SK Úradný vestník Európskej únie C 88/53

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Energetická účinnosť“

(2006/C 88/13)

Komisia požiadala listom zo 7. júna 2005 podľa článku 262 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva Európsky hospodársky a sociálny výbor o vypracovanie stanoviska na tému: „Energetická účinnosť“

Odborná sekcia pre dopravu, energetiku, infraštruktúru a informačnú spoločnosť, ktorá bola poverená prípravou návrhu stanoviska výboru v danej veci, prijala svoje stanovisko 31. januára 2006. Spravodajcom bol pán BUFFETAUT.

Európsky hospodársky a sociálny výbor prijal na svojom 424. plenárnom zasadnutí 14. a 15. februára 2006 (schôdza zo 14. februára 2006) 78 hlasmi za, 2 hlasmi proti, pričom 1 sa hlasovania zdržal, nasledujúce stanovisko:

1. Záver: Zvyšovanie energetickej účinnosti

1.1 Úsilie o dosiahnutie energetickej účinnosti je v súčasnosti pre podniky nevyhnutné. V dôsledku toho predstavujú dobrovoľné záväzky vo väčšine prípadov primerané riešenie výziev, medzi ktoré patrí zdražovanie energie.

1.2 Európska únia by mohla zohrať mimoriadne významnú úlohu, ak by systematicky zbierala informácie o osvedčených postupoch a inováciách v tejto oblasti. GR pre energetiku by sa mohlo stať akýmsi strediskom informácií týkajúcich sa energetickej účinnosti.

1.3 Užitočné môžu byť aj informačné a osvetové kampane zamerané na verejnosť. Aby boli účinné, je potrebné ich realizovať čo najbližšie ku konečným spotrebiteľom a príslušným odvetviam. Zodpovednosť za ich realizáciu by preto mali prevziať národné a miestne orgány.

1.4 Zavádzanie nových právnych úprav by nemalo byť pravidlom, ale skôr výnimkou, keďže už boli prijaté viaceré právne nástroje a je potrebné najskôr vyhodnotiť ich uplatňovanie.

1.5 Energetická účinnosť nie je iba slogan, či prepych alebo nejaké bezvýznamné slovné spojenie. V medzinárodnom kontexte, keď dopyt po energii neustále rastie (hlavne pre rýchly rozvoj nastupujúcich krajín ako Čína, India alebo Brazília), ide o záujem občanov, podnikov, členských štátov a Európskej únie. Medzinárodná energetická agentúra predpokladá, že svetový dopyt po energii sa do roku 2030 zvýši o 60 %, kým dovozy energie do EÚ, ktorá na 80 % závisí od fosílnych palív, vzrastú za to isté obdobie z 50 na 70 %. Európska únia teda nevystupuje voči krajinám, ktoré energiu produkujú a krajinám, ktoré energiu vo veľkom spotrebúvajú, ako integrovaný subjekt na svetovom trhu s energiou. Práve preto sa Tony Blair v čase svojho predsedníctva v Rade v októbri minulého roku na neoficiálnom summite v Hampton Court dovolával vytvorenia spoločnej energetickej politiky.

1.6 Nesmieme spustiť zo zreteľa skutočnosť, že explózia dopytu a zvyšovanie nákladov na energiu môžu mať vážny vplyv na hospodársky rast Európskej únie a môžu viesť k relokáciám niektorých energeticky náročných činností, v dôsledku čoho by sa mohla zhoršiť sociálna situácia členských štátov, ktorých systémy sociálneho zabezpečenia sú vzhľadom na starnutie populácie a nepriaznivú demografickú situáciu už aj tak vystavené silnému tlaku. V tomto ohľade sú opatrenia energetickej účinnosti nanajvýš účelné, pretože nakoniec prispievajú k úspore nákladov a tým k zvyšovaniu konkurencieschopnosti.

1.7 Rovnako môže súťaženie o energetické zdroje viesť k výrazným politickým nezhodám, ba až k ohrozeniu mieru v niektorých regiónoch sveta, čo je hrozba, ktorá sa prostredníctvom medzinárodného terorizmu môže ľahko rozšíriť aj do iných oblastí sveta.

1.8 Racionálne, účinné a šetrné využívanie energetických zdrojov je princípom životnej rovnováhy našej planéty a je nevyhnutné pre nasledujúce generácie.

1.9 EHSV sa nazdáva, že Zelená kniha „Menej znamená viac“ predkladá závažné otázky a ponúka realistické možnosti riešenia. EHSV jednoznačne podporuje úsilie o zníženie spotreby energie o 20 % a považuje za nevyhnutné nielen skutočne dosiahnuť cieľ ročného zníženia spotreby energie o 1 %, ale aj to, aby bol v ďalšej etape stanovený cieľ efektívneho zníženia spotreby o 2 %.

