv a povinností medzi Dánskom – ktoré je, ako už bolo uvedené, pridružené k dublinskému acquis/acquis Eurodac na základe medzinárodnej dohody – a uvedenými pridruženými krajinami sa medzi Úniou a pridruženými krajinami uzavreli ďalšie dva nástroje. V súlade s tromi uvedenými dohodami pridružené krajiny prijímajú bez výhrad dublinské acquis/acquis Eurodac a jeho vývoj. Nezúčastňujú sa na prijímaní žiadnych aktov, ktorými sa mení dublinské acquis alebo ktoré sú na ňom založené (teda vrátane tohto návrhu), ale sú povinné v stanovenej lehote po schválení takéhoto aktu Radou a Európskym parlamentom oznámiť Komisii svoje rozhodnutie, či prijímajú jeho obsah. Ak Nórsko, Island, Švajčiarsko alebo Lichtenštajnsko neprijmú akt, ktorým sa mení dublinské acquis/acquis Eurodac alebo ktorý je na ňom založený, príslušné dohody sa ukončia okrem prípadu, keď spoločný/zmiešaný výbor zriadený na základe dohôd rozhodne jednomyseľne inak. Navrhované nariadenie má širší rozsah pôsobnosti nad rámec predmetu uvedených dohôd, pričom stanovuje komplexný prístup založený na spoločnom rámci pre riadenie migrácie a súčasne zachováva základné ustanovenia týkajúce sa určenia zodpovednosti za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu, ktoré zostáva kľúčovou súčasťou nariadenia. Aby sa zabezpečilo zachovanie dohôd s Dánskom a pridruženými krajinami, ktoré upravujú ich účasť na dublinskom systéme, Dánsko, Nórsko, Island, Švajčiarsko a Lichtenštajnsko budú viazané len časťami III, V a VII tohto nariadenia, ak sa tento akt prijme.

2.4.Subsidiarita Hlava V ZFEÚ s názvom Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti prenáša určité právomoci v týchto záležitostiach na Európsku úniu. Tieto právomoci sa musia vykonávať v súlade s článkom 5 Zmluvy o Európskej únii, teda len vtedy a do tej miery, pokiaľ ciele zamýšľané touto činnosťou nemôžu uspokojivo dosiahnuť členské štáty, ale z dôvodov rozsahu alebo účinkov navrhovanej činnosti ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Európskej únie. Týmto návrhom sa zjednodušujú súčasné pravidlá stanovené v nariadení (EÚ) č. 604/2013 a jeho cieľom je zabezpečiť správne uplatňovanie týchto pravidiel, ktorým sa obmedzia neoprávnené pohyby štátnych príslušníkov tretích krajín medzi členskými štátmi, čo je problematika, ktorá má cezhraničný charakter. Tieto pravidlá sú doplnené novým mechanizmom solidarity, ktorým sa má zaviesť systém na riešenie situácií, keď členské štáty čelia migračnému tlaku. V rámci tohto prístupu sa takisto predpokladá začlenenie solidárnych opatrení uplatňovaných v prípade príchodov po pátracích a záchranných operáciách, aby sa poskytla podpora členským štátom, ktoré riešia výzvy súvisiace s takýmito príchodmi. Dosiahnutie týchto cieľov si vyžaduje opatrenia na úrovni EÚ, keďže sú zo svojej povahy cezhraničné. Je zrejmé, že opatreniami, ktoré prijímajú jednotlivé členské štáty, nemožno uspokojivo reagovať na potrebu spoločného prístupu EÚ k tomuto spoločnému problému. 2.5.Proporcionalita V súlade so zásadou proporcionality stanovenou v článku 5 Zmluvy o Európskej únii toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie jeho cieľov. Pokiaľ ide o komplexný prístup založený na spoločnom rámci, týmto nariadením sa stanovujú základné zásady takéhoto prístupu, ktoré sa opierajú o monitorovanie a štruktúru riadenia potrebné na jeho uplatňovanie. Vďaka zásadám integrovanej tvorby politík a zásadám, ktoré sa týkajú solidarity a spravodlivého rozdelenia zodpovednosti, členské štáty majú spoločný záujem, aby zabezpečili ucelené vykonávanie riadenia migrácie na úrovni EÚ. Uvedené ustanovenia neprekračujú rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa, ktorým je účinné riešenie situácie. Pokiaľ ide o zjednodušenie pravidiel na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu, navrhované zmeny sa obmedzujú na to, čo je potrebné na umožnenie účinného fungovania systému, a to pokiaľ ide o rýchlejší prístup žiadateľov ku konaniu o poskytnutí medzinárodnej ochrany, ako aj o schopnosť správnych orgánov členských štátov tento systém uplatňovať. Pokiaľ ide o zavedenie nového mechanizmu solidarity, v nariadení (EÚ) č. 604/2013 v jeho súčasnej podobe sa nestanovujú nástroje na riešenie situácií, keď členské štáty čelia migračnému tlaku. Okrem toho súčasné nariadenie nerieši osobitnú situáciu, ktorú predstavujú príchody po pátracích a záchranných operáciách. Ustanovenia týkajúce sa solidarity, ktoré zavádza tento návrh, by mali túto medzeru vyplniť. Uvedené ustanovenia neprekračujú rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa, ktorým je účinné riešenie situácie. 2.6.Výber nástroja Vzhľadom na to, že existujúci dublinský mechanizmus bol stanovený prostredníctvom nariadenia, rovnaký právny nástroj sa použije na zavedenie komplexného prístupu založeného na spoločnom rámci pre účinné riadenie migrácie, ktorým sa zjednodušuje dublinský mechanizmus a dopĺňa sa mechanizmom solidarity. 3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU Zhromažďovanie poznatkov o vykonávaní a uplatňovaní existujúcich právnych predpisov 3.1.Tvorba politík založená na dôkazoch Komisia vykonala analýzu situácie a jej výsledky sú podrobnejšie uvedené v pracovnom dokumente útvarov Komisie, ktorý je pripojený k novému paktu o migrácii a azyle a jeho legislatívnym a nelegislatívnym návrhom. Poukazuje na nedávny vývoj v oblasti riadenia migrácie a zdôrazňuje, že kľúčovými prvkami pre nový začiatok sú obnovenie reformy systému na určovanie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu a nový spôsob rozdelenia zaťaženia. V analýze sa zdôrazňuje, že napriek tomu, že počet neoprávnených príchodov do Únie sa od roku 2015, keď kríza vrcholila, výrazne znížil o 92 %, naďalej existuje niekoľko štrukturálnych výziev, v dôsledku ktorých sú azylové systémy, systémy prijímania a systémy návratu jednotlivých členských štátov pod tlakom. Medzi tieto výzvy patrí zvyšujúci sa podiel žiadateľov o medzinárodnú ochranu bez skutočných nárokov, ktorí pravdepodobne nezískajú ochranu v EÚ, čo vedie k zvýšeniu administratívneho zaťaženia a oneskoreniu pri poskytovaní ochrany pre tých, ktorí skutočne potrebujú ochranu, a takisto k pretrvávaniu fenoménu ďalšieho pohybu migrantov v rámci EÚ. Okrem toho sa musia zohľadniť výzvy, pred ktorými stoja členské štáty pri zaisťovaní bezpečnosti žiadateľov a svojich pracovníkov v podmienkach krízy spôsobenej ochorením COVID-19. Kým počet neoprávnených príchodov sa postupom času znížil, podiel migrantov prichádzajúcich z krajín s mierou uznaných žiadostí nižšou ako 20 % sa zvýšil z 13 % v roku 2015 na 55 % v roku 2018. Súčasne sa zvyšuje aj podiel zložitých prípadov, ktorých spracovanie s vyžaduje viac zdrojov, pretože príchod štátnych príslušníkov tretích krajín so zreteľnými potrebami v oblasti medzinárodnej ochrany v rokoch 2015 – 2016 čiastočne nahradili zmiešané príchody osôb so štátnymi príslušnosťami s väčšími rozdielmi v miere uznaných žiadostí. Okrem toho bez ohľadu na pokles neoprávnených príchodov v rámci celej EÚ počet žiadostí o medzinárodnú ochranu sa naďalej zvyšoval a je štvornásobne vyšší v porovnaní s počtom príchodov. Tento trend ukazuje, že sú žiadatelia, ktorí nepodajú žiadosť v členskom štáte prvého príchodu, podajú viacero žiadostí o medzinárodnú ochranu v rámci EÚ a že je potrebné reformovať súčasný dublinský systém. A napokon stále pretrvávajú výzvy týkajúce sa vylodenia po pátracích a záchranných operáciách. V roku 2019 polovicu všetkých neoprávnených príchodov po mori predstavovali vylodenia po pátracích a záchranných operáciách, čo vyvolalo osobitný tlak na určité členské štáty výlučne v dôsledku ich zemepisnej polohy. V analýze sa ďalej uvádza, že štátni príslušníci tretích krajín, ktorých žiadosti o medzinárodnú ochranu sa zamietli, predstavujú v EÚ každoročne približne 370 000 osôb, ktoré je potrebné nasmerovať do konania o návrate. Podľa štatistických údajov dostupných Komisii to predstavuje približne 80 % z celkového počtu rozhodnutí o návrate vydaných každý rok. Rastúci podiel žiadateľov o medzinárodnú ochranu, ktorí pravdepodobne nezískajú takúto ochranu v EÚ, vedie k zvýšeniu záťaže, pretože je potrebné spracovať nielen žiadosti, ale aj návrat neregulárnych migrantov, ktorí nikdy nepožiadali o medzinárodnú ochranu alebo ktorých žiadosti boli zamietnuté vrátane tých, ktoré boli zjavne nepodložené alebo neprípustné. To má prirodzene vplyv na rýchlosť priznania postavenia tým, ktorí skutočne potrebujú medzinárodnú ochranu. Analýza ukazuje, že koncepcia a vykonávanie európskej azylovej a migračnej politiky majú závažné štrukturálne nedostatky a slabé miesta. Azylové systémy a systémy návratu členských krajín zostávajú do veľkej miery neharmonizované, v dôsledku čoho vznikajú rozdiely v normách ochrany, postupy nie sú efektívne a podnecuje to k neoprávneným pohybom migrantov po Európe s cieľom nájsť lepšie podmienky prijímania a vyhliadky pre pobyt, čo má neželaný účinok na schengenský priestor. Na riadenie migrácie možno pozerať z pohľadu rôznych politických oblastí, pričom každá má vlastné ciele a aktérov. Každá oblasť politiky sa snaží riešiť jednotlivé výzvy bez zváženia, aký to bude mať vplyv na celkový rámec riadenia migrácie a ako to zapadá do komplexného rámca, ktorý je potrebný na to, aby sa prejavili výhody dobre riadeného systému. Celkovo sa v dôkazovom dokumente uznáva, že chýba integrovaná tvorba politík, ktorá spája rôzne politiky do koherentného celku. V dôkazovom dokumente sa ďalej zdôrazňuje, že to, že chýba udržateľný systém slúžiaci všetkým členským štátom, ovplyvňuje možnosť okamžite a skutočne reagovať na vonkajšie faktory. Konkrétne v rámci súčasného dublinského systému alebo v rámci CEAS všeobecne neexistuje štruktúrovaný mechanizmus solidarity, aj keď tlak na jednotlivé členské štáty sa môže do veľkej miery líšiť a môže sa náhle a nepredvídateľným spôsobom meniť.

