[pic] | EURÓPSKA KOMISIA | Brusel, 30.3.2011 KOM(2011) 160 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Správa o uplatňovaní Charty základných práv EÚ v roku 2010 SEK(2011) 396 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Správa o uplatňovaní Charty základných práv EÚ v roku 2010 Úvod S nadobudnutím účinnosti Lisabonskej zmluvy sa Charta základných práv Európskej únie stala právne záväzná[1]. Z toho vyplýva významné posilnenie správy a riadenia Európskej únie prostredníctvom práva. Je to míľnik vo vývoji, ktorý začal pred desaťročiami. Predtým ukladala Únii povinnosť dodržiavať základné práva judikatúra Súdneho dvora. Dnes zastrešuje základné práva, ktoré sú záväzné pre inštitúcie a orgány EÚ, charta, a to v jedinom vnútorne súdržnom a právne záväznom nástroji. Charta nie je len textom, ktorý nastoľuje abstraktné princípy. Musí sa premietať v praxi pri každej činnosti inštitúcií a orgánov EÚ alebo inom uplatňovaní práva EÚ, aby mohli ľudia účinne využívať svoje základné práva. Preto v roku 2010 Európska komisia schválila stratégiu účinného uplatňovania Charty základných práv[2]. Cieľom je, aby Únia išla príkladom. Charta sa musí dodržiavať v každej etape tvorby právnych predpisov EÚ – odo dňa, keď Európska komisia začne pripravovať svoje návrhy, cez zmeny a doplnenia v legislatívnom procese až do dňa ich nadobudnutia účinnosti po schválení Európskym parlamentom a Radou a ich vykonania členskými štátmi. Komisia v rámci svojej činnosti posilnila posudzovanie vplyvu svojich legislatívnych návrhov na základné práva zavedením tzv. kontrolného zoznamu základných práv, pomocou ktorého systematicky kontroluje súlad svojich návrhov s chartou. Vo svojej stratégii Komisia oznámila zámer predkladať ročnú správu, v ktorej sa bude monitorovať pokrok dosiahnutý vo vykonávaní charty v oblastiach, v ktorých má Únia právomoc konať. V správe o uplatňovaní Charty základných práv EÚ v roku 2010 sa po prvýkrát vytvára súdržný prehľad najdôležitejších informácií o dynamickom uplatňovaní charty. V tohtoročnej správe sú znázornené konkrétne problémy, s ktorými sa ľudia stretávajú, a vysvetlené spôsoby, ako inštitúcie EÚ riešili tieto problémy v rámci svojej pôsobnosti, ako aj dôvody, prečo EÚ niekedy nemôže zasiahnuť vzhľadom na svoje obmedzené právomoci v zmysle zmlúv. V tohtoročnej správe sa takisto opisuje, ako inštitúcie EÚ počínajúc Komisiou zohľadňujú základné práva pri vzniku, koncipovaní a rozvoji politík EÚ. Predložená správa a jej nasledujúce vydania bilancujú, ako inštitúcie EÚ uplatňujú chartu. OBJASNENIE UPLATNITEľNOSTI CHARTY Ľudia prejavujú o uplatňovanie charty veľký záujem a majú aj veľké očakávania. Charta sa však nevzťahuje na všetky situácie, v ktorých ide v Európskej únii o základné práva. V roku 2010 dostala Komisia od širokej verejnosti vyše 4 000 listov, ktoré sa týkali základných práv. Približne tri štvrtiny týchto prípadov spadalo mimo pôsobnosť práva EÚ. Tu sa odzrkadľuje často nepochopený účel charty a situácie, v ktorých chartu možno alebo nemožno uplatňovať. V Európskej únii zaručujú ochranu základných práv jednak ústavné systémy členských štátov na vnútroštátnej úrovni, ktoré existovali skôr ako charta a majú bohatšiu judikatúru, a jednak charta na úrovni EÚ. Charta sa uplatňuje na všetky činnosti inštitúcií a orgánov EÚ. Vzťahuje sa