1.10 Výbor je toho názoru, že dobrovoľné záväzky vo významných hospodárskych sektoroch sú nepochybne účinným riešením, ktoré by sa malo uprednostniť pred donucovacími právnymi opatreniami. Najväčšie úsilie a inovačné riešenia je potrebné uplatniť vo vzťahu k dvom energeticky najnáročnejším odvetviam: doprave a stavebníctvu. Trvalé a postupné zavádzanie výkonných inovácií v oblasti energetickej účinnosti je požiadavkou spotrebiteľov a priemyslu. Európska únia a členské štáty by sa mali výrazne angažovať v súbežných opatreniach, ktorých cieľom je podpora energetickej účinnosti, výmena osvedčených postupov a šírenie najvhodnejších technológií, ako aj v informačných kampaniach zameraných na domácnosti a spotrebiteľov.

2. Úvod

V roku 2000 Komisia zdôraznila naliehavú potrebu podporovať energetickú účinnosť na úrovni Európskej únie, ako aj na úrovni členských štátov. Táto potreba nevznikla len na základe cieľov vyplývajúcich z Kjótskeho protokolu, ale tiež preto, že je nevyhnutné vytvoriť energetickú politiku vhodnejšiu pre kontinent, ktorý je v oblasti zdrojov silne závislý, a rovnako kvôli posilneniu bezpečnosti dodávok energie.

Na základe uvedených skutočností bol zverejnený akčný plán na podporu energetickej účinnosti v rámci Európskeho spoločenstva. K jeho hlavným cieľmi patrí:

— venovať sa otázke energetickej účinnosti,

— navrhovať spoločné opatrenia a aktivity v rámci Kjótskeho protokolu,

— objasniť v tejto súvislosti úlohu Spoločenstva a členských štátov,

— využiť potenciál na zlepšenie energetickej účinnosti, pričom cieľom je dosiahnuť energetickú úsporu 1 % ročne (celkový kumulatívny cieľ je pravdepodobne možné prekročiť),

— šíriť nové technológie.

2.1 Situácia po piatich rokoch

Uvedený cieľ úspor vo výške 1 % zatiaľ nebol dosiahnutý, avšak určité právne nástroje už boli zavedené. S niektorými hospodárskymi sektormi boli podpísané dohody o cieľoch v danej oblasti, na základe iniciatívy Komisie či na žiadosť Rady sa začali rozsiahle diskusie na túto tému, Kjótsky protokol nadobudol účinnosť a taktiež boli stanovené ciele rozvoja obnoviteľných energií. Je pravdepodobné, že dosiahnutie cieľa zníženia energetickej náročnosti nebude lineárne, a že v rámci jednotlivých sektorov bude prebiehať postupne.

2.1.1 Právne nástroje

Niektoré právne nástroje už boli prijaté, iné sú vo fáze schvaľovania; niektoré sú zamerané užšie, iné širšie: napríklad nariadenie o programe označovania energetickej účinnosti kancelárskych zariadení (1), smernica o energetickej hospodárnosti budov (2), smernica o kogenerácii (3), návrh smernice o konečnej energetickej efektívnosti a o energetických službách (4).

Na základe dohôd s niektorými hospodárskymi odvetviami sa stanovili minimálne normy účinnosti. Tieto dobrovoľne prijaté dohody predstavujú alternatívu k prípadnej novej legislatíve.

Malo by sa však dbať na to, aby pritom nevznikla spleť príliš veľkého počtu vzájomne sa prelínajúcich právnych predpisov, ktorá by spôsobila ďalší nárast málo prehľadných byrokratických pravidiel a tým celkovo ekonomické prekážky a bola by na škodu požadovanej zvýšenej účinnosti v energetickej oblasti.

2.1.2 Širšia diskusia

Európska únia venovala zároveň pozornosť širšej diskusii, ktorá vyústila do vypracovania stratégií, konkrétne napr. stratégie trvalo udržateľného rozvoja, prijatej Európskou radou v Göteborgu v roku 2001, ktorá mala byť obnovená do konca roku 2005, k čomu žiaľ nedošlo. Uviesť možno aj tematické stratégie recyklovania, trvalo udržateľného využívania prírodných zdrojov alebo mestského rozvoja, ktoré sa týkajú aj energetických aspektov.

2.1.3 Kjóto

Kjótsky protokol nadobudol účinnosť po tom, ako ho ratifikovala Ruská federácia. Spojené štáty ho neratifikovali, hoci vynakladajú nemalé sumy na výskum možností obmedzenia emisií CO2.

Komisia v tejto súvislosti uverejnila oznámenie s názvom „Víťazne v zápase s globálnymi klimatickými zmenami“ a Európska rada na jarnom summite potvrdila svoju vôľu vniesť do medzinárodných rokovaní nový impulz.

2.1.4 Rozvoj obnoviteľných energií

Ďalej boli zavedené opatrenia a ciele rozvoja obnoviteľných energií, hlavne v oblasti veternej energie, ale aj ekotechnológií celkove.

Energetický dopyt však neprestajne rastie a energetická závislosť Európskej únie je aj naďalej veľmi vysoká, čo by mohlo výrazne poznačiť hospodársku výkonnosť, ktorá je už aj tak nedostatočná v celosvetovom kontexte silnejúceho dopytu, spôsobeného najmä prudkým rastom krajín ako Čína, India a Brazília.

