EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli25. 7. 2022 COM(2022) 364 final OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Prvá správa o uplatňovaní a fungovaní smernice (EÚ) 2016/680 o ochrane údajov v oblasti presadzovania práva











OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Prvá správa o uplatňovaní a fungovaní smernice (EÚ) 2016/680 o ochrane údajov v oblasti presadzovania práva Obsah 1 Smernica v oblasti presadzovania práva ako hlavný dokument na zaistenie ochrany údajov v rámci bezpečnostnej politiky Európskej únie 1.1 Kľúčový prvok konzistentného rámca Európskej únie na ochranu údajov 1.2 Dôležitý príspevok k zaisteniu rozsiahlej bezpečnostnej politiky v rámci Európskej únie 1.3 Dôležité faktory pri príprave správy 2 Uspokojivá transpozícia, no niekoľko nedoriešených problémov pretrváva 2.1 Transpozícia bola celkovo úplná, no vyskytlo sa niekoľko problémov v súvislosti s konkrétnymi ustanoveniami 2.2 Priority pri posudzovaní súladu 2.2.1 Rozsah pôsobnosti smernice o presadzovaní práva 2.2.2 Riadenie a právomoci dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov 2.2.3 Prostriedky nápravy 2.2.4 Lehoty pre uchovávanie a preskúmanie 2.2.5 Právny základ spracúvania vrátane osobitných kategórií údajov 2.2.6 Automatizované rozhodovanie 2.2.7 Práva dotknutých osôb

2.2.8 Určité dôležité ustanovenia, ktoré sú špecifické pre smernicu o presadzovaní práva 3 Prvé poznatky získané na základe uplatňovania a fungovania smernice o presadzovaní práva 3.1 Sťažnosti a pozitívny vplyv na práva dotknutých osôb 3.2 Zvýšenie povedomia o ochrane údajov v rámci príslušných orgánov 3.3 Bezpečnosť údajov sa zlepšila, no oznámenia porušení údajov sa líšia 3.4 Dozor vykonávaný dozornými orgánmi v oblasti ochrany údajov 3.4.1 Zdroje dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov 3.4.2 Uplatňovanie právomocí 3.4.3 Súdne preskúmanie opatrení dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov 3.4.4 Usmernenia EDPB 3.4.5 Vzájomná pomoc 3.5 Flexibilný nástroj pre medzinárodné prenosy údajov 3.5.1 Rozhodnutia o primeranosti 3.5.2 Primerané záruky 3.5.3 Uplatňovanie výnimiek 3.5.4 Účinná cezhraničná policajná a justičná spolupráca 4 Ďalší postup



1Smernica v oblasti presadzovania práva ako hlavný dokument na zaistenie ochrany údajov v rámci bezpečnostnej politiky Európskej únie

V tomto oznámení sa uvádza prvá správa Európskej komisie o hodnotení a preskúmaní smernice (EÚ) 2016/680 o ochrane údajov v oblasti presadzovania práva (ďalej len „smernica o presadzovaní práva“) podľa článku 62 ods. 1 smernice o presadzovaní práva. V správe sa skúma najmä uplatňovanie a fungovanie pravidiel smernice o presadzovaní práva týkajúcich sa prenosu osobných údajov do tretích krajín a medzinárodným organizáciám, ako sa vyžaduje podľa smernice o presadzovaní práva, ale zaujíma sa v nej aj všeobecnejší prístup. Smernicu o presadzovaní práva zasadzuje do rámcov právnych predpisov EÚ o ochrane osobných údajov a právnych predpisov EÚ upravujúcich spracúvanie osobných údajov na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania a na účely výkonu trestných sankcií vrátane ochrany pred ohrozením verejnej bezpečnosti a predchádzania takémuto ohrozeniu (ďalej len „presadzovanie práva v trestných veciach“) . V správe sa uvádza prehľad toho, ako členské štáty transponovali smernicu o presadzovaní práva do svojich vnútroštátnych právnych predpisov, predkladajú sa prvé poznatky získané na základe uplatňovania a fungovania tejto smernice, ako aj navrhuje ďalší postup. 1.1Kľúčový prvok konzistentného rámca Európskej únie na ochranu údajov Smernica o presadzovaní práva je jedným z troch pilierov rámca EÚ, ktorým sa zaručuje základné právo na ochranu osobných údajov. Ďalšími dvoma piliermi sú všeobecné nariadenie o ochrane údajov a nariadenie o ochrane údajov pri ich spracúvaní inštitúciami a orgánmi EÚ (ďalej len „EUDPR“) . Základné právo na ochranu údajov je zakotvené v článku 8 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „charta“) a v článku 16 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“). Smernica o presadzovaní práva nadobudla účinnosť 6. mája 2016 a členské štáty ju museli transponovať do 6. mája 2018 . Smernica o presadzovaní práva je prvým legislatívnym aktom EÚ, v ktorom sa uplatňuje komplexný prístup k ochrane osobných údajov príslušnými orgánmi (t. j. justičnými orgánmi, políciou a inými orgánmi presadzovania práva v trestných veciach podľa článku 3 bodu 7 smernice o presadzovaní práva) na účely presadzovania práva v trestných veciach. Smernica o presadzovaní práva predstavuje v porovnaní s rámcovým rozhodnutím Rady 2008/977/SVV, ktoré sa ňou zrušilo a nahradilo, významný pokrok pri zabezpečovaní konzistentného uplatňovania pravidiel ochrany údajov v celej EÚ. V prvom rade smernica o presadzovaní práva poskytuje úplný súbor pravidiel cezhraničného aj vnútroštátneho spracúvania osobných údajov na účely presadzovania práva v trestných veciach, zatiaľ čo rámcové rozhodnutie Rady sa vzťahovalo len na cezhraničné spracúvanie. V druhom rade smernica o presadzovaní práva poskytuje komplexný a horizontálny súbor pravidiel, zatiaľ čo podľa predchádzajúceho prístupu sa každý sektorový akt EÚ, v ktorom sa upravovalo spracúvanie osobných údajov v kontexte presadzovania práva v trestných veciach, riadil vlastnými pravidlami ochrany údajov. Všeobecné nariadenie o ochrane údajov, EUDPR a smernica o presadzovaní práva sú založené na podobných pojmoch a zásadách, výsledkom čoho je konzistentný výklad a uplatňovanie pravidiel EÚ v oblasti ochrany údajov. Majú spoločné vymedzenie pojmov a zahŕňajú podobné povinnosti, ktoré sa vzťahujú na prevádzkovateľov a sprostredkovateľov. Smernica o presadzovaní práva sa však osobitne zaoberá aj rizikami súvisiacimi so spracúvaním osobných údajov v kontexte presadzovania práva v trestných veciach. Príslušné ustanovenia zahŕňajú povinnosti i) rozlišovať medzi rôznymi kategóriami dotknutých osôb; ii) rozlišovať medzi osobnými údajmi založenými na skutočnostiach a údajmi založenými na osobnom hodnotení; iii) uchovávať logy o používaní osobných údajov a dodržiavať osobitné bezpečnostné požiadavky. Vzhľadom na osobitný charakter justičnej spolupráce v oblasti trestných vecí a policajnej spolupráce sa považovalo za nevyhnutné prijať osobitné pravidlá v tejto oblasti na zabezpečenie ochrany osobných údajov a voľného pohybu osobných údajov. Keďže oblasť justičnej spolupráce v trestných veciach a policajnej spolupráce je citlivá a vnútroštátne právne rámce upravujúce presadzovanie práva v trestných veciach sú zložité, smernica sa považovala za najlepší nástroj na dosiahnutie vysokej úrovne ochrany údajov v tejto oblasti. Smernica okrem toho ponecháva členským štátom potrebnú flexibilitu pri implementácii zásad, pravidiel a výnimiek na vnútroštátnej úrovni. Komisia zverejnila svoju prvú správu o vykonávaní všeobecného nariadenia o ochrane údajov 24. júna 2020. Dospelo sa v nej k záveru, že všeobecné nariadenie o ochrane údajov vo všeobecnosti splnilo svoje ciele, predovšetkým vďaka poskytnutiu silného súboru vymáhateľných práv občanom a vytvoreniu nového systému EÚ pre riadenie a presadzovanie. V správe sa uvádza zoznam opatrení, ktoré sa majú prijať na ďalšie uľahčenie uplatňovania všeobecného nariadenia o ochrane údajov všetkými zainteresovanými stranami a na podporu a ďalší rozvoj kultúry ochrany údajov v EÚ, ako aj dôsledné presadzovanie. Táto správa nadväzuje na preskúmanie právnych aktov prijatých EÚ, ktorými sa upravuje spracúvanie údajov príslušnými orgánmi na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania alebo na účely výkonu trestných sankcií. Účelom uvedeného preskúmania bolo posúdiť potrebu zosúladiť príslušné právne akty so smernicou o presadzovaní práva . Komisia danú povinnosť splnila 24. júna 2020 prijatím oznámenia o ďalšom postupe pri zosúlaďovaní acquis bývalého tretieho piliera s pravidlami ochrany údajov. Určilo sa v ňom desať právnych aktoch, ktoré by sa mali zosúladiť so smernicou o presadzovaní práva, a stanovil sa harmonogram pre túto činnosť. A napokon táto správa bola vypracovaná súbežne so správou Komisie o uplatňovaní EUDPR. Dôležitým prvkom uvedenej správy je preskúmanie pravidiel daného nariadenia, ako sa stanovujú v kapitole IX, týkajúcich sa spracúvania operačných osobných údajov orgánmi, úradmi a agentúrami EÚ pri výkone činností, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti policajnej spolupráce a justičnej spolupráce v trestných veciach (ďalej len „agentúry SVV“). Dotknuté pravidlá vo veľkej miere vychádzajú zo smernice o presadzovaní práva. Na základe článku 98 EUDPR sa od Komisie vyžaduje, aby preskúmala právne akty, ktorými sa upravuje spracúvanie operačných osobných údajov agentúrami SVV, a umožňuje predložiť jej príslušné legislatívne návrhy, najmä s cieľom uplatňovať pravidlá uvedené v kapitole IX na Europol a Európsku prokuratúru, ako aj navrhnúť prípadné potrebné zmeny tejto kapitoly. 