najmä na legislatívnu činnosť Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, keďže na splnenie požiadaviek práva EÚ musí byť v úplnom súlade s chartou. Charta sa zároveň uplatňuje aj na vonkajšiu činnosť Európskej únie[3]. Charta sa uplatňuje na členské štáty len pri vykonávaní práva EÚ. Neuplatňuje sa v situáciách, ktoré sa netýkajú práva EÚ, a nerozširuje právomoci Únie vymedzené v zmluvách[4]. V prípadoch, keď sa charta neuplatňuje, sú základné práva naďalej garantované na vnútroštátnej úrovni v súlade s daným ústavným systémom. Členské štáty majú rozsiahle vnútroštátne pravidlá základných práv, ktorých dodržiavanie garantujú vnútroštátne súdy. Zodpovednosť za presadzovanie základných práv majú vnútroštátne orgány vrátane súdov. Okrem toho všetkým členským štátom plynú záväzky z Európskeho dohovoru o ľudských právach, a to nezávisle od ich povinností v zmysle práva EÚ. Preto môžu jednotlivci v krajnom prípade po využití všetkých prostriedkov nápravy dostupných na vnútroštátnej úrovni podať návrh na začatie konania na Európsky súd pre ľudské práva v Štrasburgu vo veci porušenia ľudských práv, ktoré garantuje Európsky dohovor o ľudských právach. Charta preto dopĺňa, ale nenahrádza vnútroštátne ústavné systémy ani systém ochrany základných práv, ktoré garantuje Európsky dohovor o ľudských právach. CHARTA S VÄčšÍM PRÍNOSOM PRE ľUDÍ Vzhľadom na rastúci záujem verejnosti o chartu vznikla naliehavá potreba lepšie ľudí informovať, kedy sa uplatňujú práva zakotvené v charte, najmä v prípade právnych aktov inštitúcií a orgánov EÚ, a ako ich možno v praxi presadiť v prípade, že dôjde k ich porušeniu. Ľudia by mali vedieť, kam sa v takýchto prípadoch môžu obrátiť so žiadosťou o pomoc. Takisto by mali byť informovaní, kam sa obrátiť v prípadoch, ktoré nespadajú do pôsobnosti charty, najmä keď vnútroštátne orgány konajú bez toho, aby vykonali právo EÚ. Poskytovanie zodpovedajúcich informácií je kľúčom k tomu, aby žiadne porušenie neostalo bez skutočnej možnosti na nápravu. Konanie na úrovni EÚ a členských štátov Charta chráni jednotlivcov a právnické osoby proti opatreniam inštitúcií a orgánov EÚ, ktoré nie sú v súlade so základnými právami. Inštitúcie a orgány EÚ preto musia chartu dodržiavať. Komisia je odhodlaná využiť všetky dostupné prostriedky na zabezpečenie dodržiavania charty na úrovni EÚ. Pokiaľ inštitúcia alebo orgán EÚ nedodrží chartu, Súdny dvor má právomoc preskúmať zákonnosť daného aktu a Komisia má právomoc začať zodpovedajúce konanie. Zákonodarné, výkonné aj súdne verejné orgány členských štátov sú viazané dodržiavaním charty len pri vykonávaní práva EÚ, čiže keď uplatňujú nariadenia alebo rozhodnutia alebo vykonávajú smernice EÚ. Ak sa jednotlivec domnieva, že vnútroštátny orgán pri vykonávaní práva EÚ porušil chartu, môže sa obrátiť na vnútroštátne súdy v príslušnej krajine. Súdny dvor poskytuje usmernenie vnútroštátnym sudcom, ktorí majú právomoc zabezpečiť, aby členské štáty pri vykonávaní práva EÚ dodržiavali chartu. Jednotlivec sa môže sťažovať aj na Komisii, ktorá má právomoc začať proti členskému štátu konanie o porušení právnych predpisov. Účinná ochrana občanov sa môže zlepšiť, ak sa zintenzívni dialóg medzi inštitúciami EÚ a vnútroštátnymi orgánmi zapojenými do presadzovania základných práv vrátane vnútroštátnych orgánov pre rovnosť v