/* KOM/2010/0783 v konečnom znení */ SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Pamäť o zločinoch spáchaných totalitnými režimami v Európe





[pic] | EURÓPSKA KOMISIA | Brusel, 22.12.2010 KOM(2010) 783 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Pamäť o zločinoch spáchaných totalitnými režimami v Európe ÚVOD Totalitné režimy viedli v priebehu dejín k porušovaniu základných práv a k úplnému popieraniu akýchkoľvek náznakov ľudskej dôstojnosti. Túto tragickú skúsenosť má väčšina členských štátov. V Berlínskom vyhlásení, ktoré bolo vydané v roku 2007 pri príležitosti 50. výročia podpísania Rímskych zmlúv, sa uvádza, že „ integrácia Európy ukazuje, že sme sa poučili z krvavých rozbrojov a dejín plných utrpenia . Spolunažívame tak, ako to v minulosti nikdy nebolo možné .“ Pamäť o európskych dejinách je spoločným dedičstvom všetkých Európanov, a to dnešných aj budúcich generácií. Na vyrovnanie sa s dedičstvom zločinov spáchaných totalitnými režimami je nutné, aby sme sa o túto pamäť podelili, a aby sme ju podporovali. V Štokholmskom programe[1] sa uvádza, že „ Únia je miesto spoločných hodnôt – hodnôt, ktoré sa nezlučujú so zločinmi proti ľudskosti, genocídou a vojnovými zločinmi vrátane zločinov, ktoré spáchali totalitné režimy . Každý členský štát má k tejto otázke vlastný prístup, ale v záujme zmierenia musia byť spomienky na tieto zločiny spoločnými spomienkami, o ktoré sa, ak je to možné, delíme my všetci. Únia musí zaujať úlohu sprostredkovateľa.“ Rada prijala v novembri 2008 rámcové rozhodnutie o boji proti niektorým formám a prejavom rasizmu a xenofóbie prostredníctvom trestného práva. Rámcové rozhodnutie sa obmedzuje na trestné činy spáchané na základe rasy, farby pleti, náboženského vyznania, rodového pôvodu a národného alebo etnického pôvodu. Nevzťahuje sa na trestné činy páchané z iných dôvodov, napríklad trestné činy, ktoré páchajú totalitné režimy. Vo vyhlásení, ktoré bolo pripojené k zápisnici zo zasadnutia Rady v čase prijatia uvedeného rámcového rozhodnutia, Rada vyzvala Komisiu, aby do dvoch rokov od nadobudnutia účinnosti tohto rámcového rozhodnutia preskúmala, či je potrebný dodatočný nástroj, ktorý by sa vzťahoval na verejné schvaľovanie, popieranie alebo hrubé zľahčovanie trestných činov genocídy, zločinov proti ľudskosti alebo vojnových zločinov namierených voči skupine osôb, ktorá sa vymedzuje na základe iných kritérií ako rasy, farby pleti, náboženského vyznania, rodového pôvodu či národného alebo etnického pôvodu, ako napríklad na základe spoločenského postavenia alebo politického presvedčenia, a aby o tom podala Rade správu. Táto výzva bola zopakovaná aj v Štokholmskom programe. Dôležitosť udržiavania živej pamäti o minulosti zdôraznil aj Európsky parlament, ktorý 2. apríla 2009 prijal uznesenie o svedomí Európy a totalitných režimoch. V tomto uznesení Európskym parlament zdôrazňuje, že táto živá pamäť ma mimoriadny význam, pretože bez pravdy a pripomínania nemôže prísť k zmiereniu. Členské štáty riešili a naďalej riešia citlivú a komplexnú otázku najlepšieho spôsobu zistenia pravdy a spôsobu zaznamenávania dejín tak, aby sa budúce generácie mohli poučiť z hrôz a zločinov, ktoré sa odohrali v minulosti. Každý z členských štátov si našiel vlastnú cestu, ako sa vyrovnať s týmito otázkami, Komisia však môže tento proces uľahčiť prostredníctvom podpory diskusie a výmeny skúseností, ako aj podporou najlepších postupov. Cieľom tejto správy je ozrejmiť, akým spôsobom chce Komisia zohrať zmysluplnú úlohu v rámci tohto procesu, pričom by zároveň mala slúžiť ako základ pre ďalšiu diskusiu o tom, akým spôsobom môže Európska únia prispieť k podpore pamäti