[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 13.2.2006 KOM(2006) 62 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE RADE, EURÓPSKEMU PARLAMENTU, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Spoločná správa o sociálnej ochrane a sociálnom začlenení roku 2006 OBSAH 1. Úvod 3 2. Komplexné otázky politík sociálnej ochrany a sociálneho začlenenia 4 a) Podpora sociálnej súdržnosti a rovnosti príležitostí pre všetkých prostredníctvom primeraných, dostupných, finančne udržateľných, prispôsobivých a účinných systémov sociálnej ochrany a politík sociálneho začlenenia 4 b) Spolupôsobenie s lisabonskými cieľmi a so stratégiou trvalo udržateľného rozvoja EÚ v snahe dosiahnuť vyšší hospodársky rast a väčší počet kvalitnejších pracovných miest 5 c) Posilnenie správy, transparentnosti a účasti zainteresovaných strán v rámci návrhu, implementácie a monitorovania politiky 7 3. Kľúčové úlohy v rôznych oblastiach práce v rámci OMK 7 3.1. Boj proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu: trvalé úsilie, ale nedostatočná implementácia 7 3.2. Primerané a trvalo udržateľné dôchodky: reformné úsilie pokračuje 8 3.3. Zdravotníctvo a dlhodobá starostlivosť: prvé kroky podčiarkujú význam problematiky tejto oblasti 9 OZNÁMENIE KOMISIE RADE, EURÓPSKEMU PARLAMENTU, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Spoločná správa o sociálnej ochrane a sociálnom začlenení roku 2006 1. ÚVOD Politiky Európy vzťahujúce sa na sociálnu ochranu a sociálne začlenenie čelia dôležitým výzvam. Globálna hospodárska súťaž, vplyv nových technológií a starnúce obyvateľstvo formujú dlhodobý kontext politiky; slabý rast, vysoká nezamestnanosť a pretrvávajúca nerovnosť sa musia v krátkom čase riešiť. Vedúci predstavitelia štátov a vlád uvažovali v októbri na zámku Hampton Court o tom, ako sa sociálne systémy Európy môžu udržať so zreteľom na takéto výzvy a ako pri tom môžu prispieť k ich riešeniu. Vo svojom príspevku, ktorý našiel silnú odozvu v záveroch predsedníctva, Komisia žiadala o „posilnenie nástrojov, ako sú integrované usmernenia EÚ pre rast a zamestnanosť, a o posilnenie ich súčinnosti s účinnejšou koordináciou na úrovni EÚ v oblasti sociálnej ochrany“. Preskúmanie Lisabonskej stratégie na jar roku 2005 už predtým znamenalo dvojitú výzvu pre prácu v rámci otvorenej metódy koordinácie (OMK) pre sociálnu ochranu a začlenenie. Zistila sa pri tom medzera medzi spoločnými európskymi cieľmi a politikami stanovenými na ich dosiahnutie – pre OMK to znamená, že proces by sa nemal obmedziť iba na identifikovanie všeobecných princípov a mal by sa zamerať na účinnosť politík. Po druhé, zároveň s potvrdením významu sociálneho rozmeru tejto stratégie, preskúmanie prinieslo požiadavku zamerať úsilie politiky na vytvorenie vyššieho rastu a väčšieho počtu kvalitnejších pracovných miest. V rámci OMK sa teda vyžaduje úzka interakcia medzi sociálnou ochranou a sociálnym začlenením so zameraním na poskytovanie vysokej úrovne sociálnej ochrany a sociálnej súdržnosti, ako aj politík pre zamestnanosť a rast. Súčasne Európska rada vyzvala Úniu a jej členské štáty, aby v rámci stratégie sociálneho začlenenia a ako príspevok k Európskemu paktu mládeže uprednostnili zlepšovanie situácie najzraniteľnejších mladých ľudí a iniciatívy na zabránenie neúspešnému vzdelávaniu. Táto druhá Spoločná správa o sociálnej ochrane a sociálnom začlenení je priamou odpoveďou na výzvu samitu na zámku Hampton Court a v Lisabone a nadväzuje na oznámenie z roku 2003 s názvom Posilňovanie sociálneho rozmeru Lisabonskej stratégie: Modernizácia otvorenej koordinácie v oblasti sociálnej ochrany[1]. Je založená na politických vyhláseniach, ktoré členské štáty vydali počas roku 2005 v rámci troch línií politiky, a to sociálneho začlenenia, dôchodkov, ako aj zdravotnej a dlhodobej starostlivosti. Uplatňuje sa v nej názor na význam OMK, ktorý vyjadrili členské štáty a zainteresované strany. Ráta sa v nej so štruktúrou zmien OMK v rámci budúceho zosúladenia[2]. 