Okrem toho chýbajúci koherentný prístup EÚ v čase medzi ukončením oprávneného pobytu v dôsledku zamietavého rozhodnutia o žiadosti o azyl a začatím konaní o návrate vrátane žiadosti o readmisiu do tretích krajín znižuje účinnosť celého systému riadenia migrácie. Okrem toho údaje sú nedostatočné alebo nespoľahlivé alebo sa zdroje údajov nevyužívajú dostatočne efektívne, aby poskytli úplný obraz. Kvantitatívne údaje poskytnuté v januári 2020 členskými štátmi týkajúce sa intenzity neoprávnených pohybov zaznamenaných v ich krajinách boli obmedzené; príspevky z devätnástich členských štátov namiesto toho poukázali na počet prijatých žiadostí o medzinárodnú ochranu a v niektorých prípadoch aj na počet prichádzajúcich/odchádzajúcich dožiadaní o odovzdanie v rámci dublinského konania. Tieto výzvy možno riešiť len zvýšením efektívnosti, komplexnosti a udržateľnosti európskeho azylového a migračného systému tým, že sa bude riadenie migrácie EÚ chápať ako súbor vzájomne prepojených politík založený na integrovanej tvorbe politík a na pravidlách, v ktorom účinnosť a nedostatky každej jednotlivej súčasti majú vplyv na systém ako celok. Analýza okrem toho upozorňuje na skutočnosť, že je potrebná širšia koncepcia solidarity. Táto koncepcia solidarity by mala mať povinný charakter, aby bolo možné predvídateľne a účinne reagovať na meniacu sa situáciu s rastúcim podielom zmiešaných migračných tokov do Únie a zabezpečiť spravodlivé rozdelenie zodpovednosti v súlade so zmluvou. Vzájomné poskytovanie podpory medzi členskými štátmi je potrebné nielen vo forme premiestnenia žiadateľov, ktorí nie sú účastníkmi konania na hraniciach, ale aj v určitých prípadoch iných skupín, ako sú žiadatelia, ktorí sú v konaní na hraniciach, a takisto osoby pod medzinárodnou ochranou. Členské štáty by takisto mali mať možnosť využívať solidaritu v oblasti návratu, aby lepšie dokázali riadiť zvyšujúci sa podiel zmiešaných migračných tokov. Dôkazy ďalej naznačujú, že solidarita medzi členskými štátmi poskytnutá formou príspevkov na budovanie kapacít a iných oblastí podpory sa ukázala ako účinná pri poskytovaní pomoci členským štátom, ktoré čelia migračnému tlaku. Skúsenosti získané z predchádzajúcich a prebiehajúcich systémov solidarity ukazujú, že v kontexte vylodení po pátracích a záchranných operáciách by mala byť solidarita k dispozícii neustále. V dôkazovom dokumente sa takisto zdôrazňuje, že migračný tlak vyplýva z rôznych faktorov a mal by sa posudzovať podľa viacerých kritérií, ktoré presahujú oblasť azylu a pokrývajú migračnú situáciu členských štátov, ako aj EÚ ako celku (celkové kvalitatívne hodnotenie). Okrem toho sa v určitých prípadoch preukázala účinnosť podpory správneho fungovania azylových systémov, systémov prijímania a systémov návratu, ako aj riadenia hraníc. V určitých prípadoch by niektorým členským štátom mohla skutočne pomôcť aj vzájomná podpora medzi členskými štátmi a podpora na úrovni EÚ s cieľom zlepšiť a posilniť vzťahy s určitými tretími krajinami, najmä vo vzťahu k readmisii. A napokon sa v dôkazovom dokumente zdôrazňuje potreba zjednodušených a efektívnejších pravidiel pre postup na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu. Výzvy, ktoré sa týkajú súčasného dublinského systému pravidiel v oblasti zodpovednosti, sa v novom návrhu riešia prostredníctvom viacerých opatrení. Niektoré z nich boli navrhnuté už v roku 2016 a niektoré vychádzajú zo súčasných dublinských pravidiel. Je takisto potrebné upraviť zodpovednosť členských štátov za migráciu tak, aby sa zohľadnila nová situácia a aby bola spravodlivo rozdelená z hľadiska širšieho rámca pre riadenie migrácie. Sú potrebné spoločné pravidlá toho, ako zvládnuť zmiešané migračné toky buď pri príchode, alebo pri zadržaní štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa vyhli kontrolám na vonkajších hraniciach, vo vnútrozemí, aby sa stanovila ich identita a takisto aby sa vykonali kontroly zdravotného stavu a bezpečnostné kontroly, pričom sa vychádza z postupov, ktoré sa už vypracovali v rámci prístupu založeného na hotspotoch. Ďalšia a rozsiahlejšia podpora by sa mala poskytnúť prostredníctvom agentúr EÚ a z finančných prostriedkov EÚ v rámci pomoci členským štátom pri poskytovaní solidárnych príspevkov, ktoré budú musieť poskytnúť, a pri riadení ich rôznej zodpovednosti za migračné toky. 3.2.Hodnotenia ex post/kontroly vhodnosti existujúcich právnych predpisov Komisia v súlade so svojím záväzkom uvedeným v európskej migračnej agende zadala v roku 2016 vypracovanie externých štúdií, ktoré sa týkajú hodnotenia dublinského systému. V rámci hodnotenia sa nariadenie Dublin III posudzovalo z hľadiska účinnosti, efektívnosti, súdržnosti a prínosu zapojenia EÚ. Skúmalo sa, do akej miery nariadenie plní svoje ciele, širšie politické potreby EÚ a potreby cieľových zainteresovaných strán. Súčasťou hodnotenia bola hĺbková štúdia týkajúca sa praktického vykonávania nariadenia Dublin III v členských štátoch. Hlavné zistenia sú zhrnuté ďalej a podrobnejšie sú uvedené v pracovnom dokumente útvarov Komisie, ktorý je pripojený k novému paktu a jeho návrhom. Okrem toho Európsky parlament požiadal vo februári 2020 Európsku radu pre utečencov a emigrantov (European Council on Refugees and Exiles – ECRE), aby vypracovala štúdiu o dublinskom nariadení o žiadostiach o medzinárodnú ochranu. Význam nariadenia Dublin III Základným kameňom acquis EÚ v oblasti azylu je systém určovania, ktorý členský štát je zodpovedný za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu, a jeho ciele zostávajú v platnosti. Nástroj EÚ, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie zodpovedného členského štátu, bude mať zásadný význam, pokiaľ budú v rámci Únie existovať samostatné vnútroštátne azylové systémy. Bez takéhoto nástroja by sa členské štáty museli spoliehať na dohody ad hoc, ako to bolo v období pred prijatím dublinského nariadenia, v dôsledku čoho by určenie zodpovednosti medzi členskými štátmi bolo mimoriadne zložité. V rámci hodnotenia sa dospelo k záveru, že žiadny vnútroštátny alebo dvojstranný nástroj nemôže zaistiť ten istý celkový účinok, čo by mohlo viesť k neposudzovaniu žiadostí o medzinárodnú ochranu, ktoré nepatria jednoznačne do právomoci konkrétneho členského štátu. Názory sa rozchádzali, pokiaľ ide o skutočný účinok nariadenia, ktoré by malo žiadateľom zaistiť rýchly prístup ku konaniam o azyle a viesť k dlhodobej stratégii odrádzajúcej žiadateľov od podávania viacerých žiadostí. Zvýšila by sa tak účinnosť azylového systému, pretože by sa predchádzalo jeho zneužívaniu a dosiahlo by sa zníženie celkových nákladov. Nedávna štúdia Európskeho parlamentu takisto potvrdzuje, že je potrebný systém, v ktorom je jeden členský štát zodpovedný za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu na základe spoločných kritérií a súvisiacich dôkazných požiadaviek, bez ohľadu na jeho súčasné nedostatky. Vykonávanie nariadenia Najzávažnejší problém, na ktorý poukázala externá štúdia zadaná Komisiou, ktorý takisto potvrdili členské štáty a zainteresované strany v rámci konzultácií vykonaných, odkedy Komisia v roku 2016 prijala svoj návrh, bolo chýbajúce konzistentné a správne vykonávanie v jednotlivých členských štátoch. Dospelo sa takisto k záveru, že koncepcia nariadenia Dublin III má viacero nedostatkov, ktoré komplikujú dosahovanie jeho hlavných cieľov. Hierarchia kritérií stanovených v nariadení Dublin III nezohľadňuje skutočnosť, ktorej čelia migračné systémy členských štátov, ani sa nezameriava na dosiahnutie rovnováhy, pokiaľ ide o vynakladané úsilie. Spôsob určovania zodpovednosti spomaľuje prístup ku konaniu o azyle. V rámci súčasného systému môžu byť žiadatelia nútení čakať až 10 mesiacov (v prípade dožiadaní o „prijatie späť“) alebo 11 mesiacov (v prípade dožiadaní o „prevzatie“), kým sa začne konanie na posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu. To sťažuje dosiahnutie cieľa systému zaručiť žiadateľom rýchly prístup ku konaniu o azyle. Okrem toho spoločným problémom v rámci EÚ zostáva podávanie viacerých žiadostí o medzinárodnú ochranu. V roku 2019 podalo 32 % žiadateľov už predtým žiadosti v iných štátoch. To naznačuje, že nariadenie malo len malý alebo nemalo žiadny vplyv na dosiahnutie cieľa zabrániť žiadateľom, aby podávali viaceré žiadosti, a tak obmedziť neoprávnené pohyby. Je takisto zrejmé, že nariadenie Dublin III nebolo navrhnuté, aby riešilo situácie migračného tlaku alebo spravodlivé rozdelenie zodpovednosti v rámci členských štátov. Nezohľadňuje ani situáciu riadenia migrácie v prípade zmiešaných migračných tokov a následného tlaku, ktorý tieto toky vyvíjanú na migračné systémy členských štátov. 3.3.Konzultácie so zainteresovanými stranami Politický profil migrácie za posledné roky a rokovania o návrhoch z roku 2016 znamenajú, že sa už uskutočnila široká a podrobná diskusia o témach, ktorých sa týka toto nariadenie. Komisia okrem toho konzultovala nový pakt o migrácii a azyle s Európskym parlamentom, členskými štátmi a so zainteresovanými stranami pri viacerých príležitostiach s cieľom zistiť ich názor. Pozornosť sa konkrétne zamerala na spoluprácu s Európskym parlamentom, ktorý opakovane zdôraznil dôležitosť celostného prístupu k udržateľnej azylovej a migračnej politike. Potreba celostného prístupu k migrácii bola zdôraznená aj v pozičných dokumentoch, ktoré predložili viaceré politické skupiny v Európskom parlamente, a všeobecne sa volalo po rýchlom dokončení rokovaní o návrhoch týkajúcich sa migrácie a azylu. Európsky parlament vyjadril názor, že pri celostnom prístupe k migrácii by sa mal vziať do úvahy vonkajší rozmer EÚ, schopnosť riešiť základné príčiny migrácie a vybudovať nové partnerstvá s tretími krajinami, stabilný pátrací a záchranný mechanizmus a malo by sa podporiť presídľovanie, legálne možnosti migrácie a integračné opatrenia.