o zločinoch spáchaných totalitnými režimami. Jej cieľom je aj vyhovieť požiadavke Rady, ktorá Komisiu vyzvala, aby podala správu o potrebe dodatočného nástroja v tejto oblasti. Príprava správy Komisia pri príprave tejto správy podnikla niekoľko prípravných iniciatív. V novembri 2007 Komisia v Bruseli zorganizovala seminár na vysokej úrovni na tému „Ako sa vysporiadať so spomienkami na totalitné režimy v Európe: Obete a zmierenie“[2]. Vyhlásenie pripojené k zápisnici Rady v momente schválenia rámcového rozhodnutia uvádzalo, že Komisia usporiada verejnú európsku diskusiu o trestných činoch genocídy, zločinoch proti ľudskosti a vojnových zločinoch páchaných totalitnými režimami, ako aj o tých, čo ich verejne schvaľujú, popierajú, hrubo skresľujú alebo zľahčujú. Komisia zdôrazňuje potrebu vhodnej nápravy nespravodlivosti, a ak to bude vhodné, predloží návrh rámcového rozhodnutia o takýchto trestných činoch. Táto diskusia sa uskutočnila 8. apríla 2008 v Bruseli a bola organizovaná spoločne Komisiou a Slovinským predsedníctvom[3]. V roku 2009 Komisia financovala štúdiu vykonanú nezávislým inštitútom s cieľom poskytnúť faktický prehľad o metódach, ktoré sa v členských štátoch používajú na riešenie problémov v súvislosti s pamäťou o zločinoch spáchaných totalitnými režimami[4]. „Štúdia o tom, ako sa v členských štátoch rieši pamäť o zločinoch spáchaných totalitnými režimami v Európe“ („štúdia“) bola dokončená začiatkom roka 2010 a predložená členským štátom a Európskemu parlamentu. Štúdia je k dispozícii na internetovej stránke Komisie. V máji 2010 bol členským štátom doručený dotazník určený na získanie faktických informácií o situácii v členských štátoch v súvislosti so zločinmi spáchanými totalitnými režimami[5]. PAMÄť O ZLOčINOCH SPÁCHANÝCH TOTALITNÝMI REžIMAMI – SITUÁCIA V čLENSKÝCH šTÁTOCH Prehľad Štúdia odhalila, že všetky príslušné členské štáty podnikli opatrenia na vysporiadanie sa s dedičstvom zločinov spáchaných totalitnými režimami. Členské štáty prijali odlišné prístupy v závislosti od ich dejín, špecifických okolností, kultúry a právnych systémov. Štúdia poukazuje na to, že neexistuje univerzálny model a použité nástroje sa odlišujú v závislosti od krajiny (spravodlivosť pre obete, spravodlivosť pre páchateľov, hľadanie pravdy, uchovanie pamäte, iniciatívy na zvýšenie povedomia atď.). Aj medzi členskými štátmi, ktoré trpeli rovnakým typom totalitného režimu sa môže výber nástrojov, opatrení a prijatých postupov značne odlišovať. Spravodlivosť pre obete je dôležitá pre úspešný prechod od totality k demokracii. Súdne procesy s páchateľmi, mechanizmy hľadania pravdy, otváranie archívov, postupy lustrácie, rehabilitácia a kompenzácia obetí a reštitúcia zabaveného majetku patria medzi hlavné nástroje na dosiahnutie tohto cieľa. V štúdii je tiež uvedené množstvo zainteresovaných strán, najmä nevládnych organizácií, oficiálnych a neformálnych subjektov. Napríklad v Estónsku, Lotyšsku, Poľsku a Slovinsku boli vytvorené oficiálne subjekty so všeobecnou kompetenciou, kým ostatné členské štáty vytvorili špecializované subjekty. Zachovanie a šírenie pamäte o zločinoch spáchaných totalitnými režimami je tiež kľúčové, predovšetkým na vzdelávanie mladších generácií o dôležitosti presadzovania demokracie a základných práv. Na základe štúdie je toto presvedčenie jednou z mála spoločných vecí, ktoré sa ako červená niť vinú naprieč EÚ pri vysporiadavaní sa s dedičstvom zločinov spáchaných totalitnými režimami. Dobre zachovaná, organizovaná a prístupná pamäť o hrôzach minulosti sa môže stať skutočným nástrojom na účely zvyšovania povedomia a vzdelávania. Štúdia tiež poukazuje na kľúčovú úlohu, ktorú