EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli4. 5. 2016 COM(2016) 270 final 2016/0133(COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (prepracované znenie)



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1.KONTEXT NÁVRHU Dôvody a ciele návrhu EÚ sa usiluje o udržateľnejší prístup k riadeniu migrácie, a to ako vo vzťahu k tým, ktorí potrebujú medzinárodnú ochranu, tak aj tým, ktorí sa sťahujú z iných dôvodov. Cieľom tohto prístupu je ukončiť neregulárne a nebezpečné migračné toky a narušiť obchodný model prevádzačov a nahradiť ich bezpečnými a legálnymi cestami do EÚ pre tých, ktorí potrebujú ochranu. Budúci model, ktorý najlepšie poslúži záujmom utečencov a zaistí ich bezpečnosť, by mal spočívať v ich ochrane v pôvodnej oblasti a ich následnom presídlení z tejto oblasti do EÚ. Je však pravdepodobné, že v krátkodobom a strednodobom horizonte budú ľudia naďalej prichádzať na vonkajšie hranice EÚ. Tí, ktorí nežiadajú o medzinárodnú ochranu, by mali byť vrátení. Žiadosti tých, ktorí žiadajú o udelenie azylu, by mali byť účinne spracované a tieto osoby by mali mať v členskom štáte zodpovednom za posúdenie ich žiadosti k dispozícii zodpovedajúce prijímacie zariadenia a podporu, a to počas procesu posudzovania, ako aj po ňom, ak sa ich žiadosť považuje za opodstatnenú. Nedávne skúsenosti však ukázali, že nekontrolovaný príchod veľkého počtu migrantov kladie nadmernú záťaž na azylové systémy členských štátov, čo vedie k čoraz častejšiemu porušovaniu pravidiel. Tento problém sa začína riešiť s cieľom získať opätovnú kontrolu nad súčasnou situáciou uplatňovaním existujúcich pravidiel v oblasti riadenia schengenských hraníc a azylu, ako aj posilnenou spoluprácou s kľúčovými tretími krajinami, najmä s Tureckom. Aktuálna situáciu však odhalila zásadnejšie nedostatky našich azylových pravidiel, ktoré oslabujú ich účinnosť a kvôli ktorým nie je zaistené udržateľné rozdelenie zodpovednosti. Týmito nedostatkami sa teraz musíme zaoberať. Komisia 6. apríla 2016 stanovila svoje priority týkajúce sa zlepšenia spoločného európskeho azylového systému (ďalej tiež „CEAS“) v oznámení „Smerom k reforme spoločného európskeho azylového systému a zlepšeniu možností legálnej migrácie do Európy“. Komisia oznámila, že bude postupne pracovať na reforme existujúceho rámca EÚ v oblasti azylu, ktorej cieľom bude vytvoriť udržateľný a spravodlivý systém na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o udelenie azylu, posilniť systém Eurodac, dosiahnuť vyššiu mieru konvergencie v rámci azylového systému, predchádzať sekundárnym pohybom a zaistiť posilnený mandát pre Európsky podporný úrad pre azyl (EASO). Potreba reformy je všeobecne uznávaná, a to aj Európskym parlamentom a Európskou radou. Tento návrh reformy nariadenia Dublin III je súčasťou prvého balíka legislatívnych návrhov, ktoré budú predstavovať rozsiahli reformu CEAS. Tento prvý balík tiež obsahuje návrh prepracovaného znenia nariadenia Eurodac a návrh na zriadenie Agentúry Európskej únie pre azyl. Návrh týkajúci sa systému Eurodac obsahuje zmeny potrebné na prispôsobenie systému navrhovaným dublinským pravidlám v súlade s jeho primárnym cieľom, ktorým je slúžiť na vykonávanie dublinského nariadenia. Systém Eurodac sa tiež stane databázou, ktorá bude slúžiť širším účelom v oblasti migrácie, na uľahčovanie návratov a boj proti neregulárnej migrácii. Cieľom návrhu na vytvorenie Agentúry Európskej únie pre azyl je zlepšiť vykonávanie a fungovanie CEAS, vychádzajúc z práce Európskeho podporného úradu pre azyl, z ktorého by sa mala stať agentúra zodpovedná za uľahčenie fungovania CEAS, za zabezpečenie zbližovania pri posudzovaní žiadostí o medzinárodnú ochranu v celej Únii a za monitorovanie operatívneho a technického uplatňovania práva Únie. Nasledovať bude druhý balík legislatívnych návrhov, ktoré prinesú zmeny smernice o konaní o azyle, smernice o oprávnení na medzinárodnú ochranu, ako aj smernice o podmienkach prijímania, aby sa zaistila úplná reforma všetkých častí azylového systému EÚ s cieľom okrem iného zabrániť narúšaniu fungovania dublinského systému v dôsledku zneužívania a azylového turizmu zo strany žiadateľov o medzinárodnú ochranu a osôb, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana. Budú sa musieť predovšetkým zrýchliť a zblížiť azylové konania, stanoviť jednotnejšie pravidlá upravujúce konania a práva priznávané osobám, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana, a upraviť podmienky prijímania tak, aby sa dosiahla čo najvyššia harmonizácia medzi členskými štátmi. Ako sa uvádza v oznámení Komisie zo 6. apríla, migračná a utečenecká kríza odhalila značné štrukturálne nedostatky v koncepcii a vykonávaní európskeho azylového systému, a najmä dublinských pravidiel. Súčasný dublinský systém nebol navrhnutý tak, aby zabezpečoval udržateľné rozdelenie zodpovednosti za žiadateľov v rámci Únie. To viedlo k situáciám, keď obmedzený počet členských štátov niesol zodpovednosť za veľkú väčšinu žiadateľov o azyl prichádzajúcich do Únie, čo vytváralo tlak na ich azylové systémy a viedlo k určitému porušovaniu pravidiel EÚ. Účinnosť dublinského systému tiež oslabuje súbor zložitých a sporných pravidiel na určenie zodpovednosti a zdĺhavé konania. To obzvlášť platí pre súčasné pravidlá, na základe ktorých sa po určitom čase zodpovednosť presúva medzi členskými štátmi. Keďže nie sú jasne stanovené povinnosti žiadateľov a dôsledky porušenia týchto povinností, je súčasný systém taktiež náchylný na zneužívanie žiadateľmi.

Ciele dublinského nariadenia – zabezpečiť žiadateľom o udelenie azylu rýchly prístup ku konaniu o azyle a vecné posúdenie žiadosti jedným, jednoznačne určeným členským štátom – zostávajú nezmenené. Je však zrejmé, že dublinský systém sa musí reformovať, aby bol jednoduchší a účinnejší v praxi a zároveň aby dokázal zvládať situácie, keď sú azylové systémy členských štátov vystavené neprimeranému tlaku. Týmto návrhom sa prepracúva nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (ďalej len „nariadenie Dublin III“). Cieľom tohto návrhu je najmä: posilniť schopnosť systému efektívne a účinne určiť jeden členský štát, ktorý je zodpovedný za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu. Návrhom by sa najmä vypustili ustanovenia o zániku povinností a výrazne skrátili lehoty na zasielanie dožiadaní, prijímanie odpovedí a vykonávanie odovzdaní medzi členskými štátmi; zaistiť spravodlivé rozdelenie zodpovednosti medzi členskými štátmi doplnením súčasného systému o nápravný alokačný mechanizmus. Tento mechanizmus by sa aktivoval automaticky v prípadoch, keď by členské štáty museli zaoberať neprimerane vysokým počtom žiadateľov o udelenie azylu; odrádzať od zneužívania a predchádzať sekundárnym pohybom žiadateľov v EÚ, a to najmä stanovením jasných povinností žiadateľov podať žiadosť v členskom štáte prvého vstupu a zostať v členskom štáte, ktorý bol určený ako zodpovedný. To si vyžaduje aj stanovenie primeraných procesných a materiálnych dôsledkov v prípade porušenia týchto povinností. Cielené konzultácie s Európskym parlamentom a členskými štátmi, okrem iného na základe oznámenia zo 6. apríla, ako aj s Úradom vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov (UNHCR) a občianskou spoločnosťou potvrdili rozdielne názory na povahu a rozsah potrebnej reformy dublinského nariadenia. Komisia v tejto situáciu dôkladne posúdila predložené argumenty. Dospela k záveru, že súčasné kritériá dublinského systému by mali byť zachované a doplnené o nápravný alokačný mechanizmus, ktorý by podporil členské štáty vystavené neprimeranému tlaku. Nový dublinský systém bude zároveň od začiatku vykonávania založený na európskom referenčnom systéme a bude zahŕňať nápravný mechanizmus solidarity, ktorý sa automaticky aktivuje, hneď ako bude niektorý členský štát vystavený neprimeranej záťaži. Zároveň sa zavádzajú ďalšie podstatné zmeny, ktorých cieľom je odrádzať od zneužívania a predchádzať sekundárnym pohybom žiadateľov v rámci EÚ. Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky Dublinský systém je základom spoločného európskeho azylového systému a jeho účelom je určiť, ktorý členský štát je zodpovedný za posúdenie žiadosti o udelenie azylu. Vykonáva sa prostredníctvom právnych a politických nástrojov v oblasti azylu, a to najmä konaní o azyle, noriem upravujúcich splnenia podmienok na poskytnutie medzinárodnej ochrany žiadateľom a podmienok prijímania, ako aj premiestnenie a presídlenia. V tejto oblasti momentálne nedochádza k pokroku, keďže výsledky vykonávania právnych predpisov EÚ v oblasti azylu sú slabé. Prioritou je zabezpečiť plné a rýchle uplatňovanie práva EÚ členskými štátmi. V priebehu posledných rokov Komisia spolupracovala najmä s gréckymi orgánmi s cieľom dosiahnuť normalizáciu situácie, keďže odovzdania v rámci dublinského systému boli v roku 2010 pozastavené. V tejto súvislosti Komisia 10. februára 2016 adresovala Grécku odporúčanie týkajúce sa naliehavých opatrení, ktoré má Grécko prijať s ohľadom na obnovenie odovzdaní podľa dublinského nariadenia. Tento návrh je súčasťou balíka návrhov, ktorými sa reformujú ďalšie časti dublinského systému, čím sa zaistí súlad ustanovení v tejto oblasti politiky. Návrh na reformu nariadenia Eurodac obsahuje zmeny, ktoré sú potrebné vzhľadom na navrhované zmeny dublinského nariadenia a ktoré majú pomôcť zaistiť lepšiu kontrolu neregulárnej migrácie. Komisia tiež navrhuje zriadiť Agentúru Európskej únie pre azyl na podporu fungovania spoločného európskeho azylového systému vrátane revidovaného dublinského mechanizmu.

V reakcii na krízovú situáciu v Grécku a Taliansku prijala Rada v septembri 2015 dve rozhodnutia o premiestnení, ktoré sa budú uplatňovať až do septembra 2017. Išlo o dočasnú, mimoriadnu ad hoc reakciu na situáciu v týchto dvoch členských štátoch, ktoré čelili bezprecedentnému prílevu migrantov a ktorých záťaž bolo potrebné čiastočne znížiť presunutím zodpovednosti za niektorých žiadateľov o azyl z Talianska a Grécka na iné členské štáty. Komisia podala dve správy o vykonávaní uvedených rozhodnutí. S cieľom zaistiť štrukturálne riešenie na zvládanie podobných krízových situácií Komisia v septembri 2015 navrhla krízový mechanizmus premiestnenia. Podľa návrhu by sa premiestnenie aktivovalo na základe delegovaného aktu, v ktorom by sa tiež určil počet osôb, ktoré sa majú premiestniť. Týmto návrhom sa zavádza automaticky aktivovaný nápravný alokačný mechanizmus. Má preto podobný cieľ ako návrh, ktorý Komisia predložila v septembri 2015, a v závislosti od výsledku rokovaní o tomto návrhu by Komisia mohla zvážiť stiahnutie návrhu zo septembra. V návrhu sa tiež stanovujú nové pravidlá na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti podanej maloletou osobou bez sprievodu, konkrétne, že – ak nie je prítomný žiadny rodinný príslušník ani príbuzný – je zodpovedný členský štát, v ktorom bola podaná prvá žiadosť, okrem prípadu, keď by to nebolo v najlepšom záujme tejto maloletej osoby. Toto pravidlo umožní rýchle určenie zodpovedného členského štátu, a teda aj rýchly prístup ku konaniu pre túto zraniteľnú skupinu žiadateľov, okrem iného aj vďaka navrhovanému skráteniu lehôt. Keďže toto pravidlo sa líši od pravidla, ktoré Komisia navrhla v júni 2014, má Komisia v úmysle stiahnuť uvedený návrh, o ktorom sa nepodarilo dodnes dosiahnuť dohodu. Súlad s ostatnými politikami Únie Tento návrh je v súlade s komplexnou dlhodobou politikou v oblasti lepšieho riadenia migrácie, ktorú Komisia stanovila v európskej migračnej agende, v ktorej sa politické usmernenia predsedu Junckera rozpracovali do podoby súboru ucelených a vzájomne sa podporujúcich iniciatív založených na štyroch pilieroch. Tieto piliere sú: obmedzenie motívov neregulárnej migrácie, zabezpečenie vonkajších hraníc a zachraňovanie životov, silná azylová politika a nová politika v oblasti legálnej migrácie. Tento návrh, ktorým sa vykonáva európska migračná agenda, pokiaľ ide o cieľ posilniť azylovú politiku Únie, by sa mal vnímať ako súčasť širšej politiky na úrovni EÚ smerujúcej k vytvoreniu stabilného a účinného systému udržateľného riadenia migrácie v budúcnosti, ktorý by bol spravodlivý nielen vo vzťahu k hostiteľským spoločnostiam a občanom EÚ, ale aj vo vzťahu k dotknutým štátnym príslušníkom tretích krajín a krajinám pôvodu a tranzitu. 2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA Právny základ Týmto návrhom sa prepracúva nariadenie (EÚ) č. 604/2013, a preto by sa mal prijať na tom istom právnom základe, konkrétne na základe článku 78 ods. 2 písm. e) ZFEÚ, v súlade s riadnym legislatívnym postupom. Variabilná geometria Spojené kráľovstvo a Írsko sú viazané nariadením 604/2013, keďže oznámili svoje želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní uvedeného nariadenia na základe Protokolu o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k ZEÚ a ZFEÚ. V súlade s uvedeným protokolom sa spojené kráľovstvo a Írsko môžu rozhodnúť zúčastniť sa na prijatí tohto návrhu. Túto možnosť majú aj po prijatí tohto návrhu. Podľa Protokolu o postavení Dánska, ktorý je pripojený k ZEÚ a ZFEÚ, sa Dánsko nepodieľa na prijímaní opatrení Radou podľa hlavy V ZFEÚ (výnimkou sú „opatrenia vymedzujúce tretie krajiny, ktorých štátni príslušníci musia mať pri prekročení vonkajších hraníc členských štátov víza, alebo opatrenia týkajúce sa jednotného formátu víz“). Keďže však Dánsko uplatňuje súčasné dublinské nariadenie na základe medzinárodnej dohody, ktorú uzavrelo s ES v roku 2006, oznámi v súlade s článkom 3 uvedenej dohody Komisii svoje rozhodnutie, či bude implementovať obsah zmeneného nariadenia. Účasť Spojeného kráľovstva, Írska a Dánska na opatreniach stanovených v tomto návrhu prepracovaného nariadenia (EÚ) č. 604/2013 sa určí v priebehu rokovaní v súlade s uvedenými protokolmi. V uvedených protokoloch sa stanovuje možnosť, nie však povinnosť, Spojeného kráľovstva a Írska zúčastniť sa na iniciatívach v oblasti politiky slobody, bezpečnosti a spravodlivosti bez toho, aby tým bolo dotknuté ich fungovanie. Vplyv návrhu na štáty pridružené k dublinskému systému, ktoré nie sú členmi EÚ Súbežne s pridružením viacerých štátov, ktoré nie sú členmi EÚ, k schengenskému acquis Únia uzavrela viacero dohôd o pridružení týchto krajín aj k dublinskému acquis/acquis Eurodac: – dohoda o pridružení Islandu a Nórska, uzavretá v roku 2001, – dohoda o pridružení Švajčiarska, uzavretá 28. februára 2008, – protokol o pridružení Lichtenštajnska, uzavretý 7. marca 2011. Na ustanovenie práv a povinností medzi Dánskom – ktoré je, ako už bolo uvedené, pridružené k dublinskému acquis/acquis Eurodac na základe medzinárodnej dohody – a uvedenými pridruženými krajinami sa medzi Úniou a pridruženými krajinami uzavreli ďalšie dva nástroje.

