SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE SPRÁVA O KONVERGENCII ZA ROK 2014 (vypracovaná v súlade s článkom 140 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie) /* COM/2014/0326 final */





1. ÚČEL SPRÁVY V článku 140 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) sa od Komisie a Európskej centrálnej banky (ECB) vyžaduje, aby aspoň raz za dva roky alebo na žiadosť členského štátu, pre ktorý platí výnimka[1], informovali Radu o pokroku, ktorý členské štáty dosiahli pri plnení svojich záväzkov týkajúcich sa uskutočnenia hospodárskej a menovej únie. Posledné konvergenčné správy Komisie a ECB týkajúce sa každého členského štátu, pre ktorý platí výnimka, boli prijaté v máji 2012[2]. Konvergenčná správa z roku 2014 sa vzťahuje na týchto osem členských štátov, pre ktoré platí výnimka: Bulharsko, Česká republika, Chorvátsko, Litva, Maďarsko, Poľsko, Rumunsko a Švédsko[3]. Podrobnejšie posúdenie stavu konvergencie v týchto členských štátoch sa nachádza v technickej prílohe k tejto správe [SWD(2014) 177]. V čase vypracúvania konvergenčnej správy v roku 2012 vykazovali členské štáty v oblasti konvergencie rozdielne miery pokroku, keďže mnohé z nich práve podstupovali významné úpravy predtým nahromadených makroekonomických nerovnováh, a to všetko v kontexte hospodárskej a finančnej krízy. Toto preskúmanie sa uskutočňuje v naďalej zložitom vonkajšom prostredí, aj keď v situácii celkovo výraznejšieho oživenia v členských štátoch, pre ktoré platí výnimka, a nižšieho rizika na finančných trhoch. Obsah správ, ktoré vypracovala Komisia a ECB, sa riadi podľa článku 140 ods. 1 ZFEÚ. V tomto článku sa vyžaduje, aby správy obsahovali preskúmanie zlučiteľnosti vnútroštátnych právnych predpisov vrátane štatútu národnej centrálnej banky s článkami 130 a 131 ZFEÚ a so štatútom Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky (ďalej len „štatút ESCB/ECB“). V správach sa musí takisto preskúmať, či sa v príslušnom členskom štáte dosiahol vysoký stupeň udržateľnej konvergencie, a to na základe plnenia konvergenčných kritérií (cenová stabilita, verejné financie, stabilita výmenného kurzu, dlhodobé úrokové miery) a pri zohľadnení ďalších faktorov uvedených v poslednom pododseku článku 140 ods. 1 ZFEÚ. Tieto štyri konvergenčné kritériá sú rozpracované v protokole pripojenom k zmluvám (Protokol č. 13 o kritériách konvergencie). Hospodárska a finančná kríza spolu s nedávnou európskou dlhovou krízou odhalila nedostatky v systéme správy hospodárskych záležitostí Hospodárskej a menovej únie (HMÚ) a poukázala na to, že jej existujúce nástroje sa musia uplatňovať komplexnejšie. S cieľom zaistiť udržateľné fungovanie HMÚ sa odvtedy podnikajú kroky k celkovému posilňovaniu správy hospodárskych záležitostí v Únii. Posúdenie konvergencie je tak prepojené aj so všeobecnejším prístupom tzv. „európskeho semestra“ s integrovaným vnímaním výziev hospodárskej politiky smerom k zdroju, ktorým čelí HMÚ pri zabezpečovaní fiškálnej udržateľnosti, konkurencieschopnosti, stability finančného trhu a hospodárskeho rastu. Medzi kľúčové inovácie v oblasti reformy správy a riadenia, ktoré posilnia posúdenie procesu konvergencie každého členského štátu a jeho udržateľnosti, patrí okrem iného posilnenie postupu pri nadmernom deficite v podobe reformy Paktu stability a rastu z roku 2011, ako aj nové nástroje v oblasti dohľadu nad makroekonomickými nerovnováhami. V tejto správe sa zohľadňuje najmä posúdenie konvergenčných programov na rok 2014 a zistenia podľa správy o mechanizme varovania v rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe[4]. Konvergenčné kritériá Skúmanie zlučiteľnosti vnútroštátnych právnych predpisov vrátane štatútov národnej centrálnej banky s článkom 130 a s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ si vyžaduje posúdenie dodržiavania zákazu menového financovania (článok 123) a zákazu zvýhodneného prístupu (článok 124), súladu s cieľmi ESCB (článok 127 ods. 1) a úlohami ESCB (článok 127 ods. 2), ako aj ostatných aspektov týkajúcich sa integrácie národnej centrálnej banky do ESCB v momente prijatia eura. Kritérium cenovej stability je vymedzené v prvej zarážke článku 140 ods. 1 ZFEÚ: „dosiahnutie vysokého stupňa cenovej stability […] vychádza z miery inflácie, ktorá sa približuje k miere inflácie najviac troch členských štátov, ktoré v cenovej stabilite dosahujú najlepšie výsledky“. V článku 1 Protokolu o kritériách konvergencie sa ďalej uvádza, že „kritérium cenovej stability […] znamená, že členský štát si udržiava dlhodobú cenovú stabilitu a priemernú mieru inflácie vykazovanú v priebehu roka pred skúmaním, ktorá neprekračuje viac ako o 1,5 % miery inflácie maximálne troch členských štátov, ktoré dosiahli v oblasti cenovej stability najlepšie výsledky. Inflácia sa meria pomocou indexu spotrebiteľských cien na porovnateľnom základe, ktorý zohľadní rozdiely medzi vnútroštátnymi definíciami“[5]. Požiadavka udržateľnosti znamená, že uspokojivý vývoj inflácie sa musí zásadne dosahovať skôr správaním vstupných nákladov a ďalších faktorov, ktoré štrukturálne ovplyvňujú vývoj cien, ako vplyvom dočasných faktorov. Preskúmanie konvergencie preto zahŕňa posúdenie faktorov, ktoré vplývajú na inflačné výhľady, pričom jeho súčasťou je odkaz na najaktuálnejšiu prognózu útvarov Komisie v oblasti inflácie[6]. V súvislosti s tým sa v správe posudzuje aj schopnosť krajiny dosiahnuť referenčnú hodnotu v nasledujúcich mesiacoch. Podľa výpočtov dosiahla referenčná hodnota inflácie v apríli 2014 úroveň 1,7 %, pričom najlepšie výsledky spomedzi členských štátov v tejto oblasti dosiahla trojica Lotyšsko, Portugalsko a Írsko[7]. Je opodstatnené vylúčiť spomedzi krajín s najlepšími výsledkami tie krajiny, ktorých miera inflácie sa pre ostatné členské štáty nedá považovať za zmysluplnú referenčnú hodnotu[8]. Tieto krajiny s krajnými hodnotami boli v minulosti identifikované v konvergenčných správach z roku 2004, 2010 a 2013[9]. V súčasnej situácii je opodstatnené ako krajiny s krajnými hodnotami identifikovať Grécko, Bulharsko a Cyprus, pretože ich miera inflácie sa značne odchýlila od priemeru eurozóny a ich zahrnutie by neprimerane ovplyvnilo referenčnú hodnotu, a teda aj spravodlivosť tohto kritéria[10]. V prípade Grécka a Cypru odzrkadľovala negatívna inflácia najmä závažnú potrebu úprav a výnimočnú situáciu hospodárstva. V prípade Bulharska k nej došlo vzhľadom na nezvyčajne silnú kombináciu dezinflačných faktorov, okrem iného dobrej úrody, administratívnych znížení cien energie a klesajúcich dovozných cien. Na základe uvedeného sa na výpočet referenčnej hodnoty ako členské štáty s ďalšou najnižšou priemernou mierou inflácie v poradí použili Lotyšsko, Portugalsko a Írsko. Konvergenčné kritérium týkajúce sa stavu verejných financií je vymedzené v druhej zarážke článku 140 ods. 1 ZFEÚ ako „udržanie stability stavu štátnych finančných prostriedkov, ktorý vychádza zo stavu štátneho rozpočtu, ktorý nevykazuje nadmerný deficit v zmysle článku 126 ods. 6“. V článku 2 protokolu o konvergenčných kritériách sa ďalej stanovuje, že toto kritérium znamená, že „v čase vykazovania sa na členský štát nevzťahuje rozhodnutie Rady podľa článku 126 ods. 6 uvedenej zmluvy o existencii nadmerného deficitu“. V rámci celkového posilňovania správy hospodárskych záležitostí v HMÚ boli v roku 2011 posilnené sekundárne právne predpisy