Správa Komisie v ktorej sa analyzujú sankcie za závažné porušenia pravidiel v sociálnej oblasti, týkajúcich sa cestnej dopravy, ustanovené v právnych predpisoch členských štátov /* KOM/2009/0225 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 15.5.2009 KOM(2009) 225 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE v ktorej sa analyzujú sankcie za závažné porušenia pravidiel v sociálnej oblasti, týkajúcich sa cestnej dopravy, ustanovené v právnych predpisoch členských štátov SPRÁVA KOMISIE v ktorej sa analyzujú sankcie za závažné porušenia pravidiel v sociálnej oblasti, týkajúcich sa cestnej dopravy, ustanovené v právnych predpisoch členských štátov (Text s významom pre EHP) ÚVOD V tejto správe sa analyzujú sankcie za závažné porušenia pravidiel v sociálnej oblasti, týkajúcich sa cestnej dopravy, ustanovené v právnych predpisoch členských štátov v zmysle požiadaviek článku 10 smernice 2006/22/ES[1] o minimálnych podmienkach vykonávania právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy. Porušenia sa týkajú dvoch nariadení. Nariadenie (ES) č. 561/2006[2] o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, obsahuje veľmi presné pravidlá o maximálnych časoch vedenia vozidla a minimálnych dobách odpočinku a prestávkach pre vodičov zapojených do profesionálnej dopravy. Nariadenie (EHS) č. 3821/85[3] o záznamovom zariadení v cestnej doprave sa týka inštalovania a používania tachografu. Nariadením (ES) č. 561/2006 sa od členských štátov vyžaduje, aby ustanovili pravidlá o sankciách uplatniteľné na porušovanie oboch nariadení. Sankcie musia byť účinné, primerané, odrádzajúce a nediskriminačné[4]. V bode 26 úvodného ustanovenia tohto nariadenia sa okrem iného uvádza, že do spoločnej škály opatrení, ktoré majú členské štáty k dispozícii, by mala patriť aj možnosť znehybniť vozidlo, ak sa zistilo závažné porušenie predpisov. V nariadení sa však neuvádza vymedzenie skutočnosti, ktorá by sa mala pokladať za závažné porušenie predpisu. Smernica 2006/22/ES pôvodne obsahovala prílohu III s nevyčerpávajúcim zoznamom skutočností, ktoré sa majú pokladať za porušenie predpisov. Táto príloha III bola nedávno nahradená novou prílohou prostredníctvom smernice Komisie 2009/5/ES[5]. Táto nová príloha III obsahuje usmernenia o kategorizácii porušení týchto dvoch nariadení. Členské štáty sú povinné informovať Komisiu o predpisoch, ktoré ustanovili pre sankcie za porušenie týchto dvoch nariadení[6]. V čase vypracovávania tejto správy Komisiu informovalo o svojich predpisoch 26 členských štátov. Portugalsko zatiaľ nedodržalo svoje záväzky, a preto sa proti nemu začalo konanie o porušení právnych predpisov. TYPY SANKCIÍ Vo vnútroštátnych zákonoch a predpisoch sa uvádzajú rôzne druhy sankcií: finančné sankcie, znehybnenie vozidla, zákazy viesť vozidlo a trest odňatia slobody. Tieto sankcie pre vodičov sa takisto môžu líšiť od sankcií pre podniky. Finančné sankcie Finančné sankcie za porušenie právnych predpisov ustanovujú všetky členské štáty. Maximálna výška pokút sa medzi jednotlivými členskými štátmi značne líši, od pevne stanovej pokuty 58,23 EUR na Malte po 5 000 EUR a viac v Rakúsku, na Cypre, v Nemecku a Írsku. To znamená, že maximálna pokuta môže byť v jednej krajine niekoľkonásobne vyššia ako v inej. Tento nepomer možno čiastočne vysvetliť sociálno-hospodárskymi rozdielmi medzi členskými štátmi, čo znamená, že rovnaká pokuta uložená vodičom a podnikom je v jednej krajine odrádzajúca a