Po vstupe do platnosti bolo využitie smernice takmer okamžité a vykazovalo zreteľný rastúci trend. Od jej transpozície členskými štátmi sa hodnota zákaziek v oblasti obrany a bezpečnosti zadaných podľa smernice viac ako zdesaťnásobila. Celková hodnota zákaziek v oblasti obrany a bezpečnosti zadaných podľa smernice v rokoch 2011 až 2015 dosiahla približne 30,85 mld. EUR. V oblasti obrany a bezpečnosti sa zákazky na obstarávanie zadávali aj podľa smerníc o civilnom obstarávaní. Tieto predstavovali ďalších 8 mld. EUR, takže celková hodnota zákaziek zadaných v rokoch in 2011 až 2015 podľa pravidiel EÚ v oblasti obstarávania dosahuje takmer 39 mld. EUR.

Pred prijatím smernice 18 členských štátov systematicky zachovávalo kompenzačné pravidlá (t. j. pre všetky zákazky alebo zákazky nad istú hodnotu) požadujúc kompenzáciu od dodávateľov z iných krajín, keď od nich nakupovali obranné zariadenia. Tieto pravidlá boli očividne nekompatibilné jednak so zmluvami EÚ, jednak so správnou transpozíciou a uplatnením smernice. Členské štáty teraz svoje kompenzačné pravidlá buď zrušili, alebo zrevidovali. Podľa ostávajúcich pravidiel je možné požadovať kompenzácie/priemyselnú návratnosť na základe analýzy jednotlivých prípadov, ak sú splnené podmienky článku 346 ZFEÚ. Stále však ostáva otázkou, ako pri konkrétnom postupe obstarávania zabezpečiť súlad použitia požiadaviek na kompenzácie/priemyselnú návratnosť s prísnymi podmienkami na použitie článku 346 ZFEÚ.

Komisia neidentifikovala žiadne zásadné problémy v oblasti súladu vnútroštátnych transpozičných opatrení so smernicou, t. j. neexistujú žiadne problémy, ktoré by ohrozili celkové fungovanie smernice. Avšak v prípade niekoľkých ustanovení smernice si určité problémy vyžadujú vysvetlenie.

Celkovo bola transpozícia smernice zo strany členských štátov značne oneskorená. Termín bol stanovený na 21. augusta 2011. Len 3 členské štáty avizovali ukončenie transpozície v danom termíne. Do marca 2012 transpozíciu dokončilo 19 členských štátov. Všetky členské štáty avizovali ukončenie transpozície do mája 2013.

Hlavným konkrétnym problémom, ktorý viedol k návrhu Komisie a následne k prijatiu tejto smernice v roku 2009, bolo to, že členské štáty vyňali – najmä na základe článku 296 ods. 1 písm. b) ZES [teraz článok 346 ods. 1 b) ZFEÚ] – takmer automaticky obstarávanie vojenských zariadení z pravidiel EÚ v oblasti verejného obstarávania. Za hlavnú príčinu problému sa v tom čase považovalo to, že pravidlá EÚ v oblasti verejného obstarávania nezohľadňovali špecifické potreby obstarávania v oblasti obrany a citlivej bezpečnosti.

Pokiaľ ide o výnimky, možno s ohľadom na konzultácie s členskými štátmi a zainteresovanými stranami vyvodiť záver, že ich znenie si nevyžaduje úpravu. Môže byť však užitočné poskytnúť usmernenie týkajúce sa aplikácie niektorých z týchto ustanovení. Niekoľko členských štátov konkrétne uviedlo, že by bolo užitočné bližšie vysvetlenie článku 12 písm. c) o medzinárodných organizáciách. Niektoré strany pohybujúce sa v danom odvetví vyjadrili obavy týkajúce sa aplikácie istých výnimiek, najmä článku 13 písm. f) o zákazkách zadávaných vládou inej vláde a žiadali o usmernenie a presadzovanie tohto aspektu.