Prerokovanie a zavedenie európskej politiky energetickej účinnosti preto nie je prepychom, ale nevyhnutnou potrebou, ktorú možno rozdeliť do troch kategórií:

— potreba trvalo udržateľného rozvoja,

— hospodárska potreba,

— potreba hospodárskej nezávislosti.

Úvahy EHSV sa teda budú zaoberať témou „energetickej účinnosti, potreby trvalo udržateľného rozvoja, konkurencieschopnosti a hospodárskej nezávislosti“, ktorým sa venuje pozornosť v Zelenej knihe.

3. Zelená kniha o energetickej účinnosti

3.1 Komisia zverejnila 22. júna 2005 Zelenú knihu o energetickej účinnosti „Menej znamená viac“. Tento dokument prichádza po zverejnení návrhu smernice o energetickej účinnosti pri konečnom využívaní energie a o energetických službách, po otvorení parlamentnej diskusie na túto tému a tiež po vyžiadaní prieskumného stanoviska EHSV o energetickej účinnosti. Toto poradie by sa mohlo zdať mätúce, keďže Zelené knihy zvyknú predchádzať textom právneho charakteru, no oblasť, ktorú uvedená Zelená kniha zahŕňa, je širšia než oblasť návrhu smernice. Prieskumné stanovisko EHSV by mohlo byť považované za príspevok ku konzultáciám, ktoré začala Komisia.

3.2 Vzhľadom na neustále rastúci dopyt po energii bez ohľadu na slová o jej racionálnejšom využívaní sa Komisia domnieva, že treba „dať silný impulz, ktorý naštartuje životaschopný program podpory energetickej účinnosti na všetkých úrovniach európskej spoločnosti“. Komisia zastáva názor, že Európska únia by mohla ušetriť minimálne 20 % svojej súčasnej spotreby energie. EHSV víta úsilie Komisie a Európskeho parlamentu v oblasti vytyčovania cieľov a diverzifikácie zdrojov. Nazdáva sa, že tak vzniká pozitívny efekt, ktorý by naviac prostredníctvom vývoja nových technológií mohol viesť k vytváraniu pracovných miest. Treba však dbať na to, aby prijaté energetické opatrenia neviedli k zvýšeniu cien energie, ktoré by v kontexte silnej medzinárodnej konkurencie viedlo k zvýšeniu výrobných nákladov. Taktiež certifikáty, týkajúce sa emisií CO2 znamenajú pre odvetvia s vysokou spotrebou energie (napríklad cementárenský priemysel) nezanedbateľné náklady a mohli by viesť k delokáciám. Nemožno preto zanedbať sociálno-ekonomické dôsledky navrhovaných alebo prijatých opatrení.

3.3 V súlade s využívaním zelených kníh Komisia položila 25 otázok týkajúcich sa možností štruktúrovania verejných konzultácií. Počíta s činnosťou na úrovni Spoločenstva, na národnej, regionálnej i miestnej úrovni a takisto s činnosťou v rámci medzinárodnej spolupráce, pričom uvádza opatrenia, ktoré je potrebné realizovať, a konkrétne odvetvia, ktorých sa tieto opatrenia týkajú, pričom všetko ilustruje príkladmi.

3.4 Je prekvapujúce, že niektoré okruhy problémov, hoci sú skutočne dôležité, nie sú vôbec spomínané. Vôbec nie je uvedená napríklad otázka mestského a verejného osvetlenia, otázka výroby na základe recyklovaných materiálov, ktorá je v určitých prípadoch energeticky výhodnejšia (kovy, hliník a pod.), alebo otázka využitia bioplynu zo skládok.

3.5 Cieľom Zelenej knihy je identifikovanie prípadných problémových okruhov (nedostatok podnetov, informácií, vzdelania, financií, ...), ktoré v súčasnosti bránia zvýšeniu účinnosti v najvýnosnejších oblastiach. Je potrebné podporiť tie opatrenia, ktoré vedú k čistým úsporám po amortizácii nevyhnutných investícií. Na otázky formulované ako nápady či príklady, ktoré zodpovedajú navrhovanému cieľu, sa očakávajú odpovede. Na základe Zelenej knihy by mal byť v roku 2006 vypracovaný akčný plán.

3.6 Zdá sa, že Komisia je dosť optimistická, pretože zastáva názor, že prísne zavedenie opatrení prijatých po roku 2001 (smernica o energetickej hospodárnosti budov alebo o kogenerácii), by v kombinácii s novými opatreniami mohlo viesť k energetickým úsporám dosahujúcim zhruba 1,5 % celoročnej spotreby, čím by sa dosiahla úroveň spotreby z roku 1990.

4. Energetická účinnosť – potreba z hľadiska trvalo udržateľného rozvoja, konkurencieschopnosti a hospodárskej nezávislosti

4.1 Energetický reťazec zahŕňa výrobcu, prepravcu, distribútora a spotrebiteľa. Je preto potrebné konať na všetkých úrovniach tohto reťazca, od ponuky až k dopytu. Možno práve na jeho koncoch, t. j. pri výrobe a spotrebe sa najviditeľnejšie prejaví výsledok celej akcie.