primeraná, ale nemusí to tak byť v inej krajine. Toto zdôvodnenie však nemožno použiť napríklad na pomerne vysoké postihy v Španielsku alebo Maďarsku. Fínsko má v tejto súvislosti jedinečný prístup, pretože sankcia sa vypočítava na základe „denných pokút“. Pri určovaní výšky týchto „denných pokút“ sa popri iných činiteľoch berie do úvahy denný príjem a počet detí osoby, ktorej sa sankcia ukladá. Znehybnenie vozidla Ako sa už uviedlo, bod 26 úvodného ustanovenia nariadenia (ES) č. 561/2006 sa výslovne týka znehybnenia vozidla ako jedného z opatrení, ktoré sa majú prijať proti závažným porušeniam predpisov. Týmto opatrením sa môže zaistiť napríklad to, že vodič si odpočinie dostatočne dlho, aby dodržal ustanovenia nariadenia (ES) č. 561/2006. To môže takisto zabrániť podnikom, aby nedodržaním nariadenia a jednoduchým zaplatením pokuty získali súťažnú výhodu. Iba 15 členských štátov (Bulharsko, Cyprus, Česká republika, Nemecko, Dánsko, Grécko, Írsko, Taliansko, Litva, Luxembursko, Poľsko, Rumunsko, Španielsko, Švédsko a Spojené kráľovstvo) však informovalo Komisiu, že vo svojich právnych predpisoch majú výslovne ustanovenú možnosť znehybniť vozidlo. Ostatné sankcie Sedem členských štátov (Rakúsko, Cyprus, Dánsko, Francúzsko, Írsko, Luxembursko a Spojené kráľovstvo) má v prípade závažných porušení predpisov ustanovený trest odňatia slobody, hoci niektoré štáty ho majú ustanovený len v prípade, keď sa nezaplatí pokuta. Právne predpisy v niektorých krajinách obsahujú ustanovenia o dočasnom odňatí vodičského oprávnenia vodiča (Bulharsko, Dánsko, Grécko, Taliansko a Spojené kráľovstvo) alebo karty vodiča (Slovensko). Niekoľko členských štátov (Rakúsko, Bulharsko, Francúzsko, Taliansko, Slovensko a Spojené kráľovstvo) takisto uplatňuje prísnejšie postihy v prípadoch opakovaného alebo pravidelne sa opakujúceho porušenia právnych predpisov. V rakúskych právnych predpisoch sa napríklad ustanovuje možnosť trestu odňatia slobody, ak danej osobe bol postih za podobné porušenie právnych predpisov už uložený. Sankcie pre podniky Článkom 10 ods. 3 nariadenia (ES) č. 561/2006 sa ustanovuje, že podnik je zodpovedný porušenie predpisov, ktorého sa dopustia jeho vodiči, a to aj vtedy, keď k tomuto porušeniu došlo na území iného členského štátu alebo tretej krajiny. Vo väčšine členských štátov (Belgicko, Bulharsko, Nemecko, Dánsko, Estónsko, Grécko, Fínsko, Maďarsko, Írsko, Taliansko, Litva, Lotyšsko, Poľsko, Rumunsko, Slovinsko, Slovensko, Švédsko a Spojené kráľovstvo) právne predpisy obsahujú rozdielne sankcie pre vodičov a pre podniky, pričom sankcie pre podniky sú vyššie alebo prísnejšie ako sankcie pre vodičov. V článku 10 ods. 4 nariadenia (ES) č. 561/2006 sa takisto ustanovuje, že odosielatelia, špeditéri, organizátori zájazdov, hlavní dodávatelia, subdodávatelia a agentúry sprostredkujúce zamestnanie vodičom musia zaistiť, aby zmluvne dohodnuté dopravné harmonogramy boli v súlade ustanoveniami o čase vedenia vozidla a dobe odpočinku. Iba v niekoľkých málo členských štátoch (Dánsko, Estónsko, Fínsko, Poľsko a Švédsko) sa však právne predpisy o sankciách týkajú týchto prevádzkovateľov v dopravnom reťazci. Žiaľ, z analýzy príslušných právnych predpisov nevyplýva, ako sa tieto sankcie uplatňujú v praxi. Zásada extrateritoriarity Článkom 19 ods. 2 nariadenia (ES) č. 561/2006 sa takisto zaviedla zásada extrateritoriality: keď príslušné orgány v niektorom členskom štáte zistia porušenie predpisov a zatiaľ sa zaň