DÔVODOVÁ SPRÁVA

Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii (ďalej len „TAC“) bola podpísaná 24. februára 1976 zástupcami Indonézskej republiky, Malajzie, Filipínskej republiky, Singapurskej republiky a Thajského kráľovstva. Zmluva bola zmenená a doplnená protokolom z 15. decembra 1987 a druhým protokolom z 25. júla 1998. Protokoly okrem iného umožnili, aby k zmluve pristúpili štáty mimo regiónu juhovýchodnej Ázie. Vysokými zmluvnými stranami (signatárskymi štátmi) TAC sú v súčasnosti Brunejsko-darussalamský štát, Kambodžské kráľovstvo, Indonézska republika, Laoská ľudovodemokratická republika, Malajzia, Mjanmarsko, Filipínska republika, Singapurská republika, Thajské kráľovstvo, Vietnamská socialistická republika, Papua–Nová Guinea, Čínska ľudová republika, Indická republika, Japonsko, Pakistanská islamská republika, Kórejská republika, Ruská federácia, Nový Zéland, Mongolsko, Austrálsky zväz, Francúzska republika, Východotimorská demokratická republika, Bangladéšska ľudová republika, Srílanská demokratická socialistická republika, Kórejská ľudovodemokratická republika, Spojené štáty americké, Turecká republika a Kanada.

Cieľom Zmluvy o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii je podporovať mier, stabilitu a spoluprácu v regióne. Na tento účel zmluva vyzýva na urovnanie sporov mierovými prostriedkami, zachovanie mieru, prevenciu konfliktov a posilnenie bezpečnosti v juhovýchodnej Ázii. V prípade sporov ustanovuje mechanizmy zmieru a mediácie. Ustanovuje, že zmluvné strany sa zdržia hrozby silou alebo jej použitia. Zmluva o priateľstve a spolupráci okrem toho obsahuje ustanovenia o posilnení spolupráce v hospodárskej, obchodnej, sociálnej, technickej a vedeckej oblasti, ako aj o urýchlení hospodárskeho rastu v regióne prostredníctvom podpory širšieho využitia poľnohospodárstva a priemyslu národov juhovýchodnej Ázie, ich obchodného rozmachu a zlepšenia hospodárskej infraštruktúry. Zmluva vyzýva na prijatie regionálnych stratégií hospodárskeho rozvoja a vzájomnej pomoci, ako aj na udržanie kontaktov a ku konzultáciám o medzinárodných a regionálnych záležitostiach.

Rada na svojom 2768. zasadaní, ktoré sa konalo 4. až 5. decembra 2006 poverila predsedníctvo a Komisiu, aby vyjednali pristúpenie Európskej únie a Európskeho spoločenstva k TAC.

EÚ a ES listom zo 7. decembra 2006 informovali Kambodžu ako koordinátora organizácie ASEAN pre vzťahy s EÚ o rozhodnutí požiadať o pristúpenie k TAC. EÚ a ES v liste uviedli, v súlade s mandátom na rokovania a smernicami na rokovania o pristúpení EÚ a ES k TAC, nasledujúce spoločné dojednania: zmluvu je potrebné vykladať v súlade so zásadami Charty OSN a zmluva neovplyvní práva a povinnosti, ktoré z týchto zásad vyplývajú. Pristúpenie EÚ a ES k zmluve sa navyše nedotkne práv a povinností v rámci iných bilaterálnych a multilaterálnych dohôd, a právnych predpisov EÚ a ES. Zmluva nemá vplyv na schopnosť EÚ a ES pokračovať v spolupráci na medzinárodných fórach. Okrem toho sa zmluva nevzťahuje na vzťahy EÚ a ES so štátmi, ktoré nie sú stranami zmluvy, ani ich neovplyvňuje.

