SK    SK SK 
 
SK 1   SK  EURÓPSKA KOMISIA 
Brusel, 15.9.2010 
SEK(2010) 1059  
  
PRACOVNÝ DOKUMENT ÚTVAROV KOMISIE 
ZHRNUTIE POSÚDENIA VPLYVU 
  
Sprievodný dokument 
  
Návrh 
 
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 
o mimoburzových derivátoch, centrálnych zmluvných stranách a archívoch obchodných 
údajov 
{KOM(2010) 484 v kone čnom znení} 
{SEK(2010) 1058} 
 
SK 2   SK Deriváty sú dôležitým stavebným prvkom mode rných financií. V podstate sú to finan čné 
zmluvy, ktoré u ľahčujú obchodovanie a prerozdeleni e rizík. Za svoje meno v ďačia tomu, že 
sa ich hodnota odvodzuje z takých podkladových finan čných nástrojov ako cena finan čného 
nástroja (napríklad podielu z verejne obchodovanej spolo čnosti) alebo komodity (napríklad 
ropy). Vzh ľadom na to, že derivátmi sa prerozde ľuje riziko, môžu sa použi ť buď na poistenie 
(zabezpečenie) proti ur čitému riziku alebo naopak na ri skovanie (investovanie alebo 
špekulácie). Môžu sa takisto použi ť na arbitráž medzi rôznymi trhmi. 
Deriváty môžu siaha ť od tých (napríklad termínované obchody – futures), ktoré majú plne 
štandardizované také parametre ako nominál na hodnota alebo dátum splatnosti až po tie 
(napríklad swapy), ktoré sú v plnej miere „š ité na mieru“ špecific kých potrieb konkrétneho 
používate ľa. Z druhu derivátu oby čajne vyplýva aj to, ako sa s derivátom obchoduje: s plne 
štandardizovanými derivátmi sa oby čajne obchoduje na organizovaných obchodných 
miestach, t. j. v obchodoch s derivátmi, zatia ľ čo so zákaznícky prispôsobenými (alebo 
individualizovanými) derivátmi sa obchoduje dvoj stranne, t. j. mimo burzy alebo, ako sa 
bežne hovorí „cez pult“ (OTC). 
Finančná kríza spôsobila, že sa trh mimoburzových derivátov dostal do popredia pozornosti 
regulačných orgánov. Hroziaci kolaps banky Bear St erns v marci 2008, krach banky Lehman 
Brothers 15. septembra 2008 a nútená záchrana spolo čnosti AIG de ň nato poukázali na 
nedostatky v oblasti fungovania tohto trhu. V tomto kontexte regula čné orgány venovali 
osobitnú pozornos ť úlohe, ktorú swapy na úverové zlyhanie (CDS) zohrávali po čas krízy. 
Od októbra 2008 Komisia aktívne pracuje na od stránení nedostatkov, ktoré vyšli najavo po čas 
krízy. V krátkodobom horizonte sa Komisi a zamerala na trh CDS a od najvä čších 
obchodníkov na trhu získala s ľub, že začnú robiť zúčtovanie európskych transakcií CDS na 
centrálnu zmluvnú stranu (CCP – central co unterparty). V stre dnodobom horizonte sa 
Komisia zamerala na h ĺbkové preskúmanie derivátových trhov, výsledkom čoho bolo 
uverejnenie 2 oznámení o derivátový ch trhoch, a to v júli a októbri 2009. 
V prvom oznámení skúmala úl ohu, ktorú deriváty zohrali po čas finančnej krízy, venovala sa 
prínosom a rizikám súvisiacim s derivátovým i trhmi a hodnotila, ako by sa zistené riziká 
mohli zníži ť. V druhom oznámení sa uvádzajú budúce politické opatreni a, ktoré Komisia 
plánuje navrhnú ť na zvýšenie transparentnosti deri vátových trhov, zníženie úverového rizika 
zmluvnej strany a opera čného rizika pri obchodovaní a na posilnenie integrity trhu a doh ľadu 
nad ním. 
Táto správa o posúdení vplyvu sprevádza časť návrhov, ktoré oznámila Komisia, konkrétne 
tie, ktoré sa venujú narastajúcej transparentn osti a klesajúcemu úverovému riziku zmluvnej 
strany a opera čnému riziku prostredníctvom využívan ia trhovej infraštruktúry po uzavretí 
obchodu. 
Transparentnos ť 
Trh mimoburzových derivátov má neprieh ľadnú povahu. Je to spôsobené tým, že 
mimoburzové deriváty sú súkromne dohodnuté zml uvy, a preto sú všetky informácie, ktoré sa 
týkajú ktorejko ľvek z týchto zmlúv, prístupné iba zmluvným stranám. 
Finančná kríza poukázala na nedostatok informácií o pozíciách a expozíciách jednotlivých 
spoločností v oblasti mimoburzových derivátov. Tento nedostatok in formácií na jednej strane 
bráni regula čným orgánom v čas odhali ť riziká vznikajúce v jednotlivých inštitúciách a 
 