V súlade s tromi uvedenými dohodami pridružené krajiny prijímajú bez výhrad dublinské acquis/acquis Eurodac a jeho vývoj. Nezúčastňujú sa na prijímaní žiadnych aktov, ktorými sa mení dublinské acquis alebo ktoré sú na ňom založené (teda vrátane tohto návrhu), ale sú povinné v stanovenej lehote po schválení takéhoto aktu Radou a Európskym parlamentom oznámiť Komisii svoje rozhodnutie, či prijímajú jeho obsah. Ak Nórsko, Island, Švajčiarsko alebo Lichtenštajnsko neprijmú akt, ktorým sa mení dublinské acquis/acquis Eurodac alebo ktorý je na ňom založený, príslušné dohody sa ukončia okrem prípadu, keď spoločný/zmiešaný výbor zriadený na základe dohôd rozhodne jednomyseľne inak. Subsidiarita Hlava V ZFEÚ, ktorá sa týka priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, prenáša určité právomoci v týchto záležitostiach na Európsku úniu. Tieto právomoci sa musia vykonávať v súlade s článkom 5 Zmluvy o Európskej únii, teda len v takom rozsahu a vtedy, ak ciele zamýšľané touto činnosťou nemôžu uspokojivo dosiahnuť členské štáty, ale z dôvodov rozsahu alebo účinkov navrhovanej činnosti ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Európskej únie. Návrhom sa súčasné dublinské pravidlá zjednodušujú a dopĺňajú sa o nápravný alokačný mechanizmus, ktorého účelom je zaviesť systém na riešenie situácií, keď sú azylové systémy členských štátov vystavené neprimeranému tlaku. Cieľom je dosiahnuť spravodlivé rozdelenie zodpovednosti medzi členskými štátmi tým, že sa odľahčí členský štát, ktorý čelí neprimeranej záťaži, a že sa táto záťaž rozdelí medzí ostatné členské štáty. To si prirodzene vyžaduje opatrenie na úrovni EÚ. Okrem toho sa návrh zameriava na zabezpečenie správneho uplatňovania dublinského systému v časoch krízy a na riešenie problému sekundárnych pohybov štátnych príslušníkov tretích krajín medzi členskými štátmi, teda otázok, ktoré majú cezhraničný charakter. Je zrejmé, že opatrenia prijaté jednotlivými členskými štátmi nemôžu uspokojivo reagovať na potrebu spoločného prístupu EÚ k tomuto spoločnému problému. Proporcionalita Pokiaľ ide o zjednodušenie dublinských pravidiel, navrhované zmeny sa obmedzujú na to, čo je potrebné na umožnenie účinného fungovania systému, a to ako v súvislosti s rýchlejším prístupom ku konaniu o poskytnutí medzinárodnej ochrany, tak aj so schopnosťou správnych orgánov členských štátov tento systém uplatňovať. Pokiaľ ide o zavedenie nového nápravného alokačného mechanizmu, v nariadení (EÚ) č. 604/2013 v jeho súčasnej podobe sa nestanovujú nástroje umožňujúce dostatočne reagovať na situácie neprimeraného tlaku na azylové systémy členských štátov. Ustanovenia tohto návrhu týkajúce sa nápravného alokačného mechanizmu by mali túto medzeru vyplniť. Uvedené ustanovenie neprekračujú rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa, ktorým je účinné riešenie situácie. Výber nástroja Keďže existujúci dublinský mechanizmus bol zriadený nariadením, ten istý právny nástroj sa použije aj na jeho zjednodušenie a jeho doplnenie o nápravný alokačný mechanizmus. 3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU Hodnotenia ex post/kontroly vhodnosti existujúcich právnych predpisov Komisia v európskej migračnej agende vyzvala členský štáty, aby v plnej miere vykonávali nariadenie Dublin III a existujúce acquis EÚ v oblasti azylu, a zároveň ohlásila hodnotenie a prípadnú revíziu nariadenia v roku 2016. V súlade s týmto záväzkom Komisia objednala externé štúdie týkajúce sa hodnotenia systému. V rámci hodnotenia sa nariadenie Dublin III posudzovalo z hľadiska účinnosti, efektívnosti, súdržnosti a pridanej hodnoty EÚ. Skúmalo sa, do akej miery nariadenie plní svoje ciele, širšie politické potreby EÚ a potreby cieľových zainteresovaných strán. Súčasťou hodnotenia bola hĺbková štúdia týkajúca sa praktického vykonávania nariadenia Dublin III v členských štátoch. Hlavné zistenia sú uvedené nižšie. 3.1. Význam nariadenia Dublin III Dublinský systém je základný stavebným kameňom acquis EÚ v oblasti azylu a jeho ciele sú stále platné. Nástroj EÚ, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti, bude mať zásadný význam, pokiaľ budú v rámci Únie existovať samostatné vnútroštátne azylové systémy. Bez takéhoto nástroja by sa členské štáty museli spoliehať na ad hoc dohody, ako to bolo v období pred prijatím dublinského nariadenia, v dôsledku čoho by určenie zodpovednosti medzi členskými štátmi bolo mimoriadne zložité. V rámci hodnotenia sa dospelo k záveru, že žiadny vnútroštátny alebo dvojstranný nástroj nemôže zaistiť ten istý celkový účinok, čo by mohlo viesť k neposudzovaniu žiadosti o medzinárodnú ochranu, ktoré nepatria jednoznačne do právomoci konkrétneho členského štátu. Názory sa rozchádzali, pokiaľ ide o skutočný účinok nariadenia, ktoré by malo žiadateľom zaistiť rýchly prístup ku konaniam o azyle a viesť k dlhodobej stratégii odrádzajúcej žiadateľov od podávania viacerých žiadostí. Zvýšila by sa tak účinnosť azylového systému, pretože by sa predchádzalo jeho zneužívaniu a dosiahlo by sa zníženie celkových nákladov.

3.2. Vykonávanie nariadenia Všeobecné súvislosti Najvýznamnejším problémom, na ktorý poukázalo hodnotenie, je nekonzistentné a nesprávne vykonávanie v členských štátoch. Dospelo sa takisto k záveru, že koncepcia nariadenia Dublin III má viacero nedostatkov, ktoré komplikujú dosahovanie jeho hlavných cieľov. Hierarchia kritérií stanovených v nariadení Dublin III nezohľadňuje kapacitu členských štátov ani sa nezameriava na dosiahnutie rovnováhy, pokiaľ ide o vynakladané úsilie. Spôsob určovania zodpovednosti spomaľuje prístup ku konaniu o azyle. V rámci súčasného systému môžu byť žiadatelia nútení čakať až 10 mesiacov (v prípade dožiadaní o „prijatie späť“) alebo 11 mesiacov (v prípade dožiadaní o „prevzatie“), kým sa začne konanie na posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu. To je v rozpore s cieľom dublinského nariadenia zaručiť žiadateľom rýchly prístup ku konaniu o azyle. Taktiež sa jasne ukázalo, že nariadenie Dublin III nebolo navrhnuté pre situácie, keď dochádza k neprimeranému tlaku. Jeho cieľom nie je zaistiť spravodlivé rozdelenie zodpovednosti ani riešiť nerovnomerné rozloženie žiadateľov v jednotlivých členských štátoch. Uvedené faktory sa prejavili obzvlášť v niektorých členských štátoch, ktoré mali v tejto súvislosti ťažkosti s uplatňovaním nariadenia. V dôsledku toho nie vždy dochádzalo k registrácii žiadateľov o azyl, konania sa predlžovali a vnútorné kapacity nepostačovali na včasné riešenie prípadov. Procesné záruky Informácie o dublinskom konaní, ktoré sa poskytujú žiadateľom, sa výrazne líšia. Približne polovica zúčastnených členských štátov uviedla, že poskytované informácie sú „všeobecné informácie“, ktoré nemusia spĺňať požiadavky stanovené v článku 4 ods. 1. Zo zistení tiež vyplýva, že v malom počte členských štátov sa pravdepodobne neposkytujú informácie vôbec a ak aj áno, zrejme sú neaktuálne. Osobný pohovor je pri určovaní zodpovednosti bežnou praxou takmer vo všetkých členských štátoch, ale nedostatočné kapacity niektorých krajín, ktoré čelia príliš veľkej záťaži, bránia príslušným orgánom, aby pohovory systematicky uskutočňovali. Ak sa pohovor neuskutoční, žiadateľ má väčšinou možnosť poskytnúť informácie inou formou. Mnohé členské štáty uviedli, že pri organizácii pohovorov dochádza k výrazným zdržaniam v dôsledku súčasného veľkého prílevu žiadateľov. Najlepšie záujmy dieťaťa sa vykladajú rôzne. To v niektorých prípadoch viedlo k problémom v komunikácii a nedôvere medzi členskými štátmi. Okrem toho sa vyskytli aj praktické problémy pri vymenúvaní zástupcov maloletých osôb, a to najmä v dôsledku súčasného veľkého prílevu žiadateľov. To však predstavuje širší problém konania o azyle. Kritériá na určenie zodpovedného členského štátu a dôkazné prostriedky Kritéria, ktoré sa najčastejšie využívali ako dôvod na odovzdanie, sa týkali dokladov a vstupu (články 12 a 13), v dôsledku čoho pripadol značný podiel zodpovednosti členským štátom na vonkajších hraniciach. Niektorí žiadatelia sa tak vyhli odobratiu odtlačkov prstov, čo prispelo k sekundárnym pohybom. Viaceré členské štáty uviedli, že rôzne výklady toho, čo orgány prijímajúcej krajiny považujú za prijateľný dôkazný prostriedok, kladie príliš veľké dôkazné bremeno na odovzdávajúcu krajinu. Takmer všetky členské štáty akceptujú ako dôkaz údaje zo systému Eurodac a vízového informačného systému (VIS) a tieto údaje sú najčastejšie využívaným dôkazným prostriedkom pri určovaní zodpovednosti. Údaje získané na základe pohovorov sa vo všeobecnosti nepovažovali za dostatočný dôkaz. Ustanovenia o závislých osobách a o práve vlastného uváženia (články 16 a 17), ktoré sa týkajú humanitárnych prípadov, sa, s výnimkou malého počtu členských štátov, používajú zriedka. Kritéria súvisiace s rodinnými väzbami sa používali menej často, najmä preto, že je zložité vyhľadať rodinných príslušníkov alebo získať dôkazy o rodinných väzbách. Medzi členskými štátmi existujú veľké rozdiely v prijímaní dôkazov v súvislosti s týmito kritériami, ale hlavnou požiadavkou je obvykle listinný dôkaz (napr. rodný list alebo sobášny list), predloženie ktorého je často pre žiadateľov o azyl problémom. Výrazné rozdiely v chápaní toho, čo predstavuje prípustný dôkaz o rodinných väzbách, komplikujú určenie zodpovednosti, čo vedie k predĺženiu konaní. To by mohlo pôsobiť ako motivačný faktor pre sekundárne pohyby, keď sa žiadatelia pokúsia cestovať ďalej.