Na stretnutí ministrov organizácie ASEAN[1] a EÚ 28. mája 2009 v meste Phnom Penh boli vydané dve vyhlásenia o TAC: i) vyhlásenie o pristúpení Európskej únie a Európskeho spoločenstva k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, pričom EÚ a ES vyhlásili „úmysel pristúpiť k zmluve na základe písomnej žiadosti zo 7. decembra 2006 po nadobudnutí platnosti tretieho protokolu…“ a ii) vyhlásenie súhlasu s pristúpením Európskej únie a Európskeho spoločenstva k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, pričom predsednícky štát organizácie ASEAN Thajsko v mene vlád všetkých členských štátov vyhlásil „súhlas všetkých štátov v juhovýchodnej Ázii s pristúpením Európskej únie a Európskeho spoločenstva, po nadobudnutí platnosti tretieho protokolu…“.

Ministri zahraničných vecí signatárskych štátov TAC 23. júla 2010 podpísali tretí protokol, ktorým sa mení a dopĺňa Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii. Tretí protokol ustanovuje, že „zmluva je otvorená pristúpeniu regionálnych organizácií, ktorých členmi sú výhradne suverénne štáty…“. Tretí protokol nadobudne platnosť dňom, v ktorý bude vysokými zmluvnými stranami na sekretariáte organizácie ASEAN uložená posledná ratifikačná listina. Doposiaľ (január 2012) tretí protokol ratifikovalo dvadsať signatárskych štátov. Európskej únii boli zo strany zostávajúcich osem štátov poskytnuté záruky, že vo februári/marci 2012 budú schopné dokončiť vnútroštátny proces ratifikácie.

Na základe nadobudnutia platnosti tretieho protokolu by EÚ, ktorá nahradila Európske spoločenstvo a stala sa jeho právnym nástupcom, mala pristúpiť k TAC.

Pristúpenie k TAC je založené tak na rozvoji vzťahov s regionálnymi organizáciami, ktoré v rámci SZBP zdieľajú zásady uvedené v článku 21 ods. ZEÚ, ako aj na politikách mimo SZBP [rozvojová, hospodárska, finančná a technická spolupráca (čl. 209 a 212 ZFEÚ)].

Pristúpenie k TAC prispeje k plneniu cieľov EÚ, predovšetkým v súvislosti so zachovaním mieru, prevenciou konfliktov a posilnením bezpečnosti v juhovýchodnej Ázii. Okrem toho posilní udržateľný hospodársky, sociálny a environmentálny rozvoj v rozvojových krajinách regiónu.

Pristúpenie EÚ k TAC nadobudne účinnosť na základe nadobudnutia platnosti tretieho protokolu dňom uloženia listiny o pristúpení k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii.

Podpis a uloženie listiny o pristúpení by sa malo uskutočniť pri príležitosti zasadania ministrov zahraničných vecí členských štátov organizácie ASEAN a EÚ, ktoré je naplánované na 27. apríla 2012 v Bruneji.

2012/0028 (NLE)

Spoločný návrh

ROZHODNUTIE RADY

o pristúpení Európskej únie k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii

RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii a na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na článok 37 ZEÚ a články 209 a 211 ZFEÚ v spojení s článkom 31 ods. 1 ZEÚ a článkom 218 ods. 6 písm. a) a ods. 8 druhým pododsekom ZFEÚ,

so zreteľom na spoločný návrh Európskej komisie a vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku,

so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu,

keďže:

(1) Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii bola podpísaná 24. februára 1976 zástupcami Indonézskej republiky, Malajzie, Filipínskej republiky, Singapurskej republiky a Thajského kráľovstva. Vysokými zmluvnými stranami tejto zmluvy sú v súčasnosti Brunejsko–darussalamský štát, Kambodžské kráľovstvo, Indonézska republika, Laoská ľudovodemokratická republika, Malajzia, Mjanmarsko, Filipínska republika, Singapurská republika, Thajské kráľovstvo, Vietnamská socialistická republika, Papua–Nová Guinea, Čínska ľudová republika, Indická republika, Japonsko, Pakistanská islamská republika, Kórejská republika, Ruská federácia, Nový Zéland, Mongolsko, Austrálsky zväz, Francúzska republika, Východotimorská demokratická republika, Bangladéšska ľudová republika, Srílanská demokratická socialistická republika, Kórejská ľudovodemokratická republika, Spojené štáty americké, Turecká republika a Kanada.