neuložila sankcia, príslušným orgánom sa umožňuje uložiť sankciu aj vtedy, keď k tomuto porušeniu došlo na území iného členského štátu alebo tretej krajiny. Vzhľadom na zásadu nediskriminácie musí byť sankcia rovnaká, ako keby k porušeniu predpisov došlo na území členského štátu, ktorý toto porušenie zistil. Aj keď táto zásada rozširuje oblasť pôsobnosti presadzovania právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, môže mať nepriaznivý vedľajší účinok, pokiaľ členské štáty uplatňujú pri tom istom porušení predpisov veľmi rozdielne sankcie. Dopravcovia, ktorí sa dopustili porušenia predpisov, by možno dali prednosť tomu, že zaplatia zaň pokutu v členskom štáte, ktorý ukladá veľmi nízke pokuty, ako by riskovali veľmi vysokú pokutu v inom členskom štáte. To by im oproti ostatným podnikom, ktoré dodržiavajú nariadenia, poskytlo súťažnú výhodu. VNÚTROšTÁTNY SYSTÉM SANKCIÍ Podľa informácií, ktoré Komisii poskytli členské štáty, vnútroštátne systémy sankcií sa navzájom veľmi odlišujú. Rozlišovať je možné medzi členskými štátmi, ktorých právne predpisy nevymedzujú rozdiely medzi rôznymi porušeniami predpisov, a členskými štátmi, ktorých právne predpisy obsahujú rozlíšenie medzi vymedzenými porušeniami predpisov a uplatnenie rozdielnych úrovní sankcií na tieto porušenia. Systémy bez rozlišovania sankcií V právnych predpisoch niektorých členských štátov sa jednoducho stanovuje maximálna a niekedy minimálna úroveň sankcií uplatniteľných na porušenia predpisov všeobecne. Nie je preto možné analyzovať sankcie za závažné porušenia predpisov. Niektoré členské štáty (Rakúsko, Česká republika, Írsko, Luxembursko a Spojené kráľovstvo) informovali Komisiu iba o týchto maximálnych a niekedy minimálnych úrovniach sankcií. Malta stanovila za porušenie predpisov pokutu vo výške 58,23 EUR. Systémy s rozlišovaním sankcií V ostatných členských štátoch sa v právnych predpisoch rozlišuje aspoň medzi niektorými rozličnými druhmi porušenia predpisov a uplatňujú sa na ne rozdielne sankcie. Treba poznamenať, že nie všetky členské štáty, ktoré uplatňujú rozdielne sankcie na rozdielne porušenia predpisov, majú rozdielne úrovne pokút za rovnaké typy porušenia predpisov. Porušenia ustanovení nariadenia (ES) č. 561/2006 týkajúcich sa času vedenia vozidla a dôb odpočinku V niektorých členských štátoch s diferencovaným systémom obsahujú právne predpisy podrobný systém kategorizácie porušení ustanovení o čase vedenia vozidla a dobe odpočinku ustanovených v nariadení (ES) č. 561/2006. Pri tom istom druhu porušenia predpisov sa rozlišujú dve alebo viac úrovní a pre každú úroveň sú stanovené konkrétne pokuty. V týchto predpisoch sa ustanovuje vyššia pokuta napríklad za prekročenie denného času vedenia vozidla o dve hodiny, ako za prekročenie denného času jazdy iba o jednu hodinu. Tabuľka v prílohe I bola vypracovaná na základe informácií poskytnutých Komisii. V prípade členských štátov, ktoré ustanovujú diferencované sankcie, sa v nej porovnávajú pokuty uplatňované na porušenie článkov 6 až 8 nariadenia (ES) č. 561/2006, ako sa vymedzujú v novej prílohe III k smernici 2006/22/ES. Uvádzajú sa v nej aj rozdiely vo výške pokút ukladaných jednotlivými členskými štátmi. Maximálna výška pokút za jednotlivé porušenie predpisov v jednej krajine môže v krajných prípadoch presahovať desaťnásobok tejto sumy v druhej krajine. V Španielsku môže prekročenie denného času vedenia vozidla o viac ako dve hodiny viesť k pokute až 4 600 EUR , kým