[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel 09.08.2006 KOM (2006) 446, v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE o činnosti výborov počas roku 2005 {SEK(2006) 1065} VŠEOBECNÉ POZNÁMKY K SYSTÉMU KOMITOLÓGIE Táto správa zahŕňa činnosti výborov komitológie v roku 2005. Obsahuje úvodný oddiel, horizontálny prehľad činností výborov a prílohu s podrobnou štatistikou týkajúcou sa jednotlivých výborov komitológie, organizovanou podľa rôznych sekcií Komisie[1]. V prílohe sa nachádzajú aj textové poznámky k zmenám v počte výborov a k mimoriadnym udalostiam v súvislosti s osobitnými návrhmi opatrení, ako napríklad negatívne stanoviská, rezolúcie EP vyplývajúce z uplatnenia jeho práva na kontrolu činnosti (pozri oddiel 1.2) a postúpenia veci Rade (pozri oddiel 1.3). Rokovania na Rade (a s Európskym parlamentom a Komisiou) týkajúce sa revízie rozhodnutia Rady 1999/468/ES by sa mali formálne ukončiť počas týždňov nasledujúcich po prijatí súčasnej správy (pozri bod 1.5). Podrobné informácie o výsledkoch budú uvedené v najbližšej výročnej správe (vzťahujúcej sa na rok 2006). 1.1 Výbory komitológie a ich inštitucionálny kontext a) Inštitucionálna úloha výborov komitológie Úlohou výborov komitológie je pomáhať Komisii uplatňovať vykonávacie právomoci prenesené na Komisiu zákonodarcom, t. j. Radou konajúcou samostatne alebo s Európskym parlamentom v rámci postupu spolurozhodovania. Výbory komitológie majú spoločné tri základné črty. Po prvé , od Maastrichtskej zmluvy ich zriaďuje zákonodarca (Rada a Európsky parlament) v súlade s „legislatívnymi“ postupmi platnými v čase prijatia základného nástroja, na základe ktorého sú zriadené, konkrétne na základe postupu spolurozhodovania. Z toho vyplýva, že právny základ výborov komitológie je zakotvený v „základnom nástroji“. Po druhé , ich štruktúra a pracovné metódy sú v určitých aspektoch štandardizované. Každému výboru, ktorý pozostáva zo zástupcov členských štátov, predsedá zástupca Komisie[2]. Výbory sa zapájajú v rámci postupov stanovených v základnom právnom nástroji, v súlade s rozhodnutím Rady o komitológii, t. j. rozhodnutím 1999/468/ES[3]. Po tretie , výbory predkladajú stanoviská k návrhom vykonávacích opatrení, ktoré im predložila Komisia podľa základného právneho nástroja, a zapájajú sa v rámci poradného postupu, riadiaceho postupu alebo regulačného postupu ustanoveného na tento účel. Výbory komitológie treba odlišovať od ostatných výborov a expertných skupín, ktoré Komisia zriadila, aby jej pomáhali pri výkone jej práva podnetu alebo pri vykonávaní úloh v oblasti monitorovania, koordinácie alebo spolupráce s členskými štátmi. Uvedené poradné orgány (ich počet je približne 1 300) nie sú zahrnuté v tejto správe[4]. b) Komitológia a transparentnosť: register a úschova dokumentov komitológie V článku 7 rozhodnutia 1999/468/ES a vo vyhláseniach Rady a Komisie týkajúcich sa uvedeného ustanovenia (najmä vo vyhláseniach č. 4 a 5) sa zavádzajú opatrenia určené na zlepšenie transparentnosti činnosti výborov komitológie. V článku 7 ods. 5 rozhodnutia 1999/468/ES sa ustanovuje, že Komisia musí uverejniť register obsahujúci odkazy na všetky dokumenty zaslané Európskemu parlamentu na základe postupov komitológie . Tento register sa používa od decembra 2003[5]. Komisia podľa svojho vyhlásenia (č. 5) týkajúceho sa rozhodnutia Rady 1999/468/ES pridala k registru úschovu dokumentov , ako dodatočné opatrenie na zaistenie transparentnosti , v