Európsky parlament takisto vyzval na vytvorenie systému povinnej solidarity, ktorý zahŕňa premiestnenie, a potrebu dlhodobých riešení a silnej solidarity vo vzťahu k azylovým opatreniam. Táto potreba sa prejavila aj v kontexte pandémie koronavírusu, aby sa predišlo humanitárnym krízam. Komisia viedla nepretržité rokovania so všetkými členskými štátmi pred začatím práce na novom pakte o migrácii a azyle a následne aj počas jeho prípravy. Členské štáty chápali potrebu pokroku pri odstraňovaní nedostatkov súčasného systému, potrebu nového systému spravodlivého rozdelenia zodpovednosti, do ktorého by povinne prispievali všetky členské štáty, potrebu silnej ochrany hraníc, dôležitosť vonkajšieho rozmeru migrácie a potrebu zlepšenia návratov. Členské štáty počas konzultačnej fázy privítali zámer Komisie nájsť nové formy solidarity, napríklad prostredníctvom sponzorstva návratov. Súbežne s tým rumunské, fínske, chorvátske a nemecké predsedníctvo uskutočnili výmeny strategických a technických informácií o budúcnosti rôznych aspektov migračnej politiky, ktoré ešte viac zdôrazňujú tieto body. V rámci niekoľkých fór Rady organizovaných počas fínskeho predsedníctva vrátane konferencie Tampere 2.0, ktorá sa konala 24. – 25. októbra 2019 v Helsinkách, a Salzburského fóra, ktoré sa konalo 6. – 7. novembra 2019 vo Viedni, členské štáty privítali zámer Európskej komisie obnoviť dublinskú reformu s cieľom nájsť nové formy solidarity, do ktorých môžu zmysluplne prispievať všetky členské štáty. Členské štáty zdôraznili, že solidárne opatrenia by mali ísť ruka v ruke s opatreniami v oblasti zodpovednosti. Okrem toho poukázali na naliehavú potrebu bojovať proti neoprávneným pohybom v rámci EÚ, ako aj vynútiť návrat v prípade osôb, ktoré nepotrebujú medzinárodnú ochranu. Komisia zohľadnila aj viaceré odporúčania vnútroštátnych a miestnych orgánov, mimovládnych a medzinárodných organizácií ako UNHCR a IOM, ako aj odborných zoskupení a zástupcov akademickej obce o novom začiatku a riešeniach súčasných migračných výziev v súlade s normami v oblasti ľudských práv. Podľa nich by sa v rámci nového začiatku reformy mali prehodnotiť určité pravidlá určovania zodpovednosti a mal by sa zabezpečiť mechanizmus povinnej solidarity aj pre osoby vylodené po pátracích a záchranných operáciách. Mimovládne organizácie presadzujú aj spoločný výklad zodpovednosti medzi členskými štátmi a vyzvali na prepracovanie dublinských pravidiel tak, aby zahŕňali trvalejší mechanizmus premiestňovania. Komisia zohľadnila aj názory zainteresovaných strán na potrebu vytvoriť komplexný prístup k riadeniu migrácie prostredníctvom celostného prístupu k migrácii a azylu. Zainteresované strany, s ktorými sa uskutočnila konzultácia, vyjadrili svoje názory na to, ako vypracovať novú zásadu solidarity a spravodlivého rozdelenia zodpovednosti, a vo všeobecnosti privítali zámer Komisie obnoviť reformu dublinského nariadenia s cieľom nájsť nové formy solidarity. Komisárka Johanssonová takisto viedla pri viacerých príležitostiach cielené konzultácie s organizáciami občianskej spoločnosti, príslušnými miestnymi mimovládnymi organizáciami v členských štátoch, ako aj so sociálnymi a ekonomickými partnermi. V rámci tohto konzultačného procesu boli osobitné odporúčania zamerané na spoločný prístup k špecifickým štandardom, ktoré sa týkajú detí, v nadväznosti na oznámenie z roku 2017 o migrujúcich deťoch, a na potrebu vytvoriť systém, ktorý je spravodlivý a zabezpečuje ochranu základných práv. Komisia takisto zohľadnila príspevky a štúdie Európskej migračnej siete, ktoré sa realizovali na jej podnet a ktorých výsledkom je viacero odborných štúdií a ad hoc prieskumov v posledných rokoch. 3.4.Základné práva Tento návrh je plne v súlade so základnými právami a všeobecnými zásadami Únie, ako aj s medzinárodným právom. Najmä lepšie informovanie žiadateľov o uplatňovaní tohto nariadenia a ich právach a povinnostiach na jednej strane umožní lepšie tieto práva chrániť a na strane druhej prispeje k zníženiu úrovne neoprávnených pohybov, keďže žiadatelia o azyl budú viac naklonení rešpektovať pravidlá systému. Zvýši sa účinnosť práva na súdny prostriedok nápravy vymedzením rozsahu odvolania a stanovením cieľa, aby súdy alebo tribunály rozhodli v rámci harmonizovanej lehoty. O žiadosti o odkladný účinok sa musí rozhodnúť v rámci harmonizovanej lehoty. Posilní sa právo na slobodu a voľný pohyb skrátením lehôt, počas ktorých môže byť osoba zaistená, a to vo výnimočnom prípade uvedenom v nariadení a len v súlade so zásadou nevyhnutnosti a primeranosti. Posilní sa rešpektovanie súkromného a rodinného života, a to najmä rozšírením rozsahu pôsobnosti nariadenia, aby zahŕňalo súrodencov a rodiny, ktoré vznikli v krajinách tranzitu. Posilňujú sa aj práva maloletých osôb bez sprievodu lepším vymedzením vykonávania zásady najlepšieho záujmu dieťaťa a vytvorením mechanizmu na určenie záujmu dieťaťa, ktorý sa použije za všetkých okolností, keď má dôjsť k odovzdaniu maloletej osoby. Upravuje sa aj lehota na zaslanie dožiadania o prevzatie tak, aby sa zohľadnila komplexnosť prípadov, ktoré sa týkajú pátrania po rodinných príslušníkoch a zlúčenia rodiny. Pravidlá týkajúce sa dokazovania sa zjednodušili, aby sa zabezpečilo rýchle určenie zodpovednosti a ďalej sa posilnilo právo na celistvosť rodiny. Rovnako sa bude musieť vždy uprednostniť premiestnenie maloletých osôb bez sprievodu a členské štáty dostanú v týchto prípadoch vyššie finančné stimuly vo forme príspevku. Aby sa zabránilo neoprávneným pohybom, návrh obmedzuje právo na materiálne podmienky prijímania v členskom štáte, v ktorom je žiadateľ povinný zdržiavať sa, s tou výnimkou, že všetky členské štáty sú povinné zabezpečiť životnú úroveň v súlade s právom Únie vrátane Charty základných práv EÚ a medzinárodných záväzkov. 4.VPLYV NA ROZPOČET Celkové finančné zdroje potrebné na podporu vykonávania tohto návrhu na roky 2021 – 2027 dosahujú sumu 1 113,5 milióna EUR. Pokrylo by to prevádzkové náklady vrátane nákladov na odovzdanie vo forme jednorazových platieb za odovzdania na základe tohto navrhovaného nariadenia a za odovzdania v súvislosti s premiestnením v kontexte ustanovení o solidarite, ktoré sa týkajú premiestnenia žiadateľov o medzinárodnú ochranu, osôb, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana a štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členského štátu. Vyššie finančné stimuly sa predpokladajú za premiestnenie maloletých osôb bez sprievodu. Finančné potreby sú kompatibilné so súčasným viacročným finančným rámcom a zahŕňajú využitie špeciálnych nástrojov, ako sa stanovuje v nariadení Rady (EÚ, Euratom) č. 1311/2013. 5.PODROBNÉ VYSVETLENIE KONKRÉTNYCH USTANOVENÍ NÁVRHU Týmto nariadením sa stanovuje spoločný rámec, ktorým sa má uznať, že výzve, ktorou sú v Únii neoprávnené príchody migrantov, by nemali čeliť jednotlivé členské štáty samotné, ale Únia ako celok. Nariadenie prispieva ku komplexnému prístupu podporou integrovanej tvorby politík v rámci jeho pôsobnosti.

