SK Úradný vestník Európskej únie C 188/26

Uverejnenie žiadosti podľa článku 50 ods. 2 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny

(2017/C 188/18)

Týmto uverejnením sa poskytuje právo vzniesť námietku proti žiadosti podľa článku 51 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 (1).

JEDNOTNÝ DOKUMENT

„CAPÓN DE VILALBA“

EÚ č.: ES-PGI-0005-01355 – 24.7.2015

CHOP ( ) CHZO ( X )

1. Názov:

„Capón de Vilalba“

2. Členský štát alebo tretia krajina

Španielsko

3. Opis poľnohospodárskeho výrobku alebo potraviny

3.1. Druh výrobku

Trieda 1.1. Čerstvé mäso (a droby)

3.2. Opis výrobku, na ktorý sa vzťahuje názov uvedený v bode 1

Chránené zemepisné označenie „Capón de Vilalba“ sa vzťahuje na mäso získané zo samcov druhu Gallus domesticus, ktorí boli chirurgicky vykastrovaní pred dosiahnutím pohlavnej zrelosti. Ide o plemeno Galiña de Mos alebo odlišné plemená vtákov, ktoré majú s uvedeným plemenom spoločnú odolnosť umožňujúcu chov vonku v klimatických podmienkach danej oblasti. Tieto plemená musia byť podobne ako Galiña de Mos stredne ťažké a pomaly rastúce a musia mať červenohnedé perie.

Zvieratá sa zabíjajú vo veku minimálne 150 dní, po uplynutí obdobia po kastrácii, v priebehu ktorého sa chovajú a vykrmujú aspoň 77 dní. Posledná fáza výkrmu – tzv. „cebo“ – sa uskutočňuje v uzavretých priestoroch minimálne 25 dní. Existuje osobitná kategória týchto vtákov, ktorá sa uvádza na trh vo vianočnom období s dodatočným označením „Capón de Nadal“. Vzťahuje sa na zvieratá, ktoré sa zabíjajú vo veku minimálne 210 dní.

Jatočné telo má perleťovožltú farbu a tenkú a pružnú kožu. Musí vážiť aspoň 2,5 kg. V osobitnom prípade kategórie „Capón de Nadal“ sa minimálna hmotnosť zvyšuje na 4 kg. Mäso sa vyznačuje jemnou textúrou, šťavnatosťou a mäkkosťou. Textúra mäsa je vláknitá a hojný tuk (najmä v prípade kategórie Capón de Nadal) má žltobielu farbu.

Kapúny „Capón de Vilalba“ sa uvádzajú na trh ako celé jatočné telá. Môžu sa predávať aj jednotlivé časti jatočného tela; konkrétne sa povoľuje porciovanie na mieste predaja, pokiaľ je vďaka vhodnému systému monitorovania zabezpečená vysledovateľnosť.

Pokiaľ ide o kategóriu „Capón de Nadal“, uvádza sa na trh tradičným spôsobom, t. j. s hlavou a paprčkami a malou brezovou paličkou umiestnenou vnútri tela zvieraťa s cieľom udržať chrbát čo najrovnejší, čo uľahčuje následné umiestnenie tuku. Krídla sa potom ohnú smerom nahor tak, aby spočívali na chrbte. Napokon sa po oboch stranách chrbta umiestni tuk („ensunlla“) a pripevní sa pomocou malých paličiek.

3.3. Krmivo (len pri výrobkoch živočíšneho pôvodu) a suroviny (len pri spracovaných výrobkoch)

Používané krmivo umožňuje harmonický a relatívne pomalý rast zvierat. V prvej fáze vykrmovania sa krmivo vtákov zakladá na využití vegetácie na dvore, na ktorom sa hydina chová, a dopĺňa sa kukuricou, ďalšími obilninami a inou rastlinnou potravou (kel kučeravý, zemiakové šupy, gaštany atď.), ktoré obvykle pochádzajú z toho istého poľnohospodárskeho podniku. Potrava môže byť doplnená kŕmnou zmesou, ktorá v každom prípade musí obsahovať aspoň 70 % obilnín.

Fáza vykrmovania sa uskutočňuje v uzavretých priestoroch, obvykle v klietkach, ktoré sa nazývajú „capoeiras“. V tejto fáze je základná potrava z predchádzajúcej fázy doplnená pastou s názvom „amoado“ vyrobenou zo zmesi kukuričnej múčky a varených zemiakov, pričom zemiaky možno úplne alebo čiastočne nahradiť gaštanmi.

3.4. Špecifické kroky výroby, ktoré sa musia uskutočniť vo vymedzenej zemepisnej oblasti

Vo vymedzenej zemepisnej oblasti sa vtáky musia chovať (aspoň od okamihu kastrácie) a kastrovať, kŕmiť a zabíjať a označovať zadnou etiketou, na ktorej je uvedené chránené zemepisné označenie.

