Existujúce smernice EÚ o rovnosti nezahŕňajú ustanovenia o skutočnej štruktúre a fungovaní subjektov pre rovnaké zaobchádzanie, ale vyžaduje sa v nich len to, aby mali určité minimálne právomoci a aby pri výkone svojej právomoci konali nezávisle. Z dôvodu širokého priestoru na voľné uváženie, ktorý sa členským štátom ponecháva pri vykonávaní týchto ustanovení, existujú významné rozdiely medzi subjektmi pre rovnaké zaobchádzanie v jednotlivých členských štátoch, a to najmä pokiaľ ide o ich mandát, právomoci, vedenie, nezávislosť, zdroje, prístupnosť a účinnosť. Má to vplyv na plnenie ich cieľov podľa práva EÚ. Zatiaľ čo rozdiely medzi nimi sú sčasti spôsobené rôznorodosťou právnych tradícií a právnych systémov v členských štátoch, táto situácia odzrkadľuje aj rôznu úroveň ambícií a úspechu členských štátoch pri dosahovaní cieľov smerníc.

Komisia prijala samostatný návrh, ktorým sa stanovujú záväzné normy pre subjekty pre rovnaké zaobchádzanie v oblasti rovnakého zaobchádzania so ženami a s mužmi a rovnosti príležitostí pre ženy a mužov v otázkach zamestnania a povolania vrátane samostatnej zárobkovej činnosti (ďalej len „súbežný návrh“). Cieľom tohto návrhu spolu so súbežným návrhom je vytvoriť posilnený rámec pre subjekty pre rovnaké zaobchádzanie v Európskej únii na podporu rovnakého zaobchádzania a rovnosti príležitosti a boj proti všetkým druhom diskriminácie a v oblastiach stanovených v smerniciach o rovnosti uvedených ďalej.

c) rovnakého zaobchádzania so ženami a s mužmi v otázkach sociálneho zabezpečenia, ako aj pri prístupe k tovaru a službám a pri dodávaní tovaru a poskytovaní služieb.

V nariadení o spoločných ustanoveniach pre fondy zdieľaného riadenia sa členským štátom ukladá povinnosť zapájať subjekty pre rovnaké zaobchádzanie do celého procesu prípravy, vykonávania a hodnotenia takýchto programov, a to aj prostredníctvom účasti na monitorovacích výboroch.

EÚ a všetky členské štáty sú zmluvnými stranami Dohovoru o právach osôb so zdravotným postihnutím, ktorý zahŕňa povinnosť zakázať diskrimináciu na základe zdravotného postihnutia a zaručiť osobám so zdravotným postihnutím rovnakú a účinnú právnu ochranu pred diskrimináciou z akýchkoľvek dôvodov.

Pridaná hodnota EÚ sa vyhodnotila ako pozitívna. Z analýzy vyplynulo, že v čase prijatia smernice 2000/43 len približne polovica vtedajších členských štátov EÚ15 mala zriadený subjekt pre rovnaké zaobchádzanie s obmedzeným mandátom a len jeden členských štát zo zvyšných členských štátov EÚ12 mal zriadený subjekt pre rovnaké zaobchádzanie pred procesom pristúpenia. Zainteresované strany, s ktorými sa konzultovalo v čase vypracúvania štúdie, potvrdili, že subjekty pre rovnaké zaobchádzanie by sa nezriadili vo všetkých členských štátoch, ak by EÚ nekonala. Skutočnosť, že úroveň diskriminácie je naďalej vysoká vo všetkých členských štátoch, ukazuje, že opatrenie na úrovni EÚ je stále potrebné. Muselo by však byť podrobnejšie a konkrétnejšie než súčasný právny rámec, aby sa poskytla väčšia právna istota v súvislosti s opatreniami, ktoré majú členské štáty vykonávať.

V štúdii sa dospelo k záveru, že nové smernice, ktorými sa rešpektujú zásady subsidiarity a proporcionality, by boli primeranou reakciou. Ponechalo sa 44 identifikovaných opatrení s cieľom zahrnúť ich do návrhov.

