SK Úradný vestník Európskej únie C 317/49

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Budúcnosť mimomestských oblastí v znalostnej spoločnosti“

(stanovisko z vlastnej iniciatívy)

(2009/C 317/08)

Spravodajca: pán SANTILLÁN CABEZA

Európsky hospodársky a sociálny výbor sa 10. júla 2008 podľa článku 29 ods. 2 svojho vnútorného poriadku rozhodol vypracovať stanovisko z vlastnej iniciatívy na tému

„Budúcnosť mimomestských oblastí v znalostnej spoločnosti“.

Odborná sekcia pre hospodársku a menovú úniu, hospodársku a sociálnu súdržnosť poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 24. júna 2009. Spravodajcom bol pán Santillán Cabeza.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 455. plenárnom zasadnutí 15. a 16. júla 2009 (schôdza zo 16. júla 2009) prijal jednomyseľne nasledujúce stanovisko:

1. Veľká rozmanitosť Európy

1.1. Územná rozmanitosť Európskej únie je výnimočne pestrá a štruktúra jej obyvateľstva je jedinečná. To prispieva ku kvalite života tak obyvateľov miest žijúcich blízko vidieckych oblastí, ako aj obyvateľov vidieka, ktorí majú jednoduchý prístup k službám. Toto rozloženie je aj výhodnejšie, pretože umožňuje vyhnúť sa ťažkostiam príznačným pre rozsiahle mestské aglomerácie, ako aj vysokej spotrebe energie a zaberaniu pozemkov, ktoré sú typické pre nekontrolované rozrastanie miest. So zhoršujúcimi sa klimatickými zmenami a prijímaním opatrení na prispôsobenie sa alebo boj proti týmto zmenám sa budú aj tieto problémy prehlbovať (1).

Na rozdelenie oblastí na mestské a vidiecke oblasti rozlišuje OECD miestne administratívne jednotky (local administrative units – LAU 1 alebo 2) a regióny (NUTS 3). Miestna územná jednotka sa považuje za vidiecku, ak je hustota jej osídlenia nižšia ako 150 obyvateľov na km2. Regióny (NUTS 3) sa ďalej delia podľa miery vidieckeho charakteru, t. j. podľa podielu obyvateľstva žijúceho vo vidieckych miestnych územných jednotkách.

1.2.1. Podľa kategorizácie OECD rozlišujeme okrem toho tri druhy regiónov:

— prevažne vidiecke: viac ako 50 % obyvateľstva žije vo vidieckych komunitách;

— s významným vidieckym podielom: podiel obyvateľstva žijúceho vo vidieckych komunitách dosahuje 15 – 50 %;

— prevažne mestské: menej ako 15 % obyvateľstva žije vo vidieckych komunitách.

Viac ako 50 % územia EÚ-25 je považovaných za vidiecke oblasti.

1.2.2. Definícia Eurostatu rozlišuje v závislosti od urbanizácie tieto tri druhy oblastí:

— husto osídlené oblasti: skupiny susediacich sídiel, z ktorých každé má hustotu osídlenia vyššiu ako 500 obyvateľov na km2 a celková populácia danej oblasti prevyšuje 50 000 obyvateľov;

— stredne husto osídlené oblasti: skupiny susediacich sídiel, z ktorých každé má hustotu osídlenia vyššiu ako 100 obyvateľov na km2, avšak nepatria do husto osídlenej oblasti. Celkový počet obyvateľov tejto oblasti musí dosahovať aspoň 50 000 alebo táto oblasť musí susediť s husto osídlenou oblasťou;

— riedko osídlené oblasti: skupiny susediacich sídiel, ktoré nepatria ani medzi husto osídlené ani stredne husto osídlené oblasti (2).

— Vo väčšine členských štátov zodpovedá „miestna jednotka“ miestnej alebo mestskej samospráve. Riedko osídlené oblasti pokrývajú takmer 84 % územia EÚ-25 (3).