3.5. Špecifické pravidlá krájania, strúhania, balenia atď. výrobku, na ktorý sa vzťahuje registrovaný názov

—

3.6. Špecifické pravidlá označovania výrobku, na ktorý sa vzťahuje registrovaný názov

Každý kus kapúnieho mäsa určený na predaj, ktorý sa uvádza na trh pod chráneným zemepisným označením „Capón de Vilalba“, musí byť označený osobitnou etiketou zemepisného označenia (zadnou etiketou) s alfanumerickým kódom a poradovým číslom. Tieto etikety, ako aj oficiálne logo CHZO, ktoré je uvedené ďalej, sa používajú pod dohľadom inšpekčného orgánu:

Na etiketách, ktoré používajú jednotliví prevádzkovatelia, aj na osobitných zadných etiketách zemepisného označenia musí byť uvedené chránené zemepisné označenie „Capón de Vilalba“. Etiketa musí obsahovať aj logo európskeho chráneného zemepisného označenia. Na etiketách kapúnov „Capón de Nadal“ musí byť uvedený aj tento pojem.

4. Stručné vymedzenie zemepisnej oblasti

Zemepisná oblasť chráneného zemepisného označenia „Capón de Vilalba“ zahŕňa celý región Terra Chá v provincii Lugo v autonómnej oblasti Galícia a patria do nej tieto obce: Muras, Xermade, Vilalba, Abadín, A Pastoriza, Guitiriz, Begonte, Cospeito a Castro de Rei.

5. Súvislosť so zemepisnou oblasťou

Registrácia tohto zemepisného označenia je založená na určitých špecifických vlastnostiach výrobku, ktoré súvisia s prostredím (s jeho prírodnými a ľudskými faktormi), ako aj s jeho vynikajúcou povesťou.

Vymedzenú zemepisnú oblasť charakterizuje existencia mnohých malých rodinných chovov, v ktorých chov kapúnov tradične predstavoval vedľajšiu činnosť na zvýšenie príjmov chovu. Vlhké podnebie s miernymi letami a minimálnymi výkyvmi teploty umožňuje pestovanie plodín, ktoré predstavujú kľúčovú zložku krmiva kapúnov, a to najmä krmiva rastlinného pôvodu a obilnín, predovšetkým kukurice. Studené obdobie trvá od novembra do marca a priemerné mesačné teploty dosahujú 5 až 10 °C. V tomto období sa kapúny podľa tradície nechovajú. Chov kapúnov sa sústreďuje do obdobia od apríla/mája do decembra, posledný mesiac sú vtáky držané v interiéri.

Malé rodinné poľnohospodárske podniky dodnes používajú tradičné spôsoby chovu a zaobchádzania s vtákmi, pričom sa udržiava nízka hustota zvierat v hydinárni, ako aj na chovnom dvore, na ktorom zvieratá trávia veľkú časť dňa, čo im umožňuje hojný fyzický pohyb. Tieto podmienky priamo ovplyvňujú organoleptické vlastnosti mäsa.

Ďalším faktorom, ktorý má vplyv na vlastnosti výrobku, je používanie stredne ťažkých vtákov s pomalým rastom, ktoré sú prispôsobené prostrediu a systému používanému pri chove.

K vlastnostiam mäsa a žltkastej farbe jatočného tela prispieva aj potrava založená na obilninách, medzi ktorými zohráva dôležitú úlohu kukurica. Záverečná fáza výkrmu prebieha v uzavretejších priestoroch a využíva sa v nej špecifické krmivo. Základné zložky krmiva z predchádzajúcej fázy sú doplnené tzv. „amoado“, pastou, ktorá sa vyrába podľa miestnej techniky kombinujúcej kukuričnú múčku s varenými zemiakmi a/alebo varenými gaštanmi. To je ďalším dôkazom osobitného know-how miestnych chovateľov, ktoré má priamy vplyv na vlastnosti výrobku. Je dôležité pripomenúť, že v danej oblasti sa pestuje veľké množstvo kukurice, zemiakov a gaštanov, ktoré spolu s trávami a bôbovitými rastlinami, ktoré rastú na pasienkoch a lúkach využívaných chovanými vtákmi, tvoria základ ich potravy. Väčšina surovín používaných v krmive zvierat pochádza z daného regiónu, niekedy dokonca z toho istého poľnohospodárskeho podniku.

Stručne teda možno konštatovať, že druh používaných vtákov, spôsob ich chovu a zloženie potravy, ktorou sú kŕmené, majú vplyv na vzhľad jatočných tiel a kvalitu, šťavnatosť a mäkkosť ich mäsa. Vplyv takéhoto spôsobu chovu a zaobchádzania s vtákmi na kvalitu mäsa a jeho organoleptické vlastnosti sa preukázal vo viacerých vedeckých štúdiách. Mäso zvierat chovaných v týchto podmienkach je červenšie a konzistentnejšie, má vyšší obsah bielkovín a intenzívnejšiu vôňu.

Ďalším príkladom špecifickosti výrobku, ktorá vyplýva z know-how obyvateľov danej oblasti, je špecifický spôsob uvádzania výrobku „Capón de Nadal“ na trh, ktorý je opísaný v bode 3.2.

