Smernica PRF pomáha pri dosahovaní cieľa námornej dopravy s nulovým odpadom, ktorý je vymedzený v oznámení Komisie o námornej dopravnej politike EÚ do roku 2018. Prispieva tiež k správnemu uplatňovaniu hierarchie odpadového hospodárstva EÚ uplatňovaním zásad právnych predpisov EÚ o odpade v súvislosti so zberom a spracovaním odpadu z lodí, ako aj so znížením množstva morského odpadu z morských zdrojov na mori. Ako takou sa smernicou PRF podporujú všeobecné a osobitné ciele, ktoré sú vymedzené v balíku predpisov o obehovom hospodárstve a v 7. environmentálnom akčnom programe.

Tieto kľúčové prvky majú zabezpečiť, aby prístavy EÚ zabezpečovali primerané prístavné zberné zariadenia, ktoré sú stanovené v plánoch zberu a spracovania odpadu (WHR), a aby sa zabezpečilo, že všetky lode budú vykladať svoj lodný odpad a zvyšky nákladu v zberných zariadeniach v prístavoch prostredníctvom povinného vyloženia a vhodného systému náhrady nákladov. Vykazovanie informácií o (plánovanom) vyložení odpadu z lode v prístavoch je kľúčovým prvkom na zabezpečenie účinného plánovania zberu odpadu a monitorovania povinného vyloženia. Na tento účel sa smernicou PRF vyžaduje používanie formulára oznámenia, v ktorom sa identifikuje lodný odpad a zvyšky nákladu, ktoré majú byť vyložené a/alebo zostávajú na palube na základe výnimky týkajúcej sa dostatočnej skladovej kapacity. Na lepšiu ochranu bezproblémovej prevádzky námornej dopravy a s cieľom predísť neprimeranému zaťaženiu lodí zapojených do pravidelnej dopravy s pravidelnými zastávkami v prístavoch môžu byť tieto lode za stanovených podmienok oslobodené od niektorých povinností vyplývajúcich zo smernice. Smernicou PRF sa takisto stanovuje systém monitorovania a presadzovania, ktorý je z veľkej časti založený na inšpekciách. Vytvorenie informačného a monitorovacieho systému má v prvom rade prispieť k identifikácii lodí, ktoré nevyložili svoj lodný odpad a zvyšky nákladu.

1.2 Hodnotenie a monitorovanie

Komisia hodnotila vykonávanie a účinnosť smernice PRF v priebehu času. V prvej fáze boli od všetkých členských štátov doručené správy o vykonávaní. Následne sa zorganizovalo niekoľko seminárov a diskusií so zainteresovanými stranami a Európska námorná bezpečnostná agentúra (EMSA) vypracovala horizontálnu hodnotiacu správu na základe cyklu návštev v členských štátoch, ktorých účelom bolo overiť vykonávanie smernice.

V roku 2014 Komisia rozhodla, že vykoná hodnotenie smernice PRF v rámci programu REFIT a na tento účel spustila hodnotiacu štúdiu, ktorá bola dokončená v máji 2015. Cieľom hodnotenia v rámci programu REFIT bolo posúdiť vykonávanie a účinnosť smernice PRF. Hodnotenie sa týkalo otázok relevantnosti, účinnosti, efektívnosti, európskej pridanej hodnoty a súdržnosti smernice PRF.

Táto správa bude predstavovať hlavné zistenia štúdie v súvislosti s uvedenými otázkami, za ktorými bude nasledovať stanovisko Komisie, ako aj odporúčané ďalšie kroky.

2. Hlavné zistenia hodnotenia

Zistenia hodnotenia, ktoré sú uvedené ďalej, v niektorých prípadoch vychádzali z predpokladov, že vplyvy, ako aj prínosy a náklady možno v celom rozsahu pripísať smernici PRF. V iných prípadoch si obmedzenia údajov vyžiadali použitie porovnateľných ukazovateľov odpadu vypusteného do mora alebo extrapoláciu objemov vyloženého odpadu na úrovni EÚ, čo malo vplyv na rozsiahlosť prezentovaných údajov a závery, ku ktorým sa na tomto základe dospelo.

2.1 Bola smernica relevantná z hľadiska svojich cieľov?

Odvetvie námornej dopravy významne prispieva k prítomnosti olejového odpadu, odpadových vôd a odpadkov v morskom prostredí. Odhaduje sa, že prevádzkové vypúšťanie z lodí tvorí 45 % odhadovaného celkového objemu oleja prúdiaceho ročne do morského životného prostredia. Odpadová voda vyprodukovaná na palube je osobitne relevantná ako typ odpadu v prípade osobnej dopravy, pričom podľa odhadov dosahuje od 40 – 50 litrov odpadových vôd na cestujúceho a deň. Priemerne 20 % morského odpadu (odpadkov) v morskom prostredí pochádza z lodí, pričom medzi rôznymi morskými oblasťami existujú podstatné rozdiely. Cieľom smernice PRF je prostredníctvom požiadavky primeraných prístavných zberných zariadení, ako aj povinného vyloženia odpadu v týchto zariadeniach, minimalizovať riziko vypúšťania lodí do mora. Kombinácia povinného vyloženia odpadu a zabezpečenie primeraných prístavných zberných zariadení na jednej strane a stimulov na ovplyvnenie správania používateľov prístavov v oblasti vyloženia na druhej strane sa preukázala ako relevantná so zreteľom na environmentálne ciele smernice.