2. KOMPLEXNÉ OTÁZKY POLITÍK SOCIÁLNEJ OCHRANY A SOCIÁLNEHO ZAčLENENIA V oznámení Komisie o novom rámci OMK sa definujú tri komplexné otázky pre politiky v oblastiach sociálnej ochrany a sociálneho začlenenia. V tomto oddiele sa používa tento rámec na preskúmanie súčasných politík a stratégií reformy. a) Podpora sociálnej súdržnosti a rovnosti príležitostí pre všetkých prostredníctvom primeraných, dostupných, finančne udržateľných, prispôsobivých a účinných systémov sociálnej ochrany a politík sociálneho začlenenia Členské štáty musia plniť hlavné sociálne ciele účinne a z hľadiska nákladov efektívne, pričom sa musia prispôsobovať novým úlohám a okolnostiam. Na tento účel členské štáty vynaložili v roku 2003 na sociálnu ochranu celkovo približne 28 % HDP, pričom sa toto percento po všeobecnej stabilite počas posledných rokov podstatne zvýšilo. Systémy prevodov hotovosti (inej ako sú dôchodky) predstavujú 5 % HDP. Reformné snahy v tejto oblasti sú zamerané najmä na posilňovanie stimulov na získanie práce. Využitie dávok na podporu príjmov pre tých, ktorí prechádzajú do (zle plateného) zamestnania rastie, aj keď pomaly. Sociálna pomoc ako prostriedok na dosiahnutie synergií a účinnosti sa stále užšie spája so sociálnymi službami a službami v oblasti zamestnanosti poskytovanými na miestnej úrovni. Významnejšie reformné snahy súvisia so systémami pri dlhodobej pracovnej neschopnosti/invalidity, pomocou ktorých mnoho štátov prijíma opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa tieto systémy nestali formou skrytého predčasného odchodu do dôchodku, ale aby podporovali návrat na trh práce. Výdavky na dôchodky, ktoré dosiahli v EÚ priemerne 13 % HDP (v roku 2003), zaistili, že byť starým už neznamená byť chudobným a závislým na svojich deťoch. Dosiahlo sa to najmä prostredníctvom poskytovania štátnych dôchodkov a adekvátny príjem v dôchodku zostane naďalej úlohou štátu. Kľúčovou úlohou v oblasti dôchodkov je teraz, v starnúcej spoločnosti, zvýšenie skutočného veku odchodu do dôchodku. Vo väčšine členských štátov sa uskutočňujú reformy, ktoré majú zvrátiť trend predchádzajúcich desaťročí, počas ktorých sa efektívny vek odchodu do dôchodku znížil, a vyrovnať sa s budúcim zvýšením predpokladanej dĺžky života. V nasledujúcich desaťročiach zostanú pravdepodobne hlavným zdrojom príjmov dôchodcov štátne dôchodkové systémy fungujúce na báze repartície, zatiaľ čo sa očakáva, že v mnohých (hoci nie vo všetkých) členských štátoch vzrastie aj podiel súkromných dôchodkových systémov. Zásada solidarity zostáva pre naše dôchodkové systémy naďalej dôležitá tým, že zabezpečuje prístup všetkých pracujúcich k poskytovaniu dôchodku formou zaručeného minima pre starších ľudí, náhradné príjmy a tiež uznávanie náhradných období za čas strávený mimo trhu práce (najmä starostlivosťou o dieťa alebo starších ľudí a obdobia nezamestnanosti). V oblasti zdravotnej a dlhodobej starostlivosti, kde výdavky v roku 2003 dosiahli priemerne 8 % HDP, je cieľom členských štátov naďalej zabezpečovať prístup všetkých k vysoko kvalitnej starostlivosti pri súčasnom prispôsobovaní svojich systémov stále rastúcim požiadavkám spojeným so starnutím, očakávaním pacientov a rozvojom technológií. Snažia sa o vyššiu účinnosť a výkonnosť prostredníctvom reorganizácie, stanovovania