Ako ukazuje graf 2 , je možné pozorovať pomalý, ale stály nárast počtu podnikov, na ktoré sa vzťahuje smernica. Tento údaj je potrebné dať do kontextu s tromi kolami rozširovania EÚ počas tohto obdobia (v rokoch 2004, 2007 a 2013) a so zvýšením počtu nebezpečných látok, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice Seveso III po revízii smernice Seveso II v roku 2012. Údaje o podnikoch nižšej úrovne sa nahlasovali až od vykazovaného obdobia 2009 – 2011.

Najbežnejší argument, na ktorý sa príslušné orgány odvolávajú pri odôvodnení nevypracovania vonkajšieho havarijného plánu, je, že na základe ich hodnotenia by dôsledky závažnej havárie neprekročili hranice priestorov podniku a/alebo by nepredstavovali potenciálne riziko pre ľudské zdravie a životné prostredie. Ďalším uvádzaným vysvetlením bolo, že v niektorých prípadoch sa na scenáre havárií vzťahujú iné plány reakcií na núdzové situácie (napríklad plány pre núdzové situácie v morskom a pobrežnom prostredí alebo plán reakcie príslušného hasičského zboru).

V článku 14 ods. 2 sa navyše vyžaduje, že len v prípade podnikov vyššej úrovne členské štáty zabezpečia, aby všetky osoby, ktoré by mohli byť pravdepodobne dotknuté závažnou haváriou, pravidelne dostávali informácie o bezpečnostných opatreniach a o tom, ako sa majú správať v prípade závažnej havárie, a to bez toho, aby si tieto informácie museli vyžiadať.

2ďalší postup na zlepšenie predchádzania priemyselným haváriám

Údaje nahlasované členskými štátmi o vykonávaní smernice Seveso III poskytujú užitočné informácie pre určovanie opatrení potrebných na ďalšie zlepšovanie predchádzania priemyselným haváriám. Na tento účel boli určené tri hlavné opatrenia, ktoré umožnia zmysluplné posúdenie príslušného rozsahu pôsobnosti:

1.zlepšenie vykonávania a dodržiavania,

2.zlepšenie a zefektívnenie nahlasovania,

3.posilnenie výmeny získaných skúseností a osvedčených postupov medzi členskými štátmi a Komisiou.

Zlepšenie vykonávania a dodržiavania smernice Seveso III

Smernicu Seveso III museli členské štáty transponovať do svojich právnych režimov do 1. júna 2015. Keďže 16 členských štátov nevykonalo transpozíciu včas, Komisia začala v období 2015 – 2017 postupy v prípade nesplnenia povinnosti. Všetky veci boli následne uzavreté po oznámeniach transpozičných opatrení.

Komisia takisto dôsledne monitorovala správnu transpozíciu smernice. Problémy s transpozíciou boli zistené v 16 členských štátoch a na ich riešenie sa začali alebo sa začínajú postupy v prípade nesplnenia povinnosti.

Hoci sa situácia z roka na rok celkovo zlepšuje, ako to ukazuje analýza správ členských štátov, Komisia zistila určité nedostatky a bude prešetrovať základné dôvody nesúladu (napríklad pokiaľ ide o vonkajšie havarijné plány a informácie pre verejnosť).

Ak by také nedostatky, ktoré vedú k zvyšovaniu rizika havárií, a teda ohrozujú ciele smernice, boli výsledkom skôr štrukturálnych než jednorazových problémov, Komisia prípadne zváži začatie konania o nesplnení povinnosti .

Zlepšenie a zefektívnenie nahlasovania

Komisia bude pokračovať v práci na zlepšovaní a zefektívňovaní procesu nahlasovania, ako aj na maximalizovaní synergie prepájaním rôznych databáz obsahujúcich údaje o priemyselných podnikoch. Cieľom je zvyšovať relevantnosť a kvalitu údajov poskytovaných členskými štátmi a zároveň znižovať administratívnu záťaž.

Po prvé Komisia chce zlepšiť databázu hlásení o veľkých priemyselných haváriách (eMARS ), ktorá v súčasnosti obsahuje obmedzené informácie o širších, dlhodobejších sociálno-ekonomických dôsledkoch (napríklad strata alebo poškodenie majetku, dlhodobé poškodenie životného prostredia, strata pracovných miest, strata dobrého mena, dlhodobý vplyv na okolie), keďže nahlasované informácie sa spravidla týkajú bezprostredných dôsledkov (napríklad zranení a úmrtí). Podrobnejšie posudzovanie sociálno-ekonomických a environmentálnych vplyvov havárií je dôležité pre lepšie zmierňovanie dlhodobých dôsledkov závažných priemyselných havárií.

Po druhé Komisia chce zlepšiť nahlasovanie „prípadov bezprostrednej hrozby závažných havárií“. To sú incidenty, počas ktorých nedošlo k poškodeniu majetku ani k zraneniu osôb, ale pri ktorých ku škode alebo k zraneniu mohlo ľahko dôjsť. Preto je to hodnotný zdroj informácií pre výmenu získaných skúseností v rámci EÚ.

Po tretie nahlasovanie závažných priemyselných havárií z uplynulých rokov je pravdepodobne neúplné v dôsledku času potrebného na úplné súdne vyšetrovanie a ťažkostí so zabezpečovaním dvojstupňového nahlasovania v rámci terajšieho systému nahlasovania. Systém nahlasovania by sa mal v budúcnosti zlepšiť tak, aby uľahčil dvojstupňové nahlasovanie prostredníctvom 1. krátkej predbežnej správy predloženej krátko po vzniku havárie a 2. úplnej správy predloženej po vykonaní všetkých relevantných vyšetrovaní.

Napokon zavedenie viacerých štatistických ukazovateľov do nahlasovania členskými štátmi (napríklad o počte kontrolórov a kontrol) by umožnilo lepšie plniť požiadavky stanovené v smernici. To by boli ďalšie dôležité informácie, najmä pokiaľ ide o získané skúsenosti v záujme zlepšenia predchádzania priemyselným haváriám, a mohli by byť aj užitočným zdrojom informácií pre rámec monitorovania a výhľadu nulového znečistenia.

Posilnenie výmen medzi členskými štátmi a Komisiou