Postupy pri prevzatí a prijatí späť Počet dožiadaní o „prijatie späť“ bol výrazne vyšší než počet dožiadaní o „prijatie späť“. Medzi rokmi 2008 a 2014 predstavovali dožiadanie o prijatie späť 72 % dožiadaní odoslaných v rámci dublinského systému, zatiaľ čo dožiadania o prevzatie len 28 %. Podobne z dožiadaní prijatých v rámci dublinského systému tvorili dožiadania o prijatie späť 74 % a dožiadania o prevzatie 26 %. Lehoty stanovené na prekladanie dožiadaní a odpovede na ne väčšinou dodržiavali všetky členské štáty, ale prílev veľkého počtu migrantov zvýšil tlak na azylové agentúry, čo viedlo k predĺženiu času potrebného na získanie odpovede od niektorých členských štátov. To tiež spôsobilo zvýšenia počtu neúplných dožiadaní, čo by mohlo viesť k zamietnutiam a sporom. Malo to vplyv aj na prax „povinného akceptovania“, keď niektoré krajiny ako spôsob riešenia veľkého počtu prípadov zámerne neodpovedali na dožiadania v rámci stanovenej lehoty. V roku 2014 bol celkový počet dožiadaní o prevzatie a prijatie späť 84 586, čo je 13 % z celkového počtu žiadostí o udelenie azylu podaných v EÚ a v porovnaní s predchádzajúcim rokom predstavuje pokles. Zo všetkých dožiadaní bolo 33 % zamietnutých prijímajúcim členským štátom, čo by mohlo naznačovať, že nadobudnutie účinnosti nariadenia Dublin III v roku 2014 sťažilo členským štátom dosahovanie konsenzu o zodpovednosti. V roku 2014 len asi štvrtina akceptovaných dožiadaní o prevzatie a prijatie späť skutočne viedla k fyzickému presunu. Tieto nízke čísla naznačujú, že sú problémy s praktickým uplatňovaním nariadenia Dublin III. Čiastočne ich však možno vysvetliť aj oneskorením odovzdaní, ktoré preto nefigurujú v ročných údajoch použitých na účely hodnotenia. Ďalším dôležitým dôvodom nízkej miery odovzdaní, ktorý potvrdili mnohé členské štáty, je vysoká miera útekov v priebehu dublinských konaní, čo vedie k presunu zodpovednosti medzi členskými štátmi. Vykonávanie odovzdaní Lehoty na vykonanie odovzdaní sa výrazne líšia. Efektívnosť závisí od kapacity a zdrojov oddelení zodpovedných za vykonanie odovzdaní, od skutočnosti, či je za príslušný mechanizmus zodpovedný samostatný orgán, od počtu prípadov, od miery spolupráce žiadateľa a dostupnosti informácií o tom, kde sa žiadateľ zdržiava. Jedným z uvedených dôvodov zdržaní bolo predĺženie lehôt podľa článku 29 ods. 2. Dvadsať členských štátov uviedlo, že útek žiadateľa, na základe ktorého možno lehotu na odovzdanie predĺžiť celkovo na 18 mesiacov, bol hlavným vysvetlením zdržaní. Prax zaistenia, o ktorej 21 z 31 krajín vyhlásilo, že je využíva často, sa značne líši v závislosti od fázy konania: niektoré orgány využívajú zaistenie od začiatku dublinského konania, iné len vtedy, keď zodpovedný členský štát akceptuje dožiadanie o odovzdanie. Tieto rozdielne praktiky vytvárajú právnu neistotu a tiež praktické problémy. 13 členských štátov navyše zdôraznilo, že odovzdania všeobecne nie sú účinné, pričom uviedli, že k sekundárnym pohybom dochádza „často“ po dokončení odovzdania. Odvolania Proti rozhodnutiam o odovzdaní sú vo všetkých členských štátoch k dispozícii prostriedky nápravy. Členské štáty uprednostňujú súdne prostriedky nápravy, a to najčastejšie pred správnymi súdmi. Všetky členské štáty zaviedli v odvolacom konaní lehoty, v rámci ktorých môžu žiadatelia uplatniť svoje právo na účinný prostriedok nápravy, hoci výklad pojmu „primeraná lehota“ sa značne líši – od troch do 60 dní. V prípade odvolania niektoré členské štáty automaticky odložia odovzdanie, zatiaľ čo iné uplatňujú článok 27 ods. 3 písm. c), podľa ktorého musí o odklad požiadať žiadateľ. Administratívna spolupráca Všetky členské štáty uviedli, že na výmenu informácií často využívajú zabezpečenú elektronickú sieť DubliNet a neformálne informačné kanály sa používajú len za výnimočných okolností. V snahe ešte viac uľahčiť účinné uplatňovanie nariadenia Dublin III uzavreli mnohé členské štáty administratívne dojednania uvedené v článku 36. Žiadny členský štát však doteraz nevyužil zmierovací postup uvedený v článku 37 a všetky spory sa riešia neformálne. Mechanizmus včasného varovania a pripravenosti Mechanizmus včasného varovania a pripravenosti nebol dodnes použitý Zatiaľ čo niektoré členské štáty vyjadrili názor, že podmienky na aktivovanie mechanizmu neboli nikdy splnené, podľa iných je zložité dosiahnuť politickú dohodu o aktivovaní mechanizmu, keď neexistujú jasné kritériá a ukazovatele na meranie tlaku. Tento postup sa tiež považuje za zdĺhavý a komplikovaný. Ku zníženiu tlaku prispeli aj alternatívne podporné opatrenia, čo mohlo minimalizovať potrebu použiť tento mechanizmus. Ako príklad podpory, vďaka ktorej nebolo potrebné aktivovať mechanizmus, bol zmienený Európsky podporný úrad pre azyl, ktorý pomohol predísť krízam v oblasti medzinárodnej ochrany, prípadne ich riešiť. 3.3. Dosahovanie cieľov nariadenia Dublin III Hlavné zistenia externej štúdie týkajúcej sa hodnotenia nariadenia Dublin III sa uvádzajú nižšie.

Zabrániť žiadateľom, aby podávali viaceré žiadosti, a tak obmedziť sekundárne pohyby Bez ohľadu na cieľ obmedziť sekundárne pohyby, zostávajú viacnásobné žiadosti v EÚ rozšíreným problémom. V roku 2014 podalo predchádzajúce žiadosti v iných členských štátoch 24 % žiadateľov, čo naznačuje, že vplyv nariadenia na splnenie tohto cieľa bol malý, resp. žiadny. Objavilo sa tiež tvrdenie, že nariadenie mohlo neúmyselne zvýšiť výskyt iných typov sekundárnych pohybov, keďže rozdiely v kvalite vnútroštátnych prijímacích a azylových systémov naďalej pretrvávajú a sú naďalej motiváciou pre sekundárne pohyby. Zaistiť spravodlivé rozdelenie žiadateľov o medzinárodnú ochranu medzi členské štáty Nariadenie Dublin III má obmedzený vplyv na rozdeľovanie žiadateľov v rámci EÚ, keďže čistý počet odovzdaní v rámci dublinských konaní je blízky nule. Keď členské štáty prijmú a odovzdajú podobný počet žiadateľov, prijaté a odoslané dožiadania sa vzájomne vyrovnajú, čo naznačuje, že redistribučný účinok nariadenia Dublin III je nulový alebo veľmi malý. To je pravdepodobne spôsobené: hierarchiou kritérií, ktorá nezohľadňuje kapacitu členských štátov; kladením neprimeranej zodpovednosti na členské štáty na vonkajších hraniciach v dôsledku toho, že sa primárne uplatňujú kritériá prvej krajiny vstupu; a nízkym počtom skutočných odovzdaní, čo znamená, že žiadatelia môžu podať žiadosť v členskom štáte, ktorý si vyberú, takže väčšia zodpovednosť pripadá na atraktívnejšie destinácie. Jasne to dokazujú údaje z roku 2014, keď bolo 70 % všetkých prvých žiadostí podaných len v piatich členských štátoch. Primerané náklady, pokiaľ ide o finančné a ľudské zdroje vynaložené na vykonávanie nariadenia Dublin III Priame a nepriame náklady na činnosti súvisiace s dublinským systémom v roku 2014 v Európe sa odhadujú približne na 1 miliardu EUR. Ak by takýto mechanizmus neexistoval, náklady členských štátov EÚ a EHP by boli ešte vyššie, ale z hodnotenia vyplynulo, že nariadenie Dublin III vo všeobecnosti nebolo efektívne. Právne záväzná lehota na odovzdanie žiadateľa je dlhá a počet skutočných odovzdaní je nízky a oba tieto faktory majú výrazný vplyv na nepriame náklady a celkovú efektívnosť systému. V niektorých členských štátov sú veľmi vysoké náklady na zaistenie, ktorého cieľom je predchádzať útekom. Úteky vytvárajú ďalšie nepriame náklady a znižujú efektívnosť systému. Nevykonávanie odovzdaní a návratov žiadateľov, ktorých žiadosti boli zamietnuté, v praxi vedie k vysokým sociálnym nákladom súvisiacim s neregulárnou migráciou. Odhaduje sa, že až 42 % dublinských žiadateľov, ktorí neboli skutočne odovzdaní, sa môže ešte stále zdržiavať v EÚ ako neregulárni migranti. Je veľmi pravdepodobné, že súčasný systém bude v kontexte pokračujúceho migračného tlaku naďalej neudržateľný. Za obzvlášť kritickú slabinu systému možno považovať faktické pozastavenie odovzdaní podľa dublinského nariadenia do Grécka od roku 2011, a to najmä vzhľadom na vysoký počet migrantov, ktorí do tejto krajiny prichádzajú v posledných mesiacoch. 3.4.Konzultácie so zainteresovanými stranami Okrem externého hodnotenia Komisia vykonala cielené konzultácie s koordinátormi výboru LIBE politických skupín Výboru Európskeho parlamentu pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci, s členskými štátmi a ďalšími zainteresovanými stranami. Konzultácia s koordinátormi politických skupín Výboru Európskeho parlamentu pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci sa uskutočnila na základe diskusného dokumentu a predbežných výsledkov externého hodnotenia dublinského nariadenia. Zásadná reforma dublinského systému získala celkovú širokú podporu a bolo uznané, že súčasný stav je neudržateľný. Zatiaľ čo niektorí podporili zavedenie objektívnych kritérií na určovanie zodpovednosti, a to aj vo forme distribučného kľúča, iní uviedli, že je dôležité zohľadniť preferencie/charakteristiky žiadateľa, napriek tomu, že je pri tom zložité zaistiť objektívnosť, spravodlivosť a uskutočniteľnosť. Konzultácie s členskými štátmi sa uskutočnili na základe tých istých dokumentov. Členské štáty sa zhodli na tom, že súčasné nariadenie je príliš komplikované, prináša nadmernú reguláciu, a preto majú správne orgány problémy s jeho uplatňovaním. Zmeny zavedené nariadením Dublin III v roku 2013 viedli k posilneniu práv žiadateľov, ktorých zneužitie môže narušiť fungovanie celého systému. Sekundárne pohyby boli uvádzané ako najnaliehavejší problém pri vykonávaní nariadenia. Diskusie o tom, či je alebo nie je potrebné zmeniť nariadenie Dublin III na nástroj na zdieľanie zodpovednosti, a zmeniť tak jeho súčasnú povahu nástroja, ktorý slúži len na určovanie zodpovednosti, potvrdili existenciu dvoch hlavných názorových prúdov: niektoré členské štáty požadujú vytvorenie trvalého systému na zdieľanie záťaže prostredníctvom distribučného kľúča, zatiaľ čo iné uprednostňujú zachovanie a zefektívnenie súčasného systému vrátane kritéria neoprávneného vstupu. Názory na to, či by sa mali zohľadňovať preferencie migrantov, sa líšili. Zatiaľ čo niektoré členské štáty uviedli, že preferencie nemožno úplne ignorovať, pretože by to takmer s istotou viedlo k sekundárnym pohybom, iné členské štáty boli dôrazne proti, keďže podľa ich názoru sú potrebné jasné, objektívne kritériá a doplnenie preferencií by viedlo k zložitému individuálnemu posudzovaniu prípadov. Členské štáty tiež zdôraznili, že žiadatelia žiadajú o medzinárodnú ochranu, resp. sú na úteku pred prenasledovaním, a preto by sa im nemal poskytovať príliš veľký priestor na výber konečnej krajiny azylu, pretože dublinský systém nie je mechanizmom (ekonomickej) migrácie. Konzultácie sa uskutočnili aj s ďalšími zainteresovanými stranami, ako je UNHCR a mimovládne organizácie pôsobiace v oblasti azylu. Títo aktéri sa zhodli na tom, že nariadenie Dublin III má významné nedostatky, pokiaľ ide o jeho východiskový princíp, – kritérium neoprávneného vstupu ako základné kritérium – a že praktické skúsenosti z posledných mesiacov poukázali na nevyhnutnosť zásadnej reformy. Všeobecným názorom bolo, že pri alokácii žiadateľa zodpovednému členskému štátu by sa mali zohľadňovať preferencie alebo charakteristiky žiadateľa v záujme zvýšenia šancí na integráciu a zníženia sekundárnych pohybov. Na ten istý účel by sa malo rozšíriť kritérium rodiny. Mnohé subjekty zdôraznili potrebu dosiahnuť pokrok smerom k vytvoreniu rovnakých podmienok vo všetkých členských štátoch, najmä pokiaľ ide o podmienky prijímania a konania.