Pri priamom cezhraničnom obstarávaní spoločnosti podnikajúce na domácom trhu predložia ponuky a získajú zákazky v súťažiach vyhlásených v inom členskom štáte. Cezhraničné obstarávanie môže prebiehať aj nepriamo prostredníctvom dcérskych spoločností (napr. dcérska spoločnosť predloží ponuku v súťažiach v inej krajine ako krajine sídla svojej centrály alebo materskej spoločnosti). Porovnaním spoločností, ktoré získali zákazky, so zoznamom Top 100 spoločností pôsobiacich v oblasti obrany zverejneným inštitútom SIPRI sa zistilo, že celková hodnota zákaziek zadaných v rámci nepriameho cezhraničného obstarávania v rokoch 2011 až 2015 predstavovala približne 40 % z celkovej hodnoty zákaziek zadaných podľa smernice (12,44 mld. EUR). V praxi mohli byť počet a hodnota zákaziek zadaných v rámci nepriameho cezhraničného obstarávania ešte vyššie, pretože zákazky zadané v rámci nepriameho cezhraničného obstarávania malým spoločnostiam (nezahrnutým do zoznamu zverejneného inštitútom SIPRI) neboli v tomto odhade zohľadnené.

Predmetom analýzy bol aj súlad smernice s rámcom právnych predpisov EÚ platných v oblasti verejného obstarávania. Komisia zistila, že neexistujú žiadne problémy v súvislosti s súdržnosti s ostatnými nástrojmi právnych predpisov EÚ platných v oblasti verejného obstarávania vrátane nových smerníc týkajúcich sa civilného obstarávania. V tomto kontexte si otázka, či by sa mali (niektoré) inovácie zavedené novými smernicami týkajúcimi sa civilného obstarávania zaviesť aj do smernice (týkajúcej sa obstarávania v oblasti obrany), získala mimoriadnu pozornosť členských štátov a zainteresovaných strán, ktorých názory v tejto otázke sa značne líšia. Komisia poznamenala, že inovácie nových civilných smerníc nespôsobujú v súvislosti s existujúcim textom smernice (týkajúcej sa obstarávania v oblasti obrany) problémy súvisiace so súdržnosťou.

Čo sa týka analýzy pomeru vynaložených prostriedkov k celkovému zisku, smernica by pravdepodobne generovala úspory vo výške približne 770 mil. EUR, ak by sa použil konzervatívny predpoklad 2,5 % úspor vyplývajúci z hodnotenia smerníc na základe verejného obstarávania z roku 2011. Preto je pravdepodobné, že úspory vygenerované smernicou prevýšia, a to takmer deväťnásobne, náklady na postupy pre orgány verejnej správy a firmy.

Keďže v ustanoveniach o zadávaní subdodávok sú stanovené len možnosti pre členské štáty a verejných obstarávateľov, skutočnosť, že neboli využívané, nebráni využívaniu smernice ani neoslabuje jej fungovanie. Avšak cieľ poskytnúť prostredníctvom legislatívnych opatrení ďalšie príležitosti subdodávateľom a MSP, a to zavedením súťaže do dodávateľských reťazcov hlavných dodávateľov, sa nedosiahol.

Špecifické ustanovenia smernice týkajúce sa zadávania subdodávok verejnému obstarávateľovi umožňujú, aby od úspešného uchádzača požadoval zadať istú časť zákazky tretím stranám formou súťažného predkladania ponúk, a to podľa pravidiel uvedených v článkoch 50 až 53. Obstarávatelia členských štátov podľa týchto ustanovení očividne nepostupovali: počet zverejnených oznámení o subdodávkach je zanedbateľný. Negatívne posúdenie účinnosti ustanovení smernice v prípade subdodávok potvrdili členské štáty, agentúra EDA aj priemysel. Na základe ich informácií sa zdá, že hlavnými dôvodmi nevyužívania týchto ustanovení sú: i) členské štáty nemajú žiadnu motiváciu tieto ustanovenia využívať, pretože nezaručujú účasť miestnych spoločností; ii) cieľom týchto ustanovení je otvoriť dodávateľské reťazce pre zadanie konkrétnych zákaziek, zatiaľ čo dodávateľské reťazce sú už dávno zavedené, najmä v oblasti obrany; iii) využívanie tejto formy zadávania subdodávok prostredníctvom súťaže by vyvolalo niekoľko právnych a administratívnych problémov.