zaobchádzaní. Sťažnosti je potrebné adresovať tomu správnemu orgánu Pokiaľ ide o činnosť členských štátov mimo vykonávania práva EÚ, ich ústavy chránia základné práva a obsahujú pravidlá tejto ochrany. V takýchto situáciách by mali jednotlivci, ktorých základné práva mohli byť porušené, zabezpečiť, aby sa ich žiadosť rýchlo dostala na príslušný vnútroštátny orgán, či už je to štátna správa, vnútroštátny súd alebo špecializovaný orgán pre ľudské práva. Európsky súd pre ľudské práva poskytuje ďalšiu vrstvu ochrany, keď sa vyčerpajú všetky domáce prostriedky nápravy. Je potrebné poznamenať, že Komisia nie je odvolacím súdom proti rozhodnutiam vnútroštátnych alebo medzinárodných súdov. Jednotlivci, ktorí sa domnievajú, že došlo k porušeniu ich základných práv, potrebujú mať prístup k praktickým informáciám o právnych prostriedkoch nápravy dostupných v členských štátoch. Komisia je odhodlaná túto potrebu riešiť. Neznamená to, že sa zavedú nové mechanizmy ochrany základných práv, ale bude sa podporovať využívanie súčasných nástrojov cez informovanie širokej verejnosti o tom, ktorý orgán je kompetentný zaoberať sa danou sťažnosťou. Komisia najprv rozšíri Európsky portál elektronickej justície, kde poskytne verejnosti informácie o tom, kam podať sťažnosť, ak dôjde k porušeniu základných práv. V prípadoch, na ktoré sa charta neuplatňuje, Komisia preskúma, ako by bolo možné údajné porušenie základných práv v členských štátoch podľa potreby presmerovať na príslušné vnútroštátne orgány. Ako jedno z prvých opatrení Komisia v roku 2011 spolu s výborom Európskeho parlamentu pre petície, vnútroštátnymi inštitúciami pre ľudské práva a inými vnútroštátnymi orgánmi, napríklad ministerstvami a orgánmi pre rovnosť v zaobchádzaní, ako aj so zainteresovanými subjektmi, usporiada seminár, kde sa budú skúmať možnosti zriadenia takého mechanizmu. O charte je potrebné zrozumiteľne komunikovať Z informácií, ktoré Komisia zozbierala o uplatňovaní charty v roku 2010, vyplynulo, že je potrebné zrozumiteľnejšie hovoriť o tom, kedy sa charta uplatňuje a kto je kto v oblasti základných práv[5]. Aby pri presadzovaní základných práv nedochádzalo k omeškaniu a sklamaniu, vnútroštátne orgány, inštitúcie a iné orgány EÚ vrátane agentúry EÚ pre základné práva by mali vyvinúť spoločné úsilie s cieľom zlepšiť informovanosť občanov o tom, kedy sa charta uplatňuje a kedy nie. NAJDÔLEžITEJšIE MÍľNIKY VÝVOJA ROKU 2010 V správe za rok 2010 sa ukázalo, že základné práva zakotvené v charte súvisia so širokým spektrom politík v kompetencii Únie a musia sa dôkladne zvažovať vždy, keď sa koncipujú alebo vykonávajú činnosti EÚ: od spravodlivosti cez dopravnú politiku až po riadenie hraníc. V správe je uvedených viacero príkladov uplatňovania charty vo všetkých jej šiestich hlavách (Dôstojnosť, Slobody, Rovnosť, Solidarita, Občianstvo a Spravodlivosť), ktoré sa vzťahujú na niekoľko politík EÚ. Napríklad dodržiavanie práv uvedených v hlave Dôstojnosť vyvolávalo vážne obavy v oblasti prisťahovalectva a v právnych predpisoch prijatých v roku 2010 mu bola venovaná zvláštna pozornosť, napríklad v rozhodnutí o dozore nad vonkajšími morskými hranicami[6] a zmenách a doplneniach k nariadeniu o agentúre FRONTEX[7]. Okrem toho boli obavy o ľudskú dôstojnosť zohľadnené aj v oznámení Komisie o používaní bezpečnostných