3.5.Základné práva Tento návrh je plne v súlade so základnými právami a všeobecnými zásadami Spoločenstva, ako aj s medzinárodným právom. Najmä lepšie informovania žiadateľov o uplatňovaní tohto nariadenia a ich právach a povinnostiach im na jednej strane umožní lepšie tieto práva chrániť a na strane druhej prispeje k zníženiu úrovne sekundárnych pohybov, keďže žiadatelia o azyl budú náchylnejší rešpektovať pravidlá systému. Zvýši sa účinnosť práva na súdny prostriedok nápravy vymedzením rozsahu odvolania a stanovením harmonizovanej lehoty na prijatie rozhodnutia. Odvolanie bude mať okrem toho automatický odkladný účinok. Posilní sa právo na slobodu a voľný pohyb skrátením lehôt, počas ktorých môže byť osoba zaistená, a to vo výnimočnom prípade uvedenom v nariadení a len v súlade so zásadou nevyhnutnosti a primeranosti. Posilní sa právo na zlúčenie rodiny, a to najmä rozšírením rozsahu pôsobnosti nariadenia, aby zahŕňalo súrodencov a rodiny, ktoré vznikli v krajinách tranzitu. Posilňujú sa aj práva maloletých osôb bez sprievodu lepším vymedzením zásady najlepších záujmov dieťaťa a vytvorením mechanizmu na určenie najlepších záujmov dieťaťa, ktorý sa použije za všetkých okolností, keď má dôjsť k odovzdaniu maloletej osoby. 4.VPLYV NA ROZPOČET Celkové finančné zdroje potrebné na podporu vykonávania tohto návrhu na obdobie rokov 2017 – 2020 dosahujú sumu 1828,6 mil. EUR. Táto suma by pokrývala náklady na odovzdania po aktivovaní nápravného alokačného mechanizmu v prospech niektorého členského štátu, zriadenia a prevádzku IT systému na registráciu a automatickú alokáciu žiadateľov o azyl, ale aj podporu rozvoja potrebných prijímacích kapacít z hľadiska infraštruktúry aj prevádzkových nákladov, a to najmä v tých členských štátoch, ktoré boli doteraz konfrontované len s malým počtom žiadateľov o udelenie azylu. Tieto finančné potreby sú zlučiteľné so súčasným viacročným finančným rámcom a môžu zahŕňať využitie osobitných nástrojov, ktoré sú vymedzené v nariadení Rady (EÚ, Euratom) č. 1311/2013. 5.PODROBNÉ VYSVETLENIE KONKRÉTNYCH USTANOVENÍ NÁVRHU Návrh zachováva väzbu medzi zodpovednosťou v oblasti azylu a dodržiavaním povinností týkajúcich sa ochrany vonkajších hraníc členskými štátmi s výhradou výnimiek, ktorých cieľom je chrániť celistvosť rodiny a najlepšie záujmy dieťaťa. Súčasné kritériá na určenie zodpovednosti sú v zásade zachované, ale navrhujú sa cielené zmeny, najmä v záujme posilnenia celistvosti rodiny v rámci dublinského systému rozšírením vymedzenia pojmu rodina. Hlavné vykonané zmeny sa zameriavajú na jednej strane na zlepšenie efektívnosti systému, najmä zaistením stability zodpovednosti konkrétneho členského štátu za posúdenie žiadosti po tom, ako už bola táto zodpovednosť raz určená. Na druhej strane zmeny slúžia na obmedzenie sekundárnych pohybov, predovšetkým vypustením ustanovení o presune zodpovednosti medzi členskými štátmi. Systém dopĺňa nový nápravný alokačný mechanizmus založený na referenčnom kľúči, ktorý za určitých okolností umožňuje úpravy alokácie žiadateľov. Znamená to, že systém je schopný zvládnuť situácie, keď sú azylové systémy členských štátov vystavené neprimeranému tlaku, zaistením primeraného systému zdieľania zodpovednosti medzi členskými štátmi. I. Zefektívnenie dublinského nariadenia a zlepšenie jeho efektívnosti S cieľom zaistiť, aby dublinské konanie fungovalo hladko a udržateľne, aby plnilo cieľ poskytnúť rýchly prístup k posúdeniu žiadosti a k ochrane pre tých, ktorí to potrebujú, a aby odrádzalo od sekundárnych pohybov, navrhujú sa viaceré úpravy, a to konkrétne: Zavádza sa nová povinnosť, podľa ktorej musí žiadateľ podať žiadosť o udelenie azylu buď v členskom štáte prvého neoprávneného vstupu, alebo, v prípade oprávneného pobytu, v členskom štáte pobytu. Cieľom je zaistiť riadne riadenie migračných tokov, uľahčiť určenie zodpovedného členského štátu a predchádzať sekundárnym pohybom. Touto zmenou sa vyjasňuje, že žiadateľ nemá právo vybrať si členský štát, v ktorom podá žiadosť, ani členský štát, ktorý bude zodpovedný za posúdenie jeho žiadosti. Ak žiadateľ poruší túto novú povinnosť, členský štát musí posúdiť jeho žiadosť v zrýchlenom konaní. Okrem toho žiadateľ bude mať nárok na materiálne práva pri prijatí len v tom členskom štáte, v ktorom má povinnosť sa zdržiavať. Nariadením sa zavádza povinnosť členských štátov pred začatím procesu určovania zodpovedného členského štátu overiť, či je žiadosť neprípustná z dôvodu, že žiadateľ prichádza z prvej krajiny azylu alebo z bezpečnej tretej krajiny. Ak je žiadosť neprípustná, žiadateľ bude vrátený do tejto prvej krajiny alebo bezpečnej tretej krajiny a členský štát, ktorý vykonal overenie neprípustnosti, sa bude považovať za členský štát zodpovedný za túto žiadosť. Členský štát, v ktorom bola podaná žiadosť, tiež musí overiť, či žiadateľ prichádza z bezpečnej krajiny pôvodu alebo či predstavuje bezpečnostné riziko, a ak áno, je tento členský štát zodpovedný a musí posúdiť žiadosť v zrýchlenom konaní. Nariadením sa zavádza pravidlo, podľa ktorého ak raz členský štát posudzuje žiadosť ako zodpovedný členský štát, zostáva zodpovedný aj za posúdenie budúcich podaní a žiadostí daného žiadateľa. Posilňuje sa tak nové pravidlo, že za posúdenie žiadosti je a zostáva zodpovedný len jeden členský štát a že kritériá zodpovednosti sa uplatnia len raz. Posilňuje sa požiadavka týkajúca sa spolupráce žiadateľov s cieľom zaistiť rýchly prístup ku konaniam o určení postavenia, zabezpečiť správne fungovanie systému a predchádzať obchádzaniu pravidiel, obzvlášť útekom. V nariadení sa stanovujú primerané povinnosti žiadateľa týkajúce sa včasného poskytnutia všetkých informácií relevantných pre určenie zodpovedného členského štátu a tiež spolupráce s príslušnými orgánmi členských štátov. Výslovne sa tiež uvádza, že žiadatelia sú povinní zdržiavať sa v príslušnom členskom štáte a byť k dispozícii jeho orgánom a rešpektovať rozhodnutie o odovzdaní. Nesplnenie právnych povinností stanovených v nariadení bude mať pre žiadateľa primerané procesné následky, ako napríklad vylúčenie možnosti zohľadniť informácie, ktoré boli bezdôvodne predložené príliš neskoro.

Nariadením sa rozširuje okruh informácií, ktoré sa musia poskytovať žiadateľom. Účelom osobného pohovoru je uľahčiť proces určovania zodpovedného členského štátu tým, že umožní zhromaždiť všetky potrebné informácie. Nemal by však viesť k zdržaniam v konaní, v prípadoch, keď žiadateľ utiekol alebo už boli poskytnuté dostatočné informácie. Pravidlo týkajúce sa hierarchie kritérií na určenie zodpovednosti jasne uvádza, že kritériá sa použijú len raz. Znamená to, že od podanie druhej žiadosti sa budú bez výnimky uplatňovať readmisné pravidlá (prijatie späť). Pravidlo, podľa ktorého sa kritériá určujú na základe situácie v čase, keď žiadateľ prvýkrát podal svoju žiadosť v niektorom členskom štáte, sa teraz vzťahuje na všetky kritérií vrátane kritérií týkajúcich sa rodinných príslušníkov a maloletých osôb. Jasne stanovené lehoty na poskytnutie relevantných informácií umožnia rýchle posúdenie a rozhodnutie. Vymedzenie pojmu rodinní príslušníci sa rozširuje dvojako: 1) zahrnutím súrodenca, resp. súrodencov žiadateľa a 2) zahrnutím rodinných vzťahov, ktoré vznikli po opustení krajiny pôvodu, ale pred príchodom na územie členského štátu. Súrodenci sú pomerne úzkou no významnou kategóriou, v prípade ktorej je preukázanie a overenie rodinného vzťahu pomerne jednoduché, a potenciál pre zneužitie je preto pomerne malý. Rozšírenie definície na rodiny, ktoré vznikli počas tranzitu, odráža aktuálne migračné javy, ako je dlhší čas strávený mimo krajiny pôvodu pred príchodom na územie EÚ, napr. v utečeneckých táboroch. Tieto cielené rozšírenia vymedzenia pojmu rodinní príslušníci by mali znížiť riziko neregulárnych pohybov alebo úteku osôb, na ktoré sa rozšírené pravidlá vzťahujú. Viaceré zmeny sa navrhujú s cieľom zjednodušiť kritériá zodpovednosti stanovené v článkoch 14, 15 a 16. V článku 14 sa vyjasnili kritériá zodpovednosti súvisiace s vízami a dokladmi o pobyte. V článku 15 týkajúcom sa neoprávneného pobytu sa vypustilo ustanovenie o zániku povinností po 12 mesiacoch odo dňa neoprávneného vstupu, ako aj zložité a ťažko preukázateľné ustanovenie týkajúce sa neoprávneného pobytu. V súvislosti s kritériom vstupu v prípade zrušenej vízovej povinnosti sa takisto vypustila výnimka týkajúca sa následných vstupov do členských štátov, v ktorých tiež platilo oslobodenie od vízovej povinnosti, a to v súlade s prístupom, podľa ktorého by mal byť spravidla zodpovedný členský štát prvého vstupu, a s cieľom predchádzať neodôvodneným sekundárnym pohybom po vstupe. Ustanovenie o práve vlastného uváženia sa zužuje, aby sa zabezpečilo, že sa bude používať len z humanitárnych dôvodov vo vzťahu k širšej rodine. V zmenenom nariadení sa stanovujú kratšie lehoty pre jednotlivé fázy dublinského konania v snahe zrýchliť postup určovania zodpovednosti a poskytnúť žiadateľom rýchlejší prístup ku konaniu o azyle. Týka sa to lehôt na predkladanie dožiadaní o prevzatie a odpovede na ne, na predkladanie oznámení na účely prijatia späť a na prijímanie rozhodnutí o odovzdaní. V dôsledku skrátenia lehôt sa zrušil postup pre naliehavé prípady. V dôsledku uplynutia lehôt už nebude dochádzať k presunu zodpovednosti medzi členskými štátmi (s výnimkou lehoty na odpoveď na dožiadanie o prevzatie). Zdá sa, že takéto presuny podporovali obchádzanie pravidiel a obštrukcie v konaní. Novým pravidlom by malo byť, že keď sa raz určí zodpovedný členský štát, tento členský štát zostáva zodpovedný. Dožiadania o prijatie späť sa zmenili na jednoduché oznámenia na účely prijatia späť, keďže je jasné, ktorý členský štát je zodpovedný, a nebude už existovať žiadny priestor na presun zodpovednosti. Tieto oznámenia nevyžadujú odpoveď, ale bezodkladné potvrdenie prijatia. Pôjde o dôležitý nástroj na riešenie problému sekundárnych pohybov vzhľadom na to, že v súčasnosti prevažujú dožiadania o prijatie späť nad dožiadaniami o prevzatie. S tým súvisia procesné následky pre posudzovanie žiadosti po odovzdaní na základe prijatia späť. Zmenili sa pravidlá týkajúce sa spôsobu, akým majú zodpovedné členské štáty posudzovať žiadosti po prijatí osoby späť, s cieľom odrádzať od sekundárnych pohybov a sankcionovať ich. Doplnila sa povinnosť zodpovedného členského štátu prijať späť osobu, ktorej sa poskytla medzinárodná ochrana a ktorá podala žiadosť alebo sa neoprávnene zdržiava v inom členskom štáte. Táto povinnosť poskytne členským štátom potrebný právny nástroj na vykonávanie odovzdaní späť, čo je dôležité pre obmedzenie sekundárnych pohybov. Pravidlá týkajúce sa prostriedkov nápravy boli upravené s cieľom výrazne zrýchliť a harmonizovať odvolacie konanie. Okrem toho, že sa stanovujú konkrétne, krátke lehoty, použitím prostriedku nápravy automaticky dochádza k odkladu odovzdania. Zavádza sa nový prostriedok nápravy pre prípady, keď nebolo prijaté žiadne rozhodnutie o odovzdaní a žiadateľ a žiadateľ tvrdí, že jeho rodinný príslušník, alebo, v prípade maloletej osoby bez sprievodu, jej príbuzný sa oprávnene zdržiavajú v inom členskom štáte. Zmierovací postup ako mechanizmus riešenia sporov nebol formálne použitý od jeho ustanovenia v Dublinskom dohovore v roku 1990 (hoci v mierne odlišnej podobe), a preto sa javí ako zbytočný a mal by sa zrušiť. Navrhuje sa, aby ciele existujúceho mechanizmu včasného varovania a pripravenosti prevzala nová Agentúra Európskej únie pre azyl, ako sa stanovuje v kapitole 5 týkajúcej sa monitorovania a posudzovania a v kapitole 6 týkajúcej sa operačnej a technickej pomoci návrhu o Agentúre Európskej únie pre azyl. Tento mechanizmus sa preto z dublinského nariadenia vypúšťa. Agentúra Európskej únie pre azyl zriadi sieť dublinských jednotiek a bude uľahčovať jej činnosť s cieľom posilniť praktickú spoluprácu a zdieľanie informácií týkajúce sa všetkých záležitostí súvisiacich s uplatňovaním tohto nariadenia vrátane vypracúvania praktických nástrojov a usmernení.  Pokiaľ ide o maloleté osoby bez sprievodu, v návrhu sa objasňuje, že zodpovedný bude členský štát, v ktorom maloletá osoba prvýkrát podala svoju žiadosť o medzinárodnú ochranu, okrem prípadu, keď sa preukáže, že by to nebolo v najlepšom záujme tejto maloletej osoby. Toto pravidlo umožní rýchle určenie zodpovedného členského štátu, a teda aj rýchly prístup ku konaniu pre túto zraniteľnú skupinu žiadateľov, okrem iného aj vďaka navrhovanému skráteniu lehôt. Ustanovenie týkajúce sa záruk pre maloleté osoby bez sprievodu bolo upravené, aby bolo posudzovanie najlepších záujmov operatívnejšie. Pred odovzdaním maloletej osoby bez sprievodu do iného členského štátu sa tak odovzdávajúci členský štát musí uistiť, že tento členský štát bezodkladne prijme potrebné opatrenia podľa smernice o konaní o azyle a smernice o podmienkach prijímania. Stanovuje sa tiež, že pred každým rozhodnutím o odovzdaní maloletej osoby bez dozoru musia kvalifikovaní pracovníci urýchlene vykonať posúdenie jej najlepších záujmov. II. Nápravný alokačný mechanizmus Prepracovaným nariadením sa zriaďuje nápravný alokačný mechanizmus, ktorého cieľom je zaistiť spravodlivé rozdelenie zodpovednosti medzi členskými štátmi a rýchly prístup žiadateľov ku konaniam o udelení medzinárodnej ochrany v situáciách, keď členský štát čelí neprimerane vysokému počtu žiadostí o medzinárodnú ochranu, za ktoré je podľa nariadenia zodpovedný. Mal by zmierniť akékoľvek výrazné nerovnováhy týkajúce sa podielov jednotlivých členských štátov na celkovom počte azylových žiadostí, ktoré vzniknú v dôsledku uplatnenia kritérií na určenie zodpovednosti. Registračný a monitorovací systém Zriaďuje sa automatizovaný systém, ktorý umožní registráciu všetkých žiadostí a monitorovanie podielu jednotlivých členských štátov na celkovom počte žiadostí. Európska agentúra na prevádzkové riadenie rozsiahlych informačných systémov v priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti (eu-LISA) bude zodpovedná za vývoj a technickú prevádzku systému. Ihneď po podaní žiadosti ju členský štát zaregistruje v automatizovanom systéme, ktorý každú žiadosť zaznamená pod jedinečným číslom. Hneď ako sa určí zodpovedný členský štát, táto informácia sa takisto zaznamená v systéme. Automatizovaný systém bude taktiež v reálnom čase uvádzať celkový počet žiadostí podaných v EÚ a v jednotlivých členských štátoch, ako aj – po určení zodpovedného členského štátu – počet žiadostí, ktoré musia posúdiť jednotlivé členské štáty, a podiel, ktorý tieto žiadosti predstavujú v porovnaní s ostatnými členskými štátmi. V systéme sa bude uvádzať aj počet osôb, ktoré jednotlivé členské štáty skutočne presídlili.