priorít a rozvoja stimulujúcich štruktúr pre užívateľov a poskytovateľov. Očakáva sa, že politiky zdravotnej osvety a prevencie chorôb budú zohrávať čoraz dôležitejšiu úlohu. S cieľom zabezpečiť, aby sa nerovnaká situácia v oblasti zdravia nezhoršovala nedostatkovým prístupom k starostlivosti, sprevádza zavádzanie poplatkov a spolufinancovania široké množstvo zliav z poplatkov zameraných na znevýhodnené skupiny. Tempo reformy v oblasti sociálnej ochrany je teda rýchle. Ako ukazuje toto preskúmanie, reformy nie sú synonymami škrtov a ich vplyv na sociálnu súdržnosť by mal byť pozorne sledovaný. Na základe poznatkov z krajín s najdlhšou skúsenosťou, môžeme konštatovať, že dobrá aktivácia, zahŕňajúca integrované a individuálne opatrenia nie je lacná a nemôže sa vykonať prostredníctvom rýchlej stratégie. Vo zvýšenej miere využívané minimálne dôchodkové zabezpečenie na základe preverovania príjmov by napríklad nemalo oslabovať stimuly dôchodkového sporenia. Minimálna úroveň sociálnej pomoci je už vo väčšine členských štátov pod hranicou rizika chudoby a z hľadiska sociálneho začlenenia sa priestor pre stanovovanie ich podmienok musí pozorne sledovať. Vzrastajúci dôraz na podmienečnosť dávok dodnes nesprevádza systematické sledovanie jeho vplyvu na najviac marginalizované skupiny. Trend smerujúci k zodpovednosti decentralizovanej na regionálnu a/alebo miestnu úroveň má značný potenciál na integrované poskytovanie sociálnej ochrany a sociálnych služieb. Aj tu je však potrebné sledovať vplyv. Hodnotenie takisto musí „prepájať“ rôzne sféry politiky. Už sa zaznamenalo rastúce využívanie spolufinancovania zdravotníctva sprevádzané opatreniami na zmenšenie súvisiacich nákladov pre skupiny s nižšími príjmami; v najnovších správach o začlenení sa vplyv zvyšujúcich sa nákladov na zdravotníctvo a zdravotné poistenie prejavuje ako podstatne sa zvyšujúci tlak na ľudí v skupine s nižším príjmom. b) Spolupôsobenie s lisabonskými cieľmi a so stratégiou trvalo udržateľného rozvoja EÚ v snahe dosiahnuť vyšší hospodársky rast a väčší počet kvalitnejších pracovných miest Spolupôsobenie medzi OMK a aktualizovaným lisabonským procesom by malo byť obojstranné, politiky sociálnej ochrany a začlenenia by mali podporovať ciele rastu a zamestnanosti, a politiky rastu a zamestnanosti by mali podporovať sociálne ciele. Z členských štátov vo svojich národných reformných programoch (NRP) ponúkajú jasné príklady tohto dynamického spolupôsobenia Belgicko, Maďarsko a Fínsko tým, že umiestňujú sociálne ciele do stredu svojho lisabonského plánovania, pričom uvádzajú, že ich strednodobé plánovanie v oblasti hospodárstva a zamestnanosti by malo podporovať budúcu udržateľnosť a rozvoj ich sociálnych politík. Sociálna ochrana a zamestnanosť Po preskúmaní práce všetkých troch línií politiky OMK spolu s národnými reformnými programami sa výrazne vynára úloha, ktorú môže sociálna ochrana zohrávať pri zlepšovaní výkonnosti v oblasti zamestnanosti. Prepojenie medzi OMK a NRP však nie je vždy jasne viditeľné. V boji proti sociálnemu vylúčeniu je „uľahčovanie prístupu k zamestnaniu“ v centre stratégií členských štátov, a to o to viac, že v nedávnych reformách sa stupňujúci dôraz kládol na prechod k práci. Vo väčšine členských štátov sa uplatňuje alebo plánuje aktívna politika trhu práce a preskúmanie daňového a dávkového systému. Tam, kde je výkonnosť v oblasti hospodárstva a zamestnanosti dobrá a platy a dávky sú relatívne nízke, ako v pobaltských štátoch, sa politiky zamestnanosti a začlenenia integrovali formou prepojenia rastu úrovne dávok s rastom minimálnych miezd ako prostriedkov na šírenie výhod nedávneho