1.2Dôležitý príspevok k zaisteniu rozsiahlej bezpečnostnej politiky v rámci Európskej únie Komisia stále zdôrazňuje, že účinnú a skutočne bezpečnú EÚ možno vybudovať len na základe úplného dodržiavania základných práv zakotvených v charte a sekundárnych právnych predpisoch EÚ. Smernica o presadzovaní práva poskytuje dôležitý príspevok k bezpečnostnej politike EÚ zaistením náležitej ochrany osobných údajov obetí a svedkov trestnej činnosti, ako aj osôb podozrivých z takejto činnosti. Smernica o presadzovaní práva harmonizáciou pravidiel ochrany osobných údajov spracúvaných príslušnými orgánmi v krajinách EÚ a krajinách schengenského priestoru navyše prispieva k posilnenej dôvere a bezpečnosti výmeny údajov medzi orgánmi na účely presadzovania práva v trestných veciach, čím sa uľahčuje cezhraničná spolupráca v boji proti trestnej činnosti a terorizmu. Smernica o presadzovaní práva takisto zohráva kľúčovú úlohu pri podpore kultúry dodržiavania predpisov v oblasti ochrany údajov medzi príslušnými orgánmi. V Stratégii pre bezpečnostnú úniu sa ďalej zdôrazňuje, že nové technológie, ako je umelá inteligencia, by sa mohli použiť ako významný nástroj na boj proti trestnej činnosti. Využitie tohto potenciálu znamená aj zabezpečenie najvyšších noriem dodržiavania základných práv. Právne predpisy na ochranu údajov vrátane smernice o presadzovaní práva poskytujú základ, z ktorého môžu vychádzať sektorové právne predpisy. Napríklad navrhovaným aktom o umelej inteligencii by sa ďalej vymedzilo používanie osobných údajov na diaľkovú biometrickú identifikáciu na verejných miestach na účely presadzovania práva. Navyše v prepojenom svete trestná činnosť (a najmä počítačová kriminalita a iná trestná činnosť umožnená počítačom) v čoraz väčšej miere nadobúda cezhraničný rozmer. Aj pri vyšetrovaní vnútroštátnych prípadov sa príslušné orgány čoraz častejšie ocitajú v cezhraničných situáciách, pretože informácie sa uchovávajú elektronicky v tretej krajine. Zvyšuje sa tak potreba medzinárodnej spolupráce pri vyšetrovaní trestných činov, a to tak zo strany orgánov členských štátov, ako aj zo strany orgánov EÚ, ako sú Europol a Eurojust. Takáto spolupráca, a najmä zhromažďovanie a výmena elektronických dôkazov, často zahŕňa prenos osobných údajov. Z toho dôvodu sú nevyhnutné silné záruky ochrany údajov. Takéto záruky takisto pomáhajú budovať dôveru medzi orgánmi presadzovania práva, čím sa zabezpečuje rýchlejšia a účinnejšia výmena informácií a posilňuje sa právna istota pri ich následnom použití v trestných konaniach. V tejto súvislosti sa v smernici o presadzovaní práva poskytuje aktualizovaný súbor nástrojov na uľahčenie takýchto prenosov osobných údajov z EÚ do tretej krajiny alebo medzinárodnej organizácii (napríklad Interpolu), pričom sa zároveň zabezpečuje, aby sa na osobné údaje naďalej vzťahovala vysoká úroveň ochrany. Komisia a členské štáty od nadobudnutia účinnosti smernice o presadzovaní práva využili celú škálu nástrojov, ktoré ponúka, čím potvrdili, že je dostatočne všeobecná a flexibilná na to, aby umožnila účinnú medzinárodnú policajnú a justičnú spoluprácu. 1.3Dôležité faktory pri príprave správy V rámci prípravy tejto správy Komisia zozbierala informácie a spätnú väzbu z rôznych zdrojov a cielených konzultačných činností. Komisia okrem toho v súlade s článkom 62 smernice o presadzovaní práva zohľadnila príspevky a stanoviská Európskeho parlamentu, Rady, Európskeho výboru pre ochranu údajov (ďalej len „EDPB“) a vnútroštátnych dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov. Ďalšie príspevky sa získali na základe dotazníka adresovaného organizáciám občianskej spoločnosti (prostredníctvom Agentúry Európskej únie pre základné práva) a reakcií v rámci verejnej výzvy na predkladanie podkladov . Komisia zároveň zohľadnila pripomienky expertnej skupiny členských štátov pre všeobecné nariadenie o ochrane údajov a smernicu o presadzovaní práva a pripomienky nemeckého predsedníctva Rady. Okrem toho zohľadnila aj analýzu vnútroštátnych transpozičných opatrení a niekoľko sťažností, ktoré jej v tejto súvislosti boli doručené. Zatiaľ čo smernica o presadzovaní práva sa vzťahuje na všetky členské štáty a krajiny schengenského priestoru (pretože predstavuje vývoj schengenského acquis ), táto správa sa vzťahuje len na členské štáty EÚ. Na prípravu správy mali vplyv tri faktory. Po prvé dve tretiny členských štátov nesplnili termín transpozície smernice o presadzovaní práva do vnútroštátneho práva, ktorý bol stanovený na máj 2018. Väčšina členských štátov však transponovala smernicu o presadzovaní práva do roku 2019, a to po tom, čo Komisia proti nim začala postup v prípade nesplnenia povinnosti. V dôsledku toho sú k dispozícii pomerne obmedzené skúsenosti s jej uplatňovaním, na čo poukázal tak EDPB, ako aj Rada. Po druhé sa ukázalo, že zostavenie štatistiky o uplatňovaní smernice o presadzovaní práva je ťažšie ako v prípade všeobecného nariadenia o ochrane údajov. Niektoré dozorné orgány v oblasti ochrany údajov nezhromažďujú osobitne štatistické údaje o svojich dozorných činnostiach v prípade smernice o presadzovaní práva a všeobecného nariadenia o ochrane údajov. Platí to napríklad v prípade oznámení porušenia ochrany údajov a sťažností podaných na základe smernice o presadzovaní práva, v dôsledku čoho je niekedy ťažké získať presný prehľad o týchto ustanoveniach vyplývajúcich zo smernice o presadzovaní práva . Po tretie je dôležité zohľadniť skutočnosť, že judikatúra v súvislosti s uplatňovaním smernice o presadzovaní práva sa ešte len začína vyvíjať. V súčasnosti na Súdnom dvore Európskej únie (ďalej len „Súdny dvor“) prebieha viacero konaní vo veciach týkajúcich sa výkladu kľúčových ustanovení smernice o presadzovaní práva, ako je právo dotknutých osôb na prístup a právo na účinný súdny prostriedok nápravy. Tieto rozsudky objasnia viacero aspektov a prispejú k harmonizovanejšiemu prístupu členských štátov.

2Uspokojivá transpozícia, no niekoľko nedoriešených problémov pretrváva Komisia zriadila expertnú skupinu členských štátov s úlohou pomôcť členským štátom začleniť ustanovenia smernice o presadzovaní práva do vnútroštátneho práva. Skupina usporadúva diskusie a výmeny skúseností v oblasti pravidiel ochrany údajov medzi členskými štátmi a Komisiou. Skupina v období od prijatia smernice o presadzovaní práva v roku 2016 do termínu transpozície v máji 2018 pravidelne zasadala, pričom v roku 2021 vo svojich činnostiach pokračovala. Ďalej uvedený prehľad transpozície sa zameriava na hlavné problémy, ktoré boli dosiaľ identifikované. Primárne vychádza z analýzy Komisie týkajúcej sa informácií, ktoré poskytli členské štáty pri oznamovaní vnútroštátnych opatrení, ktoré prijali na účely transpozície smernice o presadzovaní práva do vnútroštátneho práva. Na podporu tejto analýzy externý dodávateľ vypracoval externú štúdiu. Komisia sa okrem toho zapojila do dvojstranných výmen s viacerými členskými štátmi. 2.1Transpozícia bola celkovo úplná, no vyskytlo sa niekoľko problémov v súvislosti s konkrétnymi ustanoveniami Komisia začala v júli 2018 postup v prípade nesplnenia povinnosti proti 19 členským štátom z dôvodu neprijatia právnych predpisov, ktorými sa transponuje smernica o presadzovaní práva, do termínu v máji 2018 a neoznámenia transpozície Komisii riadnym spôsobom. Ďalší postup z dôvodu čiastočného netransponovania sa začal v júli 2019 proti inému členskému štátu. V dôsledku toho väčšina členských štátov následne oznámila Komisii svoje vnútroštátne transpozičné právne predpisy a Komisia v roku 2019 postupne ukončila postupy v prípade nesplnenia povinnosti proti nim (proti jednému členskému štátu v roku 2020). V roku 2021 Komisia postúpila Súdnemu dvoru žalobu o nesplnenie povinnosti proti Španielsku, pretože stále netransponovalo smernicu o presadzovaní práva a neoznámilo Komisii svoje transpozičné opatrenia. Vzhľadom na závažnosť a trvanie nesplnenia povinnosti Súdny dvor po prvýkrát Španielsku uložil povinnosť zaplatiť paušálnu pokutu a penále . Komisia okrem toho začala postup v prípade nesplnenia povinnosti proti Nemecku v apríli 2022 po odhalení medzery v transpozícii smernice o presadzovaní práva v súvislosti s činnosťami nemeckej spolkovej polície. Komisia bude ďalej posudzovať transpozíciu smernice o presadzovaní práva v členských štátoch a prijímať opatrenia potrebné na odstránenie všetkých medzier. 2.2Priority pri posudzovaní súladu Komisia takisto kontroluje správnosť transpozície požiadaviek smernice o presadzovaní práva do vnútroštátnych ustanovení členských štátov (kontrola súladu). Pri transpozícii smernice o presadzovaní práva členské štáty buď zmenili svoje predošlé právne predpisy na ochranu údajov, alebo ich zrušili a nahradili novým horizontálnym aktom na ochranu údajov (prípadne aktmi). V mnohých prípadoch sa smernica o presadzovaní práva vo vnútroštátnych právnych predpisoch transponuje odkazom na rovnaké alebo rovnocenné ustanovenie všeobecného nariadenia o ochrane údajov (napr. pokiaľ ide o vymedzenie pojmov, oznámenia porušenia ochrany údajov, vymenovanie zodpovednej osoby a ustanovenia o organizácii, postavení, príslušnosti, úlohách a právomociach vnútroštátnych dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov). Niekoľko ustanovení smernice o presadzovaní práva sa navyše transponovalo prostredníctvom nových ustanovení, napríklad v oblasti všeobecného správneho práva, správneho alebo trestného práva procesného. Niektoré členské štáty okrem toho transponovali niekoľko ustanovení smernice o presadzovaní práva do sektorových právnych predpisov, ktorými sa upravuje fungovanie a právomoci konkrétnych príslušných orgánov. Pri určovaní toho, či smernica o presadzovaní práva bola správne transponovaná v konkrétnom členskom štáte, bude preto možno potrebné zvážiť celý rad vnútroštátnych právnych aktov. Vo všeobecnosti sa vo vnútroštátnych právnych predpisoch premietajú zásady a základné ustanovenia smernice o presadzovaní práva do značnej miery. Zistili sa však určité problémy, pričom najvýznamnejšie z nich sú uvedené v ďalších oddieloch. Komisia už začala viacero postupov v prípade nesplnenia povinnosti proti členským štátom . Proces preskúmania stále prebieha a Komisia bude naďalej využívať všetky dostupné nástroje vrátane postupov v prípade nesplnenia povinnosti, ak vnútroštátne transpozičné opatrenie nebude v dostatočnom súlade so smernicou o presadzovaní práva. Judikatúra týkajúca sa smernice o presadzovaní práva je ešte stále v zárodku. Súdny dvor začal vydávať rozsudky o výklade smernice o presadzovaní práva, a to aj vo veciach WS/Bundesrepublik Deutschland a B/Latvijas Republikas Saeima. V čase vypracúvania tejto správy na Súdnom dvore prebiehalo viacero prejudiciálnych konaní (ako sa uvádza v ďalších oddieloch). 