Aktivácia nápravného alokačného mechanizmu Základom pre výpočet príslušných podielov je počet žiadostí, za ktoré je konkrétny členský štát zodpovedný, a počet osôb, ktoré tento členský štát skutočne presídlil. Započítavajú sa aj žiadosti, za ktoré by bol členský zodpovedný na základe overenia neprípustnosti, bezpečnej krajiny pôvodu a bezpečnostných dôvodov. Výpočty sa uskutočňujú na pohyblivom jednoročnom základe, t. j. v akomkoľvek momente na základe počtu nových žiadostí, vo vzťahu ku ktorým bol členský štát v systéme určený za zodpovedný členský štát v priebehu uplynulého roka, a počtu skutočne presídlených osôb. Systéme priebežne prepočítava percentuálny podiel žiadostí, vo vzťahu ku ktorým boli jednotlivé členské štáty určené za zodpovedné členské štáty, a porovnáva ho s referenčným percentuálnym podielom stanoveným podľa kľúča. Tento referenčný kľúč ja založený na dvoch kritériách s rovnakou váhou 50 %, ktorými sú počet obyvateľov a celkový HDP členského štátu. Uplatňovanie nápravnej alokácie v prospech niektorého členského štátu sa aktivuje automaticky, keď počet žiadostí o medzinárodnú ochranu, za ktoré je tento členský štát zodpovedný, prekročí 150 % hodnoty stanovenej v referenčnom kľúči. Alokácia žiadostí prostredníctvom referenčného kľúča a ukončenie alokácie Po aktivácii mechanizmu sa všetky žiadosti podané v členskom štáte, ktorý je vystavený neprimeranému tlaku, po overení prípustnosti ale pred dublinským overením alokujú členským štátom, v prípade ktorých počet žiadostí, za posúdenie ktorých sú zodpovedné, je nižší ako ich podiel stanovený v referenčnom kľúči; alokované žiadosti sa pomerne rozdelia medzi tieto členské štáty na základe referenčného kľúča. Po prekročení počtu žiadostí, za ktoré je členský štát zodpovedný, stanoveného v referenčnom kľúči sa členskému štátu nebudú alokovať žiadne ďalšie žiadosti. Alokácia pokračuje dovtedy, kým počet žiadostí, za ktoré je členský štát, ktorý je vystavený neprimeranému tlaku, zodpovedný, prekračuje 150 % jeho referenčného počtu. Rodinní príslušníci, na ktorých sa vzťahuje postup alokácie, budú alokovaní do toho istého členského štátu. Nápravný alokačný mechanizmus by nemal viesť k rozdeleniu rodinných príslušníkov. Finančná solidarita Členský štát alokácie sa môže rozhodnúť, že sa počas dvanástich mesiacov nebude dočasne zúčastňovať na nápravnom mechanizmu. Členský štát vloží túto informáciu do automatizovaného systému a túto skutočnosť oznámi členským štátom, Komisii a Agentúre Európskej únie pre azyl. Následne by sa žiadatelia, ktorí mali byť alokovaní tomuto členskému štátu, alokovali namiesto toho iným členským štátom. Členský štát, ktorý sa dočasne nezúčastňuje na nápravnom mechanizme, musí odviesť príspevok solidarity vo výške 250 000 EUR za každého žiadateľa členskému štátu, ktorý bol určený ako zodpovedný za posúdenie týchto žiadostí. Komisia by mala prijať vykonávacie akty, ktorými stanoví modality na vykonávanie mechanizmu finančnej solidarity. Agentúra Európskej únie pre azyl bude monitorovať uplatňovanie mechanizmu finančnej solidarity a každý rok bude podávať Komisii v tejto súvislosti správu. Postup v odovzdávajúcom členskom štáte a v členskom štáte alokácie Členský štát podporený prostredníctvom nápravného mechanizmu odovzdá žiadateľa členskému štátu alokácie a zároveň mu zašle odtlačky prstov žiadateľa, aby sa v členskom štáte alokácie mohlo vykonať bezpečnostné overenie. Cieľom tohto postupu je odstrániť prekážky, ktoré by bránili alokácii a ktoré sa objavovali pri vykonávaní rozhodnutí o premiestnení. Po odovzdaní členský štát alokácie vykoná dublinské overenie, aby zistil, či sa na žiadateľa vzťahujú primárne kritériá, ako je napr. rodina v inom členskom štáte. Ak áno, žiadateľ sa odovzdá do daného členského štát, ktorý sa následne stáva zodpovedným členským štátom. Doložka o preskúmaní Stanovuje sa, že Komisia preskúma fungovanie nápravného alokačného mechanizmu 18 mesiacov po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia a následne každý rok s cieľom posúdiť, či nápravný alokačný mechanizmus plní svoj cieľ, ktorým je zaistiť spravodlivé rozdelenie zodpovednosti medzi členskými štátmi a zmierniť neprimeraný tlak, ktorému sú niektoré členské štáty vystavené. Komisia obzvlášť overí, či hraničná hodnota pre aktivovanie a ukončenie nápravnej alokácie účinne zabezpečuje spravodlivé rozdelenie zodpovednosti medzi členskými štátmi a rýchly prístup žiadateľov ku konaniam o udelení medzinárodnej ochrany v situáciách, keď niektorý členský štát čelí neprimerane vysokému počtu žiadostí o medzinárodnú ochranu, za ktoré je zodpovedný podľa tohto nariadenia.

ê 604/2013 2016/0133 (COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (prepracované znenie) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 78 ods. 2 písm. e), so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov, konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, keďže: ê 604/2013 odôvodnenie 1 (prispôsobené) (1)Nariadenie Rady (ES) č. 343/2003 z 18. februára 2003 ustanovujúce kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov  Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 Õ by sa malo podstatným spôsobom zmeniť a doplniť. Z dôvodu prehľadnosti by sa malo uvedené nariadenie prepracovať. ê 604/2013 odôvodnenie 2 (2)Spoločná azylová politika vrátane spoločného európskeho azylového systému predstavuje základnú časť cieľa Európskej únie, ktorým je postupné vytváranie priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti otvoreného pre tých, ktorých okolnosti oprávnene donútili hľadať ochranu v Únii.

ê 604/2013 odôvodnenie 3 (3)Európska rada na svojom mimoriadnom zasadnutí v Tampere v dňoch 15. a 16. októbra 1999 súhlasila, že bude pracovať na vytvorení spoločného európskeho azylového systému založeného na úplnom a rozsiahlom uplatňovaní Ženevského dohovoru o právnom postavení utečencov z 28. júla 1951, ktorý bol doplnený Newyorským protokolom z 31. januára 1967 (ďalej len „Ženevský dohovor“), čím sa zabezpečí, že nikto nebude vrátený, aby bol prenasledovaný, t. j. dodrží sa zásada zákazu vyhostenia alebo vrátenia. Z tohto hľadiska a bez toho, aby boli dotknuté kritériá zodpovednosti stanovené v tomto nariadení, sa členské štáty, z ktorých každý rešpektuje zásadu zákazu vyhostenia alebo vrátenia, považujú za bezpečné krajiny pre štátnych príslušníkov tretích krajín. ê 604/2013 odôvodnenie 4 (4)V záveroch z Tampere sa takisto konštatuje, že spoločný európsky azylový systém by mal zahŕňať z krátkodobého hľadiska jasnú a uplatniteľnú metódu na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl. ê 604/2013 odôvodnenie 5 (5)Takáto metóda by mala byť založená na objektívnych a spravodlivých kritériách ako pre členské štáty, tak aj pre dotknuté osoby. Mala by umožniť najmä rýchle určenie zodpovedného členského štátu, aby bol zaručený efektívny prístup k postupom na udelenie medzinárodnej ochrany a aby nebolo ohrozené rýchle vybavovanie žiadostí o medzinárodnú ochranu. ê 604/2013 odôvodnenie 6 (6)Prvá etapa vytvárania spoločného európskeho azylového systému, ktorý by v dlhšom časovom rámci mohol viesť k spoločnému postupu a jednotnému, v celej Únii platnému, postaveniu pre osoby, ktorým bola udelená medzinárodná ochrana, bola teraz ukončená. Európska rada 4. novembra 2004 prijala Haagsky program, v ktorom sa stanovujú ciele, ktoré sa majú realizovať v oblasti slobody, bezpečnosti a spravodlivosti v období rokov 2005 až 2010. V tejto súvislosti bola Európska komisia v Haagskom programe vyzvaná, aby ukončila hodnotenie právnych nástrojov prvej etapy a aby predložila Európskemu parlamentu a Rade nástroje a opatrenia druhej etapy s cieľom prijať ich pred rokom 2010. ê 604/2013 odôvodnenie 7 ð nový (7)V Štokholmskom programe potvrdila Európska rada svoj záväzok dosiahnuť cieľ, ktorým je v súlade s článkom 78 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) vytvorenie spoločného priestoru ochrany a solidarity pre všetky osoby, ktorým sa udelila medzinárodná ochrana, najneskôr do roku 2012. Okrem toho zdôraznila, že dublinský systém zostáva základným kameňom budovania spoločného európskeho azylového systému, keďže sa na jeho základe jasne rozdeľuje zodpovednosť medzi členskými štátmi za posúdenie žiadostí o medzinárodnú ochranu. ð V máji 2015 Komisia vo svojom oznámení o európskej migračnej agende uviedla, že sa uskutoční hodnotenie dublinského nariadenia a v prípade potreby sa predloží návrh na jeho revíziu, a to najmä v záujme dosiahnutia spravodlivejšieho rozdelenia žiadateľov o azyl v Európe. ï ê 604/2013 odôvodnenie 8 (8)Zdroje Európskeho podporného úradu pre azyl (EASO) zriadeného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 439/2010 by sa mali sprístupniť na poskytovanie primeranej podpory príslušným útvarom členských štátov zodpovedných za vykonávanie tohto nariadenia. Konkrétne by mal EASO poskytnúť solidárne opatrenia, ako napríklad rezervnú skupinu v oblasti azylu a podporné azylové tímy, na pomoc tým členským štátom, ktoré sú vystavené mimoriadnemu tlaku a v ktorých sa na žiadateľov o medzinárodnú ochranu (ďalej len „žiadatelia“) neuplatňujú primerané normy, najmä pokiaľ ide o prijímanie a ochranu.