Na účely ďalšej analýzy bolo vybraných 48 opatrení patriacich do 11 tematických blokov, ktoré by sa mohli zahrnúť do právnych predpisov, aby sa dosiahli uvedené ciele.

Komisárka Dalliová zorganizovala 24. mája 2022 s mladými aktivistami v oblasti rovnosti politický dialóg s mládežou s názvom Subjekty pre rovnaké zaobchádzanie, ktoré pracujú pre nás všetkých. Bol súčasťou Európskeho roku mládeže 2022 a jeho cieľom bolo ďalšie rozšírenie konzultačných činností pred predložením návrhu. Účastníci potvrdili, že len málo mladých ľudí by sa obrátilo na subjekt pre rovnaké zaobchádzanie v prípade porušenia ich práv. Trvali na potrebe posilnenej spolupráce medzi subjektmi pre rovnaké zaobchádzanie a mládežníckymi organizáciami, a to aj na miestnej úrovni.

Tieto činnosti boli zacielené na veľmi široký súbor zainteresovaných strán, aby sa oslovili všetky zainteresované strany a zhromaždili ich vstupy a stanoviská. Okrem iných sa konzultovalo s týmito zainteresovanými stranami: so všetkými subjektmi pre rovnaké zaobchádzanie, sieťou Equinet, s agentúrou FRA a inštitútom EIGE, so zástupcami všetkých členských štátov na úrovni ministerstiev, s kľúčovými akademickými pracovníkmi a expertmi v oblasti nediskriminácie, organizáciami občianskej spoločnosti, so sociálnymi partnermi vrátane zástupcov zamestnávateľov na úrovni EÚ, ako aj s rezidentmi v EÚ (s občanmi a so štátnymi príslušníkmi tretích krajín).

Štúdiou sa potvrdilo, že subjekty pre rovnaké zaobchádzanie sa považujú za (veľmi) dôležitý mechanizmus ochrany v boji proti diskriminácii. Respondenti v rámci cieleného prieskumu vykonaného ako súčasť štúdie potvrdili toto zistenie. Vyplynulo z nej, že subjekty pre rovnaké zaobchádzanie – vzhľadom na ich právomoci, najmä ak sa posilnia – by mohli zvýšiť účinnosť ďalších mechanizmov ochrany. Okrem úlohy subjektov pre rovnaké zaobchádzanie mechanizmy ochrany, ktoré môžu prispieť k predchádzaniu diskriminácii a ochrane pred ňou, zahŕňajú ustanovenia o ochrane práv a viktimizácii, sankciách, pozitívnom konaní a dialógu. V štúdii sa identifikovali určité potenciálne medzery vo vzťahu k týmto existujúcim mechanizmom (napr. sankcie, právo na obhajobu) a mechanizmy/opatrenia, ktoré by umožnili využívať proaktívnejšie/preventívnejšie prístupy a zároveň riešiť diskrimináciu (napr. národné akčné plány, povinnosti v oblasti rovnosti, zber údajov o rovnosti). Odporučila sa v nej väčšia úloha subjektov pre rovnaké zaobchádzanie, pokiaľ ide o:

·Členské štáty by mali zabezpečiť, aby subjekty pre rovnaké zaobchádzanie mali primeraný mandát, podmienky a nástroje na plnenie svojich úloh bez toho, aby im stanovili spôsob, akým by ich mali plniť v každom danom prípade (napr. by mali právomoc konať na súde, ale nie povinnosť tak urobiť).

·V tejto fáze by sa nemal zaviesť centralizovaný akreditačný systém partnerského preskúmania subjektov pre rovnaké zaobchádzanie; namiesto toho by sa pravidelným monitorovaním Komisiou podľa zoznamu ukazovateľov malo umožniť posúdiť mieru, v akej členské štáty dosiahli ciele iniciatívy a splnili jej požiadavky.

·Záväzné rozhodovacie právomoci (kvázi-súdna funkcia) by sa nemali priznať všetkých subjektom pre rovnaké zaobchádzanie; namiesto toho by sa členským štátom malo umožniť rozhodnúť, či zveria subjektom pre rovnaké zaobchádzanie záväzné rozhodovacie právomoci a aký je najlepší spôsob na zabezpečenie ich účinnosti.