v tejto oblasti zohrávajú nevládne organizácie. Vzdelávanie a zvyšovanie povedomia Aktívne vzdelávanie o občianstve má dôležitú úlohu pri posilňovaní občianskych schopností a demokratických hodnôt mladých ľudí. Súčasný výskum ukazuje, že vzdelávanie pozitívne a do značnej miery súvisí s aktívnym občianskym správaním. Iniciatívy zamerané na informovanie a vzdelávanie o minulosti zahŕňajú návštevy múzeí, mučeníckych miest a koncentračných táborov, premietanie fiktívnych a dokumentárnych filmov v školách, podporu kultúrnych aktivít a umeleckej tvorby. Na základe informácií, ktoré získala Komisia sa zdá, že činnosti súvisiace so zvyšovaním povedomia a vzdelávaní o o zločinoch spáchaných totalitnými komunistickými režimami sa uskutočňujú len v príslušných členských štátoch. Pamätníky určené pamiatke na zločiny spáchané totalitnými režimami existujú v podstate vo všetkých členských štátoch. Mučenícke miesta a koncentračné tábory je možné nájsť takmer vo všetkých členských štátoch, ktoré majú skúsenosti s totalitným režimom. V niektorých členských štátoch boli napríklad špecializované múzeá venované zločinom spáchaným totalitnými komunistickými režimami (napríklad v Českej republike, Estónsku, Maďarsku, Lotyšsku, Litve a Rumunsku). Pamätné dni Štúdia zdôrazňuje, že pamätné dni v súvislosti s rovnakými udalosťami sa môžu medzi členskými štátmi odlišovať. V 18 členských štátoch sa napríklad holokaust pripomína 27. januára (medzinárodný deň pamiatky na obete holokaustu), kým v šiestich členských štátoch bol určený iný dátum. V piatich členských štátoch sa 23. augusta pripomínajú obete totalitných režimov. Tento deň navrhol Európsky parlament. Výskumné projekty Podľa štúdie je v tejto oblasti množstvo výskumných tém a projektov značné. V niektorých členských štátoch rozvinuli oficiálne subjekty rozsiahle výskumné programy. Univerzity, súkromné inštitúcie a nadácie rozvinuli konkrétnejšie zamerané projekty. Výskumné projekty sa zameriavajú predovšetkým na objasnenie historických faktov o totalitných režimoch alebo na hodnotenie politík v oblasti spravodlivosti v prechodnom období. Výskum zločinov spáchaných totalitnými komunistickými režimami je oveľa viac rozvinutý v členských štátoch, ktoré majú skúsenosti s týmito zločinmi. Symboly totalitarizmu Podľa štúdie sa príslušným členským štátom relatívne rýchlo podarilo uspieť pri odstránení všetkých symbolov súvisiacich s ich represívnou minulosťou (ako napr. zmena mien ulíc, odstránenie symbolov z verejných miest atď.). V niektorých členských štátoch je použitie symbolov spojených s totalitnými režimami výslovne zakázané právnymi predpismi. Napríklad v troch členských štátoch (Maďarsko, Litva a Poľsko) sa tento zákaz vzťahuje na použitie symbolov komunistickej minulosti. Právny rámec v súvislosti s popieraním zločinov Štúdia a odpovede členských štátov na dotazník Komisie odhaľujú komplexnosť a odlišné prístupy v právnych rámcoch členských štátov, ktoré sa vzťahujú na verejné schvaľovanie, popieranie alebo hrubé zľahčovanie trestných činov genocídy, zločinov proti ľudskosti a vojnových zločinov namierených voči skupine osôb, ktorá sa vymedzuje na základe iných kritérií ako rasy, farby pleti, náboženského vyznania, rodového pôvodu či národného alebo etnického pôvodu, ako napríklad na základe spoločenského postavenia alebo politického presvedčenia[6]. Situáciu je schematicky možné načrtnúť takto. Štyri členské štáty prijali vnútroštátne právne normy o popieraní zločinov spáchaných totalitnými režimami, ktoré výslovne zahŕňajú zločiny spáchané totalitnými komunistickými režimami: - v Českej republike trestný zákonník obsahuje trestný čin, ktorý