súvisiace s verejnými financiami, okrem iného aj novými nariadeniami, ktorými sa mení Pakt stability a rastu[11]. V ZFEÚ sa uvádza kritérium výmenných kurzov v tretej zarážke článku 140 ods. 1 ako „sledovanie normálneho fluktuačného rozpätia stanoveného mechanizmom výmenných kurzov Európskeho menového systému minimálne počas dvoch rokov bez devalvácie voči euru“. V článku 3 Protokolu o kritériách konvergencie sa uvádza: „Kritérium účasti v mechanizme menových kurzov Európskeho menového systému (...) znamená, že členský štát dodržiaval normálne rozpätie stanovené mechanizmom menových kurzov Európskeho menového systému bez výrazného napätia minimálne dva predchádzajúce roky pred preskúmaním. Osobitne v tomto období členský štát z vlastného podnetu nedevalvoval bilaterálny výmenný kurz svojej meny voči euru“[12]. Príslušným dvojročným obdobím na posúdenie stability výmenných kurzov v tejto správe je obdobie od 16. mája 2012 do 15. mája 2014. Komisia vo svojom posúdení kritéria stability výmenných kurzov zohľadňuje vývoj pomocných ukazovateľov, ako napríklad vývoj devízovej rezervy a krátkodobé úrokové sadzby, ako aj úlohu opatrení politiky vrátane zásahov do výmenného kurzu a v relevantných prípadoch medzinárodnej finančnej pomoci pri udržiavaní stability výmenných kurzov. V štvrtej zarážke článku 140 ods. 1 ZFEÚ sa vyžaduje „stálosť konvergencie dosiahnutej členským štátom, pre ktorý platí výnimka, a jeho účasti v mechanizme výmenných kurzov, ktorá sa odráža v dlhodobých úrovniach úrokovej miery“. V článku 4 Protokolu o kritériách konvergencie sa okrem toho uvádza, že „kritérium konvergencie úrokových sadzieb (...) znamená, že v priebehu jedného roka pred preskúmaním neprekročila priemerná dlhodobá nominálna úroková sadzba členského štátu viac ako o dve percentá úrokovú sadzbu tých troch štátov, ktoré v oblasti cenovej stability dosiahli najlepšie výsledky. Úrokové sadzby sa hodnotia na základe dlhodobých štátnych dlhopisov alebo porovnateľných cenných papierov, pričom sa prihliadne na rozdielne definície v jednotlivých členských štátoch.“ Podľa výpočtov dosiahla referenčná hodnota úrokových sadzieb v apríli 2014 úroveň 6,2 %[13]. V článku 140 ods. 1 ZFEÚ sa takisto vyžaduje preskúmanie ďalších faktorov, ktoré sú dôležité pre hospodársku integráciu a konvergenciu. K týmto doplňujúcim faktorom patrí integrácia finančného a tovarového trhu, vývoj platobných bilancií na bežnom účte, vývoj jednotkových nákladov práce a iné cenové indexy. Posledne menované sú zahrnuté do posúdenia cenovej stability Doplňujúce faktory sú dôležitými ukazovateľmi toho, že integrácia členského štátu do eurozóny by prebehla bez ťažkostí, a rozširujú pohľad na udržateľnosť konvergencie. 2. BULHARSKO Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory Komisia zastáva názor, že Bulharsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy v Bulharsku, najmä zákon o Bulharskej národnej banke, nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti a nedostatky sa vyskytujú v oblastiach nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, pokiaľ ide o úlohy ESCB stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. Bulharsko spĺňa kritérium cenovej stability. V čase posledného posudzovania konvergencie v roku 2012 dosahovala 12-mesačná priemerná inflácia v Bulharsku úroveň nad referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Bulharsku v období 12 mesiacov do apríla 2014 bola –0,8 %, čo je výrazne pod referenčnou hodnotou 1,7 %. Podľa predpokladov zostane v nasledujúcich mesiacoch výrazne pod úrovňou referenčnej hodnoty. Ročná inflácia podľa HICP klesla zo svojho maxima v septembri 2012 a v druhej polovici roku 2013 a prvých mesiacoch roku 2014 dosiahla záporné hodnoty. Pokles inflácie bol plošný, ale vo veľkej miere poháňaný klesajúcimi dovoznými cenami, poklesmi administratívne stanovených cien energií a dobrou úrodou v poľnohospodárstve. Ročná inflácia podľa HICP dosiahla v apríli 2014 úroveň –1,3 %. Očakáva sa, že inflácia v druhej polovici roka 2014 opäť mierne stúpne v dôsledku slabnúcich základných vplyvov vyplývajúcich z priaznivého vývoja cien energií a potravín. Preto sa v prognóze útvarov Komisie z jari 2014 predpokladá priemerná ročná inflácia vo výške –0,8 % v roku 2014 a 1,2 % v roku 2015. Pomerne nízka cenová úroveň v Bulharsku (47 % priemeru eurozóny v roku 2012) naznačuje značný potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Bulharsko spĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Bulharsko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Deficit verejných financií sa znížil z 2,0 % HDP v roku 2011 na 0,8 % HDP v roku 2012 vďaka vyššiemu pomeru príjmov k HDP. Pomer deficitu k HDP dosahoval úroveň 1,5 % v roku 2013 a podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2014 sa za predpokladu nezmenenej politiky a s podporou oživenia hospodárstva očakáva jeho zvýšenie na úroveň 1,9 % HDP v roku 2014 a mierne zníženie na úroveň 1,8 % v roku 2015. Pomer hrubého verejného dlhu zostal v roku 2013 nízky na úrovni 18,9 % HDP a predpokladá sa, že sa v roku 2014 zvýši na úroveň 23,1 % HDP a v roku 2015 sa zníži na 22,7 % HDP. Bulharsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Bulharský lev sa nezúčastňuje na ERM II. BNB sleduje svoj základný cieľ cenovej stability prostredníctvom ukotvenia výmenného kurzu v kontexte režimu riadenia meny (CBA). Bulharsko zaviedlo CBA 1. júla 1997, pričom viazalo bulharský lev na nemeckú marku a neskôr na euro. Doplňujúce ukazovatele, ako je vývoj devízových rezerv a krátkodobých úrokových mier naznačuje, že vnímanie rizika investormi voči Bulharsku je naďalej priaznivé. Rozsiahle oficiálne rezervy sú naďalej východiskom pre odolnosť CBA. Počas dvojročného obdobia posudzovania zostal bulharský lev úplne stabilný voči euru v súlade s pôsobením CBA. Bulharsko spĺňa konvergenčné kritérium dlhodobých úrokových mier. Priemerná dlhodobá úroková miera v Bulharsku bola v priebehu roka do apríla 2014 3,5 %, teda výrazne pod referenčnou hodnotou 6,2 %. Pod referenčnou hodnotou bola aj v čase posledného posúdenia konvergencie v roku 2012. Klesla z úrovne nad 5 % začiatkom roka 2012 na úroveň približne 3,5 % v polovici roka 2013. Rozpätia výnosov oproti dlhodobým referenčným dlhopisom eurozóny[14] výrazne klesli v druhom polroku 2012, keď výnosy bulharských dlhopisov klesli z dôvodu upokojovania napätia na finančných trhoch v regióne. Rozpätie oproti nemeckým referenčným dlhopisom sa začiatkom roka 2014 mierne rozšírilo na približne 200 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie pracovného, tovarového a finančného trhu. Vonkajšie saldo Bulharska zaznamenalo v roku 2013 značný prebytok. Obchodná bilancia sa od roku 2011 do 2013 mierne zhoršila, čo však viac než dostatočne kompenzovali zlepšenia na príjmovom účte a v bežných transferoch. Bulharské hospodárstvo je dobre integrované v eurozóne prostredníctvom obchodných a investičných prepojení. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Bulharsko dosahuje horšie výsledky než väčšina členských štátov eurozóny. Finančný sektor Bulharska je dobre integrovaný do finančného sektora EÚ, najmä vďaka vysokému podielu zahraničného vlastníctva v bankovom systéme. V rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe bolo Bulharsko predmetom hĺbkového preskúmania, na základe ktorého sa zistilo, že v Bulharsku pretrvávajú makroekonomické nerovnováhy, ktoré si vyžadujú monitorovanie a prijatie opatrení politiky. 