rastu, ako aj na podnecovanie stimulov práce. Mnoho členských štátov vo svojich NRP naznačuje významnú úlohu, ktorú predpokladá, že v budúcnosti zohrá imigrácia pri trvalom udržiavaní ich trhu práce. Pochopenie úlohy integrácie imigrantov, čo je významnou časťou súčasných NAP na začlenenie, nie je v NRP zjavné. Dôchodkové reformy ovplyvňujú zamestnanosť priamo posilňovaním stimulov na predĺženie produktívneho veku a obmedzovaním predčasného odchodu z trhu práce. Posilnením spojenia medzi príspevkami a dávkami takisto podporujú aktivitu a legálnu prácu v priebehu celého cyklu pracovného života. Úspech tohto prístupu však nezávisí výhradne od stimulačných štruktúr dôchodkových systémov. Kľúčovou záležitosťou pre reformu trhu práce a pre budúce NRP je otvorenie trhu práce pre starších pracovníkov a pomoc pri ich udržaní sa v práci dlhšie aj prostredníctvom efektívneho využívania informačných a komunikačných technológií (IKT). Dobrá zdravotná starostlivosť zlepšuje kvantitu a kvalitu pracovných síl, a najmä zamestnateľnosť starších ľudí. Okrem toho odvetvia zdravotnej a dlhodobej starostlivosti sú veľkými zamestnávateľmi a v budúcnosti sa stanú ešte väčšími. Členské štáty kládli vo svojich predbežných vyhláseniach o politikách hlavný dôraz na výzvu zabezpečiť zodpovedajúce ľudské zdroje na splnenie budúcich požiadaviek na tieto odvetvia. Spôsob, akým systémy v budúcnosti zvládnu poskytovanie starostlivosti vrátane efektívneho využívania nových technológií, bude mať významný vplyv na zamestnanosť. Rovnováha medzi neformálnou starostlivosťou (v rámci rodiny, mimo trhu práce) a formálnou starostlivosťou (prostredníctvom sociálnych služieb alebo trhových mechanizmov) bude mať veľký vplyv na zabezpečovanie pracovnej sily, najmä pokiaľ ide o ženy. Niektoré členské štáty, najmä Maďarsko, uvádzajú otázky zdravia vo všeobecnosti ako niečo, čo hrá úlohu v budúcich stratégiách. Sociálna ochrana a rast V oblasti dôchodkov sa môže jasne vyvodiť spojitosť medzi sociálnou ochranou a otázkami rastu. Finančne spoľahlivé štátne dôchodky a udržateľné verejné financie sa vzájomne posilňujú, čo zas podporuje dlhodobé vysoké hospodárske výsledky. Význam zdravého obyvateľstva – obyvateľstva ako celku, a najmä staršej vekovej skupiny – pre hospodársky rast je všeobecne uznávaným faktom. Pokiaľ ide o politiku začlenenia, predstavuje vylúčenie určitých osôb a skupín, ako sú prisťahovalci a etnické menšiny, z účasti na práci a živote spoločnosti plytvanie zdrojmi, ktorým sa je potrebné zaoberať nie len z ekonomických dôvodov, ale aj z dôvodov sociálnej spravodlivosti. Udržateľnosť programu sociálnej ochrany zároveň závisí od výhľadov rastu, a preto od úspechu národných reformných stratégií pri podpore konkurencieschopnosti a produktivity. V stratégii trvalo udržateľného rozvoja EÚ[3] je načrtnuté dlhodobé očakávanie európskej spoločnosti, ale aj hrozby a výzvy, ktorými sa potrebujeme zaoberať, ak chceme tieto očakávania naplniť. Záujmy sociálnej politiky tvoria súčasť očakávaní (napr. súdržnej spoločnosti), ako aj úloh (napr. rozdiely medzi bohatými a chudobnými, starnúca spoločnosť). Perspektíva udržateľnosti umiestňuje dlhodobé dimenzie politík sociálnej ochrany a sociálneho začlenenia pevne do rámca politiky a je dodatočným impulzom na sústredenie sa na detskú chudobu, ktorej prostredníctvom sa chudoba a vylúčenie odovzdávajú z generácie na generáciu a budúce ľudské zdroje Európy sa tým zmenšujú. Všeobecnejšie vyjadrené, táto stratégia rozpoznáva potrebu rozvinúť naše zameranie sa na udržateľnosť v OMK. c) Posilnenie správy, transparentnosti a účasti zainteresovaných strán v rámci