SK 3   SK systéme ako celku. Takisto im bráni presne posúdi ť dôsledky zlyhania ú častníka trhu, a teda 
aj primerane reagova ť, ak dôjde k takémuto zlyhaniu ( čoho jasným dôkazom bol prípad 
Lehman). Na druhej strane  nedostatok informácií v čase krízy zvyšuje p odozrenie a neistotu 
medzi účastníkmi trhu. 
Úverové riziko zmluvnej strany 
Derivátové zmluvy viažu navzájom zmluvné strany po čas trvania zmluvy o mimoburzových 
derivátoch. Po čas doby trvania zmluvy zmluvné strany zhromaž ďujú proti sebe poh ľadávky, 
pretože práva a povinnosti obsiahnuté v zml uve sa vyvíjajú s podkladom, od ktorého je 
zmluva odvodená. Tým vzniká úverové riziko zml uvnej strany, t. j. riziko, že zmluvná strana 
nemusí splni ť svoje záväzky vyplývajúce zo zmluvy, ke ď nadobudnú platnos ť. Zúčtovanie je 
funkcia, ktorou sa tieto  riziká riadia v čase. Môže sa vykonáva ť centrálne prostredníctvom 
centrálnej zmluvnej strany alebo dvojstranne. Hoci sa na trhu mimoburzových derivátov 
využívajú obidva druhy zú čtovania, častejšou formou je dvojstranné zú čtovanie. 
Kríza poukázala na to, že úrove ň úverového rizika zmluvnej strany vzh ľadom na 
mimoburzové deriváty bola ove ľa vyššia, než sa predtým domnievali ú častníci trhu, ako aj 
regulačné orgány. Inak povedané, výška kolaterálu použitého na zmiernen ie úverového rizika 
zmluvnej strany bola nedostato čná. Hlavným dôvodom je nedostato čná kolateralizácia v tej 
časti trhu, v ktorej sa vykonáva dvojstranné zú čtovanie, a to bu ď preto, že od niektorých 
účastníkov trhu sa nepožadovala záruka na  zaistenie ich obchodu s mimoburzovými 
derivátmi, alebo z dôvodu problémov týkajúci ch sa postupov riadenia rizík tých ú častníkov 
trhu, ktorí kolaterál poskytujú. 
Operačné riziko 
Obchod s mimoburzovými derivátmi prechádza od okamihu, ke ď sa dve strany dohodnú o 
obchode, do okamihu, ke ď sa transakcia potvrdí, nieko ľkými krokmi spracovania. Po čas doby 
platnosti zmluvy mimoburzových deri vátov okrem toho treba riadi ť niekoľko udalostí 
(napríklad správu kolaterálu a vyrovnanie hotovos tných platieb), ktoré vyplývajú z práv a 
povinností zmluvy. 
Vzhľadom na to, že trh mimoburzových derivátov umož ňuje vysoký stupe ň flexibility pri 
vymedzovaní hospodárskych a právnych podmienok derivátových zmlúv, existuje množstvo 
vysoko individualizovaných a zložitých zmlúv. Tieto zmluvy v mnohých fázach spracovania 
stále vyžadujú významné manuálne zásahy. Tým sa zvyšuje opera čné riziko, čo môže vies ť k 
právnemu riziku a obmedzeniu transparentnos ti a dokonca až k zvýšeniu  úverového rizika 
zmluvnej strany. 
Ciele 
Cieľom tohto posúdenia vplyvu je preskúma ť možnosti riešenia uvedených problémov na 
úrovni Spolo čenstva. Všeobecným cie ľom je zníži ť systémové riziko, a tým zvýši ť 
bezpečnosť a efektívnos ť trhu mimoburzových derivátov. Ako už bolo uvedené, dosiahnutie 
tohto všeobecného cie ľa vyžaduje uskuto čnenie troch špecifických politických cie ľov, a to i) 
zvýšenie transparentnosti, ii)  zníženie úverového rizika zm luvnej strany a iii) zníženie 
operačného rizika súvisiaceho s mimoburzovými de rivátmi. Pretože tie to ciele sú stále 
pomerne široké, je potrebné vymedzi ť operatívnejšie ciele: 
1. získa ť úplné a komplexné informácie o poz íciách mimoburzových derivátov; 
 
