Podľa ustanovenia článku 14 ods. 1 nariadenia č. 609/2014 môže Komisia čerpať finančné prostriedky len v rozsahu potrebnom na plnenie rozpočtu a akýkoľvek poplatok uplatňovaný na tieto účty by predstavoval zníženie finančných prostriedkov disponibilných pre rozpočet EÚ. V tejto súvislosti by sa malo rovnako zabrániť záporným úrokom, keďže majú ten istý negatívny vplyv ako poplatky. Uplatňovanie poplatkov alebo záporných úrokov na niektoré z týchto účtov Komisie by tiež viedlo k nerovnakému zaobchádzaniu s členskými štátmi, keďže v súlade so zásadou solidarity a zásadou spoločného financovania rozpočtu EÚ musia ostatné členské štáty kompenzovať túto stratu prostredníctvom zdroja založeného na HND. Preto sa navrhuje, aby dotknutý členský štát kompenzoval do rozpočtu EÚ každý poplatok alebo záporný úrok uplatnený na účet pre vlastné zdroje, ktorý otvoril v mene Komisie podľa článku 9 nariadenia č. 609/2014.

Tieto účty otvorené členskými štátmi v mene Komisie podľa článku 9 nariadenia č. 609/2014 na účely uloženia vlastných zdrojov EÚ do chvíle, kedy ich Komisia bude musieť použiť na platby, by mali byť vedené nielen bez poplatkov, ale aj bez úrokov (kladných alebo záporných). Účelom tohto ustanovenia je zabrániť stratám pre rozpočet EÚ.

Podľa článku 9 nariadenia č. 609/2014 musia členské štáty viesť účty pre vlastné zdroje v mene Komisie v rámci štátnej pokladnice alebo určiť orgán na tento účel. Prakticky všetky členské štáty, ktoré sa nerozhodli pre štátnu pokladnicu, určili ako orgán na tento účel národné centrálne banky. V článku 9 by sa mal odrážať tento postup – malo by sa tu špecifikovať, že ako orgán na tento účel možno určiť len centrálne banky. Zabráni sa tak tomu, aby bol rozpočet EÚ vystavený akýmkoľvek finančným rizikám spojeným so situáciou, v ktorej by Komisia držala vlastné zdroje na účtoch vedených v komerčných bankách; je potrebné vyhnúť sa takejto situácii vzhľadom na obmedzenia uložené týmto nariadením na možnosti Komisie čerpať finančné prostriedky z účtov vlastných zdrojov. Na účely zabezpečenia konzistencie sa táto zmena vykoná aj v článku 6 nariadenia č. 609/2014, ktorý sa týka zapisovania do účtovnej evidencie a výkazníctva, a v článku 15, ktorý sa venuje vykonávaniu platobných príkazov.

Zodpovedajúcim spôsobom by sa malo predĺžiť aj minimálne obdobie stanovené v článku 3 nariadenia č. 609/2014 na uchovávanie sprievodných dokladov, ktoré sa týkajú štatistických postupov a základov uvedených v článku 3 nariadenia č. 1287/2003, a to z 30. septembra do 30. novembra roku n + 4.

Členské štáty by v súčasnosti mali Komisii poskytovať údaje o agregáte HND a jeho zložkách do 22. septembra každého roka (článok 2 ods. 2 nariadenia č. 1287/2003), pričom zmeny HND možno zohľadniť len do 30. septembra štvrtého roka nasledujúceho po danom rozpočtovom roku. V dôsledku toho existuje len veľmi krátka lehota na posúdenie akýchkoľvek zmien ohlásených v roku n + 4 v porovnaní s rokom n. S cieľom zabezpečiť, aby Výbor pre HND mohol overiť a validovať údaje o HND za rok n, lehota podľa článku 10 ods. 7 nariadenia č. 609/2014 by sa mala predĺžiť z 30. septembra do 30. novembra roku n + 4.