návrhu, implementácie a monitorovania politiky Jedným z kľúčových posolstiev politiky vychádzajúcich z práce v rámci OMK je to, že tvorba a plnenie politiky prináša plody, iba ak všetci účastníci, odvetvia a rôzne úrovne štátnej správy, spolupracujú. OMK má určitý vplyv na posilnenie tohto posolstva, najmä v oblasti sociálneho začlenenia. Všetky členské štáty EÚ-10 vytvorili nové štruktúry na zapojenie občianskej spoločnosti do plánovania svojej sociálnej politiky. Vykonávanie NAP v štátoch EÚ-15 odhaľuje rozšírenie opatrení na zlepšenie spolupráce medzi ústrednými, regionálnymi a miestnymi orgánmi. Existuje jasný dôkaz toho, že sa členské štáty od seba vzájomne poučili. Dobrá správa verejných záležitostí takisto zahŕňa aj cieľ zefektívňovať záujmy sociálneho začlenenia pri tvorbe štátnej politiky (vrátane vypracovania rozpočtu) a prísnejšie hodnotenie a monitorovanie. V obidvoch týchto oblastiach došlo k pokroku, hoci obmedzenému. Pokiaľ ide o dôchodky, je nevyhnutné, aby sa reformy, vzhľadom na ich dlhodobý vplyv, stavali na konsenze. Transparentnosť pri rozhodovaní je potrebná preto, aby občania mali istotu a pochopenie, pokiaľ ide o často zložitú úlohu plánovania dôchodku. Podpora mechanizmov automatického alebo pravidelného prehodnocovania pomáha občanom plánovať. Väčšia decentralizácia finančných prostriedkov a ich zvýšený výber, pokiaľ ide o investičné nástroje alebo vek odchodu do dôchodku, zvyšujú zložitosť a potrebujú, aby ich sprevádzali prostriedky na poskytovanie informácií a rád občanom. Na úrovni systémov vykazuje sektor zdravotníctva nesmiernu zložitosť úloh poisťovateľov a poskytovateľov, ako aj ústredných a regionálnych/miestnych orgánov. Styčná plocha medzi poskytovateľmi zdravotnej starostlivosti a poskytovateľmi starostlivosti bude pre účinnú koordináciu stále rozhodujúcejšia. Jasne určené úlohy jednotlivých inštitúcií a dobrá koordinácia medzi nimi sú životne dôležité. Vzťahy medzi tvorcami politiky a občanmi sú obdobne dôležité vzhľadom na veľké očakávania občanov od systémov zdravotníctva a od dôrazu, ktorý všetky členské štáty kladú na podporu prevencie, zdravého životného štýlu a zdravého starnutia. 3. KľÚčOVÉ ÚLOHY V RÔZNYCH OBLASTIACH PRÁCE V RÁMCI OMK 3.1. Boj proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu: trvalé úsilie, ale nedostatočná implementácia Národné akčné plány (NAP) implementácie predložené štátmi EÚ-15 a aktualizované NAP (predložené štyrmi štátmi EÚ-10) ukazujú pokrok v niekoľkých oblastiach, ale na pozadí hospodárskych výsledkov, ktoré sú prinajlepšom zmiešané, nie je vidieť žiadne výrazné zlepšenie. Obsahujú jasné dôkazy zistení aktualizovanej Lisabonskej stratégie, o nedostatočnej implementácii medzi tým, k čomu sa členské štáty zaväzujú v spoločných cieľoch, a snahou politiky tieto záväzky vykonávať. Analýza správ roku 2005 potvrdzuje sedem kľúčových priorít politiky identifikovaných v minuloročnej spoločnej správe. Sú to: zvýšiť účasť na trhu práce, modernizovať systémy sociálnej ochrany, vysporiadať sa so znevýhodnením v oblasti vzdelávania a odbornej prípravy, odstrániť chudobu detí a posilniť pomoc rodinám, zabezpečiť slušné bývanie, zlepšiť prístup ku kvalitným službám, ako aj prekonať diskrimináciu a zvýšiť integráciu osôb so zdravotným postihnutím, etnických menšín a prisťahovalcov. Správy takisto zdôrazňujú koncentráciu viacnásobných znevýhodnení v niektorých mestských a vidieckych spoločenstvách a v niektorých skupinách. Členské štáty musia vyvinúť integrované a koordinované reakcie na znásobené znevýhodnenia a na potreby najmä rizikových skupín, ako sú osoby so zdravotným postihnutím, migrujúci ľudia, etnické