Zároveň zdôraznili, že pri prijatí posilnených záväzných minimálnych noriem pre subjekty pre rovnaké zaobchádzanie by sa mala vziať do úvahy rôznorodosť právnych tradícií v členských štátoch a rešpektovať ich inštitucionálna autonómia. V tejto súvislosti sa ako dôležité zdôraznili tieto prvky:

·koordinácie a spolupráce s verejnými orgánmi, so zainteresovanými stranami (napr. s organizáciami občianskej spoločnosti a so sociálnymi partnermi) a s medzinárodnými subjektmi/subjektmi EÚ.

V prípade diskriminácie predstavuje vydávanie stanovísk a rozhodnutí prostriedok na ukončenie prípadu diskriminácie, ale aj príležitosť predchádzať ďalším podobným situáciám. Vždy, keď je to vhodné, sa od subjektov pre rovnaké zaobchádzanie vyžaduje, aby do svojich stanovísk a rozhodnutí zahrnuli okrem osobitných opatrení na nápravu situácie preventívne opatrenia.

Cieľom tohto ustanovenia je zabezpečiť, aby vláda a iné verejné orgány pravidelne konzultovali so subjektmi pre rovnaké zaobchádzanie o verejných politikách zahŕňajúcich otázky rovnosti a nediskriminácie, a to vďaka prijímaniu včasných a transparentných postupov. Takisto sa v ňom subjektom v oblasti rovnosti poskytuje možnosť vydávať odporúčania o takýchto verejných politikách, čo je právomoc, ktorou subjekty v oblasti rovnosti disponujú od svojho zriadenia podľa práva EÚ. Toto ustanovenie teda prispieva k posilneniu ich úlohy ako verejných expertov v záležitostiach rovnakého zaobchádzania.

Aby bolo možné poskytnúť pomoc všetkým obetiam diskriminácie, je nevyhnutné, aby boli subjekty pre rovnaké zaobchádzanie prístupné pre všetkých ľudí bez prekážok a aby poskytovali sťažovateľom bezplatné služby na celom území členských štátov, a to aj vo vidieckych a vzdialených oblastiach. V tomto ustanovení sa okrem toho vyžaduje, aby boli všetky služby prístupné a takisto aby sa poskytovali primerané úpravy pre osoby so zdravotným postihnutím.

Na základe právomoci podávať žaloby môžu subjekty pre rovnaké zaobchádzanie konkrétne podporovať obete pri získavaní prístupu k spravodlivosti, ale aj získať právny výklad pravidiel a dosiahnuť sociálnu zmenu prostredníctvom strategického súdneho sporu. V tomto ohľade je schopnosť konať vo vlastnom mene, vo verejnom záujme, pri neexistencii identifikovanej obete a na podporu alebo v mene viacerých obetí obzvlášť dôležitá. A napokon možnosť subjektov pre rovnaké zaobchádzanie predkladať súdom ústne alebo písomné výpovede (napr. amicus curiae) užitočne dopĺňa túto právomoc podávať žaloby, keďže je to pre subjekty pre rovnaké zaobchádzanie menej náročné na zdroje, ale stále im to umožňuje predkladať súdom odborné stanoviská.

Všetky osobné údaje, ktoré subjekty pre rovnaké zaobchádzanie zozbierajú, aby mohli plniť svoje úlohy, napríklad pri riešení sťažnosti, by sa mali spracúvať v súlade so všeobecným nariadením o ochrane údajov. V tomto článku sa stanovuje, že subjekty pre rovnaké zaobchádzanie môžu zbierať osobné údaje, len ak je to potrebné na plnenie úlohy podľa tejto smernice. Vždy, keď subjekty pre rovnaké zaobchádzanie musia pri vykonávaní nejakej zo svojich úloh spracúvať citlivé osobné informácie, mali by sa prijať dodatočné záruky.

