Oznámenie Komisie

Triedený zber nebezpečného odpadu z domácnosti

(2020/C 375/01)

Obsah

1. ÚVOD 2

2. NAJLEPŠIE POSTUPY PRI ZBERE NEBEZPEČNÉHO ODPADU Z DOMÁCNOSTI 3

2.1. Chemikálie pre domácnosť 6

2.1.1. Čistiace prostriedky pre domácnosť a predmety osobnej starostlivosti 7

2.1.2. Farby, laky, tlačiarenská farba a lepidlá 7

2.1.3. Pesticídy na použitie v domácnosti a záhrade 8

2.1.4. Fotochemické látky 8

2.1.5. Obaly 9

2.2. Odpad zo zdravotnej starostlivosti v domácnosti 9

2.2.1. Farmaceutické výrobky 9

2.2.2. Ostré predmety a iný potenciálne infekčný odpad 10

2.3. Stavebný odpad a odpad z demolácie 11

2.3.1. Odpad obsahujúci azbest 11

2.3.2. Ošetrené drevo 12

2.3.3. Uhoľný decht a dechtové výrobky 13

2.4. Odpad z údržby automobilov 13

2.4.1. Olejové filtre a kontaminované absorpčné materiály 13

2.4.2. Výrobky automobilového priemyslu, leštidlo na povrchy, nemrznúce kvapaliny 14

2.5. Odpad obsahujúci ortuť (iný ako OEEZ) 14

3. FAKTORY ÚSPECHU TRIEDENÉHO ZBERU NEBEZPEČNÉHO ODPADU Z DOMÁCNOSTI 15

3.1. Hospodárske stimuly 15

3.2. Prispôsobené zariadenia na triedený zber 16

3.3. Zvyšovanie informovanosti a komunikácia 18

3.4. Presadzovanie 21

4. ODKAZY 22

PRÍLOHA – Odkazy na príklady osvedčených postupov v oblasti komunikácie 24

1. ÚVOD

Tieto usmernenia sa pripravujú so zreteľom na článok 20 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES z 19. novembra 2008 o odpade (1) (ďalej len „rámcová smernica o odpade“), v ktorom sa od Komisie vyžaduje, aby prijala usmernenia o triedenom zbere zložiek nebezpečného odpadu, ktorý vznikol v domácnostiach, aby členským štátom pomohla pri vykonávaní povinnosti triedeného zberu stanovenej v článku 20 ods. 1 rámcovej smernice o odpade a uľahčila jej vykonávanie.

Hlavným cieľom tohto usmernenia je predchádzať ohrozeniu ľudského zdravia a životného prostredia, najmä pokiaľ ide o pracovníkov v oblasti odpadu, a to uľahčením vykonávania triedeného zberu nebezpečného odpadu, ktorý vznikol v domácnostiach. V súlade s cieľmi rámcovej smernice o odpade (2) je zároveň jeho cieľom zlepšiť množstvo a kvalitu materiálov na prípravu na opätovné použitie a zhodnocovanie zabránením kontaminácie ostatných materiálových tokov, čo vedie k spracovaniu odpadu, ktorý blokuje zdroje na nižších úrovniach hierarchie odpadového hospodárstva. Zámerom tohto dokumentu je poskytnúť prehľad najlepších postupov pri vykonávaní povinnosti triedeného zberu z celej EÚ, najmä na regionálnej a miestnej úrovni. Hoci sa toto usmernenie týka účinného nakladania s nebezpečným odpadom z domácnosti, treba mať na pamäti, že v súlade s hierarchiou odpadového hospodárstva zostáva prioritou predchádzanie vzniku a znižovanie. Kampane na zvyšovanie informovanosti s cieľom minimalizovať používanie nebezpečných výrobkov doma sú teda nevyhnutné.

Tieto usmernenia sú určené orgánom členských štátov na miestnej, regionálnej a centrálnej úrovni a prevádzkovateľom odpadového hospodárstva. Ich účelom je pomáhať im pri vývoji a vykonávaní programov triedeného zberu nebezpečného odpadu z domácnosti a uľahčovať plnenie tejto úlohy.

Zdroj: podľa Svetovej banky (2018) a Eurostatu (2008) (3)

Nebezpečný odpad z domácnosti obvykle predstavuje asi 1 % hmotnosti komunálneho odpadu (okrem odpadu z elektrických a elektronických zariadení – „OEEZ“) (4). Ide (5) o 1 až 6 kg na obyvateľa ročne. Údaje na úrovni jednotlivých krajín sa však dajú ťažko porovnávať, pretože krajiny majú rôzne procesy a kategórie podávania správ (napríklad vrátane OEEZ alebo jedlých tukov).

Väčšina komunálneho odpadu, ktorého hlavným zdrojom je odpad z domácnosti, pochádza zvyčajne zo šiestich tokov odpadu (pozri obrázok 1). Hoci sa nebezpečný odpad z domácnosti zachytáva ako malá zložka v kategórii „iný“, jeho význam je relatívne vyšší vzhľadom na jeho potenciál prekážať vysokej kvalite recyklácie všetkých ostatných zložiek a kvôli obavám súvisiacim s bezpečnosťou.

V týchto usmerneniach sa osobitne neriešia toky odpadu, na ktoré sa vzťahujú iné právne predpisy Únie o odpadoch, ako sú batérie, OEEZ, odpadové oleje alebo vozidlá po uplynutí životnosti, pre ktoré už sú zavedené konkrétne systémy zberu a nakladania. Poznatky získané z fungovania týchto konkrétnejších systémov zberu a možná synergia s nimi však môžu byť relevantné pri triedenom zbere nebezpečného odpadu z domácnosti.

Tieto usmernenia nie sú záväzné. Výlučným orgánom na výklad práva EÚ je naďalej Súdny dvor Európskej únie (ďalej len „SDEÚ“).

2. NAJLEPŠIE POSTUPY PRI ZBERE NEBEZPEČNÉHO ODPADU Z DOMÁCNOSTI

Nebezpečný odpad z domácnosti obsahuje širokú škálu materiálov, ktoré majú rôzne nebezpečné vlastnosti. V rámcovej smernici o odpade sa pojem „nebezpečný odpad“ vymedzuje v jej článku 3 ods. 2 ako „odpad, ktorý má jednu alebo viac nebezpečných vlastností uvedených v prílohe III“. Medzi príklady tohto druhu odpadu, ktorý obvykle vznikol v domácnostiach, patria: farby a laky, pesticídy do záhrady, čistiace prostriedky, určité nepoužité lieky, určité odpady z údržby domov a automobilov, ktorú vykonávajú domáci majstri.

Kritériá klasifikácie odpadu týkajúce sa vlastností, ktoré môžu spôsobiť, že odpad sa stane nebezpečným, sú opísané v tejto prílohe a majú sa prípadne použiť pri klasifikácii odpadu ako nebezpečného alebo odpadu, ktorý nie je nebezpečný, s prihliadnutím na jeho pôvod a druh a na uvedenie v Európskom zozname odpadov (rozhodnutie 2000/532/ES) (6).

V zozname odpadov sa uvádza referenčná nomenklatúra na identifikáciu a klasifikáciu odpadu a tento zoznam je záväzný, pokiaľ ide o odpad, ktorý sa má považovať za nebezpečný. Odpad, ktorý je v ňom uvedený, je zoskupený do rôznych kapitol a podkapitol podľa zdroja a zloženia. Odpad je možné úplne identifikovať podľa šesťmiestneho kódu. V tomto zozname sú nebezpečné odpady označené hviezdičkou (*).

Kroky, ktoré je potrebné dodržať pri priradení kódu odpadu k danému toku odpadu, a poradie, ktoré sa má použiť pri nahliadnutí do jednotlivých kapitol, sú opísané v prílohe k rozhodnutiu 2000/532/ES. Ďalšie usmernenie o klasifikácii odpadu a prideľovaní kódov odpadu sa nachádza v oznámení Komisie o technickom usmernení o klasifikácii odpadu (7).

Vlastnosti rôznych druhov nebezpečného odpadu z domácnosti, ako aj nakladanie s nimi, sa navzájom výrazne líšia, na základe skríningu existujúcich najlepších postupov určených pre zber nebezpečného odpadu z domácnosti však boli identifikované tieto systémy triedeného zberu odpadu:

— pravidelný odvoz na konkrétnom mieste (napríklad mobilné zberné miesto) alebo podomový zber (periodicita dva týždne alebo viac),

— spätný zber v obchode,

— uloženie na zberných dvoroch.

V EÚ sa približne dve tretiny nebezpečného odpadu z domácnosti, ktorý sa zbiera oddelene, zbiera v zberných dvoroch a zvyšná tretina sa zbiera prevažne prostredníctvom pravidelného odvozu, najmä na mobilných zberných miestach. Pre niektoré druhy odpadu, ako sú batérie a OEEZ, existujú zberné miesta nachádzajúce sa v maloobchodných prevádzkach. (8)

Časť nebezpečného odpadu z domácnosti stále nie je predmetom vhodného zneškodňovania (9) a vyhadzuje sa do zvyškového odpadu alebo sa do určitej miery zneškodňuje spôsobom, ktorý môže predstavovať významné zdravotné a environmentálne riziko, napríklad spláchnutie do odtoku. (10)

1. príklad osvedčených postupov (11) Luxemburské veľkovojvodstvo má integrovaný systém zberu odpadu, v rámci ktorého sa predpokladajú rozsiahle a bezplatné zariadenia na zber nebezpečného odpadu z domácnosti: 18 stacionárnych zberných miest, kam môžu občania dopraviť svoje nebezpečné látky (t. j. jedno miesto na 35 000 obyvateľov), 4-krát ročne sa vykonávajú mobilné odvozy a na požiadanie sa vykonáva zber z domácností. V systéme sa vyzbiera viac ako 5 kg nebezpečného odpadu z domácnosti na obyvateľa za rok (12). Pre cieľové skupiny, ako sú napr. osoby žijúce v bytových domoch, sa plánujú komunikačné kampane s využitím digitálnych nástrojov a špecifických podporných služieb. V najkomplexnejších systémoch zberu môžu obyvatelia bytových domov ukladať oddelene až 27 rôznych druhov odpadu vrátane nebezpečného odpadu z domácnosti.