2. Mestské a vidiecke oblasti: odlišný vývoj

2.1. Už niekoľko rokov panuje všeobecný názor, že intenzívnejšie úsilie v oblasti výskumu a vývoja umožní EÚ čeliť výzve globalizácie. Jedným z vytýčených cieľov Lisabonskej stratégie je skutočne aj zvýšenie investícií do tejto oblasti na 3 % HDP.

2.2. Je potrebné hlbšie preskúmať potenciál regiónov, ktoré sa navzájom líšia podľa demografických ukazovateľov (rôzne tempo starnutia obyvateľstva), sociologických aspektov (ľudský kapitál), hospodárskych faktorov (mobilita kapitálu a kvalifikovaných pracovníkov a s tým spojená mobilita časti daňového základu) a výrobnej štruktúry (zdedenej z minulosti, atraktívnosť pre investorov).

2.3. Hoci vidiecke oblasti nemožno automaticky spájať s úpadkom a „prechodné“ oblasti s rozvojom (4), vo všeobecnosti sa dá povedať, že v prevažne vidieckych oblastiach (17,9 % európskeho obyvateľstva) a v prechodných oblastiach (37,8 %; teda celkovo 55,7 %) je situácia menej priaznivá. Navyše v členských štátoch s nižšími príjmami sú rozdiely medzi mestskými a mimomestskými oblasťami väčšie (5).

2.4. V uplynulých rokoch boli vytvorené alebo rozpracované mnohé nástroje na podporu inovácie (7. rámcový program pre výskum a vývoj, Rámcový program pre konkurencieschopnosť a inovácie, JEREMIE, Spoločné technologické iniciatívy, vedúce trhy alias lead markets atď.) Táto záslužná činnosť je v kontraste s pomerným nezáujmom voči regiónom, ktoré nemajú potenciál na využívanie týchto možností a následné dosiahnutie úspechu.

2.5. Keďže sa prevažná časť hospodárskej aktivity sústreďuje v mestách, je potrebné usilovať sa o vyvážený rozvoj znalostnej spoločnosti.

3. Návrhy na opätovné dosiahnutie rovnováhy v prospech mimomestských oblastí

3.1. Kvalitné služby všeobecného záujmu na zaručenie sociálnej a územnej súdržnosti

3.1.1. Európska komisia sa vo svojom oznámení o službách všeobecného záujmu (6) zaviazala „predložiť Parlamentu súhrnnú analýzu doterajších výsledkov ‚liberalizácie‘ a (…) hneď ako nadobudne platnosť nová zmluva, preskúma aj pokrok dosiahnutý pri uplatňovaní protokolu. Okrem toho každé dva roky vypracuje osobitnú správu o sociálnych službách, ktorá bude slúžiť ako nástroj na výmenu so zúčastnenými stranami“. EHSV sa domnieva, že je mimoriadne dôležité, aby Komisia preskúmala možný dosah liberalizácie na územnú súdržnosť. Táto analýza by mala poskytnúť údaje s označením, či pochádzajú z mestských alebo vidieckych územných samospráv, ako aj názory ich obyvateľov.

3.1.2. Keďže prístup k zdravotnej starostlivosti uvedený v Charte základných ľudských práv (článok 35) môže byť v mimomestských oblastiach obzvlášť problematický, a to kvôli nedostatku kvalifikovaného personálu, vhodnej infraštruktúry a rozpočtových prostriedkov, Komisia by mala nadviazať diskusiu s územnými samosprávami a zainteresovanými európskymi organizáciami zamestnávateľov a odborovými federáciami, aby sa zistilo, ako koncipovať nástroje (zmluvy medzi sociálnymi partnermi, štátnu pomoc, iniciatívy Spoločenstva) na obnovu dynamiky tohto odvetvia.

3.2. Informačná a znalostná spoločnosť

3.2.1. Hoci sa tieto pojmy niekedy zamieňajú, znalostnú spoločnosť (ideál alebo stupeň vo vývoji ľudstva) treba odlišovať od informačnej spoločnosti (masívne využívanie informačných a komunikačných technológií). Informácie sú iba nástrojom na dosiahnutie poznania.