skenerov na európskych letiskách[8]. Podobne ovplyvnili konanie Komisie viaceré otázky v oblastiach, ktoré pokrýva hlava Slobody . V návrhu Komisie o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach[9] bola venovaná osobitná pozornosť Slobode médií a slobode podnikania. V rámci hlavy Rovnosť prejavili občania a Európsky parlament veľký záujem o práva dieťaťa a Komisia v tejto oblasti podnikla niekoľko iniciatív, napríklad Akčný plán EÚ týkajúci sa maloletých bez sprievodu (2010 – 2014)[10]. Dodržiavanie nediskriminácie z rôznych dôvodov vrátane pohlavia a rasy je aj naďalej významným problémom, ktorý potvrdili aj údaje poskytnuté agentúrou EÚ pre základné práva. Pokiaľ ide o hlavu Solidarita , Komisia sa rôznymi spôsobmi usiluje umožniť účinné uplatňovanie nástrojov EÚ, ktoré sa vzťahujú na základné práva pracujúcich. Na práva uvedené pod hlavou Spravodlivosť odkazuje niekoľko rozhodnutí Súdneho dvora, a to najmä na právo na účinný prostriedok nápravy. Okrem týchto otázok analýza žiadostí od občanov a z Európskeho parlamentu ukázala, že k najdôležitejším problémom v roku 2010 patria ochrana údajov, prístup k spravodlivosti, integrácia Rómov a podpora rovnosti. Ochrana údajov Charta garantuje právo jednotlivcov na ochranu osobných údajov (článok 8). Európania sa o tieto otázky aktívne zaujímajú a často majú obavy, ako sa nakladá s ich osobnými údajmi, čo sa potvrdilo v mnohých otázkach položených v roku 2010 občanmi a Európskym parlamentom. Tieto otázky sa týkali širokej škály tém od ochrany údajov pri používaní nových technológií až po dodržiavanie pravidiel ochrany údajov v tretích krajinách. Žiadosti poukazovali na problémy, ako sú napríklad odoberanie odtlačkov prstov školákom, aplikácia Google Street View, systémy bezpečnostných kamier na pracoviskách, socializačné webové stránky, zhromažďovanie údajov pri sčítavaní ľudu a financovanie výskumu nových technológií v oblasti bezpečnosti. Technika umožňuje jednotlivcom jednoducho poskytovať informácie o svojom správaní a preferenciách a v doteraz nevídanom rozsahu umožňuje ich zverejňovanie a globálnu dostupnosť. V odozve na tieto trendy Komisia v roku 2010 schválila komplexný prístup k ochrane osobných údajov v EÚ[11], ktorý nastoľuje kľúčové ciele reformy právneho rámca ochrany údajov v EÚ: posilnenie práv jednotlivcov (napríklad zvýšením transparentnosti a rozšírením kontroly nad osobnými údajmi), posilnenie rozmeru vnútorného trhu (znížením administratívnej záťaže a zabezpečením rovnakých podmienok pre všetkých), preskúmanie pravidiel ochrany údajov v oblasti policajnej a justičnej spolupráce v trestných záležitostiach, aby boli v tejto oblasti osobné údaje prísne chránené, a to aj v situáciách, keď sa údaje prenášajú mimo EÚ, a účinnejšie presadzovanie pravidiel (okrem iného aj posilnením a ďalším zosúladením úlohy a právomocí orgánov pre ochranu údajov). Komisia predstaví návrhy nového právneho rámca všeobecnej ochrany údajov v roku 2011[12]. Dňa 10. februára 2010 Európsky parlament zdôraznil, že je potrebné lepšie zohľadňovať ochranu údajov v medzinárodných dohodách o prenose údajov na účely boja proti terorizmu, a v hlasovaní zamietol navrhovanú dohodu o Programe na sledovanie financovania terorizmu (TFTP). To Komisiu viedlo k predloženiu návrhu novej dohody so silnejšími zárukami ochrany údajov, ktorú