2. príklad osvedčených postupov Environmentálna služba regiónu Helsinki (Fínsko) nainštalovala v metropolitnej oblasti 50 kontajnerov na bezplatný zber širokej škály tokov odpadu vrátane nebezpečného odpadu z domácnosti. Kontajnery sú z dôvodu optimálnej prístupnosti umiestnené na čerpacích staniciach, pri supermarketoch a iných obchodoch. Bezpečnosť kontajnerov je zaistená tým, že sú prístupné iba počas otváracích hodín a na podpore zariadení bez obsluhy sa podieľa miestna polícia. Do kontajnerov sa môže vyhadzovať tento nebezpečný odpad z domácnosti: — chladiace, brzdové a spojkové kvapaliny, — odpadové oleje, olejové filtre a iný olejový odpad, — rozpúšťadlá, napríklad terpentín, riedidlo, acetón (aj odlakovače), — premývacie kvapaliny na báze rozpúšťadiel, — farby, lepidlá, laky, prostriedky na ochranu dreva, — silné kyseliny, napríklad kyselina sírová, — tlakové nádoby obsahujúce plyn a ktoré obsahovali plyny, — rozprašovacie nádoby, — alkalické premývacie kvapaliny, — pesticídy a dezinfekčné prostriedky, — fotochemický materiál. Existuje aj určitý nebezpečný odpad z domácnosti, ktorý sa dá zneškodniť len v zberných dvoroch: elektrický a elektronický odpad (bezplatne), impregnované drevo (bezplatne) a odpad obsahujúci azbest (10 EUR za každých 100 litrov, v roku 2015).

3. príklad osvedčených postupov (13) V Odense (Dánsko) dostane každá domácnosť 40-litrovú červenú nádobu na uskladnenie a prepravu nebezpečného odpadu z domácnosti. Túto nádobu je možné vyzdvihnúť štyrmi spôsobmi: — vyzdvihnutie na požiadanie priamo v domácnosti za poplatok, — vyzdvihnutie v bytových domoch pomocou mobilného nákladného vozidla, ktoré je upravené na zber nebezpečného odpadu z domácnosti, — doručenie domácnosťami do jedného z dvoch prijímacích miest nebezpečného odpadu z domácnosti s obsluhou, — doručenie domácnosťami počas niektorých víkendov do bežných zberných dvorov. Odense vyzbiera 300 ton nebezpečného odpadu z domácnosti za rok, čo zodpovedá asi 1,6 kg na obyvateľa za rok. Najväčšiu časť nebezpečného odpadu z domácnosti tvoria farby a laky, ktoré predstavujú 66 až 75 % všetkého vyzbieraného nebezpečného odpadu z domácnosti. Zvyšok tvorí zmes kyselín, pesticídov, rozprašovacích nádob a rôznych ďalších chemických látok. Zber riadi vyškolený personál, a preto je kvalita a homogenita zozbieraných tokov vysoká. Zber nebezpečného odpadu sa financuje hlavne z poplatkov za všeobecný odpad, ktoré platia všetky domácnosti v obci. Náklady na obyvateľa tvoria približne 3,3 EUR ročne (na základe informácií z roku 2014).

4. príklad osvedčených postupov (14) V Paríži (Francúzsko) sa okrem zberných dvorov a zberu v domácnosti na požiadanie používajú aj „Trimobiles“ (mobilné zberné miesta na trojkolesových vozidlách). Tieto vozidlá je možné za menej ako jednu hodinu prebudovať na mobilné zberné miesto. V roku 2012 tvorilo sieť 6 mobilných zberných miest, ktoré sa používali na 30 rôznych miestach. Frekvencia zbernej služby závisí od miestnych okolností a pohybuje sa v rozpätí od jedného do siedmich zberov mesačne. Každá jednotka zostáva na rovnakom mieste pol dňa. Zbiera sa niekoľko zložiek odpadu vrátane stavebného odpadu a odpadu z demolácie, OEEZ a dreva. V týchto mobilných zberných miestach je miera zachytávania vysoká: 65 % všetkého zozbieraného nebezpečného odpadu z domácnosti v cieľových oblastiach. V roku 2017 sa vyzbieralo 323 ton nebezpečného odpadu (15). Služba sa zabezpečuje len pre domácnosti a je bezplatná. Systém financujú hlavne miestne orgány a predstavuje asi 2 EUR na obyvateľa ročne za mobilné zberné miesta, ako aj tradičné zberné dvory. Malú časť celkového financovania predstavuje systém rozšírenej zodpovednosti výrobcu za OEEZ. V Paríži predstavujú náklady na odpad zozbieraný prostredníctvom Trimobiles asi 300 EUR/tona a náklady na tradičný zberný dvor asi 75 EUR/tona (na základe správy z roku 2014).

5. príklad osvedčených postupov (16) Tallinn (Estónsko) používa ako zberné miesta pre nebezpečný odpad z domácnosti upravené námorné prepravné kontajnery vybavené policami, zásuvkami a vhodným skladovacím priestorom. Kontajnery sú umiestnené na centrálnych miestach, aby sa zaistila blízkosť k občanom. Objem zberu nebezpečného odpadu z domácnosti sa v dôsledku tejto praxe zvýšil z 12 ton (0,03 kg/obyvateľ/rok) v roku 2000 na 158 ton (0,4 kg/obyvateľ/rok) v roku 2013. Náklady na jeden takýto kontajner na zber odpadu sa v roku 2005 pohybovali v závislosti od veľkosti kontajneru (20 – 30 m3) od 3 700 EUR do 4 500 EUR. Náklady na správu jedného zberného miesta sa pohybovali od 46 EUR mesačne v roku 2004 do 70 EUR mesačne v roku 2013.

2.1. Chemikálie pre domácnosť

Obce vo väčšine členských štátov už vykonávajú triedený zber chemikálií pre domácnosť. Obvyklým spôsobom zberu sú pravidelné odvozy a zberné dvory a v rámci doplňujúcich mechanizmov distribútori na dobrovoľnej báze.

Zber a spracovanie nebezpečných chemikálií pre domácnosť financujú hlavne obce. Organizovanie a financovanie zberu a spracovania môžu byť zároveň predmetom systémov rozšírenej zodpovednosti výrobcu, ako je tomu vo Francúzsku od roku 2011. Vo Francúzsku sa množstvo takýchto sektorových systémov týka chemikálií pre domácnosť, ktoré sú zoskupené v koncepcii „Špecifický difúzny odpad (déchets diffus spécifiques (17)), ktorý vzniká v domácnostiach a ktorý zahŕňa pyrotechnické výrobky, uhľovodíky, hasiace prístroje, lepidlá, rozpúšťadlá a bežné chemikálie pre domácnosť. Pyrotechnické zariadenia sa zbierajú prostredníctvom siete lodných dodávateľov na základe zmluvy v rámci sektorového systému Aper Pyro.

6. príklad osvedčených postupov V Bruseli (Belgicko) môžu občania odovzdať chemický odpad z domácnosti pri mobilnom nákladnom vozidle „Proxy Chimik“. Nákladné vozidlo pravidelne zastavuje približne na 100 miestach v Bruseli a na každom mieste stojí 45 minút. Frekvencia služby je raz za mesiac alebo raz za dva mesiace, v závislosti od polohy. V roku 2012 sa množstvo nebezpečného odpadu z domácnosti, ktorý sa zozbieral prostredníctvom tohto typu mobilného zberu, odhadovalo na 0,4 kg na obyvateľa. Odpad sa pred prijatím kontroluje na mieste, aby sa zabránilo kontaminácii a nebezpečnosti pre zdravie a maximalizoval sa potenciál jeho zhodnotenia (t. j. kvapaliny a tuhé látky je potrebné priniesť oddelene a v pôvodnom obale; názov výrobku musí byť napísaný na obale). Pracovníkom sa zabezpečuje základná odborná príprava v oblasti chemikálií s cieľom uplatňovať kritériá prijímania odpadu. Komunikácia obsahuje: jasné pokyny pre občanov, brožúry, webové sídla a mobilné aplikácie s cieľom informovať občanov o harmonograme zberu. Na zabezpečenie bezplatného zberu nebezpečného odpadu z domácnosti pre občanov sa poskytuje verejné financovanie.

2.1.1. Čistiace prostriedky pre domácnosť a predmety osobnej starostlivosti

Čistiace prostriedky a predmety osobnej starostlivosti (kozmetika, farba na vlasy, lak na nechty, odlakovač atď.), pokiaľ sú nebezpečné, sa zahŕňajú do týchto príslušných kódov v zozname odpadov:

20 01 13* – rozpúšťadlá; 20 01 14* – kyseliny; 20 01 29* – detergenty obsahujúce nebezpečné látky.

Mnohé čistiace prostriedky na každodenné použitie v domácnostiach sa môžu po ich zneškodnení stať nebezpečným odpadom, pretože často obsahujú rozpúšťadlá, kyseliny, zásady, brúsne materiály, povrchovo aktívne látky, zjasňovače a ďalšie nebezpečné zložky. Okrem iných nebezpečenstiev môžu byť horľavé alebo korozívne.

Triedený zber umožňuje toto spracovanie: čistiace prostriedky pre domácnosť a predmety osobnej starostlivosti sa vo všeobecnosti spaľujú. Opätovné použitie predmetov osobnej starostlivosti, ako je kozmetika, nie je bežnou praxou, existujú však určité iniciatívy podporované mimovládnymi organizáciami.

2.1.2. Farby, laky, tlačiarenská farba a lepidlá

Farby sú zmesi rozpúšťadiel, pigmentov, minerálov, živíc, povrchovo aktívnych látok a ďalších prídavných látok. Časť výrobku skončí po vyčistení štetcov a nádob v kanalizácii a povrchových vodách. Farby na báze rozpúšťadiel počas ich používania a po uplynutí životnosti emitujú do ovzdušia prchavé organické zlúčeniny.

Odpadové farby a rozpúšťadlá obsahujúce nebezpečné látky tvoria podstatnú časť nebezpečného odpadu z domácnosti. Príslušný kód v zozname odpadov je:

20 01 27* – farby, tlačiarenské farby, lepidlá a živice obsahujúce nebezpečné látky.

7. príklad osvedčených postupov „RePaint“ je sieť v Spojenom kráľovstve pre opätovné použitie farieb (sponzorujú ju veľkí distribútori farieb, ktorí tak poskytujú odborné znalosti, viditeľnosť a financovanie), v rámci ktorej sa zbierajú zvyšky farieb, prepracúvajú sa na nové farby a bezplatne alebo za nízku cenu sa distribuujú jednotlivcom, komunitám a charitám. Aby sa zabránilo kontaminácii, dodržiavajú sa prísne kritériá prijímania (napríklad farba bude prijatá, iba ak je stále v pôvodnej nádobe). Sieť RePaint prevádzkuje viac ako 74 miest odovzdania, ako sú zberné dvory alebo zariadenia, ktoré prevádzkujú dobrovoľníci, a každý rok distribuuje viac ako 300 000 litrov farby. Ročné náklady na prevádzku miesta odovzdania sú takmer 10 000 EUR v závislosti od rozsahu a umiestnenia.

Triedený zber umožňuje toto spracovanie: Najbežnejšie používaným spracovaním farieb po uplynutí životnosti v EÚ je spaľovanie, dochádza však aj k opätovnému použitiu a recyklácii. Skládkovanie farieb s rozpúšťadlami (20 01 27*) nie je povolené v súlade s článkom 5 ods. 3 smernice 1999/31/ES o skládkach odpadov (18), v ktorom sa zakazuje skládkovanie kvapalného odpadu a odpadu klasifikovaného ako horľavý.