Pravidlá EÚ týkajúce sa vnútroštátnych účtovných pravidiel sú stanovené v Európskom systéme účtov (ESA 2010). Tieto pravidlá uplatňujú zásadu časového rozlíšenia na zaznamenávanie ekonomických tokov – „vtedy, keď je ekonomická hodnota vytvorená, transformovaná alebo ak zanikne, alebo keď pohľadávky a záväzky vzniknú, sú transformované, alebo zrušené“. Podľa ESA 2010 rozpočtové príspevky členských štátov založené na DPH a HND sa zaznamenávajú ako výdavky verejnej správy, iný ako bežný transfer v rámci kategórie D. 76 a s vplyvom na deficit verejných financií. Príspevky vrátené členským štátom EÚ sú vzájomne započítané s týmito bežnými transfermi. Vplyv úprav vlastného zdroja založeného na DPH a HND na výdavky verejných financií by sa mal zaznamenať v čase, keď sú tieto sumy neodvolateľne stanovené, a teda sú splatné. Vzhľadom na to, že sa navrhuje, aby boli sumy neodvolateľne stanovené a splatné v roku n + 1, tento rok by mal byť relevantný pre štatistické zaznamenávanie úprav, ako aj na účely Paktu stability a rastu.

Rozdiel medzi jednotlivými sumami úprav DPH a HND pre daný členský štát a výsledkom prerozdelenia pre tento členský štát sa vloží na účet vlastných zdrojov podľa článku 9 v prvý pracovný deň mesiaca jún roku n + 1. Keďže by členské štáty boli v rámci navrhovaného postupu informované v dostatočnom predstihu, nemala by viac existovať potreba osobitných pravidiel pre sumy, ktoré sú mimoriadne vysoké. Nové načasovanie úprav DPH a HND sa už viac nebude kryť s úpravami v súvislosti s neúčasťou podľa článku 11 nariadenia č. 609/2014 používanými v prípade, že sa členský štát nezúčastňuje na financovaní určitej akcie alebo politiky Únie. Pre úpravy v súvislosti s neúčasťou, ktorých finančný vplyv je obmedzený, zostáva termín splatnosti nezmenený – t. j. prvý pracovný deň mesiaca december.

Rada preto na návrh Komisie 18. decembra 2014 prijala nariadenie č. 1377/2014, ktorým sa mení nariadenie č. 1150/2000, umožňujúce členským štátom so spätnou účinnosťou od 30. novembra 2014 za výnimočných okolností sprístupniť úpravy do prvého pracovného dňa mesiaca september nasledujúceho roka.

V posledných rokoch musela Komisia v dôsledku vysokých mesačných platieb pre Európsky poľnohospodársky záručný fond (EPZF) a európske štrukturálne a investičné fondy (EŠIF) v prvých mesiacoch roka opakovane čeliť ťažkostiam s dodržiavaním lehôt pre uhradenie všetkých platieb v dôsledku dočasného nedostatku pokladničných zdrojov (6 mld. EUR počas prvého polroka). Preto by mala byť v prípade potreby umožnené, aby v prvých šiestich mesiacoch roka mohla byť vložená ďalšia dvanástina na príslušný účet vopred, a to aj na účely uhrádzania výdavkov európskych štrukturálnych a investičných fondov (EŠIF). Táto obmedzená dodatočná pružnosť by Komisii pomohla splniť regulačné požiadavky na platby.

Článok 10 nariadenia č. 609/2014 v súčasnosti obsahuje 9 odsekov a viac ako 20 pododsekov. S cieľom zlepšiť jeho čitateľnosť by tento článok mal byť rozdelený do 3 samostatných článkov, pričom každý z nich by mal dostať názov a vhodné číslovanie odsekov.

(6) Úroková sadzba (článok 12 nariadenia č. 609/2014)

Úroková sadzba uvedená v článku 12 v súčasnosti pozostáva zo základnej sadzby (ECB alebo národná centrálna banka mimo eurozóny – hlavná refinančná sadzba), fixného ročného zvýšenia o 2 percentuálne body a variabilného zvýšenia o 0,25 percentuálneho bodu za každý mesiac omeškania. Táto sadzba je uplatniteľná na celé obdobie omeškania.

Keďže Komisia pri bežnom plnení rozpočtu nemôže prečerpávať svoje účty, včasné platby vlastných zdrojov sú veľmi dôležité. Súčasný systém pomáhal zabezpečiť, aby vlastné zdroje potrebné na plnenie rozpočtu boli sprístupnené včas a v plnom rozsahu. Revidované pravidlá týkajúce sa úrokov by mali zachovať tento stimul. Okrem toho by sa v záujme jasnosti a právnej istoty mala zachovať aj jednotnosť pravidiel.