4.2 V oblasti výroby energie sa do výrobných metód pravidelne zavádza zvyšovanie účinnosti.

4.2.1 Napríklad princípom kogenerácie tepla a elektrickej energie je znovuzískanie energie, ktorá by inak bola nevyužitá, no využitie nových technológií umožňuje ťažiť z alternatívnych zdrojov energie. Podobne zachytávanie a zhodnocovanie banského plynu umožňuje napájať energiou kogeneračné zariadenie (napríklad Freyming Merlebach v Lotrinsku). Rovnako môže byť zachytené a využité teplo z vysokých pecí (táto technológia bola zavedená v Brescii v Taliansku). V škandinávskych krajinách boli kogeneračné tepelno-elektrické výrobné jednotky konvertované na využívanie dreva a na ich základe vzniklo špecifické odvetvie, ktoré využíva drevo ako zdroj energie. Výskum zameraný na vyriešenie problému upchávania zariadení sadzami a nedokonalého spaľovania by mal umožniť zvýšenie výkonnosti týchto zariadení.

4.2.2 Zachytávanie bioplynu a jeho využívanie v odpadových skládkach umožňuje využívanie zdroja energie, ktorá by inak vyšla navnivoč. Táto inovácia vedie k tomu, že zariadenia sa umiestňujú do blízkosti miesta spotreby, čím sa vylúčia alebo obmedzia energetické straty spôsobené prepravou energie.

4.2.3 V oblasti výroby elektrickej energie je vyššia účinnosť citeľná hlavne napr. pri výrobe slnečnej a veternej energie, podobná situácia sa očakáva aj v prípade všetkých typov veľkých tradičných a jadrových elektrární novej generácie.

4.3 Pokiaľ ide o spotrebu, v rôznych odvetviach, využívajúcich energiu, sa neustále zavádzajú hospodárnejšie technológie. Zdražovanie energie, ktorá zaťažuje konečného spotrebiteľa, zákazníka, vedie priemyselnú oblasť k technologickým inováciám.

4.3.1 V odvetví automobilovej dopravy sa inovácie a pokrok týkajú tak motorov, ako aj kvality a účinnosti pohonných látok a konštrukcie pneumatík. Spotreba automobilov sa už desať rokov znižuje, no treba dodať, že túto skutočnosť negatívne vyvažuje nárast počtu vozidiel. Používanie biopalív je možné podporiť daňovými úľavami, ak napríklad biopalivá nebudú podliehať rovnakému zdaneniu ako ropné výrobky (5). Automobilový priemysel sa na základe dohody s Európskou úniou zaviazal do roku 2008 dosiahnuť priemernú úroveň emisií CO2 na úrovni 140 g/km. Parlament a Rada ministrov by si želali, aby sa ACEA zaviazala dosiahnuť cieľ 120 g/km do roku 2010. V každom prípade, pokiaľ sa dohoda dodrží, budú mať osobné vozidlá umiestnené na trh v rokoch 2008/2009 o 25 % nižšiu spotrebu paliva než v roku 1998.

4.3.2 Pokiaľ ide o oblasť dopravy, miestne samosprávy v celej Európe prijímajú také opatrenia v oblasti mestskej dopravy, ktorých cieľom je zlepšiť kvalitu verejnej dopravy, a teda znížiť používanie osobných vozidiel. Napríklad vo Francúzsku má každá samospráva vypracovať, predstaviť a predložiť na schválenie plán mestskej dopravy. V ďalších prípadoch sú prijímané skôr donucovacie opatrenia, hlavne systém mestského mýta (napríklad v Londýne).

4.3.3 Je potrebné podporovať tie druhy dopravy, ktoré nejakým spôsobom zaostávajú v dynamike rozvoja, ako napríklad nákladná železničná doprava, ktorej podiel v Európe neprestajne klesá (menej ako 7 %), a lodná doprava. Treba však povedať, že napriek rôznym vyhláseniam sa tieto dve odvetvia, ktoré sú z hľadiska energetickej účinnosti veľmi dôležité, nerozvíjajú, a to hlavne kvôli nedostatočnej infraštruktúre a veľmi vysokým nákladom spojeným s ich vybudovaním či modernizáciou (napríklad kanál Rýn/Rhône alebo transalpské železničné spojenie). Navyše budovanie infraštruktúry často naráža, či už opodstatnene alebo nie, na odpor environmentálnych aktivistov.

4.3.4 Mestské osvetlenie je taktiež predmetom inovácií, a to s cieľom úspory energie. Kamerové systémy spravovania sietí osvetlenia umožňujú jednako v reálnom čase kontrolovať ich fungovanie, jednako regulovať elektrické napätie a prispôsobiť prúd skutočným potrebám, čo pre obce znamená úsporu energie. Výbojky verejného osvetlenia so starou technológiou (napríklad ortuťové) sa často nahradzujú vysokotlakovými sodíkovými výbojkami, ktoré majú nižší príkon a sú lacnejšie. Rozvíjajú sa aj energeticky menej náročné biele diódy, podobne ako aj využívanie slnečnej energie. V domácnostiach sa čoraz viac využívajú úsporné žiarivky, čo vedie k znižovaniu spotreby elektrickej energie. Niektoré podniky dodávajúce elektrickú energiu poskytujú svojim zákazníkom poukážky na úsporné žiarivky (Taliansko).