2.2.1Rozsah pôsobnosti smernice o presadzovaní práva Ťažkosti pri vymedzovaní rozsahu pôsobnosti smernice o presadzovaní práva a všeobecného nariadenia o ochrane údajov boli nastolené ako problém zo strany expertnej skupiny členských štátov pre všeobecné nariadenie o ochrane údajov a smernicu o presadzovaní práva, ako aj zo strany EDPB. Niektoré dozorné orgány v oblasti ochrany údajov takisto poznamenali, že príslušné orgány to môžu považovať za náročné . Rozsah pôsobnosti smernice o presadzovaní práva vymedzujú dva kľúčové prvky: pojem príslušného orgánu (osobný rozsah) a pojem trestného činu (vecný rozsah). Pokiaľ ide o osobnú pôsobnosť, spracúvanie údajov patrí do rozsahu pôsobnosti smernice o presadzovaní práva vtedy, keď 1. ho vykonáva príslušný orgán a 2. osobné údaje sa spracúvajú na účely smernice o presadzovaní práva (t. j. predchádzanie trestným činom, ich vyšetrovanie, odhaľovanie alebo stíhanie alebo výkon trestných sankcií vrátane ochrany pred ohrozením verejnej bezpečnosti a predchádzania takémuto ohrozeniu). Komisia sa domnieva, že „príslušné orgány“ podľa vymedzenia v smernici o presadzovaní práva sú buď štátnymi orgánmi, alebo súkromnými subjektmi, ktorým sa na základe práva priznávajú osobitné právomoci nad rámec tých, ktoré vyplývajú z bežných predpisov uplatniteľných vo vzťahoch medzi fyzickými osobami a/alebo z možnosti vykonávať donucovaciu právomoc. Tieto orgány sú príslušnými orgánmi podľa smernice o presadzovaní práva vtedy, keď (aj keď len sporadicky a/alebo v ojedinelých prípadoch) spracúvajú údaje na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania alebo na účely výkonu trestných sankcií (vrátane ochrany pred ohrozením verejnej bezpečnosti a predchádzania takémuto ohrozeniu). Znamená to, že napríklad spracúvanie osobných údajov takýmito orgánmi na iné účely, ako sa vymedzuje v smernici o presadzovaní práva [napr. ľudské zdroje alebo iné administratívne účely, akým je spracúvanie osobných údajov finančnými spravodajskými jednotkami (FIU) podľa acquis v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí], patrí do rozsahu pôsobnosti všeobecného nariadenia o ochrane údajov, a nie smernice o presadzovaní práva. Pojem „trestný čin“ má kľúčový význam pri určovaní toho, či spracúvanie údajov patrí do rozsahu pôsobnosti smernice o presadzovaní práva. Podľa Súdneho dvora sú pri posudzovaní toho, či má čin trestnoprávnu povahu, relevantné tri kritériá: čin sa podľa vnútroštátneho práva klasifikuje ako trestný, samotná povaha trestného činu a stupeň prísnosti sankcie, ktorá hrozí dotknutej osobe . Autonómnosť pojmu „trestný čin“ uvedená v odôvodnení 13 smernice o presadzovaní práva okrem iného znamená, že na základe práva členského štátu nemožno stanoviť „trestnoprávnu“ povahu činu výlučne na účely uplatnenia smernice o presadzovaní práva. Otázka vymedzenia rozsahu pôsobnosti všeobecného nariadenia o ochrane údajov a smernice o presadzovaní práva v niektorých členských štátoch vyvstáva v súvislosti s vymedzením oblastí trestných činov a priestupkov. Konkrétne niektoré vnútroštátne transpozičné právne predpisy sa týkajú účelov spracúvania osobných údajov, ktoré nie sú uvedené v článku 1 smernice o presadzovaní práva (napr. ohrozenie verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti). Táto otázka vyvstáva aj preto, že niektoré členské štáty konštatujú, že viacero správnych orgánov (napr. FIU, ako sa uvádza v predchádzajúcom texte) vykonáva úlohy, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice o presadzovaní práva. Väčšina právnych predpisov členských štátov sa komplexne vzťahuje na každý príslušný orgán, ktorý spracúva údaje na účely smernice o presadzovaní práva. Naopak, niektoré členské štáty sa rozhodli uviesť vo svojich vnútroštátnych právnych predpisoch podrobný zoznam príslušných orgánov podľa smernice o presadzovaní práva. Niekoľko členských štátov takisto uviedlo výnimku týkajúcu sa spracúvania určitými typmi príslušných orgánov alebo určitých druhov údajov. Otázka rozsahu pôsobnosti smernice o presadzovaní práva je predmetom prejudiciálneho konania na Súdnom dvore. Súd Landesverwaltungsgericht Tirol (Rakúsko) nastolil otázku rozsahu pôsobnosti smernice o presadzovaní práva v prípadoch, keď sa príslušný orgán neúspešne pokúsil získať prístup k údajom na zaistenom telefóne (výklad článku 2 smernice o presadzovaní práva). Vec sa týka aj podmienok takéhoto prístupu. 2.2.2Riadenie a právomoci dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov

Všetky členské štáty okrem dvoch (Belgicko a Švédsko) poverili presadzovaním smernice o presadzovaní práva dozorný orgán, ktorý je zodpovedný aj za presadzovanie všeobecného nariadenia o ochrane údajov. Belgicko poverilo vykonávaním dozoru nad políciou na účely smernice o presadzovaní práva iný dozorný orgán. Vo Švédsku vykonáva dozor nad určitými príslušnými orgánmi vrátane polície dozorný orgán s príslušnosťou pre všeobecné nariadenie o ochrane údajov spoločne s ďalším dozorným orgánom. Okrem toho podľa smernice o presadzovaní práva všetky dozorné orgány v oblasti ochrany údajov nie sú príslušné vykonávať dohľad nad súdmi, ak ide o výkon ich súdnej právomoci. Pokiaľ ide o ustanovenia smernice o presadzovaní práva týkajúce sa nezávislosti dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov, všetky členské štáty vo svojich transpozičných právnych predpisoch stanovili, že dozorné orgány v oblasti ochrany údajov konajú pri plnení svojich úloh nezávisle. Okrem toho sa v nich vyžaduje, aby členovia ich dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov neboli pod vonkajším vplyvom a aby od nikoho neprijímali ani nepožadovali pokyny. Dozor nad dodržiavaním súladu, ktorý vykonávajú dozorné orgány v oblasti ochrany údajov, je kľúčovým prvkom zakotveným v článku 8 ods. 3 charty. V smernici o presadzovaní práva sa vyžaduje, aby členské štáty poskytli dozorným orgánom v oblasti ochrany údajov vyšetrovacie, nápravné a poradné právomoci, ktoré musia byť účinné. Je to nutný predpoklad na umožnenie riadneho presadzovania pravidiel ochrany údajov, a tým na dosiahnutie cieľa smernice o presadzovaní práva, ktorým je vysoká úroveň ochrany základných práv, najmä pokiaľ ide o právo na ochranu osobných údajov, a na zabezpečenie voľného toku údajov v rámci EÚ. Dozorné orgány v oblasti ochrany údajov musia mať v celej EÚ rovnocenné právomoci, aby mohli plniť svoje úlohy tak, ako sa vyžaduje v smernici o presadzovaní práva. Všetky členské štáty poskytli svojim orgánom vyšetrovacie právomoci špecifikované v smernici o presadzovaní práva a väčšina členských štátov im poskytla aj iné právomoci (napr. vykonávať audity, vstupovať do priestorov, vyhotovovať kópie údajov a zaisťovať predmety). Vzhľadom na uvedené skutočnosti sa v prípade takmer všetkých dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov konštatuje, že majú účinné vyšetrovacie právomoci. Takmer všetky členské štáty stanovili nápravné právomoci špecifikované v smernici o presadzovaní práva. Mnohé z nich tak urobili pomocou formulácií veľmi podobných tým, ktoré sú uvedené v smernici o presadzovaní práva, zatiaľ čo niektoré použili veľmi široké formulácie, ktoré možno opodstatnene vykladať tak, že zahŕňajú všetky právomoci stanovené v smernici o presadzovaní práva. Navyše vo väčšine právnych predpisov členských štátov sa dozorným orgánom v oblasti ochrany údajov priznáva právomoc ukladať správne pokuty. Nie všetky členské štáty priznali svojim dozorným orgánom v oblasti ochrany údajov právomoc upozorniť justičné orgány na porušenia vnútroštátnych právnych predpisov prijatých na účely transpozície smernice o presadzovaní práva a začať súdne konanie alebo sa na ňom inak podieľať. Takáto právomoc je dôležitá a dopĺňa ďalšie prostriedky, ktoré majú dozorné orgány v oblasti ochrany údajov k dispozícii na účinné zabezpečenie vysokej úrovne ochrany základných práv fyzických osôb, a to najmä ich práva na ochranu ich osobných údajov. 2.2.3Prostriedky nápravy Všetky členské štáty stanovili právo podať sťažnosť príslušnému dozornému orgánu. Vo väčšine vnútroštátnych právnych predpisov sa stanovuje lehota na podanie takejto sťažnosti. Dôležité je, aby táto lehota nebránila právu dotknutých osôb v tejto súvislosti. V súlade so smernicou o presadzovaní práva všetky členské štáty stanovili súdny prostriedok nápravy voči rozhodnutiam dozorného orgánu bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek iné správne alebo mimosúdne prostriedky nápravy dostupné v ich právnych systémoch. Súdny prostriedok nápravy je k dispozícii vo všetkých členských štátoch (okrem dvoch členských štátov) v prípade, že dozorný orgán sťažnosť nevybavil alebo neinformoval dotknutú osobu do troch mesiacov o pokroku alebo výsledku sťažnosti. Väčšina členských štátov takisto stanovila súdny prostriedok nápravy voči prevádzkovateľovi a sprostredkovateľovi v prípade údajného porušenia smernice o presadzovaní práva. Vo viacerých vnútroštátnych transpozičných právnych predpisoch sa však nestanovuje právo dotknutej osoby poveriť neziskové subjekty, organizácie a združenia, aby podali sťažnosť dozornému orgánu alebo uplatnili súdny prostriedok nápravy v ich mene. 2.2.4Lehoty pre uchovávanie a preskúmanie Prístupy členských štátov k transpozícii lehôt smernice o presadzovaní práva pre uchovávanie a preskúmanie osobných údajov sa značne líšia. Väčšina vnútroštátnych aktov na ochranu údajov, ktorými sa transponuje smernica o presadzovaní práva, spĺňa len všeobecnú požiadavku článku 5 smernice o presadzovaní práva. Znamená to, že stanovenie lehôt na vymazanie osobných údajov alebo na pravidelné preskúmanie potreby uchovávania osobných údajov sa v skutočnosti ponecháva na sektorových právnych predpisoch. Toto ustanovenie transponovalo niekoľko členských štátov stanovením lehôt v sektorových právnych predpisoch. V niektorých členských štátoch sa však podľa práva ponecháva na príslušnom orgáne, aby stanovil lehoty. V niektorých prípadoch sa v práve nestanovujú žiadne kritériá pravidelného preskúmania ani sa nevyžaduje, aby sa takéto kritériá stanovili v iných právnych predpisoch, a/ani sa v ňom nestanovuje, že postupy na zabezpečenie dodržania lehôt sa stanovia aj vo vnútroštátnom práve. Treba poznamenať, že bulharský najvyšší správny súd nedávno požiadal Súdny dvor, aby reagoval na jeho návrh na začatie prejudiciálneho konania v súvislosti s výkladom článku 5 smernice o presadzovaní práva, pokiaľ ide o lehoty pre uchovávanie údajov . 