dôsledku čoho má verejnosť priami prístup k veľkému množstvu dokumentov oznámených Európskemu parlamentu v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom inštitúcií (Európskeho parlamentu, Rady a Komisie)[6], ktoré nadobudlo účinnosť 3. decembra 2001. V registri sa zaznamenáva existencia dokumentu a jeho kľúčové referenčné informácie, zatiaľ čo v úschove sa nachádzajú dokumenty vo formáte na stiahnutie. V článku 4 ods. 3 nariadenia č. 1049/2001 o transparentnosti je zabezpečená ochrana rozhodovacieho procesu inštitúcií EÚ, ktorého súčasťou sú postupy komitológie. Komisia sa 17. februára 2005 rozhodla, ako bude uplatňovať túto právnu ochranu, aby návrhy vykonávacích opatrení boli za normálnych okolností k dispozícii verejnosti po tom, ako o nich hlasoval výbor [7]. Len v prípade „osobitných záujmov“ definovaných v článku 4 ods. 1 a ods. 2 nariadenia (ES) č. 1049/2001 (t. j. otázky bezpečnosti alebo obchodných záujmov) by sa mal priamy prístup odložiť až do konečného prijatia opatrení Komisiou[8]. Po konečnom prijatí sú opatrenia prístupné prostredníctvom spoločných databáz a registrov Komisie (pozri zápisnice zo zasadnutí Komisie v registri dokumentov Komisie[9]). Ako opatrenie súvisiace s reformou rozhodnutia Rady 1999/468/ES (pozri bod 1.5) skúma Komisia v súčasnosti ďalšie zlepšenia, pokiaľ ide o register, aby tak Európskemu parlamentu umožnila transparentnejší a koherentnejší prístup k dokumentom obsiahnutým v úschove. 1.2 Právo Európskeho parlamentu na kontrolu činnosti Komisia je povinná informovať Európsky parlament o činnosti výborov a zasielať mu všetky návrhy vykonávacích opatrení podľa základných právnych aktov prijatých v súlade s postupom spolurozhodovania (článok 251 zmluvy), aby Európsky parlament mohol uplatňovať svoje právo na kontrolu činnosti zakotvené v článku 8 rozhodnutia 1999/468/ES. Európsky parlament a Komisia vo februári 2000 uzatvorili Dohodu o postupoch implementácie rozhodnutia Rady 1999/468/ES , ktorá je určená predovšetkým na reguláciu postupov implementácie povinností prenesených na Komisiu[10]. S výnimkou urgentných prípadov, dohoda ustanovuje lehotu jedného mesiaca od prijatia „konečného” návrhu vykonávacieho opatrenia[11] podľa právneho predpisu prijatého spolurozhodnutím nato, aby Európsky parlament mohol podľa potreby (na plenárnom zasadnutí) prijať rezolúciu podľa článku 8 rozhodnutia Rady 1999/468/ES, ak usúdi, že návrh opatrenia je nad rámec vykonávacích právomocí zakotvených v základnom nástroji[12]. V praxi sekcie Komisie v súlade s bodom 1 uvedenej dohody vkladajú návrh vykonávacieho opatrenia do registra, pričom ho zároveň zasielajú členským štátom v rámci prípravy zasadnutia výboru. Ak sa hlasuje písomne bez uskutočnenia zasadnutia výboru podľa rokovacieho poriadku výboru, uplatňuje sa rovnaké pravidlo. Po uskutočnení hlasovania majú sekcie Komisie – od polovice roku 2004 – vyplniť hlasovací lístok, v ktorom sa uvádza celkový výsledok hlasovania o konkrétnom návrhu vykonávacieho opatrenia. Uvedú tiež, či bol návrh vykonávacieho opatrenia v dôsledku jeho preskúmania vo výbore zmenený a doplnený alebo nie. Ak sa návrh vykonávacieho opatrenia zmenil a doplnil, do registra sa, aj s hlasovacím lístkom, vloží druhý raz a zašle sa Európskemu parlamentu. Takýmto spôsobom dostane Európsky parlament aj verejnosť (ktorá má v tomto štádiu postupu komitológie bežne priamy prístup k návrhu opatrenia) jednoznačnú informáciu o tom, ktorý návrh