nastane, keď osoba verejne popiera, spochybňuje, schvaľuje alebo sa pokúša ospravedlniť nacistickú alebo komunistickú genocídu alebo iné zločiny nacizmu alebo komunizmu proti ľudskosti[7]. - V Poľsku je popieranie nacistických zločinov, komunistických zločinov a iných zločinov proti mieru a ľudskosti alebo vojnových zločinov, ktoré sa deje verejne a v rozpore s faktami, trestným činom[8]. - V Maďarsku verejné popieranie, spochybňovanie alebo zľahčovanie faktov v súvislosti s genocídou a inými zločinmi proti ľudskosti, ktoré spáchali národní socialisti a komunistické režimy, predstavuje trestný čin[9]. - V Litve je verejné schvaľovanie, popieranie alebo hrubé zľahčovanie medzinárodných zločinov a zločinov spáchaných ZSSR alebo nacistickým Nemeckom proti Litovskej republike alebo jej občanom, trestným činom[10]. V ostatných členských štátoch okrem Lotyšska[11] sa zdá nemožné alebo ťažké predstaviť si situáciu, v ktorej by schvaľovanie, popieranie alebo hrubé zľahčovanie trestných činov genocídy, zločinov proti ľudskosti alebo vojnových zločinov namierených voči skupine osôb, ktorá sa vymedzuje na základe iných kritérií ako rasy, farby pleti, náboženského vyznania, rodového pôvodu či národného alebo etnického pôvodu, mohlo byť trestne stíhané. Táto situácia je spôsobená nedostatkom právnych noriem o popieraní trestných činov genocídy, zločinov proti ľudskosti alebo vojnových zločinov (bez ohľadu na dôvody) alebo kvôli tomu, že kriminalizácia takého správania vylučuje dôvody spoločenského postavenia alebo politického presvedčenia alebo kvôli tomu, že takáto kriminalizácia by mala dôsledky na slobodu prejavu. Niektoré odpovede na dotazník však uvádzajú, že kriminalizácia na základe iného ustanovenia trestného práva nie je vylúčená, napríklad na základe zákazu nabádania k nenávisti alebo za urážku „pamiatky na zosnulé osoby“. Zo štúdie a odpovedí na dotazník sa zdá, že neexistuje prípad, keď vnútroštátny súd odsúdil osobu za verejné schvaľovanie, popieranie alebo hrubé zľahčovanie trestných činov genocídy, zločinov proti ľudskosti alebo vojnových zločinov namierených voči skupine osôb, ktorá sa vymedzuje na základe iných kritérií ako rasy, farby pleti, náboženského vyznania, rodového pôvodu či národného alebo etnického pôvodu. ČINNOSTI NA ÚROVNI EÚ URčENÉ NA ZACHOVANIE A šÍRENIE PAMÄTE Vo vyhlásení z 2. apríla 2009 Európsky parlament zdôraznil dôležitosť šírenia pamäte o zločinoch spáchaných totalitnými režimami. Rada pre všeobecné záležitosti 16. júna 2009 prijala závery, v ktorých sa tvrdí, že „s cieľom posilniť povedomie v Európe o zločinoch spáchaných totalitnými režimami musí byť pamäť o problematickej minulosti Európy zachovaná, keďže bez pripomínania by bolo uzmierenie ťažké“. Myšlienka šírenia pamäte o zločinoch spáchaných totalitnými režimami v EÚ bola tiež vyjadrená počas diskusie, ktorú zorganizovala Komisia a Slovinské predsedníctvo v apríli 2008. Táto diskusia a iné konferencie odhalili myšlienku, že občania v členských štátoch v západnej Európe by si mali byť viac vedomí tragickej minulosti členských štátov vo východnej Európe. Počas mnohých medzinárodných konferencií sa tento rozmer tiež zdôraznil. Príkladom je medzinárodná konferencia v Senáte Českej republiky v júni 2008, na ktorej bola prijatá deklarácia „Svedomie Európy a komunizmus“ („Pražská deklarácia“) alebo konferencia o „Zločinoch komunizmu“ zorganizovaná vo februári 2010 Inštitútom pre štúdium totalitných režimov, konferencia „Európa 70 rokov po pakte Molotov – Ribentropp“ zorganizovaná v októbri 2009 baltickými štátmi pod záštitou predsedu Európskeho parlamentu. V Európskom parlamente bola vytvorená neformálna skupina