(2) Cieľom Zmluvy o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii je podporovať mier, stabilitu a spoluprácu v regióne. Na tento účel zmluva vyzýva na urovnanie sporov mierovými prostriedkami, zachovanie mieru, prevenciu konfliktov a posilnenie bezpečnosti v juhovýchodnej Ázii. Pravidlá a zásady ustanovené v Zmluve o priateľstve a spolupráci sú v súlade s cieľmi spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky Únie.

(3) Zmluva o priateľstve a spolupráci okrem toho obsahuje ustanovenia o posilnení spolupráce v hospodárskej, obchodnej, sociálnej, technickej a vedeckej oblasti, ako aj o urýchlení hospodárskeho rastu v regióne prostredníctvom podpory širšieho využitia poľnohospodárstva a priemyslu národov juhovýchodnej Ázie, ich obchodného rozmachu a zlepšenia hospodárskej infraštruktúry. Zmluva tak podporuje spoluprácu s rozvojovými krajinami v tomto regióne, ako aj hospodársku, finančnú a technickú spoluprácu s inými ako rozvojovými krajinami.

(4) Rada na svojom 2768. zasadaní, ktoré sa konalo 4. až 5. decembra 2006 poverila predsedníctvo a Komisiu, aby vyjednali pristúpenie Európskej únie a Európskeho spoločenstva k TAC.

(5) Listom zo 7. decembra 2006 Európska únia a Európske spoločenstvo informovali Kambodžu ako koordinátora organizácie ASEAN pre vzťahy s EÚ o rozhodnutí požiadať o pristúpenie k TAC s výhradou dojednaní uvedených v liste.

(6) Thajsko ako vtedajší predsednícky štát organizácie ASEAN vyhlásilo súhlas všetkých štátov v juhovýchodnej Ázii s pristúpením Európskej únie a Európskeho spoločenstva po nadobudnutí platnosti tretieho protokolu k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii.

(7) Dňa 23. júla 2010 bol podpísaný tretí protokol k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, ktorý umožňuje pristúpenie regionálnych organizácií k tejto zmluve. Po ukončení ratifikačného procesu tretí protokol nadobudol platnosť XX.XX.2012.

(8) Európska únia by preto mala pristúpiť k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii,

PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

Článok 1

V mene Únie sa týmto schvaľuje pristúpenie Európskej únie k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii.

Znenia Zmluvy o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii a jej troch pozmeňujúcich a doplňujúcich protokolov, ako aj listiny o pristúpení Európskej únie k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, sú pripojené k tomuto rozhodnutiu.

Článok 2

Vysoká predstaviteľka, v rámci funkcie vysokej predstaviteľky pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku a podpredsedníčky Komisie, podpíše a uloží listina o pristúpení Európskej únie k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii v mene Európskej únie.

Článok 3

Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.

V Bruseli

Za Radu

predseda

PRÍLOHA

Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii Indonézia, 24. februára 1976