v Grécku je maximálna pokuta 400 EUR. Spôsob určenia týchto úrovní v rôznych členských štátoch je takisto rozdielny. Hraničné hodnoty sú vyjadrené buď v minútach alebo hodinách alebo v percentách. Niektoré členské štáty ustanovujú iba dve rozdielne úrovne, napr. Estónsko, Francúzsko a Slovensko. Ostatné členské štáty majú viac úrovní, napr. Maďarsko, s 5 úrovňami za prekročenie denného času vedenia vozidla: o 5 %, o 5 až 10 %, o 10 až 15 %, o 15 až 20 % alebo o viac ako 20 %. Napríklad v španielskych právnych predpisoch sa stanovujú konkrétne sumy za každú hodinu presahujúcu čas vedenia vozidla počas dvojtýždňového obdobia, ktorý je v nariadení (ES) č. 561/2006 obmedzený na 90 hodín: dĺžka času vedenia vozidla presahujúca 110 hodín by viedla k pokute 1 580 EUR a dĺžka času vedenia vozidla presahujúca 111 hodín k pokute 1 620 EUR, v obidvoch prípadoch navyše k znehybneniu vozidla. Ak existuje ustanovenie pre viac než dve úrovne, zvyšovanie uplatňovaných sankcií môže byť lineárne alebo progresívne. V Holandsku je napríklad pokuta za prekročenie týždenného času vedenia vozidla 110 EUR za jednu hodinu, kým v Grécku je pokuta za prekročenie denného času vedenia vozidla o dve hodiny dvojnásobkom pokuty za jeho prekročenie o jednu hodinu. Belgicko má osobitný systém určovania sankcií za prekročenie dĺžky denného času vedenia vozidla a neprerušeného času vedenia vozidla, pričom v tomto systéme sa zohľadňujú dva parametre. V prípade denného času vedenia vozidla sa úroveň sankcie určuje najdlhšou dobou odpočinku počas denného času vedenia vozidla. Pokuta za prekročenie denného času vedenia vozidla o štyri hodiny je teda vyššia (450 EUR), keď neprerušená doba odpočinku vodiča bola kratšia ako tri hodiny, ako pokuta za to isté prekročenie denného času v prípade, keď neprerušená doba odpočinku vodiča bola šesť hodín (310 EUR). Ak členské štáty zahrnú takýto rozlišovací prvok medzi porušenia predpisov, je možné odvodiť, čo pokladajú za závažnejšie porušenia predpisov. Možno teda vyvodiť záver, že predpisy o porušeniach týkajúcich sa dĺžky času vedenia vozidla a dĺžky odpočinku sa v jednotlivých členských štátoch nelíšia, keď sa berie do úvahy, aké porušenia predpisov sa musia pokladať na závažnejšie ako iné, aj keď možno zaznamenať nejaké menšie rozdiely. Ako príklad týchto rozdielov možno uviesť, že porušenie predpisu, ktoré by sa podľa kategorizácie obsiahnutej v novej prílohe III k smernici 2006/22/ES pokladalo za menšie porušenie dodržiavania prestávok, vedie v Belgicku k nižšej pokute než menšie porušenie predpisu o dennom odpočinku; v Holandsku sa tá istá pokuta uplatňuje na obidve porušenia predpisov, kým v Poľsku je pokuta vyššia. Všeobecne je však nesporné, že čím viac je maximálny čas vedenia vozidla prekročený alebo čím je doba odpočinku kratšia ako minimálna doba odpočinku, ktorá sa musí dodržať, tým je porušenie predpisu závažnejšie. Rozdiely spočívajú hlavne v dvoch hľadiskách: rozdielne úrovne jednotlivých sankcií a výšky pokút stanovených za porušenie predpisu. Ako sa už uviedlo, určenie týchto úrovní sa významne odlišuje a zakladá sa na hodinách/minútach alebo percentuálny podieloch a existujú tu rôzne počty úrovní. Pokiaľ ide o výšky pokút, rozdiely sú veľmi jasné, ako sa uvádza v prílohe I. Porušenie nariadenia (EHS) č. 3821/85 (nariadenie o tachografoch) Kým predpisy týkajúce sa porušení nariadenia (ES) č. 561/2006 sú v jednotlivých členských štátoch dosť podobné v zmysle toho, čo sa