Európsky parlament schválil a ktorá nadobudla platnosť 1. augusta 2010[13]. Dôležitosť základného práva na ochranu údajov zdôraznil 9. novembra 2010 aj Súdny dvor Európskej únie, ktorý vyhlásil časť právnych predpisov EÚ, ktoré požadovali uverejnenie mien fyzických osôb čerpajúcich finančné prostriedky z Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu a Európskeho poľnohospodárskeho fondu na rozvoj vidieka, za neplatnú[14]. Prístup k spravodlivosti Prístup k spravodlivosti nie je len základným právom garantovaným najmä v článku 47 charty. Otázky spojené so spravodlivosťou majú veľmi často vplyv na každodenný život mnohých ľudí v celej EÚ. Kde si možno uplatniť nárok v inom členskom štáte? Aké mám práva ako obeť v konaniach na súde? To sú len dve z otázok, ktoré si kladú mnohí Európania. V roku 2010 mnohí ľudia napísali Komisii sťažnosť, že pri svojich sporoch na vnútroštátnych súdoch nedostali alebo nevedeli nájsť dostatočnú podporu alebo právnu pomoc. Mnohí občania sa sťažovali na zdĺhavé alebo nákladné súdne postupy, ktoré im znemožnili prístup k spravodlivosti. Niektoré listy obsahovali obvinenia z korupcie, porušenia zásady rovnosti účastníkov v konaní alebo nedostatočnej nezávislosti niektorých vnútroštátnych súdov a porušenia práva na spravodlivý proces. Komisia sa mnohými z týchto otázok nemohla zaoberať, keďže spadajú do kompetencie členských štátov. Na posilnenie práv podozrivých a obvinených osôb, ktoré nemajú pasívnu ani aktívnu znalosť jazyka používaného v trestnom konaní, schválila EÚ v roku 2010 spoločné minimálne štandardy práva na tlmočenie a preklad[15]. Komisia okrem toho navrhla pravidlá, podľa ktorých sa požaduje, aby boli podozriví z trestného činu informovaní o svojich právach v jazyku, ktorému rozumejú[16]. Každá osoba zadržaná pre trestný čin alebo na základe európskeho zatýkacieho rozkazu bude pri zadržaní písomne informovaná v dokumente pod názvom Listina práv o svojich základných právach a o tom, z čoho je obvinená. V roku 2011 bude Komisia pokračovať vo vykonávaní plánu procesných práv, ktorý obsahuje program právnych predpisov garantujúcich spravodlivý proces, a navrhovať pravidlá, ako zlepšiť prístup k právnym službám a právo na komunikáciu s rodinnými príslušníkmi, konzulmi alebo zamestnávateľmi. Okrem obžalovaných majú na súdoch práva, ktoré je potrebné dodržiavať, aj obete, a Komisia má záujem zlepšiť ich situáciu. V roku 2011 plánuje predstaviť balík opatrení na zlepšenie práv, ochrany a podpory všetkých obetí zločinu v celom justičnom procese aj mimo neho. Základné práva Rómov Zatiaľ čo v Zmluve o EÚ sa v článku 2 uznávajú práva príslušníkov menšín, v článku 21 charty sa zakazuje akákoľvek diskriminácia založená na etnickom alebo sociálnom pôvode alebo príslušnosti k národnostnej menšine. Najväčšou etnickou menšinou v Európe sú s počtom 10 až 12 miliónov Rómovia. Veľká časť Rómov v EÚ je tvrdo zasiahnutá nezamestnanosťou, extrémnou chudobou, zlými podmienkami bývania, nevyhovujúcou zdravotníckou starostlivosťou a zložitým prístupom k vzdelávaniu. Sociálne a hospodárske začlenenie Rómov je preto prioritou EÚ, ako zdôraznila Komisia 7. apríla 2010 vo svojom oznámení venovanom hlavným výzvam spojeným s integráciou Rómov vo všetkých členských štátoch EÚ[17]. Všetci občania EÚ majú právo na pohyb a pobyt v inej krajine