(13)S cieľom zabezpečiť, aby subjekty pre rovnaké zaobchádzanie mohli účinne prispievať k presadzovaniu smerníc 79/7/EHS, 2000/43/ES, 2000/78/ES a 2004/113/ES podporou rovnakého zaobchádzania, predchádzaním diskriminácii a poskytovaním pomoci všetkým jednotlivcom a skupinám, ktoré sú diskriminované, pri získavaní prístupu k spravodlivosti v celej Únii, je potrebné prijať záväzné minimálne normy pre fungovanie týchto subjektov a rozšíriť ich mandát na záležitosti, na ktoré sa vzťahujú smernice 79/7/EHS a 2000/78/ES. Tieto nové normy by mali vychádzať z poznatkov získaných pri uplatňovaní odporúčania Komisie 2018/951, pričom nadviažu na niektoré z jeho ustanovení a v prípade potreby sa v nich stanovia nové pravidlá. Mali by vychádzať aj z ďalších relevantných nástrojov, ako je všeobecné politické odporúčanie č. 2 o subjektoch pre rovnaké zaobchádzanie, ktoré prijala Európska komisia proti rasizmu a intolerancii (ECRI), a z parížskych zásad, ktoré prijala Organizácia Spojených národov a ktoré sú uplatniteľné na národné inštitúcie pre ľudské práva.

(12)Hoci sa v smerniciach 79/7/EHS a 2000/78/ES nevyžaduje, aby členské štáty určili subjekty pre rovnaké zaobchádzanie na riešenie záležitostí, na ktoré sa uvedené smernice vzťahujú, takéto subjekty majú v týchto záležitostiach právomoc vo väčšine členských štátov, ak sa to vyžaduje podľa vnútroštátneho práva. Neplatí to však pre všetky členské štáty, čo vedie k rozdielnym úrovniam ochrany pred diskrimináciou v celej Únii, pokiaľ ide o záležitosti, na ktoré sa vzťahujú uvedené smernice.

(15)Táto smernica by sa mala uplatňovať na činnosti subjektov pre rovnaké zaobchádzanie, pokiaľ ide o záležitosti, na ktoré sa vzťahujú smernice 79/7/EHS, 2000/43/ES, 2000/78/ES a 2004/113/ES. Tieto normy by sa mali týkať len fungovania subjektov pre rovnaké zaobchádzanie a nemala by sa nimi rozširovať vecná ani osobná pôsobnosť uvedených smerníc.

(16)Pri podpore rovnakého zaobchádzania, predchádzaní diskriminácii a pomoci obetiam diskriminácie by subjekty pre rovnaké zaobchádzanie mali venovať osobitnú pozornosť diskriminácii založenej na viacerých dôvodoch, ktoré sú chránené smernicami 79/7/EHS, 2000/43/ES, 2000/78/ES a 2004/113/ES.

(17)Subjekty pre rovnaké zaobchádzanie môžu účinne zohrávať svoju úlohu, len ak môžu konať úplne nezávisle bez toho, aby sa na ne vyvíjal vonkajší tlak. Členské štáty by mali na tento účel zohľadniť viaceré kritériá, ktoré prispievajú k nezávislosti subjektov pre rovnaké zaobchádzanie. Subjekty pre rovnaké zaobchádzanie by nemali byť zriadené ako súčasť ministerstva alebo subjektu, ktorý prijíma pokyny priamo od vlády. Každý zamestnanec alebo osoba vykonávajúca vedúcu funkciu – napríklad ako člen riadiacej rady subjektu pre rovnaké zaobchádzanie, vedúci subjektu pre rovnaké zaobchádzanie, ich zástupca alebo dočasný zástupca – by mali byť nezávislí, kvalifikovaní na svoju pozíciu a vybraní prostredníctvom transparentného postupu. Subjekty pre rovnaké zaobchádzanie by mali byť schopné riadiť svoj rozpočet a zdroje, a to aj prostredníctvom výberu a riadenia svojich zamestnancov, a byť schopné stanoviť si vlastné priority.