3.2.2. Vzdelanie je kľúčovým faktorom na dosiahnutie pokroku na ceste k znalostnej spoločnosti. V mimomestských oblastiach vzdelanie ovplyvňuje demografický vývoj (emigrácia, vysoká miera závislosti, starnutie spoločnosti atď.). V menej dynamických oblastiach sa každoročne zatvárajú malé školy, pretože nemajú dostatočný počet žiakov. To môže umocniť trend odchodu zo školy, pretože rodičia uprednostňujú usadiť sa v dynamickejších oblastiach, pokiaľ ide o dostupné aktivity, pracovné príležitosti, školy a infraštruktúru pre prijímanie nových obyvateľov (7).

3.2.3. Pokiaľ ide o percentuálny podiel dospelých so stredoškolským alebo vysokoškolským vzdelaním, existuje v EÚ stály trend znižovania rozdielov medzi prevažne vidieckymi a prechodnými regiónmi vo vzťahu k mestským regiónom. Situácia v severnej Európe a niektorých nových členských štátoch (FR, NL, FI, IE, BE, PL, CZ, HU) je lepšia (rozdiel < 10 bodov), pričom v niektorých krajinách (UK, DE, AT) je stupeň dosiahnutého vzdelania vyšší vo vidieckych oblastiach než v mestských. Najväčší rozdiel (> 20 bodov) bol zaznamenaný v stredomorských krajinách (GR, ES, IT, PT).

3.2.4. Percentuálny podiel dospelých, ktorí sú zapojení do procesu vzdelávania a odbornej prípravy (life-long learning), je pomerne nízky (približne 12 % v EÚ-25) a v tejto oblasti nie sú medzi vidieckymi a mestskými oblasťami výrazné rozdiely. Niektoré krajiny (DK, ES, NL, AT, SL, SK, SE, UK) značne podporujú vzdelávanie dospelých, iné ho podporujú v menšom rozsahu. Trendy naznačujú mierne zvýšený nárast účasti dospelých vo vidieckych oblastiach než v mestských (8).

3.2.5. Hoci blízkosť vzdelávacích inštitúcií zvyšuje účasť študentov z prímestských vidieckych oblastí, vzdialenosť vysokých škôl od miesta bydliska sa nejaví ako prekážka vysokoškolského štúdia, avšak môže obmedzovať voľbu študijného odboru.

3.2.6. Európska komisia oznámila, že niektoré členské štáty nevyvíjajú dostatočné úsilie na predchádzanie predčasnému ukončeniu školskej dochádzky a propagáciu celoživotného vzdelávania, ktoré sú potrebné na dosiahnutie cieľov lisabonského programu.

3.3. Elektronické vzdelávanie a význam širokopásmového pripojenia (9)

3.3.1. Obavy vyvoláva skutočnosť, že sa veľký objem investícií do VaV sústreďuje do pomerne malého počtu regiónov EÚ: 70 % VaV sa nachádza v Nemecku, Francúzsku a Spojenom kráľovstve. Odhadované výdavky na VaV podľa regiónov ukazujú, že v 35 regiónoch presahujú investície do VaV lisabonský cieľ (10).

3.3.2. Výbor zdôrazňuje, že kľúčovou podmienkou na využívanie IKT v celoživotnom vzdelávaní, najmä vo vidieckych oblastiach a malých mestách Spoločenstva, je podpora zo strany EÚ a vlád členských štátov zameraná na širokopásmové internetové pripojenie (11) umožňujúce prístup k systémom elektronického vzdelávania.

3.3.3. V decembri 2007 malo možnosť využívať širokopásmové pripojenie (DSL) v priemere 98 % populácie v mestských oblastiach, ale pokrytie vidieckych oblastí bolo obmedzené – túto možnosť malo len 70 % vidieckeho obyvateľstva EÚ-27 (12).

3.3.4. Prístup k širokopásmovému pripojeniu je súčasťou rozsiahlejšej stratégie, ktorej cieľom je „zabezpečiť, aby prístup k elektronickým technológiám (eAccess) získal status služby všeobecného záujmu“ (13). Osobitnú pozornosť treba venovať aj poplatkom za túto službu, ktoré sú v niektorých členských krajinách extrémne vysoké.