2.1.3. Pesticídy na použitie v domácnosti a záhrade

Pesticídy sú látky, ktoré sú obsiahnuté ako účinné látky v prípravkoch na ochranu rastlín a biocídoch. Napriek tomu, že pesticídy pre domácnosť sú vyvinuté špeciálne na neprofesionálne a domáce použitie, obsahujú účinné látky, ktoré sú toxické aj pre necieľové rastliny a zvieratá, najmä pre rastliny (herbicídy), hmyz (insekticídy) alebo huby (fungicídy). Niektoré pesticídy môžu byť perzistentné a bioakumulatívne a v prípade požitia môžu byť toxické, ako aj dráždivé pre oči a pokožku. Predchádzanie rizikám pre zdravie a životné prostredie vyplývajúce zo zneškodňovania týchto výrobkov veľmi závisí od dodržiavania pokynov na zneškodňovanie zo strany spotrebiteľov. Systém zberu tohto odpadu, ktorý sa v členských štátoch používa najčastejšie, je zber z domácností prostredníctvom miestneho zberného dvora.

Príslušný kód v zozname odpadov pre pesticídy z odpadu z domácnosti je:

20 01 19* – pesticídy

Triedený zber umožňuje toto spracovanie: Domáci odpad z pesticídov do záhrady a chemikálie nie sú zvyčajne vhodné na recykláciu. Systémy odpadového hospodárstva sa vo všeobecnosti zameriavajú na znižovanie ich používania a na ich správne zneškodňovanie po uplynutí životnosti. Vo väčšine prípadov sa odpady z pesticídov ničia spaľovaním pri vysokej teplote.

2.1.4. Fotochemické látky

Táto kategória nebezpečného odpadu zaznamenala od vzniku digitálnej fotografie pokles, niektoré domácnosti však stále vyvolávajú fotografické filmy a produkujú výtlačky, pričom používajú veľké množstvo nebezpečných chemikálií. Kvapalný odpad z fotografického procesu obsahuje látky ako hydrochinín, siričitan sodný, striebro, chlorid ortutnatý, kadmium, ferokyanid, kyseliny a formaldehyd. Tie sa nachádzajú v odpadoch z kúpeľných procesov, odpadoch z vyvolávacích látok, v bielidlách, v ustaľovačoch a v odpadoch z ustaľovačov. Príslušný kód v zozname odpadov je:

20 01 17* – fotochemické látky

Nemecko a Dánsko požadujú od majiteľov fotografických obchodov, aby tento odpad z domácností prijímali bezplatne. Zároveň sú zodpovední za jeho zneškodnenie.

Triedený zber umožňuje toto spracovanie: Odpad z fotochemických látok sa zvyčajne recykluje a z finančného hľadiska ho motivuje extrakcia striebra. Na získanie striebra sa bežne používa elektrolýza, ktorá je ale kapitálovo náročnou metódou.

2.1.5. Obaly

Odpad z obalov, ktorý obsahuje nebezpečné látky a zmesi (napríklad tie, ktoré sú uvedené v predošlých oddieloch), sa považuje za nebezpečný odpad a jeho triedený zber je možný prostredníctvom zberného dvora alebo pravidelných odvozov nebezpečného odpadu z domácnosti. V zozname odpadov sa naň vzťahujú tieto kategórie:

15 01 10* – obaly obsahujúce zvyšky nebezpečných látok alebo kontaminované nebezpečnými látkami.

Ďalšie usmernenie o klasifikácii nádob s nebezpečnými látkami a zmesami a o tom, kedy sa majú považovať za „prázdne“, je uvedené v oznámení Komisie o technickom usmernení o klasifikácii odpadu (19). Prázdne obaly z domácností sa zvyčajne zbierajú ako súčasť systémov triedeného zberu alebo ako zmesový komunálny odpad.

2.2. Odpad zo zdravotnej starostlivosti v domácnosti

2.2.1. Farmaceutické výrobky

V domácnostiach sa bežne vyskytujú rôzne lieky, ako sú analgetiká, antibiotiká, lieky nahrádzajúce hormóny, lieky na chemoterapiu podávané perorálne a antidepresíva, a podľa niektorých odhadov sa značná časť z nich stáva odpadom (20). V smernici 2001/83/ES, ktorou sa ustanovuje zákonník Spoločenstva o humánnych liekoch (článok 127b) (21), sa od členských štátov vyžaduje, aby zabezpečili zavedenie vhodných zberné systémy pre lieky, ktoré neboli doužívané alebo ktoré expirovali. Členské štáty plnia túto povinnosť tým, že od lekární alebo zberných dvorov (22) vyžadujú, aby prijímali odpad z farmaceutických výrobkov. Medzi ďalšie zberné miesta, ktoré sa používajú v EÚ, patria zariadenia opatrovateľskej starostlivosti a komunity dôchodcov. Intervaly zberu sa líšia, a to od jednodňových zberov, cez nepretržitý zber, až po pravidelný zber.

Príslušné kódy v zozname odpadov:

20 01 31* – cytotoxické a cytostatické lieky; 20 01 32 – lieky, iné ako uvedené v 20 01 31*.

Triedený zber farmaceutického odpadu je dôležitý bez ohľadu na klasifikáciu konkrétnych výrobkov ako nebezpečného odpadu alebo odpadu, ktorý nie je nebezpečný, pretože do životného prostredia sa môže dostať z domácností. Napríklad vypúšťanie odpadových vôd z čističiek komunálnych odpadových vôd (splaškov) obsahuje vylúčené lieky, ako aj nepoužité lieky, ktoré sa vyhadzujú do umývadiel a toaliet (23). Čistiarne odpadových vôd sú určené predovšetkým na spracovanie výkalov a iných konvenčných organických látok, a nie na odstraňovanie liekov. V dôsledku toho sa lieky spolu s ich zvyškami čoraz viac nachádzajú v povrchových vodách (24) , (25).

V záujme financovania zberu zaviedli členské štáty ako Francúzsko (26) a Španielsko (27) systémy rozšírenej zodpovednosti výrobcu za expirované farmaceutické výrobky.

Triedený zber umožňuje toto spracovanie: zozbierané expirované lieky sa zvyčajne spaľujú pri vysokej teplote.

8. príklad osvedčených postupov Vo Francúzsku sa prostredníctvom organizácie „Cyclamed“, ktorá koordinuje triedený zber liekov, realizuje systém rozšírenej zodpovednosti výrobcu za lieky. Cyclamed organizuje kampane na zvyšovanie informovanosti pre pacientov a partnerstvá so všetkými účastníkmi farmaceutického dodávateľského reťazca. Na systéme sa podieľa viac ako 21 000 lekární, 200 distribútorov a 190 laboratórií. Organizácii Cyclamed sa darí zbierať 62 % nepoužitých liekov. Celkový zozbieraný objem je 10 500 ton, teda 162 g na obyvateľa za rok. Celkové náklady na systém zberu sú približne 10 miliónov EUR, ktoré pochádzajú z príspevku výrobcov vo výške 0,0032 EUR za škatuľku liekov bez DPH. Približne 50 % nákladov súvisí so zneškodňovaním odpadu (250 EUR/tona) vrátane nákladov na spaľovanie (120 EUR/tona), skladovanie a prepravu (28). Zaobstaranie nádob na zber určených pre lekárne predstavuje asi 25 % celkových nákladov, komunikácia 10 % a celkové riadenie 5 %. Zvyšok tvoria štúdie, výskum a rôzne náklady.

2.2.2. Ostré predmety a iný potenciálne infekčný odpad

Infekčný odpad je odpad, ktorý obsahuje životaschopné mikroorganizmy alebo toxíny nimi produkované, o ktorých je známe alebo o ktorých existuje dôvodné podozrenie, že ľuďom alebo iným živým organizmom spôsobujú choroby (príloha III rámcovej smernice o odpade). Tento druh odpadu zvyčajne vytvárajú nemocnice, laboratóriá a súvisiace zdravotnícke zariadenia. Podobný odpad sa však môže vyskytnúť pri samoliečbe a samostatnej kontrole pacientov doma bez zásahu zdravotníckeho personálu. Môžu sem patriť použité ihly, ktoré pacienti používali na liečbu špecifických porúch vrátane diabetu a odpad zo samotestovacích diagnostických zariadení na prenosné infekčné choroby. Informácie o rôznych kategóriách infekčných mikroorganizmov, ako aj o kategóriách odpadu zo zdravotníckej starostlivosti, poskytuje Svetová zdravotnícka organizácia (29). Osobitné vnútroštátne pravidlá týkajúce sa zberu a spracovania tohto odpadu sa všeobecne vzťahujú na odpad, ktorý vznikol v zdravotníckych zariadeniach, ako sú nemocnice, laboratóriá a veterinárne kliniky, nie však na odpad zo zdravotnej starostlivosti, ktorý vznikol doma, v prípade ktorého vo všeobecnosti neexistujú iné systémy triedeného zberu ako pre použité lieky (ako už bolo opísané).

Pre infekčný komunálny odpad, na ktorý sa vzťahuje triedený zber, neexistuje vhodný kód v zozname odpadov. V súčasnosti a pri uplatňovaní metodiky uvedenej v prílohe k rozhodnutiu 2000/532/ES sa na takýto odpad, ktorý vznikol v domácnostiach, môžu vzťahovať tieto kódy v zozname odpadov:

20 03 01 – zmesový komunálny odpad; 20 03 99 – komunálne odpady inak nešpecifikované.

9. príklad osvedčených postupov Francúzsko zaviedlo systém rozšírenej zodpovednosti výrobcu za určité potenciálne infekčné zdravotnícke výrobky, najmä ostré predmety, testovacie súpravy a zdravotnícke pomôcky po uplynutí životnosti. Na účel plnenia tejto povinnosti v mene výrobcov bola založená organizácia „DASTRI“. Poskytuje špeciálne nádoby s názvom „Needle Boxes“, ktoré sa musia vrátiť do lekární, ktoré spolupracujú s organizáciou DASTRI. Za 6 rokov bolo pacientom distribuovaných 12 miliónov nádob na ostré predmety a v roku 2018 sa bezpečne vyzbieralo a spracovalo 83 % ostrých predmetov. V dôsledku pandémie ochorenia COVID-19, ktorá bola vyhlásená v marci 2020, zaviedli niektoré členské štáty alebo ich regióny osobitné opatrenia na zber (30) zmesového odpadu z domácností s pacientmi postihnutými ochorením COVID-19. Ako sa však uvádza v usmernení (31), ktoré vydalo Európske centrum pre prevenciu a kontrolu chorôb (ECDC), a ďalej sa zohľadňuje v usmernení, ktoré vydali útvary Komisie (32), tento odpad sa zbiera spolu s netriedenou časťou komunálneho odpadu bez zavedených ďalších opatrení na zber. Triedený zber umožňuje toto spracovanie: Infekčný odpad obvykle spracovávajú spaľovaním prevádzkovatelia v oblasti nakladania s odpadom, ktorí majú oprávnenie prijímať infekčný odpad. Infekčný odpad možno prípadne spracovať sterilizáciou parou alebo chemickým spracovaním. V roku 2019 vydala Svetová zdravotnícka organizácia komplexný prehľad (33) technológií na spracovanie odpadu zo zdravotnej starostlivosti.