Vysoké zmluvné strany: VEDOMÉ SI existujúcich historických, geografických a kultúrnych väzieb, ktoré spojili ich národy, USILUJÚC SA o podporu mieru a stability v regióne prostredníctvom trvalého záväzku dodržiavať spravodlivosť a zásady právneho štátu a o posilnenie regionálnej stability v rámci svojich vzťahov, ŽELAJÚC SI posilniť mier, priateľstvo a vzájomnú spoluprácu v otázkach týkajúcich sa juhovýchodnej Ázie v súlade s duchom a zásadami Charty Organizácie Spojených národov, desiatimi princípmi prijatými na ázijsko-africkej konferencii v Bandungu dňa 25. apríla 1955, vyhlásením Združenia štátov juhovýchodnej Ázie, podpísaným v Bangkoku dňa 8. augusta 1967 a vyhlásením podpísaným v Kuala Lumpur 27. novembra 1971, PRESVEDČENÉ, že urovnávanie nezhôd či sporov medzi ich krajinami by sa malo uskutočňovať na základe racionálnych, efektívnych a dostatočne flexibilných postupov, ktoré zabránia vzniku negatívnych postojov, ktoré by mohli ohroziť alebo zabrániť spolupráci, PRESVEDČENÉ o potrebe spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi, tak v juhovýchodnej Ázii, ako aj mimo nej, pri šírení svetového mieru, stability a harmónie, SA SLÁVNOSTNE DOHODLI, že uzatvoria túto zmluvu o priateľstve a spolupráci: 1.1.1.1. KAPITOLA I: ÚČEL A ZÁSADY Článok 1 Účelom tejto zmluvy je presadzovať mier, trvalé priateľstvo a spoluprácu medzi ich národmi, ktoré by posilnilo ich stabilitu, solidaritu a bližšie vzťahy, Článok 2 Vo vzájomných vzťahoch sa vysoké zmluvné strany budú riadiť týmito základnými zásadami: a) vzájomný rešpekt pre nezávislosť, zvrchovanosť, rovnosť, územnú celistvosť a národnú identitu všetkých národov; b) právo každého štátu, aby rozhodoval o svojej národnej existencii bez vonkajšieho zasahovania, rozvratnej činnosti alebo nátlaku; c) vzájomné nezasahovanie do vnútorných záležitostí; d) urovnávanie nezhôd či sporov mierovými prostriedkami; e) zrieknutie sa hrozby silou alebo použitia sily; f) účinná vzájomná spolupráca. 1.1.1.2. KAPITOLA II: PRIATEĽSTVO Článok 3 Pri plnení účelu tejto zmluvy sa vysoké zmluvné strany budú usilovať o rozvoj a posilnenie tradičných, kultúrnych a historických väzieb priateľstva, dobrého susedstva a spolupráce, ktoré ich navzájom spájajú, a plniť v dobrej viere záväzky prijaté v rámci tejto zmluvy. S cieľom podporiť vzájomné porozumenie budú vysoké zmluvné strany podporovať a uľahčovať komunikáciu a styk medzi svojimi národmi. 1.1.1.3. KAPITOLA III: SPOLUPRÁCA Článok 4 Vysoké zmluvné strany budú podporovať aktívnu spoluprácu v hospodárskej, sociálnej, technickej, vedeckej a administratívnej oblasti, ako aj vo veciach spoločných ideálov a cieľov svetového mieru a stability v regióne a všetkých ostatných veciach spoločného záujmu. Článok 5 V súlade s článkom 4 vysoké zmluvné strany vyvinú maximálne úsilie na multilaterálnej a bilaterálnej úrovni na základe rovnosti, nediskriminácie a vzájomného prospechu. Článok 6 Vysoké zmluvné strany budú spolupracovať pri urýchlení hospodárskeho rastu v regióne na účel posilnenia základov pre prosperujúce a mierumilovné spoločenstvo národov juhovýchodnej Ázie. Na tento účel budú podporovať širšie využitie ich poľnohospodárstva a priemyslu, rozmach ich obchodu a zlepšenie ich hospodárskej infraštruktúry pre vzájomný prospech svojich národov. V tejto súvislosti budú pokračovať v úsilí o nájdenie všetkých možností úzkej a prínosnej spolupráce s ďalšími štátmi, ako aj s medzinárodnými a regionálnymi organizáciami mimo regiónu. Článok 7 Vysoké zmluvné strany na účely dosiahnutia sociálnej spravodlivosti a zvýšenia životnej úrovne obyvateľstva v regióne posilnia hospodársku spoluprácu. Na tento účel prijmú primerané regionálne stratégie pre hospodársky rozvoj a vzájomnú pomoc. Článok 8 Vysoké zmluvné strany sa budú usilovať o čo najužšiu spoluprácu v najširšej miere a budú sa snažiť vzájomne si pomáhať prostredníctvom vzdelávacích a výskumných zariadení v sociálnej, kultúrnej, technickej, vedeckej a administratívnej oblasti. Článok 9 Vysoké zmluvné strany sa budú usilovať o posilnenie spolupráce, ktorá bude napomáhať mier, harmóniu a