EÚ a právo na nediskrimináciu. Vnútroštátne orgány majú právo vyhostiť občanov EÚ alebo im odobrať právo na pobyt len za určitých prísnych a jasných podmienok stanovených v smernici EÚ o voľnom pohybe z roku 2004[18], ktoré zahŕňajú aj niekoľko procesných záruk na zabránenie svojvoľným, diskriminačným alebo neprimeraným rozhodnutiam, a tak garantujú základné práva vrátane zákazu hromadných vyhostení (článok 19 ods. 1). S cieľom zabezpečiť tieto práva Komisia po udalostiach z leta 2010, keď boli z Francúzska vyhostení občania EÚ rómskeho pôvodu, okamžite zasiahla. Komisia dôkladne preverila, či boli uskutočnené potrebné operácie v plnom súlade s požiadavkami EÚ. Po zásahu Komisie Francúzsko a ďalšie členské štáty v súčasnosti menia pravidlá, aby ich v plnej miere zosúladili s pravidlami EÚ o voľnom pohybe. Z viac štrukturálneho pohľadu si sociálna a hospodárska integrácia Rómov vyžaduje aktívne zapojenie členských štátov za podpory Európskej únie. Po udalostiach z leta 2010 Komisia onedlho na to zriadila internú pracovnú skupinu, ktorej úlohou je posúdiť využívanie financovania EÚ v členských štátoch. Z predbežných zistení pracovnej skupiny vidieť, že členské štáty nevyužívajú adekvátne možnosti financovania na účinnú sociálnu a hospodársku integráciu Rómov. Medzi hlavné problematické oblasti podľa pracovnej skupiny patria nedostatky vo vývoji stratégií, absencia konkrétnych opatrení na riešenie problémov Rómov, slabý know-how a administratívne kapacity na využívanie fondov EÚ a nedostatočné zapojenie občianskej spoločnosti a rómskych komunít do vývoja a uskutočňovania integračných opatrení. V roku 2011 Komisia prijme rámec EÚ pre vnútroštátne stratégie integrácie Rómov. Komisia sa zároveň bude naďalej usilovať, aby Rómovia využívali svoje práva občanov EÚ bez diskriminácie. Podpora rovnosti V roku 2010 Komisia vyjadrila silný záväzok k rodovej rovnosti, keď schválila chartu žien[19] a Stratégiu pre rovnosť medzi ženami a mužmi (obdobie 2010 – 2015)[20]. Komisia poukázala na to, že napriek všeobecnému trendu v spoločnosti smerom k väčšej rovnosti a na pracovnom trhu, pokrok v odstraňovaní rodových nerovností sa dosahuje aj naďalej pomaly. Definovala výzvy a kroky v týchto piatich prioritných oblastiach: rovnaká ekonomická nezávislosť, rovnaká odmena za rovnakú prácu a prácu rovnakej hodnoty, rovnosť pri prijímaní rozhodnutí, dôstojnosť, nedotknuteľnosť osôb a koniec násilia založeného na rodovej príslušnosti a podpora rodovej rovnosti mimo EÚ. Pokrok dosiahnutý vo všetkých týchto oblastiach by mnohým ženám aj mužom dal skutočnú možnosť voľby. Na podporu žien a mužov so zdravotným postihnutím, aby mohli v plnej miere využívať svoje práva a plnohodnotne sa zapájať do spoločnosti, Komisia v roku 2010 vydala stratégiu pre zdravotne postihnutých[21]. V stratégii sa určilo osem prioritných oblastí: bezbariérovosť, zapojenie, rovnosť, zamestnanosť, vzdelávanie a odborná príprava, sociálna ochrana, zdravie a externá činnosť. V decembri 2010 sa EÚ stala signatárom Dohovoru Organizácie Spojených národov o právach osôb so zdravotným postihnutím (UNCRPD). V stratégii sa vymedzujú mechanizmy EÚ na vykonanie tohto dohovoru, ktoré doplnia opatrenia prijaté na úrovni jednotlivých štátov. 