2.3. Stavebný odpad a odpad z demolácie

2.3.1. Odpad obsahujúci azbest

Pojmom azbest sa opisuje skupina prirodzene sa vyskytujúcich minerálnych kremičitanových vlákien zo skupiny serpentín a amfibol. Azbest je nebezpečný minerál s vláknitou štruktúrou, ktorý pri vdýchnutí vyvoláva vážne, potenciálne smrteľné, dlhodobé účinky na zdravie vrátane rakoviny. V minulosti sa z dôvodu požiarnej a tepelnej odolnosti vo veľkej miere používal na izoláciu a iné účely.

Azbest je látka klasifikovaná ako karcinogén kategórie 1 (34) a podľa prílohy III k rámcovej smernici o odpade sa odpad, ktorý obsahuje takúto látku a presahuje koncentračný limit 0,1 %, klasifikuje ako nebezpečný. Na odpad s obsahom azbestu, ktorý môže vznikať v domácnostiach buď v dôsledku demolačných alebo renovačných prác, alebo v dôsledku vyhodenia určitého (starého) zariadenia, sa vzťahuje niekoľko položiek zo zoznamu odpadov.

16 02 12* – vyradené zariadenia obsahujúce voľný azbest; 16 02 15* – nebezpečné časti odstránené z vyradených zariadení; 17 06 01* – izolačné materiály obsahujúce azbest; 17 06 05* – stavebné materiály obsahujúce azbest.

Aj keď je výroba azbestu v EÚ zakázaná obmedzením v položke 6 prílohy XVII k nariadeniu REACH (35), stále sa nachádza v širokej škále materiálov a výrobkov s dlhým životným cyklom, napríklad materiály nachádzajúce sa v budovách, ako napríklad betón, strešná krytina, izolácia, potrubie atď. Občania, ktorí sa zapájajú do činností typu „urob si sám“, prinášajú (viazaný, nedrobivý) odpad obsahujúci azbest aj do zberných dvorov v jednotlivých krajinách. Treba poznamenať, že všetky členské štáty majú v súlade so smernicou 2009/148/ES (36) zavedené právne predpisy, ktorými sa prísne reguluje ochrana pracovníkov pred rizikami z vystavenia účinkom azbestu pri práci. Prácu, ktorá zahŕňa materiály obsahujúce azbest, by mali vykonávať iba vyškolení odborní pracovníci a nemala by sa vykonávať ako činnosť typu „urob si sám“.

10. príklad osvedčených postupov Londýn (Spojené kráľovstvo) poskytuje službu zberu zabaleného azbestu na požiadanie. Občania môžu požiadať o jeden bezplatný dotovaný ročný zber 15 m3 azbestu (alebo sedem vriec sutín od staviteľov), ktorý sa vyzbiera doma. Na účely optimalizácie nákladovej efektívnosti sa služba zabezpečuje externe prostredníctvom súkromných zmluvných partnerov vybraných na základe súťaže.

11. príklad osvedčených postupov Región Flámsko (Belgicko) sa usiluje o to, aby do roku 2040 dosiahlo bezpečný stav pokiaľ ide o azbest. Domácnosti majú vďaka jednému z politických opatrení možnosť dopraviť svoj nedrobivý (viazaný) azbest, ktorý vznikol pri rekonštrukčných prácach typu „urob si sám“, do zberného dvora alebo požiadať o odvoz z domu pomocou registrovaných vriec, ktoré si môžu kúpiť vopred v obci. Keď domácnosti takýto azbest privážajú do zberného dvora, jeho odovzdanie je bezplatné až do hmotnosti 200 kg/obyvateľ alebo 1 m3 alebo 10 strešných dosiek ročne. Systémom spolufinancovania sa znižuje poplatok za služby pre občanov len na 30 EUR za jedno vrece, ktoré má kapacitu na zber asi 20 vlnitých strešných dosiek. Z výsledkov vyplýva, že množstvo azbestu, ktoré sa dodáva do zberných dvorov, zostáva rovnaké, aj keď existuje možnosť nechať si odpad obsahujúci azbest odviezť z domu, čo naznačuje, že nedochádza k posunu od zberných dvorov k podomovému zberu. Svedčí to o tom, že zber doma je pre urýchlenie odstraňovania odpadu obsahujúceho azbest z domov dôležitý. Triedený zber umožňuje toto spracovanie: Hoci existujú alternatívne spôsoby spracovania (37), skládkovanie odpadu obsahujúceho azbest je stále najlepšou dostupnou technikou. Pred skládkovaním je možné prijať ďalšie stabilizačné opatrenia na zníženie rizika uvoľňovania vlákien.

2.3.2. Ošetrené drevo

Drevný odpad vzniká pri renováciách a opravách v domácnosti, ktoré zahŕňajú konštrukčné a nekonštrukčné prvky, napríklad rámy okien a dverí, deliace priečky a strešné prvky, drevo z prístreškov, záhradných plotov a iných vonkajších drevených konštrukcií. Drevo sa z dôvodu predchádzania znehodnoteniu impregnuje prostriedkami na ochranu dreva. Niektoré bežne používané konzervačné látky, ako je chrómovaný arzenát medi (CCA), kreozot a pentachlórfenol, boli prísne obmedzené alebo zakázané, zneškodňovanie dreva, ktoré bolo nimi ošetrené, je však stále nevyhnutné (38) , (39). Príslušný kód v zozname odpadov pre tento odpad z domácnosti je:

20 01 37* – drevo obsahujúce nebezpečné látky.

Domácnosti môžu zvyčajne dopraviť ošetrené drevo do zberného dvora.

Triedený zber umožňuje toto spracovanie: Uprednostňovanou metódou spracovania dreva ošetreného CCA a iného ošetreného dreva je spaľovanie s najmodernejším riadením znečistenia ovzdušia vzhľadom na prchavosť arzénu v spalinách.

2.3.3. Uhoľný decht a dechtové výrobky

Uhoľný decht sa predtým, ako ho nahradil bitúmen, bežne používal ako spojivo pri stavbe ciest. Drevené železničné podvaly sa mnohé desaťročia ošetrovali kreozotom z uhoľného dechtu ako konzervačnou látkou. Používanie kreozotu na ošetrenie dreva je v súčasnosti veľmi obmedzené a regulované v zmysle nariadenia (ES) č. 1907/2006 (REACH) (40), príloha XVII, položka 31.

Odpad obsahujúci uhoľný decht sa klasifikuje ako nebezpečný, pretože obsahuje významné množstvo polycyklických aromatických uhľovodíkov, čo je skupina karcinogénnych zlúčenín. Asfaltový odpad obsahujúci uhoľný decht sa považuje za nebezpečný odpad, ak je jeho obsah > 0,1 %. Pojmom uhoľný decht sa opisuje množstvo komplexných látok pochádzajúcich z uhlia, ktoré sa v prílohe VI k nariadeniu CLP (41) klasifikujú ako karcinogény kategórie 1A, a ktoré sa podľa prílohy III k rámcovej smernici o odpade klasifikujú ako odpad, ktorý je nebezpečný, ak je koncentrácia rovná alebo vyššia ako 0,1 %. Je známe, že použité železničné podvaly sa opätovne používajú v záhradách na stabilizáciu stien alebo podložia a riešia sa v už uvedenom oddiele o drevnom odpade. Uhoľný decht možno nájsť aj vo výrobkoch ako doska z uhoľného dechtu alebo strešná lepenka, ktorá sa používala napríklad ako súčasť striech na záhradných domčekoch. Niektoré z nich môžu pri oprave alebo výmene vytvoriť značné množstvo nebezpečného odpadu.

Príslušné kódy v zozname odpadov:

17 03 01* – bitúmenové zmesi obsahujúce uhoľný decht; 17 03 03* – uhoľný decht a dechtové výrobky; 20 01 37* – drevo obsahujúce nebezpečné látky (pozri vyššie uvedený oddiel 3.3.2.).

Domácnosti môžu zvyčajne dopraviť tento odpad do zberného dvora.

Triedený zber umožňuje toto spracovanie: V závislosti od predpisov a infraštruktúry v krajine sa táto kategória odpadu buď tepelne upravuje (spaľovanie), alebo, aj keď je to podľa hierarchie odpadového hospodárstva menej výhodné, ukladá na skládky.

2.4. Odpad z údržby automobilov

2.4.1. Olejové filtre a kontaminované absorpčné materiály

Olejové filtre z automobilov sa môžu stať súčasťou odpadu z domácnosti, keď si motoristi svoje automobily opravujú sami. Pri týchto činnostiach sa môže vytvárať aj ďalší odpad impregnovaný olejom, ako sú napríklad odevy a rukavice. Odhaduje sa, že iba v Spojenom kráľovstve sa každý rok zlikviduje 1 100 ton (42) odpadového oleja v takýchto použitých filtroch, často ako zmesový komunálny odpad. Príslušné kódy v zozname odpadov:

15 02 02* – absorbenty, filtračné materiály (vrátane olejových filtrov inak nešpecifikovaných), čistiace textílie, ochranné odevy kontaminované nebezpečnými látkami; 16 01 07* – olejové filtre.

Takýto odpad by sa mohol dopraviť do schválených zariadení, ktoré tento odpad vytvárajú v rámci svojej profesionálnej činnosti, ako sú napríklad autoservisy a sklady náhradných dielov (tu sa môže vyžadovať zaplatenie poplatku), alebo do zberného dvora pomocou špeciálnych nádob na zber s cieľom zabrániť úniku a uľahčiť ďalšiu prepravu.

Triedený zber umožňuje toto spracovanie: Použité olejové filtre sú recyklovateľné, pretože sú vyrobené z ocele. Akýkoľvek olej, ktorý v nich zostal, možno zachytiť pomocou lisov s olejovými filtrami.

2.4.2. Výrobky automobilového priemyslu, leštidlo na povrchy, nemrznúce kvapaliny

Mnohé z látok a zmesí, ktoré sa používajú v automobiloch alebo na ich čistenie a údržbu, sú pre ľudské zdravie a životné prostredie nebezpečné. Napríklad, primárnou zložkou nemrznúcej zmesi je toxická látka etylénglykol. Nemrznúca zmes, rovnako ako iné kvapaliny v automobile, napríklad brzdové kvapaliny alebo mazací olej, sa musia pravidelne meniť. Príslušné kódy v zozname odpadov:

16 01 13* – brzdové kvapaliny; 16 01 14* – nemrznúce kvapaliny obsahujúce nebezpečné látky; 20 01 26* – oleje a tuky, iné ako uvedené v 20 01 25.