Povinnosť zabezpečiť primerané prístavné zberné zariadenia spojená so zabezpečením povinného vypustenia odpadu do prístavných zberných zariadení sú relevantné a potrebné na dosiahnutie celkového cieľa smernice v tom, že zodpovedajú generovaniu menšieho objemu vypúšťania lodného odpadu a zvyškov nákladu do mora.

2.2 Bola smernica účinná pri dosahovaní svojich cieľov?

Dostupnosť primeraných prístavných zberných zariadení a ich prevádzka a plánovanie sa všeobecne zlepšili zavedením pravidelne aktualizovaných plánov zberu a spracovania odpadu. Na základe prieskumov u zainteresovaných strán a predchádzajúcich správ agentúry EMSA sa dospelo k záveru, že kapacita prístavov v EÚ na zber a spracovanie rôznych druhov odpadu, na ktoré sa vzťahuje smernica, sa od nadobudnutia účinnosti smernice zlepšila. Prístavy v EÚ sú v súčasnosti všeobecne schopné prijímať a spracúvať rôzne druhy odpadu s určitými výnimkami, pokiaľ ide o olejové zvyšky nákladu a niektoré osobitné druhy nebezpečného odpadu. Neuskutočnilo sa však podrobné hodnotenie do akého rozsahu sa predtým existujúca situácia zlepšila v dôsledku smernice. Napriek všeobecným zlepšeniam prístavných zberných zariadení sú niektoré otázky naďalej problematické, pokiaľ ide o primeranosť, najmä so zreteľom na zber odpadkov (triedenie pevného odpadu na palube verzus neexistujúci triedený zber na pevnine), otázky kapacity, pokiaľ ide o odpadové vody a zber odpadu, na ktorý sa vzťahuje príloha VI k dohovoru MARPOL (zvyšky zo systémov čistenia výfukových plynov). Okrem toho sa pomocou smernice nedokázalo zabezpečiť úplné zapojenie všetkých relevantných zainteresovaných strán prostredníctvom primeraných konzultácií o uvedených plánoch. Používatelia prístavov často nie sú dostatočne zapojení do vývoja, plnenia a revízie plánov, preto ich potreby nie sú v plnom rozsahu zohľadnené.

Smernica PRF prispela k vyšším objemom odpadu (dohovor MARPOL, príloha V) vyloženým v prístavoch EÚ. Údaje naznačujú, že v roku 2013 plavidlá vyložili viac ako dvojnásobok množstva odpadu v porovnaní s rokom 2004. Objemy vyloženia odpadových vôd (príloha IV k dohovoru MARPOL) do prístavných zberných zariadení bol pomerne stabilný a celkovo záporný vývoj zaznamenal len ropný odpad (príloha I k dohovoru MARPOL) vyložený v prístavoch, ktorý zaznamenal prudký pokles od roku 2008 do roku 2010, a potom množstvo vyloženého ropného odpadu zostalo všeobecne na rovnakej úrovni. Zároveň významne klesol objem odhadovaného vypúšťania olejového odpadu na základe vývoja v monitorovaní a zisťovaní možných olejových škvŕn, ktorých počet klesol z 10,77 zistenej škvrny na 1000 km2 v roku 2008 na priemerne 3,89 zistenej škvrny v roku 2013. Tento vývoj je ovplyvnený aj technologickým vývojom lodných motorov a palív, vďaka ktorým sa znižuje množstvo olejového odpadu na palube lodí. Zvýšené množstvá odpadu vyloženého v prístavoch naznačujú kladný účinok smernice PRF, pokiaľ ide o jej cieľ znížiť objem vypúšťania do mora. Vonkajším faktorom, ktorý ovplyvňuje trend vyloženia odpadu, je zvýšená spôsobilosť výletných lodí spracovať odpad na palube.

Odchýlky vo vyložení odpadu sú čiastočne ovplyvnené systémami náhrady nákladov, ktoré zaviedli prístavy. Tieto systémy sa v jednotlivých prístavoch a regiónoch značne líšia, pokiaľ ide o minimálny nepriamy príspevok na poskytnutie požadovaného stimulu na nevypúšťanie do mora. Preukázalo sa, že podstatne menej odpadu sa vykladá v prístavoch, ktoré uplatňujú systém 100 % priameho poplatku, v rámci ktorého sú poplatky za odpad v plnej výške určované na základe vyložených objemov. Vyloženie olejového odpadu v týchto systémoch v hodnotenom období (2004 – 2013) predstavuje len polovicu objemov vyložených v iných systémoch náhrad nákladov, zatiaľ čo objemy odpadu vyloženého v systémoch priamych nákladov nepredstavujú ani jednu tretinu objemov odpadu vyloženého v iných systémoch, ktoré sú zavedené v prístavoch EÚ. Veľká rozmanitosť systémov náhrad nákladov, ktorá sa vyskytuje v rôznych členských štátoch, najmä spôsob výpočtu poplatku za likvidáciu odpadu, vedie k menšej transparentnosti pre používateľov prístavov a vyvoláva dojem, že poplatky pre prístavné zberné zariadenia sú príliš vysoké.