(18)S cieľom zabezpečiť, aby subjekty pre rovnaké zaobchádzanie mohli vykonávať všetky svoje právomoci a plniť si všetky úlohy, by členské štáty mali zaistiť, aby vnútorná štruktúra subjektov pre rovnaké zaobchádzanie umožňovala nezávislé vykonávanie ich rôznych právomocí. Osobitná pozornosť by sa mala venovať situáciám, keď sa od orgánov vyžaduje, aby boli nestranné a aby obetiam poskytovali podporu. Je to obzvlášť dôležité, keď subjekt pre rovnaké zaobchádzanie disponuje záväznými rozhodovacími právomocami, čo si vyžaduje nestrannosť, alebo je súčasťou subjektu s viacerými mandátmi a v rámci iného mandátu sa vyžaduje nestrannosť. Vnútorná štruktúra, ktorou sa zabezpečuje prísne oddelenie príslušných právomocí a úloh, by mala zaručovať, že ich subjekt pre rovnaké zaobchádzanie môže účinne vykonávať.

(19)Nedostatok primeraných zdrojov predstavuje kľúčový problém, ktorý obmedzuje schopnosť subjektov pre rovnaké zaobchádzanie náležite plniť svoje úlohy. Členské štáty by mali preto zabezpečiť, aby sa subjektom pre rovnaké zaobchádzanie poskytli dostatočné finančné prostriedky, aby mohli prijímať kvalifikovaných zamestnancov a mali vhodné priestory a infraštruktúru na účinné vykonávanie svojich jednotlivých úloh v primeranom čase a v lehote stanovenej vo vnútroštátnom práve. Ich rozpočtové prostriedky by mali byť stabilné s výnimkou prípadu rozšírenia právomocí, plánované na viacročnom základe a mali by im umožňovať znášať ťažko predvídateľné náklady, ako sú náklady súvisiace so súdnym sporom. S cieľom zabezpečiť, aby sa subjektom pre rovnaké zaobchádzanie poskytli dostatočné zdroje, by sa ich rozpočtu napríklad nemali dotknúť škrty, ktoré sú výrazne vyššie než priemerné škrty v iných verejných subjektoch; podobne by ich ročný rast mal byť viazaný aspoň na priemerný nárast finančných prostriedkov v iných subjektoch. Ak sa rozšíria úlohy a mandát subjektov pre rovnaké zaobchádzanie, zdroje by sa mali úmerne zvýšiť.

(20)Automatizované systémy vrátane umelej inteligencie predstavujú užitočný nástroj na identifikáciu vzorcov diskriminácie, ale riziko predstavuje aj algoritmická diskriminácia. Subjekty pre rovnaké zaobchádzanie by preto mali mať prístup ku kvalifikovaným zamestnancom alebo službám, byť schopné na jednej strane využívať na svoju prácu automatizované systémy a na strane druhej posudzovať ich vzhľadom na ich súlad s pravidlami nediskriminácie. Osobitná pozornosť by sa mala venovať vybaveniu subjektov pre rovnaké zaobchádzanie primeranými digitálnymi zdrojmi či už priamo, alebo prostredníctvom využitia subdodávateľov.

(21)Subjekty pre rovnaké zaobchádzanie zohrávajú spolu s inými aktérmi kľúčovú úlohu pri predchádzaní diskriminácii a podpore rovnosti. S cieľom riešiť štrukturálne aspekty diskriminácie a prispievať k sociálnej zmene by mali podporovať povinnosti v oblasti rovnosti, osvedčené postupy, pozitívne konanie a uplatňovanie hľadiska rovnosti medzi verejnými a súkromnými subjektmi a takisto im poskytovať relevantnú odbornú prípravu, informácie, poradenstvo, usmernenia a podporu. Mali by komunikovať s verejnými a so súkromnými subjektmi a skupinami, ktoré sú ohrozené diskrimináciou, a zapájať sa do verejnej diskusie s cieľom bojovať proti stereotypom a zvyšovať informovanosť o rozmanitosti a jej prínosoch, čo je kľúčový pilier stratégií Únie pre rovnosť.