menšiny (vrátane Rómov), bezdomovci, bývalí väzni, závislí ľudia a osamelí starší ľudia. Je preto potrebné zlepšiť ich prístup ku všeobecnej starostlivosti, a ak je to nevyhnutné, sú potrebné cielené opatrenia. Vývoj sa prejavuje výraznejšie v troch oblastiach. Sú to: úlohy spojené s intenzívnejším prisťahovalectvom, zvyšujúce sa zdravotné a poisťovacie náklady a potreba poskytovania dostupnej starostlivosti deťom, osobám so zdravotným postihnutím a starším ľuďom s potrebou pomoci vo svetle demografických zmien a zvyšujúcej sa účasti žien na pracovnom trhu. Úlohy budúcnosti zahŕňajú potrebu zefektívňovania – t. j. zlepšenia integrovanosti NAP pri tvorbe národných politík, vrátane rozpočtových procesov a aktualizovaného lisabonského procesu, lepšej správy verejných záležitostí – t. j. lepšej mobilizácie zúčastnených strán a spojenia medzi rôznymi úrovňami (národnej, regionálnej a miestnej) správy a jasnejšej zodpovednosti za jej implementáciu, monitorovanie a hodnotenie, ako aj užšieho spojenia medzi jednotlivými NAP týkajúcimi sa začlenenia a štrukturálnymi fondmi, najmä Európskym sociálnym fondom a Európskym fondom pre regionálny rozvoj. 3.2. Primerané a trvalo udržateľné dôchodky: reformné úsilie pokračuje Druhé kolo národných strategických správ o dôchodkoch predložených v júli 2005 ukazuje podstatný pokrok v reformách [4] dosiahnutý od spoločnej správy z roku 2003. Tieto správy zdôrazňujú vzájomné prepojenie medzi tromi všeobecnými cieľmi, a to adekvátnosť, udržateľnosť a modernizácia. Aby boli reformné stratégie úspešné, musia obsahovať všetky tri prvky a musia sa brať do úvahy spoločne. Na zabezpečenie zodpovedajúcich a trvalo udržateľných dôchodkových systémov vykonávajú členské štáty trojramennú stratégiu zameranú na znižovanie štátneho dlhu, reformovanie dôchodkov a zvyšovanie zamestnanosti. Zatiaľ čo niektoré členské štáty majú za cieľ znížiť štátny dlh, aby vytvorili priestor na vyrovnávanie sa s udržateľnosťou dôchodkových systémov, len niekoľko krajín v tom v posledných rokoch uspelo. Členské štáty sa takisto snažia o zvýšenie zamestnanosti a mnohé podstúpili reformy, ktoré sa už začali prejavovať zvýšenou mierou zamestnanosti starších ľudí: prekážky brániace pracovať dlhšie sa zmenšili a stimuly k dlhšej aktivite sa posilnili, spojenie medzi príspevkami a dávkami sa upevnilo a v dôchodkových systémoch sa ešte viac zohľadnila predpokladaná dĺžka života. Nedávne reformy majú tendenciu prejavovať sa poklesom miery náhrad v určitom veku, čo sa však môže kompenzovať predĺženým pracovným životom a vyššími úsporami, čím sa napĺňa cieľ adekvátneho príjmu v dôchodku, zabránenia chudoby dôchodcov a zachovávania prijateľnej úrovne príjmov počas dôchodku. Niektoré členské štáty zvyšujú úroveň garantovaného minimálneho dôchodku, mnohé uznávajú obdobia starostlivosti pri výpočte nároku na dôchodok. Rozvinulo sa poskytovanie doplnkového dôchodku, o ktorom sa v niektorých členských štátoch predpokladá, že v dôchodku hlavným dielom prispeje k zachovaniu životnej úrovne, a posilnil sa aj príslušný právny rámec. Zatiaľ čo sa plánuje, že príspevok súkromne spravovaných dôchodkov sa v nasledujúcich desaťročiach zvýši, vo všetkých členských štátoch s výnimkou niekoľkých, štátne (priebežne financované) dôchodkové systémy fungujúce na báze repartície zostanú hlavným zdrojom dôchodkov. Zvýšili sa obavy z diskriminačného prístupu k súkromným dôchodkom a niektoré členské štáty prehodnocujú reakcie politiky vrátane významných daňových stimulov pre pracujúcich s nízkym príjmom. V spojitosti s väčším využívaním súkromne spravovaných dôchodkov budú členské štáty regulovať a monitorovať systémy, aby podporili dostupnosť a predvídateľnosť návratnosti. Novou črtou nedávnych reforiem je zavedenie automatických alebo poloautomatických kontrolných mechanizmov, ktoré zabezpečujú pravidelné monitorovanie zdrojov tlaku na dôchodkový systém, najmä demografických trendov, a vynucujú si diskusiu o možných reakciách politiky. Tieto mechanizmy podporujú transparentnosť dôchodkových systémov a spoločne s informáciami pre občanov o ich právach v oblasti dôchodku budujú dôveru verejnosti. 