3.4. Zamestnanosť a geografická poloha

3.4.1. V súčasnosti dochádza na 10 % európskej cestnej siete k preťaženiu komunikácií, najmä hlavných cestných ťahov, ktoré spájajú vonkajšie oblasti, ktoré sú obytnými zónami, s mestskými centrami, ktoré pre ich obyvateľov poskytujú pracovné miesta. Každoročné náklady predstavujú 0,5 % HDP. Na zmiernenie tohto problému by sa Komisia mohla, po konzultáciách so sociálnymi partnermi, propagovať vo väčšom rozsahu prácu z domu. Takto by prvok flexiistoty podporil územnú súdržnosť, pretože by uprednostňoval miestne podniky a znižoval environmentálne náklady (14).

3.4.2. Účinnosť hľadania si pracovného miesta sa môže znižovať v závislosti od narastajúcej vzdialenosti tohto pracovného miesta (merané podľa času potrebného na cestu a nákladov s tým spojených), keďže jednotlivci majú menej informácií o možnostiach nájsť si prácu ďaleko od miesta bydliska (15).

Bývanie, voda, elektrina, plyn a iné palivá, percentuálny podiel z celkových výdavkov (2005)

Pracovníci Zamestnanci Samostatne zárobkovo činné osoby Nezamestnaní Dôchodcovia Iné osoby bez zárobkovej činnosti Rozdiel medzi najnižšou a najvyššou hodnotou Rozdiel medzi priemerom zárobkovo činných osôb a osobami bez zárobkovej činnosti be Belgicko 26,3 22,5 36,3 29,9 23,7 13,8 5,6 dk Dánsko 27,8 25,6 28,7 33,1 7,5 5,7 de Nemecko 29,9 27 27,6 35,8 32,5 35,5 8,8 6,4 ie Írsko 20,3 21,1 22,3 25 30,4 28,3 10,1 6,7 gr Grécko 22,1 22,1 20,6 24,7 29 31,5 10,9 6,8 es Španielsko 26,3 28,9 26,9 29,5 35 34,9 8,7 5,8 fr Francúzsko 25,8 23,2 22 30,9 31,1 33,4 11,4 8,1 it Taliansko 25,8 27,2 26,6 28,1 34,2 35,3 9,5 6,0 lu Luxembursko 29,6 27,4 30,9 32,9 34,9 34,2 7,5 4,7 nl Holandsko 23,6 22,3 24,3 32 32,8 28,8 10,5 7,8 at Rakúsko 22,2 20,7 21,5 27,1 24,3 23,4 6,4 3,5 pt Portugalsko 26,3 27,1 30,6 31,7 5,4 3,5 fi Fínsko 25 23 26,6 34,4 35,6 27,1 12,6 7,5 se Švédsko 28,4 27,5 32,9 35,5 30,8 8 5,1 uk Spojené kráľovstvo 27,9 25,4 25,4 39,5 39,7 34,8 14,3 11,8 Zdroj: Eurostat; vlastné výpočty

3.4.3. Poloha vonkajších oblastí však môže priniesť niektoré výhody pokiaľ ide o bývanie a kvalitu života. Stále je tu veľký potenciál na rozvoj, najmä v krajinách, ktoré spadajú pod cieľ kohézie, pretože ak sa zvýši príjem o 1 %, domácnosti rozšíria obytnú plochu o 0,7 až 0,8 %, po zohľadnení cenového rozdielu.

3.4.4. Poukázať by sa malo aj na fenomén známy ako urban sprawl, čiže nekontrolované rozrastanie miest, ktorý sa prejavuje najmä v krajinách/regiónoch s vysokou hustotou osídlenia, dynamickým hospodárstvom a/alebo v krajinách/regiónoch, ktoré využívali štrukturálne fondy. V období rokov 1990 až 2000 sa mestské oblasti zväčšili o celkovo viac ako 8 000 km2, čo je viac ako trojnásobok územia Luxemburska (16). Táto skutočnosť sa negatívne odzrkadlila najmä na biodiverzite.