Medzi nesprávne nakladanie s odpadovým olejom patrí jeho vylievanie do kanalizácie, na pôdu, spaľovanie v ohni alebo v olejových horákoch a jeho odhodenie spolu s použitými filtrami do koša na zvyškový odpad. Takýto odpad by sa mohol dopraviť do schválených zariadení, ktoré tento odpad vytvárajú v rámci svojej profesionálnej činnosti, ako sú napríklad autoservisy, sklady náhradných dielov alebo čerpacie stanice.

Triedený zber umožňuje toto spracovanie: Použitú nemrznúcu zmes je možné recyklovať a obnoviť jej pôvodné vlastnosti. Recyklovaná nemrznúca zmes sa môže použiť ako chladiace médium motora, prípadne možno extrahovať etylénglykol a znovu ho použiť v odvetví plastov. Motorový olej možno spracovať a regenerovať na základový olej alebo ho použiť ako palivo. Dôjde však k strate množstva oleja, väčšinou spaľovaním počas fázy používania.

2.5. Odpad obsahujúci ortuť (iný ako OEEZ)

Ortuť je pri vdýchnutí alebo požití vysoko toxická pre ľudí a zvieratá. Toxická je aj pre vodné organizmy. Medzi odpady obsahujúce ortuť z domácností patria staré ortuťové batérie a ortuťové teplomery. Patria sem tieto položky v zozname odpadov:

20 01 21* – žiarivky a iný odpad obsahujúci ortuť; 20 01 33* – batérie a akumulátory zahrnuté do 16 06 01, 16 06 02 alebo 16 06 03 a netriedené batérie a akumulátory obsahujúce tieto batérie.

V EÚ27 sa celková spotreba ortuti v meracích prístrojoch v roku 2007 odhadovala na 7 až 17 ton. Hlavnými oblasťami použitia boli tlakomery na meranie krvného tlaku, domáce barometre, teplomery na meranie telesnej teploty a teplomery na laboratórne a priemyselné použitie. Uvádzanie meracích prístrojov obsahujúcich ortuť na trh je v súčasnosti podľa nariadenia (ES) č. 1907/2006 (REACH) (43) (príloha XVII, položka 18a) zakázané a spotreba ortuti pri zariadeniach, ktoré sa predávajú širokej verejnosti (ako sú teplomery na meranie telesnej teploty a barometre) bola ukončená v roku 2009 (44).

Väčšina členských štátov zbiera tieto zariadenia spolu s inými druhmi nebezpečného odpadu a následne ich vytrieďuje na recykláciu. Podstatná časť ortuti v teplomeroch a iných meracích zariadeniach, ktoré sa používajú v domácnostiach, sa však stále zneškodňuje nesprávne, a to prostredníctvom zmiešaného zvyškového odpadu.

Triedený zber umožňuje toto spracovanie: Odpad obsahujúci ortuť by sa mal recyklovať alebo spracovať v zariadení s povolením na spracovanie nebezpečného odpadu. Jednotky na regeneráciu ortuti existujú napríklad vo Francúzsku, Nemecku, Rakúsku a Švédsku. Obchod s ortuťou je výrazne regulovaný a kontrolovaný v zmysle nariadenia (EÚ) 2017/852 o ortuti (45). Odpad obsahujúci ortuť sa pred tým, ako sa trvalo uloží v podzemných zásobníkoch, ako sú soľné bane, alebo v špeciálne vybudovaných skládkach, zvyčajne upravuje a stabilizuje.

3. FAKTORY ÚSPECHU TRIEDENÉHO ZBERU NEBEZPEČNÉHO ODPADU Z DOMÁCNOSTI

Prístupy k organizácii triedeného zberu boli analyzované v mnohých štúdiách (46). Ukázalo sa, že pri úspešných systémoch triedeného zberu sa dodržiava integrovaný prístup, ktorý je zameraný na tieto štyri prvky: poskytovanie hospodárskych stimulov, stanovenie jasných pravidiel presadzovania právnych predpisov, poskytovanie prispôsobenej infraštruktúry triedeného zberu a aktívna a pravidelná komunikácia s cieľovou skupinou (domácnosti, ktoré vytvárajú odpad). Zistilo sa, že tieto prvky sú typické pre všetky systémy triedeného zberu vrátane tých, ktoré sa týkajú nebezpečného odpadu z domácnosti.

Na základe analýzy najlepších postupov v členských štátoch Komisia identifikovala tieto faktory, ktoré významne prispievajú k účinnosti systémov triedeného zberu, najmä v prípade nebezpečného odpadu z domácnosti, pokiaľ ide o množstvo vyzbieraného odpadu.

3.1. Hospodárske stimuly

Ďalej uvedené nástroje sa v Európe vo všeobecnosti považujú nástroje, ktorými sa úspešne podporuje triedený zber vrátane triedeného zberu občanmi pri zdroji.

Rozšírenou zodpovednosťou výrobcu sa presúva finančná a/alebo prevádzková zodpovednosť za odpadové hospodárstvo z obcí na výrobcov tovaru. Rozšírenou zodpovednosťou výrobcu sa prispieva k lepšiemu triedeniu a recyklácii poskytovaním vhodnej infraštruktúry a potrebnej komunikácie a financovaním čistých nákladov na prevádzku služby zberu a ďalšie spracovanie podľa hierarchie odpadového hospodárstva, ako aj na zvyšovanie povedomia. Rozšírená zodpovednosť výrobcu preukázala svoj význam pri recyklácii mnohých tokov odpadu, ako sú obaly, elektronika, batérie a vozidlá.

V rámcovej smernici o odpade, revidovanej v roku 2018, sa v jej článkoch 8 a 8a stanovujú všeobecné zásady, ktoré treba dodržiavať pri vykonávaní systémov rozšírenej zodpovednosti výrobcu. Dôležitým znakom je modulácia poplatkov, ktoré platia výrobcovia, v závislosti od kritérií trvalej udržateľnosti, s prihliadnutím, napríklad, na trvanlivosť, opraviteľnosť, opätovnú použiteľnosť, recyklovateľnosť alebo prítomnosť nebezpečných látok v ich výrobkoch. „Ekomodulácia“ by mohla v prípade nebezpečných výrobkov pre domácnosť podporiť vylepšenia na úrovni návrhu výrobku s cieľom znížiť jeho nebezpečnosť (kvalitatívna prevencia), zvýšiť (kvantitatívne) predchádzanie vzniku odpadu, jeho recyklovateľnosť alebo opätovné použitie.

Pri poplatkoch podľa množstva odpadu (Pay-As-You-Throw – PAYT) sa od domácností vyžaduje, aby platili za zneškodňovanie zmesového odpadu. Zvyčajne sa to realizuje prostredníctvom označených odpadových vriec, ktoré treba zaobstarať vopred, alebo prostredníctvom kontajnerov na komunálny odpad, ktoré sa odomknú až po identifikácii používateľa osobnou kartou. Veľmi dôležité je to, aby bol zmesový odpad porovnateľne nákladný, zatiaľ čo recyklovateľné a iné triedené toky možno ukladať (takmer) bez poplatkov. Vytvára to jasný podnet na triedenie odpadu pri zdroji.

Vďaka silným finančným stimulom sa systém PAYT ukázal ako účinný nástroj na podporu triedeného zberu pri zdroji.

12. príklad osvedčených postupov Vďaka systému PAYT je Flámsko (47) (Belgicko) priekopníkom v triedení odpadov pri zdroji. Variabilná časť dane z komunálneho odpadu, ktorú platia domácnosti, musí zostať v rozpätí od 0,1 EUR do 0,3 EUR/kg za zvyškový odpad alebo v rozpätí od 0,75 EUR do 2,25 EUR za vrece s objemom 60 litrov. Systém PAYT zvyčajne funguje prostredníctvom registrovaných vriec alebo košov s čiarovými kódmi. Pre bytové domy a veľmi husto osídlené oblasti možno použiť (podzemné) verejné kontajnery, ktoré sa automaticky otvoria po zaplatení alebo identifikácii pomocou preukazu. Dane a poplatky za skládkovanie a spaľovanie nemajú priamy vplyv na občanov, stimulujú však obce a prevádzkovateľov odpadového hospodárstva k tomu, aby zlepšili účinnosť triedenia, zberu a recyklácie odpadu v ich oblasti. Tieto dane a poplatky (48) pomáhajú internalizovať externé náklady vyplývajúce zo zneškodňovania (emisie oxidu uhličitého a metánu, znečistenie ovzdušia a podzemných vôd) a externé prínosy z recyklácie (úspory energie, znižovanie vplyvu ťažby pôvodných zdrojov na životné prostredie a zdravie). V systéme vratných záloh spotrebiteľ zaplatí pri kúpe výrobku, napríklad nápoja vo fľaši, zálohu a pri vrátení nádoby sa mu záloha vráti späť (49). Systém sa typicky využíva pri nápojových obaloch, existuje však aj pre vratné výrobky, ako sú fľaše s propánovým plynom na vonkajšie varenie. Systémy vratných záloh vedú vďaka finančnému stimulu k takmer okamžitému zvýšeniu miery recyklácie na úrovne nad 90 %. Za kľúčové ekonomické nástroje na stimulovanie uplatňovania hierarchie odpadového hospodárstva, ako je uvedené v prílohe IVa k rámcovej smernici o odpade, sa považujú prvé tri z už uvedených nástrojov (rozšírená zodpovednosť výrobcu, systém PAYT a dane zo skládkovania a spaľovania). Odporúčanie týkajúce sa osvedčených postupov: — Poskytovanie možností bezpečného zneškodňovania nebezpečného odpadu z domácnosti pri nízkych alebo nulových nákladoch pre domácnosti zvyšuje mieru zberu. — Zaistením zodpovednosti výrobcov za nakladanie s nebezpečným odpadom z domácnosti prostredníctvom rozšírenej zodpovednosti výrobcu sa v prípade potreby zabezpečí udržateľné financovanie zberných zariadení a pri účinnej ekomodulácii sa môžu okrem toho stimulovať zmeny v návrhu, aby sa minimalizovali náklady na nakladanie s výrobkami po uplynutí životnosti.

3.2. Prispôsobené zariadenia na triedený zber

Existuje veľká škála spôsobov zberu rôznych tokov odpadu.

1. Podomový zber (jediný tok alebo zmiešaný tok) je vhodný najmä pre mestské regióny s vysokou hustotou obyvateľstva s malými prepravnými vzdialenosťami. Bežne sa používa pre rôzne toky odpadu, ako je (častý) zber suchého recyklovateľného odpadu a biologického odpadu, zriedka však pre nebezpečný odpad z domácnosti (pravdepodobne kvôli nízkym objemom, rôznorodosti druhov odpadu a zvýšenému riziku ukladania nebezpečného odpadu z domácnosti na uliciach).