2.2.5Právny základ spracúvania vrátane osobitných kategórií údajov Väčšina členských štátov stanovila – s použitím formulácií, ktoré často takmer úplne zodpovedajú článku 8 smernice o presadzovaní práva –, že právny základ spracúvania musí byť stanovený v práve EÚ alebo práve členského štátu. V niektorých vnútroštátnych aktoch na ochranu údajov, ktorými sa transponuje smernica o presadzovaní práva, sa však nepremieta požiadavka, aby sa v práve stanovili osobné údaje, ktoré sa majú spracúvať, a účely spracúvania. Ďalšie vnútroštátne akty na ochranu údajov, ktorými sa transponuje smernica o presadzovaní práva, neobsahujú všetky ustanovenia zodpovedajúce článku 8. Stanovenie základu spracúvania a dodržanie súladu s požiadavkami článku 8 sa ponecháva na vnútroštátnych právnych predpisoch. Okrem toho jednoduché zopakovanie všeobecných požiadaviek článku 8 smernice o presadzovaní práva vo vnútroštátnom práve nemožno považovať za dostatočný právny základ na účely konkrétnej spracovateľskej operácie: vo vnútroštátnom práve sa musí špecifikovať, ktorý orgán má príslušnosť spracúvať osobné údaje, verejné úlohy, ktoré vykonáva a ktoré predstavujú dôvod na takéto spracúvanie, ako aj účel spracúvania. Pokiaľ ide o spracúvanie osobitných kategórií osobných údajov, väčšina členských štátov vyžaduje ako nutný predpoklad spracúvania jeho nevyhnutnú potrebu. Väčšina členských štátov takisto stanovila rovnaké právne dôvody spracúvania citlivých údajov, aké sa stanovujú v článku 10 smernice o presadzovaní práva (spracúvanie je prípustné podľa práva; ochraňuje životne dôležité záujmy dotknutej osoby alebo inej fyzickej osoby; alebo sa týka údajov, ktoré preukázateľne sprístupnila dotknutá osoba). V niekoľkých členských štátoch sa v transpozičných právnych predpisoch stanovuje niekoľko ďalších dôvodov spracúvania údajov (napr. ak je spracúvanie takýchto údajov potrebné na odvrátenie nebezpečenstva alebo na zabránenie nebezpečenstvu, ktoré priamo ohrozuje život, telesnú integritu alebo majetok osôb, prípadne na ochranu zdravia alebo záujmov dotknutej osoby či inej osoby). Ak sa vo vnútroštátnom akte na ochranu údajov, ktorým sa transponuje smernica o presadzovaní práva, nestanovujú nevyhnutné záruky týkajúce sa práv a slobôd dotknutých osôb (ako je to v niekoľkých členských štátoch), takéto záruky sa musia stanoviť v sektorových právnych predpisoch. V niekoľkých vnútroštátnych transpozičných právnych predpisoch sa v súvislosti so spracúvaním osobných údajov, a to aj spracúvaním osobitných kategórií osobných údajov, uvádza súhlas. Je dôležité poznamenať, že aj keď sa členským štátom nebráni, aby vo svojom vnútroštátnom práve stanovili, že dotknutá osoba môže súhlasiť so spracúvaním jej osobných údajov na účely smernice o presadzovaní práva, tento súhlas môže slúžiť len ako záruka a nemôže predstavovať právny základ takéhoto spracúvania. Z diskusií na túto tému vyplýva, že v súvislosti s úlohou súhlasu v kontexte spracúvania osobných údajov na účely presadzovania práva v trestných veciach by bolo užitočné mať viac usmernení. 2.2.6Automatizované rozhodovanie

Všetky transpozičné právne predpisy členských štátov zahŕňajú ustanovenia, ktorými sa zakazuje rozhodnutie založené výlučne na automatizovanom spracúvaní, pokiaľ sa nestanovuje podľa práva. Väčšina transpozičných právnych predpisov členských štátov vyžaduje, aby sa takéto rozhodnutia nezakladali na osobitných kategóriách osobných údajov, pokiaľ nie sú stanovené vhodné záruky. Takisto sa v nich zakazuje profilovanie, ktoré vedie k diskriminácii. V niektorých vnútroštátnych právnych predpisoch sa však neuvádzajú primerané záruky týkajúce sa práv a slobôd dotknutej osoby v prípadoch, keď je automatizované rozhodovanie podľa práva prípustné. Konkrétnejšie nie všetky členské štáty stanovili právo na ľudský zásah zo strany prevádzkovateľa alebo vyžadujú vhodné opatrenia na zaručenie práv a/alebo slobôd a oprávnených záujmov dotknutej osoby. 2.2.7Práva dotknutých osôb Všetky členské štáty sa rozhodli využiť možnosť, ktorú ponúka smernica o presadzovaní práva, a to obmedziť právo dotknutých osôb na prístup k svojim osobných údajom. Väčšina členských štátov takisto stanovila obmedzenia iných práv dotknutých osôb. Vnútroštátne akty na ochranu údajov, ktorými sa transponuje smernica o presadzovaní práva, často len kopírujú všeobecné formulácie smernice o presadzovaní práva bez toho, aby sa v nich bližšie špecifikovali okolnosti alebo podmienky, za ktorých sa obmedzenia majú uplatňovať. V takýchto prípadoch sa okolnosti a podmienky musia špecifikovať v sektorových právnych predpisoch, v opačnom prípade by sa prevádzkovateľom poskytla diskrečná právomoc pri uplatňovaní týchto obmedzení. Väčšina členských štátov splnila požiadavku smernice o presadzovaní práva, podľa ktorej sa dotknutým osobám umožňuje uplatniť si práva prostredníctvom dozorného orgánu v oblasti ochrany údajov. Väčšina členských štátov využila možnosť stanoviť, že práva dotknutých osôb sa majú v rámci vnútroštátneho vyšetrovania trestných činov a trestného konania uplatňovať v súlade s vnútroštátnym právom. Vo viacerých transpozičných právnych predpisoch členských štátov sa nepremietajú všetky osobitné požiadavky smernice o presadzovaní práva, pokiaľ ide o spôsob, akým sa majú práva dotknutých osôb uplatňovať (napr. formát odpovedí a spôsob ich komunikácie, bez poplatkov). Prejudiciálne konanie o výklade obmedzení práva dotknutých osôb na prístup k svojim údajom (článok 15 smernice o presadzovaní práva s ohľadom na článok 54 smernice o presadzovaní práva) a práva na účinný súdny prostriedok nápravy podľa článku 47 charty a slobodnej voľby povolania podľa článku 15 charty, ktoré inicioval nemecký súd, ešte stále prebieha. 2.2.8Určité dôležité ustanovenia, ktoré sú špecifické pre smernicu o presadzovaní práva Určité ustanovenia smernice o presadzovaní práva sú špecifické pre kontext presadzovania práva v trestných veciach a vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov sa nenachádzajú rovnocenné ustanovenia. Kategórie dotknutých osôb Smernica o presadzovaní práva ukladá členským štátom povinnosť požadovať od prevádzkovateľa, aby v príslušných prípadoch a v najväčšej možnej miere rozlišoval medzi údajmi rôznych kategórií dotknutých osôb a aby uviedol príklady týchto kategórií [napr. osoba, v prípade ktorej sa možno odôvodnene domnievať, že spáchala alebo sa chystá spáchať trestný čin (ďalej len „podozrivá osoba“)]. V niektorých právnych predpisoch členských štátov sa nešpecifikujú (do určitej miery alebo vôbec) kategórie uvedené v smernici o presadzovaní práva. Pri špecifikácii kategórie „podozrivé osoby“ sa v niektorých vnútroštátnych právnych predpisoch nevyžaduje, aby sa v prípade týchto osôb malo „odôvodnene domnievať, že spáchali alebo sa chystajú spáchať trestný čin“. V pripravovanom rozsudku Súdneho dvora v prebiehajúcom konaní vo veci Ministerstvo na vatreshnite raboti/B.C. sa bližšie objasní výklad smernice o presadzovaní práva, pokiaľ ide o kategórie dotknutých osôb, a to aj požiadavka, aby bola kategorizácia dotknutých osôb ako podozrivých osôb podmienená tým, že sa možno „odôvodnene domnievať, že spáchali alebo sa chystajú spáchať trestný čin“ . Rozlišovanie medzi druhmi osobných údajov a overenie ich kvality Členské štáty musia stanoviť, že sa v čo najväčšej možnej miere rozlíšia osobné údaje založené na skutočnostiach od osobných údajov založených na osobných hodnoteniach. Okrem toho musia prijať opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa osobné údaje, ktoré sú nesprávne, neúplné alebo už neaktuálne, neprenášali ani neposkytovali. Ak dôjde k prenosu nesprávnych údajov, musí sa to bezodkladne oznámiť príjemcom, pričom v takýchto prípadoch sa osobné údaje majú opraviť, vymazať alebo sa má obmedziť ich spracúvanie. Hoci väčšina členských štátov transponovala túto požiadavku, niektoré z konkrétnych opatrení, ktoré sa vyžadovali, nie sú v niekoľkých vnútroštátnych transpozičných právnych predpisoch výslovne stanovené. Logovanie Celkovo 12 členských štátov využilo možnosť odložiť zosúladenie automatizovaného systému spracúvania s požiadavkami na logovanie do mája 2023. Väčšina členských štátov stanovila uchovávanie logov o spracovateľských operáciách v systémoch automatizovaného spracúvania. Niektoré vnútroštátne právne predpisy nevyžadujú, aby sa uchovávali logy o všetkých druhoch operácií. V smernici o presadzovaní práva sa stanovujú minimálne druhy informácií, ktoré musia logy obsahovať. Do niektorých vnútroštátnych právnych predpisov sa nezačlenili všetky požadované druhy informácií (napr. dôvod prehliadania alebo poskytnutia osobných údajov). 3Prvé poznatky získané na základe uplatňovania a fungovania smernice o presadzovaní práva 3.1Sťažnosti a pozitívny vplyv na práva dotknutých osôb Smernicou o presadzovaní práva sa zaisťuje ochrana základných práv a slobôd fyzických osôb, a to najmä práva na ochranu údajov. Poskytuje komplexný rámec pre práva dotknutej osoby a spôsob uplatňovania týchto práv vrátane práva na informácie, prístup, opravu alebo vymazanie jej osobných údajov a zároveň sa v nej stanovuje obmedzenie spracúvania. Smernica o presadzovaní práva zlepšila chápanie dotknutých osôb, pokiaľ ide o ich práva a spôsob uplatňovania týchto práv, čo sa premietlo aj vo väčšom množstve žiadostí predložených príslušným orgánom. Prax ukázala, že spomedzi práv udelených dotknutým osobám podľa smernice o presadzovaní práva príslušné orgány najčastejšie dostávali žiadosti o uplatnenie práva na prístup a vymazanie . Smernica o presadzovaní práva umožňuje obmedziť určité práva (právo na prístup a právo na opravu alebo vymazanie) a informácie, ktoré musí prevádzkovateľ poskytnúť dotknutej osobe v súvislosti s osobnými údajmi, ktoré boli predmetom spracúvania. Dotknuté osoby môžu požiadať dozorné orgány v oblasti ochrany údajov, aby preskúmali obmedzenie dotknutého práva príslušným orgánom, alebo ich požiadať, aby overili, či sa obmedzenie vykonalo v súlade so smernicou o presadzovaní práva (nepriame uplatnenie práva) . Približne polovica dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov oznámila, že takáto žiadosť im bola doručená. Prax ukázala, že množstvo doručených žiadostí sa môže značne líšiť (napr. v Chorvátsku bola doručená jedna takáto žiadosť, zatiaľ čo vo Francúzsku ich bolo doručených viac ako 1 500). Hoci dozorné orgány v oblasti ochrany údajov po overení alebo preskúmaní týchto sťažností dospeli k záveru, že väčšina žiadostí je neprípustná, vo viacerých prípadoch sa prevádzkovateľovi uložila povinnosť buď opraviť alebo vymazať osobné údaje, alebo obmedziť spracúvanie osobných údajov, čím sa zabezpečilo riadne uplatňovanie obmedzení. V smernici o presadzovaní práva sa stanovuje možnosť, aby neziskový subjekt, organizácia alebo združenie podalo sťažnosť v mene dotknutej osoby. Podľa všetkého sa však javí, že táto možnosť sa nevyužíva dostatočne (len štyri dozorné orgány v oblasti ochrany údajov uviedli, že im takéto sťažnosti boli doručené od zastupiteľského subjektu). Podobne organizácie občianskej spoločnosti uviedli len niekoľko prípadov žiadostí o podanie takejto sťažnosti.