Návrh zachováva väzbu medzi zodpovednosťou v oblasti azylu a dodržiavaním povinností týkajúcich sa ochrany vonkajších hraníc členskými štátmi, pričom sa zohľadňujú medzinárodné záväzky v oblasti vykonávania pátracích a záchranných operácií s výhradou výnimiek, ktorých cieľom je chrániť celistvosť rodiny a záujem dieťaťa. Súčasné kritériá na určenie zodpovednosti sú v zásade zachované, ale navrhujú sa cielené zmeny, najmä v záujme posilnenia celistvosti rodiny rozšírením vymedzenia pojmu rodinný príslušník, objasnením zodpovednosti členského štátu po pátracích a záchranných operáciách a zavedením nového kritéria, ktoré sa týka vlastníctva diplomov o vzdelaní. Hlavné vykonané zmeny sa zameriavajú na jednej strane na zlepšenie efektívnosti systému, najmä posilnením zodpovednosti konkrétneho členského štátu za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu po tom, ako už bola táto zodpovednosť raz určená. Na druhej strane zmeny slúžia na obmedzenie neoprávnených pohybov, predovšetkým vypustením určitých ustanovení o zániku zodpovednosti alebo jej presune medzi členskými štátmi. Systém dopĺňa nový prístup k solidarite založený na rámci, ktorý umožňuje posúdiť v reálnom čase situáciu v členských štátoch a EÚ. Okrem toho sa stanovujú procesné pravidlá s cieľom uľahčiť premiestnenie a sponzorstvo návratov ako prostriedkov solidarity. 5.1.Stanovenie spoločného rámca založeného na komplexnom prístupe k riadeniu migrácie Na účely vykonávania spoločného rámca návrh stanovuje viaceré zásady, ktorými by sa malo riadiť vykonávanie riadenia migrácie vrátane potreby integrovanej tvorby politík a zabezpečenia zásady solidarity a spravodlivého rozdelenia zodpovednosti. Stanovuje sa štruktúra riadenia, v rámci ktorej budú mať členské štáty zavedené vnútroštátne stratégie týkajúce sa vykonávania tohto rámca vrátane stratégií v oblasti plánovania pre prípad nepredvídaných udalostí, aby sa zabránilo vzniku migračného tlaku, a takisto v oblasti monitorovania základných práv. Tieto stratégie prispejú k novej európskej stratégii v oblasti vykonávania rôznych prvkov, ktoré zahŕňajú komplexný prístup, a stanovia strategický prístup k riadeniu migrácie na úrovni Únie, čím umožnia orientáciu na budúcnosť vo vzťahu k rizikám a možnostiam, ktoré patria k riadeniu migrácie, a hľadanie ich najlepšieho riešenia. Komisia bude každoročne zverejňovať správu o riadení migrácie, ktorá bude obsahovať krátkodobú prognózu vývoja migračnej situácie a umožní včas reagovať na vznikajúce trendy v oblasti migrácie a na ohlasy na výsledky monitorovacieho rámca. Tento rámec bude dopĺňať systém pravidelného monitorovania situácie v oblasti migrácie prostredníctvom situačných správ Komisie. Toto úsilie budú podporovať činnosti vykonávané v rámci koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie, najmä činnosti v oblasti monitorovania a predkladania správ stanovené v danej koncepcii. 5.2.Mechanizmus solidarity ·Solidárne opatrenia, ktoré budú členské štáty povinné zabezpečiť v situáciách migračného tlaku Zavádza sa nový mechanizmus, ktorý dokáže zabezpečiť solidaritu potrebnú na riešenie migračného tlaku. Mechanizmus solidarity je navrhnutý ako flexibilný, takže ho možno uplatniť v situáciách s rôznymi migračnými tokmi a skutočnosťami. Solidárne príspevky, ktoré budú členské štáty povinné poskytnúť, zahŕňajú buď premiestnenie, alebo sponzorstvo návratov, a existuje aj možnosť prispieť k opatreniam zameraným na posilnenie kapacity členských štátov v oblasti azylu, príjmu a návratu a vo vzťahu k vonkajšiemu rozmeru. Členské štáty budú povinné prispieť vo forme podielu vypočítaného na základe distribučného kľúča založeného na 50 % HDP a 50 % obyvateľstva. Podiel benefitujúceho členského štátu sa zahrnie do distribučného kľúča, aby sa zabezpečilo, že všetky členské štáty uplatňujú zásadu spravodlivého rozdelenia zodpovednosti. Premiestnenie Navrhovaný rozsah premiestnenia zahŕňa žiadateľov o medzinárodnú ochranu, na ktorých sa nevzťahuje konanie na hraniciach podľa nariadenia (EÚ) XXX/XXX [nariadenie o konaní o azyle]. Všetky zmysluplné väzby medzi osobou, ktorá má byť premiestnená, a členským štátom premiestnenia sú zapracované ako procesný prvok. V prípadoch migračného tlaku bude premiestnenie zahŕňať aj osoby, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana, až do obdobia troch rokov, odkedy sa takýmto osobám táto ochrana poskytla. Sponzorstvo návratov Navrhované nariadenie umožňuje členským štátom rozhodnúť sa pre poskytnutie solidárneho príspevku vo forme sponzorstva návratov. V rámci sponzorstva návratov sa členský štát zaväzuje podporiť členský štát vystavený migračnému tlaku tým, že v úzkej súčinnosti s ním vykoná činnosti potrebné na návrat jednotlivo identifikovaných štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členského štátu benefitujúceho z povinného solidárneho opatrenia, z územia tohto štátu. Na tento účel by sponzorujúci členský štát napríklad poskytol poradenstvo v oblasti návratu a reintegrácie štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členského štátu, pomohol pri dobrovoľnom návrate a reintegrácii neregulárnych migrantov prostredníctvom svojho programu a zdrojov, viedol alebo podporil politický dialóg s tretími krajinami v záujme uľahčenia readmisie neregulárnych migrantov, ktorí sa nachádzajú v benefitujúcom členskom štáte, a zabezpečil doručenie platného cestovného dokladu. Ak sa však tieto snahy po ôsmich mesiacoch ukážu ako neužitočné, dotknuté osoby by boli odovzdané sponzorujúcemu členskému štátu, ktorý by pokračoval by v úsilí o ich návrat v súlade so smernicou o návrate 2008/115/ES. Činnosti zahrnuté do sponzorstva návratov dopĺňajú činnosti, ktoré vykonáva Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž, a zahŕňajú najmä tie, ktoré agentúra nemôže vykonávať na základe svojho mandátu (napr. ponuka diplomatickej podpory benefitujúcemu členskému štátu vo vzťahoch s tretími krajinami). Keď členské štáty uvedú, že vykonajú sponzorstvo návratov, uvedú aj štátne príslušnosti tretích krajín, v prípade ktorých chcú podporiť návrat: týmto sa má zabezpečiť, že sa sponzorstvo využíva na návrat štátnych príslušníkov tretích krajín, pre ktorých môžu byť dotknuté členské štáty prínosom. ·Solidárne opatrenia po vylodeniach z pátracích a záchranných operácií V každoročnej správe o riadení migrácie budú uvedené krátkodobé prognózy očakávané na všetkých trasách pre vylodenia po takýchto operáciách a stanovená solidárna reakcia, ktorá by bola potrebná, aby prispela k uspokojeniu potrieb členských štátov vylodenia týkajúcich sa premiestnenia žiadateľov, ktorí nie sú účastníkmi konania na hraniciach, alebo aj kapacitných potrieb dotknutých členských štátov. V správe bude takisto uvedený podiel požadovaných solidárnych opatrení pre každý členský štát a vymedzený celkový počet štátnych príslušníkov tretích krajín, na ktorých sa vzťahujú solidárne opatrenia. Ostatné členské štáty môžu potom uviesť, ktorý druh solidárneho opatrenia zamýšľajú vykonať buď prostredníctvom premiestnenia žiadateľov, alebo prostredníctvom opatrení v oblasti posilnenia kapacít alebo vonkajšieho rozmeru. Keď sú príspevky členských štátov dostatočné, Komisia prijme vykonávací akt, ktorým sa stanoví rezerva solidarity, aby poskytla podporu pri riešení výziev, ktorým čelí členský štát vylodenia. Keď zamýšľané opatrenia členských štátov nie sú dostatočné pre potreby uvedené v správe o riadení migrácie, Komisia prijme vykonávací akt, ktorým sa stanovia podiely každého členského štátu podľa distribučného kľúča pre premiestnenie. Keď členské štáty uviedli, že majú v úmysle vykonať opatrenia v oblasti kapacity alebo vonkajšieho rozmeru, Komisia stanoví opatrenia vo vykonávacom akte. Ak však zámery členských štátov prijať opatrenia v oblasti kapacity alebo vonkajšieho rozmeru presiahnu 30 % požadovaného počtu osôb, ktoré majú byť premiestnené, Komisia zabezpečí, aby členské štáty museli prispieť polovicou svojho podielu na premiestnenie. V takých prípadoch si členské štáty môžu vybrať aj možnosť, že prispejú prostredníctvom sponzorstva návratov. Počas roka, v ktorom dochádza k vylodeniam, Komisia využije rezervu a pripraví zoznamy na rozdelenie osôb, ktoré majú byť premiestnené, do prispievajúcich členských štátov z každého vylodenia alebo skupiny vylodení. V prípade rizika, že rezervy solidarity nebudú dostatočné v dôsledku rastúceho počtu vylodení, Komisia zmení vykonávací akt, pričom stanoví ďalšiu hodnotu stanovených opatrení na premiestnenie pre konkrétny benefitujúci členský štát alebo benefitujúce členské štáty, ktorá by mala byť najviac 50 % hodnoty stanovenej vo vykonávacích aktoch. Okrem toho v prípade rizika, že sa členský štát vylodenia dostane do migračného tlaku, sa môže jeho rezerva solidarity použiť na rýchle premiestnenie osôb, kým nebude prijatý vykonávací akt stanovený pre situácie migračného tlaku. Na tento účel sa môžu použiť aj rezervy iných členských štátov vylodenia, pokiaľ to nenarúša fungovanie ich rezervy. Keď je v správe o riadení migrácie uvedené, že členské štáty čelia konkrétnym výzvam v dôsledku toho, že sú na ich území prítomní štátni príslušníci tretích krajín, ktorí sú žiadateľmi o medzinárodnú ochranu a sú zraniteľní, môže sa rezerva solidarity použiť aj na rýchle premiestnenie takýchto osôb bez ohľadu na to, ako prešli cez vonkajšie hranice.