vykonávacieho opatrenia je „konečný“ v zmysle bodu 6 uvedenej dohody. Ak sa návrh vykonávacieho opatrenia nezmenil, vloží sa len hlasovací lístok a zašle sa Európskemu parlamentu. Pôvodne vložená verzia návrhu vykonávacieho opatrenia sa potom považuje za konečný návrh. a) Rezolúcie prijaté Európskym parlamentom v roku 2005 V roku 2005 Európsky parlament prijal dve rezolúcie[13], v ktorých tvrdil, že Komisia pri prijímaní určitých vykonávacích opatrení prekročila vykonávacie právomoci, ktoré na ňu boli prenesené. Obe rezolúcie súviseli s oblasťou životného prostredia a konkrétne so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/95/ES o obmedzení používania určitých nebezpečných látok v elektrických a elektronických zariadeniach (smernica o ONL) v oblasti politiky odpadového hospodárstva (pozri podrobné odkazy v prílohe k tejto správe, v kapitole týkajúcej sa štatistiky v oblasti životného prostredia). Komisia odpovedala na prvú rezolúciu z 12. apríla 2005 (B6-0218/2005) v tom zmysle, že podľa jej názoru oprávnenie udeliť výnimku z požiadaviek ustanovených v smernici o ONL nepodliehalo právu kontroly Európskeho parlamentu, či ide o prekročenie jej vykonávacích právomocí. Po opätovnom preskúmaní práce súvisiacej s návrhom rozhodnutia a po preštudovaní dostupných informácií (štúdia, konzultácie zainteresovaných strán a rokovania vo výbore pre technické úpravy) dospela Komisia k záveru, že prijatie návrhu opatrenia bolo v súlade s ustanoveniami smernice o ONL. Druhá rezolúcia prijatá 6. júla 2005 (B6-0392/2005) sa týkala návrhu rozhodnutia Rady prijatého Komisiou 5. júna 2005, ktorým sa na účel prispôsobenia technickému pokroku zmenila a doplnila príloha k smernici o ONL, aby sa nebezpečná látka Deka-BDE, ktorá patrí do skupiny polybromovaných difenyléterov (PBDE), vyňala z obmedzení týkajúcich sa použitia podľa článku 4 ods. 1 smernice o ONL[14]. Hoci Európsky parlament vo svojej rezolúcii necitoval článok 8 rozhodnutia Rady 1999/468/ES, ale článok 5 ods. 5 tohto rozhodnutia, domnieval sa, že Komisia prekročila svoje vykonávacie právomoci, pretože podľa jeho názoru by na uvedené opatrenie bol potrebný legislatívny návrh prijatý v súlade s postupom spolurozhodovania. Keďže sa v Rade nedosiahla kvalifikovaná väčšina, Komisia nakoniec prijala pôvodný návrh rozhodnutia 13. októbra 2005 napriek rezolúcii Parlamentu, čo viedlo k tomu, že Európsky parlament podal proti Komisii žalobu na Európskom súdnom dvore so žiadosťou o vyhlásenie rozhodnutia Komisie za neplatné (vec C-14/06; pozri oddiel 1.4 nižšie). Komisia nezdôvodnila Parlamentu prijatie rozhodnutia, keďže rezolúcia Parlamentu bola adresovaná Rade (ktorej bol prípad postúpený v príslušnom čase). Komisia obhajuje svoj postoj pred Súdom a čaká na jeho rozhodnutie. b) Preskúmanie predkladania dokumentov Európskemu parlamentu V prvej rezolúcii prijatej 12. apríla 2005 Európsky parlament takisto vyzval Komisiu, aby dôkladne preskúmala všetky návrhy vykonávacích opatrení predložené od začiatku fungovania registra v decembri 2003. Komisia oznámila Európskemu parlamentu výsledok svojho preskúmania v oznámení z 20. júla 2005. V niektorých dôsledne definovaných oblastiach politík sa zistilo určité množstvo odchýlok (v absolútnom vyjadrení 50 návrhov opatrení). Je potrebné poznamenať, že počas roka 2005 bolo prijatých viac ako 2 000 návrhov opatrení. To znamená, že prípady, v ktorých boli zistené nezrovnalosti, predstavujú 1 % všetkých prípadov v