poslancov na tému „Uzmierenie európskej histórie“, ktorej hlavným cieľom je uzmieriť odlišné vysvetľovanie histórie v Európe a vytvoriť spoločnú európsku pamäť o minulosti. Počas týchto podujatí sa sformulovalo množstvo žiadostí o činnosť v súvislosti so zachovaním pamäte a šírením povedomia o zločinoch spáchaných totalitnými komunistickými režimami. Príklad širokého rozsahu opatrení a očakávaní je možné nájsť v „Príspevku z prvej európskej diskusie o „zločinoch spáchaných totalitnými režimami“, ktorý podpísalo množstvo účastníkov diskusie z 8. apríla[12]. Vo vyhlásení z 2. apríla 2009 Európsky parlament požadoval, aby sa vyhlásenie dňa 23. augusta ako celoeurópskeho dňa spomienky na obete všetkých totalitných a autoritárskych režimov pripomínalo nestranne a s úctou. Estónsko, Lotyšsko, Litva, Slovinsko a Švédsko už uznali tento deň spomienky. Komisia sa zaväzuje prispieť, v súlade so svojimi záväzkami, k šíreniu pamäte o zločinoch spáchaných totalitnými režimami v Európe. Komisia považuje za dôležité riešiť medzery v povedomí o totalitnej minulosti všetkých členských štátov a najmä v súvislosti s obdobím, keď sa východná a západná Európa nachádzali v dvoch odlišných situáciách. Pamäť a povedomie o tragickej minulosti a o zločinoch spáchaných totalitnými režimami by mala spojiť všetkých občanov v Európe. Je dôležité prispieť k uznaniu a podporiť všetky obete totalitných režimov, ktoré ničili Európu. Komisia môže uľahčiť výmenu skúseností a postupov v tejto oblasti. To tiež potvrdzuje dôležitosť hodnôt rešpektovania ľudskej dôstojnosti, slobody a demokracie, na ktorých je Európska únia založená. Plné využitie finančných programov EÚ Komisia je pripravená použiť svoje finančné programy na pomoc zainteresovaným stranám pri podpore a šírení pamäte o zločinoch spáchaných totalitnými režimami. Financovanie z EÚ môže byť vhodné najmä na podporu cezhraničných a európskych projektov. Program „Európa pre občanov“ Akcia 4 „Aktívna európska pamiatka“ v programe Európa pre občanov[13] je určená na uchovanie pamiatky na obete nacizmu a stalinizmu a na prehĺbenie poznatkov o tom, čo sa udialo v koncentračných táboroch a na iných miestach masového vyhladzovania civilistov. Táto akcia je určená na podporu projektov na ochranu hlavných pamiatok a pamätníkov spojených s masovými deportáciami, bývalými koncentračnými tábormi a inými miestami nacistického masového mučenia a vyhladzovania, ako aj archívov, ktoré dokumentujú tieto udalosti, a na zachovanie pamiatky obetí a tých, ktorí v extrémnych podmienkach zachraňovali ľudí pred holokaustom. Táto akcia je tiež určená na podporu projektov na zachovanie spomienky na obete masového vyhladzovania a masových deportácií spojených so stalinizmom, ako aj na ochranu pamätníkov a archívov dokumentujúcich tieto udalosti. V prílohe k rozhodnutiu Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa tento program ustanovuje, sa uvádza, že na „Aktívnu európsku pamiatku“ sa prideľuje približne 4 % celkových prostriedkov programu (celková suma na obdobie 2007 – 2013 je 215 mil. EUR). - Vzhľadom na kľúčovú dôležitosť podpory hodnôt, na ktorých je Únia založená, a vzhľadom na rastúci počet návrhov vysokej kvality bude Komisia pri programe na roky 2014-2020 skúmať spôsoby ako zabezpečiť, aby na tieto činnosti boli v budúcnosti dostupné dostatočné prostriedky. Komisia už začala prípravu ďalšej generácie programu. - Komisia uvažuje o zaradení organizovania pravidelných stretnutí venovaných Aktívnej európskej pamiatke do štruktúrovaného dialógu v rámci programu Európa pre občanov, s cieľom vymieňať si skúsenosti, hodnotiť najlepšie postupy a spojiť najdôležitejších príjemcov