Povinná solidarita v situáciách migračného tlaku Posúdenie migračného tlaku a solidárna reakcia Keď členský štát informoval Komisiu, že sa považuje za štát vystavený migračnému tlaku vrátane rizika tlaku v dôsledku veľkého počtu príchodov, ktoré zahŕňa aj prípady, keď sú tieto príchody výsledkom pátracích a záchranných operácií, Komisia posúdi situáciu, pričom zohľadní konkrétnu situáciu prevládajúcu v členskom štáte na základe niekoľkých kritérií a dostupných informácií vrátane informácií zhromaždených v rámci koncepcie pripravenosti a krízového riadenia v oblasti migrácie. Keď posúdenie ukáže, že členský štát je pod migračným tlakom, Komisia zistí celkové potreby členského štátu a stanoví primerané opatrenia potrebné na riešenie situácie a všetky ostatné členské štáty prispejú prostredníctvom opatrení na premiestnenie alebo sponzorstvo návratov alebo kombinácie takýchto oparení. Keď je členský štát sám benefitujúcim členským štátom, nie je povinný prispieť na solidaritu. Členské štáty uvedú druh príspevkov, ktoré poskytnú, v plánoch solidárnej reakcie, ktoré zašlú Komisii. Okrem toho, keď je v správe o migračnom tlaku uvedená potreba iných solidárnych opatrení, ktorých cieľom je posilnenie kapacity v oblasti azylu, prijímania alebo návratu alebo opatrení v oblasti vonkajšieho rozmeru s cieľom riešiť migračné toky, prispievajúce členské štáty môžu uviesť takéto opatrenia vo svojich plánoch solidárnej reakcie namiesto premiestnenia alebo sponzorstva návratov. Takéto opatrenia by mohli mať rôzne formy vrátane pomoci so zavedením vyššej prijímacej kapacity vrátane infraštruktúry alebo iných systémov na zlepšenie podmienok prijatia žiadateľov o azyl. Mohli by zahŕňať aj financovanie zamerané na riadenie azylovej a migračnej situácie v osobitnej tretej krajine, v ktorej sa vytvárajú konkréte migračné toky do členského štátu. V oblasti návratu by takéto opatrenia mohli zahŕňať napríklad finančnú alebo inú pomoc zameranú na infraštruktúru a zariadenia, ktoré môžu byť potrebné na vykonávanie návratov alebo poskytnutie materiálnych alebo dopravných prostriedkov na vykonávanie takýchto operácií. Keď Komisia posúdi, že sú tieto príspevky primerané podielu členského štátu a v súlade s cieľmi stanovenými vo Fonde pre azyl a migráciu, budú uvedené vo vykonávacom akte. Ak však zámery členských štátov týkajúce sa prijatia opatrení v oblasti kapacity alebo vonkajšieho rozmeru presiahnu 30 % požadovaného počtu osôb, ktoré majú byť premiestnené alebo sa na ne má vzťahovať sponzorstvo návratov, Komisia zabezpečí, aby tieto členské štáty museli prispieť polovicou svojho podielu na tieto opatrenia. Členský štát môže takisto požiadať o zníženie svojho podielu, keď môže preukázať, že v priebehu predchádzajúcich piatich rokov bol zodpovedný za žiadosti o medzinárodnú ochranu, ktorých počet presahuje dvojnásobok priemeru EÚ na obyvateľa, a môže požiadať o odpočítanie 10 % svojho podielu. Odpočítaná časť podielu sa potom primerane rozdelí medzi ostatné členské štáty. Vykonávacie akty Komisie o solidárnych opatreniach Komisia do dvoch týždňov od predloženia plánov solidárnej reakcie prijme vykonávací akt, ktorým sa stanovia solidárne opatrenia, ktoré majú prijať členské štáty v prospech členského štátu vystaveného migračnému tlaku. Vo vykonávacom akte sa stanoví celkový počet osôb, ktoré sa majú premiestniť a/alebo sa na ne má vzťahovať sponzorstvo návratov, pričom sa zohľadní kapacita a potreby benefitujúceho členského štátu v oblasti azylu a návratu uvedené v posúdení a vymedzí sa podiel každého členského štátu na základe distribučného kľúča upraveného v súlade s požiadavkami členských štátov, ktoré preukázali, že majú nárok na odpočítanie. Stanovia sa v ňom aj opatrenia v oblasti budovania kapacít, prevádzkovej podpory alebo opatrenia týkajúce sa vonkajšieho rozmeru, ktoré má prijať prispievajúci členský štát namiesto premiestnenia alebo sponzorstva návratov. Vykonávací akt sa prijme podľa článku 8 nariadenia (EÚ) č. 182/2011, na základe ktorého má Komisia z riadne odôvodnených vážnych a naliehavých dôvodov v dôsledku situácie migračného tlaku v benefitujúcich členských štátoch právomoc prijímať okamžite uplatniteľné vykonávacie akty, ktoré zostanú v platnosti počas obdobia nie dlhšieho ako jeden rok. ·Všeobecné ustanovenia o solidarite Fórum solidarity V situáciách migračného tlaku, keď solidárne príspevky, ktoré uviedli členské štáty v plánoch solidárnej reakcie, nezodpovedajú potrebám uvedeným v posúdení migračného tlaku, Komisia zvolá fórum solidarity, ktoré členským štátom poskytne možnosť upraviť kategóriu svojich príspevkov v svojich plánoch solidárnej reakcie. Keď plánované solidárne príspevky nie sú dostatočné na zabezpečenie efektívneho fungovania solidárnej podpory pre vylodenia po pátracích a záchranných operáciách, Komisia zvolá fórum solidarity predtým, ako prijme dodatočný vykonávací akt uvedený v danom článku. Iné formy solidarity Členský štát môže kedykoľvek požiadať o dobrovoľnú solidárnu podporu od iných členských štátov. Ktorýkoľvek členský štát môže poskytnúť dobrovoľné príspevky v prospech tohto členského štátu vrátane príspevku vo forme premiestnenia žiadateľov o medzinárodnú ochranu, na ktorých sa vzťahuje konanie na hraniciach v súlade s nariadením (EÚ) XXX/XXX [nariadenie o konaní na hraniciach] alebo štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členského štátu. Členské štáty môžu okrem toho na dobrovoľnej báze poskytnúť príspevky určené na posilnenie kapacity členských štátov v oblasti azylu, prijímania a návratu a v rámci vonkajšieho rozmeru. Členské štáty, ktoré prispeli alebo plánujú prispieť vo forme solidárnych opatrení, budú informovať Komisiu predložením plánu solidárnej podpory, ktorý tvorí prílohu k tomuto návrhu. Keď takéto dobrovoľné príspevky zodpovedajú opatreniam stanoveným vo vykonávacom akte o migračnom tlaku, úroveň príspevkov členských štátov sa odpočíta z podielu uvedeného vo vykonávacom akte. Postup premiestnenia Navrhované nariadenie stanovuje postupy, ktoré sa majú vykonávať pred premiestnením a po ňom, a povinnosti benefitujúceho členského štátu aj členského štátu premiestnenia. Medzi povinnosti benefitujúceho členského štátu patria povinnosti uvedené v ustanoveniach týkajúcich sa identifikácie a registrácie dotknutých osôb na účely premiestnenia a povinnosť uistiť sa, že dotknutá osoba nepredstavuje ohrozenie národnej bezpečnosti ani verejného poriadku. Keď benefitujúci členský štát dospeje k záveru, že dotknutá osoba predstavuje takéto bezpečnostné riziko, táto osoba sa nepremiestni. Keď je osoba, ktorá sa má premiestniť, žiadateľom, benefitujúci členský štát musí pred uplatnením postupu premiestnenia predovšetkým posúdiť aj to, či on sám nemôže byť určený ako zodpovedný členský štát podľa kritérií súvisiacich so zlúčením rodiny alebo pobytom/vízom, pretože takéto osoby by mali silnú väzbu na benefitujúci členský štát a nemali by sa premiestniť inam. Medzi povinnosti členského štátu premiestnenia patrí povinnosť premiestniť osobu, ktorá nepredstavuje ohrozenie národnej bezpečnosti ani verejného poriadku, a v prípade, že daná osoba podala žiadosť, vykonať postup na určenie zodpovedného členského štátu, ak sa takýto postup nevykonal v benefitujúcom členskom štáte. Keď ide o osobu, ktorej sa poskytla medzinárodná ochrana, členský štát premiestnenia musí automaticky priznať príslušné postavenie, ktoré poskytol benefitujúci členský štát, aby sa zabezpečilo zachovanie postavenia osoby, ktorej sa poskytla medzinárodná ochrana, a jej zodpovedajúcich práv dokonca aj v prípade jej premiestnenia do ďalšieho členského štátu. Postup sponzorstva návratov Členský štát, ktorý sa zaviaže poskytnúť sponzorstvo návratov, musí spolupracovať a úzko koordinovať svoje kroky s benefitujúcim členským štátom, aby sa určili osobitné podporné opatrenia, ktoré sú potrebné na vykonanie návratu jednotlivo identifikovaných a neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín z územia benefitujúceho členského štátu. Na základe výsledku koordinácie medzi dotknutými členskými štátmi by sponzorujúci členský štát prijal potrebné opatrenia zamerané na umožnenie a úspešné uzavretie konaní o návrate, a to napríklad tým, že poskytne podporu pri asistovanom dobrovoľnom návrate a reintegrácii, bude viesť alebo podporí politický dialóg s určitými tretími krajinami, zabezpečí identifikáciu a dodanie platných cestovných dokladov alebo zorganizuje praktické opatrenia pre operácie návratu, napríklad charterové alebo pravidelné lety. V tejto fáze však benefitujúci členský štát zostáva aj naďalej zodpovedný za vykonanie konaní o návrate (napr. vydanie rozhodnutia o návrate, odvolania) vo vzťahu k dotknutým jednotlivcom a uplatňuje smernicu o návrate.