3. ČESKÁ REPUBLIKA Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory Komisia zastáva názor, že Česká republika nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy v Českej republike, najmä zákon Českej národnej rady č. 6/1993 Zb. o Českej národnej banke (zákon o ČNB), nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú nezávislosti centrálnej banky a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, pokiaľ ide o ciele ČNB a úlohy ESCB stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. Okrem toho aj zákon o ČNB obsahuje nedostatky týkajúce sa zákazu menového financovania a úloh ESCB. Česká republika spĺňa kritérium cenovej stability. V čase posledného posúdenia konvergencie v roku 2012 bola v Českej republike 12-mesačná priemerná inflácia pod úrovňou referenčnej hodnoty. Priemerná miera inflácie v Českej republike v období 12 mesiacov do apríla 2014 bola 0,9 %, čo je pod referenčnou hodnotou 1,7 %. Podľa predpokladov klesne v nasledujúcich mesiacoch výrazne pod úroveň referenčnej hodnoty. Ročná inflácia podľa HICP v Českej republike sa zvýšila nad úroveň inflácie eurozóny v roku 2012, vo veľkej miere z dôvodu zvýšenia nižšej sadzby DPH, zatiaľ čo vyššie ceny energií a potravín na svetových komoditných trhoch sa tiež odrazili na spotrebiteľských cenách. Inflácia sa počas celého roka 2013 výrazne zmierňovala, keď tlaky vyplývajúce z cien energií postupne ustúpili a rast cien služieb sa utlmil. Nedostatok tlakov na strane dopytu v dôsledku hospodárskeho poklesu takisto prispel k miernemu rastu cien. Ročná inflácia podľa HICP sa začiatkom roka 2014 pohybovala blízko úrovne 0,3 %. Predpokladá sa, že inflácia v druhom polroku 2014 stúpne z dôvodu výrazného oslabenia koruny koncom roka 2013. Očakáva sa, že silnejší domáci dopyt následne prispeje k inflácii v roku 2015. Na tomto základe sa v prognóze útvarov Komisie z jari 2014 predpokladá ročná inflácia podľa HICP v roku 2014 na priemernej úrovni 0,8 % a v roku 2015 1,8 %. Cenová úroveň v Českej republike (okolo 71 % priemeru eurozóny v roku 2012) naznačuje potenciál pre konvergenciu cenovej hladiny v dlhodobom horizonte. Ak sa Rada rozhodne zrušiť postup pri nadmernom deficite v Českej republike, Česká republika splní kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Českú republiku sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady z 2. decembra 2009)[15]. Rada odporučila Českej republike, aby odstránila nadmerný deficit do roku 2013. Deficit verejných financií v Českej republike sa v roku 2013 znížil na 1,5 % HDP. Podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2014, ktorá je založená na predpoklade nezmenenej politiky, dosiahne pomer deficitu k HDP v roku 2014 úroveň 1,9 % a v roku 2015 úroveň 2,4 % a zároveň sa očakáva, že dlh verejných financií v roku 2015 zostane vo všeobecnosti stabilný na úrovni 45,8 % HDP. Vzhľadom na tieto tendencie a prognózu útvarov Komisie z jari 2014 sa Komisia domnieva, že nadmerný deficit bol odstránený hodnoverným a udržateľným znížením rozpočtového deficitu pod úroveň 3 % HDP. Komisia preto odporúča Rade zrušiť rozhodnutie o existencii nadmerného deficitu v Českej republike. Česká republika nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Česká koruna sa nezúčastňuje na ERM II. Česká republika má zavedený režim plávajúceho výmenného kurzu, čo umožňuje centrálnej banke zasahovať do devízového trhu. Od začiatku roka 2010 až do konca roka 2013 bol výmenný kurz českej koruny voči euru vo všeobecnosti stabilný, euro sa obchodovalo vo výmennom kurze v rozmedzí 24 až 26 CZK/EUR. ČNB 7. novembra 2013 oznámila, že zasiahne do devízového trhu s cieľom oslabiť korunu, aby jej výmenný kurz voči euru dosiahol úroveň viac než 27 CZK/EUR. V dôsledku toho koruna rýchlo oslabila z úrovne pod 26 CZK/EUR na viac ako 27 CZK/EUR a začiatkom roka sa s ňou naďalej obchodovalo na úrovni takmer 27,4 CZK/EUR. Počas dvoch rokov pred týmto posúdením došlo k oslabeniu koruny voči euru o takmer 11 %. Česká republika spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových mier. V čase posledného posúdenia konvergencie v roku 2012 bola v Českej republike 12-mesačná priemerná úroková miera pod úrovňou referenčnej hodnoty. Priemerná dlhodobá úroková miera v Českej republike bola v priebehu roka do apríla 2014 na úrovni 2,2 %, teda výrazne pod referenčnou hodnotou 6,2 %. V súlade s dlhotrvajúcim klesajúcim trendom sa dlhodobé úrokové miery v Českej republike znížili z úrovne vyššej ako 5 % v polovici roka 2009 na úroveň pod 2 % koncom roka 2012. Zároveň sa zúžilo rozpätie oproti nemeckým dlhodobým referenčných dlhopisom na úroveň pod 100 bázických bodov. Dlhodobé rozpätia zostali v roku 2013 viac-menej stabilné, pričom sa pohybovali okolo úrovne 50 bázických bodov, keď sa výnosy v Českej republike a Nemecku mierne zvýšili. Rozpätie oproti nemeckým referenčným dlhopisom sa začiatkom roku 2014 rozšírilo na približne 70 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie pracovného, tovarového a finančného trhu. Vonkajšie saldo Českej republiky sa postupne zlepšilo z deficitu na úrovni viac ako 3 % HDP v roku 2010 na prebytok vo výške 0,5 % HDP v roku 2013, a to najmä v dôsledku zvýšeného obchodného prebytku. České hospodárstvo je veľmi silne integrované do eurozóny vďaka obchodným a investičným prepojeniam. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Česká republika dosahuje horšie výsledky než väčšina členských štátov eurozóny. Český finančný sektor je vo vysokej miere integrovaný do finančného sektora EÚ, a to najmä vďaka významnému podielu zahraničného vlastníctva finančných sprostredkovateľov. V rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe nebola Česká republika predmetom hĺbkového preskúmania. 4. CHORVÁTSKO Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory Komisia zastáva názor, že Chorvátsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy Chorvátska sú plne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Chorvátsko spĺňa kritérium cenovej stability. Priemerná miera inflácie v Chorvátsku v období 12 mesiacov do apríla 2014 bola 1,1 %, čo je pod referenčnou hodnotou 1,7 %. Očakáva sa, že v nasledujúcich mesiacoch zostane pod úrovňou referenčnej hodnoty. Ročná inflácia podľa HICP sa počas posledného 1½ roka výrazne spomalila z úrovne viac ako 4 % v druhom polroku 2012 na úroveň okolo nuly na jar 2014. Pokles inflácie odráža nižšie ceny energií a potravín na globálnych komoditných trhoch, zmierňovanie vplyvu predchádzajúcich zvýšení regulovaných cien a dezinflačné účinky v dôsledku zdĺhavej recesie. Ročná inflácia dosiahla v apríli 2014 úroveň –0,1 %. V kontexte slabého domáceho dopytu, nepriaznivého vývoja na trhu práce a naliehavej potreby znižovania zadlženosti súkromného aj verejného sektora sa predpokladá, že inflácia zostane aj v roku 2014 utlmená. V prognóze útvarov Komisie z jari 2014 sa predpokladá ročná inflácia podľa HICP na priemernej úrovni 0,8 % v roku 2014 a 1,2 % v roku 2015. Cenová úroveň v Chorvátsku (okolo 69 % priemeru eurozóny v roku 2012) naznačuje potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Chorvátsko nespĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Chorvátsko sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady z 