3.5. EÚ v príprave na pristúpenie k Európskemu dohovoru o ľudských právach V Zmluve o EÚ sa požaduje, aby sa EÚ stala členom Európskeho dohovoru o ľudských právach. Preto Komisia 17. marca 2010 odporučila Rade, aby otvorila prístupové rozhovory s Radou Európy. Na základe mandátu schváleného Radou Komisia 7. júla 2010 otvorila prístupové rokovania. Pristúpenie EÚ k Európskemu dohovoru o ľudských právach bude doplnením silnej ochrany základných práv, ktorá už v právnom poriadku Únie existuje vo forme charty základných práv EÚ a základných práv, ktoré v priebehu svojej činnosti vyvinul Súdny dvor. Z hľadiska ochrany základných práv v EÚ to bude znamenať dodatočnú justičnú kontrolu. Pristúpením k dohovoru sa ďalej zakorení spoločná kultúra základných práv v EÚ a preukáže, že EÚ sa zasadzuje za štrasburský systém ochrany práv. Takisto sa tým zabezpečí, že judikatúra Súdneho dvora sa bude vyvíjať rovnako ako judikatúra Európskeho súdu pre ľudské práva. Záver Aby mohli občania plnohodnotne využívať Chartu základných práv EÚ, inštitúcie EÚ, ako aj vnútroštátne orgány, musia jasne vysvetliť, v ktorých prípadoch sa Charta uplatňuje a v ktorých nie. Táto prvá ročná správa je prvým konkrétnym krokom, ktorý Komisia urobila s týmto zámerom. Komisia predloží takúto správu každý rok s cieľom monitorovať pokrok dosiahnutý pri uplatňovaní a dodržiavaní charty a zabezpečiť, aby si EÚ zachovala čistý register dodržiavania základných práv. Ročné správy budú podporovať účinné presadzovanie charty kontinuálnym, rozhodným a transparentným spôsobom pri zapojení všetkých zainteresovaných subjektov. Komisia chce s týmito správami vytvárať príležitosť na ročnú výmenu názorov o uplatňovaní charty s Európskym parlamentom a Radou. Komisia bude v nasledujúcich rokoch zhromažďovať poznatky, ktoré možno vyvodiť z účinného vykonávania charty, ako aj problémy jednotlivcov, a tomu bude prispôsobovať svoju činnosť. [1] Charta základných práv Európskej únie (Ú. v. EÚ C 83, 30.3.2010, s. 389-403). [2] KOM(2010) 573, dostupné na stránke:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0573:FIN:SK:PDF [3] V súlade s článkom 21 Zmluvy o Európskej únii je cieľom činnosti Únie na medzinárodnej scéne rozširovať vo zvyšku sveta demokraciu, právny štát, univerzálnosť a nedeliteľnosť ľudských práv a základných slobôd, zachovávanie ľudskej dôstojnosti, rovnosť a solidaritu a dodržiavanie zásad Charty Organizácie Spojených národov a medzinárodného práva. Pri vykonávaní článku 21 ZEÚ uplatňuje EÚ charty, ako aj platné normy Organizácie Spojených národov v oblasti ľudských práv. Výročná správa EÚ o ľudských právach a demokracii vo svete je samostatná správa, ktorá pokrýva činnosť Únie v nečlenských krajinách. [4] V článku 51 ods. 2 charty sa uvádza, že charta nerozširuje rozsah pôsobnosti práva Únie nad rámec právomocí Únie, ani nezakladá žiadnu novú právomoc ani úlohu pre Úniu, ani nemení právomoci a úlohy vymedzené v zmluvách. [5] Potvrdil to aj nedávny prieskum, ktorý sa uskutočnil z iniciatívy európskeho ombudsmana a Európskeho parlamentu. Podľa prieskumu 72 % európskych občanov sa necíti byť o charte dobre informovaných (tlačová správa európskeho ombudsmana z 18. marca 2011, EO/11/6). [6] Rozhodnutie Rady z 26. apríla 2010, ktorým sa dopĺňa Kódex schengenských hraníc, pokiaľ ide o dozor nad vonkajšími morskými hranicami vo vzťahu k operačnej spolupráci, ktorú koordinuje Európska