SK 4   SK 2. zvýši ť využívanie zú čtovania centrálnej zmluvnej strany; 
3. zlepši ť postupy dvojstranného zú čtovania; 
4. zvýši ť štandardizáciu zmlúv mimoburzových derivátov. 
Uprednost ňovaná(é) politická(é) možnos ť(ti) a politický(é) nástroj(e) 
V posúdení vplyvu sa ďalej analyzujú vplyvy každej prípad nej politickej možnosti súvisiacej 
s uvedenými opera čnými cieľmi a s cie ľom určiť najvhodnejší postup sa tieto možnosti 
porovnávajú so základným scenárom. Na základe  tejto analýzy sa v posúdení vplyvu dospelo 
k záveru, že najvä čšie čisté prínosy by sa dosiahli prijatím opatrení, ktoré by: 
1. vyžadovali, aby ú častníci trhu poskytovali všetky potrebné informácie o svojich 
portfóliách mimoburzových derivátov ar chívu obchodných údajov alebo ak by to 
nebolo možné, priamo regula čným orgánom; vyžadovali zverej ňovanie súhrnných 
informácií o pozíciách; 
2. vyžadovali využívanie zú čtovania centrálnej zml uvnej strany v prípade 
mimoburzových derivátov, ktoré sp ĺňajú vopred vymedzené kritériá oprávnenosti; 
3. stanovili špecifické ciele dvojstranného zú čtovania transakcií mimoburzových 
derivátov; ako aj 
4. stanovili špecifické ciele právnej št andardizácie a šta ndardizácie postupov. 
Vzhľadom na uprednost ňované možnosti a potrebu zaisti ť, aby sa právny rámec uplat ňoval v 
celej EÚ s úplne rovnakým rozsahom pôsobnosti, a to bez akýchko ľvek ďalších požiadaviek a 
bez ponechania akýchko ľvek právomocí vnútroštátnym prá vnym orgánom, sa za najvhodnejší 
politický nástroj na dosiahnutie požadovaných cie ľov považuje nariadenie. 
Poobchodná trhová infraštruktúra 
Rozhodnutím požadova ť využívanie centrálnych zmluvných strán a archívov obchodných 
údajov sa ďalej zvýši systémová dôležitos ť centrálnych zmluvných strán a archívom 
obchodných údajov sa poskytne systémová úloha (pokia ľ ju ešte nemajú). Tým vzniká 
povinnosť zaistiť, aby táto infraštruktúra bola bezpe čná a zdravá, aby sa zabránilo situácii, v 
ktorej by sa jej využívaním namiesto zníženia  systémové riziko vlastne zvýšilo. V posúdení 
vplyvu sa uznáva, že na  dosiahnutie tohto cie ľa sa treba zaobera ť nevyriešenými otázkami, 
ktoré sa zistili v súvislosti s fungovaním cen trálnych zmluvných strán a archívov obchodných 
údajov. 
Centrálne zmluvné strany 
Centrálna zmluvná strana je vymedzená ako subjekt, ktorý sa zákonne v člení medzi zmluvné 
strany zmlúv obchodovaných v rámci je dného alebo viacerých finan čných trhov a vystupuje 
ako kupujúci vo či všetkým predávajúcim a predávajúci vo či všetkým kupujúcim. V ďaka 
svojej centrálnej úlohe na trhu ne nesie centrálna zmluvná strana oby čajne nijaké trhové riziko 
(to stále znášajú pôvodné zmluvné strany). Ako zml uvná strana každej po zície však centrálna 
zmluvná strana nesie riziko v prípade, že jedna z jej zmluvných strán zlyhá. Podobne aj 
zmluvné strany centrálnej zmluvnej strany znášajú úverové rizi ko, že by mohla zlyha ť 
centrálna zmluvná strana. Centrálna zmluvná strana zmier ňuje expozíciu svojich zmluvných 
 