(22)Okrem prevencie je ústrednou úlohou subjektov pre rovnaké zaobchádzanie poskytovanie pomoci obetiam diskriminácie. Táto pomoc by vždy mala zahŕňať poskytovanie kľúčových informácií sťažovateľom a predbežné posúdenie ich sťažnosti na základe prvotných informácií získaných od strán na dobrovoľnom základe. Členské štáty by mali byť zodpovedné za vymedzenie podmienok, za ktorých by subjekt pre rovnaké zaobchádzanie vydával toto posúdenie, ako je časový rámec postupu alebo procesné záruky proti opakovaným alebo neprimeraným sťažnostiam.

(23)Aby sa zabezpečila schopnosť všetkých obetí podávať sťažnosti, malo by byť možné podávať ich rôznymi spôsobmi. Členské štáty by mali okrem toho náležite zohľadniť odporúčanie Komisie 2018/951, podľa ktorého by sťažnosti malo byť možné podávať v jazyku podľa výberu sťažovateľa, ktorý sa bežne používa v členskom štáte, v ktorom sa subjekt pre rovnaké zaobchádzanie nachádza. S cieľom riešiť príčiny nedostatočného nahlasovania, konkrétne strach z odvetných opatrení, a bez toho, aby bola dotknutá smernica (EÚ) 2019/1937 o ochrane osôb, ktoré nahlasujú porušenia práva Únie, by sa svedkom a oznamovateľom, a pokiaľ možno sťažovateľom, mala zabezpečiť dôvernosť.

(24)Členské štáty by v záujme poskytnutia možnosti rýchleho, dostupného mimosúdneho riešenia sporov mali stanoviť, že strany môžu dosiahnuť urovnanie sporu formou zmieru prostredníctvom subjektu pre rovnaké zaobchádzanie alebo iného existujúceho špecializovaného subjektu. Mali by vymedziť podmienky postupu urovnania sporu formou zmieru v súlade s vnútroštátnym právom.

(25)Ak majú subjekty pre rovnaké zaobchádzanie podozrenie z možného porušenia zásady rovnakého zaobchádzania, ktorá je stanovená smernicami 79/7/EHS, 2000/43/ES, 2000/78/ES alebo 2004/113/ES, mali by byť schopné prijať ďalšie kroky na základe sťažnosti alebo z vlastnej iniciatívy.

(26)Pri určovaní, či došlo k diskriminácií, majú kľúčový význam dôkazy, ktorými však často disponuje údajný páchateľ. Subjekty pre rovnaké zaobchádzanie by preto mali byť schopné získať prístup k potrebným informáciám na preukázanie diskriminácie a spolupracovať s príslušnými verejnými službami – ako sú inšpektoráty práce alebo inšpektoráty vzdelávania. Členské štáty by mali stanoviť vhodný rámec na výkon tejto právomoci v súlade s vnútroštátnymi pravidlami a postupmi.

(27)Na základe dôkazov získaných buď dobrovoľne, alebo prostredníctvom vyšetrovania by subjekty pre rovnaké zaobchádzanie mali poskytnúť sťažovateľovi a údajnému páchateľovi svoje posúdenie. Právnu hodnotu tohto posúdenia, t. j. či pôjde o nezáväzné stanovisko alebo záväzné vykonateľné rozhodnutie, by mali stanoviť členské štáty. V oboch by sa mali stanoviť dôvody posúdenia a mali by v prípade potreby zahŕňať opatrenia na nápravu akéhokoľvek zisteného porušenia a na zamedzenie ďalším prípadom diskriminácie. Na zabezpečenie účinnosti práce subjektov pre rovnaké zaobchádzanie by členské štáty mali prijať primerané opatrenia v nadväznosti na stanoviská a na výkon rozhodnutí.

(28)Subjekty pre rovnaké zaobchádzanie by na podporu svojej práce a právnych predpisov v oblasti rovnosti mali byť schopné uverejňovať súhrn svojich stanovísk a rozhodnutí bez zverejnenia osobných údajov.