má pokladať za závažnejšie porušenie, v prípade porušení nariadenia (EHS) č. 3821/85 je situácia iná. Ak právne predpisy členských štátov obsahujú rozdielne kategórie porušení predpisov, všeobecne sa od jedného členského štátu k druhému značne odlišujú a takisto sa nezhodujú s kategorizáciou obsiahnutou v novej prílohe III k smernici 2006/22/ES. Z ďalších informácií predložených členskými štátmi vyplýva, že významné rozdiely sú nielen v úrovni pokút, ktoré možno uložiť, ale aj v spôsobe kategorizácie porušení predpisov. V tabuľke v prílohe II sú tieto rozdiely v kategorizácii znázornené. Pri niektorých porušeniach, ktoré sa v smernici 2006/22/ES pokladajú za „veľmi závažné“, niektoré členské štáty uvádzali najnižšiu úroveň sankcií za porušenia nariadenia (EHS) č. 3821/85. Je to napríklad v prípade, keď vodič je držiteľom viac než jednej platnej karty vodiča (porušenie G7 v prílohe III smernice 2006/22/ES). V tomto prípade Estónsko, Bulharsko a Litva uplatňujú najnižšiu úroveň sankcie. K ďalším príkladom patria prípady, keď sa nesprávne používa prepínací mechanizmus tachografu alebo keď vodič nie je schopný predložiť záznamy karty vodiča, pokiaľ je jej držiteľom (porušenie G22 alebo I4). Na druhej strane v prípade veľkej väčšiny porušení, ktoré sa v smernici 2006/22/ES pokladajú za menej závažné porušenia predpisov, väčšina členských štátov neuplatňuje najnižšiu úroveň sankcie. V prípade, keď vodič napríklad nemá pri sebe dostatok papiera na výtlačky, čo je porušenie predpisu, ktoré sa v smernici 2006/22/ES zaraďuje do kategórie menej závažného porušenia (porušenie G5), Maďarsko uplatňuje najvyššiu úroveň pokuty. Iba v pri porušeniach, ktoré zahŕňajú podvodné konanie v súvislosti s tachografom (porušenia J1 až J3), a v prípadoch, keď podniky neuchovávajú záznamové listy (porušenia G6 a G10), je kategorizácia vo väčšine členských štátov podobná, pričom za tieto veľmi závažné porušenia sa ukladá najvyššia úroveň sankcií. Podobne ako pri nariadení (ES) č. 561/2006, v prípade porušenia nariadenia (ES) č. 3821/85 výšky pokút sa veľmi líšia, vrátane maximálnych ukladaných pokút. Manipulácia s tachografom sa napríklad v Litve postihuje pokutou až do výšky 586 EUR, ale v Poľsku pokutou 2 460 EUR, pričom v obidvoch prípadoch je uložená maximálna pokuta. V iných krajinách môže byť pokuta ešte vyššia: v Španielsku je pokuta za takéto porušenie 4 601 EUR, v Taliansku až 6 232 EUR a vo Francúzsku až 30 000 EUR (s dodatočnou možnosťou trestu odňatia slobody až na 1 rok). Je preto možné vyvodiť záver, že v prípade porušenia nariadenia (EHS) č. 3821/85 sa medzi jednotlivými členskými štátmi nielen veľmi líšia sumy pokút ukladaných za závažné porušenia predpisov, ale takisto sa líši aj kategorizácia, t.j. vymedzenie toho, čo sa pokladá za závažné porušenie predpisov. ZÁVERY Predpisy o sankciách uplatňované na závažné porušenia právnych predpisov v sociálnej oblasti sa medzi jednotlivými členskými štátmi významne líšia, pokiaľ ide o typ sankcií, úroveň pokút a kategorizáciu porušení predpisov. Hoci všetky členské štáty používajú ako sankciu pokuty, nie všetky z nich ustanovujú napríklad znehybnenie vozidla alebo trest odňatia slobody. V niektorých členských štátoch je možné odňať vodičské oprávnenie alebo kartu vodiča. Pri pohľade na to, ako členské štáty odstupňovávajú rozdielne typy alebo úrovne porušení predpisov, je situácia dokonca zložitejšia. Výšky pokút sa medzi jednotlivými členskými štátmi významne