3.5. Kultúrny cestovný ruch ako faktor rozvoja

3.5.1. Cestovný ruch sa na tvorbe HDP v jednotlivých členských krajinách podieľa 3 až 8 %. Tento sektor zamestnáva v celej EÚ 9 miliónov osôb. „Cestovný ruch je aj výraznou hybnou silou pre ostatné sektory hospodárstva: od priemyslu, predovšetkým v sektoroch spojených s módou, po sektor dopravy, poľnohospodársko-potravinársky sektor, obchod a ďalšie kategórie služieb (17).“

3.5.2. Propagácia umeleckého dedičstva, výstavy, vystúpenia a iné kultúrne podujatia, enogastronomický cestovný ruch, agroturistika, kinematografický cestovný ruch a tematické parky môžu byť hlavnými zdrojmi investícií a zamestnanosti. EHSV by rád poukázal na svoje nedávne návrhy na podporu tohto sektora.

3.5.3. V tejto súvislosti sa oplatí vyzdvihnúť iniciatívy, ktoré boli zavedené do praxe v rámci programu Natura 2000 (18).

4. Vytváranie sietí medzi mestami uľahčuje šírenie IKT

4.1. Lisabonská zmluva vytvorila nový rozmer hospodárskej a sociálnej súdržnosti, a to územnú súdržnosť. Komplexné ponímanie hospodárskeho a sociálneho rozvoja môže byť úspešné len vtedy, ak ho bude dopĺňať prístup územného plánovania ako hlavný nástroj územnej súdržnosti, ktorý zohľadňuje dosah informačných a komunikačných technológií.

4.2. Verejné orgány musia vo svojej činnosti zohľadňovať všetky geografické oblasti. Vidiek potrebuje posilnenie väzieb medzi malými a stredne veľkými mestami, aby mohol dosiahnuť nový cieľ územnej súdržnosti. Siete malých a stredne veľkých miest môžu a musia prispieť k územnej súdržnosti tým, že budú v procese zavádzania IKT na vidieku pôsobiť ako medzičlánky.

5. Závery a odporúčania

5.1. Odstrániť determinizmus: mimomestské oblasti majú budúcnosť. V EÚ je množstvo vidieckych oblastí, ktoré poskytujú vysokú kvalitu života. V chudobnejších regiónoch môže vytvorenie primeranej infraštruktúry, úsilie o zlepšenie vzdelávania a účinné využívanie IKT – okrem iného – prispieť významnou mierou k podpore podnikania (19), urýchleniu pokroku a zlepšeniu kvality života vo vidieckych a prechodných oblastiach.

5.2. Treba posilniť prepojenie medzi mestskými a vidieckymi oblasťami. Po celé desaťročia sa rozvoj miest a rozvoj vidieka považovali za dve úplne odlišné témy. Politika rozvoja vidieka sa tradične zameriavala len na poľnohospodársku výrobu. Časy sa však menia a pevnejšie vzájomné väzby a komunikácia medzi vidiekom a mestami postupne stierajú „tradičné“ delenie a hranica medzi nimi je čoraz nejasnejšia. Preto je v otázke rozvojovej politiky potrebný integrovaný prístup (20).

5.3. Potenciál IKT vo vidieckych oblastiach. V rámci štrukturálnych fondov a EPFRV v súčasnosti existujú špecifické opatrenia na podporu IKT vo vidieckych oblastiach, avšak prekonanie/odstránenie súčasných rozdielov si vyžiada intenzívnejšie opatrenia zamerané na poľnohospodárske podniky, malé a stredné podniky a mikropodniky, mladých ľudí, ženy (najmä na podporu žien-podnikateliek vo vidieckych oblastiach), starších ľudí a znevýhodnené skupiny (21). Siete stredne veľkých a malých miest prispievajú k územnej súdržnosti a technologickým inováciám na vidieku.

5.4. Štrukturálne fondy sú univerzálnym nástrojom. Hĺbková diskusia o budúcnosti týchto regiónov ako súčasť opatrení do budúcnosti by pomohla lepšie zamerať štrukturálne fondy tak, aby sa dosiahol čo najväčší účinok a navrhli nové prístupy tam, kde je to potrebné.