Fyzické osoby navyše čoraz častejšie využívajú svoje právo podávať sťažnosti dozorným orgánom v oblasti ochrany údajov, a to aj v prípadoch, keď príslušné orgány obmedzujú výkon práv dotknutých osôb. Viac ako tretina dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov uviedla nárast počtu sťažností, ktoré im boli doručené po transpozícii smernice o presadzovaní práva v príslušných členských štátoch . Sťažnosti doručené dozorným orgánom v oblasti ochrany údajov sa najčastejšie týkali napríklad obmedzenia práva na prístup , práva na opravu alebo vymazanie a práva na informácie a ich obmedzení . Po nich nasledovali sťažnosti týkajúce sa zásady minimalizácie uchovávania, ktorá vyžaduje, aby príslušné orgány neuchovávali osobné údaje dlhšie, ako je potrebné, a práva na informácie. 3.2Zvýšenie povedomia o ochrane údajov v rámci príslušných orgánov Členské štáty uviedli, že zavedenie smernice o presadzovaní práva malo a naďalej má významný vplyv na povedomie príslušných orgánov o význame ochrany údajov. Viacero dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov vyjadrilo svoj názor, že smernica o presadzovaní práva mala najväčší vplyv na zvýšenie povedomia o otázkach ochrany údajov a právach dotknutých osôb a na upriamenie pozornosti na ne . Preukázalo sa to aj v rámci výmen medzi dozornými orgánmi v oblasti ochrany údajov a príslušnými orgánmi na tému práv dotknutých osôb a spôsobov uplatňovania týchto práv . Niektoré príslušné orgány uviedli, že v dôsledku toho vyčlenili viac zdrojov na ochranu údajov . Znamenalo to investovanie do začlenenia zásady špecificky navrhnutej a štandardnej ochrany súkromia do ich informačných systémov, stanovenie období uchovávania údajov, uplatnenie zásady minimalizácie údajov a oznamovanie porušení ochrany údajov. Ďalej sa uviedlo, že sa zlepšila celková bezpečnosť spracúvaných údajov . Činnosti v oblasti odbornej prípravy a zvyšovania povedomia dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov takisto prispievajú k riadnemu vykonávaniu smernice o presadzovaní práva a dozorné orgány sú poverené zvyšovaním povedomia prevádzkovateľov a sprostredkovateľov o ich povinnostiach podľa smernice o presadzovaní práva. Mnohé dozorné orgány v oblasti ochrany údajov zvyšujú povedomie pomocou usmernení. Medzi témy, ktoré rozoberajú jednotlivé dozorné orgány v oblasti ochrany údajov, patria: pomoc súdnym orgánom, prokuratúram a policajným orgánom pri dodržiavaní súladu so zásadou zodpovednosti; výmena osobných údajov s políciou; vymenúvanie zodpovednej osoby; vykonávanie posúdenia vplyvu na ochranu údajov; spracúvanie údajov v oblastiach trestnej činnosti, akou je organizovaná trestná činnosť a terorizmus; vedenie záznamov o spracovateľských činnostiach a logovanie; monitorovanie kamerovým systémom; poskytovanie informácií dotknutým osobám; oznamovanie porušení ochrany údajov; povinnosti prevádzkovateľa a uplatňovanie práv fyzickými osobami. Osem dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov však ešte nevypracovalo žiadne usmernenie a/ani praktické nástroje na podporu príslušných orgánov a sprostredkovateľov pri plnení svojich povinností. Okrem toho 12 dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov neposkytlo žiadnu odbornú prípravu ani nevykonalo činnosti na zvyšovanie povedomia určené pre príslušné orgány alebo sprostredkovateľov podľa smernice o presadzovaní práva. Dozorné orgány v oblasti ochrany údajov, ktoré takéto činnosti podnikli, medzi témy najčastejšie zahrnuli: spracúvanie údajov políciou, prokuratúrami, justičnými orgánmi a nápravnými zariadeniami; vymedzenie príslušných oblastí pôsobnosti všeobecného nariadenia o ochrane údajov a smernice o presadzovaní práva; využívanie osobných údajov uverejnených na sieťach sociálnych médií; spracúvanie údajov v policajných spisoch; techniky monitorovania kamerovým systémom a veľké dáta (big data); zaobchádzanie s právami dotknutých osôb a spracúvanie osobných údajov väzňov . Ďalšou novotou smernice o presadzovaní práva je požiadavka, aby prevádzkovatelia určili zodpovednú osobu, ktorej povinnosti okrem iných úloh zahŕňajú informovanie a poradenstvo v súvislosti s požiadavkami na ochranu údajov, monitorovanie dodržiavania smernice o presadzovaní práva, poradenstvo týkajúce sa posúdení vplyvu na ochranu údajov a monitorovanie jej vykonávania. Viedlo to k tomu, že príslušné orgány si začali viac uvedomovať svoje povinnosti v oblasti ochrany údajov, ako aj k pozitívnemu vplyvu na dodržiavanie pravidiel ochrany údajov príslušnými orgánmi, ako to uznala aj Rada . Je dôležité investovať do rozvoja a maximalizácie odborných znalostí a vedomostí zodpovedných osôb s cieľom pomôcť príslušným orgánom konzistentne uplatňovať smernicu o presadzovaní práva. Komisia preto zriadila a hostí sieť pre zodpovedné osoby príslušných orgánov, agentúry pre spravodlivosť a vnútorné veci a Európsku prokuratúru. Sieť je stálou iniciatívou, ktorá sa zameriava na uplatňovanie smernice o presadzovaní práva príslušnými orgánmi členských štátov. Má za cieľ poskytovať platformu na spoluprácu a výmenu odborných znalostí medzi zodpovednými osobami členských štátov. Sieť Europolu zhromažďujúca expertov na ochranu údajov (EDEN) a vnútroštátne siete zodpovedných osôb pre príslušné orgány sú dôležitými iniciatívami, ktoré pomáhajú zodpovedným osobám príslušných orgánov podporovať výmenu najlepších postupov a informácií týkajúcich sa uplatňovania smernice o presadzovaní práva. 3.3Bezpečnosť údajov sa zlepšila, no oznámenia porušení údajov sa líšia Smernicou o presadzovaní práva sa zlepšila bezpečnosť osobných údajov vďaka uloženiu povinnosti príslušným orgánom, aby prijali opatrenia na dosiahnutie konkrétnych cieľov v oblasti bezpečnosti. Napríklad sa v nej vyžaduje, aby príslušné orgány vykonali posúdenia vplyvu na ochranu údajov vtedy, keď je pravdepodobné, že činnosť spracúvania údajov povedie k vysokému riziku pre práva a slobody dotknutých osôb. Posúdenia vplyvu zahŕňajú identifikáciu rizík a opatrení na ich zmiernenie. Táto požiadavka, ako aj požiadavky na dôsledné dodržiavanie zásady špecificky navrhnutej a štandardnej ochrany údajov a na oznamovanie porušení ochrany údajov viedli k zlepšeniu bezpečnosti spracúvania osobných údajov . Rada to takisto uznala, pričom dospela k záveru, že smernicou o presadzovaní práva sa zlepšila úroveň bezpečnosti údajov, a to aj prostredníctvom bezpečnostných plánov; aktualizácie informačných systémov a organizačných opatrení; posúdení vplyvu na ochranu údajov a vyžadovaním od príslušných orgánov, aby viedli logy týkajúce sa konkrétnych spracovateľských operácií. V smernici o presadzovaní práva sa stanovujú okolnosti, za ktorých musia prevádzkovatelia oznámiť porušenie ochrany osobných údajov svojmu dozornému orgánu v oblasti ochrany údajov a dotknutej osobe. Napriek tejto povinnosti sa v počte porušení ochrany údajov, ktoré boli od zavedenia smernice o presadzovaní práva oznámené dozorným orgánom v oblasti ochrany údajov, vyskytujú veľké rozdiely . Šesť dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov uviedlo, že im neboli doručené žiadne oznámenia porušenia ochrany údajov , a niekoľko ďalších uviedlo, že takýchto oznámení im bolo doručených len veľmi málo. Napríklad taliansky orgán uviedol len tri oznámenia porušenia ochrany údajov a francúzsky orgán uviedol osem, zatiaľ čo holandský orgán uviedol vyše 500. Tento rozdiel v počte doručených oznámení porušenia ochrany údajov naznačuje (po zohľadnení faktorov, ako je veľkosť populácie), že podľa všetkého príslušné orgány členských štátov uplatňujú rozdielne postupy, pokiaľ ide o to, čo sa považuje za porušenie a kedy ho treba oznámiť dozornému orgánu v oblasti ochrany údajov. Komisia to poznamenala aj vo svojej správe o všeobecnom nariadení o ochrane údajov. EDPB nedávno uverejnil usmernenia k porušeniam ochrany údajov podľa všeobecného nariadenia o ochrane údajov . Tieto usmernenia, hoci nie sú priamo uplatniteľné, majú význam aj v prípade porušení ochrany údajov podľa smernice o presadzovaní práva. Mali by preto prispieť k jednotnejšiemu prístupu k riešeniu prípadov porušenia ochrany údajov podľa smernice o presadzovaní práva vo všetkých členských štátoch. 3.4Dozor vykonávaný dozornými orgánmi v oblasti ochrany údajov 3.4.1Zdroje dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov Poskytnutie potrebných ľudských, technických a finančných zdrojov, priestorov a infraštruktúry každému orgánu pre ochranu osobných údajov je nutným predpokladom účinného plnenia jeho úloh a vykonávania jeho právomocí, a preto je nevyhnutnou podmienkou jeho nezávislosti. Komisia neustále zdôrazňuje skutočnosť, že členské štáty sú povinné vyčleniť dostatočné ľudské, finančné a technické zdroje pre dozorné orgány v oblasti ochrany údajov. Rada takisto osobitne vyzvala členské štáty, aby vyčlenili dostatočné ľudské, technické a finančné zdroje pre dozorné orgány v oblasti ochrany údajov. Zdá sa však, že celkový nárast počtu zamestnancov dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov v posledných rokoch sa netýka úloh súvisiacich so smernicou o presadzovaní práva. Počet zamestnancov pracujúcich na úlohách súvisiacich so smernicou o presadzovaní práva sa nezmenil alebo dokonca klesol v polovici dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov. Každý nárast bolo veľmi nízky a v priemere zodpovedal menej ako dvom osobám v ekvivalentoch plného pracovného času. V takmer polovici dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov (vrátane tých, ktoré majú celkový počet zamestnancov viac ako 100 ekvivalentov plného pracovného času) pracuje na úlohách súvisiacich so smernicou o presadzovaní práva menej ako 1 % až 7 % zo všetkých zamestnancov. V absolútnych číslach približne polovica dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov vyčleňuje na úlohy súvisiace so smernicou o presadzovaní práva jeden až štyri ekvivalenty plného pracovného času a osem dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov vyčleňuje na úlohy súvisiace so smernicou o presadzovaní práva sedem až 15 ekvivalentov plného pracovného času. Na úlohách súvisiacich so smernicou o presadzovaní práva v jednom z dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov však pracuje 53 ekvivalentov plného pracovného času. Podobne sekretariát EDPB vyčlenil menej ako 1,5 ekvivalentu plného pracovného času na záležitosti, ktoré sa týkajú výhradne smernice o presadzovaní práva. Táto situácia nie je uspokojivá, aj keď desať dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov uviedlo, že majú dostatočné finančné, ľudské a technické zdroje. Na druhej strane 16 dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov konštatovalo, že nemajú dostatočné zdroje. Niektoré z týchto orgánov poznamenali, že nedostatok zdrojov mal negatívny dosah na ich vyšetrovania z vlastnej iniciatívy, vybavovanie sťažností, kontrolu rozsiahlych informačných systémov (SIS, VIS) a vydávanie stanovísk z vlastnej iniciatívy. Osobitné charakteristiky odvetvia totiž znamenajú, že účinné presadzovanie smernice o presadzovaní práva si vyžaduje systematickú kontrolu spracovateľských činností, ktoré sú často zložité, a že nestačí vychádzať z individuálnych sťažností (ktorých je oveľa menej ako v prípade všeobecného nariadenia o ochrane údajov). Navyše dozorné orgány v oblasti ochrany údajov poukázali na nedostatok odborných znalostí týkajúcich sa IT, pomocou ktorých by sa mali riešiť medzery v čoraz zložitejších informačných technológiách používaných v oblasti presadzovania práva.