stabilitu v regióne. Na tento účel budú vysoké zmluvné strany udržiavať pravidelný kontakt a navzájom konzultovať medzinárodné a regionálne otázky s cieľom koordinovať svoje názory, činnosti a politiky. Článok 10 Žiadna vysoká zmluvná strana sa akýmkoľvek spôsobom alebo formou nebude podieľať na akejkoľvek činnosti, ktorá predstavujú ohrozenie politickej a hospodárskej stability, zvrchovanosti a územnej celistvosti inej vysokej zmluvnej strany. Článok 11 Vysoké zmluvné strany sa v záujme zachovania národnej identity budú usilovať o posilnenie národnej stability v politickej, hospodárskej, socio-kultúrnej a bezpečnostnej oblasti v súlade s ich ideálmi a cieľmi, bez vonkajšieho zásahu alebo vnútornej podvratnej činnosti. Článok 12 Vysoké zmluvné strany v ich úsilí o dosiahnutie regionálnej prosperity a bezpečnosti sa budú usilovať o spoluprácu vo všetkých oblastiach s cieľom podporiť regionálnu odolnosť na základe zásady sebavedomia, sebestačnosti, vzájomného rešpektu, spolupráce a solidarity, ktorá bude predstavovať základ pre silné a životaschopné spoločenstvo národov v juhovýchodnej Ázii. 1.1.1.4. KAPITOLA IV: MIEROVÉ RIEŠENIE SPOROV Článok 13 Vysoké zmluvné strany sa budú s rozhodnosťou a v dobrej viere usilovať, aby medzi nimi nevznikali spory. V prípade vzniku sporov v záležitostiach, ktoré ich priamo ovplyvňujú, a to najmä sporov, ktoré môžu narušiť regionálny mier a harmóniu, sa vysoké zmluvné strany zdržia hrozby silou alebo použitia sily, a tieto spory budú vždy riešiť prostredníctvom priateľských rokovaní. Článok 14 Na riešenie sporov prostredníctvom regionálnych procesov vysoké zmluvné strany zriadia Vysokú radu ako trvalý orgán, v ktorom každá zmluvná strana má zástupcu na ministerskej úrovni. Jej účelom bude rozoznávať a riešiť spory alebo situácie, ktoré môžu narušiť regionálny mier a harmóniu. Článok 15 Ak nebude prostredníctvom priamych rokovaní dosiahnuté žiadne riešenie, sa sporu ujme Vysoká rada a odporučí stranám sporu vhodné prostriedky urovnania, ako napríklad dobré služby, sprostredkovanie, vyšetrovacie alebo zmierovacie konanie. Vysoká rada však môže ponúknuť svoje dobré služby, alebo so súhlasom strán sporu sama vytvorí sprostredkovateľský, vyšetrovací alebo zmierovací výbor. Pokiaľ je to potrebné, Vysoká rada odporučí vhodné opatrenia, ktoré zabránia zhoršeniu sporu alebo vzniknutej situácie. Článok 16 Vyššie uvedené ustanovenie tejto kapitoly sa na spor nevzťahuje, pokiaľ všetky strany sporu nesúhlasia s ich použitím v prípade uvedeného sporu. To však nebráni tomu, aby ostatné vysoké zmluvné strany, ktoré nie sú stranami sporu, ponúkli všetku možnú pomoc na vyriešenie uvedeného sporu. Strany sporu by mali otvorené takýmto ponukám pomoci. Článok 17 Nič v tejto zmluve nebráni využívanie postupov mierového riešenia sporov uvedených v prvom odseku článku 33 Charty Organizácie Spojených národov. Vysoké zmluvné strany, ktoré sú stranami sporu, by pred tým, než využijú iné postupy uvedené v Charte Organizácie Spojených národov, mali byť podporované v iniciatívach na ich riešenie prostredníctvom priateľských rokovaní. 1.1.1.5. KAPITOLA V: Všeobecné ustanovenia Článok 18 Táto zmluva je podpísaná Indonézskou republikou, Malajziou, Filipínskou republikou, Singapurskou republikou a Thajským kráľovstvom. Jej ratifikácia bude vykonaná v súlade s ústavnými postupmi v každom signatárskom štáte. Zostane otvorená pristúpeniu ďalších štátov juhovýchodnej Ázie. Článok 19 Táto zmluva nadobúda platnosť dňom uloženia piatej ratifikačnej listiny u vlád signatárskych štátov, ktoré boli určené za depozitárov tejto zmluvy a ratifikačných listín alebo listín o pristúpení. Článok 20 Táto zmluva je vyhotovená v úradných jazykoch vysokých zmluvných strán a každá z týchto verzií má rovnakú platnosť. Bude schválený spoločný preklad znenia zmluvy v anglickom jazyku. Akékoľvek nezrovnalosti v interpretácii spoločného textu budú riešené prostredníctvom rokovaní. NA DÔKAZ TOHO pripojili vysoké zmluvné strany k zmluve svoje podpisy a pečate. V Denpasare, Bali dvadsiateho štvrtého februára tisícdeväťstosedemdesiat šesť.