líšia, v krajných prípadoch až v pomere 1:10. Tieto rozdiely možno iba čiastočne vysvetliť sociálno-hospodárskymi rozdielmi, ktoré znamenajú, že rovnaká pokuta je primeraná a odradzujúca v jednej krajine, ale nie nevyhnutne v inej. Kým pri porušení predpisov týkajúcich sa dôb vedenia vozidla a dôb odpočinku je pomerne jasné, ktoré porušenia sa musia pokladať za závažnejšie než iné, v prípade porušení nariadenia (EHS) č. 3821/85 sa kategorizácia porušení medzi jednotlivými členskými štátmi značne odlišuje. Niektoré porušenia sa pokladajú za závažné v jednej krajine, ale nie nevyhnutne v inej. Navyše sankcie ukladané za porušenie pravidiel nariadenia (EHS) č. 3821/85 nezodpovedajú v mnohých členských štátoch usmerneniam Komisie týkajúcim sa kategorizácie porušení, ako sa uvádza v smernici Komisie 2009/5/ES, ktorou sa mení a dopĺňa príloha III k smernici 2006/22/ES. Pre vodičov a podniky v medzinárodnej doprave je preto veľmi ťažké získať jasný obraz týkajúci sa závažnosti možných porušení predpisov, pokiaľ nedodržia určité ustanovenia nariadenia (ES) č. 561/2006 a nariadenia (EHS) č. 3821/85, keďže sankcie, ktoré im hrozia v jednotlivých členských štátoch, poskytujú protirečivú spätnú väzbu. Komisia pokladá túto situáciu vyplývajúcu z rozhodnutia zákonodarcov za neuspokojivú, pokiaľ ide o rovnocenné podmienky pre vodičov a podniky. Nová príloha k smernici 2006/22/ES, ktorá bola uvedená smernicou Komisie 2009/5/ES, poskytuje základ pre spoločné pochopenie toho, čo by sa malo pokladať za závažné porušenie predpisov, a čo nie. Členské štáty sú povzbudzované, aby podnikli potrebné kroky s cieľom ustanoviť harmonizovanejšie uplatňovanie sociálnych predpisov v cestnej doprave a tým zlepšiť ich dodržiavanie. Komisia bude na tomto probléme ďalej pracovať, najmä podporovaním dialógu medzi členskými štátmi v súvislosti s vnútroštátnym výkladom a uplatňovaním sociálnych predpisov v cestnej doprave, a to prostredníctvom výboru predpokladaného v nariadení (ES) č. 561/2006 a s prihliadnutím na obmedzenú kompetenciu, ktorú sa členské štáty a zákonodarcovia rozhodli poskytnúť Komisii. PRÍLOHA I Prehľad pokút uplatňovaných na porušenia článkov 6 až 9 nariadenia (ES) č. 561/2006 v členských štátoch, ktoré vo svojich právnych predpisoch ustanovujú odlišné pokuty za odlišné úrovne porušení predpisov Závažné porušenie | Menej závažné porušenie | PRÍLOHA III Prehľad právnych aktov v členských štátoch ČLENSKÝ ŠTÁT | LEGISLATÍVNE AKTY | Rakúsko | 57. Bundesgesetz, mit dem das Kraftfahrgesetz 1967 geändert wird (28. KFG Novelle) | Belgicko | Arrêté royal du 27 Avril 2007, Moniteur Belge du 7 Mai 2007 | Bulharsko | Kapitola 8 zákona o cestnej doprave | Cyprus | Zákon z roku 2007 (zákon č. 86(I)/2007) o monitorovaní doby vedenia vozidla a doby odpočinku vodičov určitých vozidiel | Česká republika | § 35 zákona č. 111/1994 Zb. o cestnej doprave v znení neskorších predpisov a zákon č. 200/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov | Nemecko | Fahrpersonalgesetz (v zmenenom a doplnenom znení zo 6.7.2007) | Dánsko | Nariadenie obsahujúce ustanovenia o dĺžke času vedenia vozidla a odpočinku v cestnej doprave BEK č. 328 z 28.3.2007, konsolidovaný zákon č. 1100 z 8.11.2006 | Estónsko | Zmeny a doplnenia zákona o cestnej premávke prijaté estónskym parlamentom 20. septembra 2007 | Grécko | Zákon č. 3446/2006 o organizácii a fungovaní orgánov pre kontrolu cestnej premávky – reformy týkajúce sa osobnej dopravy a iné