5.5. Zapojenie občianskej spoločnosti. Ak sa rozvojové ciele pre vidiecke oblasti stanovujú centrálne, veľká rôznorodosť EÚ-27 narúša ich účinnosť. Preto je dôležité, aby bola občianska spoločnosť vo vidieckych oblastiach zapojená do prípravy opatrení, ktoré ovplyvňujú jej budúcnosť (22).

5.6. Vhodné ukazovatele. Ako výbor zdôraznil už v minulosti, bolo by vhodné, „aby bol vypracovaný reprezentatívnejší ukazovateľ súdržnosti, ktorý by zahŕňal popri HDP aj také premenné ako miera zamestnanosti a nezamestnanosti, rozsah sociálnej ochrany, stupeň prístupu k službám verejného záujmu atď (23). Tieto ukazovatele by mali byť doplnené ukazovateľmi súvisiacimi s nerovnosťou príjmov (Giniho koeficient alebo kvintilový podiel) a emisiami CO2 (na obyvateľa alebo vývoj od roku 1990). Celkovo je nevyhnutné skonsolidovať európske štatistické nástroje, predovšetkým na úrovni NUTS, a posilniť väzby medzi Eurostatom a národnými štatistickými inštitúciami, aby boli čo najrýchlejšie k dispozícii úplné a presné údaje“ (24) (25).

V Bruseli 16. júla 2009 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) V Európe sa nachádza približne 5 000 miest a takmer 1 000 veľkomiest, ktoré sú hospodárskymi, spoločenskými a kultúrnymi centrami. Súčasťou tejto pomerne hustej mestskej siete je len veľmi málo skutočne veľkých miest. Iba 7 % populácie EÚ žije v mestách s vyše 5 miliónmi obyvateľov (v porovnaní s 25 % v USA) a iba 5 veľkomiest EÚ patrí medzi 100 najväčších miest sveta. Zelená kniha o územnej súdržnosti. KOM(2008) 616 v konečnom znení.

(2) Skupina sídiel, ktoré zaberajú plochu menšiu ako 100 km2 a nedosahujú požadovanú hustotu osídlenia, ale sú úplne začlenené do husto osídlenej alebo stredne husto osídlenej oblasti, by sa mali považovať za súčasť tejto oblasti. Ak sa pohybujú medzi stredne husto a husto osídlenou oblasťou, považujú sa za stredne husto osídlené.

(3) Regióny: Štatistická ročenka, 2006, (údaje za obdobie rokov 2000 – 2004, s. 162).

(4) Rast HDP v rokoch 1995 – 2004 prekročil priemernú hodnotu v 43 % prevažne vidieckych oblastí, pričom z mestských regiónov to bolo 36 % a z prechodných oblastí 39 %.

(5) Štvrtá správa o hospodárskej a sociálnej kohézii, KOM(2007) 273 v konečnom znení.

(6) „Služby všeobecného záujmu vrátane sociálnych služieb všeobecného záujmu: nový európsky záväzok“, KOM(2007) 725 v konečnom znení.

(7) EHSV navrhol vytvoriť demografický fond, ktorý by umožňoval riešiť všetky tieto problémy.

(8) Delivering quality education to rural regions (Poskytovanie kvalitného vzdelávania na vidieku), Elena Saraceno. Innovative Service Delivery: Meeting the Challenges of Rural Regions. Kolín, 3 a 4. apríla 2008.

(9) Pozri stanovisko EHSV na tému „Konkurencieschopné európske regióny vďaka výskumu a inovácii. Príspevok k väčšiemu hospodárskemu rastu a k zvýšeniu počtu a kvality pracovných miest“, Ú. v. EÚ C 211, 19.8.2008, s. 1.

(10) Týchto 35 regiónov využíva 46 % celkových výdavkov na VaV v EÚ 27, čo je dvakrát viac ako ich podiel v pomere k HDP. Na najvyššej priečke je Braunschweig (DE) s výdavkami na VaV vo výške 7 % HDP a v ďalších 12 regiónoch je to viac ako 4 %. Štvrtá správa o pokroku v rámci kohézie, KOM(2006) 281 v konečnom znení.