3.4.2Uplatňovanie právomocí Uplatňovanie nápravných právomocí Celkovo 19 dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov uplatnilo svoje vyšetrovacie právomoci, a to buď z vlastnej iniciatívy, alebo na základe sťažnosti. Dozorné orgány v oblasti ochrany údajov uviedli ťažkosti len vo veľmi malom počte prípadov (napr. keď prevádzkovateľ neposkytol všetky relevantné informácie alebo odmietol prístup k informáciám). Tých istých 19 dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov takisto uplatnilo svoje nápravné právomoci. Úplne najčastejšie uplatňovanou právomocou bolo vydávanie príkazov na dosiahnutie toho, aby sa spracúvanie zosúladilo s právom, vrátane príkazov na opravu alebo vymazanie osobných údajov alebo na obmedzenie ich spracúvania. Dozorné orgány v oblasti ochrany údajov uplatnili túto právomoc v 114 prípadoch. Skutočnosť, že táto právomoc prikázať dočasné alebo trvalé obmedzenie (vrátane zákazu) spracúvania sa uplatnila len v štyroch prípadoch, ukazuje, že dozorné orgány v oblasti ochrany údajov tieto právomoci uplatňovali dbanlivo. Uplatňovanie poradných právomocí Účinným prostriedkom na zabezpečenie vysokej úrovne ochrany práva na ochranu osobných údajov a na zníženie počtu následných sťažností sú systematické predchádzajúce konzultácie a vyžadovanie stanoviska od dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov k návrhom legislatívnych a administratívnych opatrení. Predchádzajúce konzultácie s dozornými orgánmi v oblasti ochrany údajov sú mimoriadne dôležité pri používaní nových technológií, ktoré môžu mať zásadný vplyv na základné práva. Polovica dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov uviedla, že sa s nimi konzultovali posúdenia vplyvu na ochranu údajov. Počet prechádzajúcich konzultácií sa medzi členskými štátmi líši. S niektorými orgánmi sa konzultovalo len raz, zatiaľ čo inému orgánu bolo doručených 59 predchádzajúcich konzultácií. Vo väčšine týchto prípadov dozorné orgány v oblasti ochrany údajov poskytli písomné poradenstvo a v niektorých prípadoch uplatnili svoje nápravné právomoci v súvislosti so spracúvaním, a to najmä vydaním upozornení alebo nariadením opatrení na zosúladenie spracúvania údajov s právom. V jednom prípade vydal dozorný orgán v oblasti ochrany údajov negatívne stanovisko, ktoré malo podľa všetkého rovnaký účinok ako zákaz spracúvania. Okrem toho sa zdá, že dozorné orgány v oblasti ochrany údajov sa okrem postupu predchádzajúcej konzultácie zaoberajú aj žiadosťami o poradenstvo. Najbežnejší druh problému, v súvislosti s ktorým sa príslušné orgány obracali na dozorné orgány v oblasti ochrany údajov s cieľom získať poradenstvo, sa týkal konkrétnych typov spracúvania (najmä používanie nových technológií, mechanizmov alebo postupov, po ktorých hneď nasledujú primerané bezpečnostné opatrenia, spracúvanie osobitných kategórií osobných údajov, určenie právneho základu spracúvania, zásada obmedzenia uchovávania a primerané lehoty). Okrem toho 22 dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov vydalo svojim národným parlamentom a vládam stanoviská k legislatívnym a administratívnym opatreniam týkajúcim sa spracúvania osobných údajov. Niekoľko z nich uviedlo, že sa s nimi občas konzultovalo. 3.4.3Súdne preskúmanie opatrení dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov Takmer polovica dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov uviedla, že v malom počte prípadov čelili súdnemu konaniu v súvislosti s ich rozhodnutiami alebo nečinnosťou. Konania sa začali najmä na podnet dotknutých osôb a v niekoľkých prípadoch príslušných orgánov. Súdy vyhlásili viaceré veci za neprípustné alebo ich žalobcovia vzali späť. Vo väčšine zvyšných vecí súd potvrdil rozhodnutie dozorného orgánu v oblasti ochrany údajov, no v niekoľkých veciach ho zrušil (a ďalšie konania stále prebiehajú). Doteraz sa vydal malý počet rozsudkov, čo znamená, že zatiaľ nie je možné určiť jasný trend. 3.4.4Usmernenia EDPB Kľúčom k zabezpečeniu účinnej justičnej spolupráce v trestných veciach a policajnej spolupráce je konzistentnosť a vysoká úroveň ochrany medzi členskými štátmi. V smernici o presadzovaní práva sa stanovuje, že EDBP vydáva usmernenia, odporúčania a najlepšie postupy (z vlastnej iniciatívy alebo na žiadosť Komisie) s cieľom zabezpečiť, aby členské štáty uplatňovali smernicu o presadzovaní práva konzistentne. EDPB vypracoval usmernenia špecifické pre smernicu o presadzovaní práva týkajúce sa kapitoly V (medzinárodné prenosy); usmernenia k používaniu technológií rozpoznávania tváre a (vo svojej bývalej funkcii pracovnej skupiny zriadenej podľa článku 29) stanovisko k niektorým kľúčovým otázkam smernice o presadzovaní práva. Mnohé usmernenia EDPB týkajúce sa všeobecného nariadenia o ochrane údajov sú relevantné aj pre smernicu o presadzovaní práva do takej miery, v akej sa opierajú o spoločné pojmy alebo technológie. Medzi takéto usmernenia patria usmernenia týkajúce sa pojmov prevádzkovateľ a sprostredkovateľ, práv dotknutých osôb, oznámení porušenia ochrany osobných údajov, posúdenia vplyvu na ochranu údajov, špecificky navrhnutej a štandardnej ochrany údajov a individuálneho automatizovaného rozhodovania. Vypracovanie komplexných a praktických usmernení si vyžaduje značnú prácu a zdroje, usmernenia sú však nevyhnutné (ako poznamenala aj Rada). Je preto veľmi pozitívne, že EDPB oznámil, že čoskoro poskytne dodatočné usmernenia, a to aj pokiaľ ide o pojem ,,účinné vyšetrovacie a nápravné právomocí dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov“ a o medzinárodné prenosy, ktoré podliehajú primeraným zárukám. Usmernenia EDPB takisto môžu pomôcť znížiť pracovnú záťaž dozorných orgánov v oblasti presadzovania práva (napr. v prípade úloh, ako je poskytovanie poradenstva prevádzkovateľom alebo vybavovanie sťažností). Napríklad niektoré z otázok, ktorými sa zaoberá stanovisko pracovnej skupiny zriadenej podľa článku 29 k niektorým kľúčovým otázkam smernice o presadzovaní práva (napr. primerané lehoty, právny základ spracúvania, podmienky spracúvania osobitných kategórií údajov), patria takisto medzi najčastejšie otázky, v súvislosti s ktorými príslušné orgány žiadali dozorné orgány v oblasti ochrany údajov o poradenstvo. 3.4.5Vzájomná pomoc S cieľom zabezpečiť konzistentné uplatňovanie smernice o presadzovaní práva sa od dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov vyžaduje, aby si navzájom poskytovali vzájomnú pomoc. Patrí sem pomoc vo forme žiadostí o informácie a žiadostí o konzultácie, kontroly a vyšetrovania. Vzájomná pomoc sa však dosiaľ využívala len veľmi zriedkavo. Využilo ju len šesť dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov, a to najmä v reakcii na žiadosti o informácie doručené od iných dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov. Väčšina dozorných orgánov v oblasti ochrany údajov uviedla, že im bola doručená len jedna žiadosť o informácie. Všetky tieto dozorné orgány v oblasti ochrany údajov uviedli, že tejto žiadosti vyhoveli. Nevyužila sa ani možnosť dobrovoľnej výmeny vzájomnej pomoci, v súvislosti s ktorou neexistuje právne stanovená lehota ani striktná povinnosť reagovať. EDBP uviedol, že zverejní usmernenia k rámcu vzájomnej pomoci podľa všeobecného nariadenia o ochrane údajov a smernice o presadzovaní práva. 3.5Flexibilný nástroj pre medzinárodné prenosy údajov

Kapitola V smernice o presadzovaní práva sa vzťahuje na prenosy osobných údajov príslušným orgánom v tretích krajinách alebo medzinárodným organizáciám. Touto kapitolou sa v podstate zabezpečuje, že osobné údaje sú pri prenose z členského štátu do tretej krajiny alebo medzinárodnej organizácii na účely presadzovania práva naďalej chránené. Ako už bolo uvedené, takáto pretrvávajúca ochrana je dôležitou podmienkou na umožnenie rýchlej, účinnej a z právneho hľadiska istej spolupráce v oblasti presadzovania práva medzi dôveryhodnými partnermi. Konkrétne podľa príslušných pravidiel smernice o presadzovaní práva musia byť medzinárodné prenosy medzi príslušnými orgánmi v zmysle smernice o presadzovaní práva založené na jednom z rôznych nástrojov prenosu stanovených v článkoch 36 až 38 smernice o presadzovaní práva (ak údaje pochádzajú z iného členského štátu, prenos si vyžaduje aj predchádzajúce povolenie daného členského štátu). Medzi tieto nástroje patria rozhodnutia o primeranosti, prenosy vyžadujúce primerané záruky a uplatňovanie výnimiek v osobitných situáciách. V článku 39 smernice o presadzovaní práva sa takisto umožňujú priame prenosy príjemcom, ktorí nie sú orgánmi presadzovania práva v trestných veciach, ktorí sú usadení v tretích krajinách, ako aj v jednotlivých a osobitných prípadoch a za niekoľkých podmienok. 3.5.1Rozhodnutia o primeranosti Komisia urýchlila svoje úsilie s cieľom využiť plný potenciál nástrojov, ktoré sú k dispozícii podľa smernice o presadzovaní práva. Toto úsilie zahŕňalo aj prijatie prvého „rozhodnutia o primeranosti“ vzťahujúceho sa na činnosti spracúvania údajov na účely presadzovania práva podľa článku 36 smernice o presadzovaní práva v prípade Spojeného kráľovstva v júni 2021 . Toto rozhodnutie o primeranosti umožňuje bezpečný a voľný tok osobných údajov príslušným orgánom dotknutej tretej krajiny bez potreby akýchkoľvek ďalších záruk alebo osobitného povolenia (pokiaľ iný členský štát, od ktorého sa údaje získali, nemusí povoliť prenos ). Rozhodnutie o primeranosti pre Spojené kráľovstvo z júna 2021 je kľúčovým základom policajnej a justičnej spolupráce po brexite, ktorá je podľa Dohody o obchode a spolupráci medzi EÚ a Spojeným kráľovstvom založená na „dlhodobom záväzku zmluvných strán zabezpečovať vysokú úroveň ochrany osobných údajov“ . V súlade s článkom 36 ods. 4 smernice o presadzovaní práva Komisia monitoruje akýkoľvek vývoj právneho rámca Spojeného kráľovstva, ktorý by mohol ovplyvniť toto rozhodnutie o primeranosti. Toto rozhodnutie o primeranosti v prípade Spojeného kráľovstva sa má uplatňovať počas obdobia štyroch rokov od nadobudnutia jeho účinnosti, ktoré možno v zásade predĺžiť o ďalšie štyri roky, ak sa na základe monitorovania Komisie potvrdí, že Spojené kráľovstvo stále zachováva primeranú úroveň ochrany . EDPB okrem toho prispel k rozvoju tohto nástroja aj objasnením právnej normy prostredníctvom usmernení týkajúcich sa prvkov, ktoré sa musia zohľadniť pri posudzovaní primeranosti v kontexte presadzovania práva, a to vydaním odporúčania týkajúceho sa primeranosti podľa smernice o presadzovaní práva . Konkrétne tretia krajina musí zabezpečiť vymáhateľné individuálne práva, účinné súdne prostriedky nápravy a nezávislý dozor. Komisia aktívne presadzuje možnosť záverov o primeranosti v prípade ďalších kľúčových medzinárodných partnerov, najmä v prípade krajín, s ktorými je potrebné úzko a rýchle spolupracovať v boji proti trestnej činnosti a terorizmu a s ktorými sa už uskutočňujú významné výmeny osobných údajov. Zatiaľ sa však neprijali žiadne ďalšie rozhodnutia o primeranosti, predovšetkým v dôsledku toho, že tento nástroj bol len nedávno zavedený. Na rozdiel od spracúvania údajov obchodnými subjektmi sa globálna konvergencia pravidiel ochrany údajov v oblasti presadzovania práva v trestných veciach navyše začína rozvíjať až teraz (napríklad na základe mnohostranných dohôd, ako je modernizovaný Dohovor Rady Európy č. 108 alebo Druhý dodatkový protokol k Budapeštianskemu dohovoru o počítačovej kriminalite). Poznatky získané pri prijímaní rozhodnutia o primeranosti v prípade Spojeného kráľovstva však pomôžu pripraviť pôdu pre podobné iniciatívy v nadchádzajúcich rokoch. Komisia v rámci svojej medzinárodnej stratégie zváži ďalších potenciálnych kandidátov pre budúce rozhodnutia o primeranosti podľa smernice o presadzovaní práva a pritom bude v priamom kontakte s ďalšími príslušnými inštitúciami a orgánmi EÚ. Na tento účel a v súlade s odôvodnením 68 smernice o presadzovaní práva bude Komisia venovať osobitnú pozornosť medzinárodným záväzkom posudzovaných krajín v súvislosti s ochranou osobných údajov vrátane pristúpenia k uvedeným mnohostranným dohodám alebo iným nástrojom presadzovania práva, ktorými sa poskytujú primerané záruky ochrany údajov. 