ò nový (9)Agentúra Európskej únie pre azyl by mala poskytovať primeranú podporu pri vykonávaní tohto nariadenia, a to najmä stanovením referenčného kľúča na rozdeľovanie žiadateľov o azyl v rámci nápravného alokačného mechanizmu a každoročným upravovaním údajov, na ktorých je kľúč založený, ako aj samotného referenčného kľúča na základe údajov Eurostatu. ê 604/2013 odôvodnenie 9 (prispôsobené) ð nový (10)Vzhľadom na výsledky uskutočneného hodnotenia implementácie  nariadenia (EÚ) č. 604/2013 Õ nástrojov prvej etapy je v tejto fáze vhodné potvrdiť zásady, z ktorých vychádza nariadenie (ES) č. 343/2003 (EÚ) č. 604/2013, a zároveň vzhľadom na nadobudnuté skúsenosti uskutočniť nevyhnutné vylepšenia, aby sa zvýšila účinnosť dublinského systému a posilnila ochrana poskytovaná žiadateľom v rámci tohto systému. Vzhľadom na to, že pre spoločný európsky azylový systém je potrebné, aby riadne fungoval dublinský systém, jeho zásady a fungovanie by sa mali preskúmavať pri budovaní ostatných zložiek spoločného európskeho azylového systému a nástrojov solidarity Únie. Mala by sa naplánovať komplexná kontrola účelnosti prostredníctvom preskúmania na základe dôkazov so zameraním na právne, hospodárske a sociálne dôsledky dublinského systému vrátane jeho dôsledkov na základné práva. ð Na základe tohto hodnotenia a konzultácií s členskými štátmi, Európskym parlamentom a ďalšími zúčastnenými stranami sa tiež považuje za vhodné stanoviť v nariadení opatrenia nevyhnutné na spravodlivé rozdelenie zodpovednosti za žiadosti o medzinárodnú ochranu medzi členskými štátmi, najmä s cieľom zaistiť, aby niektoré členské štáty neboli vystavené neprimeranej záťaži. ï ê 604/2013 odôvodnenie 10 (11)V záujme zabezpečenia rovnakého zaobchádzania so všetkými žiadateľmi o medzinárodnú ochranu a osobami požívajúcimi medzinárodnú ochranu a zaručenia súladu so súčasným acquis Únie v oblasti azylu, konkrétne so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ z 13. decembra 2011 o normách pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany, rozsah pôsobnosti tohto nariadenia zahŕňa aj žiadateľov o doplnkovú ochranu a osoby oprávnené na doplnkovú ochranu. ò nový (12)S cieľom zaistiť, že zodpovedný členský štát prijme späť osoby, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana a ktoré vstúpili na územie iného členského štátu, než je zodpovedný členský štát, pričom nespĺňajú podmienky pobytu v tomto inom členskom štáte, je treba do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia zahrnúť osoby, ktorým sa poskytla medzinárodná ochrana. ê 604/2013 odôvodnenie 11 (13)Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/33/EÚ z 26. júna 2013, ktorou sa stanovujú normy pre prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu, by sa mala uplatňovať na postup určovania zodpovedného členského štátu, ktorý sa upravuje v tomto nariadení s výhradou obmedzení uplatňovania uvedenej smernice. ê 604/2013 odôvodnenie 12 (14)Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/32/EÚ z 26. júna 2013 o spoločných konaniach o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany by sa mala uplatňovať popri ustanoveniach týkajúcich sa procesných záruk upravených v tomto nariadení a bez toho, aby ňou boli dotknuté, a to s výhradou obmedzení uplatňovania uvedenej smernice. ê 604/2013 odôvodnenie 13

(15)V súlade s Dohovorom Organizácie Spojených národov o právach dieťaťa z roku 1989 a Chartou základných práv Európskej únie by členské štáty pri uplatňovaní tohto nariadenia mali predovšetkým zvažovať najlepšie záujmy dieťaťa. Pri posudzovaní najlepších záujmov dieťaťa by mali členské štáty náležite zohľadniť najmä blaho a sociálny rozvoj, bezpečnosť a ochranu a názory maloletej osoby s ohľadom na jej vek a vyspelosť vrátane jej osobnej situácie. Okrem toho by sa z dôvodu mimoriadnej zraniteľnosti maloletých osôb bez sprievodu mali pre ne stanoviť osobitné procesné záruky. ê 604/2013 odôvodnenie 14 (16)V súlade s Európskym dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd a Chartou základných práv Európskej únie by členské štáty pri uplatňovaní tohto nariadenia mali predovšetkým zvažovať rešpektovanie rodinného života. ò nový (17)S cieľom predísť tomu, aby sa medzi členskými presúvali žiadatelia, ktorých žiadosti sú neprípustné alebo ktorí pravdepodobne nepotrebujú medzinárodnú ochranu alebo ktorí predstavujú bezpečnostné riziko, treba zaistiť, aby členský štát, v ktorom bola podaná prvá žiadosť, overil prípustnosť žiadosti vzhľadom na prvú krajinu azylu a bezpečnú tretiu krajinu a aby v zrýchlenom konaní preskúmal žiadosti podané žiadateľmi, ktorí prichádzajú z bezpečných krajín pôvodu uvedených v zozname EÚ, a žiadateľmi, ktorí predstavujú bezpečnostné riziko. ê 604/2013 odôvodnenie 15 (18)Súčasné vybavenie žiadostí o medzinárodnú ochranu členov jednej rodiny jedným členským štátom umožní zabezpečiť, aby boli tieto žiadosti dôkladne posúdené, aby rozhodnutia prijaté vo vzťahu k nim boli zhodné a aby členovia jednej rodiny neboli odlúčení. ò nový (19)Vymedzenie pojmu rodinný príslušník v tomto nariadení by malo zahŕňať súrodenca alebo súrodencov žiadateľa. Zlúčenie súrodencov má obzvlášť veľký význam pre zvýšenie šancí na integráciu žiadateľov, a teda aj obmedzenie sekundárnych pohybov. Vymedzenie pojmu rodinný príslušník by takisto malo odrážať realitu súčasných migračných trendov, keď žiadatelia často prichádzajú na územie členských štátov po dlhom čase strávenom samotným presunom. Pojem by teda mal byť vymedzený tak, aby zahŕňal aj rodiny, ktoré vznikli mimo krajiny pôvodu, ale pred príchodom na územie členského štátu. Očakáva sa, že toto obmedzené a cielené rozšírenie vymedzenia pojmu by malo znížiť motiváciu pre niektoré sekundárne pohyby žiadateľov o azyl v rámci EÚ. ê 604/2013 odôvodnenie 16 ð nový (20)V záujme zabezpečenia úplného dodržiavania zásady jednoty rodiny a najlepších záujmov dieťaťa by sa mala existencia závislého vzťahu medzi žiadateľom a jeho dieťaťom, súrodencom alebo rodičom z dôvodov tehotenstva alebo materstva žiadateľky, zdravotného stavu alebo vysokého veku stať záväzným kritériom zodpovednosti. Keď je žiadateľom maloletá osoba bez sprievodu, malo by sa záväzným kritériom zodpovednosti stať aj to, že rodinný príslušník alebo príbuzný, ktorý sa o ňu môže postarať, sa nachádza na území iného členského štátu. ð S cieľom predchádzať sekundárnym pohybom maloletých osôb bez sprievodu, ktoré nie sú v ich najlepšom záujme, v prípade neprítomnosti rodinného príslušníka alebo príbuzného by zodpovedným členským štátom mal byť ten členský štát, v ktorom maloletá osoba bez sprievodu prvýkrát podala žiadosť o medzinárodnú ochranu, pokiaľ sa nepreukáže, že by to nebolo v najlepšom záujme dieťaťa. Pred odovzdaním maloletej osoby bez sprievodu do iného členského štátu odovzdávajúci členský štát prijme všetky potrebné a vhodné opatrenia na zaistenie primeranej ochrany dieťaťa, najmä pokiaľ ide o rýchle vymenovanie zástupcu alebo zástupcov poverených zaistením dodržiavania všetkých práv, ktoré mu prislúchajú. Každému rozhodnutiu o odovzdaní maloletej osoby bez sprievodu by malo predchádzať posúdenie jeho najlepšieho záujmu vykonané osobami s náležitou kvalifikáciou a odbornosťou. ï ê 604/2013 odôvodnenie 17 (prispôsobené) ð nový

(21)ð Prevzatie zodpovednosti za posúdenie žiadosti členským štátom, v ktorom bola žiadosť podaná, v prípadoch, keď za toto posúdenie nie je podľa kritérií stanovených v tomto nariadení zodpovedný, môže narúšať účinnosť a udržateľnosť systému a malo by k nemu dochádzať len výnimočne. ï Každý  Preto by Õ členský štát by mal mať možnosť odchýliť sa ð pred určením zodpovedného členského štátu ï od kritérií zodpovednosti, a to najmä ð len ï z humanitárnych dôvodov ð , a to obzvlášť z rodinných dôvodov, ï a dôvodov súcitu, aby sa umožnilo zlúčenie rodinných príslušníkov, príbuzných alebo iných osôb blízkych rodine, a posúdiť žiadosť o medzinárodnú ochranu podanú v tomto alebo v inom členskom štáte, aj keď za takéto posúdenie nie je zodpovedný podľa záväzných kritérií stanovených v tomto nariadení. ò nový (22)S cieľom zaistiť dosiahnutie cieľov tohto nariadenia a odstrániť prekážky, ktoré by bránili jeho vykonávaniu, a najmä s cieľom zabrániť útekom a sekundárnym pohybom medzi členskými štátmi, je potrebné stanoviť jasné povinnosti žiadateľov v rámci konania a náležite a včas ich o nich informovať. Porušenie uvedených povinností by malo mať pre žiadateľa zodpovedajúce a primerané procesné dôsledky, ako aj zodpovedajúce a primerané dôsledky, pokiaľ ide o jeho podmienky prijímania. V súlade s Chartou základných práv Európskej únie by mal členský štát, v ktorom sa takýto žiadateľ nachádza, v každom prípade zaistiť, aby boli uspokojené bezodkladné materiálne potreby takejto osoby. ê 604/2013 odôvodnenie 18 (prispôsobené) ð nový (23)V záujme uľahčenia určenia členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu by sa mal zorganizovať osobný pohovor so žiadateľom ð , s výnimkou prípadov, keď žiadateľ utiekol alebo keď informácie, ktoré poskytol postačujú na určenie zodpovedného členského štátu ï. Žiadateľ by preto mal byť čo najskôr po podaní žiadosti o medzinárodnú ochranu informovaný  najmä Õ o uplatňovaní tohto nariadenia ð , o nemožnosti výberu členského štátu, ktorý posúdi jeho žiadosť o udelenie azylu, o jeho povinnostiach podľa tohto nariadenia a o dôsledkoch ich porušenia ï a o tom, že v rámci pohovoru má možnosť poskytnúť informácie o prítomnosti rodinných príslušníkov, príbuzných alebo iných osôb blízkych rodine v členských štátoch s cieľom uľahčiť proces určenia zodpovedného členského štátu. ê 604/2013 odôvodnenie 19 ð nový (24)S cieľom zaručiť účinnú ochranu práv dotknutých osôb by sa mali v súvislosti s rozhodnutiami o odovzdaní do zodpovedného členského štátu stanoviť právne záruky a právo na účinný prostriedok nápravy predovšetkým v súlade s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie. ð Účinný prostriedok nápravy by sa mal stanoviť aj v situáciách, keď nebolo prijaté žiadne rozhodnutie o odovzdaní, ale žiadateľ tvrdí, že zodpovedný je iný členský štát, pretože jeho rodinný príslušník alebo, v prípade maloletej osoby bez sprievodu, jej príbuzný sa nachádzajú v inom členskom štáte. ï S cieľom zabezpečiť dodržanie medzinárodného práva by mal účinný prostriedok nápravy voči takýmto rozhodnutiam zahŕňať preskúmanie uplatňovania tohto nariadenia, ako aj právnej a faktickej situácie v členskom štáte, do ktorého sa žiadateľ odovzdáva. ð Rozsah účinného prostriedku nápravy by mal byť obmedzený na posúdenie toho, či existuje riziko porušenia základných práv žiadateľa na rešpektovanie rodinného života, práv dieťaťa alebo zákazu neľudského a ponižujúceho zaobchádzania. ï ò nový (25)Členský štát, ktorý je určený ako zodpovedný členský štát podľa tohto nariadenia, by mal byť zodpovedný za posúdenie všetkých žiadostí žiadateľa vrátane akýchkoľvek následných žiadostí v súlade s článkami 40, 41 a 42 smernice 2013/32/EÚ, bez ohľadu na to, či žiadateľ opustil územie členských štátov alebo bol z tohto územia vyhostený. Ustanovenia nariadenia (EÚ) č. 604/2013, ktoré upravovali zánik povinností za určitých okolností, okrem iného po určitom čase od uplynutia lehôt na vykonanie odovzdania, vytvárali motiváciu pre úteky, a mali by sa preto zrušiť. (26)V záujme rýchleho určenia zodpovednosti a alokácie žiadateľov o medzinárodnú ochranu do jednotlivých členských štátov by sa mali čo najviac zjednodušiť a skrátiť lehoty na prekladanie dožiadaní o prevzatie a odpovede na ne, na predkladanie oznámení na účely prijatia späť a na vykonávanie odovzdaní, ako aj na podávanie odvolaní a rozhodovanie o odvolaniach. ê 604/2013 odôvodnenie 20 (27)Zaistenie žiadateľov by sa malo uplatňovať v súlade s hlavnou zásadou, podľa ktorej osobu nie je možné zaistiť len z toho dôvodu, že žiada o medzinárodnú ochranu. Zaistenie by malo byť na čo najkratšiu dobu a mala by sa naň vzťahovať zásada nevyhnutnosti a proporcionality. Zaistenie žiadateľov musí byť predovšetkým v súlade s článkom 31 Ženevského dohovoru. Konania stanovené na základe tohto nariadenia, ktoré sa týkajú zaistenej osoby, by sa mali viesť ako prioritné a v rámci čo najkratších lehôt. Pokiaľ ide o všeobecné záruky vzťahujúce sa na zaistenie, ako aj podmienky zaistenia, mali by členské štáty podľa potreby uplatňovať ustanovenia smernice 2013/33/EÚ aj na osoby zaistené na základe tohto nariadenia.