(29)Subjekty pre rovnaké zaobchádzanie by mali mať právo vystupovať v súdnych konaniach vo veciach občianskeho alebo správneho práva s cieľom prispieť k zaručeniu rešpektovania zásady rovnakého zaobchádzania stanovenej v smerniciach 79/7/EHS, 2000/43/ES, 2000/78/ES a 2004/113/ES. Zatiaľ čo tieto súdne konania by mali podliehať vnútroštátnemu procesnému právu, a to aj vnútroštátnym pravidlám týkajúcim sa prípustnosti žalôb, takéto pravidlá, a najmä akúkoľvek podmienku oprávneného záujmu, nemožno uplatňovať spôsobom, ktorý by narušil účinnosť práva subjektov pre rovnaké zaobchádzanie konať. Vyšetrovacie a rozhodovacie právomoci a právo vystupovať v súdnych konaniach, ktoré táto smernica udeľuje orgánom pre rovnaké zaobchádzanie, uľahčia praktické vykonávanie súčasných ustanovení smerníc 2000/43/ES, 2000/78/ES a 2004/113/ES o dôkaznom bremene a ochrane práv. Za podmienok stanovených v tejto smernici budú môcť subjekty pre rovnaké zaobchádzanie zistiť skutočnosti, „z ktorých možno dôvodne usudzovať, že došlo k priamej alebo nepriamej diskriminácii“, čím splnia podmienky stanovené v článku 8 smernice 2000/43/ES, článku 10 smernice 2000/78/ES a článku 9 smernice 2004/113/ES. Ich podpora preto uľahčí obetiam prístup k spravodlivosti.

(30)Právne postavenie subjektov pre rovnaké zaobchádzanie im umožňuje konať v mene alebo na podporu obetí, čím sa týmto obetiam umožňuje získať prístup k spravodlivosti aj v prípadoch, keď ich často odrádzajú procesné a finančné prekážky alebo strach z viktimizácie. Právne postavenie okrem toho umožňuje subjektom pre rovnaké zaobchádzanie strategicky si vyberať prípady, ktoré sa rozhodnú predložiť vnútroštátnym súdom, a prispievať k riadnemu výkladu a uplatňovaniu právnych predpisov v oblasti rovnakého zaobchádzania.

(31)Boj proti niektorým prípadom diskriminácie je zložitý, pretože neexistuje žiadny sťažovateľ, ktorý by prípad sám predložil. Súdny dvor vo svojom rozsudku vo veci C-54/07 (Feryn), ktorý predložil subjekt pre rovnaké zaobchádzanie vo vlastnom mene, rozhodol, že diskrimináciu možno konštatovať aj v prípade neexistencie identifikovanej obete. V záujme ochrany verejného záujmu je preto dôležité, aby mohli subjekty pre rovnaké zaobchádzanie konať vo vlastnom mene.

(32)Subjekty pre rovnaké zaobchádzanie by okrem toho mali byť schopné predkladať súdom ústne alebo písomné výpovede (napr. amicus curiae) ako jednoduchší spôsob podpory prípadov svojimi odbornými stanoviskami.

(33)Právo subjektov pre rovnaké zaobchádzanie konať na súde musí rešpektovať zásady spravodlivého procesu a rovnosti zbraní. Preto s výnimkou prípadov, keď subjekt pre rovnaké zaobchádzanie koná ako účastník konania vo veci výkonu alebo súdneho preskúmania niektorého z jeho rozhodnutí alebo koná ako amicus curiae, by subjekt pre rovnaké zaobchádzanie nemal mať možnosť predložiť v súdnom konaní dôkazy získané prostredníctvom predchádzajúcich vyšetrovaní tej istej veci, ktoré mal údajný páchateľ alebo akákoľvek tretia strana zákonnú povinnosť poskytnúť.

(34)S cieľom zabezpečiť rešpektovanie individuálnych práv by členské štáty mali vymedziť právomoci subjektov pre rovnaké zaobchádzanie vhodnými procesnými zárukami, čím sa zaručí primeraná ochrana kľúčových zásad, ako je právo na obhajobu, právo na súdne preskúmanie a právo na zachovanie dôvernosti.