Na to, aby bolo možné v rámci hodnotenia odhadnúť podiel zákaziek zadaných MSP podľa smernice, sa použila vzorka úspešných firiem, v rámci ktorej sa zisťovala prítomnosť MSP. Táto analýza ukázala, že 27,9 % zákaziek zahrnutých do tejto vzorky bolo zadaných MSP. Z hľadiska podielu na trhu predstavovali tieto zákazky 6,1 % z celkovej hodnoty zákaziek vo vzorke. Preto sa zdá, že MSP sú v získavaní zákaziek podľa smernice menej úspešné než v získavaní zákaziek v rámci všeobecného verejného obstarávania v EÚ, pri ktorom ich podiel predstavuje 56 % z hľadiska počtu zákaziek a 29 % z hľadiska ich hodnoty. Tento rozdiel možno vysvetliť špecifickou povahou trhu obstarávania obranných zariadení.

Komisia zistila, že medzi ustanoveniami tejto smernice a ustanoveniami smernice 2009/43/ES o transferoch výrobkov obranného priemyslu v rámci EÚ nie sú žiadne nekonzistencie. Členské štáty a zainteresované strany zdôraznili, že zavedenie druhej z týchto smerníc je dôležitým faktorom pre úplné využitie smernice.

V posledných rokoch členské štáty, inštitúcie EÚ a zainteresované strany zdôraznili potrebu posilnenia európskej spolupráce v oblasti obrany, a to aj v oblasti obstarávania. V smernici je dôležitosť tohto aspektu zohľadnená, pričom je tu prítomná snaha umožniť členským štátom rozmanitú spoluprácu pri obstarávaní. Na základe diskusií s expertmi z členských štátov, konzultácií so zainteresovanými stranami a špecifického príspevku Európskej obrannej agentúry (EDA) možno dospieť k záveru, že smernica nebráni spolupráci pri obstarávaní. Je však dôležité orgány členských štátov podporiť v tom, aby na spoluprácu pri obstarávaní plne využili dostupnú flexibilitu podľa smernice.

4.5.Pridaná hodnota na úrovni EÚ

Smernica viedla k nárastu hodnoty zákaziek v oblasti obrany zverejnených v rámci EÚ a zadaných prostredníctvom spravodlivých a súťažných postupov verejného obstarávania. Odhady pre analýzu pomeru vynaložených prostriedkov k celkovému zisku tiež ukazujú, že je pravdepodobné, že smernica vygenerovala úspory, ktoré značne prevýšili náklady na realizáciu konaní vynaložené zo strany orgánov verejnej správy a podnikov. Ak by v budúcnosti využitie smernice ďalej narastalo, tieto výsledky by sa pravdepodobne ešte viac zvýraznili.

Tie isté výsledky by nebolo možné dosiahnuť konaním členských štátov, ktoré by nevyhnutne viedlo k rôznym režimom spôsobujúcim zložitejší regulačný rámec a zbytočné prekážky cezhraničným činnostiam. Bez konkrétneho režimu obstarávania v oblasti obrany a citlivej bezpečnosti v rámci EÚ by sa nepokračovalo v rastúcom trende pri využívaní transparentných, spravodlivých a súťažných postupov verejného obstarávania a zodpovedajúcom klesajúcom trende využívania výnimiek, a tento trend by sa mohol aj zvrátiť.

Preto má smernica jasnú pridanú hodnotu na úrovni EÚ a je naďalej v súlade so zásadou subsidiarity.