roku. Zdá sa, že chyby, ktoré vznikli, súviseli s uplatnením takzvaných prispôsobujúcich nariadení [15], ktorými sa približne 140 základných aktov zosúladilo s rozhodnutím Rady 1999/468/ES. V skutočnosti sa od nadobudnutia účinnosti najmä nariadenia (ES) č. 1882/2003 z 20. novembra 2003 na niekoľko právnych aktov vzťahuje postup spolurozhodovania a všetky súvisiace návrhy vykonávacích opatrení sa preto museli v rámci práva kontroly predkladať bezodkladne EP[16]. Vo všetkých prípadoch zistených odchýlok Komisia navrhla Európskemu parlamentu kontrolu „ex post“, čo príslušným parlamentným výborom umožnilo preveriť dotknuté vykonávacie opatrenia. Komisia takisto navrhla zrušiť všetky opatrenia, v prípade ktorých to Európsky parlament požadoval, a uskutočnila tak v súvislosti s rozhodnutím Komisie 2005/63/ES z 24. januára 2005, ktorým sa mení a dopĺňa príloha II k smernici 2000/53/ES o vozidlách po lehote životnosti (rozhodnutie o VLŽ)[17]. Komisia okrem toho zaviedla v rámci svojich administratívnych postupov posilnený mechanizmus vnútornej kontroly, aby sa v budúcnosti predišlo podobným problémom. 1.3 Postúpenie veci Rade V roku 2005 sa zaznamenalo celkovo 11 prípadov postúpenia veci Rade. Podľa rozhodnutia Rady 1999/468/ES sa návrhy opatrení musia postúpiť Rade, ak Komisia nezíska potrebnú väčšinu hlasov za stanovisko potvrdzujúce návrh vykonávacieho opatrenia v rámci regulačného postupu , alebo ak v rámci riadiaceho postupu návrh odmietne kvalifikovaná väčšina. Uvedených 11 prípadov postúpenia v roku 2005 sa vyskytlo v štyroch oblastiach politík: Zdravie a ochrana spotrebiteľa (5), Životné prostredie (4), Europe Aid (1) a Štatistika (1). Tento počet predstavuje malé percento, menej ako 0,5 %, celkového počtu vykonávacích opatrení prijatých Komisiou v rámci riadiaceho alebo regulačného postupu (2 637)[18]. Celkový počet za rok 2005 je – v absolútnom vyjadrení – nižší ako v roku 2004 (v ktorom sa zaznamenalo 14 postúpení veci Rade). Za zmienku stojí, že 6 z 10 postúpení veci v roku 2005 predstavovalo návrhy rozhodnutí Komisie o povolení umiestniť geneticky modifikované výrobky na trh (v oblasti Zdravia a ochrany spotrebiteľa a Životného prostredia). Túto vysokú koncentráciu postúpenia veci v oblasti politiky súvisiacej s geneticky modifikovanými organizmami (GMO) možno vysvetliť rozdielnym pohľadom členských štátov na normy, ktoré sa majú uplatňovať pri vedeckom hodnotení nových produktov (pozri osobitné poznámky v prílohe k tejto správe, v kapitolách o štatistike v oblasti Zdravia a ochrany spotrebiteľa a Životného prostredia). 1.4 Judikatúra[19] a) Rozsudok z 25. októbra 2005 (syr „FETA“) Európsky súdny dvor (ESD) vo svojom rozsudku z 25. októbra 2005[20] v spojených veciach C-465/02 a C-466/02, Nemecko a Dánsko ako navrhovatelia (podporovaní Francúzskom a Spojeným kráľovstvom) proti Komisii (podporovanej Gréckom), zamietol žalobu proti platnosti nariadenia Komisie (ES) č. 1829/2002 zo 14. októbra 2002[21], ktorým sa mení a dopĺňa príloha k nariadeniu (ES) č. 1107/96 pokiaľ ide o názov „FETA“. Komisia teda riadne zaregistrovala názov „FETA“ ako chránené označenie pôvodu podľa nariadenia Rady (ES) č. 692/2003 z 8. apríla 2003, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 2081/92 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín (základný právny akt)[22]. Jedným z argumentov predložených nemeckou vládou bola skutočnosť, že došlo k porušeniu rokovacieho poriadku regulačného výboru