V záujme posilnenia bezproblémového fungovania systému, aby vlastné zdroje boli vyplácané včas a v plnom rozsahu, by sa fixné zvýšenie malo zvýšiť na 3,5 percentuálneho bodu (to je okrem iného sadzba uplatniteľná na sumy, ktoré majú byť vymáhané podľa článku 83 ods. 2 pravidiel uplatňovania nariadenia o rozpočtových pravidlách, ak udalosťou zakladajúcou záväzok nie je verejná zákazka na dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb). To by malo zabezpečiť, aby v prípade, že by náklady na refinancovanie na peňažných trhoch boli nižšie ako splatné úroky, nedochádzalo k nezaplateniu vlastných zdrojov. Návrh by mal zabrániť najmä (krátkym) omeškaniam pri sprístupňovaní mesačných dvanástin vlastného zdroja založeného na DPH a HND, ktoré v súčasnosti predstavujú viac ako 80 % rozpočtových príjmov EÚ.

Na druhej strane, keďže uplatňovanie súčasných pravidiel môže viesť k veľmi vysokým úrokovým sadzbám za dlhé omeškania, maximálne ročné zvýšenie základnej sadzby by sa malo obmedziť na 20 percentuálnych bodov, pričom zvýšená sadzba sa vzťahuje na celé obdobie omeškania. Toto obmedzenie zabezpečuje proporcionalitu, keďže po 5,5 rokoch omeškania už nebude dochádzať k žiadnemu ďalšiemu zvyšovaniu úrokovej sadzby. Tento pozmeňujúci návrh by mal odstrániť hlavné obavy niektorých členských štátov, pokiaľ ide o jednotlivé prípady veľmi vysokých úrokových sadzieb z dôvodu dlhých omeškaní v oblasti tradičných vlastných zdrojov. Podľa údajov o vymožených úrokoch za posledných 5 rokov by obmedzenie na 20 percentuálnych bodov malo v skutočnosti za následok zníženie úrokov splatných zo strany členských štátov o viac ako 30 %.

Nové pravidlá sa vzťahujú na sumy vlastných zdrojov, ktoré sú splatné po nadobudnutí účinnosti navrhovaného nariadenia. Na zabezpečenie hladkého prechodu by sa však obmedzenie úrokovej sadzby malo uplatniť aj vtedy, ak sumu vlastných zdrojov Komisia alebo členské štáty poznajú až po nadobudnutí účinnosti navrhovaného nariadenia. Napríklad v prípade, že niektorý vlastný zdroj, ktorý mal byť sprístupnený v roku 2010, je známy až po nadobudnutí účinnosti navrhovaného nariadenia (napr. v roku 2018), mala by sa uplatniť úroková sadzba podľa súčasných pravidiel, avšak na zvýšenie ročnej úrokovej sadzby by sa uplatnilo obmedzenie vo výške 20 percentuálnych bodov.

Aby sa predišlo akýmkoľvek nejasnostiam, po nadobudnutí účinnosti navrhovaného nariadenia Komisia v listoch obsahujúcich výzvu na uhradenie úrokov jasne uvedie uplatniteľné pravidlá týkajúce sa úrokov.

(7) Možnosť oslobodiť členské štáty od finančnej zodpovednosti v prípadoch odloženia zápisu do účtovnej evidencie alebo odloženia oznámenia colného dlhu s cieľom neohroziť vyšetrovanie trestnej činnosti (článok 13 ods. 2 nariadenia č. 609/2014)

Podľa článku 13 ods. 2 nariadenia č. 609/2014 sú členské štáty oslobodené od povinnosti sprístupňovať Komisii tie sumy zodpovedajúce vzniknutým nárokom na tradičné vlastné zdroje, ktoré sa ukážu byť nevymožiteľné i) z dôvodu vis maior, alebo ii) z iných dôvodov, ktoré im nie je možné pripísať.