3.5.2Primerané záruky Smernica o presadzovaní práva obsahuje okrem komplexného riešenia rozhodnutia o primeranosti aj ďalšie nástroje prenosu. Flexibilita tohto „súboru nástrojov“ sa uvádza v článku 37 smernice o presadzovaní práva, ktorým sa upravujú prenosy údajov na základe „primeraných záruk“ týkajúcich sa ochrany osobných údajov. Takéto primerané záruky sa môžu poskytovať buď právne záväzným nástrojom, alebo ak prevádzkovateľ na základe posúdenia všetkých okolností prenosu dospeje k záveru, že existujú primerané záruky (tzv. vlastné posúdenie vzťahujúce sa na prenosy). V prvých rokoch uplatňovania smernice o presadzovaní práva Komisia pracovala najmä na záväzných právnych nástrojoch vo forme medzinárodných dohôd poskytujúcich primerané záruky. Takéto dohody zohrávajú dôležitú úlohu v kontexte „tradičnej“ formy spolupráce v oblasti presadzovania práva (t. j. spolupráca medzi príslušnými orgánmi) a iných jej foriem (t. j. spolupráca zahŕňajúca tretie strany, ako sú súkromné spoločnosti). Môžu slúžiť aj ako základ prenosu údajov Europolom a Eurojustom v rámci ich príslušných právnych rámcov, ktorých pravidlá upravujúce medzinárodné prenosy sú veľmi podobné pravidlám stanoveným v smernici o presadzovaní práva. Pokiaľ ide o tradičné formy spolupráce v oblasti presadzovania práva, Komisia preskúmava medzinárodné dohody prijaté pred nadobudnutím účinnosti smernice o presadzovaní práva s cieľom zaistiť konzistentnosť s modernizovaným režimom ochrany údajov EÚ . Po prvé Komisia posudzuje ustanovenia o ochrane údajov obsiahnuté v existujúcich dohodách Europolu o spolupráci s tretími krajinami, ktoré boli uzavreté pred 1. májom 2017, ako sa stanovuje v nariadení (EÚ) 2016/794 o Agentúre Európskej únie pre spoluprácu v oblasti presadzovania práva (ďalej len „nariadenie o Europole“) . V súlade s článkom 9 Protokolu č. 36 k Zmluve o Európskej únii a ZFEÚ (o prechodných ustanoveniach) sa právne účinky týchto dohôd zachovali dovtedy, kým sa dané dohody nezrušia, vyhlásia za neplatné alebo nezmenia . Komisia bude informovať Európsky parlament a Radu o výsledku tohto posúdenia a v relevantných prípadoch predloží Rade odporúčanie na rozhodnutie o poverení začať rokovania s cieľom zmeniť príslušnú(-é) dohodu(-y) v súlade s článkom 218 ZFEÚ. Ide o zložitú úlohu, ktorej súčasťou je posúdenie 18 dohôd a ktorá bola oneskorená v dôsledku narušení spôsobených pandémiou COVID-19. Komisia očakáva, že svoje posúdenie dokončí v druhej polovici roka 2022. Zosúladenie všetkých mechanizmov spolupráce v oblasti presadzovania práva s pravidlami smernice o presadzovaní práva je hlavnou zásadou, na ktorú Komisia takisto prihliada pri rokovaní o nových dohodách v súvislosti s prenosom osobných údajov Europolom do tretích krajín alebo medzinárodným organizáciám, Od nadobudnutia účinnosti súčasného nariadenia o Europole v roku 2017 bol právnym základom takýchto medzinárodných dohôd zabezpečujúcich primerané záruky článok 218 ZFEÚ. V rokoch 2018 a 2019 Rada prijala deväť mandátov, ktorými poverila Komisiu začatím rokovaní s tretími krajinami v mene Únie. Komisia bola okrem toho poverená začatím rokovaní o dohode o spolupráci s Interpolom, aby sa do nej zahrnula výmena údajov s viacerými orgánmi a agentúrami EÚ. Vo všetkých týchto prípadoch Rada adresovala Komisii smernice na rokovania s cieľom zabezpečiť, aby boli zahrnuté záruky potrebné na ochranu osobných údajov a iných základných práv a slobôd fyzických osôb. Komisia na základe toho už uzavrela rokovania s Novým Zélandom, čo viedlo k podpísaniu dohody o spolupráci 30. júna 2022. Zároveň sa dosiahol pokrok aj v rokovaniach s Izraelom. Pokiaľ ide o Turecko, rokovania sú v pokročilom štádiu, ale nemôžu sa uzavrieť, kým Turecko neprijme potrebné reformy svojich právnych predpisov na ochranu údajov. V marci 2021 boli udelené podobné poverenia na rokovania o dohodách o spolupráci s cieľom umožniť výmenu údajov Eurojustu s 13 tretími krajinami. Po druhé Komisia vykonáva prvé spoločné preskúmanie Dohody medzi Spojenými štátmi americkými a Európskou úniou o ochrane osobných informácií v súvislosti s predchádzaním trestným činom, ich vyšetrovaním, odhaľovaním a stíhaním (ďalej len „zastrešujúca dohoda“). Zastrešujúca dohoda, ktorá nadobudla platnosť vo februári 2017, obsahuje komplexný a harmonizovaný súbor pravidiel ochrany údajov, ktoré sa vzťahujú na všetky transatlantické výmeny medzi príslušnými orgánmi. Dopĺňajú sa ňou existujúce dohody EÚ a USA a členských štátov a USA medzi orgánmi presadzovania práva, stanovuje sa norma vysokej úrovne ochrany budúcich dohôd v tejto oblasti a posilňuje spolupráca v oblasti presadzovania práva uľahčovaním výmeny informácií. Cieľom spoločného preskúmania je posúdiť účinné vykonávanie zastrešujúcej dohody, najmä pokiaľ ide o ustanovenia týkajúce sa následného prenosu, individuálnych práv a súdnych prostriedkov nápravy. Harmonogram spoločného preskúmania ovplyvnili narušenia spojené s pandémiou COVID-19, ako aj súbežné rokovania o Druhom dodatkovom protokole k Budapeštianskemu dohovoru Rady Európy o počítačovej kriminalite . Komisia očakáva, že preskúmanie sa dokončí v druhej polovici roka 2022. Zastrešujúca dohoda ako prvá dvojstranná medzinárodná dohoda s komplexným súborom práv a povinností v oblasti ochrany údajov predstavuje referenčný bod pre rokovania o podobných rámcových dohodách s dôležitými partnermi v oblasti presadzovania práva v trestných veciach. Komisia pritom zohľadní aj relevantný vývoj vrátane usmernení EDPB, judikatúry Súdneho dvora a výsledkov medzinárodných rokovaní o zárukách ochrany údajov v tejto oblasti (napríklad Druhý dodatkový protokol k Budapeštianskemu dohovoru o počítačovej kriminalite alebo dohoda Europolu s Novým Zélandom). Po tretie Komisia určila Dohodu medzi Európskou úniou a Japonskom o vzájomnej právnej pomoci v trestných veciach za akt EÚ upravujúci spracúvanie (prenosy) údajov na účely presadzovania práva v trestných veciach, ktorý je potrebné zmeniť, aby sa zabezpečili primerané záruky ochrany údajov v súlade so smernicou o presadzovaní práva. Po tom, ako Rada prijala rozhodnutie o poverení začať rokovania o zmene Dohody medzi Európskou úniou a Japonskom o vzájomnej právnej pomoci v trestných veciach, Komisia je naďalej v kontakte s japonskými orgánmi s cieľom začať rokovania čo najskôr. Okrem toho sa v súčasnosti čoraz viac využívajú aj iné formy spolupráce prispôsobené osobitným výzvam a potrebám v súvislosti s vyšetrovaniami trestných činov v dnešnom digitálnom hospodárstve. Ide najmä o posilnenú spoluprácu v oblasti počítačovej kriminality a zhromažďovanie dôkazov týkajúcich sa trestných činov v elektronickej forme. Táto spolupráca vrátane priamej spolupráce so súkromnými subjektmi slúži na získanie prístupu k elektronickým dôkazom. Komisia spolupracovala aj s medzinárodnými partnermi s cieľom zabezpečiť, aby sa tieto iné (dôležité) formy spolupráce mohli uskutočňovať s ohľadom na primerané záruky ochrany údajov. Po prvé Komisia zastupovala EÚ počas rokovaní v rámci Rady Európy o Druhom dodatkovom protokole k Budapeštianskemu dohovoru o počítačovej kriminalite . Protokol, ktorý 17. novembra 2021 schválil Výbor ministrov Rady Európy, zahŕňa silné záruky ochrany základných práv vrátane článku obsahujúceho podrobné ustanovenia o ochrane osobných údajov prenášaných na základe protokolu. Tieto ustanovenia sa vzťahujú na všetky základné zásady ochrany údajov, práva a povinnosti uznané v práve EÚ. Tieto záruky dopĺňa ustanovenie o monitorovaní a možnosť pozastaviť prenosy v prípade systematického alebo závažného porušenia záruk zahrnutých v protokole, napríklad v prípade absencie účinných súdnych prostriedkov nápravy. Prostredníctvom týchto ustanovení sa stanovujú primerané záruky v súlade s požiadavkami podľa článku 37 ods. 1 písm. a) smernice o presadzovaní práva . Vzhľadom na rôznorodosť členov Budapeštianskeho dohovoru, ktorý má v súčasnosti 66 zmluvných štátov zastupujúcich rozličné právne systémy a tradície, ide o dôležitý úspech. Príslušným orgánom členských štátov umožní využívať účinnú cezhraničnú spoluprácu v boji proti počítačovej kriminalite a zároveň zabezpečí dodržiavanie hodnôt EÚ, ako sa uvádza v Charte základných práv EÚ, zmluvách EÚ a sekundárnom práve EÚ. Vzhľadom na veľký počet zmluvných strán Budapeštianskeho dohovoru, ktorý v súčasnosti zahŕňa krajiny z celého sveta, protokol takisto pomôže presadzovať prísne normy ochrany údajov pri spracúvaní údajov v oblasti presadzovania práva v trestných veciach na celosvetovej úrovni. Protokol bol otvorený na podpis 12. mája 2022, pričom ho už podpísalo dokopy 22 zmluvných strán Budapeštianskeho dohovoru (vrátane 13 členských štátov EÚ). Po druhé Komisia začala rokovania o dvojstrannej dohode so Spojenými štátmi americkými o cezhraničnom prístupe k elektronickým dôkazom v oblasti justičnej spolupráce v trestných veciach. Cieľom je začleniť do tejto dohody elektronické dôkazy vo forme iných ako osobných údajov aj osobných údajov vrátane prevádzkových a obsahových údajov. Čo je však dôležité, rokovania sa zameriavajú aj na začlenenie dodatočných záruk ochrany údajov, ktoré by dopĺňali záruky uvedené v zastrešujúcej dohode, pričom sa zohľadňuje najmä citlivosť kategórií dotknutých údajov, ako aj požiadavky na prenos elektronických dôkazov priamo poskytovateľmi služieb. Pokrok v týchto rokovaniach bude vo veľkej miere závisieť od pokroku v rámci prebiehajúceho legislatívneho procesu týkajúceho sa balíka EÚ o elektronických dôkazoch . Tieto rôzne iniciatívy Komisie zamerané na rozvoj medzinárodných nástrojov na uľahčenie spolupráce v oblasti presadzovania práva s medzinárodnými partnermi a zároveň na zabezpečenie primeraných záruk ochrany údajov podporili svojou prácou EDPB a EDPS. Táto práca zahŕňa vyhlásenie EDPB o návrhu Druhého dodatkového protokolu k Budapeštianskemu dohovoru a stanoviská EDPS k návrhom mandátov na rokovania o medzinárodných dohodách podľa článku 218 ZFEÚ, ktoré by Europolu a Eurojustu umožnili výmenu osobných údajov s tretími krajinami alebo medzinárodnými organizáciami . EDPB vydal aj vyhlásenie, v ktorom vyzýva členské štáty, aby posúdili a v prípade potreby preskúmali medzinárodné dohody týkajúce sa medzinárodných prenosov osobných údajov . Toto vyhlásenie sa týka dohôd, ktoré boli uzavreté pred 6. májom 2016, a to aj v oblasti presadzovania práva v trestných veciach, a členské štáty sa v ňom vyzývajú, aby určili, či je potrebné ďalšie zosúladenie s právnymi predpismi a judikatúrou EÚ v oblasti ochrany údajov.