2. Pravidelné odvozy sa zvyčajne používajú pri tokoch odpadu, ako je zelený odpad, nebezpečný odpad z domácnosti a objemný odpad. Organizáciou pravidelných odvozov ponúkajú samosprávy službu domácnostiam, pričom zachovávajú nízku frekvenciu zberu, napríklad raz za mesiac. Umiestnenie môže byť flexibilné (napríklad mobilné nákladné vozidlá môžu pravidelne vyzdvihovať nebezpečný odpad z domácnosti na centrálnych miestach), prípadne sa môže uskutočňovať na požiadanie (napríklad domáci zber zabaleného viazaného azbestu). Väčšinou ich organizujú alebo zabezpečujú obce, niekedy sa však zabezpečujú externe prostredníctvom súkromných prevádzkovateľov odpadového hospodárstva. Obce môžu obmedziť množstvo odpadu na domácnosť, ktoré majú zbierať komunálne služby (napríklad 2 m3 objemného odpadu ročne), a zaviesť kontroly totožnosti, aby sa zabezpečilo, že zber bude obmedzený na súkromné domácnosti, s vylúčením obchodných alebo iných aktivít.

3. Kontajnery na komunálny odpad alebo „systémy prinášania odpadu“. Obce, organizácie vykonávajúce povinnosti v rámci rozšírenej zodpovednosti výrobcu alebo iní prevádzkovatelia v oblasti nakladania s odpadom umiestňujú kontajnery na komunálny odpad alebo „systémy prinášania odpadu“ na zber rôznych tokov odpadu: zvyškový odpad, určitý nebezpečný odpad z domácnosti, kuchynský odpad, papier a lepenka, plasty, kovy, sklenené obaly, textil. Domácnosti môžu vďaka umiestneniu košov alebo kontajnerov na centrálnych verejných miestach svoj odpad odovzdať kedykoľvek a zároveň sa tak optimalizuje logistika v porovnaní s podomovým zberom.

4. Zariadenia na spätný zber – organizácie vykonávajúce povinnosti týkajúce sa rozšírenej zodpovednosti výrobcu poskytujú zariadenia na spätný zber v obchode pre celý rad tokov odpadu: nápojové obaly, OEEZ, batérie a nebezpečný odpad z domácnosti. Zariadenia na spätný zber ponúkajú používateľsky ústretové riešenia pre spotrebiteľov a zároveň sa optimalizuje logistika v porovnaní s podomovým zberom.

(5) Zberné dvory – poskytujú riešenie, v rámci ktorého môžu používatelia odovzdať takmer všetok odpad určený na zhodnotenie alebo zneškodnenie, pričom pracovníci prítomní na zbernom mieste môžu poskytnúť pomoc a kontrolu kvality prichádzajúceho odpadu. Keďže zberný dvor je zameraný na zber odpadu z domácnosti, odpad, ktorý vznikol v dôsledku profesionálnej činnosti, by sa mal zo zberného dvora presmerovať, napríklad uplatnením požiadavky identifikácie pomocou občianskeho preukazu a zákazom veľkých objemov. 13. príklad osvedčených postupov V Holandsku sa odporúča orientačný počet 60 000 obyvateľov na jeden zberný dvor (50). V regióne Flámsko (Belgicko) si môže obec vybrať medzi pravidlom na základe počtu obyvateľstva alebo vzdialenosti. Z prvého pravidla vyplýva jeden zberný dvor na každú obec s minimálne 10 000 obyvateľmi a jeden ďalší zberný dvor na 30 000 obyvateľov (51). Prípadne sú v medziobecnom združení všetky zberné dvory prístupné všetkým občanom rôznych obcí združenia a 90 % obyvateľov by malo mať prístup do zberného dvora do 5 km. Mestá si zvyčajne vyberajú pravidlo na základe vzdialenosti, a preto bude počet zariadení na počet obyvateľov zvyčajne nižší, a to v dôsledku vysokej hustoty obyvateľstva. Treba poznamenať, že hoci z analýzy najlepších postupov na rôznych územiach vyplýva, že neexistuje žiadny univerzálny systém triedeného zberu odpadu, existuje obmedzený počet spoločných prvkov, ktoré v rôznych kombináciách definujú modelový systém triedeného zberu. Tieto prvky sú uvedené a diskutované v tomto usmernení. Flexibilita, pokiaľ ide o dolaďovanie a kombinovanie týchto prvkov, umožňuje optimalizáciu s prihliadnutím na miestne podmienky, ako je hustota obyvateľstva, typológia bývania, podnebie, obmedzenia skladovacích priestorov, zber v historických centrách miest atď. Odporúčanie týkajúce sa osvedčených postupov: — Výsledkom zavedenia kombinácie rôznych systémov triedeného zberu bude vo všeobecnosti vyššia efektívnosť zberu, zohľadňovanie rôznych tokov odpadu a správania/preferencií obyvateľov pri zneškodňovaní. — Zberné dvory sú najbežnejšími zbernými zariadeniami pre veľmi rozmanité toky nebezpečného odpadu z domácnosti. Ich používateľská ústretovosť je dôležitá na zvýšenie objemu zozbieraného nebezpečného odpadu z domácnosti: dlhé otváracie hodiny, prístupné miesto a sieť zberných dvorov s vysokou hustotou. — Pravidelné odvozy, odvozy na požiadanie a mobilné zberné miesta sú dôležitým doplnkom bežných zberných dvorov, pretože umožňujú domácnostiam zneškodňovať svoj odpad bližšie k domovu. Okrem toho sú užitočné z dôvodu prekonania priestorových obmedzení v husto obývaných oblastiach. Inovatívne zberné zariadenia (napríklad trimobily používané v Paríži alebo upravené prepravné kontajnery používané v Talline) môžu poskytnúť účinné a nákladovo efektívne riešenia zberu. — Najvyššiu mieru zberu dosahuje vo všeobecnosti podomový zber, najmä v husto obývaných oblastiach. Náklady sú však zároveň vyššie ako pri iných druhoch zberu. — Súčasťou zbernej siete môžu byť zberné miesta a povinnosť spätného zberu určitého odpadu v obchodoch, lekárňach a iných profesionálnych zariadeniach, aby sa uľahčilo správne zneškodňovanie odpadu namiesto zneškodňovania prostredníctvom zmesového komunálneho odpadu alebo splachovania do kanalizácie. — Pokiaľ ide o určitý nebezpečný odpad z domácnosti, ako je azbest, miestne úrady môžu minimalizovať zdravotné riziká a nezákonné zneškodňovanie tým, že budú poskytovať služby špecifické pre jednotlivé toky odpadu, napríklad na zber viazaného azbestu doma poskytnú štandardizované balenia. — Poskytovanie primeranej odbornej prípravy pre pracovníkov prevádzkujúcich zberný dvor, najmä o kritériách prijímania odpadu, ktorá by sa mala vykonávať vo všetkých zberných dvoroch, pomáha zlepšiť triedenie a následne kvalitu zhodnoteného materiálu. — Zavedenie systému na stanovenie množstva oddelene zbieraného nebezpečného odpadu z domácnosti a výpočet zozbieraného množstva a nákladov na zber na obyvateľa za rok je účinným spôsobom na sledovanie fungovania systému zberu, stanovenie cieľov a posudzovanie jeho vývoja v priebehu času.

3.3. Zvyšovanie informovanosti a komunikácia

Pre informovanie a motivovanie domácností k triedeniu odpadu pri zdroji je rozhodujúca komunikácia. Komunikácia je nevyhnutná na účely informovania občanov o spôsobe triedenia a pri budovaní podpornej základne, sama osebe však zriedka postačuje na zmenu správania komunity pri triedení. Preto, aby bola komunikácia úspešná, mali by byť jej súčasťou hospodárske stimuly a presadzovanie.

14. príklad osvedčených postupov Ľubľana (Slovinsko) vyniká 73 %-nou mierou zberu recyklovateľného odpadu vďaka systému podomového zberu biologického odpadu a recyklovateľného odpadu s podporou zberných dvorov. Suchý recyklovateľný odpad sa zbiera častejšie ako zvyškový odpad s cieľom podporiť triedenie pri zdroji. Na dosiahnutie tejto vysokej miery zberu bolo dôležité použitie sociálnych médií a SMS správ o termínoch zberu, ktoré boli prispôsobené profilu každého občana. Aj Snaga, verejná spoločnosť zaoberajúca sa nakladaním s odpadmi, využíva na zlepšenie používateľskej ústretovosti služieb zberu sociálne médiá (internet, služby SMS, Facebook, Twitter). Podzemné zberné jednotky v centre mesta uľahčujú zber bez toho, aby boli vizuálne rušivé.

Pri vývoji účinnejšej komunikácie by sa mali brať do úvahy tieto prvky. Informácie o triedení odpadu môžu domácnosti získavať z rôznych zdrojov, ako sú organizácie s rozšírenou zodpovednosťou výrobcu, miestne orgány a národné a regionálne vlády. S cieľom maximalizovať vplyv takejto komunikácie a vytvoriť synergie sa odporúča:

— zosúladiť ich, pokiaľ ide o rozsah a obsah,

— aby komunikačné kampane prebiehali súčasne rôznymi kanálmi: televízia, rozhlas, sociálne médiá, webové sídla, noviny, miestne časopisy atď.,

— aby bolo povinné prispôsobiť posolstvo a jazyk každej cieľovej skupine a malo by sa vyvinúť osobitné úsilie s cieľom osloviť zraniteľné domácnosti, ktoré majú často obmedzený prístup k informáciám,

— vymedziť ukazovatele a používať ich na pravidelné meranie úrovne informovanosti. Umožní sa tým vyhodnotenie a spresnenie kampane a stanovenie budúcich priorít v oblasti komunikácie,

— poskytnúť jasné označenia na vreciach na zber odpadu a na miestach zberu odpadu s cieľom znížiť množstvo necieľových materiálov.