Sponzorujúce členské štáty by vykonali podporné opatrenia počas vopred určenej lehoty – stanovenej na osem mesiacov. Táto lehota by začala plynúť odo dňa, keď Komisia prijme vykonávací akt o solidarite v situáciách migračného tlaku. Ak sa na sponzorovaných štátnych príslušníkov tretích krajín v čase prijatia vykonávacieho aktu ešte nevzťahuje rozhodnutie o návrate, začiatok lehoty by sa počítal odo dňa vydania rozhodnutia o návrate alebo, ak tieto osoby neúspešne žiadali o azyl a v dôsledku toho dostali rozhodnutie o návrate, odo dňa, keď štátni príslušníci tretích krajín už nemajú právo zostať a nie je im povolené zostať. Keď aj napriek spoločnému úsiliu dotknutých členských štátov nedošlo k úspešnému vykonaniu návratov, štátni príslušníci tretích krajín by boli po uplynutí osemmesačnej lehoty odovzdaní na územie sponzorujúceho členského štátu. Na tento účel by sa primerane uplatnil postup opísaný v predchádzajúcej časti. ·Finančná podpora V návrhu sú uvedené finančné stimuly pre premiestnenie. Poskytne sa finančný príspevok vo výške 10 000 EUR na premiestnenú osobu (vrátane následného sponzorstva návratov, ak návrat nie je úspešný). Finančný príspevok bude vo výške 12 000 EUR, ak je premiestňovaná osoba maloletá osoba bez sprievodu. Okrem toho sa poskytne finančný príspevok vo výške 500 EUR na pokrytie nákladov na odovzdanie osôb v súvislosti s premiestnením a s postupmi uvedenými v tomto nariadení. ·Zmeny ďalších legislatívnych nástrojov Návrh zahŕňa zmenu nariadenia (EÚ) XXX/XXX [Fond pre azyl a migráciu] s cieľom zaviesť finančné ustanovenia podporujúce toto navrhované nariadenie. Návrh takisto zahŕňa zmenu smernice 2003/109/ES (smernica o dlhodobom pobyte). Pre tých, ktorí potrebujú ochranu, bude dôležitým príspevkom k zjednodušeniu úplnej a rýchlej integrácie osôb, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana v členskom štáte bydliska, možnosť získať postavenie osoby s dlhodobým pobytom v priebehu kratšej lehoty. Osoby, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana, by mali mať možnosť získať postavenie osoby s dlhodobým pobytom v členskom štáte, ktorý im poskytol medzinárodnú ochranu, po troch rokoch oprávneného a nepretržitého pobytu v danom členskom štáte, pričom sa zabezpečí, že v prípade iných podmienok na získanie tohto postavenia, sa budú na osoby, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana, vzťahovať tie isté podmienky, ako na iných štátnych príslušníkov tretích krajín. 5.3.Zjednodušenie postupu na určenie zodpovednosti a zvýšenie jeho efektívnosti S cieľom zaistiť, aby postup na určenie zodpovednosti za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu fungoval hladko a udržateľne, aby plnil cieľ poskytnúť rýchly prístup k posúdeniu žiadosti a k ochrane pre tých, ktorí to potrebujú, a aby odrádzal od neoprávnených pohybov, navrhujú sa viaceré zlepšenia systému, a to konkrétne: ·Povinnosť žiadateľa podať žiadosť buď v členskom štáte prvého neoprávneného vstupu, alebo v prípade oprávneného pobytu podať žiadosť v danom členskom štáte, ako bolo navrhnuté v roku 2016. Od žiadateľa sa potom vyžaduje, aby sa počas postupu určovania zodpovednosti nachádzal v tomto členskom štáte a po určení zodpovednosti v zodpovednom členskom štáte. Cieľom je zaistiť riadne riadenie migračných tokov, aby sa uľahčilo určenie zodpovedného členského štátu, a tým sa rýchlejšie získal prístup ku konaniu o poskytnutí medzinárodnej ochrany, a aby sa zabránilo neoprávneným pohybom. Touto zmenou sa vyjasňuje, že žiadateľ nemá právo vybrať si členský štát, v ktorom podá žiadosť, ani členský štát, ktorý bude zodpovedný za posúdenie jeho žiadosti. V prípade nesplnenia tejto povinnosti bude mať žiadateľ nárok na materiálne práva pri prijatí len v tom členskom štáte, v ktorom má povinnosť sa zdržiavať. ·Osoby, ktorým sa poskytla okamžitá ochrana podľa nariadenia (EÚ) XXX/XXX [nariadenie, ktorým sa riešia krízové situácie a prípady vyššej moci v oblasti migrácie a azylu], sú zahrnuté do vymedzenia žiadateľa, aby sa zabezpečilo, že aj keď ich žiadosti ešte neboli uzavreté (sú pozastavené), členský štát, ktorý priznal postavenie s touto ochranou, nie je oslobodený od povinnosti určiť členský štát zodpovedný za posúdenie žiadosti a dodržiavať kritériá a mechanizmy stanovené v tomto nariadení. Ak sa za zodpovedný členský štát určí iný členský štát, okamžitá ochrana by mala prestať platiť, keď sa vykoná odovzdanie. Ak sa dotknuté osoby presunú do iných členských štátov a požiadajú tam o medzinárodnú ochranu, zodpovedný členský štát bude mať povinnosť prevziať ich späť v zmysle postupov stanovených v tomto nariadení. ·Ako bolo navrhnuté v roku 2016, pred uplatnením kritérií na určenie zodpovedného členského štátu, nariadenie zavádza pre členské štáty povinnosť, aby pred vykonaním odovzdania zabezpečili, že osoba nepredstavuje ohrozenie národnej bezpečnosti ani verejného poriadku členského štátu. Táto povinnosť sa uplatňuje v prípade každej osoby, na ktorú sa vzťahujú postupy stanovené v tomto nariadení, aj keď sa na túto osobu nevzťahovalo preverovanie alebo z akéhokoľvek iného dôvodu nebola vykonaná jej bezpečnostná kontrola. Je úlohou prvého členského štátu, v ktorom bol žiadateľ zaregistrovaný, aby ešte pred uplatnením kritérií zodpovednosti posúdil, či sú opodstatnené dôvody považovať žiadateľa za ohrozenie národnej bezpečnosti alebo verejného poriadku členského štátu. Ak sa pri posúdení zistí, že žiadateľ predstavuje bezpečnostné riziko, tento členský štát sa stane zodpovedným členským štátom. V situácii, keď dotknutá osoba predstavuje bezpečnostné riziko v čase, keď je už určená zodpovednosť, môže sa vykonať odovzdanie za predpokladu, že sa dodrží osobitné ustanovenie o výmene informácií týkajúcich sa bezpečnosti. ·Zdôrazňuje sa požiadavka na spoluprácu žiadateľov s cieľom zabezpečiť, aby mali orgány všetky informácie potrebné na to, aby určili zodpovedný členský štát a či žiadateľ spĺňa podmienky na poskytnutie medzinárodnej ochrany, a takisto aby sa zabránilo obchádzaniu pravidiel, najmä útekom. V nariadení sa stanovujú primerané povinnosti pre žiadateľov týkajúce sa včasného poskytnutia všetkých informácií relevantných pre určenie zodpovedného členského štátu a takisto spolupráce s príslušnými orgánmi členských štátov. Výslovne sa uvádza aj to, že žiadatelia sú povinní zdržiavať sa v príslušnom členskom štáte a byť k dispozícii jeho orgánom a rešpektovať rozhodnutie o odovzdaní. Nesplnenie právnych povinností stanovených v nariadení bude mať pre žiadateľa primerané procesné následky, ako napríklad vylúčenie možnosti zohľadniť informácie, ktoré boli bezdôvodne predložené príliš neskoro. ·Nariadením sa rozširuje okruh informácií, ktoré sa musia poskytovať žiadateľom. Účelom osobného pohovoru je uľahčiť proces určovania zodpovedného členského štátu tým, že umožní zhromaždiť všetky potrebné informácie. Nemal by však viesť k zdržaniam v konaní v prípadoch, keď žiadateľ utiekol alebo už boli poskytnuté dostatočné informácie. ·Pravidlo, podľa ktorého sa kritériá určujú na základe situácie v čase, keď bola žiadosť prvýkrát zaregistrovaná v niektorom členskom štáte, sa vzťahuje na všetky kritériá vrátane kritérií týkajúcich sa rodinných príslušníkov a maloletých osôb. Jasne stanovené lehoty na poskytnutie relevantných informácií umožnia rýchle posúdenie a rozhodnutie. ·V nariadení je rozšírené vymedzenie rodinných príslušníkov navrhnuté v roku 2016 zachované dvomi spôsobmi: 1. zahrnutím súrodenca alebo súrodencov žiadateľa a 2. zahrnutím členov rodiny, v prípade ktorých rodinné vzťahy vznikli po opustení krajiny pôvodu, ale pred príchodom na územie členského štátu. Súrodenci sú úzkou, ale významnou kategóriou, v prípade ktorej je preukázanie a overenie rodinného vzťahu pomerne jednoduché, a potenciál na zneužitie je preto pomerne malý. Rozšírenie vymedzenia na rodiny, ktoré vznikli počas tranzitu, odráža aktuálne migračné javy, ako je dlhší čas strávený mimo krajiny pôvodu pred príchodom na územie EÚ vrátane času v utečeneckých táboroch. Tieto cielené rozšírenia vymedzenia rodiny majú zabezpečiť zmysluplnú väzbu medzi dotknutou osobou a zodpovedným členským štátom s prihliadnutím aj na širšie súvislosti pre dotknuté rodiny, očakáva sa preto aj to, že znížia riziko neoprávneného pohybu alebo úteku osôb, na ktoré sa vzťahujú rozšírená pravidlá. ·Pravidlá týkajúce sa dôkazov potrebných na stanovenie zodpovednosti sa stávajú oveľa pružnejšími, a to najmä preto, aby sa zjednodušilo efektívne zlúčenie rodiny. V týchto pravidlách sa objasňuje, že formálny dôkaz, napríklad pôvodné listinné dôkazy alebo testovanie DNA, by nemal byť potrebný v prípadoch, keď sú indície logické, overiteľné a dostatočne podrobné na určenie zodpovednosti. ·Viaceré zmeny sa navrhujú s cieľom zjednodušiť a posilniť kritériá zodpovednosti stanovené v článkoch 19, 21 a 22. V záujme zvýšenia stability systému sa v článku 19 vyjasnili kritériá zodpovednosti súvisiace s vízami a dokladmi o pobyte a ich uplatňovanie sa zodpovedajúcim spôsobom predĺžilo na tri roky. Rovnako sa v článku 21, ktorý sa týka neoprávneného vstupu, ustanovenie o zániku povinnosti po 12 mesiacoch od neoprávneného vstupu predĺžilo na tri roky a ustanovenie, ktoré sa týka neoprávneného zdržiavania sa na území, sa vypustilo, pretože sa ukázalo, že je komplikované uplatňovať toto ustanovenie v praxi, keďže je ťažké predložiť potrebný dôkaz. V súvislosti s kritériom vstupu v prípade zrušenej vízovej povinnosti sa takisto vypustila výnimka týkajúca sa následných vstupov do členských štátov, v ktorých takisto platilo oslobodenie od vízovej povinnosti, a to v súlade s prístupom, podľa ktorého by mal byť spravidla zodpovedný členský štát prvého vstupu, a s cieľom predchádzať neoprávneným pohybom po vstupe. ·Okrem toho sa pridáva nové kritérium, ktoré sa týka vlastníctva diplomu alebo dokladu o kvalifikácii, ktoré vydala vzdelávacia inštitúcia zriadená členským štátom, s cieľom zabezpečiť, že žiadosť účastníka môže posúdiť členský štát, v ktorom má žiadateľ zmysluplné väzby. Takýto diplom alebo doklad o kvalifikácii by mal predstavovať aspoň sekundárne vzdelávanie zodpovedajúce úrovni 2 Medzinárodnej štandardnej klasifikácie vzdelávania, ktoré uskutočňuje vzdelávacie zariadenie alebo inštitúcia vysokoškolského vzdelávania vymedzené v smernici Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/801, v súlade s vnútroštátnym právom alebo administratívnymi postupmi členských štátov. ·V nariadení sa stanovujú kratšie lehoty pre jednotlivé fázy konania v snahe zrýchliť postup určovania zodpovednosti, aby sa žiadateľom poskytol rýchlejší prístup ku konaniu o azyle. Týka sa to lehôt na predkladanie dožiadaní o prevzatie a odpovede na ne, s výnimkou maloletých osôb bez sprievodu, na predkladanie oznámení na účely prijatia späť a na prijímanie rozhodnutí o odovzdaní.