agentúra pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach, Ú. v. EÚ L 111, 4.5.2010, s. 20 – 26. [7] Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 2007/2004 o zriadení Európskej agentúry pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie (FRONTEX), KOM(2010) 61v konečnom znení, dostupný na stránke: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0061:FIN:SK:PDF. [8] KOM(2010) 311 v konečnom znení, dostupné na stránke: http://ec.europa.eu/transport/air/security/doc/com2010_311_security_scanners_en.pdf. [9] Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach, KOM(2010) 748 v konečnom znení, dostupný na stránke: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0748:FIN:SK:PDF. [10] Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu a Rade Akčný plán týkajúci sa maloletých bez sprievodu (2010 – 2014), KOM(2010) 213 v konečnom znení, dostupné na stránke:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0213:FIN:SK:PDF. [11] Oznámenie Komisie Európskemu Parlamentu, Rade, Hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov: Komplexný prístup k ochrane osobných údajov v Európskej únii, KOM(2010) 609, dostupné na stránke:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0609:FIN:SK:PDF. [12] V tejto súvislosti sa budú musieť v plnej miere zohľadniť ostatné príslušné základné práva ukotvené v charte a ostatné ciele uvedené v zmluvách, pričom sa súčasne zabezpečí základné právo na ochranu osobných údajov. [13] Dohoda medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi americkými o spracovaní a zasielaní údajov obsiahnutých vo finančných správach z Európskej únie do Spojených štátov na účely Programu na sledovanie financovania terorizmu, Ú. v. EÚ L 195, 27.7.2010, s. 5.–.14. [14] ESD, spojené veci C-92/09 a C-93/09, Volker und Markus Schecke, Eifert , 9.10.2010. [15] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/64/EÚ z 20. októbra 2010 o práve na tlmočenie a preklad v trestnom konaní, Ú. v. EÚ L 280, 26.10.2010, s. 1 – 7. [16] Návrh smernice o práve na informácie v trestnom konaní, KOM(2010) 392 v konečnom znení, dostupný na stránke: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0392:FIN:SK:PDF. [17] Oznámenie Sociálna a ekonomická integrácia Rómov, KOM(2010)133 v konečnom znení, dostupné na stránke: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0133:FIN:SK:PDF. [18] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, Ú. v. EÚ L 158, 30.4.2004, s. 77 – 123). [19] Oznámenie Komisie Posilnený záväzok v prospech rovnosti medzi ženami a mužmi Charta žien Vyhlásenie Európskej komisie k Medzinárodnému dňu žien 2010 pri príležitosti 15. výročia prijatia deklarácie a akčnej platformy na Svetovej konferencii o ženách v Pekingu a 30. výročia prijatia Dohovoru OSN o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien, KOM(2010) 78 v konečnom znení, dostupné na stránke:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0078:FIN:SK:PDF. [20] KOM(2010) 491 v konečnom znení, dostupné na stránke:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0491:FIN:SK:PDF. [21] Oznámenie Európska stratégia pre oblasť zdravotného postihnutia 2010 – 2020: obnovený záväzok vybudovať Európu bez bariér, KOM(2010) 636 v konečnom znení, dostupné na stránke:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0636:FIN:SK:PDF.