zriadeného podľa článku 15 základného právneho aktu. Dokumenty, ktoré sa mali preskúmať na zasadnutí regulačného výboru 20. novembra 2001, neboli nemeckej vláde oznámené 14 dní pred uvedeným zasadnutím; taktiež neboli oznámené v nemeckom jazyku. Keďže výbor v čase uvedeného zasadnutia nemal prijatý svoj vlastný rokovací poriadok, Súdny dvor miesto toho preskúmal príslušné ustanovenia vzorového rokovacieho poriadku, ktorý prijala Komisia 31. januára 2001[23]. Článok 3 ods. 1 tohto vzorového rokovacieho poriadku ustanovuje, že predseda musí pozvať delegácie na zasadnutie a poslať im ďalšie príslušné dokumenty najneskôr 14 kalendárnych dní pred termínom zasadnutia. Hoci to, že nemecká vláda nedostala dokumenty v nemeckom jazyku do požadovaných 14 kalendárnych dní[24], predstavovalo spoločný záujem, Súdny dvor v tejto situácii uplatnil zavedenú judikatúru s výsledkom, že procesná nezrovnalosť tejto povahy by mohla viesť k zrušeniu aktu Komisie prijatého s konečnou platnosťou, iba ak, nebyť uvedenej nezrovnalosti, by takýto postup mohol viesť k odlišnému výsledku[25]. To však nebol prípad daného sporu, pretože na uvedenom zasadnutí mali členovia výboru len predložiť svoje pripomienky k výsledkom dotazníka Komisie, pričom návrh nariadenia Komisie sa skúmal len následne na jej zasadnutí v máji 2002[26]. b) Konanie Európskeho parlamentu proti Komisii („Deka-BDE“) 11. januára 2006 Európsky parlament podal na ESD žalobu proti Komisii a požadoval zrušenie rozhodnutia Komisie 2005/717/ES z 13. októbra 2005 (pozri oddiel 1.2 a). Európsky parlament tvrdí, že Komisia nesplnila podmienky ustanovené v smernici o ONL na vyňatie Deka-BDE na základe osobitnej žiadosti zo zákazu obsiahnutého v uvedenej smernici, a teda prekročila svoje vykonávacie právomoci. Podľa názoru Európskeho parlamentu sa Komisia dopustila tiež zjavnej chyby pri hodnotení vedeckých dôkazov, nesplnila zásadu prevencie a tým, že rozšírila výnimku na všetky polymerické použitia Deka-BDE bez rozdielu, porušila zásadu proporcionality[27]. Komisia vzniesla námietku proti predloženým argumentom. Prípad sa prerokúva na Európskom súdnom dvore. 1.5 Širší vývoj a) Reforma súčasného systému komitológie V návrhu Komisie na revidovaný regulačný postup[28] sa navrhuje zrovnoprávniť Európsky parlament a Radu pri vykonávaní dohľadu nad výkonom niektorých vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu Európskym parlamentom a Radou na základe postupu spolurozhodovania (článok 251 zmluvy). Ide o tie vykonávacie opatrenia, ktorými sa pozmeňujú alebo vo všeobecnosti implementujú akty spolurozhodovania. Podľa článku 202 Zmluvy o ES sa v Rade vyžadujú konzultácie s Európskym parlamentom a jednomyseľnosť, aby bolo možné revidovať rozhodnutie o komitológii (1999/468/ES). Predsedníctvo Spojeného kráľovstva v Rade (v druhom polroku 2005) zriadilo skupinu „priateľov predsedníctva“ v septembri 2005 so zámerom prerokovať túto navrhovanú reformu. Táto skupina sa stretávala pravidelne počas predsedníctva Spojeného kráľovstva, ako aj následne počas rakúskeho predsedníctva v Rade (v prvom polroku 2006). Európsky parlament poveril dvoch svojich členov, Josepha Daula (FR/PPE, predsedu Konferencie predsedov výborov) a Richarda Corbetta (UK/PSE, spravodajcu pre komitológiu vo Výbore pre ústavné veci (AFCO)), aby viedli politické rozhovory s predsedníctvom Rady a Komisiou. Výsledkom týchto rokovaní je, že na konci rakúskeho predsedníctva dosiahli tri inštitúcie