predpisy (vládny vestník 49/A) | Španielsko | Uznesenie z 19. apríla 2007 (BOE 10.5.2007) a Ley 16/1987 de 30 de Julio, de ordenacion de los transportes terrestres | Fínsko | Zákon o cestnej premávke a zákon o vozidlách | Francúzsko | Contraventions: Article R48-0 du code de procédure pénale et le décret n° 86/1130 du 17 octobre modifié Délits: Ordonnance 58/1310 du 23 décembre 1958 modifié | Maďarsko | § 20 ods. 1 zákona č. 1/1988 v naposledy zmenenom a doplnenom znení a § 1 nariadenia vlády č. 557/2007 (III.31) | Írsko | Nariadenia Európskych spoločenstiev (cestná doprava) (pracovné podmienky a bezpečnosť cestnej premávky) z roku 2008 (S.I. č. 62 z roku 2008) | Taliansko | Pravidlá cestnej premávky a zákon č. 286/2006 z 29.11.2006 | Litva | §§ 142 a 1424 litovského zákona o priestupkoch | Luxembursko | Règlement grand-ducal du 23 mars 2007 | Lotyšsko | Zákon o priestupkoch | Malta | Predpisy o motorových vozidlách (cestná preprava tovaru) (65.19) | Holandsko | Pravidlá týkajúce sa ukladania pokút podľa zákona o pracovnom čase a vyhláška o pracovnom čase (pracovníci v doprave) (cestná doprava) | Poľsko | Zákon o cestnej doprave zo 6. septembra 2001 Zákon z 29. júla 2005 o systéme digitálnych tachografov | Portugalsko | Zatiaľ neprijaté | Rumunsko | Ordonanta de govern Nr 37/2007 | Slovinsko | Zákon o pracovnom čase a povinných dobách odpočinku osôb vykonávajúcich mobilné činnosti v cestnej doprave a o záznamovom zariadení v cestnej doprave | Slovensko | Zákon o pracovnom čase v doprave | Švédsko | Nariadenie (2004:865) o časoch vedenia vozidla, dobách odpočinku a tachografoch atď. | Spojené kráľovstvo | Časť VI zákona o doprave z roku 1968 (v zmenenom a doplnenom znení) | [1] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/22/ES z 15. marca 2006 o minimálnych podmienkach vykonávania nariadení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 a (EHS) č. 38/21/85 o právnych predpisoch v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, Ú. v. EÚ L 102, 11.4.2006, s. 35. [2] Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 z 15. marca 2006 o harmonizácii niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenia Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušuje nariadenie Rady (EHS) č. 3820/85, Ú. v. EÚ L 102, 11.4.2006, s. 1. [3] Nariadenie Rady (EHS) č. 3821/85 z 20. decembra 1985 o záznamovom zariadení v cestnej doprave, Ú. v. EÚ L 370, 31.12.1985, s. 8. [4] Článok 19 ods. 1 nariadenia (ES) č. 561/2006. [5] Smernica Komisie 2009/5/ES z 30. januára 2009, ktorou sa mení a dopĺňa príloha III k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2006/22/ES o minimálnych podmienkach vykonávania nariadení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 o a 3821/85 právnych predpisoch v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy, Ú. v. EÚ L 29, 31.1.229. s. 45. [6] Podľa článku 19 ods. 1 nariadenia (ES) č. 561/2006. [7] Podľa smernice Komisie 2009/5/ES, ktorou sa mení a dopĺňa príloha III k smernici 2006/22/ES; VZP = veľmi závažné porušenie, ZP = závažné porušenie, MZP = menej závažné porušenie [8] Maďarsko: keďže kategorizácia sa zakladá na percentuálnom vyjadrení, jednotlivé kategórie nezodpovedajú presne harmonizovanej kategorizácii [9] Slovinsko: Pokuty stanovené pre vodičov. [10] Podľa smernice Komisie 2009/5/ES, ktorou sa mení a dopĺňa príloha III k smernici 2006/22/ES; VZP = veľmi závažné porušenie, ZP = závažné porušenie, MZP = menej závažné porušenie