15. príklad osvedčených postupov Ako sa uvádza v príklade 8, Cyclamed (52) predstavuje organizáciu s rozšírenou zodpovednosťou výrobcu, ktorá koordinuje a financuje zber expirovaných (alebo nepoužitých) liekov vo Francúzsku. Cieľom jej komunikačnej stratégie je zabezpečiť, aby spotrebitelia triedili a vracali nepoužité lieky do lekární a aby obaly a písomné informácie pre používateľov zneškodňovali v koši na recykláciu papiera. V roku 2018 bola dosiahnutá 62 % miera zberu. Komunikačné aktivity sú zamerané na spotrebiteľov a zahŕňajú lekárne, distribútorov a obce. Medzi komunikačné činnosti, ktoré sa uskutočnili v roku 2018, patrili: — Krátky film (< 80 sekúnd) – dostupný na webe a zobrazovaný na televíznych obrazovkách v lekárňach. Film jednoduchým a vtipným spôsobom vysvetľuje pokyny týkajúce sa triedenia. — Spoty (12 sekúnd) – pre televíziu, sociálne médiá a elektronické bilbordy (napríklad v lekárňach) na udržiavanie informovanosti. — Plagáty, letáky a infografika – dostupné na webovom sídle a zobrazované v lekárňach a na miestach v obci. Poskytujú kľúčové údaje a vizuálne pokyny na triedenie s cieľom motivovať spotrebiteľov k triedeniu. — Banery – s hlavným posolstvom, ktoré môžu lekárne alebo iné subjekty ľahko použiť na svojich webových sídlach. — Ilustrovaný komiks – vrátane niektorých „hier“, ktoré je možné vyplniť. — Nálepky – s hlavným posolstvom týkajúcim sa triedenia (< 15 slov) pre lekárne a zásobovacie dodávky distribútorov. — Webové sídlo – so zameraním na cieľové skupiny a partnerov: spotrebitelia, lekárne, distribútori a obce. Toto webové sídlo obsahuje interaktívne prvky, ako je napríklad geolokalizácia zapojených lekární, ktoré prijímajú expirované lieky, ako aj kvízy a výpovede. — Sociálne médiá – blog, profil na Facebooku and Twitteri. Na posúdenie vplyvu sa meria počet sledovateľov. — Mobilná aplikácia – s aktualizovaným vyhľadávačom liekov. Push správy, ktoré je možné prispôsobiť potrebám používateľa a pokynom na triedenie. — Informačný bulletin – pre lekárne, so správami o systéme zberu, ale aj s mnohými ďalšími článkami na zvýšenie významnosti a rozsah informácií. Vplyv meria externá spoločnosť prostredníctvom prieskumov v lekárňach. — Reklama – v časopise francúzskych farmaceutov, s výzvou pre „veľvyslancov zberu“. — Pravidelné stretnutia – s odvetvovými združeniami s cieľom poskytovať aktuálne informácie, zhromažďovať spätnú väzbu na zlepšenie služieb a zabezpečovať podporu všetkých partnerov dodávateľského reťazca. — Iné kampane – podpora kampaní a podujatí, ktoré organizujú relevantné príslušné orgány a iné organizácie s rozšírenou zodpovednosťou výrobcu s cieľom zdôrazniť význam triedeného zberu všetkých tokov odpadu. — Prispôsobené informácie pre obce a účasť na podujatiach, ktoré organizujú obce

Odporúčanie týkajúce sa osvedčených postupov:

— Všetci aktéri zapojení do nakladania s nebezpečným odpadom z domácnosti (napríklad miestne orgány, prevádzkovatelia v oblasti nakladania s odpadom a organizácie vykonávajúce povinnosti týkajúce sa rozšírenej zodpovednosti výrobcu v mene výrobcov) by mali poskytnúť jasné, konzistentné a podrobné pokyny na prevenciu, identifikáciu, triedenie a zneškodňovanie nebezpečného odpadu z domácnosti (aj prostredníctvom lepšieho označovania nebezpečného odpadu z domácnosti). Správy by mali byť jednoduché, aby nedošlo k zmäteniu spotrebiteľov, ktorí zaobchádzajú so širokou škálou nebezpečného odpadu z domácnosti.

— Miesta a otváracie hodiny zberných dvorov a iných zberných miest nebezpečného odpadu z domácnosti by sa mali všeobecne komunikovať rôznymi kanálmi vrátane sociálnych médií, aby sa správa dostala ku všetkým segmentom obyvateľstva.

— Zapojenie miestnych zainteresovaných strán (napríklad združení susedov) a sociálnych skupín do zberu nebezpečného odpadu z domácnosti prináša lepšiu informovanosť a zapojenie občanov.

— Podpora vzdelávacích programov zameraných najmä na deti, ktoré sú dobrými vyslancami správnych postupov týkajúcich sa nakladania s odpadom. Vzdelávaním detí o význame zberu nebezpečného odpadu z domácnosti a praxi v tejto oblasti (prostredníctvom kurzov, návštev na mieste atď.) budú k triedeniu odpadu nepriamo stimulovaní aj ich rodičia a staršie osoby.

— Poskytovanie informácií občanom o škodlivých dôsledkoch nesprávneho zneškodňovania nebezpečného odpadu z domácnosti na verejné zdravie a životné prostredie môže viesť k podpore správneho správania pri triedení a zneškodňovaní.

3.4. Presadzovanie

Nesprávny zber a triedenie zhoršuje kvalitu odpadu vyzbieraného na zhodnotenie. Nebezpečný odpad z domácnosti, ktorý sa zbiera ako súčasť zmesového odpadu z domácnosti alebo iného odpadu, ktorý nie je nebezpečný, negatívne ovplyvňuje potenciál vysokokvalitnej recyklácie tohto odpadu. Hoci komunikácia pomáha domácnostiam pochopiť, ako správne triediť odpad, vyžaduje sa určitá úroveň stimulov alebo kontrola a presadzovanie Príslušné orgány môžu v praxi vykonávať tieto kontrolné akcie:

— Vizuálna kontrola priehľadných vriec na zber odpadu: ak vrece obsahuje materiály, ktoré nie sú súčasťou príslušného systému triedeného zberu, vrecia by sa mali označiť ako nevyhovujúce a ponechať na mieste vyzdvihnutia.

— Kontrola na základe hmotnosti: predmetom kontroly môže byť hmotnosť, ktorá nie je typická pre konkrétny tok odpadu, napríklad, ak je zberná odpadová nádoba na obaly z hliníka alebo plastu alebo biologický odpad neobvykle ťažká, môže to znamenať prítomnosť necieľových materiálov, napríklad pôda.

— Pokuty: Účinným nástrojom na podporu správne triedeného zberu pri zdroji sú okrem odmietnutia odvozu vriec alebo košov obsahujúcich nesprávne triedený odpad správne pokuty. Pokuty rovnako pomáhajú zabrániť tomu, aby odmietnuté vrecia zostali nevyzbierané na verejnom priestranstve. Pokuty by však mali byť doplnkom k primeraným hospodárskym stimulom, presviedčaniu a komunikácii; nemôžu ich nahradiť.

Poľutovaniahodným výskytom nekontrolovaného a nezákonného opustenia odpadu (zakladaním ilegálnych skládok) sa obchádzajú stimuly pre správny zber a prevenciu odpadu a vznikajú tak značné problémy a dochádza k poškodzovaniu životného prostredia a verejného zdravia. Základným kameňom úspešného nakladania s odpadom je realizácia stratégie presadzovania, ako aj predchádzanie nekontrolovanému a nezákonnému opúšťaniu odpadu. Vďaka lepším stimulom pre správne nakladanie s nebezpečným odpadom z domácnosti sa táto prax obmedzuje, čím sa zvyšuje účinnosť ostatných opatrení v oblasti presadzovania právnych predpisov.

Národné alebo regionálne vlády môžu ďalej zvyšovať výkonnosť referenčným porovnávaním obcí a podporou výmeny osvedčených postupov v oblasti presadzovania právnych predpisov. Referenčné porovnávanie treba vykonať vo vzťahu k obciam alebo regiónom s podobnými charakteristikami. Napríklad Flámsko (Belgicko) zoskupilo svoje obce do 16 skupín, ktoré majú odlišné ciele pre triedený zber (53). Medzi charakteristické znaky zoskupovania patrí okrem iného vek obyvateľstva, migrácia, cestovný ruch a úroveň urbanizácie. Metodiky na referenčné porovnávanie výkonnosti systémov nakladania s komunálnym odpadom sú uvedené v literatúre (54).

16. príklad osvedčených postupov V Luxemburskom veľkovojvodstve sa zákonom o nakladaní s odpadom z 21. marca 2012 ukladá bytovým domom povinnosť mať zariadenia na triedený zber odpadu. SuperDrecksKëscht®, integrovaný systém zberu odpadu, poskytuje správcom budov bezplatné poradenské služby na podporu miestneho vykonávania: návštevy na mieste na účely analýzy súčasnej situácie, odporúčania pre infraštruktúru triedenia a podpora komunikácie s obyvateľmi. Táto právna povinnosť s podporou integrovaného prístupu prispela k vysokej miere zberu (55). Odporúčanie týkajúce sa osvedčených postupov: — Vykonávanie právnej povinnosti týkajúcej sa zavedenia vhodnej infraštruktúry triedenia odpadu v bytových domoch motivuje správcov a vlastníkov k prijímaniu opatrení. Ukázalo sa, že kombinácia takejto povinnosti s praktickými podpornými službami (návštevy na mieste, vzory na komunikáciu) je účinný prostriedok na podporu triedenia nebezpečného odpadu z domácnosti v bytových domoch, aby sa zabránilo jeho nesprávnemu zneškodňovaniu. — Sledovanie koncentrácií a typov nesprávne vytriedeného nebezpečného odpadu z domácnosti vo vreciach na zvyškový odpad umožňuje prevádzkovateľom v oblasti nakladania s odpadom určiť priority, aby mohli sústrediť svoje úsilie v oblasti presadzovania a komunikácie. — Vyšetrovaním odpadu v ilegálnych skládkach sa dá niekedy zistiť totožnosť páchateľa, čo môže byť základom pre opatrenia v oblasti presadzovania. Stanovenie pokút a vnímanie rizika uloženia pokuty vyvolávajú zmenu správania.