28. januára 2014), ktorý Rada odporučila napraviť do roku 2016. Pomer deficitu verejných financií k HDP dosiahol v roku 2013 hodnotu 4,9 %, čo predstavuje mierne zníženie z 5 % v roku 2012. V prognóze útvarov Komisie z jari 2014 sa predpokladá pokles deficitu na 3,8 % HDP v roku 2014 a 3,1 % HDP v roku 2015. Pomer dlhu verejných financií k HDP sa má v prognózovanom období zvýšiť zo 67,1 % v roku 2013 na 69,2 % v roku 2015. Chorvátsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Chorvátska kuna sa nezúčastňuje na ERM II. Chorvátsko uplatňuje prísne riadený režim plávajúceho výmenného kurzu, čo umožňuje centrálnej banke zasahovať do devízového trhu. Počas posledných dvoch rokov zostala kuna voči euru ako svojej referenčnej mene vo všeobecnosti stabilná, pričom sa pohybovala na úrovni 7,4 až 7,7 HRK/EUR. Mierne znehodnotenie kuny voči euru v posledných rokoch odzrkadľuje slabý domáci hospodársky rozvoj a nepriaznivú vonkajšiu situáciu, zatiaľ čo volatilita v priebehu roka súvisí so sezónnosťou príjmov z cestovného ruchu. Chorvátsko spĺňa konvergenčné kritérium dlhodobých úrokových mier. Priemerná dlhodobá úroková miera v Chorvátsku, ako ju odzrkadľuje výnos z jediného referenčného dlhopisu so zostatkovou splatnosťou približne 6 rokov na sekundárnom trhu, dosiahla v priebehu roka do apríla 2014 úroveň 4,8 %, čo je pod referenčnou hodnotou 6,2 %. Z takmer 7 % v polovici roka 2012 klesla približne na 4,6 % na jeseň 2013 a začiatku roku 2014 mierne stúpla. Keďže nie sú k dispozícii štátne dlhopisy s dlhšou splatnosťou denominované v kunách, vývoj výnosov by sa mal interpretovať veľmi opatrne. Rozpätie výnosov oproti nemeckým referenčným dlhopisom so splatnosťou 6 rokov bolo v apríli 2014 na úrovni okolo 370 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie pracovného, tovarového a finančného trhu. Vonkajšie saldo Chorvátska sa v posledných rokoch výrazne zlepšilo a v roku 2013 hlavne v dôsledku obmedzenia dovozu vykázalo prebytok vo výške 1,2 % HDP. Chorvátske hospodárstvo je integrované do eurozóny prostredníctvom obchodných a investičných prepojení, hoci prepojenia na celosvetové dodávateľské reťazce zostávajú slabé. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Chorvátsko dosahuje horšie výsledky než väčšina členských štátov eurozóny. Finančný sektor je vo vysokej miere integrovaný do eurozóny prostredníctvom zahraničného vlastníctva domácich bánk. Chorvátsko bolo podrobené hĺbkovému preskúmaniu v rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe, v ktorom sa dospelo k záveru, že v krajine existujú nadmerné makroekonomické nerovnováhy, ktoré si vyžadujú osobitné monitorovanie a rozhodné opatrenia politiky. Opatrenia politiky sú nevyhnutné najmä vzhľadom na zraniteľnosť vyplývajúcu zo značných vonkajších záväzkov, poklesu výkonnosti v oblasti vývozu, vysoko zadlžených spoločností a rýchlo rastúceho dlhu verejných financií. 5. LITVA Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory Komisia zastáva názor, že Litva spĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy Litvy sú plne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Litva spĺňa kritérium cenovej stability. V čase posledného posudzovania konvergencie v roku 2012 dosahovala 12-mesačná priemerná inflácia v Litve úroveň nad referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Litve v období 12 mesiacov do apríla 2014 bola 0,6 %, čo je výrazne pod referenčnou hodnotou 1,7 %. Podľa predpokladov zostane v nasledujúcich mesiacoch pod úrovňou referenčnej hodnoty. Potom čo ročná inflácia podľa HICP dosiahla v roku 2008 maximum na úrovni 10 %, v roku 2009 a 2010 došlo k jej zmierneniu v dôsledku hospodárskej recesie a podstatných úprav nominálnej mzdy. V roku 2011 sa inflácia v dôsledku vyšších cien komodít a hospodárskeho oživenia opäť zrýchlila, a to v priemere na 4,1 %. Odvtedy sleduje všeobecne klesajúci trend spôsobený nižšou infláciou cien energií a spracovaných potravín a podporený aj pokračujúcim obmedzovaním rastu miezd v hospodárstve. Inflácia sa zmiernila na 3,2 % v roku 2012 a 1,2 % v roku 2013. Podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2014 by ročná inflácia podľa HICP mala byť v roku 2014 na priemernej úrovni 1,0 %, v čom sa odrazí predovšetkým priaznivý vývoj cien potravín a energií. Predpokladá sa, že v roku 2015 sa v kontexte zosilňujúceho sa domáceho dopytu zvýši na 1,8 %. Pomerne nízka cenová úroveň v Litve (okolo 63 % priemeru eurozóny v roku 2012) naznačuje potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Udržateľná konvergencia znamená, že dodržiavanie referenčnej hodnoty je skôr výsledkom základných východiskových činiteľov než dočasných faktorov. Analýza základných východiskových činiteľov a skutočnosť, že referenčná hodnota bola dodržaná s pohodlnou rezervou, podporujú pozitívne posúdenie, pokiaľ ide o splnenie kritéria cenovej stability. Predpoklady dlhodobej inflácie budú závisieť najmä od toho, či mzdy porastú v súlade s produktivitou. Keďže Litva je ešte stále „dobiehajúcou ekonomikou“, očakáva sa, že mzdy porastú rýchlejšie než vo väčšine vyspelých členov eurozóny. Riziká ohrozujúce cenovú stabilitu v dôsledku úprav cien v súvislosti s dobiehaním sú obmedzené pružnosťou trhu práce, ktorá sa ukázala v poslednom čase, a mechanizmami stanovovania miezd, ktoré by mali zaručiť, že náklady práce sa zosúladia s produktivitou. Sú obmedzované aj výrazným pokrokom krajiny pri vykonávaní smernice EÚ o službách a nízkymi nákladmi vstupu na trh, ktoré udržiavajú konkurenčný tlak na vysokej úrovni, čo dokazujú nedávne prípady vstupu nových účastníkov na maloobchodný trh. Nedostatok primerane kvalifikovaných pracovných síl by v strednodobom horizonte mohol viesť k tomu, že mzdy porastú v porovnaní s produktivitou rýchlejšie. V záujme obmedzenia tlakov na trhu práce bude dôležité riešiť zostávajúce nedostatky. Priaznivý vývoj cien v energetickom sektore by podporila aj diverzifikácia dodávok a trhy vyznačujúce sa silnejšou hospodárskou súťažou. Litva spĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Litvu sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Deficit verejných financií sa znížil z 5,5 % HDP v roku 2011 na 3,2 % HDP v roku 2012, a to hlavne vďaka obmedzovaniu výdavkov. Pomer deficitu k HDP dosahoval úroveň 2,1 % v roku 2013 a podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2014 sa za predpokladu nezmenenej politiky očakáva jeho udržanie na úrovni 2,1 % HDP v roku 2014 a zníženie na úroveň 1,6 % v roku 2015. Očakáva sa, že dlh verejných financií sa zvýši z 39,4 % HDP v roku 2013 na 41,4 % HDP v roku 2015. Litva uviedla do praxe rad opatrení v oblasti správy fiškálnych záležitostí, ktoré by mali podporiť jej dlhodobý záväzok udržať zdravé verejné financie. V marci 2012 podpísala Litva Zmluvu o stabilite, koordinácii a správe v hospodárskej a menovej únii a v septembri 2012 parlament schválil príslušný ratifikačný zákon. Uvedená zmluva predstavuje ďalší záväzok uplatňovať udržateľnú fiškálnu politiku zameranú na udržanie stability. V polovici apríla vláda schválila návrh balíka právnych predpisov vrátane ústavného zákona o udržateľnosti financií sektora verejnej správy v súlade s fiškálnou dohodou, o ktorom sa bude hlasovať v parlamente. Podľa neho by bol národný kontrolný úrad poverený funkciami nezávislej fiškálnej rady. Transpozícia Zmluvy o stabilite, koordinácii