V tejto druhej správe sa analýza aktualizuje rôznymi spôsobmi. Predovšetkým sa vďaka rozsiahlemu zberu údajov ad hoc, ktorý sa uskutočnil v spolupráci so štatistickými úradmi členských štátov, podarilo do veľkej miery zlepšiť údaje o cenách energie, čo sa prejavilo na niektorých podrobnejších a jednoznačnejších záveroch. Údaje sa zároveň aktualizovali, takže poskytujú najnovší prehľad o stave cien energie v sektoroch elektriny, plynu a ropných produktov. Okrem toho sa zlepšila analýza agregovaných údajov a údajov z prípadovej štúdie, čo nám umožňuje dôkladnejšie preskúmať trendy a vplyvy cien energie na domácnosti (najmä tých s nízkymi príjmami) a priemysel (najmä energeticky náročné priemyselné odvetvia). Preskúmanie nákladov na energiu nám tiež umožnilo pochopiť, ako sa dá reagovať na ceny energie, pričom často je to otázka jej efektívnejšej spotreby. Táto správa vychádza z údajov sprievodného pracovného dokumentu útvarov Komisie a zo štúdií vypracovaných v mene Komisie.

Zložka „energia“(časť ceny zaplatenej maloobchodnému dodávateľovi energie) sa v období rokov 2008 až 2015 znížila o 15 %. Z tejto ceny, ktorá je v porovnaní s veľkými zmenami veľkoobchodných cien malá, vyplýva, že hospodárska súťaž na maloobchodných trhoch nemusí byť úplne účinná. Z analýzy vyplýva, že mieru premietnutia zložky „energia“ ovplyvňuje intenzita hospodárskej súťaže na trhu a regulácia trhových cien. V prípade regulácie maloobchodné ceny reagujú na pokles veľkoobchodných cien (logicky) menej citlivo (pokiaľ ide o rozsah a rýchlosť). Okrem toho rozsah, v ktorom sa táto zložka „energia“ v rôznych členských štátoch líši, sa v období rokov 2008 až 2015 znížila o 19 %, čo znamená, že vývoj vnútorného trhu ovplyvnil konvergenciu veľkoobchodných cien a jej premietnutie do maloobchodných cien. Celkovo z toho vyplýva, že hoci dochádza k určitému premietnutiu zmien veľkoobchodných cien, zložka „energia“ by mohla byť citlivejšia na zmeny na vnútornom trhu.

Táto analýza priemerných cien pre domácnosti v EÚ skrýva veľké rozdiely v EÚ. Rozdiel medzi krajinou s najnižšími cenami a krajinou s najvyššími cenami je trojnásobný. Fiškálne potreby a odvodová politika členských štátov súvisiaca s politikami vytvárajú veľké odchýlky v podiele daní a odvodov na konečných cenách: v prípade DPH a iných daní sa tento podiel pohybuje od 59 % (DK) do 5 % (MT); odvody týkajúce sa obnoviteľných zdrojov energie (OZE) a kombinovanej výroby elektriny a tepla (KVET) predstavujú priemerne 12 %, ale pohybujú sa v rozsahu od 22 – 23 % (PT, DE) do 0 – 2 % (HU, IE).

Zložka „energia“v rámci priemerných cien elektriny pre priemysel klesala v období rokov 2008 až 2015 ročne o 2,8 %. Zmenšil sa aj rozdiel medzi jednotlivými členskými štátmi, pokiaľ ide o túto zložku, a to o 12 %. Táto čiastočná konvergencia cien znamená, že energetické politiky EÚ podporujúce zintenzívňovanie hospodárskej súťaže vyplývajúce z prepojenia trhu a cezhraničného obchodu majú pozitívny vplyv. Napriek tomu však sedem členských štátov v danom období zaznamenalo zvýšenie zložky „energia“, čo by mohlo v niektorých prípadoch znamenať neprimeranú cenovú konkurenciu na maloobchodnej úrovni, ktorá dodávateľom umožňuje nepremietať ďalej nižšie veľkoobchodné ceny.

Medzinárodné ceny plynu vykazovali v roku 2014 a na začiatku roka 2015 výraznú konvergenciu. Za posledné dva roky sa priaznivo vyvíja pomer cien plynu v EÚ k cenám plynu v USA. Ceny plynu v EÚ boli v roku 2015 v priemere 2,5-násobne vyššie než ceny plynu v USA, pričom tento pomer bol v roku 2012 v rozpätí od trojnásobku do päťnásobku. Možno to pripísať faktorom ako rastúca globálna ponuka plynu a európsky prístup k LNG, nižší európsky a ázijský dopyt a ceny plynu s indexáciou podľa ropy. Ázijské ceny LNG sa v roku 2014 výrazne znížili a na začiatku roka 2015 sa prispôsobili európskym cenám.

Ceny surovej ropy klesajú v dôsledku slabého dopytu a silného nárastu ponuky už od polovice roka 2014. Z najvyššej ceny 115 USD/barel v júni 2014 klesla cena ropy Brent 20. januára 2016 na 26 USD/barel, teda na najnižšiu úroveň od roku 2003. Znamená to, že cena v priebehu 19 mesiacov klesla o 77 %. Do júna 2016 došlo k oživeniu cien na úroveň 50 USD/barel a odvtedy sa pohybujú v pásme 40 až 50 USD/barel.

Zdroj: Európska komisia, štatistické úrady členských štátov a vlastný výpočet.

V priemere tvorí podiel výdavkov na energiu v prípade najchudobnejších domácností 8,6 % (v porovnaní s 5,7 % v roku 2004), v prípade domácností so strednými príjmami 6,2 % a v prípade domácností s vysokými príjmami 4,3 %. Z toho vyplýva, že najmä v čase nízkeho hospodárskeho rastu má rast cien na zraniteľných spotrebiteľov relatívne väčší vplyv než na priemerné domácnosti, čo znamená, že na rešenie problematiky energetickej chudoby sú potrebné sociálne opatrenia zamerané na zraniteľných spotrebiteľov.

Z analýzy tiež vyplýva, že domácnosti v niektorých členských štátoch reagovali na zvýšenie cien energie a nákladov na energie znížením spotreby energie (pozri obrázok 18). Spotreba energie domácností v EÚ (okrem dopravy) sa za dané obdobie znížila približne o 4 %, a to aj napriek nárastu počtu a veľkosti domácností. Je to do veľkej miery dôsledok úspor energie. V mnohých prípadoch ide o výsledok zvýšenia energetickej účinnosti v sektore bývania, ale v niektorých krajinách mohli dramatický pokles spotreby vyvolať obmedzenia kúpnej sily.





Obrázok 18: Zmeny v spotrebe energie v niektorých členských štátoch (2004 – 2013)

Zdroj: Databáza ODYSSEE.

5.2 Náklady priemyslu na energiu

Vývoj cien energie v posledných rokoch nevyvolal v prípade európskych podnikov zvýšenie podielu nákladov na energiu v rámci výrobných nákladov, ktorý je stále nižší ako 2 %. S cieľom znížiť náklady priemyslu na energiu však poskytujú verejné orgány väčšiny členských štátov subvencie prostredníctvom daňových a odvodových výnimiek a ich znižovania (napríklad odvody za obnoviteľnú energiu alebo energetickú efektívnosť alebo sieťové tarify). Podnik môže v závislosti od svojho zamerania a členského štátu, v ktorom má sídlo, využívať o 50 % nižšie ceny energie než iný podnik v rovnakom sektore.

Z toho vyplýva, že v prípade niektorých priemyselných odvetví s oveľa vyššími nákladmi na energiu, ktoré čelia výraznej medzinárodnej hospodárskej súťaži, je potrebné dôkladnejšie posúdiť náklady na energiu. Ide o energeticky náročné priemyselné odvetvia s určitým hospodárskym významom a obchodnou expozíciou (v ktorých náklady na energiu predstavujú minimálne 3 % celkových výrobných nákladov a v niektorých prípadoch v priemere až 40 % alebo viac). Z analýzy vypracovanej Komisiou vyplýva, že v období rokov 2008 až 2013 klesol podiel nákladov na energiu a absolútnych nákladov na energiu vo väčšine zo 14 vybraných sektorov. Ide o dôsledok poklesu cien energie, daňových výnimiek a znížení, nižšej spotreby energie súvisiacej so znížením výroby, zmeny výroby na menej energeticky náročné produkty, zavedenia opatrení na zvýšenie energetickej efektívnosti a pomalšieho znižovania iných faktorov výrobných nákladov.

Medzinárodné porovnanie nákladov na energiu

Európske hospodárstvo ako celok nepatrí medzi vysoko energeticky náročné hospodárstva. EÚ už desaťročia reštrukturalizuje svoje hospodárstvo v súlade so zmenami na domácich a svetových trhoch a dopytu po rôznych tovaroch a, čoraz častejšie, aj službách. Reštrukturalizácia vyplýva aj z meniacej sa dostupnosti zdrojov, cenových signálov a technologického rozvoja. Ako však už bolo uvedené, niektoré energeticky náročné priemyselné odvetvia čelia medzinárodnej konkurencii. Preto je dôležité posúdiť vývoj cien energie a nákladov na energie v EÚ v porovnaní s vývojom na medzinárodnej úrovni.

Ako už bolo uvedené v predchádzajúcich oddieloch, priemerné ceny elektriny a plynu v EÚ pre priemysel zaznamenali v období rokov 2008 až 2015 pomerne mierny rast, pričom v ázijských krajinách (Čína, Južná Kórea, a najmä Japonsko) rástli podstatne rýchlejšie.

Z (obmedzených) údajov, ktoré sú k dispozícii na porovnanie nákladov na energie pre priemysel a energetickej náročnosti priemyselných odvetví na celom svete vyplýva, že čínske energeticky náročné priemyselné odvetvia spotrebúvajú oveľa viac energie než priemyselné odvetvia v USA a EÚ. Na druhej strane sú niektoré priemyselné odvetvia v EÚ podľa všetkého energeticky náročnejšie než v USA. Napriek tomu sa zdá, že náklady na energiu vo väčšine prípadov predstavujú nižší podiel na výrobných nákladoch energeticky náročných priemyselných odvetví v EÚ než v USA a vyšší podiel než v Japonsku. Podiel nákladov na energiu však v USA od roku 2008 klesal rýchlejšie než v EÚ, čo je okrem nižších cien energie v USA ďalším signálom toho, že energeticky náročné priemyselné odvetvia v USA by tiež mohli „dobehnúť“ tento stav. Od roku 2008 poukazujú dôkazy v oblasti zvyšovania energetickej efektívnosti v niektorých európskych energeticky náročných priemyselných odvetviach na to, že sa tieto zlepšenia spomaľujú alebo dokonca úplne zastavili. Možno to vysvetliť napríklad možným obmedzeným priestorom na technické zlepšenia, zníženou mierou využívania kapacít, ale aj nedostatočnou dostupnosťou investičného kapitálu.

6.Energetické subvencie a príjmy štátu

Konkurencieschopný a riadne fungujúci trh s energiou má dodávať potrebnú energiu domácnostiam a priemyslu, a to nákladovo efektívnym spôsobom. Čím jasnejšie sú cenové signály a čím lepšie sú zladené ceny s výrobnými nákladmi, tým efektívnejšia bude výroba a spotreba energie. Trh s energiou však v rôznych ohľadoch riadne nefunguje. Rôzne trhové a regulačné zlyhania donútilo verejné orgány v priebehu rokov najrôznejšími spôsobmi zasiahnuť a usmerňovať vývoj v sektore energetiky. Boli zavedené regulačné alebo finančné opatrenia týkajúce sa výrobcov alebo spotrebiteľov energie, ktoré mali za cieľ dosahovať strategické ciele, ako napríklad znižovanie znečistenia a emisií skleníkových plynov, zlepšovanie bezpečnosti dodávok energie alebo znižovanie zaťaženia chudobných domácností alebo zraniteľných podnikateľov nákladmi na energiu. Takýmito opatreniami sa často subvencuje výroba a spotreba energie a môžu sa nimi upravovať cenové signály tak, aby sa zohľadnili zlyhania trhu. Patria k nim očividné opatrenia, ktoré sa prejavujú v cenách, ako je uvedené vyššie (čiastková zložka „dane a odvody“). Niektoré z nich (napríklad niektoré opatrenia na strane dopytu alebo regulované ceny nepokrývajúce náklady) však môžu otupiť cenové signály, ktoré by inak mali vplyv na spotrebu a výrobu energie, energetickú efektívnosť a investície. Osobitne problematické je subvencovanie fosílnych palív, keďže sa tým znevýhodňuje čistá energia a brzdí prechod na nízkouhlíkové hospodárstvo.

V roku 2014 Komisia vypracovala rozsiahlu štúdiu o povahe nákladov na energiu a energetických subvencií v Európe. Z nej vyplýva, že široká škála vládnych intervencií mala podobu výrazných subvencií v sektore energetiky (okrem dopravy), ktoré v roku 2012 dosiahli výšku 113 miliárd EUR, z čoho približne 17,2 miliardy EUR bolo určených na priame subvencie do fosílnych palív v oblasti elektriny a vykurovania; fosílne palivá pre dopravu sa posudzovali samostatne (odhadom 24,7 miliardy EUR). Pri uplatnení širšieho medzinárodného prístupu (MMF) so započítaním externých nákladov by subvencie fosílnych palív dosiahli výšku 300 miliárd EUR v EÚ aj Rusku, 250 miliárd EUR v Indii, viac než 2 050 miliárd EUR v Číne a 630 miliárd EUR v USA. EÚ sa zaviazala odstrániť subvencie fosílnych palív a environmentálne škodlivé subvencie, aby sa trh s energiou stal konkurencieschopnejším a aby sa zlepšili cenové signály, na základe ktorých by sa umožnilo efektívnejšie rozdelenie zdrojov na v súlade so záväzkami EÚ v boji proti zmene klímy. Nedávny relatívny pokles cien energie by mal štátom umožniť jednoduchšie zrušenie daňových výnimiek a ďalšieho subvencovania cien a dopytu po energii. Okrem toho prispeje aj k fiškálnej konsolidácii.

Ďalšou bežnou formou intervencie na trhoch s energiou je zdaňovanie energie. Ako už bolo uvedené, môže to slúžiť na nápravu zlyhaní trhu, ale štáty sa často snažia o široké a stabilné daňové základne na dosiahnutie stabilných verejných príjmov, z ktorých sa financujú verejné výdavky. Spotreba energie je už dlho takouto základňou. V roku 2014 dosiahli dane z energie, ktoré vybrali členské štáty EÚ, celkovú výšku 263 miliárd EUR, čo zodpovedá 1,88 % HDP EÚ. Najväčšiu časť daní z energie tvoria spotrebné dane. V roku 2015 len výnosy samotnej spotrebnej dane dosiahli výšku 227 miliárd EUR. Znížená spotreba energetických výrobkov by mala za následok pokles výnosov zo spotrebnej dane, členské štáty však často jej sadzbu zvyšovali. Spotreba energie tak naďalej predstavuje dôležitú daňovú základňu pre verejné príjmy, ktorá členským štátom pomáha konsolidovať náročné fiškálne pozície. Z všeobecnejšieho hľadiska môže mať zdaňovanie energie pozitívny vplyv na rast v porovnaní so zdaňovaním práce a investícií.

Ceny energie ďalej ovplyvňujú aj všeobecnejšie, makroekonomické aspekty hospodárstva EÚ, a to prostredníctvom inflácie. Energia zohráva kľúčovú úlohu vo výdavkoch domácností a nákladoch priemyslu a prostredníctvom cien ropných produktov najmä v sektore dopravy. Ako také predstavujú ceny energie významný faktor ovplyvňujúci infláciu. Najvyššie ceny energie v roku 2008, a dokonca aj v roku 2011, prispeli v tom čase k 1 % inflácii EÚ a súčasné nižšie ceny majú na hospodárstvo EÚ deflačný vplyv.