a zainteresované strany vrátane akademických a nezávislých výskumníkov a odborníkov v danej oblasti. Ďalšie programy Európskej únie Ďalšie programy môžu prispieť k šíreniu pamäte o zločinoch spáchaných totalitnými režimami v Európe. - V rámci siedmeho rámcového programu pre výskum a technologický rozvoj môžu byť financované činnosti v súvislosti s totalitnou minulosťou v Európe. Pracovný program na rok 2010 v rámci témy 8 „Socio-ekonomické a humanitné vedy“ zahŕňa konkrétnu výzvu na predkladanie na tému „Demokracia a tiene totality a populizmu: európske skúsenosti“[14]. V rámci výzvy bude podporený projekt spolupráce veľkého rozsahu, ktorý bude zahŕňať výskumné inštitúty vo viacerých členských štátoch s cieľom prekonať dedičstvo „rozdeleného kontinentu“, na ktorom sa skúsenosti a spomienky na totalitné režimy v jednotlivých krajinách odlišujú. Komisii bolo v rámci tejto témy doručených 10 návrhov a prebiehajú rokovania, ktorým predchádzalo hodnotenie nezávislými odborníkmi a výberové konanie. - MEDIA 2007 je program určený pre európsky audiovizuálny priemysel. Jeho cieľom je zachovanie a šírenie kultúrnej diverzity v Európe ako aj kinematografického a audiovizuálneho dedičstva, aby sa zaručila dostupnosť týchto materiálov pre Európanov a podporiť medzikultúrny dialóg a zvýšiť šírenie európskych audiovizuálnych diel v Európskej únii a mimo nej. V súlade s týmito cieľmi môžu byť v rámci programu MEDIA 2007 podporené filmy a iné audiovizuálne diela, ktoré sa zaoberajú otázkami v súvislosti s totalitnou minulosťou. (napr. film „Životy iných“, Das Leben der Anderen , bol podporený v rámci tohto programu). Financovanie v rámci programu MEDIA tiež môže zahŕňať (avšak nie výlučne) zahrnuté náklady na prípravu titulkov pre audiovizuálne diela, ktoré sú dôležité na uľahčenie šírenia audiovizuálnych diel s touto tematikou v členských štátoch. - Program na podporu informačných a komunikačných technológií (Information and Communication Technologies Support Programme – ICT – PSP) je určený na podporu cielenej digitalizácie kultúrnych materiálov v rámci jedného z cieľov knižnice Europeana[15] . Tento program by mohol byť užitočný pri digitalizácii obsahu v súvislosti s totalitnými zločinmi (napr. knihy, audiovizuálne, zvukové, archívne záznamy). Financované projekty musia byť organizované inštitúciami z rôznych európskych krajín a ich témy musia byť zaujímavé pre široké publikum, alebo by ich obsah mal byť sprístupnený občanom prostredníctvom knižnice Europeana ihneď po digitalizácii. - V rámci programu celoživotného vzdelávania EÚ sú podporované nadnárodné projekty, ktoré podporujú aktívne občianske vzdelávanie o tolerancii, lepšiu znalosť európskej histórie, kultúrneho dedičstva a demokratického správania. Komisia tiež pripravuje hodnotiaci model pre aktívne občianske vzdelávanie, ktorý pokrýva dva súhrnné indikátory, jeden pre dospelých a druhý pre občianske zručnosti žiakov. Pracovná definícia aktívneho občianstva na tento účel je „účasť na občianskej spoločnosti, komunite a/alebo politickom živote, charakterizovaná vzájomným rešpektom, odmietaním násilia a dodržiavaním ľudských práv a demokracie“. Podpora aktívneho občianskeho vzdelávania vo formálnom a neformálnom vzdelávacom prostredí umožňuje šírenie hodnôt tolerancie, demokratického správania a vzájomného rešpektu v kultúrnych a historických súvislostiach. Občianske schopnosti založené na znalosti pojmov demokracie, spravodlivosti, rovnosti, občianstva a ľudských práv sú súčasťou európskeho referenčného rámca kľúčových schopností prijatého Radou pre vzdelávanie[16] a implementované na národnej úrovni. - Komisia bude lepšie informovať potenciálnych príjemcov, ktorí sa zaoberajú pamäťou o zločinoch spáchaných totalitnými režimami o existencii možnosti financovania v rámci týchto programov. 