Nový Colný kódex Únie, ktorý nadobudne účinnosť 1. mája 2016, umožňuje členským štátom odložiť oznámenie a zápis colného dlhu do účtovnej evidencie až do času, keď to už neohrozí vyšetrovanie trestnej činnosti. Okamžité upovedomenie dlžníkov podozrivých z trestnej činnosti môže skutočne negatívne ovplyvniť boj proti podvodom a úsilie o rozbitie zločineckých sietí. Okrem toho ukladá článok 325 ZFEÚ členským štátom povinnosť prijať rovnaké opatrenia na zamedzenie podvodov poškodzujúcich finančné záujmy Únie, aké prijímajú na zamedzenie podvodov poškodzujúcich ich vlastné finančné záujmy. Utajené vyšetrovania sú účinnými a potrebnými opatreniami na ochranu finančných záujmov EÚ a členských štátov.

V právnych predpisoch o vlastných zdrojoch však neexistuje žiadne výslovné pravidlo o tom, či v prípade vlastných zdrojov, ktoré nie je možné vymôcť z dôvodu takéhoto neskorého oznámenia, možno upustiť od ich vymáhania. Colný kódex Únie upravuje vzťah medzi dovozcami a vnútroštátnymi colnými orgánmi, zatiaľ čo právne predpisy týkajúce sa vlastných zdrojov sa týkajú vzťahu medzi členskými štátmi a Komisiou.

Na účely podpory účinnej ochrany finančných záujmov Únie a zohľadnenia novozavedených ustanovení Colného kódexu Únie sa navrhuje zaviesť výslovné ustanovenie umožňujúce oslobodiť – pri prísnom splnení určitých podmienok – členské štáty od ich finančnej zodpovednosti za sumy tradičných vlastných zdrojov, ktoré sa môžu ukázať byť nevymožiteľnými v dôsledku odloženia oznámenia colného dlhu, aby sa neohrozilo vyšetrovanie trestnej činnosti a boj proti podvodom. Aby bolo možné akceptovať, že v takýchto prípadoch sú sumy nevymožiteľné „z iných dôvodov, ktoré nemožno pripísať“ dotknutému členskému štátu (bod nižšie je venovaný limitu pre oznamovanie), Komisia overí najmä, či:

–vyšetrovanie trestnej činnosti bolo odôvodnené na účely ochrany finančných záujmov EÚ a daného členského štátu a vykonalo sa dôsledne,

–strata vlastných zdrojov bola spôsobená výlučne neskorým oznámením alebo zápisom do účtovnej evidencie, čo bolo nutné vzhľadom na potrebné vyšetrovanie trestnej činnosti, a

–sa na vnútroštátne clá a dane nevzťahovalo priaznivejšie zaobchádzanie než na tradičné vlastné zdroje.

(8) Zvýšenie limitu pre nevymožiteľné sumy, ktoré sa majú oznamovať (článok 13 ods. 3 nariadenia č. 609/2014)

Limit pre členské štáty pre predkladanie správ Komisii v súlade s článkom 13 ods. 3 nariadenia č. 609/2014 týkajúcich sa prípadov tradičných vlastných zdrojov, ktoré boli vyhlásené alebo sa považujú za nevymáhateľné, by sa mal zvýšiť z 50 000 EUR na 100 000 EUR, aby sa znížila administratívna záťaž pre členské štáty, ako aj pre Komisiu. Táto zmena nemá vplyv na vymedzenie pojmu „prípad“, ktorý treba oznámiť – správa sa vzťahuje na všetky nároky, ktoré boli stanovené na základe zistení colnej kontroly alebo kontroly po preclení v prípade toho istého prevádzkovateľa a v súvislosti s tou istou nezrovnalosťou alebo rovnakým typom tovaru, ak, bez ohľadu na ich individuálnu výšku, celková suma týchto nárokov vyhlásených alebo považovaných za nevymožiteľné presahuje 100 000 EUR.

Keďže povinnosť členských štátov podľa článku 5 nariadenia č. 608/2014 podávať správy o prípadoch podvodu a nezrovnalostí nad 10 000 EUR určené do databázy OWNRES zostáva zachovaná, Komisia môže aj naďalej kontrolovať takéto prípady, čo môže následne viesť k platbám do rozpočtu EÚ.

(9) Objasnenie týkajúce sa mimoriadneho riadenia hotovostných finančných zdrojov výlučne v prípade nesplácania úverov (článok 14 ods. 3 nariadenia č. 609/2014)