Správa Komisie o realizácii opatrení ustanovených v nariadení Rady (ES) č. 2328/2003 z 22. decembra 2003, ktorým sa zavádza systém náhrad dodatočných nákladov vzniknutých pri obchodovaní s určitými produktmi rybolovu z Azor, Madeiry, Kanárskych ostrovov a z francúzskych departementov Guyana a Réunion v dôsledku odľahlosti týchto regiónov {SEK(2006)1528} /* KOM/2006/0734 v konečnom znení */





[pic] | COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES | Brussels, 30.11.2006 KOM(2006)734 final SPRÁVA KOMISIE o realizácii opatrení ustanovených v nariadení Rady (ES) č. 2328/2003 z 22. decembra 2003, ktorým sa zavádza systém náhrad dodatočných nákladov vzniknutých pri obchodovaní s určitými produktmi rybolovu z Azor, Madeiry, Kanárskych ostrovov a z francúzskych departementov Guyana a Réunion v dôsledku odľahlosti týchto regiónov {SEK(2006)1528} ÚVOD Táto správa sa predkladá na základe článku 12 nariadenia Rady (ES) č. 2328/2003 z 22. decembra 2003, ktorým sa zavádza systém náhrad dodatočných nákladov vzniknutých pri obchodovaní s určitými produktmi rybolovu z Azor, Madeiry, Kanárskych ostrovov a z francúzskych departementov Guyana a Réunion v dôsledku odľahlosti týchto regiónov [1] . Ten ustanovuje, aby Komisia predložila správu Európskemu parlamentu, Rade a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru o realizácii opatrení uvedených v tomto nariadení, doloženú v prípade potreby návrhmi príslušných úprav potrebných na dosiahnutie hlavných cieľov uvedených v tomto nariadení najneskôr do 1. júna 2006 . Táto správa vychádza z informácií, ktoré má Komisia k dispozícii, a zo záverov štúdie o „ Štrukturálnych hľadiskách spoločnej politiky rybolovu v najvzdialenejších regiónoch “ predloženej v polovici septembra 2006, ktorú vypracovala spoločnosť Ernst & Young and Associates (ďalej iba „štúdia“). Hlavným cieľom štúdie bolo analyzovať osobité problémy a potreby sektora rybolovu v najvzdialenejších regiónoch a poskytnúť odporúčania, ako čo najviac zvýšiť efektívnosť podpory zo strany Spoločenstva. V správe sa popisuje podstata a spôsob fungovania systému pomoci, poskytujú informácie o jeho uplatňovaní, posudzuje vplyv systému na sektor rybolovu v príslušných najvzdialenejších regiónoch a nakoniec naznačujú možnosti ďalšieho konania Spoločenstva v tejto oblasti. K správe je priložený pracovný dokument útvarov Komisie (ďalej iba „pracovný dokument“), ktorý obsahuje prílohy k tejto správe. 1. SYSTÉM NÁHRAD PRE OBCHODOVANIE S URČITÝMI PRODUKTMI RYBOLOVU JEHO PODSTATA A SPÔSOB FUNGOVANIA 1.1. Cieľ systému náhrad Najvzdialenejšie regióny[2] Spoločenstva zaostávajú zo sociálneho i ekonomického hľadiska z dôvodu svojej odľahlosti, ostrovnej povahy a izolovanosti, z dôvodu nepatrnej veľkosti a z dôvodu zložitej topografie a klímy. Ich hospodárska závislosť od malého množstva produktov, obmedzené trhy a ich dvojaká podoba ako regiónov Spoločenstva a zároveň území nachádzajúcich sa v prostredí rozvojových krajín ovplyvňujú hospodársku a sociálnu štruktúru týchto regiónov. To sa prejavuje aj v sektore rybolovu, kde miestne trhy preukazujú obmedzenú kúpyschopnosť a kde vznikajú dodatočné náklady na prepravu na európsku pevninu, ktoré neustále obmedzujú ziskovosť základných investícií a trvalo udržateľné využívanie zdrojov rybolovu. Spoločenstvo sa preto rozhodlo pomôcť výrobcom produktov rybolovu v najvzdialenejších regiónoch, aby sa lepšie integrovali na vnútornom trhu. V roku 1992 sa zaviedol systém náhrad dodatočných nákladov za prepravu produktov rybolovu do vzdialených trhov na európskej pevnine v prospech najvzdialenejších regiónov, ktoré postupne zahŕňali Azory, Madeiru, Kanárske ostrovy a francúzske územia Guyana (od roku 1994) a Réunion (od roku 1998). Tým sa majú pre ich obchodné činnosti vytvoriť podmienky porovnateľné s tými, ktoré majú hospodárske subjekty na európskej pevnine. Program pomoci sa naposledy upravoval v roku 2003 v rámci nariadenia (ES) č. 2328/2003. Jeho platnosť uplynie 31. decembra 2006. 