a správe v hospodárskej a menovej únii do vnútroštátneho práva by okrem toho posilnila aj platné právne predpisy, najmä zákon o fiškálnej disciplíne, ktorý bol prijatý v roku 2007 a uplatňuje sa od roku 2013. Zakladá sa na ustanoveniach Paktu stability a rastu, viaže výdavkový strop na príjmy a stanovuje cieľ vyrovnaného rozpočtu v strednodobom horizonte, ako aj dlhodobú udržateľnosť. Neobsahuje však žiadny záväzný strednodobý výdavkový rámec. Okrem toho sa pri procese plánovania a plnenia rozpočtu na rok 2014 plne uplatnili zmeny vnútroštátneho zákona o rozpočte, ktorými sa vykonáva smernica Rady 2011/85/EÚ o požiadavkách na rozpočtové rámce členských štátov, ktorá sa zameriava na udržanie vyrovnanej alebo prebytkovej pozície počas celého rozpočtového cyklu. Tieto zmeny zvyšujú zodpovednosť vlády za dosahovanie viacročných fiškálnych cieľov, vplyv nového zákona však ešte len bude potrebné posúdiť. Litva spĺňa kritérium výmenného kurzu. Litva vstúpila do ERM II 28. júna 2004 a v čase prijatia tejto správy sa zúčastňovala na mechanizme už takmer desať rokov. Po vstupe do ERM II sa orgány jednostranne zaviazali zachovať dovtedajší režim riadenia meny aj v rámci tohto mechanizmu. Režim riadenia meny je aj naďalej dostatočne podporovaný devízovými rezervami. Rozdiely krátkodobých úrokov oproti eurozóne klesli na veľmi nízke úrovne. Počas dvojročného obdobia posudzovania sa litovský litas neodchýlil od ústredného kurzu a nezaznamenal tlaky. Litva spĺňa konvergenčné kritérium dlhodobých úrokových mier. Priemerná dlhodobá úroková miera v priebehu roka do apríla 2014 bola na úrovni 3,6 %, teda výrazne pod referenčnou hodnotou 6,2 %. Priemerná dlhodobá úroková miera v Litve bola v čase posledného posúdenia konvergencie v roku 2012 pod referenčnou hodnotou (5,2 %). V dôsledku zlepšenej nálady investorov voči krajine podporenej zvýšením úverových ratingov štátu, ako aj relatívne nízkej domácej inflácie postupne klesala ďalej až pod hodnotu 4 % v roku 2013. Aj keď trh s dlhodobými štátnymi dlhopismi denominovanými v mene litas je relatívne plytký, vláda v roku 2012 a 2013 vydala dlhové cenné papiere s pôvodnou splatnosťou až 10 rokov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie pracovného, tovarového a finančného trhu. Po tom, ako v roku 2009 vonkajšie saldo (teda kombinovaný bežný a kapitálový účet) Litvy zaznamenalo výrazný prebytok, v roku 2010 sa o niečo zhoršilo a v roku 2011 dosiahlo deficit vo výške 1,2 % HDP, v rokoch 2012 a 2013 však bolo opäť kladné. Stav na príjmovom účte sa v roku 2009 zmenil na prebytok, čo bolo predovšetkým odzrkadlením rezerv bánk v zahraničnom vlastníctve určených na krytie strát z úverov. Do deficitu sa znovu dostal od roku 2010, keď banky v zahraničnom vlastníctve opäť nadobudli ziskovosť. Bežné transfery a kapitálový účet zhodne zaznamenali značné prebytky, v čom sa odzrkadlil pozitívny čistý prílev financií z fondov EÚ a prevodov finančných prostriedkov migrantov. Čistý prílev priamych zahraničných investícií sa po prepade v roku 2009 obnovil a v roku 2011 dosiahol maximum na úrovni 3,2 % HDP, v roku 2012 sa však oslabil na 0,7 % a v roku 2013 došlo len k jeho miernemu oživeniu. Významné oslabenie reálneho efektívneho výmenného kurzu v rokoch 2009 – 2011, najmä keď došlo k jeho deflácii prostredníctvom jednotkových nákladov práce, výrazne posilnilo nákladovú konkurencieschopnosť Litvy a krajina výrazne zlepšila svoju výkonnosť v oblasti vývozu. V súlade s trendom mierneho vzostupu reálny efektívny výmenný kurz upravený o defláciu jednotkových nákladov práce v období od polovice roka 2012 do apríla 2014 posilnil približne o 6 % a reálny efektívny výmenný kurz o upravený o defláciu prostredníctvom HICP asi o 3 %. Litovské hospodárstvo je dobre integrované v eurozóne prostredníctvom obchodných a investičných prepojení. Trh práce preukázal veľkú mieru flexibility, hoci štrukturálna nezamestnanosť je vysoká. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Litva dosahuje výsledky, ktoré sú vo všeobecnosti v súlade s priemerom členských štátov eurozóny. Finančný sektor Litvy je dobre integrovaný do finančného systému EÚ, čo potvrdzuje vysoký podiel bánk v zahraničnom vlastníctve. Finančný dohľad bol v posledných rokoch výrazne posilnený. Ďalej sa prehĺbila spolupráca s domácimi orgánmi dohľadu. 6. MAĎARSKO Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory Komisia zastáva názor, že Maďarsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy v Maďarsku, najmä zákon o Maďarskej národnej banke (Magyar Nemzeti Bank – MNB), nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú najmä nezávislosti MNB, zákazu menového financovania a začlenenia centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, pokiaľ ide o úlohy ESCB stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. Okrem toho zákon o MNB obsahuje aj prvok nezlučiteľnosti a ďalšie nedostatky týkajúce sa začlenenia MNB do ESCB. Maďarsko spĺňa kritérium cenovej stability. V čase posledného posudzovania konvergencie v roku 2012 dosahovala 12-mesačná priemerná inflácia v Maďarsku úroveň nad referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Maďarsku v období 12 mesiacov do apríla 2014 bola 1,0 %, čo je pod referenčnou hodnotou 1,7 %. Podľa predpokladov zostane v nasledujúcich mesiacoch pod úrovňou referenčnej hodnoty. Ročná inflácia dosiahla vrchol v septembri 2012, následne v januári 2013 prudko klesla v dôsledku slabnúceho vplyvu predchádzajúcich zvýšení nepriamych daní a začiatku série zníženia cien dodávateľských služieb. Dezinflácia bola podporená aj poklesom trhových cien energií a potravín, ako aj slabým domácim dopytom a historicky nízkymi inflačnými očakávaniami. Na druhej strane zvýšenie spotrebnej dane a niektoré iné vládne opatrenia mali významný účinok na rast cien. Ročná inflácia podľa HICP dosiahla v apríli 2014 úroveň –0,2 %. Podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2014 sa predpokladá, že inflácia sa v roku 2014 zvýši na 1,0 % a v roku 2015 na 2,8 %, a to najmä vďaka slabnúcemu vplyvu znižovania cien dodávateľských služieb, menej priaznivému vývoju cien komodít a postupnému zužovaniu produkčnej medzery. Pomerne nízka cenová úroveň v Maďarsku (okolo 59 % priemeru eurozóny v roku 2012) naznačuje potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Maďarsko spĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Maďarsko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Saldo verejných financií sa po zaznamenaní prebytku vo výške 4,3 % HDP v roku 2011 v dôsledku významného jednorazového opatrenia v roku 2012 dostalo do deficitu vo výške 2,1 % HDP. Pomer deficitu k HDP dosiahol úroveň 2,2 % v roku 2013 a podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2014 bude za predpokladu nezmenenej politiky predstavovať 2,9 % v roku 2014 a 2,8 % v roku 2015. Očakáva sa, že dlh verejných financií sa mierne zvýši zo 79,2 % HDP v roku 2013 na 79,5 % HDP v roku 2015. Maďarsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Maďarský forint sa nezúčastňuje na ERM II. Maďarsko uplatňuje režim plávajúceho výmenného kurzu, čo umožňuje centrálnej banke zasahovať do devízového trhu. Výmenný kurz forintu voči euru vykazoval v posledných rokoch volatilitu. Forint bol voči euru v druhej polovici roku 2012 celkovo stabilný, na začiatku roku 2013 však klesol asi o 6 %. Za podpory