4. ODKAZY

ACR+ (2019), Deposit-refund systems in Europe (Systémy vratných záloh v Európe)

Adamcová, D. a kol., „Household Solid Waste Composition Focusing on Hazardous Waste“. Pol. J. Environ. Stud. zv. 25, č. 2 (2016), 487 – 493. http://www.pjoes.com/Household-Solid-Waste-Composition-Focusing-on-Hazardous-Waste,61011,0,2.html

Adème (2017) Les filières à responsabilité élargie du producteur. https://www.conibi.fr/uploads/pdf/comm/FILIERES-REP-EDITION2017.pdf https://www.ademe.fr/sites/default/files/assets/documents/responsabilite_elargie_du_producteur_rep_memo2017_010401.pdf

Amsterdam (2015) Afvalketen in Beeld

Andreasi Bassi, S., Christensen, T.H., Damgaard, A. (2017) „Environmental performance of household waste management in Europe – an example of 7 countries“, Waste Management, 69, 545-557. https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0956053X17305342

aus der Beek, T. a kol. (2016), „Pharmaceuticals in the environment.Global occurrences and perspectives“, Environmental Toxicology and Chemistry, zv. 35/4, s. 823 – 835. http://dx.doi.org/10.1002/etc.3339

Bio Intelligence (2012). Use of economic instruments and waste management performances (Využívanie ekonomických nástrojov a výsledky v oblasti nakladania s odpadom)

Cyclamed (2019) Rapport annuel 2018

D’emweltverwaltung (2018) Plan national de gestion des déchets et ressources

Dijkgraaf, E., Vollebergh, H. (2004) „Burn or bury? A social cost comparison of final waste disposal methods“, Ecological economics, 5, 233-247

Dubois, M. (2013) „Disparity in European taxation of combustible waste“, Waste Management 7, 1575-1576

Európska komisia (2002a), Study on hazardous household waste (HHW) with a main emphasis on hazardous household chemicals (HHC) (Štúdia o nebezpečnom odpade z domácnosti s hlavným dôrazom na nebezpečné chemikálie z domácností)

Európska komisia (2002b), Costs for municipal waste management in the EU (Náklady na nakladanie s komunálnym odpadom v EÚ)

EEA (2015), Prevention of hazardous waste in Europe (Predchádzanie nebezpečnému odpadu v Európe)

EEA (2019), Paving the way for a circular economy, Insights on status and potential (Príprava pôdy pre obehové hospodárstvo, Poznatky o stave a potenciáli) https://www.eea.europa.eu/publications/circular-economy-in-europe-insights

Eurostat (2008), Zloženie tuhého komunálneho odpadu EÚ27

Giegrich J., Mampel U., Franke B., Müller F., Knappe F. (1993) Eintrag organischer und anorganischer Schadstoffe in den Abfall über Produkte (Zavádzanie organických a anorganických znečisťujúcich látok do odpadu prostredníctvom produktov). Ifeu-Institut für Energie- und Umweltforschung Heidelberg GmbH. F+E-Vorhaben Nr. 10310602 na základe zmluvy s Umweltbundesamt Berlin; Heidelberg, december 1993

Lavigne, C., De Jaeger, S., Rogge, N. (2019)„identifying the most relevant peers for benchmarking waste management performance: A conditional directional distance Benefit-of-the-Doubt approach“, Waste Management, 89, 418-429

Letcher, T. M., & Vallero, D. A. (Eds.) (2019), Waste: A handbook for management. Academic Press.

Nainggolan. D. a kol. Ecological Economics 166 (2019) 106402. Consumers in a Circular Economy: Economic Analysis of Household Waste.Sorting Behaviour

OECD (2012) Sustainable materials management, Making better use of resources. (Nakladanie s udržateľnými materiálmi, lepšie využívanie zdrojov) https://www.oecd.org/env/waste/smm-makingbetteruseofresources.htm

OVAM (2010) Uitvoeringsplan milieuverantwoord beheer van huishoudelijke afvalstoffen

OVAM (2018) Huishoudelijk Afval en gelijkaardig bedrijfsafval

OVAM (2019) Planaanpassing Uitvoeringsplan huishoudelijk afval en gelijkaardig bedrijfsafval goedgekeurd door de Vlaamse Regering op 17 mei 2019

START project (2008). Management Strategies for Pharmaceuticals in Drinking Water (Stratégie riadenia pre lieky v pitnej vode) http://www.start-project.de. Citované v: https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2866706/pdf/ehp-118-a210.pdf

UNEP (2016) Guidelines for Framework legislation for Integrated Waste Management (Usmernenia pre rámcové právne predpisy o integrovanom odpadovom hospodárstve) https://stg-wedocs.unep.org/handle/20.500.11822/22098

Besluit van de Vlaamse Regering tot vaststelling van het Vlaams reglement betreffende het duurzaam beheer van materiaalkringlopen en afvalstoffen (Vlarema) bijlage 5.1.4 https://navigator.emis.vito.be/mijn-navigator?woId=44718 - https://www.ovam.be/sites/default/files/atoms/files/Minimum-%20en%20maximumtarieven%202019 %20voor%20huisvuil%20en%20grofvuil.pdf.

Worldbank (2018) What a waste 2.0

WRAP (2014) Waste Regulations Route Map (Plán realizácie predpisov o odpade) http://www.wrap.org.uk/sites/files/wrap/Route%20Map%20Revised%20Dec%2014.pdf

(1) Ú. v. EÚ L 312, 22.11.2008, s. 3.

(2) Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/851 z 30. mája 2018, ktorou sa mení smernica 2008/98/ES o odpade (Ú. v. EÚ L 150, 14.6.2018, s. 109, odôvodnenie 41).

(3) Pozri napríklad Andreasi a kol. (2017), pokiaľ ide o prehľad zloženia odpadu z rôznych tokov odpadu.

(4) Adamcová, D. a kol. (2016).

(5) EEA (2015) a D’emwelverwaltung (2018).

(6) Rozhodnutie Komisie 2000/532/ES z 3. mája 2000 nahradzujúce rozhodnutie 94/3/ES, ktorým sa vydáva zoznam odpadov podľa článku 1 písm. a) smernice Rady 75/442/EHS o odpadoch a rozhodnutie Rady 94/904/ES, ktorým sa vydáva zoznam nebezpečných odpadov podľa článku 1 ods. 4 smernice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadoch (Ú. v. ES L 226, 6.9.2000, s. 3).

(7) Oznámenie Komisie o technickom usmernení o klasifikácii odpadu (Ú. v. EÚ C 124, 9.4.2018, s. 1).

(8) http://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/household_report.pdf.

(9) Letcher a Vallero (2019).

(10) https://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/household_report.pdf.

(11) https://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/20180227_Haz_Waste_Final_RepV5_clear.pdf.

(12) D’emweltverwaltung (2018).

(13) https://www.acrplus.org/images/project/R4R/Good_Practices/GP_Odense_hazardous-waste-collection.pdf.

(14) https://www.acrplus.org/images/project/R4R/Good_Practices/GP_ORDIF_mobile-civic amenity site.pdf.

(15) https://cdn.paris.fr/paris/2020/06/10/4beadd723295ce69dcd7acbcbe0a582f.pdf

(16) https://www.acrplus.org/images/project/R4R/Good_Practices/GP_Tallinn_hazardous-waste-collection.pdf.

(17) https://www.ecologique-solidaire.gouv.fr/dechets-diffus-specifiques-menagers.

(18) Smernica Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov (Ú. v. ES L 182, 16.7.1999, s. 1).

(19) Oznámenie Komisie o technickom usmernení o klasifikácii odpadu (Ú. v. EÚ C 124, 9.4.2018, s. 1).

(20) Nemecký Umweltbundesamt odhaduje, že celkovo asi 30 % z predaného množstva zostáva nepoužitých a zneškodňuje sa.

(21) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktorou sa ustanovuje zákonník spoločenstva o humánnych liekoch (Ú. v. ES L 311, 28.11.2001, s. 67).

(22) Health care without harm (HCWH) Europe vytvorila databázu, ktorej cieľom je poskytnúť prehľad o súčasných a minulých iniciatívach miestnych, regionálnych a vnútroštátnych mimovládnych organizácií, európskych projektov a vnútroštátnych/regionálnych orgánov členských štátov EÚ zameraných na boj proti farmaceutickým výrobkom v životnom prostredí a farmaceutickému odpadu: http://saferpharma.org/pie-initiatives-database/?_sft_area_of_interest=unused-expired-pharmaceutical-disposal-practices.

(23) OECD 2019 – https://www.oecd.org/chemicalsafety/pharmaceutical-residues-in-freshwater-c936f42d-en.htm.

(24) https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/29890607 a https://doi.org/10.1016/j.scitotenv.2012.04.028.

(25) aus der Beek, T. a kol. (2016).

(26) Ademe (2017).

(27) https://www.sigre.es/.

(28) https://www.cyclamed.org/wp-content/uploads/2019/09/CYCLAMED_INFOGRAPHIE_2018-3-1024x1024.jpg.

(29) WHO, 2014. Safe management of wastes from health-care activities (Bezpečné nakladanie s odpadom zo zdravotnej starostlivosti), https://www.who.int/water_sanitation_health/publications/wastemanag/en/.

(30) Preskúmanie zo strany členského štátu/regiónu je uvedené na webe pre ochorenie COVID19 siete ACR+, https://www.acrplus.org/en/municipal-waste-management-covid-19.

(31) https://www.ecdc.europa.eu/en/publications-data/infection-prevention-control-household-management-covid-19.

(32) Odpadové hospodárstvo v súvislosti s krízou spôsobenou koronavírusom (apríl 2020), https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/waste_management_guidance_dg-env.pdf.

(33) https://www.who.int/water_sanitation_health/publications/technologies-for-the-treatment-of-infectious-and-sharp-waste/en/.

(34) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 zo 16. decembra 2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí, o zmene, doplnení a zrušení smerníc 67/548/EHS a 1999/45/ES a o zmene a doplnení nariadenia (ES) č. 1907/2006 (Ú. v. EÚ L 353, 31.12.2008, s. 1).

(35) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, 30.12.2006, s. 1).

(36) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/148/ES z 30. novembra 2009 o ochrane pracovníkov pred rizikami z vystavenia účinkom azbestu pri práci (Ú. v. EÚ L 330, 16.12.2009, s. 28).

(37) State of the art: asbestos – possible treatment methods in Flanders: constraints and opportunities (2016) [Aktuálny stav: azbest – možné spôsoby spracovania vo Flámsku: obmedzenia a príležitosti (2016)] https://www.ovam.be/sites/default/files/atoms/files/State%20of%20the%20art%20asbestos%20waste%20treatement.pdf

(38) https://www.researchgate.net/publication/279340427_Regulations_in_the_European_Union_with_Emphasis_on_Germany_Sweden_and_Slovenia.

(39) V podrobnej štúdii pre Nemeckú environmentálnu agentúru (Giegrich a kol., 1993) sa dospelo k záveru, že najdôležitejším prispievateľom ku karcinogenite priesakovej kvapaliny zo skládok odpadu je arzén.

(40) Pozri poznámku č. 35.

(41) Napríklad smola z vysokoteplotného uhoľného dechtu (ES: 266-028-2).

(42) http://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/household_report.pdf.

(43) Pozri poznámku č. 35.

(44) http://ec.europa.eu/environment/chemicals/mercury/pdf/study_report2008.pdf.

(45) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/852 zo 17. mája 2017 o ortuti a o zrušení nariadenia (ES) č. 1102/2008 (Ú. v. EÚ L 137, 24.5.2017, s. 1).

(46) Pozri okrem iného OECD (2012), WRAP (2014), UNEP (2016) a EEA (2019).

(47) Besluit van de Vlaamse Regering tot vaststelling van het Vlaams reglement betreffende het duurzaam beheer van materiaalkringlopen en afvalstoffen (Vlarema) bijlage 5.1.4.

(48) Pozri podrobnú diskusiu o environmentálnej dani na stránke https://ex-tax.com/.

(49) Pozri prehľad siete ACR+ (2019) o existujúcich systémoch vratných záloh v Európe.

(50) Amsterdam (2015).

(51) OVAM (2010).

(52) Cyclamed (2019).

(53) OVAM (2019).

(54) Lavigne et al. (2019).

(55) Luxemburská environmentálna agentúra 2015.