3.3. Zdravotníctvo a dlhodobá starostlivosť: prvé kroky podčiarkujú význam problematiky tejto oblasti Po rozhodnutí Rady z roku 2004 o rozšírení OMK do oblastí zdravotníctva a dlhodobej starostlivosti predložili členské štáty na jar roku 2005 predbežné národné vyhlásenia o politikách. Tieto správy určili problémy, na ktorých treba ďalej pracovať, a prispeli k návrhu Komisie o spoločných cieľoch[5]. Cieľ zabezpečiť prístup k zdravotníctvu a dlhodobej starostlivosti zostáva základnou výzvou. Závažné rozdiely súvisiace s ťažkosťami pri ich poskytovaní, s prekážkami v oblasti geografie a rodov pretrvávajú, ako aj rozdiely týkajúce sa spôsobu, akým rôzne spoločenské a ekonomické skupiny využívajú systémy zdravotníctva, a úrovňou zdravotnej starostlivosti, s ktorou sa stretávajú. Pokiaľ ide o dlhodobú starostlivosť, jej momentálne poskytovanie sa už javí ako nedostatočné a bude sa v súčasnom demografickom vývoji zhoršovať. Len niektoré členské štáty však zahrnuli úlohy budúcej starostlivosti do svojich systémov sociálnej ochrany, alebo rozšírili sociálne služby tak, aby tieto úlohy riešili. Úloha rozvoja ľudských zdrojov s cieľom trvalo udržať služby zdravotnej a dlhodobej starostlivosti so zreteľom na zvyšujúci sa dopyt, ako aj nedostatočné zdroje pracovných síl, si tiež vyžaduje všeobecnú pozornosť. Spoločnou reakciou je dôraz kladený na podporu prevencie, zdravého životného štýlu a zdravého starnutia. Vo vzťahu ku kvalite poskytovania starostlivosti podporujú reformy vývoj ukazovateľov a stanovenie noriem kvality, usmernenia pre prax a akreditačné systémy. Tento prístup takisto podporí úspory nákladov. Zapojenie pacientov a podpora výberu sa javí ako spôsob zvyšovania kvality. Technika má jednoznačnú schopnosť zlepšovať kvalitu, ale jej vplyv, pokiaľ ide o náklady si vyžaduje monitorovanie. Snaha členských štátov o zabezpečenie finančnej udržateľnosti sa intenzívne zameriava na zvyšovanie účinnosti a výkonnosti. Reformami sa zdôrazňuje potreba súdržnosti a lepšej koordinácie medzi jednotlivými druhmi starostlivosti, ktoré by predchádzali zbytočným opatreniam. Rodinní lekári plnením svojej liečebnej, usmerňovacej a regulačnej funkcie majú podstatnú úlohu. Očakáva sa, že opatrenia v tejto oblasti budú pozitívne vplývať aj na prístupnosť a kvalitu. Cieľom politík udržateľnosti je aj oživenie stimulov pre poskytovateľov a užívateľov, aby zdroje využívali racionálnym spôsobom, a to prostredníctvom podpory uvedomovania si nákladov (rozdelenie nákladov) a využívania primárnej starostlivosti. Očakáva sa, že väčšie využitie regulovanej hospodárskej súťaže bude prínosné v oblasti nákladov a kvality. Rozvoj OMK v jednotnejšom kontexte: kľúčové opatrenia Z uvedenej analýzy vyplývajú tieto kľúčové opatrenia: - K formulácii NAP pre začlenenie je potrebné pristupovať s premyslenejšou stratégiou, aby sa dosiahli presnejšie, systematickejšie a transparentnejšie politiky. OMK sa musí intenzívne zamerať na chudobu detí a ich rodín. Viacnásobné vylúčenie, ktorému čelia mladí ľudia z etnických menšín v chudobných štvrtiach, si takisto vyžaduje zvýšenú pozornosť. Aby sa prerušil medzigeneračný