dohodu, pokiaľ ide o úpravu rozhodnutia Rady 1999/468/ES s cieľom uviesť nový „regulačný postup s právom dozoru“. Tento nový postup sa bude uplatňovať na vykonávacie opatrenia všeobecného rozsahu, ktoré menia a dopĺňajú menej podstatné prvky základných právnych aktov prijatých v rámci spolurozhodovania. Európsky parlament získava právo veta, pokiaľ ide o podstatu týchto vykonávacích opatrení, a preto do veľkej miery zlepšuje svoje kontrolné právomoci nad vykonávacími právomocami delegovanými prostredníctvom postupov komitológie na Komisiu. b) Rozšírenie 25. apríla 2005 bola podpísaná Zmluva o pristúpení s Bulharskom a Rumunskom. Podobne ako v prípade desiatich nových členských štátov počas obdobia pred ich pristúpením, ktoré sa uskutočnilo v máji 2004, Bulharsko a Rumunsko získali od 26. apríla 2005 postavenie aktívneho pozorovateľa a môžu sa zúčastňovať na zasadnutiach výborov[29]. Účasť Turecka a Chorvátska[30], zostávajúcich kandidátskych krajín, a od decembra 2005 taktiež Bývalej juhoslovanskej republiky Macedónska sa naďalej organizuje na základe „oznámenia Komisie Rade o účasti kandidátskych krajín na programoch, v agentúrach a vo výboroch Spoločenstva“[31]. HORIZONTÁLNY PREHĽAD ČINNOSTÍ 2.1 Počet výborov Je dôležité rozlišovať medzi výbormi komitológie na jednej strane a inými subjektami, najmä „expertnými skupinami” vytvorenými samotnou Komisiou, na druhej strane. Expertné skupiny sa zaoberajú prípravou a implementáciou politík, zatiaľ čo výbory komitológie sa zúčastňujú na procese implementácie právnych aktov. Táto správa sa zaoberá výlučne výbormi komitológie. Počet výborov komitológie sa uvádza podľa jednotlivých oblastí činnosti ( tabuľka I ) k 31. 12. 2005. Pre porovnanie sa uvádzajú aj údaje za predchádzajúci rok (stav k 31. 12. 2004). TABUĽKA I – Celkový počet výborov Oblasť politiky | 2004 | 2005 | Podnikanie (ENTR) | 29* | 32 | Zamestnanosť a sociálne záležitosti (EMPL) | 6 | 6 | Poľnohospodárstvo (AGRI) | 30 | 31 | Doprava/Energetika/Transeurópske siete (TREN) | 39 | 38 | Životné prostredie (ENV) | 35 | 32 | Výskum (RTD) | 3 | 3 | Informačná spoločnosť (INFSO) | 9* | 10 | Rybné hospodárstvo (FISH) | 3 | 3 | Vnútorný trh (MARKT) | 11 | 10 | Regionálna politika (REGIO) | 2 | 2 | Dane a colná únia (TAXUD) | 10 | 10 | Vzdelávanie a kultúra (EAC) | 9 | 7 | Zdravie a ochrana spotrebiteľa (SANCO) | 13 | 15 | Spravodlivosť, sloboda a bezpečnosť (JLS) | 10 | 13 | Vonkajšie vzťahy (RELEX) | 3 | 3 | Obchod (TRADE) | 11 | 12 | Rozšírenie (ELARG) | 2 | 3 | Europe Aid (AIDCO) | 9 | 8 | Humanitárna pomoc (ECHO) | 1 | 1 | Štatistika (ESTAT) | 7 | 8 | Rozpočet (BUDG) | 2 | 2 | Úrad pre boj proti podvodom (OLAF) | 1 | 1 | SPOLU | 245 | 250 | *Počet výborov pre oblasti politiky ENTR a INFSO v roku 2004 musel byť retrospektívne znížený o 1, pretože zostavy vymenované v rámci týchto oblastí politík patria dvom výborom v oblasti politiky RESEARCH. Z počtov vyplýva relatívna dôležitosť postupov komitológie v rôznych oblastiach politiky. Jednoznačne najvyšší počet výborov majú naďalej Doprava/Energetika (38), Podnikanie (32), Životné prostredie (32) a Poľnohospodárstvo (31). S počtom 133 z celkového počtu 250 výborov zahŕňajú len tieto oblasti politiky viac než polovicu výborov. Úsilie Komisie v posledných rokoch stabilizovať počet výborov prinieslo výsledky. Hoci celkový počet výborov na konci roka 2005 je o niečo vyšší ako v roku 2004, stále spĺňa cieľ Komisie obmedziť počet výborov na