1.2. Hlavné prvky súčasného systému (2003-2006) tak, ako ich ustanovuje nariadenie Rady (ES) č. 2328/2003 [3] 1.2.1. Užívatelia a príjemcovia: Tento program sa vzťahuje na päť zo siedmych najvzdialenejších regiónov, konkrétne na Azory, Madeiru, Kanárske ostrovy a na francúzske departementy Guyana a Réunion. Príjemcami náhrady sú výrobcovia, vlastníci alebo prevádzkovatelia plavidiel registrovaných v prístavoch regiónov uvedených, ktorí v týchto regiónoch vykonávajú svoju rybolovnú činnosť alebo združenia takýchto osôb, ako aj hospodárske subjekty v sektore spracovania a uvádzania na trh alebo združenia takýchto hospodárskych subjektov, ktorým vznikajú dodatočné náklady pri obchodovaní s príslušnými produktmi v dôsledku odľahlosti týchto regiónov. 1.2.2. Náhrada: Nariadením sa ustanovuje zoznam podporovaných druhov a produktov rybolovu v každom regióne. Program sa v rámci všetkých piatich najvzdialenejších regiónov vzťahuje na 17 segmentov. Pre každý z regiónov stanovuje konkrétnu výšku náhrady za tonu produktu rybolovu a maximálne množstvo podporovaných druhov alebo produktov rybolovu ročne, za ktoré sa náhrady môžu vyplatiť. V tabuľke v prílohe I k pracovnému dokumentu sa poskytuje prehľad výšky náhrady a podporovaných množstiev v rámci každého regiónu. Následkom stanovenej výšky náhrady a množstiev môže celková výška finančných prostriedkov pre každý región dosiahnuť: Celková výška finančných prostriedkov v EUR/ročne | % z celkového objemu kompenzačného systému | Najvzdialenejší región | 2 909 992 | 19,4 | Azory | 1 374 000 | 9,1 | Madeira | 5 884 076 | 39,2 | Kanárske ostrovy | 4 003 500 | 26,7 | Guyana | 865 200 | 5,6 | Réunion | 14 996 768 | 100,0 | Celkovo | 1.2.3. Úprava čiastok a množstiev Nariadenie poskytuje dve možnosti úpravy, ktoré by zohľadňovali meniace sa úrovne úlovkov a skutočné obchodné podmienky v členských štátoch. - Členský štát môže upraviť množstvá stanovené pre rôzne druhy alebo produkty rybolovu v rámci regiónu a medzi svojimi regiónmi za predpokladu, že Komisia do štyroch týždňov od oznámenia takejto žiadosti nevznesie žiadne námietky. Takáto úprava nesmie zvýšiť celkovú ročnú mieru financovania pre členský štát, ani výšku náhrady za tonu nejakého druhu alebo produktu rybolovu. - Komisia môže upraviť čiastky a množstvá stanovené pre rôzne druhy alebo produkty rybolovu. Takáto úprava sa môže vykonať v rámci regiónu, medzi regiónmi členského štátu alebo medzi rôznymi členskými štátmi a v rámci celkových finančných prostriedkov, ktoré sú pre tento program k dispozícii. Obe úpravy musia byť riadne opodstatnené a musia zohľadňovať všetky dôležité faktory, najmä biologické vlastnosti druhov, zmeny dodatočných nákladov a kvalitatívne a kvantitatívne aspekty výroby a obchodovania. Pravidlá úprav sa vzťahujú aj na žiadosti týkajúce sa predchádzajúceho systému náhrady v zmysle nariadenia (ES) č. 1587/98, o ktorých sa do 1. januára 2003 nerozhodlo[4]. 1.2.4. Finančné riadenie kompenzačného systému Kompenzačná schéma sa považuje za intervenciu, ktorá sa zameriava na stabilizáciu trhov v zmysle článku 2 nariadenia Rady (ES) č. 1258/1999 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky[5]. V dôsledku toho je Záručná sekcia Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) zdrojom finančných prostriedkov Spoločenstva. V rámci tohto fondu sa na obdobie rokov 2003 až 2006 vyčlenilo na kompenzačný program okolo 60 miliónov EUR, presnejšie povedané 14,997 milióna EUR na rok. Finančné uplatňovanie systému sa riadi modelom spoločného riadenia, ktorý sa uplatňuje v Záručnej sekcii EPUZF, a ktorý prideľuje úlohy členským štátom. Komisia hradí členským štátom výdavky (predbežne financované), ktoré im vzniknú, na základe ich vyhlásenia. 