V článku 37 smernice o presadzovaní práva sa takisto povoľujú medzinárodné prenosy údajov na základe vlastného posúdenia príslušným orgánom, pokiaľ ide o to, či tretia krajina (alebo medzinárodná organizácia) disponuje primeranými zárukami ochrany údajov. V týchto prípadoch musí orgán zdokumentovať prenos (vrátane jeho dátumu a času, informácií o prijímajúcom orgáne, odôvodnenia prenosu a prenášaných osobných údajov) a dokumentácia sa musí na žiadosť poskytnúť dozornému orgánu (článok 37 ods. 3 smernice o presadzovaní práva). V spätnej väzbe, ktorú poskytli členské štáty , sa uvádza, že tento nástroj sa využíval len zriedkavo. V záujme umožnenia členským štátom plne využívať súbor nástrojov prenosu podľa smernice o presadzovaní práva je dôležité, aby EDPB zintenzívnil svoju prebiehajúcu prácu na rôznych mechanizmoch prenosu. Okrem iného by mal poskytnúť usmernenia k mechanizmom obsiahnutým v článku 37 ods. 1 smernice o presadzovaní práva, najmä pokiaľ ide o prenosy založené na vlastnom hodnotení príslušnými orgánmi. Rada túto potrebu takisto zdôraznila. 3.5.3Uplatňovanie výnimiek Napokon tzv. výnimky predstavujú dôležitý základ prenosov za určitých podmienok stanovených v článku 38 smernice o presadzovaní práva. Týmito podmienkami sa dosahuje rovnováha medzi aspektmi ochrany súkromia a prevádzkovými potrebami príslušných orgánov. Konkrétne článok 38 ods. 1 umožňuje prenosy a dokonca aj kategórie prenosov osobných údajov, ak je to nevyhnutné na predídenie bezprostrednému a vážnemu ohrozeniu verejnej bezpečnosti alebo v jednotlivých prípadoch na predchádzanie trestným činom, ich vyšetrovanie, odhaľovanie alebo stíhanie. Na rozdiel od výnimiek podľa článku 49 všeobecného nariadenia o ochrane údajov v súčasnosti neexistujú žiadne usmernenia pre výnimky podľa článku 38 smernice o presadzovaní práva. 3.5.4Účinná cezhraničná policajná a justičná spolupráca Smernica o presadzovaní práva sa stala medzinárodným referenčným bodom pre ochranu údajov v kontexte presadzovania práva a stimulovala krajiny na celom svete, aby zvážili zavedenie moderných pravidiel ochrany súkromia v tejto oblasti. Ide o veľmi priaznivý vývoj, ktorý prináša nové príležitosti na lepšiu ochranu fyzických osôb v EÚ pri prenose ich údajov do zahraničia na účely presadzovania práva a zároveň uľahčuje toky údajov, ktoré môžu pomôcť v boji proti trestnej činnosti. Vo všeobecnosti je dôležité zabezpečiť, aby v prípade, že sa spoločnostiam pôsobiacim na európskom trhu doručia žiadosti o priamu spoluprácu spočívajúcu v poskytnutí údajov na účely presadzovania práva, tieto spoločnosti mohli tieto údaje poskytnúť pri plnom rešpektovaní základných práv EÚ a bez toho, aby čelili kolízii právnych poriadkov . V záujme zlepšenia takýchto prenosov sa Komisia zaviazala vypracovať príslušné právne rámce spolu s medzinárodnými partnermi s cieľom predchádzať kolízii právnych poriadkov a podporiť účinné formy spolupráce, a to najmä zabezpečením potrebných záruk ochrany údajov, a tým prispieť k účinnejšiemu boju proti trestnej činnosti. V tejto súvislosti sa Komisia angažovala v dvojstrannom, regionálnom a mnohostrannom prostredí s cieľom aktívne podporovať medzinárodnú konvergenciu noriem ochrany údajov na účely spolupráce v oblasti presadzovania práva v trestných veciach. Útvary Komisie sa počas svojich dialógov s viacerými zahraničnými partnerskými krajinami o prebiehajúcich reformách právnych predpisov na ochranu údajov podieľali rôznymi spôsobmi (napr. príspevky v rámci verejných konzultácií, účasť na parlamentných vypočutiach a osobitné stretnutia so zástupcami vlád a tvorcami politík) na vypracovaní pravidiel spracúvania osobných údajov príslušnými orgánmi. V regionálnom a mnohostrannom prostredí Komisia napríklad podporuje projekty budovania kapacít v súvislosti s vykonávaním Budapeštianskeho dohovoru Rady Európy o počítačovej kriminalite . Tieto projekty zahŕňajú program GLACY+ na posilnenie schopnosti štátov uplatňovať právne predpisy o počítačovej kriminalite a na posilnenie ich schopnosti účinnej medzinárodnej spolupráce v súlade s Budapeštianskym dohovorom a dodatkovými protokolmi k nemu. Patrí sem aj vypracovanie právnych predpisov na ochranu údajov týkajúcich sa spracúvania údajov v tejto oblasti. Z programu sa v súčasnosti podporuje 17 prioritných a ústredných krajín v Afrike, Ázii a Tichomorí, Latinskej Amerike a Karibiku. Komisia okrem toho spolupracovala s Ameripolom, organizáciou policajnej spolupráce, ktorá spája 18 krajín Latinskej Ameriky, v súvislosti s rozvojom rámca ochrany údajov na výmenu informácií medzi Ameripolom a jeho členskými štátmi. Táto spolupráca sa uskutočňuje prostredníctvom projektu EL PAcCTO: Support to Ameripol, ktorého účelom je zlepšiť úroveň medzinárodnej spolupráce medzi políciou, justičnými orgánmi a prokuratúrou partnerských krajín v boji proti organizovanej trestnej činnosti. Komisia navyše zmodernizovala Dohovor č. 108 (známy ako Dohovor č. 108+), ktorý sa taktiež vzťahuje na činnosti spracúvania údajov na účely presadzovania práva v trestných veciach. Tento dohovor, ktorý je otvorený aj pre krajiny, ktoré nie sú členmi Rady Európy, je dôležitý nielen preto, že je jedinou mnohostrannou záväznou dohodou o ochrane údajov, ale aj preto, že prostredníctvom svojho výboru pre dohovor poskytuje fórum na výmenu najlepších postupov a stanovenie globálnych noriem . Komisia v rámci svojej medzinárodnej stratégie zameranej na toky údajov podporuje pristúpenie tretích krajín k Dohovoru č. 108+. Komisia napokon podporuje väčšiu konvergenciu na medzinárodnej úrovni prostredníctvom delenia sa o naše skúsenosti s partnermi, pokiaľ ide o aspekty ochrany údajov pri spolupráci v oblasti presadzovania práva v trestných veciach. Kľúčovým nástrojom v tomto úsilí je Akadémia ochrany údajov, ktorá je súčasťou projektu Medzinárodná digitálna spolupráca – posilnená ochrana údajov a toky údajov, ktorý je financovaný z nástroja zahraničnej politiky. Akadémia bola založená s cieľom podporovať výmeny medzi európskymi regulačnými orgánmi a regulačnými orgánmi tretích krajín a zlepšiť spoluprácu v praxi. Činnosti akadémie sa vzťahujú na všetky aspekty dozoru nad ochranou údajov, a to aj v oblasti presadzovania práva. 4Ďalší postup V záujme zaistenia efektívnej bezpečnostnej politiky EÚ, ktorá plne rešpektuje základné právo na ochranu osobných údajov, bude Komisia naďalej kontrolovať, či členské štáty správne transponovali smernicu o presadzovaní práva, a monitorovať uplatňovanie jej ustanovení. Smernica o presadzovaní práva významne prispela k harmonizovanejšej a vyššej úrovni ochrany práv fyzických osôb a k súdržnejšiemu právnemu rámcu pre príslušné orgány. Smernica o presadzovaní práva bola vo všeobecnosti transponovaná uspokojivo, no zistilo sa niekoľko problémov. Komisia už začala postupy v prípade nesplnenia povinnosti, a to v súvislosti s netransponovaním smernice, ako aj nesúladom vnútroštátnych právnych predpisov so smernicou o presadzovaní práva. Bude pokračovať vo svojom úsilí na zaistení úplnej a správnej transpozície. Smernica o presadzovaní práva viedla k zvýšeniu úrovne povedomia a pozornosti, ktorú príslušné vnútroštátne orgány venujú ochrane údajov, a to aj pokiaľ ide o bezpečnosť spracúvania. Aktívny dozor vykonávaný dozornými orgánmi v oblasti ochrany údajov má zásadný význam z hľadiska zabezpečenia splnenia cieľov smernice o presadzovaní práva v praxi. Orgánom preto musia byť udelené všetky druhy právomocí, ktoré sa vyžadujú podľa smernice o presadzovaní práva, spolu s primeranými zdrojmi. V tejto fáze by sa pozornosť mala zamerať na využitie plného potenciálu smernice o presadzovaní práva. Vzhľadom na uvedené skutočnosti a na obmedzené skúsenosti s týmito novými pravidlami sa Komisia domnieva, že je príliš skoro na zváženie revízie smernice o presadzovaní práva. Komisia bude naďalej aktívne spolupracovať so všetkými príslušnými stranami v súvislosti s ďalším hodnotením, ktoré sa má uskutočniť do roku 2026. Medzitým bude pokračovať v práci na zabezpečení súladu s inými právnymi predpismi EÚ, ktoré sú relevantné pre spracúvanie osobných údajov na účely presadzovania práva v trestných veciach.

Právny rámec Komisia: -bude ďalej posudzovať transpozíciu smernice o presadzovaní práva členskými štátmi a podľa potreby prijímať primerané opatrenia (vrátane začatia postupov v prípade nesplnenia povinnosti), -bude uskutočňovať dvojstranné výmeny s členskými štátmi, -zaistí konzistentnosť budúcich legislatívnych návrhov so smernicou o presadzovaní práva. Členské štáty by mali: -zaistiť úplnú a správnu transpozíciu smernice o presadzovaní práva na vnútroštátnej úrovni, a to aj špecifikovaním nevyhnutných požiadaviek smernice o presadzovaní práva v prípade, keď sa nešpecifikujú vo vnútroštátnych aktoch na ochranu údajov, ktorými sa transponuje smernica o presadzovaní práva. Dozor vykonávaný dozornými orgánmi v oblasti ochrany údajov Členské štáty by mali: -poskytnúť dozorným orgánom v oblasti ochrany údajov dostatočné zdroje na vykonávanie úloh súvisiacich s presadzovaním smernice o presadzovaní práva, -zabezpečiť, aby dozorné orgány v oblasti ochrany údajov mohli vykonávať všetky druhy právomocí stanovené v smernici o presadzovaní práva, -systematicky konzultovať so svojimi dozornými orgánmi v oblasti ochrany údajov návrhy všeobecne záväzných právnych predpisov a správnych opatrení, ktoré sa týkajú ochrany osobných údajov, a náležite zohľadňovať ich stanoviská (najmä v prípade nových technológií). Dozorné orgány v oblasti ochrany údajov sa vyzývajú, aby: -v plnej miere využívali svoje vyšetrovacie právomoci vrátane vykonávania kontrol z vlastnej iniciatívy, -zhromažďovali osobitné štatistické údaje o svojich dozorných činnostiach podľa smernice o presadzovaní práva, -využívali nástroje vzájomnej pomoci a vypracúvali praktické opatrenia na uľahčenie podávania žiadostí o pomoc, a to aj prostredníctvom plánovaných usmernení EDPB. EDPB sa vyzýva, aby: -rozšíril podpornú skupinu expertov zameranú na úlohy súvisiace so smernicou o presadzovaní práva. Podpora príslušných orgánov Komisia:

-bude viesť diskusie a výmeny skúseností medzi členskými štátmi a Komisiou v rámci expertnej skupiny členských štátov pre smernicu o presadzovaní práva, -usporiada výmenu názorov medzi zodpovednými osobami prostredníctvom siete zodpovedných osôb. Členské štáty sa vyzývajú, aby: -pokračovali vo svojom úsilí poskytovať odbornú prípravu v oblasti požiadaviek na ochranu údajov príslušným orgánom, a to aj v súvislosti s novými technológiami. EDPB a dozorné orgány v oblasti ochrany údajov sa vyzývajú, aby: -zintenzívnili svoje úsilie o prijatie príslušných usmernení (napr. k úlohe súhlasu v kontexte spracúvania osobných údajov na účely presadzovania práva v trestných veciach a k právam dotknutých osôb vrátane ich možných obmedzení), a to buď prijatím nových samostatných usmernení, alebo doplnením usmernení, ktoré už boli prijaté na účely všeobecného nariadenia o ochrane údajov. Cezhraničné prenosy údajov Komisia má v úmysle: -aktívne podporovať potenciálne nové rozhodnutia o primeranosti v prípade kľúčových medzinárodných partnerov, -rokovať o nových dohodách o spolupráci medzi Europolom a Eurojustom na jednej strane a tretími stranami na strane druhej. V prípade potreby sa bude usilovať o opätovné prerokovanie existujúcich dohôd Europolu o spolupráci s cieľom zabezpečiť, aby zahŕňali primerané záruky ochrany údajov, -viesť rokovania s Japonskom na účely zmeny existujúcej Dohody medzi Európskou úniou a Japonskom o vzájomnej právnej pomoci s cieľom zaistiť primerané záruky ochrany údajov, -pokračovať v rokovaniach o dvojstrannej dohode so Spojenými štátmi americkými o cezhraničnom prístupe k elektronickým dôkazom v oblasti justičnej spolupráce v trestných veciach a uzavrieť tieto rokovania vrátane doplnenia záruk ochrany údajov zaručených zastrešujúcou dohodou medzi EÚ a USA s cieľom zohľadniť osobitný kontext priamej spolupráce medzi orgánmi presadzovania práva a poskytovateľmi služieb, -preskúmať možnosť uzatvorenia rámcových dohôd o ochrane údajov na účely spracúvania údajov v oblasti presadzovania práva v trestných veciach s dôležitými partnermi v oblasti presadzovania práva v trestných veciach, a to na základe príkladu zastrešujúcej dohody medzi EÚ a USA. EDPB sa vyzýva, aby: -prijal usmernenia s cieľom bližšie objasniť pojem „primerané záruky“ a ich obsah (článok 37 smernice o presadzovaní práva), ako aj uplatňovanie výnimiek (článok 38 smernice o presadzovaní práva). Podpora konvergencie a rozvoj medzinárodnej spolupráce Komisia: -rozšíri spoluprácu s medzinárodnými partnermi s cieľom posilniť konvergenciu pravidiel ochrany údajov v oblasti presadzovania práva v trestných veciach, a to aj podporou pristúpenia k Dohovoru č. 108+ ako k jedinej záväznej globálnej dohode o ochrane údajov, -bude presadzovať dvojstrannú, regionálnu a mnohostrannú spoluprácu a podporovať projekty budovania kapacít v oblasti ochrany údajov a policajnej spolupráce. Bude to zahŕňať aj odbornú prípravu a výmenu poznatkov a najlepších postupov prostredníctvom Akadémie ochrany údajov. Členské štáty sa vyzývajú, aby: