[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |

Brusel, 9.12.2008

KOM(2008) 821 v konečnom znení

OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV

CENY POTRAVÍN V EURÓPE

{SEK(2008) 2970} {SEK(2008) 2971} {SEK(2008) 2972}

(PREDLOžENÁ KOMISIOU)

OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV

CENY POTRAVÍN V EURÓPE

1. ÚVOD

V druhom polroku 2007 nabralo zvyšovanie cien poľnohospodárskych komodít rýchle tempo a začiatkom roka 2008 dosiahlo výnimočnú úroveň. Tento nárast cien spôsobil rýchle zvyšovanie spotrebiteľských cien potravín, čím sa kúpna sila domácností v EÚ znížila približne o jedno percento. Ešte silnejšie boli zasiahnuté domácnosti s nízkymi príjmami.

V reakcii na túto situáciu Komisia[1] navrhla lepší monitoring vývoja cien poľnohospodárskych komodít a potravín; analýzu vplyvu špekulácií na ceny poľnohospodárskych komodít a prešetrenie fungovania potravinového dodávateľského reťazca. V júni 2008 Európska rada požiadala Komisiu, aby do decembra vypracovala správu o tejto problematike. Toto oznámenie je odpoveďou na uvedenú žiadosť.

Ceny poľnohospodárskych komodít sa v priebehu minulých mesiacov prudko znížili. Štrukturálne príčiny nárastu cien, ako napríklad nárast celosvetového dopytu po potravinách a znižovanie rastu produktivity potravinových plodín, však i naďalej existujú. Aby sa udržal rovnovážny stav medzi globálnou ponukou potravín a dopytom po nich, sú potrebné neustále snahy, aby sa zabezpečilo, že poľnohospodárska výroba bude reagovať na signály trhu, pričom by sa mala propagovať politika otvoreného obchodovania. Schválením kontroly zdravotného stavu SPP urobila Európska únia rozhodný krok smerom k tomu, aby poľnohospodári mohli ľahšie reagovať na meniace sa podmienky na trhu. Navyše cieľom kola rokovaní WTO v Dauhe je otvoriť poľnohospodárske trhy pre rozvojové krajiny. Stimulmi a pomocou na zvýšenie potenciálu produktivity v rozvojových krajinách by sa takisto mohlo prispieť ku zvyšovaniu globálnej bezpečnosti potravín.

Zároveň existujú väčšie obavy súvisiace s návratom cenovej nestálosti. Výkyvy v cenách poľnohospodárskych komodít sprevádza nárast investičných tokov do súvisiacich finančných derivátov. Týmto sa vynára otázka týkajúca sa úlohy, ktorú špekulácie zohrávali pri určovaní cien, a takisto či sa vyskytli odklony od základných hospodárskych princípov. Je nutný neustály dohľad nad trhmi s poľnohospodárskymi komoditami, aby sa posúdilo, akým spôsobom sa dá najlepšie predchádzať nadmernej nestálosti a akumulácii hromadných špekulatívnych pozícií s ohľadom na potenciálne škody, ktoré tieto javy môžu spôsobiť.

Na pozadí hospodárskeho spomaľovania je dôležitejšie ako kedykoľvek predtým, aby sa zabezpečilo, že zníženia cien komodít sa bezodkladne budú prenášať na spotrebiteľov a aby sa zvýšila konkurencieschopnosť odvetví poľnohospodárstva, spracovania a distribúcie potravín. Toto je plne v súlade s nosnou myšlienkou plánu hospodárskej obnovy Európy, ktorý Komisia predložila 26. novembra 2008 a v ktorom sa prízvukuje potreba urýchlene stimulovať dopyt a posilniť dôveru spotrebiteľov a podnikov. V rámci regulácie a hospodárskej súťaže sú pre dosiahnutie tohto cieľa kľúčovými predpokladmi identifikácia a riešenie problémov vo fungovaní potravinového dodávateľského reťazca.

Oznámenie má takúto štruktúru. V oddiele 2 sa skúma vývoj cien poľnohospodárskych komodít a strednodobý výhľad. V oddiele 3 sa rozoberá vplyv špekulácií na vývoj cien poľnohospodárskych komodít. Oddiel 4 sa zaoberá fungovaním potravinového dodávateľského reťazca. V oddiele 5 je vytýčená cestovná mapa na odstránenie zistených problémov a oddiel 6 obsahuje záver.

2. VÝVOJ CIEN POľNOHOSPODÁRSKYCH KOMODÍT A POTRAVÍN

2.1. Vývoj trhových cien poľnohospodárskych výrobkov

Nárast cien poľnohospodárskych komodít bol výsledkom spoločného pôsobenia štrukturálnych a dočasných faktorov. Štrukturálne faktory, akými sú napríklad celosvetový nárast počtu obyvateľov, rastúce príjmy vo vynárajúcich sa ekonomikách a vývoj nových trhových odbytísk, prispeli k postupnému nárastu celosvetového dopytu. Globálna ponuka nedokázala udržať krok kvôli spomaľovaniu rastu výnosov z potravinových plodín a zrnín, ako aj kvôli vlastnostiam svetových poľnohospodárskych trhov, ktoré sú labilné a zvyčajne obmedzené sezónnosťou produkcie. Zvyšujúce sa výrobné náklady, ktoré sú okrem iného aj výsledkom rastúcich cien energií, sa navyše prejavili aj na cenách poľnohospodárskych komodít. Vplyv týchto štrukturálnych faktorov zosilnili rozsiahle výrobné schodky, ktoré boli spôsobené nepriaznivými poveternostnými podmienkami a obchodnými obmedzeniami, ktoré ustanovilo niekoľko vyvážajúcich krajín. Vývoj cien poľnohospodárskych komodít bol takisto ovplyvnený vývojom výmenných kurzov, rastúcimi špekulatívnymi aktivitami na trhoch s komoditnými derivátmi a úzkym prepojením trhov s poľnohospodárskymi a inými komoditami, ako napríklad s ropou. Miera prispenia týchto rozličných faktorov v rámci jednotlivých odvetví sa líši. Napríklad zmeny cien pšenice a ryže možno prisúdiť hlavne faktorom na strane ponuky, zatiaľ čo ceny na trhoch s kukuricou a sójou sa menili hlavne vďaka silnému rastu globálneho dopytu po spotrebe mäsa a po priemyselnom využití.