4.3.5 V oblasti budov by malo priniesť ovocie uplatňovanie smernice o energetickej hospodárnosti budov. V každom prípade možno povedať, že izolačné normy viedli k výraznému pokroku v prípade novostavieb, ako aj okenných technológií.

4.3.6 Viacero významných priemyselných odvetví (napríklad automobilový priemysel), ktoré dobrovoľne prijali záväzky o zlepšovaní energetickej účinnosti svojich výrobkov, navyše spadajú pod európske normy o označovaní výrobkov. Rozvíja sa taktiež zavádzanie kogeneračných jednotiek na priemyselné využitie. Treba poznamenať, že niektoré energeticky náročné odvetvia (ako napríklad výroba hliníka) dospeli využívaním recyklovaných výrobkov k nezanedbateľným úsporám energie.

4.4 Z uvedených príkladov vyplýva, že v kontexte neustáleho zdražovania energie sa energetická účinnosť stala pre hospodárske subjekty prirodzeným pozitívnym procesom, čo vedie k myšlienke, že dobrovoľne zvolené postupy sú z dlhodobého a strednodobého hľadiska rovnako účinné ako prijímanie nariadení.

5. Otázky Zelenej knihy

5.1 Otázka 1: Ako účinnejšie stimulovať európske investície do energeticky účinných technológií?

EHSV je toho názoru, že podporné daňové opatrenia môžu byť účinným investičným stimulom, no okrem nich môžu aj energeticky účinné služby v rámci kontinuálneho využívania energie zvýšiť energetickú účinnosť zariadení.

Zároveň sa však nazdáva, že existujú aj iné, nedaňové opatrenia, ktoré môžu byť účinné, ako napríklad udeľovanie cien za energetické úspory, propagovanie najlepších dostupných technológií, interné podnikové kampane, zamerané na rozvíjanie jednoduchých každodenných návykov (automatické vypínanie osvetlenia, dohľad nad elektrickými a elektrotechnickými zariadeniami, atď.), ako aj kampane určené širokej verejnosti. V tomto duchu aj podniky zásobujúce energiou nabádajú spotrebiteľov a zákazníkov k osvojeniu si zodpovedných návykov pri spotrebe elektrickej energie, napríklad používaním úsporných žiariviek. Ide o vec osobnej a kolektívnej zodpovednosti. Jedno indické príslovie celkom oprávnene hovorí, že „žijeme vo svete, ktorý ako dedičstvo zanecháme svojim deťom“. Je morálne nepredstaviteľné mať nezodpovedný postoj voči budúcim generáciám.

Čo sa týka využívania prostriedkov v oblasti výskumu, mohli by sa ešte znásobiť v prípade partnerstva medzi verejnými výskumnými centrami a súkromnými výskumnými strediskami.

5.2 Otázka 2: Môže obchod s emisnými certifikátmi prispieť k zlepšeniu energetickej účinnosti?

Tento mechanizmus by mohol byť použitý prípadne v domácich projektoch v sektore bývania a v dopravných podnikoch, o ktorých vieme, že spotrebúvajú veľké množstvo energie. Napokon, niektoré krajiny už zaviedli certifikáty energetických úspor, ktoré ukladajú výrobcom povinnosti v oblasti energetických úspor a nepriamo aj emisií CO2. V prípade, že chýbajú konkrétne opatrenia, sú tieto emisie spoplatnené (vo Francúzsku sú to 2 centy za kWh), čo núti výrobcov vyvíjať u svojich zákazníkov iniciatívy zamerané na zníženie spotreby elektrickej energie.

Treba dbať na to, aby zvýšenie nákladov na energiu, ku ktorému tým môže dôjsť, nevyústilo do ekonomických javov s ťažkým spoločenským dopadom (delokácie), no v každom prípade treba na túto politiku pozerať z hľadiska hrozby zásadnej energetickej krízy v budúcnosti. Súčasné náklady môžu byť zárukou budúceho zisku. Rovnako rôzne mechanizmy emisných certifikátov alebo certifikátov energetických úspor treba posudzovať podľa ich motivačného účinku na investície do čistých a úsporných energetických technológií.

Pokiaľ ide o projekty prideľovania emisných certifikátov CO2, je poľutovaniahodné, že subjekty, ktoré už dosť investovali do ekologickejších a energeticky menej náročných technológií, nebudú mať výhodnejšie podmienky než tie subjekty, ktoré toto úsilie nevynaložili.

Okrem toho by sa do uvedených projektov prideľovania mala lepšie integrovať kogenerácia, ktorú chce Európska únia podporiť.

5.3 Otázka 3: Užitočnosť ročných programov energetickej účinnosti na úrovni každého členského štátu a porovnanie týchto plánov (benchmarking)

Zavedenie takýchto programov si vyžaduje, aby boli zlučiteľné s investičnými cyklami. V skutočnosti sa investície neodpíšu v priebehu jedného roka, preto by bolo vhodné, aby prípadné programy brali do úvahy lehoty potrebné na realizáciu a odpis.