Prvý protokol, ktorým sa mení Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii Filipíny, 15. decembra 1987

vláda Brunejsko–darussalamského štátu vláda Indonézskej republiky vláda Malajzie vláda Filipínskej republiky vláda Singapurskej republiky vláda Thajského kráľovstva ŽELAJÚC SI ďalej posilňovať spoluprácu so všetkými mierumilovnými národmi v juhovýchodnej Ázii aj mimo nej, a najmä so susednými štátmi v regióne juhovýchodnej Ázie, VZHĽADOM NA piaty pododsek preambuly Zmluvy o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, uzavretej v Denpasare, Bali, dňa 24. februára 1976 (ďalej len Zmluva o priateľstve), ktorý odkazuje na potrebu spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi, tak v juhovýchodnej Ázii, ako aj mimo nej, pri šírení svetového mieru, stability a harmónie, SA DOHODLI TAKTO: Článok 1 Článok 18 zmluvy sa nahrádza takto: „Táto zmluva je podpísaná Indonézskou republikou, Malajziou, Filipínskou republikou, Singapurskou republikou a Thajským kráľovstvom. Jej ratifikácia bude vykonaná v súlade s ústavnými postupmi v každom signatárskom štáte. Zostane otvorená pristúpeniu ďalších štátov juhovýchodnej Ázie. Štáty mimo juhovýchodnej Ázie môžu k zmluve pristúpiť na základe súhlasu všetkých štátov juhovýchodnej Ázie, ktoré sú signatármi tejto zmluvy a Brunejsko–darussalamského štátu.“ Pokiaľ ide o štáty ležiace mimo regiónu juhovýchodnej Ázie, ktoré pristúpili k zmluve, tento článok sa na ne vzťahuje len v prípade, že príslušný štát je priamo zapojený do sporu, ktorý je potrebné urovnať prostredníctvom postupov na regionálnej úrovni.“ Článok 2 Článok 14 zmluvy sa nahrádza takto: „Na riešenie sporov prostredníctvom regionálnych procesov vysoké zmluvné strany zriadia Vysokú radu ako trvalý orgán, v ktorom každá zmluvná strana má zástupcu na ministerskej úrovni. Jeho účelom bude rozoznávať a riešiť spory alebo situácie, ktoré môžu narušiť regionálny mier a harmóniu. Článok 3 Tento protokol bude ratifikovaný a nadobudne platnosť dňom uloženia poslednej ratifikačnej listiny vysokých zmluvných strán. V Manile pätnásteho decembra tisícdeväťstoosemdesiat sedem.

Druhý protokol, ktorým sa mení Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii Manila, Filipíny, 25. júla 1998

vláda Brunejsko-darussalamského štátu vláda Kambodžského kráľovstva vláda Indonézskej republiky vláda Laoskej ľudovodemokratickej republiky vláda Malajzie vláda Mjanmarska vláda Filipínskej republiky vláda Singapurskej republiky vláda Thajského kráľovstva vláda Vietnamskej socialistickej republiky Vláda Papuy–Novej Guiney ďalej len „vysoké zmluvné strany“, ŽELAJÚC SI zabezpečiť, aby vhodným spôsobom dochádzalo k posilňovaniu spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi v juhovýchodnej Ázii aj mimo nej, a najmä susednými štátmi v regióne juhovýchodnej Ázie, VZHĽADOM NA piaty pododsek preambuly Zmluvy o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, uzavretej v Denpasare, Bali, dňa 24. februára 1976 (ďalej len Zmluva o priateľstve), ktorý odkazuje na potrebu spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi, tak v juhovýchodnej Ázii, ako aj mimo nej, pri šírení svetového mieru, stability a harmónie, SA DOHODLI TAKTO: Článok 1 Článok 18 ods. 3 Zmluvy o priateľstve sa nahrádza takto: „Štáty mimo juhovýchodnej Ázie môžu k zmluve pristúpiť na základe súhlasu všetkých štátov juhovýchodnej Ázie, ktorými sú Brunejsko-darussalamský štát, Kambodžské kráľovstvo, Indonézska republika, Laoská ľudovodemokratická republika, Malajzia, Mjanmarsko, Filipínska republika, Singapurská republika, Thajské kráľovstvo a Vietnamská socialistická republika.“ Článok 2 Tento protokol bude ratifikovaný a nadobudne platnosť dňom uloženia poslednej ratifikačnej listiny vysokých zmluvných strán. V Manile v dvadsiateho piateho júla tisícdeväťstodeväťdesiat osem.

Tretí protokol, ktorým sa mení Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii Hanoj, Vietnam, 23. júla 2010

Brunejsko-darussalamský štát Kambodžské kráľovstvo Indonézska republika Laoská ľudovodemokratická republika Malajzia Mjanmarsko Filipínska republika Singapurská republika Thajské kráľovstvo Vietnamská socialistická republika Austrálsky zväz Bangladéšska ľudová republika Čínska ľudová republika Kórejská ľudovodemokratická republika Francúzska republika Indická republika Japonsko Mongolsko Nový Zéland Pakistanská islamská republika Papua–Nová Guinea Kórejská republika Ruská federácia Srílanská demokratická socialistická republika Východotimorská demokratická republika Turecká republika Spojené štáty americké ďalej len „vysoké zmluvné strany“, ŽELAJÚC SI zabezpečiť, aby vhodným spôsobom dochádzalo k posilňovaniu spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi v juhovýchodnej Ázii aj mimo nej, a najmä susednými štátmi v regióne juhovýchodnej Ázie, ako aj s regionálnymi organizáciami, ktorých členmi sú výhradne suverénne štáty, VZHĽADOM NA piaty pododsek preambuly Zmluvy o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, uzavretej v Denpasare, Bali, dňa 24. februára 1976 (ďalej len Zmluva o priateľstve), ktorý odkazuje na potrebu spolupráce so všetkými mierumilovnými národmi, tak v juhovýchodnej Ázii, ako aj mimo nej, pri šírení svetového mieru, stability a harmónie, SA DOHODLI TAKTO: Článok 1 Článok 18 ods. 3 Zmluvy o priateľstve sa nahrádza takto: „Táto zmluva je otvorená pristúpeniu štátov ležiacich mimo juhovýchodnej Ázie a regionálnych organizácií, ktorých členmi sú výhradne suverénne štáty na základe súhlasu všetkých štátov juhovýchodnej Ázie, ktorými sú Brunejsko-darussalamský štát, Kambodžské kráľovstvo, Indonézska republika, Laoská ľudovodemokratická republika, Malajzia, Mjanmarsko, Filipínska republika, Singapurská republika, Thajské kráľovstvo a Vietnamská socialistická republika.“ Článok 2 Článok 14 ods. 2 Zmluvy o priateľstve sa nahrádza takto: „Tento článok sa však na vysoké zmluvné strany, ktoré pristúpili k zmluve, vzťahuje len v prípade, že je príslušná vysoká zmluvná strana priamo zapojená do sporu, ktorý je potrebné urovnať prostredníctvom postupov na regionálnej úrovni.“ Článok 3 Tento protokol bude ratifikovaný a nadobudne platnosť dňom uloženia poslednej ratifikačnej listiny vysokých zmluvných strán. V Hanoji, Vietnam v dvadsiateho tretieho júla dvetisícdesať v jednom vyhotovení v anglickom jazyku.

Listina o pristúpení Európskej únie k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii KEĎŽE Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii bola podpísaná 24. februára 1976 na Bali, Indonézia, a bola zmenená a doplnená prvým, druhým a tretím protokolom, ktorým sa mení Zmluva o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii, a ktoré boli v tomto poradí podpísané 15. decembra 1987, 25. júla 1998 a 23. júla 2010, KEĎŽE článok 18 ods. 3 tejto zmluvy, v znení zmenenom a doplnenom článkom 1 tretieho protokolu, ustanovuje, že táto zmluva je otvorená pristúpeniu štátov ležiacich mimo juhovýchodnej Ázie a regionálnych organizácií, ktorých členmi sú výhradne suverénne štáty, na základe súhlasu všetkých štátov juhovýchodnej Ázie, ktorými sú Brunejsko-darussalamský štát, Kambodžské kráľovstvo, Indonézska republika, Laoská ľudovodemokratická republika, Malajzia, Mjanmarsko, Filipínska republika, Singapurská republika, Thajské kráľovstvo a Vietnamská socialistická republika, KEĎŽE minister zahraničných vecí Fínska a člen Európskej komisie zodpovedný za vonkajšie vzťahy a európsku susedskú politiku podali žiadosť o pristúpenie Európskej únie k zmluve listom zo 7. decembra 2006, KEĎŽE štáty juhovýchodnej Ázie dali súhlas s pristúpením Európskej únie k zmluve, Európska únia týmto pristupuje k Zmluve o priateľstve a spolupráci v juhovýchodnej Ázii s platnosťou odo dňa uloženia tejto listiny. NA DÔKAZ ČOHO svoj podpis k tejto listine o pristúpení pripojili [MENO]. V [miesto], [štát], [dátum] deň mesiaca [mesiac] roku dvetisíc [rok]. Za Európsku úniu

[1] Medzi členské štáty Združenia národov juhovýchodnej Ázie (ASEAN) patrí Brunejsko-darussalamský štát, Kambodžské kráľovstvo, Indonézska republika, Laoská ľudovodemokratická republika, Malajzia, Mjanmarsko, Filipínska republika, Singapurská republika, Thajské kráľovstvo a Vietnamská socialistická republika.