ê 604/2013 odôvodnenie 21 (28)Nedostatky alebo zlyhania azylových systémov, ktoré sú často zhoršené osobitnými tlakmi na ne alebo ku ktorým tieto tlaky prispievajú, môžu narušiť riadne fungovanie systému zavedeného na základe tohto nariadenia, čo by mohlo spôsobiť riziko porušenia práv žiadateľov vyplývajúce z acquis Únie v oblasti azylu, Charty základných práv Európskej únie, iných medzinárodných ľudských práv a práv utečencov. ò nový (29)Riadna registrácia žiadostí o udelenie azylu v EÚ pod jedinečným číslom žiadosti by malo pomôcť pri odhaľovaní viacnásobných žiadostí a pri predchádzaní neregulárnym sekundárnym pohybom a zneužívaniu azylového systému. Na uľahčenie uplatňovania tohto nariadenia by sa mal zriadiť automatizovaný systém. Systém by mal umožňovať registráciu žiadostí o udelenie azylu podaných v EÚ, účinné monitorovanie podielu žiadostí jednotlivých členských štátov a správne uplatňovanie nápravného alokačného mechanizmu. (30)Európska agentúra na prevádzkové riadenie rozsiahlych informačných systémov v priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti zriadená nariadením (EÚ) č. 1077/2011 by mala byť zodpovedná za prípravu, vývoj a prevádzkové riadenie centrálneho systému a komunikačnej infraštruktúry medzi centrálnym systémom a vnútroštátnymi infraštruktúrami. ê 604/2013 odôvodnenie 22 ð nový (31)Na predchádzanie zhoršeniam alebo zlyhaniu azylových systémov by sa mal zaviesť postup včasného varovania, pripravenosti a krízového riadenia pre oblasť azylu, pričom EASO by mal zohrávať kľúčovú úlohu a využívať svoje právomoci podľa nariadenia (EÚ) č. 439/2010, aby sa zabezpečila spoľahlivá spolupráca na základe tohto nariadenia a aby sa medzi členskými štátmi vytvorila vzájomná dôvera v oblasti azylovej politiky. Takýmto postupom by sa malo zaistiť, že Únia bude čo najskôr upozornená na situácie, keď vzniknú obavy, že je ohrozené riadne fungovanie systému zavedeného týmto nariadením v dôsledku osobitného tlaku a/alebo nedostatkov azylových systémov jedného alebo viacerých členských štátov. Takýto postup by Únii umožnil podporovať preventívne opatrenia v skorom štádiu a venovať takýmto situáciám primeranú politickú pozornosť. Solidaritu, ktorá je v spoločnom európskom azylovom systéme kľúčovým prvkom, má sprevádzať vzájomná dôvera. Posilnením tejto dôvery by postup včasného varovania, pripravenosti a krízového riadenia pre oblasť azylu mohol zlepšiť nasmerovanie konkrétnych opatrení skutočnej a praktickej solidarity do členských štátov s cieľom pomôcť vo všeobecnej rovine dotknutým členským štátom a konkrétne žiadateľom. V súlade s článkom 80 ZFEÚ zmluvy by akty Únie mali vždy, keď je to potrebné, obsahovať vhodné opatrenia na uplatnenie zásady solidarity. ð Mal by sa zriadiť nápravný alokačný mechanizmus na zaistenie spravodlivého rozdelenia zodpovednosti medzi členskými štátmi a rýchleho prístupu žiadateľov ku konaniam o udelení medzinárodnej ochrany v situáciách, keď niektorý členský štát čelí neprimerane vysokému počtu žiadostí o medzinárodnú ochranu, za ktoré je zodpovedný podľa tohto nariadenia. ï a tento postup by mali sprevádzať takéto opatrenia. Závery o spoločnom rámci pre skutočnú a praktickú solidaritu s členskými štátmi, ktoré čelia osobitnému tlaku na ich azylové systémy spôsobenému aj zmiešanými migračnými tokmi, prijaté Radou 8. marca 2012 stanovujú súbor nástrojov, ktorý sa skladá z existujúcich aj z možných nových opatrení, a ktorý by sa mal zohľadniť v kontexte systému včasného varovania, pripravenosti a krízového riadenia. ò nový (32)Pri uplatňovaní nápravného alokačného mechanizmu by sa mal ako referencia používať kľúč založený na počte obyvateľov a veľkosti hospodárstva členských štátov v spojení s hraničnou hodnotou, aby mohol tento mechanizmus slúžiť ako nástroj na pomoc členským štátom, ktoré sú vystavené neprimeranému tlaku. Uplatňovanie nápravnej alokácie v prospech niektorého členského štátu by sa malo aktivovať automaticky, keď počet žiadostí o medzinárodnú ochranu, za ktoré je tento členský štát zodpovedný, prekročí 150 % hodnoty stanovenej v referenčnom kľúči. Aby sa komplexne zohľadnilo úsilie každého členského štátu, na účely tohto výpočtu by sa k počtu žiadostí o medzinárodnú ochranu mal pripočítať počet osôb, ktoré boli skutočne presídlené do daného členského štátu. (33)V prípade, že sa uplatňuje alokačný mechanizmus, žiadatelia, ktorí podali žiadosť v členskom štáte podporenom prostredníctvom alokačného mechanizmu, by sa mali alokovať členským štátom, v ktorých nebol prekročený podiel žiadostí stanovený pre tieto členské štáty na základe príslušného referenčného kľúča. Mali by sa stanoviť vhodné pravidlá pre prípady, keď by žiadateľ mohol byť z vážnych dôvodov považovaný za ohrozenie národnej bezpečnosti alebo verejného poriadku, najmä pravidlá týkajúce sa výmeny informácií medzi príslušnými azylovými orgánmi členských štátov. Po odovzdaní by členský štát alokácie mal určiť zodpovedný členský štát a mal by sa stať zodpovedným za posúdenie žiadosti, pokiaľ z nadriadených kritérií na určenie zodpovednosti súvisiacich najmä s prítomnosťou rodinných príslušníkov nevyplýva, že by mal byť zodpovedný iný členský štát. (34)V rámci alokačného mechanizmu by sa náklady na odovzdanie žiadateľa do členského štátu alokácie mali nahrádzať z rozpočtu EÚ. (35)Členský štát alokácie sa môže rozhodnúť, že počas obdobia dvanástich mesiacov nebude prijímať alokovaných žiadateľov, pričom v takomto prípade by mal túto informáciu vložiť do automatizovaného systému a informovať ostatné členské štáty, komisiu a Agentúru Európskej únie pre azyl. Následne by sa žiadatelia, ktorí mali byť alokovaní tomuto členskému štátu, alokovali iným členským štátom. Členský štát, ktorý sa dočasne nezúčastňuje nápravnej alokácie, by mal odviesť príspevok solidarity vo výške 250 000 EUR za každého neprijatého žiadateľa členskému štátu, ktorý bol určený ako zodpovedný za posúdenie dotknutých žiadostí. Komisia by mala stanoviť praktické modality vykonávania mechanizmu príspevku solidarity vo vykonávacom akte. Agentúra Európskej únie pre azyl bude monitorovať uplatňovanie mechanizmu finančnej solidarity a každý rok podá Komisii v tejto súvislosti správu. ê 604/2013 odôvodnenie 22 Členské štáty by mali spolupracovať s EASO pri zhromažďovaní informácií o ich spôsobilosti riadiť konkrétne tlaky na ich azylové systémy a systémy prijímania, konkrétne v súvislosti s uplatňovaním tohto nariadenia. EASO by mal o zhromaždených informáciách pravidelne podávať správu v súlade nariadením (EÚ) č. 439/2010.

ê 604/2013 odôvodnenie 24 (36)V súlade s nariadením Komisie (ES) č. 1560/2003 sa odovzdania do členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu môžu uskutočňovať na dobrovoľnom základe, odchodom pod dozorom alebo eskortovaním. Členské štáty by mali poskytovaním vhodných informácií žiadateľom podporovať dobrovoľné odovzdania a mali by zabezpečiť, aby sa odovzdania pod dozorom a odovzdania eskortovaním uskutočňovali ľudským spôsobom, pri úplnom dodržaní základných práv a rešpektovaní ľudskej dôstojnosti, ako aj v najlepšom záujme dieťaťa a s maximálnym ohľadom na vývoj príslušnej judikatúry týkajúcej sa najmä odovzdania z humanitárnych dôvodov. ê 604/2013 odôvodnenie 25 (37)Pokračujúce vytváranie oblasti bez vnútorných hraníc, v rámci ktorého je zaručený voľný pohyb osôb v súlade so ZFEÚ a stanovenie politík Únie, ktoré sa týkajú podmienok vstupu a pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín, vrátane spoločného úsilia zameraného na riadenie vonkajších hraníc, umožňuje dosiahnutie rovnováhy medzi kritériami zodpovednosti a duchom solidarity. ò nový (38)Na spracovanie osobných údajov členskými štátmi podľa tohto nariadenia sa vzťahuje [všeobecné nariadenie o ochrane údajov (EÚ) .../2016] odo dňa stanoveného v uvedenom nariadení; do tohto dňa sa naň vzťahuje smernica 95/46/ES. Členské štáty by mali zaviesť primerané technické a organizačné opatrenia, aby zaistili a mohli preukázať, že spracúvanie sa vykonáva v súlade s uvedeným nariadením a s ustanoveniami tohto nariadenia, v ktorých sa spresňujú z neho vyplývajúce požiadavky. Uvedené opatrenia by mali zaisťovať najmä bezpečnosť osobných údajov spracúvaných podľa tohto nariadenia, a najmä zabrániť protiprávnemu alebo neoprávnenému prístupu k spracúvaným osobným údajom alebo ich zverejneniu, pozmeňovaniu alebo strate. Príslušný dozorný orgán alebo orgány každého členského štátu by mali monitorovať zákonnosť spracúvania údajov dotknutými orgánmi vrátane prenosu údajov do a z automatizovaného systému a ich zasielania orgánom, ktoré sú príslušné na vykonávanie bezpečnostných overení. (39)Spracúvanie osobných údajov Agentúrou Európskej únie pre azyl by mal monitorovať európsky dozorný úradník pre ochranu údajov v súlade s nariadením (ES) č. 45/2001 a s ustanoveniami o ochrane údajov obsiahnutými v nariadení [návrh nariadenia o Agentúre Európskej únie pre azyl, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 439/2010]. ê 604/2013 odôvodnenie 26 (prispôsobené) Na spracovanie osobných údajov, ktoré uskutočňujú členské štáty podľa tohto nariadenia, sa vzťahuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov . ê 604/2013 odôvodnenie 27 Výmenou osobných údajov žiadateľa vrátane citlivých údajov o jeho zdravotnom stave pred uskutočnením odovzdania sa zabezpečí, že príslušné azylové orgány budú schopné poskytnúť žiadateľovi primeranú pomoc a zabezpečiť kontinuitu, pokiaľ ide o ochranu a práva, ktoré mu boli poskytnuté. Mali by sa prijať osobitné ustanovenia, aby sa zabezpečila ochrana údajov o žiadateľoch, ktorí sa nachádzajú v tejto situácii, v súlade so smernicou 95/46/ES. ê 604/2013 odôvodnenie 28 (40)Uplatňovanie tohto nariadenia je možné uľahčiť a jeho účinnosť zvýšiť prostredníctvom dvojstranných dojednaní medzi členskými štátmi na zlepšenie komunikácie medzi príslušnými zložkami, skrátenie lehôt konaní alebo zjednodušenie vybavovania dožiadaní o prevzatie alebo prijatie späť, alebo stanovenie postupov pre výkon odovzdania. ê 604/2013 odôvodnenie 29

(41)Mala by sa zabezpečiť kontinuita medzi systémom pre určovanie zodpovedného členského štátu, ktorý ustanovilo nariadenie (ES) č. 343/2003 (EÚ) č. 604/2013, a systémom stanoveným týmto nariadením. Podobne by sa mal zabezpečiť súlad medzi týmto nariadením a nariadením [návrh nariadenia, ktorým sa prepracúva nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 603/2013] Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 603/2013 z 26. júna 2013 o zriadení systému „Eurodac“ na porovnávanie odtlačkov prstov pre účinné uplatňovanie nariadenia (EÚ) č. 604/2013, ktorým sa ustanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov a o žiadostiach orgánov členských štátov na presadzovanie práva a Europolu o porovnanie s údajmi v systéme Eurodac na účely presadzovania práva . ò nový (42)Mala by sa zriadiť sieť príslušných orgánov členských štátov, ktorej činnosť bude uľahčovať Agentúra Európskej únie pre azyl, s cieľom posilniť praktickú spoluprácu a zdieľanie informácií týkajúce sa všetkých záležitostí súvisiacich s uplatňovaním tohto nariadenia vrátane vypracúvania praktických nástrojov a usmernení. ê 604/2013 odôvodnenie 30 (43)Prevádzka systému Eurodac stanoveného nariadením [návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa prepracúva nariadenie (EÚ) č. 603/2013] by mala uľahčiť uplatňovanie tohto nariadenia. ê 604/2013 odôvodnenie 31 (44)Uplatňovanie tohto nariadenia by malo byť uľahčené prevádzkou vízového informačného systému vytvoreného na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 z 9. júla 2008 o vízovom informačnom systéme (VIS) a výmene údajov o krátkodobých vízach medzi členskými štátmi, a najmä prostredníctvom vykonania jeho článkov 21 a 22. ê 604/2013 odôvodnenie 32 (45)Pokiaľ ide o zaobchádzanie s osobami, na ktoré sa vzťahuje rozsah pôsobnosti tohto nariadenia, členské štáty sú viazané svojimi povinnosťami vyplývajúcimi z nástrojov medzinárodného práva, ako aj z príslušnej judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva. ê 604/2013 odôvodnenie 33 (46)S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie. ê 604/2013 odôvodnenie 34 ð nový (47)Postup preskúmania by sa mal uplatniť na prijatie spoločného informačného materiálu o systéme Dublin/Eurodac, ako aj osobitného informačného materiálu pre maloleté osoby bez sprievodu, na prijatie štandardného tlačiva na výmenu príslušných informácií o maloletých osobách bez sprievodu, na stanovenie jednotných podmienok pre konzultácie a výmenu informácií o maloletých a závislých osobách, na stanovenie jednotných podmienok na vypracovanie a predkladanie dožiadaní o prevzatie alebo ð oznámení na účely prijatia ï prijatie späť; na vypracovanie a pravidelné revízie oboch zoznamov s dôkazmi alebo indíciami, na prijatie vzoru laissez passer (priepustka); na stanovenie jednotných podmienok pre konzultácie a výmenu informácií týkajúcich sa odovzdaní; na prijatie štandardného tlačiva na výmenu údajov uskutočňovanú pred odovzdaním, na prijatie vzoru spoločného osvedčenia o zdravotnom stave, na stanovenie jednotných podmienok a praktických opatrení v súvislosti s výmenou údajov o zdravotnom stave osoby pred odovzdaním a na zriadenie zabezpečených elektronických prenosových kanálov pre zasielanie žiadostí.