Tieto programy môžu len stanoviť ciele, ich porovnanie by však mohlo byť užitočným prostriedkom na šírenie účinných a výkonných postupov.

5.4 Otázka 4: Užitočnosť rozvoja daňových nástrojov

Daňové nástroje môžu byť účinné, ak budú správne zvolené a zamerané. Je však jasné, že zavádzanie daňových nástrojov je chúlostivá záležitosť, patrí v prvom rade do kompetencií členských štátov a je pri ňom nutné rešpektovať princíp subsidiarity a samosprávy miestnych orgánov. Pokiaľ ide o mieru DPH, na jej zmenu je v Rade potrebná jednomyseľnosť.

Naproti tomu systematické používanie ekologického označovania je jednoduchšie a môže sa ukázať ako veľmi účinné.

5.5 Otázka 5: Rozvíjanie režimu ekologickej štátnej pomoci prostredníctvom podpory ekologických inovácií a zvyšovania produktivity

V tomto ohľade sa treba zamerať na sektory s najväčšou spotrebou energie: na bývanie a dopravu. Táto prípadná štátna pomoc však nesmie narušiť hospodársku súťaž.

5.6 Otázka 6: Verejné orgány ako príklad

EHSV je toho názoru, že je teba podporiť zavedenie kritérií energetickej účinnosti do verejných obstarávaní a zavedenie auditov energetickej účinnosti verejných budov. Možno by bolo dobré zaviesť pojem „energetickej účinnosti“ ponuky.

V každom prípade by bolo potrebné vyhodnotiť skúšky vykonané na verejných budovách, aby bolo možné posúdiť pomer nákladov a účinnosti.

5.7 Otázka 7: Podpora energetickej účinnosti prostredníctvom fondov

Fondy na podporu energetickej účinnosti by mohli byť dôležitými nástrojmi pre účinnejšie využívanie energie avyššiu úsporu energie. Mohli by uľahčiť súkromné investovanie resp. pomôcť dodávateľom energie poskytovať zákazníkom možnosti menšej spotreby energie, urýchlili by rozvoj energeticky účinných služieb a podnietili by výskum a vývoj a včasné umiestňovanie energeticky účinných výrobkov na trhu. Sú teda užitočným sprievodcom k zavedeniu obchodovania s emisiami.

Skôr by bolo potrebné zvážiť možnosť dôsledného začlenenia energetickej účinnosti do rámca kohézneho fondu a fondu regionálneho rozvoja.

Veľmi naliehavé je určite zvýšenie množstva prostriedkov na výskum a rozvoj podľa vzoru Spojených štátov, kde sa z rozpočtu vyčleňujú veľké čiastky na rozvoj energetických technológií.

5.8 Otázka 8: Energetická účinnosť budov

Tento sektor je strategicky dôležitý a úspory dosiahnuté v rámci energetickej účinnosti môžu byť podstatné. Treba však dbať na to, aby prenajímatelia alebo majitelia priamo využívajúci dané budovy neboli neprimerane zaťažovaní, aby ich nezaťažovala príliš náročná a komplikovaná administratíva. Preto treba dbať na to, aby členské štáty nevytvárali príliš komplikované texty, ktorých zavádzanie by bolo ťažko kontrolovateľné a ktoré by sa snažili zaviesť len niektoré podniky, kým iné by sa o to ani nepokúsili, čím by sa narušilo konkurenčné prostredie. Pri stavbách sa energetický profil skladá zo súhry celku, ale štátne orgány zasahujú individuálne. K stavbe je preto potrebné pristupovať štruktúrovane. V praxi bude uplatňovaním energetických noriem poverený architekt, ktorému bude v tejto úlohe pomáhať stavebná firma. Keďže praktická realizácia je komplikovaná, sú potrebné jednoduché a zrozumiteľné texty.

O akomkoľvek rozšírení poľa pôsobnosti tejto smernice možno uvažovať až po vyhodnotení uplatňovania smernice z roku 2001 a hlavne po prípadnom znížení limitu, ktorý je dnes stanovený na 1 000 m2. Môžeme zdôrazniť, že revidovaním predpisov o tepelnej energii každých päť rokov sa v skutočnosti poskytuje veľmi krátka implementačná časová lehota pre odvetvie, kde je mnoho malých podnikov. Sedemročná lehota by nepochybne bola realistickejšia, pretože podniky by mali dosť času na zavedenie nariadení a neboli by vystavené tlaku, že musia zaviesť nové predpisy, pričom predchádzajúce začali sotva platiť.

Bolo by tiež užitočné vyhodnotiť opatrenia prijaté členskými štátmi a vzájomne si vymieňať osvedčené postupy.

5.9 Otázka 9: Čím motivovať vlastníkov k energetickej účinnosti?

Nepochybne by bolo potrebné uprednostniť motivujúce zdaňovanie, napríklad zníženie pozemkovej dane v závislosti od investícií majiteľa do energetickej účinnosti. Jednotlivé opatrenia musia byť stanovované na národnej úrovni.

Bolo by určite veľmi užitočné, keby sa rozvíjali trhy so službami v oblasti energetiky, ktoré už existujú v niektorých krajinách Únie, hlavne v severnej Európe a vo Francúzsku.

5.10 Otázka 10: Zlepšenie výkonnosti elektrospotrebičov v domácnostiach

V rámci celkovej politiky priemyselnej výroby by bolo užitočné vymieňať si skúsenosti:

— prepojiť uvedenú oblasť so zavádzaním smernice o ekologickej koncepcii elektrospotrebičov,

— vyhodnotiť práve realizované dobrovoľné záväzky priemyselných podnikov.

Energetické označovanie je povinné pre určité domáce spotrebiče (chladničky, mrazničky, práčky, umývačky riadu, elektrické žiarovky). Mohlo by sa rozšíriť aj na ďalšie spotrebiče (napr. domáce elektrické rúry a mikrovlnné rúry). Taktiež by mohlo zahŕňať zariadenia v iných oblastiach, kde sa spotrebúva veľa energie, ako je vykurovanie a klimatizácia (napr. plynové ohrievače vody pre domácnosti, obehové čerpadlá a delené klimatizačné jednotky).

5.11 Otázka 11: Zlepšenie energetickej účinnosti vozidiel

Bolo by dobré počkať na výsledky, ktoré prinesie dobrovoľne prijatý záväzok ACEA voči Komisii.

Treba povedať, že automobilový priemysel neustále zavádza inovácie v oblasti energetickej účinnosti automobilových vozidiel v oblasti motorov a znižovania spotreby.

Otázkou však zostáva starší vozový park, ktorý niekedy nadobúda sociálny aspekt. Z hľadiska energetickej účinnosti ako aj bezpečnosti by však bolo prospešné podporovať výmenu automobilového parku. Možno by bolo vhodné zvážiť špeciálne opatrenia v oblasti úverov, aby nedochádzalo k znevýhodňovaniu osôb so slabšími príjmami.

Nakoniec treba dodať, že daňové zaťaženie dopravných prostriedkov je veľmi nevyrovnané a znevýhodňujúce niektoré typy dopravy, ako už zdôraznil EHSV vo svojej správe o trvalo udržateľnom rozvoji.

5.12 Otázka 12: Informačné kampane zamerané na verejnosť

Pokiaľ ide o domácnosti, je treba dať prednosť národným alebo regionálnym kampaniam pred celoeurópskymi kampaňami, ak majú byť tieto kampane účinné. Rovnako by boli užitočné kampane zamerané na deti, aby si čím skôr osvojili správne návyky čo sa týka šetrenia energiou (napríklad zhasínať svetlo pri opúšťaní miestnosti). Veľmi užitočné by bolo tiež primerané informovanie spotrebiteľov, aby si mohli vybrať ten najvhodnejší výrobok z hľadiska spotreby energie.

Keďže národné kampane sa už uskutočnili, bolo by vhodné prikročiť k výmene skúseností.

5.13 Otázka 13: Efektívnosť dopravy a rozvodov elektrickej energie, podpora kogenerácie

Pri výrobe elektriny dochádza k stratám počas transformácie a prepravy (v prvom prípade je to asi 30 %, v druhom približne 10 %). Straty možno minimalizovať skrátením prepravnej vzdialenosti.

Ušetriť možno aj lepším manažmentom dopytu, hlavne čo sa týka veľkých odberateľov energie. Je preto žiaduce podporovať dohody medzi veľkými odberateľmi a výrobcami, aby bol dopyt lepšie riadený.

Otvorenie trhov by mohlo napomôcť dosiahnuť vyššiu účinnosť vďaka konkurenčnému prostrediu medzi výrobcami, zatiaľ je však predčasné robiť závery.

Pokiaľ ide o kogeneráciu, určite by bolo vhodné lepšie definovať štatút energie vyrobenej formou kogenerácie. Okrem toho sa splnenie parametrov smernice o kogenerácii javí ako obtiažne, pričom jedným z dôvodov je aj to, že každý členský štát ich interpretuje vlastným spôsobom.

5.14 Otázky 14 a 15: Úloha dodávateľov energie v rámci dodávok energetických služieb a zavedenie bielych certifikátov

Môžeme si položiť otázku, či je skutočne v záujme výrobcov a dodávateľov energie podporovať znižovanie jej spotreby. Z tohto dôvodu niektoré štáty zaviedli certifikáty energetických úspor.

Ak chceme dospieť k zníženiu spotreby elektrickej energie, musíme brať do úvahy celú reťaz zúčastnených aktérov. V tomto smere by pomohol dobrovoľný kódex správania.

Zaiste by bolo treba lepšie definovať, čo sa chápe pod pojmom energeticky účinnej služby a čo pod zmluvou o energetickom výkone.

Čo sa týka provizórnych certifikátov, bolo by dobré, aby pred ich zavedením na úrovni celého Európskeho spoločenstva bolo vyhodnotené ich doterajšie používanie v niektorých členských štátoch.

5.15 Otázka 16: Stimulovanie využívania technológií s vyššou energetickou účinnosťou v priemysle

Účinnosť jestvujúcich opatrení (uhlík, dobrovoľné záväzky).