prenos chudoby, mala by sa zdôrazniť aj základná úloha vzdelávania a odbornej prípravy. - Národné strategické správy (NSS) o dôchodkoch zdôrazňujú vzájomné prepojenie medzi tromi všeobecnými cieľmi, adekvátnosti, udržateľnosti a modernizácie, ako aj synergie a vyváženosť medzi nimi. Aby boli reformné stratégie úspešné, najmä pokiaľ ide o vysporadúvanie sa s predĺženou predpokladanou dĺžkou života, musia obsahovať všetky tri prvky a musia sa brať do úvahy spoločne. Reformy by mali pokračovať v odstraňovaní prekážok a posilňovaní stimulov na predĺženie pracovného života a musia sa zladiť s pokrokom v tom, ako zamestnávatelia a trhy práce zaobchádzajú so staršími pracovníkmi. To bude významným prínosom k udržiavaniu adekvátnosti a životnej úrovne a k boju s chudobou dôchodcov. Trend smerujúci k zníženiu miery náhrad poskytovaných dôchodkami by sa mal starostlivo monitorovať, ako aj návrh stimulov na dlhší pracovný život vrátane možných príjemcov minimálnych dávok pre dôchodcov. - Modernizácia poskytovania dôchodkov musí vziať viac do úvahy nové formy práce a prerušenia kariéry, najmä kvôli starostlivosti, a zabezpečiť, aby si ženy mohli vybudovať svoje vlastné práva na dôchodok. Rozvoj poskytovania súkromných dôchodkov môže dopĺňať štátne systémy, ale musí sa zabezpečiť dostupnosť a istota. Pravidelné hodnotenie umožňuje, aby sa systémy prispôsobovali, a informácie o nároku na dôchodok pomáhajú budovať dôveru medzi ľuďmi. - Na základe správnych prvých krokov by sa budúce debaty v oblasti zdravotnej a dlhodobej starostlivosti mali sústrediť na to, akým spôsobom zabezpečiť prístup a znížiť rozdiely; ako sa prispôsobiť vyvíjajúcim sa potrebám, aby pacienti mali čoraz väčšiu možnosť výberu a spoluúčasti; ako podporiť kvalitu; ako zabezpečiť riadne financovanie účinných systémov; ako posilniť stimuly pre užívateľov a poskytovateľov, aby zdroje využívali racionálne; ako podporiť prevenciu, aktívny životný štýl a zdravé starnutie a ako rozvíjať stratégie ľudských zdrojov tak, aby sa vyrovnali s budúcim nedostatkom pracovných síl. V súvislosti s dlhodobou starostlivosťou existujú významné úlohy: odhadnúť budúce potreby a vyvinúť nevyhnutné mechanizmy poskytovania a financovania. - Rozhodujúcou úlohou je zabezpečiť, aby bolo vzájomné pôsobenie OMK a aktualizovaného lisabonského procesu efektívne. Komisia a členské štáty by mali vytvoriť vhodný rámec, aby zabezpečili čo najlepšie spolupôsobenie, vrátane ukazovateľov na ich meranie. To bude zahŕňať napr. hodnotenie toho, do akej miery sú pracovné príležitosti dostupné skupinám najviac ohrozeným chudobou (t. j. domácnosti nezamestnaných, dlhodobo nezamestnaní, samoživitelia, veľké rodiny, rizikoví mladí ľudia, etnické menšiny, osoby so zdravotným postihnutím) a aký vplyv na nich majú reformy na podporu zamestnanosti. - Pokiaľ sledujeme systémy sociálnej ochrany ako celok, zistíme potrebu dlhodobého a holistického prístupu, ktorý sa zameriava na udržateľnosť ako úlohu týkajúcu sa nielen dôchodkov a zdravia; na ukazovatele monitorujúce účinnosť a výkonnosť systémov, politík a mechanizmov financovania a na rozdelenie výdavkov do rôznych odvetví a na rovnováhu, ktorá sa má dosiahnuť medzi tým, čo poskytuje štát a sebestačnosťou. [1] KOM(2003) 261. [2] Pozri KOM(2005) 706. [3] KOM(2001) 264 a KOM(2005) 37. [4] Rozsiahlejšiu diskusiu o národných strategických správach z roku 2005 pozri Pracovný dokument útvarov Komisie o primeraných a trvalo udržateľných dôchodkoch (SEK(2006) XXXX). [5] Pozri memorandum Výboru pre sociálnu ochranu, revidované predbežné národné vyhlásenia o politikách týkajúce sa zdravotnej a dlhodobej starostlivosti, 2005.