Ceny komodít v ostatných mesiacoch prudko klesali a vrátili sa na úrovne podobné alebo dokonca nižšie ako tie, ktoré existovali pred prudkým nárastom cien. Celosvetová hospodárska neistota navyše spôsobuje obavy súvisiace s potenciálnym návratom cenovej nestálosti. Účinok niektorých krátkodobých faktorov, ktoré zintenzívňovali rast poľnohospodárskych cien v druhej polovici minulého roka, sa vzhľadom na priaznivejšie poveternostné podmienky, klesajúce ceny energií a rušenie vývozných obmedzení zoslabil. Globálna ponuka navyše na vyššie ceny reagovala promptne a razantne, k čomu prispelo aj zvoľnenie výrobných obmedzení v rámci SPP, a to najmä zrušenie povinného vyňatia ornej pôdy z produkcie a zvýšenie kvót na mlieko od roku 2008. Očakáva sa napríklad, že celosvetová produkcia pšenice dosiahne za rok 2008 historicky rekordnú hodnotu, čo povedie k výraznému poklesu cien pšenice.

2.2. Vývoj spotrebiteľských cien potravinárskych výrobkov

Keďže poľnohospodárske komodity tvoria iba malú časť celkových výrobných nákladov potravín, spotrebiteľské ceny potravín rástli pomalšie ako poľnohospodárske ceny. Napríklad cena pšenice na bochník chleba predstavuje v priemere menej ako 10 % konečnej spotrebiteľskej ceny.

Napriek tomu však bol nárast spotrebiteľských cien potravín počas leta 2007 a až do začiatku roka 2008 výrazný. Medzinárodné pohyby cien poľnohospodárskych komodít mali spolu so zvýšením ceny ropy za ostatný rok výrazný vplyv na infláciu v EÚ. Od augusta 2007 do júla 2008 predstavoval podiel inflácie cien potravín (okrem alkoholu a tabaku) na celkovej inflácii približne 1,0 percentuálneho bodu. Toto percento je vo veľkej miere možné priradiť cenovému vývoju v kategórii spracovaných potravín (pričom najväčší podiel mal „chlieb a ostatné výrobky na báze obilnín“ ako aj „mliečne“ výrobky).

Pozorované rozdiely vo vývoji cien medzi spracovanými a nespracovanými potravinami sú spôsobené hlavne ich „zložením“. Kategória „spracované potraviny“ zahŕňa potravinové výrobky vyrábané na báze komodít, ktoré boli najviac ovplyvnené medzinárodným zvýšením cien, najmä obilnín a mliečnych výrobkov. Nárast vstupných nákladov v kategórii „nespracované potraviny“ – vrátane mäsa a rýb – bol oveľa nižší. Prudký nárast cien palív mohol mať navyše väčší vplyv na ceny spracovaných potravín.

Podiel inflácie cien potravín na celkovej inflácii je v jednotlivých členských štátoch rôzny, pričom najvyšší podiel zaznamenali nové členské štáty. Tieto rozdiely je možné čiastočne vysvetliť rozdielmi vo váhe potravín na spotrebiteľských výdavkoch, ktorá je obvykle vyššia v krajinách s nižším HDP na obyvateľa. Zdá sa, že 16 % Európanov, ktorí žijú pod hranicou chudoby, ovplyvnil nárast cien potravín najviac, pretože majú obmedzený výber potravinových výrobkov a pretože ich výdavky na potraviny predstavujú významný percentuálny podiel ich rozpočtu.

2.3. Perspektíva poľnohospodárskych trhov a cien potravín

Predpokladá sa, že prudký pokles cien poľnohospodárskych komodít v ostatných mesiacoch povedie v priebehu nasledujúcich dvoch rokov k zníženiu inflácie cien potravín a k výraznému poklesu podielu cien potravín na celkovej inflácii. Z toho vyplýva, že podiel inflácie cien potravín na celkovej inflácii v EÚ sa v priebehu roka 2009 normalizuje, pričom podiel inflácie cien potravín na celkovej inflácii v EÚ bude približne 0,6 percentuálneho bodu v roku 2009 a 0,5 percentuálneho bodu v roku 2010.

Napriek veľkej miere neistoty, ktorá zastiera budúci vývoj cien, je pravdepodobné, že štrukturálne faktory, ako napríklad nárast celosvetového dopytu po potravinách, vývoj nových trhových odbytísk a dlhodobé znižovanie rastu produktivity potravinových plodín, pomôžu v strednodobom horizonte udržať ceny. Toto bude stimulom pre nárast produkcie potravín, a to i v rozvojových krajinách. Zároveň sa očakáva, že ceny budú vykazovať vyššiu mieru výkyvov, ako tomu bolo v ostatných desaťročiach, keďže stavy zásoby ostávajú na pomerne nízkej úrovni. V dôsledku toho by akékoľvek výrazné zmeny v dopyte alebo ponuke mohli rýchlo spôsobiť vyššiu mieru nestálosti cien.