Pred donucovacími opatreniami treba dať prednosť dobrovoľne prijatým záväzkom. V každom prípade už boli v mnohých európskych krajinách prijaté rôzne opatrenia, pokiaľ boli ekonomicky hodnotné a finančne výnosné. Prípadné aktivity by sa teda mali zamerať na opatrenia, ktoré potrebujú motivačný a podporný impulz, v opačnom prípade by došlo k náhodnému efektu.

5.16 Otázka 17: Vyváženosť druhov dopravy a zvýšenie objemu železničnej a lodnej dopravy

Železničnej doprave často chýba pružnosť a alternatívna ponuka, pričom sieť vodných ciest ešte nie je dostatočne rozvinutá a existuje na nej príliš mnoho prekážok. Je želateľné, aby sa väčšmi investovalo do interoperability jednotlivých druhov dopravy, integrácie externých nákladov a valorizácie tých druhov dopravy, ktoré umožnia dosiahnuť vyššiu energetickú účinnosť. Zavedenie možnosti regulovanej hospodárskej súťaže lepšie zodpovedá charakteristikám tohto sektora než tvrdá konkurencia a mohlo by zvýšiť jeho dynamiku.

5.17 Otázka 18: Financovanie infraštruktúr transeurópskej dopravnej siete (6)

Vybudovanie niektorých významných transeurópskych sietí je už dlho očakávanou záležitosťou. Celoeurópska kríza verejných financií mnohokrát spomalila ich budovanie. EHSV preto odporúča vkladať finančné prostriedky EÚ prednostne do výstavby takých druhov dopravy, ktoré sa z hľadiska využitia energie ukázali byť energeticky zvlášť účinné.

Je treba tiež dúfať, že dôjde k podnecovaniu vytvárania partnerstiev verejného a súkromného sektora.

5.18 Otázka 19: Normy alebo riadiace opatrenia v doprave

Prioritu majú mať technologické inovácie a zavádzanie noriem, ktoré definujú spoločne priemyselný sektor a verejné orgány.

5.19 Otázka 20: Majú mať verejné orgány povinnosť zaobstarávať ekologické vozidlá?

Uloženie takejto povinnosti je v rozpore s princípom nezávislosti miestnych samospráv a s princípom subsidiarity. Mnoho samospráv však už takto nakupuje. Predpisy pre verejné obstarávania by mohli túto prax podporiť.

Cieľom návrhu smernice o podpore ekologicky čistých vozidiel v cestnej doprave [KOM(2005) 634] je, v konečnom dôsledku, rozvinúť uvedenú prax stanovením kvóty tzv. „čistých“, teda ekologicky výhodných vozidiel vo výberových konaniach samospráv.

5.20 Otázka 21: Zavedenie výdavkov na dopravné infraštruktúry a uloženie úhrady externých výdavkov (znečistenie, nehody, atď.)

EHSV sa už niekoľkokrát pozitívne vyjadril k uloženiu úhrady externých výdavkov a žiadal Komisiu, aby predložila zodpovedajúcu koncepciu. Odporúča sa preto vyhodnotiť opatrenia, ktoré boli doteraz prijaté v niektorých krajinách, aby bolo možné presne poznať ich účinnosť.

5.21 Otázka 22: Program financovania projektov energetickej účinnosti energeticky efektívnymi spoločnosťami

Ak boli takéto iniciatívy úspešné, je treba podporovať ich šírenie v rámci Európskej únie.

5.22 Otázka 23: Energetická účinnosť v rámci vzťahov s tretími krajinami

Vzhľadom na ceny energie je otázka energetickej účinnosti dnes citlivejšia než v minulosti. Medzinárodné finančné inštitúcie by mali tento aspekt zahrnúť do rámca svojej finančnej a technickej pomoci.

5.23 Otázka 24: Využívanie európskeho know-how v rozvojových krajinách

Bolo by potrebné zjednodušiť a zefektívniť jestvujúce opatrenia (CDM, JI) (7).

5.24 Otázka 25: Možnosť rokovať v rámci WTO o tarifných výhodách pre energeticky účinné výrobky

Zdá sa pomerne málo pravdepodobné, že by Európska únia dokázala presadiť takéto opatrenia v rámci WTO, pretože by mohli byť považované za opatrenia poškodzujúce výrobu v rozvojových krajinách.

V Bruseli 14. februára 2006 Predsedníčka Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Anne-Marie SIGMUND

(1) Nariadenie (ES) č. 2422/2001, Ú. v. ES L 332, 15.12.2001

(2) Smernica 2002/91/ES, Ú. v. ES L 1, 4.1.2003

(3) Smernica 2004/8/ES, Ú. v. EÚ L 52, 21.2.2004

(4) KOM(2003) 739

(5) Smernica 2003/96/ES, Ú.v. ES L283, 31.10.2003, Právny rámec Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny.

(6) Pozri „Infraštruktúra dopravy budúcnosti“, (Ú. v. EÚ C 108 z 30.4.2004).

(7) (CDM=Clean Development Mechanism – mechanizmus čistého rozvoja, JI=Joint Implementation – spoločná implementácia)