Zároveň existujú značné rozdiely medzi prístavmi a regiónmi, pokiaľ ide o výklad a uplatňovanie povinného vyloženia lodného odpadu, ako aj uplatňovania výnimiek pre lode, ktoré sú zapojené do pravidelnej dopravy. Zatiaľ čo v niektorých prístavoch sa požiadavka vyloženia odpadu vykonáva prísne, v iných príslušné orgány nevyžadujú vyloženie všetkého lodného odpadu, ako sa stanovuje v smernici, a majú sklon urobiť výnimku v prípade vyloženia odpadových vôd, ktoré môžu byť vypustené do mora podľa prevádzkových požiadaviek dohovoru MARPOL. Rozdiely vo vykonávaní režimov výnimiek, najmä v uplatňovaní kritérií na udelenie výnimky, majú vplyv na účinnosť operácií odpadového hospodárstva a môžu spôsobiť neprimerané meškanie lodí. Z údajov takisto vyplýva, že záruka, že budú zavedené opatrenia týkajúce sa vyloženia, ktoré sú vyžadované smernicou v prípade výnimiek, je nedostatočná, v dôsledku čoho dochádza k zníženiu objemu odpadu vyloženého v prístavoch. Údajmi sa potvrdzuje, že tieto rozdiely vytvorili obmedzenia celkovej účinnosti smernice z hľadiska zníženia objemu vyloženého odpadu, ale nie sú dosť podrobné na to, aby poskytli rozsah, v ktorom sa to udialo.

Smernica PRF bola len čiastočne úspešná v dosahovaní plánovaných cieľov.

2.3 Dosiahla smernica svoje ciele efektívnym spôsobom?

Aj keď prínos smernice PRF je zrejmý, t. j. všetok odpad, ktorý sa nevypustí do mora, možno považovať za priamy prínos pre spoločnosť, vyčíslenie tohto prínosu predstavuje výzvu. V hodnotení sa porovnal prínos „odpadu nevypusteného do mora“, ktorý bol založený na odhade nákladov na sanáciu, s ročnými nákladmi súvisiacimi s vykonávaním smernice PRF, ktoré sú spojené najmä s požiadavkou oznámenia o odpade a vývojom plánov zberu a spracovania odpadu. Z porovnania vyplynulo, že prínos významne prevyšuje náklady na vykonávanie. Rozdiel medzi prínosom a nákladmi, ktorý sa odhaduje na 71 miliónov EUR ročne, je v prvom rade založený na zabránení vypúšťania odpadu do mora a bol by výrazne väčší, ak by boli do odhadu zaradené aj výhody zo zabránenia vypúšťania olejového odpadu a odpadových vôd. Treba takisto uviesť, že ide o veľmi všeobecné odhady, ktoré sú podrobnejšie opísané v správe o štúdii..

Zistilo sa však, že prístavy a orgány inšpekcie dostatočne nevyužívajú informácie hlásené pri oznamovaní odpadu vopred a systematicky sa nevymieňajú informácie medzi príslušnými orgánmi členských štátov na účel poskytnutia základu pre účinné monitorovanie a presadzovanie. Toto vyvoláva oprávnené otázky o proporcionalite tohto opatrenia. Zároveň ohlasovanie oznámenia o odpade prostredníctvom vnútroštátneho kontaktného miesta zriadeného podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/65/ES o ohlasovacích formalitách lodí plávajúcich do prístavov a/alebo z prístavov členských štátov (smernica o ohlasovaní formalít) sa stalo povinným v júni 2015. Očakáva sa, že vnútroštátne kontaktné miesto zníži čas, ktorý lode a prístavné orgány strávia oznamovaním vopred, čím sa zníži administratívna záťaž. Okrem toho sa očakáva, že sa zlepší výmena informácií medzi príslušnými orgánmi. Vývoj a hodnotenie plánov zberu a spracovania odpadu sa považuje za problematické pre veľký počet menších prístavov, ktorým často chýbajú zdroje na vypracovanie podrobných plánov vzťahujúcich sa na všetky aspekty podľa požiadaviek smernice. Z hodnotení vyplynulo, že menej ako polovica plánov menších prístavov zahŕňala hodnotenie potreby prístavných zberných zariadení a opisov druhu a množstiev prijímaného odpadu. Vyplývajú z toho dôležité otázky o tom, či je pre menšie prístavy realizovateľné dodržiavanie požiadaviek smernice, čím sa zároveň opodstatňuje ďalšie zvažovanie vplyvu na postavenie menších prístavov so zreteľom na celkové ciele smernice.