Lepšia schopnosť prispôsobovať výrobu prostredníctvom väčšej orientácie na trh v kombinácii s primeranými záchrannými sieťami je zásadným predpokladom pre to, aby poľnohospodári mohli ľahšie reagovať na zvýšenú nestálosť podmienok na trhu. Schválením kontroly zdravotného stavu SPP urobila Európska únia rozhodný krok týmto smerom, a to najmä zrušením vyňatia ornej pôdy z produkcie, postupným ukončovaním kvót na mlieko a pretransformovaním trhovej intervencie na skutočnú záchrannú sieť. Poľnohospodárskym výrobcom to pomôže lepšie reagovať na signály trhu a využívať nové príležitosti.

2.4. Zvyšovanie celosvetovej produkcie a odstraňovanie prekážok obchodu

Aby sa opätovne dosiahol rovnovážny stav medzi globálnou ponukou potravín a dopytom po nich, poľnohospodárska výroba by mala reagovať na signály trhu a mala by sa propagovať politika otvoreného obchodovania. Obmedzeniami poľnohospodárskych vývozov, ktoré zaviedli niektoré krajiny minulý rok, sa dosiahlo viac škody ako osohu, pretože sa nimi znemožnilo prijímanie signálov z trhu a poľnohospodári nemali stimul zvýšiť výrobu na uspokojenie rastúceho dopytu. Kolo rokovaní WTO v Dauhe sú prísľubom, že poľnohospodárske trhy sa otvoria pre rozvojové krajiny. EÚ ostáva naďalej odhodlaná dosiahnuť dohodu o ambicióznom a vyváženom výsledku kola rokovaní z Dauhe a pozitívnym spôsobom prispeje k dosiahnutiu takéhoto výsledku.

S cieľom zvyšovať výrobný potenciál rozvojových krajín je nevyhnutné zlepšovať podnikateľské prostredie poľnohospodárov, napríklad. prostredníctvom lepšieho prístupu k úverom, vstupným faktorom a informáciám. Na to sú nutné investície do infraštruktúry vidieka, ako aj reformy poľnohospodárskych politík, inštitúcii a systémov využívania pôdy. Bezpečnosť potravín v dlhodobom horizonte vyžaduje udržateľnejšie používanie pôdy a vody, ako aj zavedenie poľnohospodárskych postupov prispôsobených meniacim sa klimatickým podmienkam. Aby poľnohospodárska ponuka mohla v dlhodobejšom horizonte udržiavať krok s trendmi v celosvetovom dopyte, je zároveň dôležité, aby v poľnohospodárstve existovala neustála snaha o zvyšovanie rastu produktivity, okrem iného aj zdokonaľovaním výskumu a inovácií v poľnohospodárstve. EÚ podporí takéto snahy v rozvojových krajinách prostredníctvom rozvojovej pomoci. V strednodobom až dlhodobom horizonte sa očakáva, že sa tým na strane ponuky vytvorí pozitívna odozva.

Európska komisia zároveň uskutočnila významnú iniciatívu, keď navrhla vytvorenie nástroja rýchlej reakcie vo výške 1 miliardy[2]. Tento nástroj, ktorého schválenie Radou a Európskym parlamentom sa očakáva v najbližších týždňoch, bude zameraný na podporu reakcie poľnohospodárskej ponuky v rozvojových krajinách v krátkodobom až strednodobom horizonte.

3. ÚLOHA šPEKULÁCIÍ PRI CENÁCH POTRAVINOVÝCH KOMODÍT

V priebehu ostatného desaťročia zaznamenali finančné trhy s poľnohospodárskymi komoditami bezprecedentný rast, ktorého prejavom bola zvýšená likvidita, rozsiahlejšia účasť, konsolidácia a výskyt nových búrz a elektronických platforiem na obchodovanie. Zároveň sa zväčšil rozsah stratégií používaných v obchodovaní s komoditami a vyvinuli sa nové derivátové produkty. Záujem investorov o tieto deriváty časom priebežne rastie.

Na trhoch so zmluvami futures o poľnohospodárskych komoditách je možné rozlišovať dve hlavné kategórie účastníkov: komerčných hráčov, ktorí sú hlavnými aktérmi pri nákupe a predaji fyzických pozícií, a finančných investorov, ako napríklad zabezpečovacie fondy, investičné fondy a štátne investičné fondy. Zatiaľ čo špekulácie o základných faktoroch trhu pomáhajú uľahčovať riadenie rizík a vyhľadávanie cien, výrazným zvýšením týchto aktivít zo strany nekomerčných hráčov sa v ostatných rokoch zvýšilo riziko špekulatívnej bubliny na trhoch so zmluvami futures o poľnohospodárskych komoditách.

Od začiatku roka 2006 bol zaznamenaný výrazný nárast investičných tokov do týchto trhov, čoho odzrkadlením bol celkový počet nevyrovnaných zmlúv futures v držbe účastníkov trhu. Popri tomto náraste na trhu s komoditnými derivátmi sa od roku 2007 vyskytlo aj výrazné zvýšenie (rádovo 30 %) derivátových činností na mimoburzovom trhu (OTC), ktoré je menej transparentné ako aktivita na burzách poľnohospodárskych komodít. Prílevy prostriedkov na trh so zmluvami futures o poľnohospodárskych komoditách môžu byť odzrkadlením skutočnosti, že investori sa stiahli z iných trhov, najmä z trhov so štruktúrovanými výrobkami, pričom toto stiahnutie sa prudko zintenzívnilo s príchodom finančnej krízy v polovici roku 2007. Podobne by nedávny náhly odliv investícií z trhu so zmluvami futures o poľnohospodárskych komoditách mohol byť príznakom prasknutia špekulatívnej bubliny, keďže investori boli v dôsledku všeobecnej finančnej krízy povinní nájsť dodatočné likvidné prostriedky.

Vzhľadom na krátke obdobie je však možné medzi vzostupným pohybom cien futures a spotových cien stanoviť len nevýrazné kvantitatívne prepojenie. Podrobným prešetrením rozpätí medzi spotovými cenami a 12-mesačnými cenami futures sa nedospelo k jasným dôkazom potvrdzujúcim, že stúpajúce ceny futures by mali tendenciu ťahať so sebou nahor aj spotové ceny.

V každom prípade v ostatných rokoch nastalo výrazné odchýlenie sa spotových cien niektorých komodít (najmä pšenice, sóje a kukurice) od ich cien futures, ktoré mohlo veľmi pravdepodobne spôsobiť obchodným aktérom ťažkosti pri používaní trhov so zmluvami futures na tradičné zabezpečovacie činnosti, čo mohlo spochybniť efektivitu trhov pri využívaní príležitostí na vyhľadávanie cien a zabezpečovanie.

Záverom, aj keď je zhoda medzi stúpajúcimi cenami komodít a nárastom investičných tokov do súvisiacich derivátov pozoruhodná, nie všetky analytické dôkazy svedčia o tom, že by špekulácie zohrávali v procese tvorby cien významnú úlohu. Preto sa zdá, že by bolo vhodné pokračovať v nadchádzajúcom období v monitorovaní trhov so zmluvami futures o poľnohospodárskych komoditách a aktívne prešetrovať, ako sa dá najlepšie vyhnúť nadmernej nestálosti a akumulácii hromadných špekulatívnych pozícií s ohľadom na potenciálne škody, ktoré tieto javy môžu spôsobiť. Na tomto základe Komisia prešetrí možnosť prijať v tejto oblasti regulačné iniciatívy.

4. FUNGOVANIE POTRAVINOVÉHO DODÁVATEľSKÉHO REťAZCA

Vývoj celosvetového dopytu a ponuky bol jedným z hlavných rozhodujúcich faktorov pozorovaného rýchleho zvýšenia cien potravín. Napriek tomu však mohli dôležitú úlohu zohrávať aj problémy vo fungovaní potravinového dodávateľského reťazca, a to buď z pohľadu stupňa hospodárskej súťaže alebo v súvislosti s reguláciou. V súčasnej hospodárskej situácii je preto nanajvýš dôležité analyzovať spôsoby, akými by sa dalo vylepšiť fungovanie potravinového dodávateľského reťazca a najmä lepšie pochopiť mechanizmy prepojenia cien komodít s výrobnými a spotrebiteľskými cenami. Pomohli by sa tým identifikovať príslušné opatrenia na podporu kúpnej sily spotrebiteľov a konkurencieschopnosti zainteresovaných odvetví.

Potravinovým dodávateľským reťazcom sú prepojené tri hospodársky významné odvetvia: odvetvie poľnohospodárstva, potravinársky priemysel a odvetvie distribúcie. Tieto odvetvia produkujú 6 % pridanej hodnoty EÚ a pripadá na ne 12 % zamestnanosti EÚ. Keďže potravinársky priemysel a odvetvie distribúcie sa v mnohých oblastiach vzájomne ovplyvňujú s inými odvetviami, nesprávne fungovanie trhu v rámci potravinového dodávateľského reťazca môže mať závažné následky. Pomalý rast produktivity v týchto odvetviach v porovnaní s USA svedčí o tom, že jestvuje priestor na zlepšovanie efektivity. Proaktívnou politikou v oblasti konkurencieschopnosti, o akej sa v súčasnosti diskutuje v skupine na vysokej úrovni pre konkurencieschopnosť agro-potravinárskeho priemyslu[3] vrátane politík výskumu a inovácie financovaných prostredníctvom rámcových programov Spoločenstva by sa mohlo prispieť k takémuto zlepšovaniu.

Otrasy spôsobené nedávnym vzostupom cien poľnohospodárskych komodít a energií jednotlivé členské štáty absorbovali rozličným spôsobom, čoho ilustráciou sú rozdiely v mierach zvýšenia cien potravín na vnútroštátnych úrovniach. Vyplýva z toho, že trh EÚ s potravinárskymi výrobkami je stále rozdrobený. Kým vo Francúzsku, Poľsku a Spojenom kráľovstve zmeny vo výrobných cenách približne kopírovali zmeny v cenách vstupov, aj keď s miernym časovým oneskoreným, v ostatných veľkých členských štátoch EÚ sa zdá, že tento jav sa vyskytol v oveľa menšej miere, čo môže byť prejavom vyjednávacích schopností niektorých výrobcov potravín.

Ak sa pozrieme na nadväzné trhy, presun zvýšených výrobných cien na spotrebiteľské ceny sa vo všeobecnosti udial rýchlejšie v nových členských štátoch. Vo väčšine krajín eurozóny začali zvýšenia spotrebiteľských cien zaostávať za výrobnými cenami od polovice roku 2007 (pozri obr. 1). Z toho by mohlo vyplývať, že konkurenčné tlaky v odvetví maloobchodu s potravinami v eurozóne do určitej miery absorbovali časť zvýšených výrobných cien. Podobné rozdiely je možné pozorovať aj v súvislosti s rigiditou cien. V krajinách eurozóny sa zdá, že spotrebiteľské ceny potravín sa po nedávnom poklese úrovní poľnohospodárskych cien znížili relatívne rýchlo, zatiaľ čo v nových členských štátoch spotrebiteľské ceny reagovali pomalšie. Obrázok 1: Zmena spotrebiteľských a výrobných cien potravín

[pic]

Zdroj: Eurostat . August 2007 – júl 2008 (medziročná zmena).