zvýšeného záujmu investorov o finančné aktíva EÚ a zlepšenia makroekonomickej situácie forint v máji 2013 posilnil a počas celého zvyšku roka 2013 sa pohyboval v rozmedzí 290 – 300 HUF/EUR, s výnimkou niekoľkých dní pred septembrovým zasadnutím federálnej rezervnej banky Fed a obdobia koncom decembra. V prvých mesiacoch roka 2014 forint zostal na úrovni nad 300 HUF/EUR, pričom dochádzalo k prechodným tlakom spojeným najmä s očakávaniami vzhľadom na menovú politiku USA, pokračovaním uvoľnenej domácej menovej politiky, ako aj s politickou krízou na Ukrajine. Maďarsko spĺňa konvergenčné kritérium dlhodobých úrokových mier. Priemerná dlhodobá úroková miera v priebehu roka do apríla 2014 bola 5,8 %, teda pod referenčnou hodnotou 6,2 %. V čase posledného posúdenia konvergencie Maďarska v roku 2012 bola nad referenčnou hodnotou. Priemerná mesačná dlhodobá úroková miera klesla zo svojej maximálnej hodnoty vo výške 9,5 % na začiatku roku 2012 na takmer 5 % v máji 2013. Dlhodobé úrokové miery vzrástli počas leta 2013 a začiatkom roku 2014, vo všeobecnosti však kolísali v úzkom rozpätí okolo svojho ročného priemeru. Dlhodobé rozpätia oproti nemeckým referenčným dlhopisom boli v apríli 2014 približne na hodnote 410 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie pracovného, tovarového a finančného trhu. Prebytok bilancie zahraničného obchodu Maďarska sa od roku 2009 postupne každoročne zvyšoval. Od roku 2011 bolo toto zlepšenie hlavne prejavom vyšších prebytkov obchodu s tovarom a lepšej absorpcie finančných prostriedkov EÚ. Čistý prílev priamych zahraničných investícií zostal naďalej relatívne nízky. Pomoc pre platobnú bilanciu, ktorú Maďarsku poskytla EÚ a MMF na jeseň 2008, sa skončila koncom roka 2010. Maďarsko síce v novembri 2011 požiadalo o preventívnu pomoc pre platobnú bilanciu, žiadosť však stiahlo v januári 2014 potom, čo sa stabilizovala situácia krajiny na finančnom trhu. Maďarské hospodárstvo je do veľkej miery integrované v eurozóne prostredníctvom obchodných a investičných prepojení. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Maďarsko dosahuje horšie výsledky než väčšina členských štátov eurozóny. Finančný sektor Maďarska je dobre integrovaný do finančného systému EÚ. V rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe bolo Maďarsko predmetom hĺbkového preskúmania, na základe ktorého sa zistilo, že v Maďarsku pretrvávajú makroekonomické nerovnováhy, ktoré si vyžadujú monitorovanie a prijatie rozhodných politických opatrení. 7. POĽSKO Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory Komisia zastáva názor, že Poľsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy v Poľsku, najmä zákon o Národnej banke Poľska (Narodowy Bank Polski – NBP) a Ústava Poľskej republiky, nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura. Okrem toho zákon o NBP obsahuje aj určité nedostatky týkajúce sa nezávislosti centrálnej banky a integrácie NBP do ESCB v čase prijatia eura. Poľsko spĺňa kritérium cenovej stability. V čase posledného posudzovania konvergencie v roku 2012 dosahovala 12-mesačná priemerná inflácia v Poľsku úroveň nad referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Poľsku v období 12 mesiacov do apríla 2014 bola 0,6 %, čo je výrazne pod referenčnou hodnotou 1,7 %. Očakáva sa, že v nasledujúcich mesiacoch zostane pod úrovňou referenčnej hodnoty. V dôsledku priaznivého vývoja cien komodít, ako aj prudkého poklesu cien telekomunikačných služieb ročná inflácia podľa HICP rýchlo klesla z vyše 4 % v prvej polovici roka 2012 na menej ako 1 % v druhom štvrťroku 2013. Počas druhého polroka 2013 a na začiatku roka 2014 zostala pod úrovňou 1 %, čo bolo do veľkej miery odrazom nízkych inflačných tlakov na globálnych trhoch a relatívne stabilného výmenného kurzu. Podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2014 sa očakáva, že inflácia sa bude zvyšovať len postupne na 1,1 % v roku 2014 a 1,9 % v roku 2015, keďže produkčná medzera podľa odhadov zostane negatívna. Relatívne nízka cenová úroveň v Poľsku (takmer 56 % priemeru eurozóny v roku 2012) naznačuje potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Poľsko nespĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Poľsko sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady zo 7. júla 2009)[16]. Rada odporučila Poľsku, aby odstránilo nadmerný deficit do roku 2012. Rada 21. júna 2013 dospela k záveru, že Poľsko prijalo efektívne opatrenia, avšak nastali nepriaznivé hospodárske udalosti so zásadnými dôsledkami na verejné financie, a vydala revidované odporúčanie podľa článku 126 ods. 7 ZFEÚ, v ktorom odporučila Poľsku, aby odstránilo nadmerný deficit do roku 2014. Na prijatie účinných opatrení Rada stanovila Poľsku lehotu do 1. októbra 2013. Rada 10. decembra 2013 v súlade s článkom 126 ods. 8 ZFEÚ konštatovala, že Poľsko neprijalo účinné opatrenia. Prijala nové odporúčanie podľa článku 126 ods. 7 ZFEÚ, podľa ktorého by Poľsko malo dôveryhodným a udržateľným spôsobom odstrániť nadmerný deficit do roku 2015. Podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2014 sa predpokladá, že saldo verejných financií sa zvýši z deficitu na úrovni 4,3 % HDP v roku 2013 na prebytok vo výške 5,7 % HDP v roku 2014, a to najmä v dôsledku veľkého jednorazového presunu aktív z druhého dôchodkového piliera. Očakáva sa, že v roku 2015 saldo verejných financií bude opäť negatívne a podľa systému ESA 95 vykáže deficit vo výške 2,9 % HDP. Hlavne v dôsledku presunu aktív dôchodkových fondov má pomer dlhu verejných financií k HDP podľa predpokladov klesnúť z 57 % v roku 2013 na 49,2 % v roku 2014, pričom v roku 2015 sa zasa zvýši na 50 %. Poľsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Poľský zlotý sa nezúčastňuje na ERM II. Poľsko uplatňuje režim plávajúceho výmenného kurzu, čo umožňuje centrálnej banke zasahovať do devízového trhu. Po prudkom znehodnotení v druhej polovici roka 2011, ktoré vyvolalo intervencie NBP na devízovom trhu, sa začiatkom roka 2012 výmenný kurz zlotého voči euru čiastočne zotavil. Potom sa zlotý vcelku stabilizoval a do začiatku roka 2014 sa prevažne obchodoval v rozmedzí od 4,1 – 4,3 PLN/EUR. V porovnaní s aprílom 2012 sa teda výmenný kurz zlotého voči euru v apríli 2014 v podstate nezmenil. Poľsko spĺňa konvergenčné kritérium dlhodobých úrokových mier. V čase posledného posúdenia konvergencie v roku 2012 bola v Poľsku 12-mesačná priemerná dlhodobá úroková miera presne na úrovni referenčnej hodnoty. Priemerná dlhodobá úroková miera v priebehu roka do apríla 2014 bola na úrovni 4,2 %, teda výrazne pod referenčnou hodnotou 6,2 %. Dlhodobé úrokové miery poklesli z úrovne nad 6 % na začiatku roka 2011 na menej ako 4 % na konci roka 2012, čo bolo odrazom zlepšenia nálady investorov voči krajine, ako aj výrazného poklesu domácej inflácie. Dlhodobé úrokové miery sa opäť zvýšili v druhej polovici roka 2013, keď na globálnych finančných trhoch ochabla ochota vstupovať do rizika. V dôsledku toho sa rozpätia dlhodobých úrokových mier oproti nemeckým referenčným dlhopisom na začiatku roka 2014 pohybovali na úrovni okolo 270 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie pracovného, tovarového a finančného trhu. Vonkajšie saldo Poľska sa v posledných rokoch výrazne zlepšilo a v roku 2013 v dôsledku posilňujúcej sa obchodnej bilancie vykázalo prebytok vo výške 1 % HDP. Poľské hospodárstvo je dobre integrované v eurozóne prostredníctvom obchodných a investičných prepojení. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Poľsko dosahuje horšie výsledky než väčšina členských štátov eurozóny. Finančný sektor Poľska je dobre integrovaný do finančného systému EÚ, čo potvrdzuje značný podiel bánk v zahraničnom vlastníctve. V rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe nebolo Poľsko predmetom hĺbkového preskúmania. 8. RUMUNSKO Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory Komisia zastáva názor, že Rumunsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy v Rumunsku, najmä zákon č. 312 o štatúte Rumunskej národnej banky [zákon o BNR (Banca Națională a României)], nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura. Okrem toho zákon o BNR obsahuje nedostatky, ktoré sa týkajú nezávislosti centrálnej banky a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, pokiaľ ide o ciele BNR a úlohy ESCB stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. Rumunsko nespĺňa kritérium cenovej stability. V čase posledného posudzovania konvergencie v roku 2012 dosahovala 12-mesačná priemerná inflácia v Rumunsku úroveň nad referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Rumunsku v období 12 mesiacov do apríla 2014 bola 2,1 %, čo je nad referenčnou hodnotou 1,7 %. Podľa predpokladov zostane v nasledujúcich mesiacoch nad úrovňou referenčnej hodnoty. Rumunsko v posledných rokoch zaznamenalo volatilné a zvýšené miery inﬂácie. Ročná inflácia dosiahla svoj vrchol na úrovni 8,5 % v máji 2011 po zvýšení štandardnej sadzby DPH v polovici roku 2010 a náraste cien potravín. Výrazne poklesla v druhej polovici roku 2011 a začiatkom roku 2012, k čomu prispela dobrá úroda a nižšie ceny energetických komodít, v druhej polovici roku 2012 a začiatkom roku 2013 sa však v dôsledku rastúcich cien potravín a energií opäť zvýšila. Priemerná ročná inflácia sa v roku 2012 a 2013 zmiernila na hodnotu tesne nad 3 %. Očakáva sa, že inflácia bude v roku 2014 nižšia, a to v dôsledku nižších cien potravín, a že sa zvýši v roku 2015, keď sa predpokladá oživenie domáceho dopytu. V prognóze útvarov Komisie z jari 2014 sa predpokladá ročná inflácia podľa HICP na priemernej úrovni 2,5 % v roku 2014 a 3,3 % v roku 2015. Pomerne nízka cenová úroveň v Rumunsku (okolo 54 % priemeru eurozóny v roku 2012) naznačuje značný potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Rumunsko spĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Rumunsko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Deficit verejných financií sa znížil z 5,5 % HDP v roku 2011 na 3,0 % HDP v roku 2012, a to hlavne vďaka obmedzovaniu výdavkov, ale aj v dôsledku opatrení na strane príjmov. Pomer deficitu k HDP v roku 2013 dosiahol úroveň 2,3 % a podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2014 sa za predpokladu nezmenenej politiky očakáva jeho ďalšie zníženie na 2,2 % HDP v roku 2014 a 1,9 % v roku 2015. Očakáva sa, že dlh verejných financií sa zvýši z 38,4 % HDP v roku 2013 na 40,1 % HDP v roku 2015. Rumunsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Rumunský lei sa nezúčastňuje na ERM II. Rumunsko uplatňuje režim plávajúceho výmenného kurzu, čo umožňuje centrálnej banke zasahovať do devízového trhu. Po výraznom znehodnotení počas celosvetovej finančnej krízy koncom roka 2008 a začiatku roka 2009 sa lei od roku 2009 do konca roka 2011 vcelku stabilizoval, k čomu prispel program finančnej pomoci EÚ – MMF. Počas prechodných fáz celosvetovej neochoty riskovať, najmä v polovici roka 2012, vznikal tlak na oslabovanie výmenného kurzu lei voči euru. Koncom roka 2012 a začiatkom roka 2013 sa mierne upevnil, keďže sa zvýšil záujem zahraničných investorov o aktíva denominované v mene RON. Výmenný kurz lei voči euru dočasne oslabil v polovici roka 2013 a na začiatku roka 2014, čo bolo odrazom zvýšenej globálnej neochoty riskovať a vyvolalo zásahy BNR na medzibankovom, ako aj na devízovom trhu. Počas dvoch rokov predchádzajúcich tomuto posúdeniu rumunský lei oslabil voči euru o 1,9 %. Rumunsko spĺňa konvergenčné kritérium dlhodobých úrokových mier. Priemerné dlhodobé úrokové miery v Rumunsku boli v čase posledného posúdenia konvergencie v roku 2012 nad referenčnou hodnotou. Priemerná dlhodobá úroková miera v Rumunsku v priebehu roka do apríla 2014 bola 5,3 %, teda pod referenčnou hodnotou 6,2 %. Dlhodobé úrokové miery v Rumunsku počas väčšiny obdobia rokov 2010 až 2011 zostali tesne nad hodnotou 7 %, v roku 2012 zaznamenali pokles. Do konca roka 2012 klesli na úroveň približne 5,5 % a po väčšinu roka 2013 sa pohybovali okolo 5,3 %, v čom sa odrazila zlepšená nálada investorov voči krajine. V dôsledku toho sa rozpätia dlhodobých úrokových mier oproti nemeckým referenčným dlhopisom znížili z viac ako 500 bázických bodov na konci roku 2012 na približne 380 bázických bodov v apríli 2014. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie pracovného, tovarového a finančného trhu. Vonkajšie saldo Rumunska (teda kombinovaný bežný a kapitálový účet) sa počas celosvetovej krízy výrazne zlepšilo. Deficit bežného účtu Rumunska sa v roku 2012 znížil na 3 % HDP a vonkajšie saldo sa v roku 2013 posunulo do prebytku. Pokles deficitu platobnej bilancie bol najmä výrazom nižšieho deficitu v tovarovom obchode. Rumunsko je od roku 2009 príjemcom medzinárodnej finančnej pomoci. Po prvom dvojročnom spoločnom programe finančnej pomoci EÚ – MMF nasledovali ďalšie dva spoločné programy EÚ – MMF, ktoré boli poskytnuté v rokoch 2011 a 2013. Na rozdiel od prvého programu sa obidva následné programy považujú za preventívne a doposiaľ z nich neboli čerpané žiadne prostriedky. Vďaka zlepšeniu vonkajšieho salda a oživeniu v oblasti celosvetovej ochoty riskovať sa v období rokov 2012 – 2013 ďalej uvoľňovali tlaky na financovanie z vonkajších zdrojov. Rumunské hospodárstvo je dobre integrované v eurozóne prostredníctvom obchodných a investičných prepojení. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Rumunsko dosahuje horšie výsledky než väčšina členských štátov eurozóny. Finančný sektor Rumunska je dobre integrovaný do finančného systému EÚ, čo potvrdzuje značný podiel bánk v zahraničnom vlastníctve. V rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe nebolo Rumunsko predmetom hĺbkového preskúmania. 