SK 5   SK strán úverovému riziku množstvom posil ňujúcich mechanizmov, oby čajne vrátane 
obmedzenia prístupu, nástrojov ri adenia rizík (ako je kolatera lizácia) a vzájomného rozloženia 
strát. Tieto mechanizmy sú spolo čne známe ako „vodopád rizík“  centrálnej zmluvnej strany. 
Vďaka úlohe pri zmier ňovaní rizika, ktorú zohrávajú, sú centrálne zmluvné strany k ľúčovým 
prvkom trhu, ktorému slúžia. Ich zlyhanie je preto potenciálnou systémovou udalos ťou. 
Vzhľadom na svoju systémovo významnú úlohu cen trálne zmluvné stra ny podliehajú prísnej 
regulácii. V rámci EÚ sú centrálne zmluvné strany regulované na vnútroštátnej úrovni. 
Pretože pravidlá regulácie centrálny ch zmluvných strán sa v jednotlivých členských štátoch 
odlišujú, v dôsledku výsledných rôznych podmienok je cezhrani čné poskytovanie služieb 
centrálnej zmluvnej strany nákladne jšie a potenciálne menej bezpe čné, ako by bolo žiaduce, a 
predstavuje prekážku integrácie finan čného trhu EÚ. 
Vzhľadom na túto skuto čnosť Komisia v roku 2006 uvažovala o možnosti zavedenia 
právnych predpisov EÚ pre centrálne zmluvné strany, zamietla ju však a namiesto toho 
zvolila kombináciu sebaregulácie príslušného od vetvia (vyzvala odvetvi e, aby sa dohodlo na 
kódexe správania)  a spolupráce členských štátov (vyzvala na plnenie odporú čaní ESCB-
CESR pre centrálne zmluvné strany), aby sa zaistilo bezpe čnejšie a ú činnejšie poskytovanie 
služieb centrálnych zmluvných strán v rámci EÚ. 
Odvtedy sa ukázalo, že prístup, kt orý zvolila Komisia, nebude sta čiť na odstránenie 
problémov súvisiacich s centr álnymi zmluvnými stranami, čiastočne kvôli nedostatkom tohto 
prístupu a čiastočne kvôli vzniku nových problémov. Nedos tatky tohto prístupu sa týkajú 
hlavne toho, že v oblasti harmonizácie nariadenia sa odporú čaniami nemôžu dosiahnu ť 
rovnaké výsledky ako právnymi predpismi na úrovni EÚ. Nové problémy zah ŕňajú prekážky 
pri vytváraní väzi eb, vznik nebezpe čenstva rizikovej hospodárskej sú ťaže medzi centrálnymi 
zmluvnými stranami a problém prenosnosti kolaterálu v prostredí centrálnych zmluvných 
strán. 
Vzhľadom na uvedené problémy sa v posúdení  vplyvu skúmajú možné cesty zvyšovania 
bezpečnosti a ú činnosti infraštruktúry a ochrany i nvestorov v EÚ po uzavretí obchodu. S 
týmto zámerom sa stanovujú štyri šp ecifické ciele, a to i) zvýši ť bezpečnosť centrálnych 
zmluvných strán, ii) vytvori ť rovnaké podmienky poskytovania služieb centrálnych 
zmluvných strán, iii) u ľahčiť vytváranie väzieb medzi centrál nymi zmluvnými stranami a iv) 
poskytnúť ďalšie záruky pre ú častníkov trhu, ktorí majú k centrálnym zmluvným stranám 
nepriamy prístup. Vymenované špecifické ciele vyžadujú dosiahnu tie týchto opera čných 
cieľov: 
1. odstráni ť prekážky cezhrani čného poskytovania služieb centrálnych zmluvných 
strán; 
2. odstráni ť prekážky pri vytváraní väzieb medzi centrálnymi zmluvnými stranami; 
3. zabráni ť centrálnym zmluvným stranám v rizikovom sú ťažení; ako aj 
4. u ľahčiť prenosnos ť zákazníckych pozícií a súvisiacich marží. 
V posúdení vplyvu sa ďalej analyzujú vplyvy každej prípad nej politickej možnosti súvisiacej 
s uvedenými opera čnými cieľmi a s cie ľom určiť najvhodnejší postup sa tieto možnosti 
porovnávajú so základným scenárom. Na základe  tejto analýzy sa v posúdení vplyvu dospelo 
k záveru, že najvä čšie čisté prínosy by sa dosiahli pr ijatím opatrení, ktorými by: 
 
SK 6   SK 1. sa na služby centrálnych zmluvných st rán zaviedol pas, ktorý by vychádzal z 
vnútroštátneho povolenia centrál nych zmluvných strán a doh ľadu nad nimi, s 
posilnenou úlohou kolégia orgánov doh ľadu; 
2. sa zaviedli spolo čné požiadavky a postupy týka júce sa ustanovenia práva na 
interoperabilitu pre centrálne zmluvné stra ny, a to za predpokladu, že sa riešia riziká 
a že prepojenie schvália príslušné orgány ; 
3. sa pre centrálne zmluvné strany zaviedli spolo čné prísne normy v oblasti rizík a 
4. sa požadovalo, aby centrálne zml uvné strany poskytli nepriamym ú častníkom 
možnosť uložiť si marže na oddelené (súhrnné alebo nominálne) ú čty a zárove ň 
umožnili nepriamym ú častníkom, aby sa rozhodli, či ponuku využijú alebo nie. 
Aj v tomto prípade sa za najvhodnejší politic ký nástroj na dosiahnut ie požadovaných cie ľov 
považuje nariadenie. 
Archívy obchodných údajov 
Archív obchodných údajov je centralizovaný regi ster, ktorý spravuje el ektronickú databázu 
verejných záznamov transakcií s mimoburzovým i derivátmi (zmlúv). Okrem tejto základnej 
činnosti sa archív obchodných údajov môže takisto zaobera ť inými službami, napríklad 
riadením zmluvných udalostí a službami sp racovania obchodu. Ide o najnovší prírastok do 
rodiny trhových infraštruktúr (prvý archív bol zavedený ko ncom roku 2006) a až donedávna 
nebol regulovaný. Prvoradým verejnopolitický m prínosom archívu obchodných údajov je 
zvýšená transparentnos ť, ktorú umož ňuje jeho funkcia vedenia záznamov a integrita 
uložených informácií. 
Hlavný problém, ktorý vznikol po čas krízy, sa týkal rých losti, s akou regula čné orgány mohli 
pristupova ť k informáciám uloženým v archíve obchodných údajov o úverových derivátoch 
(jedinom archíve obchodných údajov, ktorý vt edy existoval). So systémovou úlohou, ktorú 
archívy obchodných údajov získajú z dôvodu požiada vky na ohlasovanie, sa otázka prístupu 
regulačných orgánov k informáciám stane eš te dôležitejšou. Z dôvodu požiadavky na 
ohlasovanie bude okrem toho treba rieši ť niekoľko ďalších aspektov činnosti archívu 
obchodných údajov. 
V posúdení vplyvu sa skúmajú spôsoby, ako dosiahnu ť bezpečné, zdravé a ú činné archívy 
obchodných údajov, ktoré budú poskytova ť potrebnú podporu požiadavk e na ohlasovanie, a 
ako zaisti ť, aby príslušné orgány mali informácie pot rebné na plnenie svojich povinností. S 
cieľom dosiahnu ť tento všeobecný cie ľ sa v posúdení vplyvu uvádzajú tri špecifickejšie 
politické ciele, a to i) zaisti ť bezpečnosť a integritu údajov uložených v archíve obchodných 
údajov; ii) vytvori ť rovnaké podmienky poskytovania sl užieb archívov obchodných údajov a 
iii) zaisti ť, aby príslušné orgány mali neobmedze ný prístup k informáciám uloženým v 
archívoch obchodných údajov. V posúdení vpl yvu sa potom špecifikuje jediný opera čný cieľ, 
a to zavedenie spolo čných pravidiel upravujúcich činnosti archívov obchodných údajov. 
V posúdení vplyvu sa ďalej analyzujú vplyvy každej prípad nej politickej možnosti súvisiacej 
s uvedenými opera čnými cieľmi a s cie ľom určiť najvhodnejší postup sa tieto možnosti 
porovnávajú so základným scenárom. Na základe  tejto analýzy sa v posúdení vplyvu dospelo 
k záveru, že najvä čšie čisté prínosy by sa dos iahli prijatím právnych predpisov upravujúcich 
 
SK 7   SK činnosti archívov obchodných údajov s registráciou a doh ľadom, ktorý by na úrovni EÚ 
vykonával Európsky orgán pre cenné papiere a trhy (ESMA). 
Aj v tomto prípade sa za najvhodnejší politic ký nástroj na dosiahnut ie požadovaných cie ľov 
považuje nariadenie.