23. august ako celoeurópsky deň spomienky Celoeurópsky deň spomienky na obete všetkých totalitných a autoritatívnych režimov, ktorý vyhlásil Európsky parlament, sa v súčasnosti pripomína v Estónsku, Lotyšsku, Litve, Slovinsku a Švédsku. Komisia vyzýva členské štáty, aby preskúmali možnosť pristúpiť k tejto iniciatíve v súvislosti s ich vlastnou históriou a špecifickými podmienkami, Platforma európskej pamäti a svedomia Vo vyhlásení z 2. apríla 2009 Európsky parlament požaduje zriadenie platformy európskej pamäti a svedomia, ktorá by podporovala vytváranie sietí a spoluprácu medzi národnými výskumnými ústavmi špecializujúcimi sa na problematiku totalitných režimov, ako aj vytvorenie celoeurópskeho dokumentačného strediska/pamätníka obetiam všetkých totalitných režimov. Požaduje tiež posilnenie existujúcich relevantných finančných nástrojov na poskytovanie podpory pre odborný historický výskum uvedených otázok. Rady pre všeobecné záležitosti a vonkajšie vzťahy v záveroch zo 16. júna 2009 prijala túto iniciatívu, ktorá by poskytla podporu pre budovanie sietí a spoluprácu medzi vnútroštátnymi orgánmi v súvislosti so skúmaním a pripomínaním si totalitných režimov. Spôsob, ako pomôcť pri podpore povedomia a výmeny skúseností v tejto oblasti, spočíva v združovaní všetkých zúčastnených zo všetkých členských štátov vrátane výskumných pracovníkov z akademickej sféry a nezávislých vedcov a odborníkov, aby si mohli vymieňať skúsenosti, hodnotenia a najlepšie postupy, okrem iného aj v otázke podpory kolektívnej pamäte v študijných programoch v jednotlivých členských štátoch. - Takáto platforma by po jednom roku formálnej právnej existencie bola oprávnená na podanie žiadosti o ročný prevádzkový grant v rámci programu Európa pre občanov. Komisia považuje za dôležité združovať všetkých zúčastnených zo všetkých členských štátov vrátane akademických a nezávislých výskumníkov a odborníkov v danej oblasti prostredníctvom výmeny skúseností a najlepších postupov. Rozsah harmonizácie na úrovni EÚ? Rada požiadala Komisiu, aby do dvoch rokov od nadobudnutia účinnosti tohto rámcového rozhodnutia o rasizme a xenofóbii preskúmala, či je potrebný dodatočný nástroj, ktorý by sa vzťahoval na verejné schvaľovanie, popieranie alebo hrubé zľahčovanie trestných činov genocídy, zločinov proti ľudskosti alebo vojnových zločinov namierených voči skupine osôb, ktorá sa vymedzuje na základe iných kritérií ako rasy, farby pleti, náboženského vyznania, rodového pôvodu či národného alebo etnického pôvodu, ako napríklad na základe spoločenského postavenia alebo politického presvedčenia. Článok 83 ZFEÚ je právnym základom pre vymedzenie trestných činov a sankcií v oblastiach mimoriadne závažnej trestnej činnosti s cezhraničným rozmerom vyplývajúcim z povahy alebo dôsledkov týchto trestných činov, alebo z osobitnej potreby bojovať proti nim na spoločnom základe. Článok 83 ods. 1 ZFEÚ uvádza výpočet týchto oblastí. Nie je v ňom zahrnuté verejné schvaľovanie, popieranie alebo hrubé zľahčovanie trestných činov genocídy, zločinov proti ľudskosti alebo vojnových zločinov namierených voči skupine osôb, ktorá sa vymedzuje na základe iných kritérií ako rasy, farby pleti, náboženského vyznania, rodového pôvodu či národného alebo etnického pôvod. Podľa vývoja trestnej činnosti môže Rada so súhlasom Európskeho parlamentu výpočet oblastí jednomyseľne rozšíriť. Štúdia ukázala, že nateraz každý členský štát prijal odlišné opatrenia (napr. spravodlivosť pre obete alebo páchateľov, zisťovanie