Zdá sa, že aj rozdiely v regulačnom rámci medzi krajinami prispeli k rozdrobenosti potravinového dodávateľského reťazca na jednotnom trhu a zabránili jeho fungovaniu. Vysoké ceny a nižšia produktivita mohli byť spôsobené najmä vstupnými obmedzeniami veľkých maloobchodníkov. Podobne, obmedzenia predaja pod úroveň nákladov mali tendenciu určovať minimálnu cenu, ktorou sa obmedzuje cenová hospodárska súťaž a zvyšujú náklady na riadenie zásob, a to aj vtedy, keď boli takéto nariadenia primárne určené na odradenie koristníckeho správania v neprospech menších aktérov na trhu. Navyše nariadeniami o otváracích hodinách sa maloobchodníkom zvyšujú náklady, keďže sa obmedzuje možnosť predávať výrobky a keďže sa zvyšujú náklady na prevádzku, logistiku a infraštruktúru veľkých maloobchodných predajní. Je však potrebné mať na pamäti, že tieto rôznorodé nariadenia mohli byť určené na dosiahnutie iných cieľov politiky, ktoré nemožno pri posudzovaní ich celkového vplyvu prehliadať.

Pri pohľade na konkurenčné prostredie je zjavné, že rozsah vyjednávacích schopností, ktorými disponujú firmy v jednotlivých odvetviach reťazca, sa líši v závislosti od kategórie výrobkov. Výrobcovia potravín ponúkajúci (medzinárodne) známe značky výrobkov majú vzhľadom na atraktívnosť takýchto značiek silnejšiu vyjednávaciu pozíciu voči maloobchodníkom. Na druhej strane výrobcovia neznačkových produktov, u ktorých nie je význam značky veľký, majú s najväčšou pravdepodobnosťou slabšiu pozíciu.

Asymetria v schopnosti vyjednávať medzi poľnohospodárskymi výrobcami a zvyškom dodávateľského reťazca spôsobila, že marže výrobcov v odvetví poľnohospodárstva sa neustále nachádzajú pod silným tlakom. Reakciou poľnohospodárskych výrobcov bolo prijatie širokého spektra stratégií vrátane vytvorenia skupín a družstiev výrobcov, vypracovania zmluvných podmienok so spracovateľmi a maloobchodníkmi, ako aj vývoja kvalitných výrobkov s vysokou pridanou hodnotou, napr. prostredníctvom účasti na dobrovoľných programoch certifikácie. Tieto programy sú pre výrobcov dôležité pri opätovnom dosahovaní symetrie v oblasti vyjednávacej schopnosti v potravinovom dodávateľskom reťazci, a zároveň sú dôležité pre spotrebiteľov a životné prostredie. Nedostatkom vzájomného uznávania osvedčení v rámci niektorých týchto programov zo strany maloobchodníkov sa však môžu vytvoriť prekážky pre vstup hráčov na trh, ak by spojenie viacerých programov znamenalo nadmerné finančné a administratívne zaťaženie, a to najmä pre malovýrobcov.

V celom potravinovom dodávateľskom reťazci prebieha konsolidácia. Zatiaľ čo výroba v niektorých potravinárskych spracovateľských odvetviach, akým je napríklad spracúvanie ovocia a zeleniny, ostáva vysoko decentralizovaná, v iných odvetviach, akým je napríklad odvetvie spracúvania škrobu, cukru a mliečnych výrobkov, je výroba viac centralizovaná. V odvetví maloobchodu stále viac dominujú veľké maloobchody s potravinami a cezhraničné maloobchodné siete. Konsolidácia môže viesť k zvýšeniu efektivity vyplývajúcemu z úspor zo sortimentu a veľkovýroby, ktoré sa dosiahne napríklad nižšími nákladmi na logistiku, ktoré by vytvorili tlak na znižovanie cien.

Orgány pre hospodársku súťaž sa zároveň musia uistiť, že prebiehajúcim procesom konsolidácie sa na miestnom trhu nezhoršujú podmienky hospodárskej súťaže na vyššej ani na nižšej úrovni trhu v neprospech spotrebiteľov a podnikov. Niektoré praktiky, ktoré si možno zaslúžia bližšie preskúmanie na individuálnom základe, pričom sa vždy bude zohľadňovať kontext, v ktorom sa vyskytujú, sú tieto:

- Kartely sú veľmi závažným obmedzovaním hospodárskej súťaže. Nedávne skúsenosti poukazujú na to, že v potravinárskom odvetví sa môžu vyskytnúť kartely a že tieto kartely fungujú s rozličnými územnými dosahmi. Kartely predstavujú veľmi závažnú formu antikonkurenčného správania a ako také by mali byť po ich odhalení prioritným cieľom orgánov presadzujúcich dodržiavanie pravidiel.

- Veľkosť a počet „nákupných aliancií“ v potravinárskom odvetví sa v celej EÚ výrazne zvýšil, čo vedie k stále väčším obavám zo strany výrobcov potravín. Na jednej strane takéto dohody môžu viesť k nárastu efektivity vzhľadom na úspory z veľkovýroby v rámci jednotného trhu. Môžu sa však zároveň použiť aj ako nástroj na blokovanie prístupu rivalov k nevyhnutným vstupným faktorom v podmienkach hospodárskej súťaže a/alebo na uskutočňovanie nekalej súťaže na nadväzných trhoch.

- Na vertikálnej úrovni sa praktiky súvisiace so zachovávaním cien pre ďalší predaj považujú za veľmi závažné obmedzovanie hospodárskej súťaže. Takéto praktiky, ktorými sa obmedzuje schopnosť kupujúceho určovať si predajnú cenu, znamenajú, že distribútori nedokážu ďalej konkurovať cenou, čo vedie k úplnému odstráneniu cenovej hospodárskej súťaže v rámci produktov jednej a tej istej značky.

- Prokonkurenčné alebo antikonkurenčné vplyvy môžu mať aj iné vertikálne dohody, ako napríklad povinnosť nákupu jednej značky, na základe ktorej sa od maloobchodníkov vyžaduje, aby predávali iba jediný výrobok, a určité druhy praktík viazaných obchodov, na základe ktorých je kúpa jedného výrobku podmienená kúpou iného výrobku. Čo sa týka negatívnych vplyvov, hlavnými rizikami pre hospodársku súťaž sú vytláčanie konkurenčných alebo potenciálnych dodávateľov z trhu alebo strata konkurencie medzi značkami v konkrétnom obchode. Podobne by sa aj v situácii, keď maloobchodníci vo väčšej miere používajú výrobky súkromnej značky, mohlo dosiahnuť vytláčanie existujúcich a potenciálnych konkurenčných dodávateľov. Týmto by sa mohol znížiť počet výrobkov na policiach obchodov, čím by sa zase obmedzil spotrebiteľský výber.

- Dohody o výhradnej dodávke, na základe ktorých je dodávateľ povinný predávať tovar špecifikovaný v zmluve iba jedinému kupujúcemu, môžu takisto viesť k vytláčaniu iných kupujúcich/maloobchodníkov z potravinového dodávateľského reťazca. Ako príklad dohôd, na základe ktorých by dodávatelia mohli byť nepriamo nútení predávať iba jednému kupujúcemu, možno spomenúť certifikačné programy.

V tabuľke 1 sa uvádza prehľad vyššie opísaných praktík, ktoré môžu viesť k obavám v oblasti hospodárskej súťaže. Tabuľka 1: Prehľad hlavných praktík, ktoré môžu viesť k obavám v oblasti hospodárskej súťaže

Praktika | Opis | Hlavné riziko pre hospodársku súťaž |

Kartely | Dohody medzi konkurentmi, okrem iného v súvislosti s fixovaním cien, obmedzovaním produkcie a delením sa o trh | Udržiavanie vysokých cien a nedostatok pokroku v oblasti inovácií na škodu spotrebiteľov. Kartely predstavujú veľmi závažné antikonkurenčné správanie. |

Dohody o kúpe | Dohody uzavreté medzi konkurujúcimi kupujúcimi s cieľom spoločne kupovať určité vstupy. | Za určitých podmienok ide o nástroj na zabránenie rivalovi v prístupe k nevyhnutným vstupom za konkurenčných podmienok; nekalá súťaž medzi konkurentmi na nadväzných trhoch |

Zachovávanie cien pre ďalší predaj | Obmedzovanie schopnosti kupujúceho určovať predajnú cenu pre koncových spotrebiteľov | Znižovanie cenovej konkurencie |

Nákup jednej značky | Povinnosť alebo stimulačný program, na základe ktorých musí kupujúci počas určitého obdobia nakupovať prakticky všetky svoje nevyhnutnosti pre určitý trh od jediného dodávateľa | Možné obmedzovanie hospodárskej súťaže medzi značkami v konkrétnom obchode a/alebo zabraňovanie konkurenčným a potenciálnym dodávateľom vstúpiť na trh |

Výrobky súkromnej značky | Výrobky vyrábané tretími stranami na vyššej úrovni dodávateľského reťazca a predávané pod značkou maloobchodníka | Možné vytláčanie konkurenčného tovaru dodávateľov; obmedzovanie konkurencie medzi značkami v konkrétnom obchode |

Viazané obchody | Nákup výrobku (viažuci výrobok) podmieňovaný nákupom iného výrobku (viazaný výrobok) | Možná nedostupnosť trhu pre konkurenčné výrobky viazaného výrobku a nepriamo i viažuceho výrobku |

Dohody o výhradnej dodávke | Priama alebo nepriama povinnosť spôsobujúca, že dodávateľ musí predávať tovar iba jednému kupujúcemu | Možné vytláčanie iných kupujúcich / maloobchodníkov |

Certifikačné programy | Požiadavka na splnenie určitých podmienok ustanovených jednotlivými kupujúcimi | Potenciálne riziko vytláčania konkurenčných kupujúcich |

5. CESTOVNÁ MAPA NA ZLEPšENIE FUNGOVANIA DODÁVATEľSKÉHO REťAZCA

Na úrovni Spoločenstva, vnútroštátnych i miestnych úrovniach je nutná spoločná snaha, aby sa zaviedli rámcové podmienky na zlepšené fungovanie potravinového dodávateľského reťazca. Táto snaha je nevyhnutá, aby sa zabezpečilo, že integráciu a konsolidáciu odvetví v rámci dodávok potravín budú sprevádzať férové zárobky poľnohospodárskych výrobcov, konkurencieschopné ceny a vyššia konkurencieschopnosť potravinárskeho spracovateľského priemyslu, ako aj väčší sortiment, lepšia cenová dostupnosť a vyššia kvalita potravinárskych výrobkov pre európskych spotrebiteľov. Navyše by sa mali odstrániť neopodstatnené regulačné obmedzenia, ktorými sa znižuje efektivita a obmedzuje hospodárska súťaž.

Na základe vyššie uvedenej analýzy sa v tomto oznámení navrhuje cestovná mapa s cieľom zlepšiť fungovanie potravinového dodávateľského reťazca. Táto cestovná mapa obsahuje rozličné iniciatívy a mala by sa časom vyvíjať v súlade s tým, ako sa prehĺbia poznatky o potravinovom dodávateľskom reťazci. Mala by zároveň ťažiť zo širokej konzultácie s príslušnými zainteresovanými stranami. Navrhovaná cestovná mapa pozostáva zo štyroch hlavných zložiek.

5.1. Podporiť konkurencieschopnosť potravinového dodávateľského reťazca

Proaktívnou politikou hospodárskej súťaže by sa pomohla zlepšiť efektivita v celom potravinovom dodávateľskom reťazci. Odporúčaniami skupiny na vysokej úrovni pre konkurencieschopnosť agro-potravinárskeho priemyslu, očakávanými začiatkom roka 2009, by sa malo potravinovému dodávateľskému reťazcu pomôcť zlepšiť jeho celkovú konkurencieschopnosť, a tým i jeho odolnosť voči cenovým otrasom.

5.2. Zabezpečiť dôrazné a jednotné presadzovanie pravidiel hospodárskej súťaže a ochrany spotrebiteľov na dodávateľských trhoch potravín zo strany Európskej komisie a národných orgánov pre hospodársku súťaž a ochranu spotrebiteľov

S cieľom identifikovať a riešiť všetky typy potenciálnych antikonkurenčných praktík, ktoré môžu viesť k nesprávnemu fungovaniu potravinového dodávateľského reťazca, bude Komisia v kontexte európskej siete pre hospodársku súťaž pokračovať v priebežnom dialógu s národnými orgánmi pre hospodársku súťaž, aby sa zabezpečilo dôrazné a dobre koordinované presadzovanie pravidiel hospodárskej súťaže v celej EÚ, a to v prospech európskych spotrebiteľov. Na základe analýzy vývoja trhu by sa vyšetrovanie malo zamerať na tie obmedzenia hospodárskej súťaže a/alebo osobitné praktiky, ktoré majú najväčší potenciál narúšať hospodársku súťaž v neprospech spotrebiteľov (pozri tabuľku 1, ktorá obsahuje neúplný zoznam).

Navyše v čase výrazne nestálych cien potravín sa zvyšuje riziko zavádzania prostredníctvom reklám na ceny. Napríklad spotrebitelia môžu byť zavádzaní dodávateľmi, ktorí menia veľkosť alebo obsah balenia s cieľom navonok zachovať rovnakú cenu príslušného výrobku. Dôležité je najmä to, aby spotrebitelia mohli presne porovnávať jednotkovú cenu. Národné orgány na ochranu spotrebiteľov by preto mali venovať osobitnú pozornosť presadzovaniu smerníc o nekalých obchodných praktikách a jednotkových cenách.

5.3. Revidovať na vnútroštátnej úrovni, prípadne na úrovni EÚ, nariadenia, ktoré sa identifikovali ako potenciálne problematické pre fungovanie potravinového dodávateľského reťazca

Ako potenciálne problematických sa identifikovalo niekoľko druhov nariadení. Po prvé, je nutné podrobiť kontrole a prípadne odstrániť tie nariadenia, ktorými sa obmedzuje vstup nových spoločností na trh, pričom sa zároveň bude prihliadať na ich environmentálne a spoločenské ciele. Takéto preverenie sa vykoná v kontexte monitorovania maloobchodného trhu a transpozície smernice o službách. Po druhé, na vnútroštátnej úrovni by sa mali preveriť nariadenia, ktorými sa obmedzuje schopnosť podnikov konkurovať cenami. Po tretie, mali by sa odrádzať praktiky, ktorými sa narúša vzťah medzi dodávateľmi a maloobchodníkmi. Ide napríklad o oneskorené platby, neopodstatnené alebo nadmerné poplatky platené dodávateľmi za služby, ktoré poskytujú maloobchodníci, alebo lákanie spotrebiteľov zavádzajúcimi ponukami. V tomto kontexte by bolo vítaným krokom zavedenie kódexu správania, keďže by sa malo posúdiť sformulovanie spoločenskej zodpovednosti maloobchodníkov a zavedenie vnútroštátnych kódexov správania. No a nakoniec a vo všeobecnejšej rovine, nariadenia o otváracích hodinách obchodov by si na vnútroštátnej úrovni mohli zaslúžiť prešetrenie s ohľadom na ich vplyv na ceny potravín, na základe konzultácii so sociálnymi partnermi a pri zohľadnení ich spoločenských a environmentálnych vplyvov.

5.4. Poskytovať lepšie informácie spotrebiteľom, verejným orgánom a trhovým subjektom prostredníctvom zavedenia neustáleho európskeho monitoringu cien potravín a dodávateľského reťazca

Týmto nástrojom na monitorovanie by sa mala riešiť nedostatočná transparentnosť cien a zlepšovať znalosti o dosahu regulácie v rámci potravinového dodávateľského reťazca.

Priebežným monitorovaním výrobných a spotrebiteľských cien skupiny vybraných a porovnateľných spotrebiteľských výrobkov by sa odhalili rozdiely v cenách v jednotlivých častiach Európy a napomohlo by sa pri identifikácii prípadov rozdrobenosti trhu. Zdá sa, že neexistuje dostatok primeraných porovnateľných informácií o cenách a kvalite, ktoré by spotrebiteľom umožňovali robiť lepšie a informované rozhodnutia. V tomto kontexte by sa mal posúdiť a ďalej rozvinúť pilotný projekt v súčasnosti uskutočňovaný Eurostatom a národnými štatistickými úradmi, ktorého cieľom je zhromažďovanie podrobných údajov o spotrebiteľských cenách.