·Uplynutie lehôt bude len v určitých prípadoch viesť k presunu zodpovednosti medzi členskými štátmi. Zdá sa, že takéto presuny podporovali obchádzanie pravidiel a obštrukcie v konaní. Odstránili sa preto pravidlá vedúce k presunu zodpovednosti pri uplynutí lehoty na zaslanie oznámenia na účely prijatia späť, ako aj pravidlá vedúce k zrušeniu alebo presunu zodpovednosti v dôsledku správania žiadateľa. Ak žiadateľ ujde z členského štátu, aby sa vyhol odovzdaniu do zodpovedného členského štátu, odovzdávajúci členský štát bude môcť využiť zostávajúci čas zo šesťmesačnej lehoty na vykonanie odovzdania od chvíle, keď sa žiadateľ stane znovu dostupným pre orgány. ·Ako bolo navrhnuté v roku 2016, dožiadanie o prijatie späť sa zmenilo na jednoduché oznámenia o prijatí späť za predpokladu, že zodpovedný členský štát bude zrejmý z kladného výsledku porovnávania údajov v systéme Eurodac. Informovaný členský štát bude mať teraz možnosť rýchlo namietať proti oznámeniu na základe toho, že sa uplatňujú obmedzené pravidlá týkajúce sa presunu a zrušenia zodpovednosti, t. j. vtedy, keď ďalší členský štát neodovzdal osobu do zodpovedného členského štátu včas, uplatnil ustanovenie o práve vlastného uváženia alebo keď dotknutá osoba zostala na území členských štátov v súlade s rozhodnutím o návrate. Pôjde o dôležitý nástroj na riešenie problému neoprávnených pohybov vzhľadom na to, že v súčasnosti prevažujú dožiadania o prijatie späť nad dožiadaniami o prevzatie. ·Doplnila sa povinnosť zodpovedného členského štátu prijať späť osobu, ktorej sa poskytla medzinárodná ochrana, alebo premiestnenú osobu, ktorá podala žiadosť alebo sa neoprávnene zdržiava v inom členskom štáte. Táto povinnosť poskytne členským štátom potrebný právny nástroj na vykonávanie odovzdaní späť, čo je dôležité pre obmedzenie neoprávnených pohybov. ·Pravidlá týkajúce sa prostriedkov nápravy boli upravené s cieľom výrazne zrýchliť a harmonizovať odvolacie konanie. Okrem objasnenia práva žiadateľa požiadať o odkladný účinok rozhodnutia o odovzdaní počas odvolania alebo preskúmania sa v návrhu stanovuje osobitná krátka lehota pre súdy alebo tribunály na prijatie týchto rozhodnutí. ·Zmierovací postup ako mechanizmus riešenia sporov, ktorý nebol formálne použitý od jeho ustanovenia v Dublinskom dohovore v roku 1990 (hoci v mierne odlišnej podobe), sa mení, aby bol operatívnejší a aby sa zjednodušilo jeho použitie. ·Ciele existujúceho mechanizmu včasného varovania a pripravenosti prevezme nová Agentúra Európskej únie pre azyl, ako sa stanovuje v kapitole 5 týkajúcej sa monitorovania a posudzovania a v kapitole 6 týkajúcej sa operačnej a technickej pomoci návrhu o Agentúre Európskej únie pre azyl. V tomto nariadení sa preto zachovalo odstránenie daného mechanizmu navrhnuté v roku 2016. ·Agentúra Európskej únie pre azyl zriadi sieť zodpovedných jednotiek a bude uľahčovať jej činnosť s cieľom posilniť praktickú spoluprácu a spoločné využívanie informácií týkajúce sa všetkých záležitostí súvisiacich s uplatňovaním tohto nariadenia vrátane vypracúvania praktických nástrojov a usmernení. ·Pokiaľ ide o maloleté osoby bez sprievodu, v návrhu sa objasňuje, že zodpovedný bude členský štát, v ktorom maloletá osoba prvýkrát podala svoju žiadosť o medzinárodnú ochranu, okrem prípadu, keď sa preukáže, že by to nebolo v najlepšom záujme tejto maloletej osoby. Toto pravidlo umožní rýchle určenie zodpovedného členského štátu, a teda aj rýchly prístup ku konaniu pre túto zraniteľnú skupinu žiadateľov, okrem iného aj vďaka navrhovanému skráteniu lehôt. ·Ustanovenie týkajúce sa záruk pre maloleté osoby bez sprievodu bolo upravené, aby bolo posudzovanie záujmu dieťaťa operatívnejšie. Pred odovzdaním maloletej osoby bez sprievodu do iného členského štátu sa tak odovzdávajúci členský štát musí uistiť, že tento členský štát bezodkladne prijme potrebné opatrenia podľa nariadenia o konaní o azyle a smernice o podmienkach prijímania. Stanovuje sa aj to, že pred každým rozhodnutím o odovzdaní maloletej osoby bez sprievodu musia kvalifikovaní pracovníci urýchlene vykonať posúdenie záujmu dieťaťa. 2020/0279 (COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o riadení azylu a migrácie a o zmene smernice Rady 2003/109/ES a navrhovaného nariadenia (EÚ) XXX/XXX [Fond pre azyl a migráciu]



(Text s významom pre EHP) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 78 ods. 2 písm. e) a článok 79 ods. 2 písm. a), b) a c), so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov,

konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, keďže: (1)Únia by mala pri vytváraní priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti zabezpečiť absenciu kontrol osôb na vnútorných hraniciach a tvoriť spoločnú politiku v oblasti azylu, prisťahovalectva a riadenia vonkajších hraníc Únie, ktorá sa zakladá na solidarite medzi členskými štátmi a ktorá je zároveň spravodlivá voči štátnym príslušníkom tretích krajín. (2)Na tento účel je potrebné zaujať komplexný prístup, aby sa posilnila vzájomná dôvera medzi členskými štátmi a prepojili politiky v oblasti azylu a riadenia migrácie, a to aj pokiaľ ide o vzťahy s príslušnými tretími krajinami, pri súčasnom uznaní, že účinnosť takéhoto prístupu závisí od spoločného a integrovaného riešenia všetkých zložiek. (3)Toto nariadenie by malo uvedený komplexný prístup podporiť stanovením spoločného rámca pre činnosti Únie a členských štátov v oblasti azylovej politiky a politiky riadenia migrácie, pričom by malo vychádzať zo zásady solidarity a spravodlivého rozdelenia zodpovednosti v súlade s článkom 80 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“). Členské štáty by mali preto ku komplexnému prístupu prispieť prijatím všetkých opatrení, ktoré sú okrem iného potrebné na zabezpečenie prístupu osôb v núdzi k medzinárodnej ochrane a primeraným podmienkam prijímania, na umožnenie účinného uplatňovania pravidiel týkajúcich sa určenia členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu, na vracanie neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín, na predchádzanie neregulárnej migrácii a neoprávneným pohybom medzi nimi či na poskytovanie podpory ostatným členským štátom formou solidárnych príspevkov. (4)V spoločnom rámci by malo byť riadenie spoločného európskeho azylového systému prepojené s riadením migračnej politiky. Cieľom migračnej politiky by malo byť zabezpečiť účinné riadenie migračných tokov, spravodlivé zaobchádzanie so štátnymi príslušníkmi tretích krajín, ktorí sa oprávnene zdržiavajú v členských štátoch, ako aj predchádzanie nelegálnej migrácii a prevádzačstvu či zintenzívnenie opatrení na boj proti nim. (5)Spoločný rámec je potrebný na to, aby bolo možné účinne reagovať na narastajúci fenomén zmiešaných príchodov osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, a osôb, ktoré ju nepotrebujú, ako aj na to, aby sa zohľadnila skutočnosť, že výzvam spojeným s neoprávnenými príchodmi migrantov do Únie by nemali čeliť jednotlivé členské štáty samostatne, ale Únia ako celok. V snahe zabezpečiť dostupnosť potrebných nástrojov, ktoré členským štátom umožnia tieto výzvy účinne zvládať, by do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia mali okrem žiadateľov o medzinárodnú ochranu patriť aj neregulárni migranti. Takisto by do rozsahu tohto nariadenia mali spadať aj osoby, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana, presídlené alebo prijaté osoby, ako aj osoby, ktorým sa poskytla okamžitá ochrana. (6)S cieľom zohľadniť tento nadrezortný prístup a zabezpečiť súdržnosť a účinnosť činností a opatrení prijímaných Úniou a členskými štátmi konajúcimi v rámci svojich príslušných právomocí je potrebné, aby sa v rámci komplexného prístupu pristupovalo k tvorbe politiky v oblasti azylu a riadenia migrácie, vrátane jej vnútorných aj vonkajších zložiek, integrovaným spôsobom. (7)Na účinné vykonávanie azylovej politiky a politiky riadenia migrácie by mali mať členské štáty dostatočné ľudské a finančné zdroje a infraštruktúru, pričom by mali zabezpečovať primeranú koordináciu medzi príslušnými vnútroštátnymi orgánmi, ako aj s vnútroštátnymi orgánmi ostatných členských štátov. (8)Komisia by mala v rámci strategického prístupu prijať európsku stratégiu v oblasti riadenia azylu a migrácie týkajúcu sa vykonávania azylovej politiky a politiky riadenia migrácie. Táto stratégia by mala vychádzať z príslušných správ a analýz vypracovaných agentúrami Únie a z národných stratégií členských štátov. (9)Národné stratégie členských štátov by mali uvádzať informácie o plánovaní pre prípad nepredvídaných udalostí, ako aj informácie o vykonávaní zásad integrovanej tvorby politiky, solidarity a spravodlivého rozdelenia zodpovednosti stanovených v tomto nariadení či právnych záväzkov, ktoré z neho vyplývajú na vnútroštátnej úrovni. (10)V snahe zaistiť zavedenie účinného systému monitorovania, ktorý by zabezpečoval uplatňovanie acquis v oblasti azylu, by tieto stratégie mali zohľadňovať aj výsledky monitorovania vykonaného Agentúrou Európskej únie pre azyl a agentúrou Frontex, výsledky hodnotenia vykonaného v súlade s nariadením Rady č. 1053/2013, ako aj výsledky monitorovania vykonaného v súlade s článkom 7 nariadenia (EÚ) XXX/XXX [nariadenie o preverovaní]. (11)Vzhľadom na to, že je dôležité zabezpečiť, aby bola Únia pripravená na vývoj situácie v oblasti riadenia azylu a migrácie a zároveň schopná sa tomuto vývoju prispôsobiť, Komisia by mala každý rok prijať správu o riadení migrácie, v ktorej uvedie pravdepodobný vývoj migračnej situácie a stav pripravenosti Únie a členských štátov reagovať naň a prispôsobiť sa mu. Do tejto správy by mali byť zahrnuté aj závery správ z monitorovania, s ktorým sa počíta v národných stratégiách, a jej súčasťou by mali byť aj návrhy zlepšení v prípade odhalenia nedostatkov. (12)S cieľom zabezpečiť zavedenie potrebných nástrojov, ktoré by členským štátom pomohli zvládať výzvy, ktorým môžu čeliť v dôsledku toho, že na sa ich území nachádzajú štátni príslušníci tretích krajín, ktorí sú zraniteľnými žiadateľmi o medzinárodnú ochranu, a to bez ohľadu na to, akým spôsobom tieto osoby prekročili vonkajšie hranice, by sa v správe malo uvádzať aj to, či uvedené členské štáty takýmto výzvam skutočne čelia. Uvedené členské štáty by mali mať zároveň možnosť využiť na premiestnenie zraniteľných osôb „rezervu solidarity“. (13)V záujme účinného vykonávania spoločného rámca a v snahe identifikovať nedostatky, reagovať na výzvy a predchádzať vzniku migračného tlaku by mala Komisia migračnú situáciu monitorovať a pravidelne o nej predkladať správy. (14)Účinná politika návratu je nosným pilierom dobre fungujúceho systému Únie v oblasti riadenia azylu a migrácie, podľa ktorého by sa osoby, ktoré nemajú právo zdržiavať sa na území Únie, mali vrátiť. Vzhľadom na to, že značnú časť žiadostí o medzinárodnú ochranu možno považovať za neopodstatnenú, je potrebné zvýšiť účinnosť politiky návratu. Vďaka väčšej účinnosti návratov a menšiemu časovému odstupu medzi konaním o azyle a konaním o návrate by sa zmenšil tlak na azylový systém, čo by následne uľahčilo uplatňovanie pravidiel pre určovanie členského štátu zodpovedného za posúdenie týchto žiadostí, čím by sa pre osoby v núdzi zabezpečil účinný prístup k medzinárodnej ochrane. (15)V záujme posilnenia spolupráce s tretími krajinami v oblasti návratu a readmisie neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín je potrebné vytvoriť nový mechanizmus, zahŕňajúci všetky príslušné politiky a nástroje EÚ, ktorého cieľom bude zlepšiť koordináciu jednotlivých opatrení v rôznych iných oblastiach politiky než je migrácia, ktoré môže Únia a členské štáty na uvedený účel prijať. Uvedený mechanizmus by mal vychádzať z analýzy vykonanej v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 810/2019 alebo z akýchkoľvek iných dostupných informácií, pričom by mal zohľadňovať celkové vzťahy Únie s dotknutou treťou krajinou. Tento mechanizmus by mal slúžiť aj na podporu vykonávania sponzorstva návratov. (16)V snahe zabezpečiť spravodlivé rozdelenie zodpovednosti a vyváženosť úsilia medzi členskými štátmi by sa mal vytvoriť účinný mechanizmus solidarity, ktorý zabezpečí, aby mali žiadatelia rýchly prístup ku konaniam o poskytnutie medzinárodnej ochrany. Takýto mechanizmus by mal zabezpečovať rôzne druhy solidárnych opatrení, pričom by mal byť flexibilný a schopný prispôsobiť sa meniacej sa povahe migračných výziev, ktorým členský štát čelí. (17)Vzhľadom na to, že je potrebné zabezpečiť hladké fungovanie mechanizmu solidarity vytvoreného týmto nariadením, by mala Komisia vytvoriť a zvolávať fórum solidarity pozostávajúce zo zástupcov všetkých členských štátov. (18)Vzhľadom na osobitný charakter vylodenia, ku ktorému dochádza v rámci pátracích a záchranných operácií vykonávaných členskými štátmi alebo súkromnými organizáciami, či už na základe pokynov členských štátov alebo autonómne v kontexte migrácie, by sa v tomto nariadení mal stanoviť osobitný postup uplatniteľný na osoby, ktoré boli vylodené po uvedených operáciách, a to bez ohľadu na to, či ide o situáciu, v ktorej treba čeliť migračnému tlaku.