faktov, symbolické politiky atď.) na základe konkrétnych vnútroštátnych okolností. Aj medzi členskými štátmi s podobnými skúsenosťami s totalitnými režimami sa právne nástroje, opatrenia, postupy, ako aj doba na ich prijate a vykonanie môžu líšiť. Komisia preto verí, že v tomto štádiu neboli splnené podmienky na využitie tejto možnosti. Túto oblasť však bude naďalej sledovať. ZÁVERY Komisia je presvedčená o tom, že Európska únia má v rámci svojich právomocí v tejto oblasti prispievať k postupom, ktorými sa členské štáty snažia vyrovnať s dedičstvom, ktoré predstavujú zločiny spáchané totalitnými režimami. Európska únia je založená na rešpektovaní základných práv a neustálym zdrojom inšpirácie a povzbudenia pre všetky národy, ktoré sa ťažko vyrovnávajú s minulým utrpením. Uchovanie pamiatky o hrôzach minulosti musí byť súčasťou úsilia všetkých občanov Európskej únie, aby sa naplnil výraz „vaša minulosť je naša minulosť“. Uchovanie týchto spomienok v živej pamäti je našou spoločnou povinnosťou, prostredníctvom ktorej vyjadríme úctu a uznanie obetiam, ktoré trpeli a položili svoje životy. Takto tiež zabezpečíme, aby sa niečo podobné už nikdy neopakovalo. Prostredníctvom tejto pamäte udržiavame záväzok Európskej únie uplatňovať hodnoty demokracie a dodržiavať základné práva a bojovať proti moderným prejavom intolerancie a extrémizmu. [pic][pic][pic] [1] Dokument prijatý Európskou radou 10. a 11. decembra 2009; Ú. v. EÚ C 115, 4.5.2010, s. 1 – 38. [2] Cieľom seminára bolo pomôcť Komisii získať viac vedomostí o jednotlivých aspektoch v súvislosti s týmito problémami a ujasniť, o ktorých témach sa bude diskutovať vo verejnej európskej diskusii. [3] Diskusia bola organizovaná na dve kľúčové témy uznania a zmierenia. Slovinské predsedníctvo uverejnilo správy z tejto diskusie pod názvom: „Trestné činy, ktoré spáchali totalitné režimy“. Správy a konania verejnej európskej diskusie z 8. apríla o zločinoch, ktoré spáchali totalitné režimy“ , upravil Peter Jambrek. [4] Štúdia o tom, ako sa v členských štátoch rieši pamäť o zločinoch spáchaných totalitnými režimami v Európe. Predložil Prof. Dr. Carlos Closa Montero. Institute for Public Goods and Policy.Centre of Human and Social Sciences. CSIC. Madrid, Španielskohttp://ec.europa.eu/justice/doc_centre/rights/studies/docs/memory_of_crimes_en.pdf [5] Na dotazník odpovedalo 16 členských štátov: LV, LT, EE, PL, HU, SK, SL, BG, RO, BE, IRL, SE, FI, PT, ES, DE. [6] Štúdia predkladá systematický prehľad situácie v členských štátoch (pozri odsek 3.3.). [7] Nový trestný zákonník (uplatňuje sa od 1. januára 2010) § 405. [8] Článok 55 zákona, ktorým sa zakladá Ústav pamäti národa – Výbor na potrestanie zločinov proti poľskému národu z 18. decembra 1998. [9] Zmena a doplnenie Trestného zákonníka nadobudla účinnosť 24. júla 2010. [10] Článok 170 Trestného zákonníka. [11] Odpoveď Lotyšska na dotazník naznačuje, že na základe článkov 74 a 71 Trestného zákonníka by popieranie trestných činov genocídy, zločinov proti ľudskosti alebo vojnových zločinov, založené okrem iného na politickom presvedčení alebo sociálnej triede mohlo byť považované za trestný čin. [12] Zahrnuté do správy a zápisnice z diskusie, ktoré uverejnilo Slovinské predsedníctvo (pozri vyššie). [13] Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1904/2006/ES z 12. decembra 2006, ktorým sa na obdobie rokov 2007 – 2013 ustanovuje program Európa pre občanov. [14] ftp://ftp.cordis.europa.eu/pub/fp7/docs/wp/cooperation/ssh/h_wp_201001_en.pdf [15] Viacjazyčná online zbierka miliónov digitalizovaných položiek z európskych múzeí, knižníc, archívov a multimediálnych zbierok. [16] Ú. v. EÚ L 394, 30.12.2006.