V rámci uskutočňovania svojho monitoringu trhu Komisia reviduje nariadenia, ktoré majú dosah na fungovanie maloobchodných trhov. Vyššie identifikované záležitosti pravdepodobne ovplyvnia maloobchodné pododvetvia iné ako pododvetvie potravinárstva, a budú sa preto riešiť všeobecnejším spôsobom. Podrobnosti týkajúce sa implementácie a fungovania tohto nástroja na monitorovanie sa vypracujú v roku 2009 v nadväznosti na súčasné aktivity. Pri vypracúvaní tohto nástroja by sa mali zvážiť služby a informácie, ktoré sú k dispozícii z jestvujúcich verejných a súkromných zdrojov na monitorovanie cien, či už na vnútroštátnej alebo medzinárodnej úrovni.

5.5. Preveriť opatrenia na odrádzanie špekulácii v neprospech komerčných subjektov na trhoch s poľnohospodárskymi komoditami

Komisia sa domnieva, že existuje potreba predchádzať vplyvom, ktoré majú nadmerné špekulácie na ceny potravín. Komisia najmä zastáva názor, že taký stupeň nestálosti, aký sa zaznamenal v nedávnych mesiacoch, neslúži v prospech ani výrobcov ani spotrebiteľov. Z tohto dôvodu Komisia prešetrí spolu s regulátormi komoditných trhov a v úzkom kontakte s regulačnými orgánmi ostatných krajín mimo EÚ (najmä USA, kde sa nachádzajú najvýznamnejšie burzy), aké opatrenia by sa mali prijať, aby sa prispelo k zníženiu cenovej nestálosti na trhoch s poľnohospodárskymi komoditami. Komisia pri tejto práci podľa potreby zohľadní výsledky prebiehajúcej hĺbkovej kontroly dozorného a regulačného rámca, ktorý sa uplatňuje na všetkých významných aktérov finančného trhu vrátane zabezpečovacích fondov a súkromného kapitálu s osobitným dôrazom na kapitálové požiadavky, riadenie rizík a transparentnosť. Komisia predloží príslušné iniciatívy do leta 2009.

6. ZÁVER

Prudké výkyvy cien poľnohospodárskych komodít a potravín v období veľkej neistoty ohľadom hospodárskej perspektívy sú dôkazom toho, že existuje potreba zlepšiť fungovanie potravinového dodávateľského reťazca v Európe s cieľom zvýšiť jeho efektivitu a konkurencieschopnosť. Lepšou reguláciou a zabezpečovaním dôrazného a jednotného presadzovania pravidiel hospodárskej súťaže a ochrany spotrebiteľov sa prispeje k obmedzeniu nárastov cien v prospech európskych spotrebiteľov, najmä domácností s nižšími príjmami. Okrem toho sa tým zároveň napomôže pri prekonávaní súčasnej rozdrobenosti potravinového dodávateľského reťazca a odstránia sa umelo vytvorené prekážky pre vstup výrobcov na trh, čím sa európskym spotrebiteľom umožní profitovať z čo najširšieho sortimentu kvalitných potravinových výrobkov. Okrem toho sa tým pomôže opätovne dosiahnuť rovnovážny stav v oblasti vyjednávacej schopnosti v potravinovom dodávateľskom reťazci

Toto oznámenie obsahuje návrh cestovnej mapy, ktorá sa ma realizovať na úrovni členských štátov i na úrovni EÚ pri súčasnom zaangažovaní všetkých príslušných zainteresovaných strán. Na základe tohto pracovného programu a súvisiacich opatrení Komisia prešetrí možnosť prijať ďalšie kroky a navrhuje, aby sa Európska rada k tejto veci vrátila v decembri 2009.

S cieľom opätovne dosiahnuť rovnovážny stav medzi celosvetovou ponukou a dopytom by sa mali posilniť snahy na stimuláciu poľnohospodárskeho výskumu a inovácie a otvorenie medzinárodných trhov. Lepšia schopnosť prispôsobovať poľnohospodársku výrobu prostredníctvom väčšej orientácie na trh v kombinácii s primeranými záchrannými sieťami je zásadným predpokladom pre to, aby poľnohospodári mohli ľahšie reagovať na zvýšenú nestálosť podmienok na trhu. Schválením kontroly zdravotného stavu SPP urobila Európska únia rozhodný krok týmto smerom, ktorým sa poľnohospodárskym výrobcom pomôže lepšie reagovať na signály trhu a využívať nové príležitosti. Vzhľadom na neistoty v súvislosti s vývojom cien poľnohospodárskych komodít bude v nadchádzajúcom období nevyhnutné pokračovať v monitorovaní správania sa a výkonnosti trhov.

[1] Oznámenie Komisii o „Riešení problematiky rastúcich cien potravín – usmernenia pre opatrenia EÚ“, KOM(2008) 321.

[2] Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa ustanovuje nástroj rýchlej reakcie na prudký nárast cien potravín v rozvojových krajinách, KOM(2008) 450.

[3] Skupina na vysokej úrovni pre konkurencieschopnosť agro-potravinárskeho priemyslu, ktorá združuje predstaviteľov Komisie, členských štátov, Európskeho parlamentu, potravinárskeho priemyslu, poľnohospodárskeho odvetvia, maloobchodníkov a spotrebiteľov, bola založená rozhodnutím Komisie 28. apríla 2008. Jej mandátom je skúmať záležitosti ovplyvňujúce súčasnú a budúcu konkurencieschopnosť agro-potravinárskeho priemyslu Spoločenstva a na tomto základe formulovať odporúčania špecifické pre jednotlivé odvetvia určené pre tvorcov politiky na úrovni Spoločenstva.