9. ŠVÉDSKO Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory Komisia zastáva názor, že Švédsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy vo Švédsku, najmä zákon o Švédskej národnej banke (Sveriges Riksbank), švédska ústava a zákon o politike výmenného kurzu, nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti a nedostatky sa vyskytujú v oblasti nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura. Švédsko spĺňa kritérium cenovej stability. V čase posledného posudzovania konvergencie v roku 2012 dosahovala 12-mesačná priemerná inflácia vo Švédsku úroveň pod referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie vo Švédsku v období 12 mesiacov do apríla 2014 bola 0,3 %, čo je výrazne pod referenčnou hodnotou 1,7 %. Podľa predpokladov zostane v nasledujúcich mesiacoch výrazne pod úrovňou referenčnej hodnoty. V posledných rokoch inflácia podľa HICP vo Švédsku klesla z priemernej hodnoty 1,4 % v roku 2011 na 0,9 % v roku 2012 predtým, ako ďalej klesla na 0,4 % v roku 2013. Pokles v priebehu posledných dvoch rokov bol spôsobený posilnením švédskej koruny a stagnujúcim vnútorným a vonkajším dopytom a spočíval na širokej základni rozloženej naprieč rôznymi tovarmi a službami. Ročná inflácia podľa HICP dosiahla v apríli 2014 úroveň 0,3 %. Na pozadí postupného zrýchľovania rastu je pravdepodobné, že inflácia sa v priebehu roka 2014 zvýši len mierne. Od žiadnej zo zložiek HICP sa neočakáva osobitný tlak na jej zvyšovanie a predpokladá sa, že rast miezd zostane mierny. V prognóze útvarov Komisie z jari 2014 sa predpokladá priemerná ročná inflácia 0,5 % v roku 2014 a 1,5 % v roku 2015. Úroveň spotrebiteľských cien vo Švédsku v porovnaní s eurozónou sa od vstupu Švédska do EÚ v roku 1995 postupne zvyšovala až na 126 % v roku 2012. Švédsko spĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Švédsko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Saldo verejných financií vykázalo v roku 2012 deficit vo výške 0,6 % HDP, ktorý sa v roku 2013 zvýšil na 1,1 %. Odrazil sa v tom hlavne nevýrazný rast a niekoľko vládnych opatrení na podporu hospodárstva. Podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2014 má deficit verejných financií za predpokladu nezmenenej politiky v roku 2014 dosiahnuť úroveň 1,8 % HDP a v roku 2015 má klesnúť na úroveň 0,8 %. Pomer hrubého verejného dlhu v roku 2013 dosahoval úroveň 40,6 % HDP a predpokladá sa, že v roku 2014 dôjde k jeho ďalšiemu zvýšeniu na úroveň 41,6 % HDP predtým, než v roku 2015 klesne na úroveň 40,4 %. Švédsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Švédska koruna sa nezúčastňuje na ERM II. Švédsko uplatňuje režim plávajúceho výmenného kurzu, čo umožňuje centrálnej banke zasahovať do devízového trhu. Po výraznom znehodnotení švédskej koruny voči euru na začiatku finančnej krízy v roku 2008 sa koruna od marca 2009 do augusta 2012 zhodnotila približne o 35 % a v auguste 2012 dosiahla 12-ročné maximum. Hoci toto zhodnotenie bolo aj nápravou predchádzajúceho oslabenia koruny, výrazne k nemu prispeli aj presuny k bezpečnejším aktívam v kontexte európskej dlhovej krízy. Počas dvoch rokov pred týmto posúdením došlo k oslabeniu švédskej koruny voči euru asi o 2 %. Švédsko spĺňa konvergenčné kritérium dlhodobých úrokových mier. Priemerná dlhodobá úroková miera vo Švédsku v priebehu roka do apríla 2014 bola 2,2 %, teda výrazne pod referenčnou hodnotou 6,2 %. Švédska 12-mesačná priemerná úroková miera bola v čase posledného posúdenia konvergencie v roku 2012 takisto výrazne pod referenčnou hodnotou. Po poklese z hodnoty nad 4 % v roku 2008 dosiahla svoje minimum približne 1,6 % v období od októbra 2012 do mája 2013 a odvtedy rastie. Rozpätia výnosov oproti nemeckým dlhodobým štátnym dlhopisom sa v období od konca roku 2012 do jesene 2013 rozšírili, keďže výnosy zo švédskych dlhopisov sa zvýšili vzhľadom na čiastočné zvrátenie trendu presunov z eurozóny k bezpečnejším aktívam. Rozpätie oproti nemeckým referenčným dlhopisom bolo v apríli 2014 približne na hodnote 60 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie pracovného, tovarového a finančného trhu. Prebytok švédskeho vonkajšieho salda má od roku 2007 klesajúci trend, z vyše 9 % HDP v roku 2007 klesol na 6,6 % v roku 2013, čo je možné čiastočne vysvetliť štrukturálnym poklesom prebytku v tovarovom obchode Švédska. Švédske hospodárstvo je silno integrované v rámci eurozóny prostredníctvom silných obchodných a investičných prepojení. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Švédsko dosahuje lepšie výsledky než väčšina členských štátov eurozóny. Finančný sektor Švédska je dobre integrovaný do finančného sektora EÚ, najmä prostredníctvom prepojení v seversko-pobaltskom finančnom klastri. V rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe bolo Švédsko v roku 2014 predmetom hĺbkového preskúmania, na základe ktorého sa zistilo, že vo Švédsku pretrvávajú makroekonomické nerovnováhy, ktoré si vyžadujú monitorovanie a prijatie politických opatrení. [1] Členské štáty, ktoré ešte nesplnili podmienky nevyhnutné na prijatie eura, sa označujú ako „členské štáty, pre ktoré platí výnimka“. Dánsko a Spojené kráľovstvo si ešte pred prijatím Maastrichtskej zmluvy vyjednali možnosť neúčasti, a preto sa na tretej fáze HMÚ nezúčastňujú. [2] V roku 2013 vypracovali Komisia a ECB na žiadosť vnútroštátnych orgánov konvergenčné správy o Lotyšsku. Lotyšsko prijalo euro 1. januára 2014. [3] Dánsko a Spojené kráľovstvo nevyjadrili zámer prijať euro, a preto sa toto posúdenie na tieto krajiny nevzťahuje. [4] Komisia uverejnila svoju tretiu správu o mechanizme varovania (SMV) v novembri 2013 a závery príslušných hĺbkových preskúmaní v marci 2014. [5] Na účely kritéria cenovej stability sa inflácia meria podľa harmonizovaného indexu spotrebiteľských cien (HICP) vymedzeného v nariadení Rady (ES) č. 2494/95. [6] Všetky prognózy týkajúce sa inflácie a ďalšie ukazovatele v tejto správe sú prevzaté z prognózy útvarov Komisie z jari 2014. Prognózy útvarov Komisie vychádzajú zo súboru všeobecných predpokladov pre vonkajšie premenné a sú založené na predpoklade nezmenenej politiky, pričom berú do úvahy opatrenia, ktoré sú dostatočne podrobne známe. [7] Údaje poskytnuté po 15. máji 2014 sa v tejto správe nezohľadňujú. [8] Používanie pojmu „štát s najlepšími výsledkami v oblasti cenovej stability“ treba chápať v zmysle článku 140 ods. 1 ZFEÚ a nemá predstavovať všeobecné kvalitatívne posúdenie hospodárskej výkonnosti členského štátu. [9] Litva, Írsko a Grécko v danom poradí. [10] V apríli 2014 dosahovala 12-mesačná priemerná miera inﬂácie v Grécku, Bulharsku a na Cypre v danom poradí úroveň –1,2 %, –0,8 % a –0,4 %, a v eurozóne 1,0 %. [11] Smernica o minimálnych požiadavkách pre vnútroštátne rozpočtové rámce, dve nové nariadenia o makroekonomickom dohľade a tri nariadenia, ktorými sa mení Pakt stability a rastu (PSR), nadobudli účinnosť 13. decembra 2011 (jedno z dvoch nových nariadení o makroekonomickom dohľade a jedno z troch nariadení o zmene PSR zahŕňajú nové mechanizmy presadzovania pre členské štáty eurozóny). Popri operacionalizácii dlhového kritéria v rámci postupu pri nadmernom deficite sa zmenami zaviedlo niekoľko dôležitých noviniek v Pakte stability a rastu, najmä referenčná hodnota pre výdavky, ktorá má doplniť posúdenie pokroku pri dosahovaní strednodobých rozpočtových cieľov jednotlivých krajín. [12] Pri posudzovaní súladu s kritériom výmenného kurzu Komisia skúma, či výmenný kurz zotrvával v blízkosti ústredného kurzu ERM II, pričom možno zohľadniť dôvody na zhodnocovanie v súlade so Spoločným stanoviskom k otázke pristupujúcich krajín a ERM2 z neformálneho zasadnutia Rady ECOFIN v Aténach 5. apríla 2003. [13] Referenčná hodnota na apríl 2014 je vypočítaná ako jednoduchý priemer priemerných dlhodobých úrokových mier v Lotyšsku (3,3 %), Portugalsku (5,8 %) a Írsku (3,5 %) plus dva percentuálne body. [14] Rozpätia dlhodobých úrokových mier krajín oproti dlhodobým referenčným dlhopisom eurozóny (pozn.: nemecké referenčné dlhopisy sa používajú ako proxy eurozóny) sa počítajú tak, že sa použijú mesačné súbory údajov „konvergenčné kritériá výnosov dlhopisov HMÚ“, ktoré uverejňuje Eurostat. Súbory uverejňuje aj ECB pod názvom „Harmonizovaná dlhodobá úroková miera na účely posúdenia konvergencie“. [15] Rozhodnutie 2010/284/EÚ (Ú. v. EÚ L 125, 21.5.2010, s. 36 – 37). [16] Rozhodnutie 2009/589/ES (Ú. v. EÚ L 202, 4.8.2009, s. 46).