(11) Prístup k vysokorýchlostnému (širokopásmovému) internetu: vysokorýchlostný komunikačný kanál umožňuje pružný a rýchly elektronický prístup k zdrojom informácií a projektom v oblasti vzdelávania (zdroj – http://www.elearningeuropa.info/).

(12) Oznámenie Komisie „Lepší prístup k moderným IKT vo vidieckych oblastiach“, KOM(2009) 103 v konečnom znení. Pokrytie vidieckych oblastí je aj naďalej nedostatočné na Slovensku (39 %), v Poľsku (43 %), Grécku (50 %) a Lotyšsku (65 %), ako aj v Bulharsku a Rumunsku.

(13) Stanovisko EHSV na tému „Príspevok celoživotného vzdelávania podporovaného informačnými technológiami k európskej konkurencieschopnosti, priemyselným zmenám a rozvoju spoločenského kapitálu“, Ú. v. EÚ C 318, 23.12.2006, s. 20.

(14) Viac ako 50 % spotrebovaného paliva sa spáli v dopravných zápchach alebo kvôli nevhodnému spôsobu jazdy. Celkové environmentálne náklady (znečistenie vzduchu, hluk, globálne otepľovanie) dopravného sektora sa odhadujú na 1,1 % (pozri oznámenie Európskej komisie o strednodobom preskúmaní bielej knihy Európskej komisie o doprave z roku 2001, KOM(2006) 314 v konečnom znení, 22. júna 2006).

(15) Y. Zenou, Les inégalités dans la ville (Rozdiely v meste), Villes et économie, La documentation française, 2004.

(16) Európska agentúra pre životné prostredie, „Rozširovanie miest v Európe – Ignorované výzvy“, 2006.

(17) Stanovisko EHSV z vlastnej iniciatívy na tému ‚Cestovný ruch a kultúra – dva faktory rastu‘, Ú. v. EÚ C 110, 9.5.2006, s. 1.

(18) Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín.

(19) Napríklad výroba energie z obnoviteľných zdrojov, vrátane veternej energie, môže byť pre vidiecke oblasti významným zdrojom príjmov.

(20) V januári 2009 zorganizovalo GR REGIO seminár na túto tému, ktorý vyzdvihol príklady úspešného prepojenia vidieka a miest, vrátane programu Skane-Blekinge vo Švédsku. Pozri „Urban-Rural linkages fostering sustainable development in Europe“. Inforegio.

(21) Oznámenie Komisie „Lepší prístup k moderným IKT vo vidieckych oblastiach“, KOM(2009) 103 v konečnom znení.

(22) Pozri stanovisko EHSV z vlastnej iniciatívy na tému „Spoločný postup na úrovni EÚ v záujme posilnenia občianskej spoločnosti vo vidieckych oblastiach s osobitným dôrazom na nové členské štáty“, Ú. v. EÚ C 175, 28.7.2009, s. 37, (CESE 1919/2008 – NAT/390).

(23) Pozri stanovisko EHSV z vlastnej iniciatívy na tému ‚Prekročiť rámec HDP – ukazovatele trvalo udržateľného rozvoja‘, Ú. v. EÚ C 100, 30.4.2009, s. 53.

(24) Pri obnovení Lisabonskej stratégie v marci 2005 Európska rada konštatovala, že táto stratégia je sama o sebe súčasťou širšieho kontextu požiadavky trvalo udržateľného rozvoja vyhovieť súčasným potrebám bez toho, aby bola ohrozená schopnosť budúcich generácií uspokojovať svoje potreby. Európska rada opätovne potvrdzuje, že podporuje trvalo udržateľný rozvoj ako kľúčový prvok, ktorým sa riadia všetky oblasti politiky a činnosti Únie. Závery zo zasadnutia Európskej rady z júna 2005.

(25) Pozri stanovisko EHSV na tému „Štvrtá správa o hospodárskej a sociálnej kohézii“, Ú. v. EÚ C 120, 16.5.2008, s. 73.