približne 250. Aj keď zákonodarca v niektorých oblastiach politiky zriadil nové výbory s rozsiahlejšími činnosťami (napríklad Spravodlivosť, sloboda a bezpečnosť a Zdravie a ochrana spotrebiteľa ), v iných oblastiach politiky sa počet v dôsledku reštrukturalizácie právneho rámca znížil. Určitý nárast alebo pokles v počte výborov v danej oblasti politiky vyplýva z prenesenia zodpovedností z jednej sekcie Komisie na inú. Podrobná správa o vytvorení, zrušení, presune a fúzii výborov sa nachádza v prílohe, v poznámkach k tabuľke pre každú oblasť politiky. 2.2 Počet stanovísk a vykonávacích opatrení Tak ako v predchádzajúcich správach, aj v tejto správe sa uvádzajú celkové počty formálnych stanovísk predložených výbormi[32] a následných vykonávacích opatrení (= právnych aktov, správnych a finančných rozhodnutí) prijatých Komisiou. Tieto počty predstavujú konkrétny „výkon” výborov ( tabuľka II ). Celkový počet stanovísk predložených výbormi v roku 2005 bol 2 582 (v porovnaní s 2 777 v roku 2004); počet vykonávacích opatrení prijatých Komisiou bol 2 654 (v porovnaní s 2 625 v roku 2004). TABUĽKA II – POčET STANOVÍSK A VYKONÁVACÍCH OPATRENÍ (2005) Stanoviská | Vykonávacie opatrenia | Stanoviská | Vykonávacie opatrenia | ENTR | 69 | 55 | EAC | 56 | 55 | EMPL | 9 | 1 | SANCO | 303 | 303 | AGRI | 1.321 | 1.481 | JLS | 16 | 15 | TREN | 36 | 32 | RELEX | 2 | 2 | ENV | 50 | 47 | TRADE | 14 | 12 | RTD | 202 | 202 | ELARG | 83 | 83 | INFSO | 86 | 85 | AIDCO | 139 | 124 | FISH | 19 | 9 | ECHO | 50 | 50 | MARKT | 13 | 12 | ESTAT | 30 | 21 | REGIO | 12 | 12 | BUDG | 7 | 6 | TAXUD | 61 | 47 | OLAF | 2 | 0 | Veľký počet vykonávacích opatrení prijatých v niektorých oblastiach politík – Poľnohospodárstvo (1 481), Zdravie a ochrana spotrebiteľa (303), Výskum (202), Europe Aid (124) a Informačná spoločnosť (85) – znova odráža intenzitu činností prenesených na Komisiu v týchto oblastiach prostredníctvom postupov komitológie[33]. V porovnaní s predchádzajúcim rokom možno zaznamenať výrazný nárast v oblasti Informačnej spoločnosti (34 vykonávacích opatrení v roku 2004) a naopak pokles v oblasti Vzdelávania a kultúry (55 vykonávacích opatrení v roku 2005 na rozdiel od 115 opatrení v roku 2004). Ďalšie horizontálne tabuľky sa nachádzajú v prílohe (tabuľka III: počet výborov v členení podľa postupu a tabuľka IV: počet zasadnutí). [1] Príloha sa predkladá ako osobitný pracovný dokument zamestnancov Komisie. [2] Práve členské štáty sú z právneho hľadiska „členmi“ výborov a tými, ktorí vykonávajú hlasovacie práva, a nie osoby, ktoré ich zastupujú. [3] Ú. v. EÚ L 184, 17.7.1999, s. 23. [4] Komisia vytvorila Register skupín odborníkov , ktorý je dostupný prostredníctvom serveru EUROPA: http://ec.europa.eu/secretariat_general/regexp/ [5] Pozri internetovú adresu: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regcomito/registre.cfm?CL=en Register obsahuje dokumenty od polovice roku 2003. [6] Ú. v. EÚ L 145, 31.5.2001, s. 43. [7] Hlasovanie sa v súlade s rokovacím poriadkom výboru môže uskutočniť na pravidelnom zasadnutí výboru alebo písomným postupom. [8] Alebo dokonca neumožniť kvôli dôvernosti informácií. [9] http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regdoc/registre.cfm?CL=en [10] Ú. v. EÚ L 256, 10.10.2000, s. 19. Táto dohoda nahrádza niektoré predošlé dohody: dohodu Plumb/Delors z roku 1988, dohodu Samland/Williamson z roku 1996 a „modus vivendi“ z roku 1994. [11] Najprv sa návrhy zasielajú pred zasadnutím