(19)Vzhľadom na to, že na rôznych migračných trasách opakovane dochádza k vylodeniu po pátracích a záchranných operáciách, by sa vo výročnej správe o riadení migrácie mali stanoviť krátkodobé prognózy v oblasti vyloďovania, ktoré sa v súvislosti s takýmito operáciami očakáva, ako aj solidárna reakcia, ktorá by bola potrebná na pokrytie potrieb členských štátov vylodenia. Komisia by mala prijať vykonávací akt, ktorým sa vytvorí súbor solidárnych opatrení (ďalej len „rezerva solidarity“) s cieľom pomôcť členskému štátu vylodenia reagovať na výzvy spojené s takýmto vylodením. Súčasťou takýchto opatrení by malo byť premiestnenie žiadateľov o medzinárodnú ochranu, ktorí nie sú účastníkmi konania na hraniciach, alebo posilňovanie kapacít v oblasti azylu, prijímania a návratu či operačná podpora, resp. opatrenia v oblasti vonkajšieho rozmeru. (20)Aby bolo možné včas reagovať na osobitnú situáciu, ku ktorej dochádza po vylodení po pátracích a záchranných operáciách, Komisia by mala v súčinnosti s agentúrami Únie uľahčiť rýchle premiestnenie oprávnených žiadateľov o medzinárodnú ochranu, ktorí nie sú účastníkmi konania na hraniciach. Agentúra Európskej únie pre azyl a Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž by mali za koordinácie Komisie vypracovať zoznam oprávnených osôb, ktoré sa majú premiestniť, s uvedením rozdelenia týchto osôb medzi prispievajúce členské štáty. (21)Vylodené osoby by sa mali úmerne rozdeliť medzi členské štáty. (22)Celkový príspevok jednotlivých členských štátov do rezervy solidarity by sa mal určiť na základe údajov o tom, akými opatreniami chcú členské štáty prispieť. Ak príspevky členských štátov nie sú dostatočné na to, aby bolo možné zabezpečiť udržateľnú solidárnu reakciu, Komisia by mala byť splnomocnená prijať vykonávací akt, v ktorom sa stanoví celkový počet štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa majú premiestniť, ako aj podiel z tohto počtu pre každý členský štát vypočítaný podľa distribučného kľúča založeného na počte obyvateľov a HDP každého členského štátu. Ak by uvádzané opatrenia členských štátov v oblasti budovania kapacít alebo vonkajšieho rozmeru viedli k tomu, že zostane nepokrytých viac ako 30 % celkového počtu premiestnení uvedených v správe o riadení migrácie, Komisia by mala mať možnosť upraviť príspevky týchto členských štátov tak, aby polovicu ich podielu určeného podľa distribučného kľúča predstavoval príspevok buď vo forme premiestnenia alebo, ak sa tak uvádza, sponzorstva návratov. (23)V snahe zabezpečiť, aby boli vždy k dispozícii podporné opatrenia, ktoré umožnia reagovať na osobitnú situáciu, ku ktorej dochádza po vylodení po pátracích a záchranných operáciách, by mala Komisia v prípade, že počet vylodení po záchranných a pátracích operáciách dosiahne 80 % rezervy solidarity pre jeden alebo viac benefitujúcich členských štátov, prijať zmenené vykonávacie akty, ktorými sa celkový počet príspevkov zvýši o 50 %. (24)Mechanizmus solidarity by mal reagovať aj na situácie migračného tlaku, najmä v tých členských štátov, ktoré sú z dôvodu svojej geografickej polohy vystavené alebo by mohli byť vystavené migračnému tlaku. Na tento účel by mala Komisia prijať správu, v ktorej určí, či je členský štát migračnému tlaku vystavený, a zároveň v nej stanoví opatrenia, ktoré by danému členskému štátu pomohli tento migračný tlak zvládať. (25)Komisia by mala skutočnosť, či je členský štát migračnému tlaku vystavený, posúdiť na základe rozsiahleho kvalitatívneho posúdenia, pri ktorom by mala vziať do úvahy celú škálu faktorov vrátane počtu žiadateľov o azyl, počtu prípadov neoprávneného prekročenia hranice, počtu vydaných a vykonaných rozhodnutí o návrate či vzťahov s príslušnými tretími krajinami. Solidárna reakcia by sa pre každý jeden prípad mala naplánovať samostatne, aby bolo možné cielene reagovať na potreby dotknutého členského štátu. (26)Premiestniť by sa mali len tie osoby, u ktorých je väčšia pravdepodobnosť, že budú mať právo zdržiavať sa v Únii. Rozsah pôsobnosti operácií premiestnenia žiadateľov o medzinárodnú ochranu by sa preto mal obmedziť len na tých žiadateľov, na ktorých sa nevzťahuje konanie na hraniciach stanovené v nariadení (EÚ) XXX/XXX [nariadenie o konaní o azyle]. (27)Mechanizmus solidarity by mal zahŕňať opatrenia na podporu spravodlivého rozdelenia zodpovednosti a vyváženého úsilia medzi členskými štátmi aj v oblasti návratu. Členské štáty by sa prostredníctvom sponzorstva návratov mali zaviazať k tomu, že členskému štát, ktorý je vystavený migračnému tlaku, budú poskytovať podporu pri vykonávaní činností potrebných na návrat neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín, pričom treba mať na pamäti, že benefitujúci členský štát naďalej nesie zodpovednosť za vykonanie návratu, pokým sa dotknuté osoby nachádzajú na jeho území. Ak sa takéto činnosti nepodarí úspešné vykonať ani po uplynutí 8 mesiacov, tieto osoby by mali byť odovzdané sponzorujúcemu členskému štátu v súlade s postupmi stanovenými v tomto nariadení a pri uplatnení smernice 2008/115/ES; v relevantných prípadoch môžu členské štáty na základe uplatnenia smernice Rady 2001/40 uznať rozhodnutie o návrate vydané benefitujúcim členským štátom. Sponzorstvo návratov by malo byť súčasťou spoločného systému EÚ pre návraty tak, ako aj operačná podpora poskytovaná Európskou agentúrou pre pohraničnú a pobrežnú stráž a uplatňovanie koordinačného mechanizmu na podporu účinnej spolupráce s tretími krajinami v oblasti návratu a readmisie. (28)Členské štáty by mali oznámiť druh solidárnych príspevkov, ktoré poskytnú, pričom by na tento účel mali vyplniť plán solidárnej reakcie. Ak sú členské štáty sami benefitujúcimi členskými štátmi, nemala by sa na nich vzťahovať povinnosť poskytovať solidárne príspevky iným členským štátom. Zároveň, ak bol členský štát v predchádzajúcich rokoch vystavený veľkému migračnému zaťaženiu z dôvodu vysokého počtu žiadostí o medzinárodnú ochranu, tento členský štát by mal mať možnosť požiadať o zníženie svojho podielu na solidárnom príspevku pre členské štáty, ktoré sú vystavené migračnému tlaku, ak takýto príspevok pozostáva z premiestnenia alebo sponzorstva návratov. Uvedené zníženie by sa malo úmerne rozdeliť medzi ostatné členské štáty, ktoré prijímajú takéto opatrenia. (29)Ak sa v správe o riadení migrácie identifikujú v súvislosti s členským štátom, ktorý je vystavený migračnému tlaku, potreby týkajúce sa posilňovania kapacít v oblasti azylu, prijímania a návratu alebo potreby v oblasti vonkajšieho rozmeru, prispievajúce členské štáty by mali mať možnosť, aby namiesto premiestnenia alebo sponzorstva návratov poskytli príspevky na pokrytie týchto potrieb. V snahe zabezpečiť, aby boli takéto príspevky úmerné k podielu prispievajúceho členského štátu, by mala mať Komisia možnosť takéto príspevky vo vykonávacom akte znížiť, resp. zvýšiť. Ak by uvádzané opatrenia členských štátov v oblasti budovania kapacít alebo vonkajšieho rozmeru viedli k tomu, že zostane nepokrytých viac ako 30 % požadovaného počtu osôb, ktoré sa majú p