Tieto kapúny boli na základe svojej výbornej povesti zaradené do zoznamu Inventario español de productos tradicionales (zoznam tradičných španielskych výrobkov), ktorý uverejnilo ministerstvo poľnohospodárstva, rybárstva a potravín v roku 1996.

Skvelá povesť kapúnov siaha hlboko do minulosti. Najstaršie známe správy o kapúnoch, ktoré sa chovali a konzumovali v Galícii, sa datujú do stredoveku. Existuje veľa dokumentov z tohto obdobia, kde sa podrobne opisujú stretnutia, na ktorých prítomné osoby prisľúbili vyrovnať časť nájmu kapúnmi. Dokonca aj z oveľa nedávnejších období je možné nájsť zmienky o zachovávaní zvyku používať kapúny ako platidlo, čo ukazuje, ako vysoko sa tento výrobok cenil v danej oblasti v rôznych obdobiach dejín.

Od začiatku 20. storočia vyšlo viacero publikácií, v ktorých sa spomína nielen „Capón de Vilalba“, ale aj „Feria de Vilalba“, teda trh, na ktorom sa kapúny tradične predávali. Odkazy je možné nájsť napríklad v novinách, ako sú El Eco de Villalba, v ktorých sa v roku 1908 písalo o zvyku platiť dane kapúnmi, a El Regional, ktoré v roku 1927 obsahovali zmienky o trhoch s kapúnmi v meste Vilalba a o tom, aké boli úspešné.

Existujú početné zmienky galícijských spisovateľov o zvykoch a tradíciách súvisiacich s týmto výrobkom a citácie potvrdzujúce kvalitu kapúnov z tejto oblasti.

Najvýznamnejší básnik regiónu Manuel María napísal niekoľko veršov o kapúnoch vo svojej knihe Terra Chá z roku 1954, ako aj texty o Feria de Vilalba.

Všestranne talentovaný spisovateľ, jeden z najvýznamnejších autorov galícijskej literatúry a renomovaný gurmán Álvaro Cunqueiro vo svojej populárnej knihe La Cocina Gallega (Galícijská kuchyňa) (1973) zanietene ocenil kapúny chované v rôznych obciach regiónu Terra Chá a predávané na trhoch Feria de Vilalba.

Ďalšia významná osobnosť galícijskej kultúry – Ramón Otero Pedrayo sa zmieňuje o Capones de Vilalba v kronike svojej cesty do San Andrés de Teixido (v diele Pelegrinaxes z roku 1929).

Ako už bolo uvedené, výrobok a jeho dobrá povesť úzko súvisia s trhom, ktorý sa koná v obci Vilalba. Historické zmienky o existencii tohto trhu sa datujú do obdobia takmer pred dvoma storočiami a sú doložené zápismi v záznamoch radnice z roku 1835. Uvádza sa v nich, že priemerné ceny v danom ruku dosahovali „10 reálov za pár“. V úradnom zázname o cenách z roku 1840 sa uvádza, že pár kapúnov mal rovnakú cenu ako „dobrý čistý baran“ (12 reálov) a že trhy s kapúnmi sa na rozdiel od súčasnosti konali nielen na Vianoce, ale aj v januári a vo februári. V období rokov 1900 až 1947 sa cena páru kapúnov zvýšila z 10 pesiet na 100 pesiet. V roku 1949 sa hodnota ustálila na 200 pesetách a cena za pár sa postupne zvyšovala až do roku 1974, keď sa podľa tvrdení pár kapúnov predával za 8 000 pesiet – nezvyčajná suma vzhľadom na to, že priemerná cena sa v tom čase pohybovala v rozpätí 4 000 pesiet až 6 000 pesiet. Priemerné ceny kapúnov predávaných na trhu v obci Vilalba sa v ostatných 10 rokoch pohybovali v rozpätí 80 až 120 EUR za kapúna a dokonca ani cena 140 EUR za kapúna nie je ojedinelá. V prípade jatočných tiel s hmotnosťou 5 kg to znamená cenu približne 20 EUR za kilogram. Možno ju porovnať so štandardnými kapúnmi z inej oblasti, ktorých cena sa môže pohybovať na úrovni približne 10 až 15 EUR za kilogram. Galícijské, ako aj španielske médiá poskytujú každoročne vo vianočnom období množstvo informácií o tomto trhu a cenách, čo možno potvrdiť vyhľadávaním na internete. Početné odkazy, ktoré sú výsledkom internetového vyhľadávania názvu tohto výrobku, a vysoké ceny, za ktoré sa predáva, sú ďalším dôkazom dobrej povesti, ktorej sa výrobok v súčasnosti teší.

Odkaz na uverejnenie špecifikácie

(článok 6 ods. 1 druhý pododsek tohto nariadenia)

http://mediorural.xunta.gal/fileadmin/arquivos/alimentacion/produtos_calidade/2017/Pliego_de_condiciones_CAPON_de_VILALBA_febrero_2017_C.pdf

(1) Ú. v. EÚ L 343, 14.12.2012, s. 1.