výboru a, ak sú počas zasadnutia podstatne zmenené a doplnené, zasielajú sa znova po jeho skončení. [12] Tento základný nástroj samotný sa musel prijať na základe postupu spolurozhodovania (článok 251 zmluvy) medzi Radou a Európskym parlamentom. [13] Prvú 12. apríla 2005 (B6-0218/2005) a druhú 6. júla 2005 (B6-0392/2005). [14] Ú. v. EÚ L 271, 15.10.2005, s. 48. Výbor pre odpadové hospodárstvo dňa 19. apríla 2005 neschválil pôvodný návrh rozhodnutia Komisie; vykonávacie opatrenie bolo následne postúpené Rade. [15] Konkrétne nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Ú. v. EÚ L 284, 31.10.2003, s. 1) z 29. 9. 2003, ktorým sa podľa rozhodnutia Rady 1999/468/ES upravujú ustanovenia týkajúce sa výborov, ktoré pomáhajú Komisii pri výkone jej vykonávacích právomocí ustanovených v nástrojoch, ktoré podliehajú postupu uvedenému v článku 251 Zmluvy o založení ES (spolurozhodovanie). [16] Tento sled udalostí, v dôsledku ktorých sa základné právne akty odteraz považujú za akty podliehajúce spolurozhodovaniu, mohol byť zdrojom nedbalosti v tom zmysle, že zodpovedné sekcie mohli prehliadnuť novú povinnosť predkladať návrh opatrení tých základných právnych aktov, ktoré boli do ich oblastí politík priradené na základe uvedeného „súhrnného“ prispôsobujúceho nariadenia. [17] Ú. v. EÚ L 25 z 28. januára 2005, s. 73. Právny akt, ktorým sa ruší rozhodnutie o VLŽ: 2005/437/ES, Ú. v. EÚ 152, 15.6.2005, s. 18; právny akt, ktorým sa znova prijíma rozhodnutie o VLŽ: 2005/438/ES, Ú. v. EÚ 152, 15.6.2005, s. 19. [18] Celkom 2 654 vykonávacích opatrení (pozri poznámky k tabuľke II) mínus 17 vykonávacích opatrení, ktoré sa prijali v rámci poradného postupu. [19] Od roku 2005 sa v správe budú zaznamenávať všetky rozsudky vynesené ESD a nové žaloby prejednávané pred Súdnym dvorom počas roka, za ktorý sa podáva takáto správa. [20] Ešte nepublikovaný v Zbierke rozhodnutí ESD; pozri oznámenie v Ú. v. EÚ C 86 z 8.4.2006, s. 1. [21] Ú. v. EÚ L 277, 15.10.2002, s. 10. [22] Ú. v. EÚ L 99, 17.4.2003, s. 1. [23] Ú. v. EÚ C 38, 6.2.2001, s. 3. [24] 9. novembra 2001, pozri bod 35 rozsudku. [25] Pozri bod 37 rozsudku. [26] Pozri bod 38 rozsudku. [27] Pozri oznámenie v Ú. v. EÚ C 86 z 8.4.2006, s. 11. [28] Návrh rozhodnutia Rady, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 1999/468/ES, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu (KOM(2002) 719, konečné znenie, prijaté 11. 12. 2002. Tento návrh sa zmenil a doplnil v apríli 2004 – KOM(2004) 324, konečné znenie z 22. 4. 2004 – s cieľom zahrnúť technické zmeny a doplnenia Európskeho parlamentu (rezolúcia prijatá 2. 9. 2003 (P5-TA(2003) 0352)). [29] Rozhodnutie Komisie z 23. marca 2005 – K(2005) 874 (článok 7). [30] Bulharsko a Rumunsko majú v súčasnosti status pristupujúcich krajín. [31] KOM(1999) 710, konečné znenie, prijaté 20. 12. 1999. Pozri tiež „oznámenie Komisie Rade a Parlamentu o príprave na účasť krajín západného Balkánu na programoch a v agentúrach Spoločenstva“ (KOM(2003) 748, konečné znenie, prijaté 3. 12. 2003). [32] Vrátane pozitívnych a negatívnych stanovísk po formálnom hlasovaní v prípade regulačného a riadiaceho postupu. Do počtov sa nezaratávajú prípady „bez stanoviska“ (alebo „absencie stanoviska“), t. j. ak sa uskutočnilo formálne hlasovanie, no nedosiahla sa potrebná (kvalifikovaná) väčšina hlasov. [33] Treba poznamenať, že samotný počet prijatých nástrojov neodráža politický, hospodársky ani finančný význam prijatých rozhodnutí.