5.Závery a ďalšie kroky

Na základe hodnotenia a vo všeobecnej zhode s informáciami poskytnutými členskými štátmi a zainteresovanými stranami Komisia sa domnieva, že celkovo text smernice plní svoj účel, že smernica je viac-menej na dobrej ceste k dosiahnutiu svojich cieľov a že úprava smernice nie je nutná. Avšak, ako bolo uvedené vyššie a berúc do úvahy krátke časové obdobie, ktoré uplynulo od reálnej transpozície smernice, je tu silná potreba sústrediť sa na jej účinné vykonávanie, aby sa zvýšila jej účinnosť, a tým aj jej efektívnosť. Na to je, okrem iného, potrebný stabilný právny rámec. Ak by aj legislatívny návrh viedol k niekoľkým marginálnym vylepšeniam textu, v tomto štádiu by to napredovaniu pri dosahovaní cieľov smernice nepomohlo. Preto sa Komisia rozhodla nepredložiť s touto správou legislatívny návrh. Nižšie však uvádza niekoľko návrhov ďalších krokov, vychádzajúcich zo záverov hodnotenia.

Pokiaľ ide o transpozíciu smernice do vnútroštátnej legislatívy, neboli identifikované žiadne zásadné problémy. Existujú však isté problémy, ktoré si vyžadujú bližšie vysvetlenie a ktoré sa týkajú transpozície niekoľkých ustanovení smernice:

Komisia sa skontaktuje s danými členskými štátmi, aby tieto sporné otázky vyriešili a našli všetky potrebné vysvetlenia.

Smernica viedla k počiatočnému nárastu súťaže, transparentnosti a nediskriminácie na európskom trhu v oblasti obstarávania obranných zariadení a k zodpovedajúcemu poklesu využívania výnimiek. Veľmi významný podiel výdavkov na obstarávanie v oblasti obrany sa však stále vynakladá bez využitia smernice. Smernica sa vo veľmi obmedzenom rozsahu využívala na obstarávanie strategických, komplexných obranných systémov vysokej hodnoty. Okrem toho sa smernica naďalej v jednotlivých členských štátoch nevyužíva na rovnakej úrovni, čo vedie k ďalším nákladom v rámci odvetvia. Ďalej sa zdá, že členské štáty naďalej – prinajmenšom v istom rozsahu – aplikujú požiadavky na kompenzácie/priemyselnú návratnosť (pravdepodobne na základe článku 346 ZFEÚ). Zainteresované strany pôsobiace v odvetví vyjadrili svoje obavy týkajúce sa nejasností v súvislosti s využívaním týchto požiadaviek.

V tejto súvislosti podnikne Komisia nasledujúce kroky:

Poskytne usmernenie týkajúce sa interpretácie/aplikácie konkrétnych ustanovení smernice v súvislosti s výnimkami. Prvým krokom týmto smerom je prijatie oznámenia Komisie poskytujúceho usmernenie vo veci zákaziek zadávaných vládou inej vláde. Komisia tiež zváži vypracovanie ďalšieho usmernenia týkajúceho sa uplatňovania požiadaviek na kompenzácie/priemyselnú návratnosť.

Začne dialóg s členskými štátmi a zainteresovanými stranami o aplikovaní smernice. S ohľadom na veľké projekty týkajúce sa obstarávania v oblasti obrany môžu byť obzvlášť užitočné rozšírené konzultácie medzi členskými štátmi a Komisiou.

Zverejní periodické štatistické správy (hodnotiace tabuľky) o využívaní smernice zo strany členských štátov.

Začne konania vo veci porušovania predpisov v prípade zistenia závažného porušenia právnych predpisov EÚ v súvislosti so špecifickými prípadmi obstarávania v oblasti obrany. Pozornosť by sa mala venovať najmä prípadom nevyužívania smernice a súvisiacim narušeniam trhu, ako napríklad požiadavkám na kompenzácie/priemyselnú návratnosť.

Ustanovenia smernice týkajúce sa subdodávok neboli využívané a považujú sa za neúčinné:

Komisia zreviduje usmernenie týkajúce sa ustanovení o subdodávkach, aby zvýšila flexibilitu pre orgány verejného obstarávania členských štátov, čím ich bude motivovať k využívaniu týchto ustanovení a vo všeobecnosti im umožní vniesť do dodávateľských reťazcov súťaž.

Smernica nebráni spolupráci pri obstarávaní. Avšak aby orgány členských štátov podnietila k plnému využívaniu flexibility existujúcej podľa smernice:

Komisia poskytne usmernenie, v ktorom spresní celý rad možností spolupráce pri obstarávaní.