ê 604/2013 odôvodnenie 35 (prispôsobené) (48)S cieľom stanoviť dodatočné pravidlá by sa mala Komisii udeliť právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, pokiaľ ide o identifikáciu rodinných príslušníkov, súrodencov alebo príbuzných maloletej osoby bez sprievodu, kritériá, na základe ktorých sa stanoví, či existujú preukázané rodinné vzťahy, kritériá na posúdenie spôsobilosti príbuzného starať sa o maloletú osobu bez sprievodu vrátane prípadov, keď rodinní príslušníci, súrodenci alebo príbuzní maloletej osoby bez sprievodu majú pobyt vo viac než jednom členskom štáte, skutočnosti, ktoré treba zohľadniť na účely posúdenia vzťahu závislosti, kritériá na posúdenie schopností osoby postarať sa o závislú osobu, a skutočnosti, ktoré je potrebné zohľadniť na účely posúdenia neschopnosti dlhší čas cestovať. Komisia pri výkone svojej právomoci prijímať delegované akty nesmie prekročiť rámec najlepšieho záujmu dieťaťa, ako je stanovený v článku 6 ods. 38 tohto nariadenia. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila vhodné konzultácie, a to aj na expertnej úrovni  , aby sa tieto konzultácie uskutočnili v súlade so zásadami stanovenými v Medziinštitucionálnej dohode o lepšej tvorbe práva z 13. Apríla 2016 Õ.  Predovšetkým v záujme rovnakého zastúpenia pri príprave delegovaných aktov sa všetky dokumenty doručujú Európskemu parlamentu a Rade v rovnakom čase ako expertom z členských štátov a ich experti majú systematicky prístup na zasadnutia expertných skupín Komisie, ktoré sa zaoberajú prípravou delegovaných aktov. Õ Pri príprave a vypracovávaní delegovaných aktov by mala Komisia zabezpečiť súčasné, včasné a vhodné postúpenie príslušných dokumentov Európskemu parlamentu a Rade. ê 604/2013 odôvodnenie 36 (49)Komisia by pri uplatňovaní tohto nariadenia vrátane vypracovania delegovaných aktov mala viesť konzultácie aj s odborníkmi všetkých relevantných vnútroštátnych orgánov. ê 604/2013 odôvodnenie 37 (50)Podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia (ES) č. 343/2003 (EÚ) č. 604/2013 boli stanovené nariadením (ES) č. 1560/2003. Niektoré ustanovenia nariadenia (ES) č. 1560/2003 zmeneného nariadením 118/2014 by sa mali z dôvodu prehľadnosti alebo preto, že môžu slúžiť všeobecnému cieľu, začleniť do tohto nariadenia. Predovšetkým je pre členské štáty, ako aj pre dotknutých žiadateľov, dôležité, aby existoval všeobecný mechanizmus na hľadanie riešenia v prípadoch, keď sa členské štáty rozchádzajú v názoroch na uplatňovanie niektorého ustanovenia tohto nariadenia. Z tohto dôvodu je namieste, aby sa do tohto nariadenia začlenil mechanizmus, ktorý je v nariadení (ES) č. 1560/2003 stanovený na účely riešenia sporov o humanitárnej doložke a aby sa jeho rozsah pôsobnosti rozšíril na celé toto nariadenie. ê 604/2013 odôvodnenie 38 (51)Účinné monitorovanie uplatňovania tohto nariadenia si vyžaduje jeho hodnotenie v pravidelných intervaloch. ò nový (52)S cieľom posúdiť, či nápravný alokačný mechanizmus stanovený v tomto nariadení plní svoj cieľ, ktorým je zaistiť spravodlivé rozdelenie zodpovednosti medzi členskými štátmi a zmierniť neprimeraný tlak, ktorému sú vystavené niektoré členské štáty, by Komisia mala preskúmať fungovanie nápravného alokačného mechanizmu a najmä overiť, či hraničná hodnota pre aktivovanie a ukončenie nápravnej alokácie účinne zabezpečuje spravodlivé rozdelenie zodpovednosti medzi členskými štátmi a rýchly prístup žiadateľov ku konaniam o udelení medzinárodnej ochrany v situáciách, keď niektorý členský štát čelí neprimerane vysokému počtu žiadostí o medzinárodnú ochranu, za ktoré je zodpovedný podľa tohto nariadenia. ê 604/2013 odôvodnenie 39 (53)Toto nariadenie rešpektuje základné práva a dodržiava zásady, ktoré sú uznané najmä v Charte základných práv Európskej únie. Toto nariadenie sa usiluje najmä zabezpečiť úplné dodržiavanie práva na azyl zaručeného článkom 18 Charty, ako aj práv uznaných podľa jej článkov 1, 4, 7, 24 a 47. Toto nariadenie by sa preto malo uplatňovať zodpovedajúcim spôsobom. ê 604/2013 odôvodnenie 40

(54)Keďže cieľ tohto nariadenia, a to stanovenie kritérií a mechanizmov na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej v jednom z členských štátov štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, ale s ohľadom na rozsah a účinky tohto nariadenia ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii (ďalej len „Zmluva o EÚ“). V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa. ê 604/2013 odôvodnenie 41 V súlade s článkom 3 a článkom 4a ods. 1 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a ZFEÚ, tieto členské štáty oznámili želanie zúčastniť sa na prijímaní a uplatňovaní tohto nariadenia. ò nový (55)[V súlade s článkom 3 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, tieto členské štáty oznámili želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tohto nariadenia.] ALEBO (56)[V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, sa tieto členské štáty nezúčastňujú na prijatí tohto nariadenia a nie sú ním viazané ani nepodliehajú jeho uplatňovaniu.] ALEBO (53) [V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, sa Spojené kráľovstvo nezúčastňuje na prijatí tohto nariadenia a nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu. (54) V súlade s článkom 3 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, Írsko (listom z ...) oznámilo želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tohto nariadenia]. ALEBO (53) V súlade s článkom 3 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, Spojené kráľovstvo (listom z ...) oznámilo želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tohto nariadenia. (54) V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, a bez toho, aby bol dotknutý článok 4 uvedeného protokolu, sa Írsko nezúčastňuje na prijatí tohto nariadenia a nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu.] ê 604/2013 odôvodnenie 42 (57)V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o EÚ a ZFEÚ, sa Dánsko nezúčastňuje na prijímaní tohto nariadenia, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu, ê 604/2013 (prispôsobené)

ð nový PRIJALI TOTO NARIADENIE: KAPITOLA I PREDMET ÚPRAVY A VYMEDZENIE POJMOV Článok 1 Predmet úpravy Toto nariadenie stanovuje kritériá a mechanizmy na určenie  jediného Õ členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanú v jednom z členských štátov štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti (ďalej len „zodpovedný členský štát“). Článok 2 Vymedzenie pojmov Na účely tohto nariadenia: a) „štátny príslušník tretej krajiny“ je akákoľvek osoba, ktorá nie je občanom Únie v zmysle článku 20 ods. 1 ZFEÚ, a ktorá nie je štátnym príslušníkom štátu, ktorý sa zúčastňuje na tomto nariadení na základe dohody s Európskou Úúniou; b) „žiadosť o medzinárodnú ochranu“ je žiadosť o medzinárodnú ochranu v zmysle článku 2 písm. h) smernice 2011/95/EÚ; c) „žiadateľ“ je štátny príslušník tretej krajiny alebo osoba bez štátnej príslušnosti, ktorí podali žiadosť o medzinárodnú ochranu, v súvislosti s ktorou ešte nebolo prijaté konečné rozhodnutie; d) „posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu“ je akékoľvek posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu, alebo rozhodnutie alebo rozsudok o žiadosti o medzinárodnú ochranu uskutočnené alebo prijaté príslušnými orgánmi v súlade so smernicou 2013/32/EÚ a smernicou 2011/95/EÚ, s výnimkou postupov na určenie zodpovedného členského štátu podľa tohto nariadenia; e) „späťvzatie žiadosti o medzinárodnú ochranu“ sú úkony, ktorými žiadateľ skončí v súlade so smernicou 2013/32/EÚ postupy začaté podaním jeho žiadosti o medzinárodnú ochranu, a to buď výslovne, alebo konkludentne; f) „osoba požívajúca medzinárodnú ochranu Ö osoba, ktorej sa poskytla medzinárodná ochrana, Õ “ je štátny príslušník tretej krajiny alebo osoba bez štátnej príslušnosti, ktorým bola udelená medzinárodná ochrana v zmysle článku 2 písm. a) smernice 2011/95/EÚ; g) „rodinní príslušníci“ sú, pokiaľ už rodina existovala ð pred tým, než žiadateľ prišiel na územie členských štátov ï v krajine pôvodu, títo rodinní príslušníci osoby s postavením medzinárodnej ochrany, ktorí sú prítomní v tom istom členskom štáte, pokiaľ ide o žiadosť o medzinárodnú ochranu: –manžel žiadateľa alebo jeho partner, s ktorým žije v stálom zväzku a s ktorým nie je zosobášený, ak sa podľa práva alebo praxe dotknutého členského štátu hľadí podľa jeho zákona týkajúceho sa štátnych príslušníkov tretích krajín na nezosobášené páry ako na manželské páry, –maloleté deti párov uvedených v prvej zarážke alebo žiadateľa pod podmienkou, že sú slobodné, a bez ohľadu na to, či sa narodili v manželskom zväzku alebo mimo neho, alebo boli osvojené v zmysle vnútroštátneho práva, –otec, matka alebo iná dospelá osoba zodpovedná za žiadateľa buď podľa práva alebo praxe členského štátu, v ktorom sa táto dospelá osoba zdržiava Ö nachádza Õ , ak je týmto žiadateľom maloletá nezosobášená osoba,

–otec, matka alebo iná dospelá osoba zodpovedná za osobu požívajúcu medzinárodnú ochranu Ö , ktorej sa poskytla medzinárodná ochrana, Õ buď podľa práva, alebo praxe členského štátu, v ktorom sa osoba požívajúca medzinárodnú ochranu Ö , ktorej sa poskytla medzinárodná ochrana, Õ zdržiava Ö nachádza Õ , ak je osoba požívajúca medzinárodnú ochranu Ö , ktorej sa poskytla medzinárodná ochrana, Õ maloletou nezosobášenou osobou,; ò nový –súrodenec alebo súrodenci žiadateľa; ê 604/2013 (prispôsobené) ð nový h) „príbuzný“ je dospelá teta alebo dospelý strýko žiadateľa alebo starý rodič žiadateľa, ktorí sa zdržiavajú  nachádzajú Õ na území členského štátu bez ohľadu na to, či sa žiadateľ narodil v manželskom zväzku alebo mimo neho, alebo či bol osvojený podľa vnútroštátneho práva; i) „maloletá osoba“ je osoba mladšia ako 18 rokov, ktorá je štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti; j) „maloletá osoba bez sprievodu“ je maloletá osoba, ktorá prichádza na územie členských štátov bez sprievodu dospelej osoby, ktorá je za ňu zodpovedná či už podľa práva alebo praxe príslušného členského štátu, pokiaľ sa skutočne nenachádza v opatere takejto dospelej osoby; patrí sem aj maloletá osoba, ktorá je ponechaná bez sprievodu po tom, ako vstúpila na územie členských štátov; k) „zástupca“ je osoba alebo organizácia, ktorá bola príslušnými orgánmi ustanovená, aby pomáhala maloletej osobe bez sprievodu a zastupovala ju v konaniach stanovených v tomto nariadení s cieľom zabezpečiť najlepšie záujmy dieťaťa, a v prípade potreby robiť za maloletú osobu právne úkony. Ak je za zástupcu ustanovená organizácia, určí osobu zodpovednú za vykonávanie jej úloh vo vzťahu k maloletej osobe v súlade s týmto nariadením; l) „povolenie na pobyt Ö doklad o pobyte Õ “ je akékoľvek povolenie vydané orgánmi členského štátu povoľujúceho štátnemu príslušníkovi tretej krajiny alebo osobe bez štátnej príslušnosti zdržiavať sa na jeho území, ako aj doklady potvrdzujúce povolenie zostať na území v rámci dojednaní dočasnej ochrany alebo dovtedy, kým pominú okolnosti, ktoré bránia vo vykonaní príkazu na vysťahovanie ð rozhodnutia o vyhostení ï , s výnimkou víz a povolení na pobyt vydaných počas obdobia potrebného na určenie zodpovedného členského štátu, ako je stanovené v tomto nariadení, alebo počas posudzovania žiadosti o medzinárodnú ochranu alebo žiadosti o povolenie na pobyt; m) „vízum“ je povolenie alebo rozhodnutie členského štátu, ktoré sa vyžaduje pre tranzit alebo vstup s cieľom zamýšľaného pobytu v členskom štáte alebo v niekoľkých členských štátoch. Charakter víza sa určí v súlade s týmito pojmami: –„dlhodobé vízum“ je povolenie alebo rozhodnutie vydané jedným z členských štátov podľa jeho vnútroštátneho práva alebo podľa práva Únie, ktoré sa vyžaduje pre vstup s cieľom zamýšľaného pobytu v tomto členskom štáte na obdobie viac ako tri mesiace, –„krátkodobé vízum“ je povolenie alebo rozhodnutie členského štátu na účely