2. SYSTÉM NÁHRAD PRE OBCHODOVANIE S URČITÝMI PRODUKTMI RYBOLOVU JEHO UPLATŇOVANIE OD ROKU 2003[6] 2.1. Uplatňovanie modifikácie Členské štáty doteraz rôznorodo využívali možnosť úpravy oprávnených množstiev (= modifikácia), ktorú umožňuje súčasný program pomoci. Zatiaľ čo Španielsko túto možnosť ešte nevyužilo, Francúzsko ju využilo niekoľkokrát pre regióny Guyana a Réunion. Portugalsko tiež uplatnilo túto možnosť už niekoľkokrát pre oba svoje najvzdialenejšie regióny, ktorými sú Azory a Madeira. Komisia schválila všetky žiadosti, ktoré jej boli doručené v čase vydania tejto správy. Nižšie uvedená tabuľka poskytuje súhrn žiadostí z rokov 2003 až 2005. Doteraz nebola doručená ani jedna žiadosť o modifikáciu na rok 2006. Tabuľka 1: Žiadosti o úpravu predložené a schválené na obdobie rokov 2003 až 2005 Guyana | Réunion | Azory | Madeira | Rok 2003 | Garnát obyčajný z priemyselného lovu: Nárast z 3300 t na 3424 t Biele ryby uvedené na trh v čerstvom stave: Úbytok zo 100 na 3 t Biele ryby uvedené na trh v mrazenom stave: Úbytok z 500 t na 38 t | Tuniak, mečúň, marlin, plachetník, koryféna a žralok: Nárast zo 618 a 770 t | Druhy rýb uvádzaných na trh v čerstvom stave: Nárast z 2000 t na 2 489 t Drobné pelagické a hlbinné druhy na zmrazenie alebo spracovanie: Úbytok z 1554 na 48 t | Rok 2004 | Garnát obyčajný z priemyselného lovu: Úbytok z 3300 na 3215 t Biele ryby uvedené na trh v čerstvom stave: Úbytok zo 100 na 2 t. Biele ryby uvedené na trh v mrazenom stave: Úbytok z 500 t na 56,5 t | Tuniak, mečúň, marlin, plachetník, koryféna a žralok: Nárast zo 618 a 928,5 t | Druhy rýb uvádzaných na trh v čerstvom stave: Nárast z 2000 na 2,501 t Drobné pelagické a hlbinné druhy na zmrazenie alebo spracovanie: Úbytok z 1554 na 12 t | Stuhochvost čierny: Nárast z 1600 t na 1817 t Tuniak: Úbytok zo 4 000 t na 3,998 t Produkty akvakultúry: Úbytok z 50 t na 0 t | Rok 2005 | Garnát obyčajný z priemyselného lovu: Úbytok z 3300 t na 2854 t. Biele ryby uvedené na trh v čerstvom stave: Úbytok zo 100 na 6 t Biele ryby uvedené na trh v mrazenom stave: Úbytok z 500 na 55 t | Tuniak, mečúň, marlin, plachetník, koryféna a žralok: Nárast zo 618 a 1209 t. | Druhy rýb uvádzaných na trh v čerstvom stave: Nárast z 2000 na 2 401 t Drobné pelagické a hlbinné druhy na zmrazenie alebo spracovanie: Úbytok z 1554 na 322 t | Stuhochvost čierny: Nárast z 1600 t na 1686 t Tuniak: Nárast zo 4000 na 4072 t Výrobky akvakultúry: Úbytok z 50 na 11,73 t | Zatiaľ čo žiadosti Francúzska sa týkali úpravy množstiev medzi dvoma najvzdialenejšími regiónmi Guyana a Réunion, žiadosti o modifikáciu, ktoré predložilo Portugalsko, sa v rámci objemu určeného pre Azory a Madeiru vzťahovali na každý región zvlášť. Druhá možnosť modifikácie, teda úprava množstiev a čiastok na náhradu Komisiou na základe údajov od členských štátov, sa však od nadobudnutia účinnosti súčasného systému nemusela nikdy uplatniť [pozri poznámku pod čiarou č. 4]. 2.2. Finančná a materiálna realizácia Nasledovná tabuľka zobrazuje platby v EUR za kalendárne roky 2003, 2004 a 2005 uskutočnené Komisiou na základe vyhlásení, ktoré urobili príslušné členské štáty, vrátane výdavkov v máji 2006. Tabuľka 2: Finančná realizácia 2003 – 2005 2003 | % z dostupných finančných prostriedkov * | 2004 | % z dostupných finančných prostriedkov * | 2005 | % z dostupných finančných prostriedkov * | Španielsko – Kanárske ostrovy | 5 449 043 | 93,2 | 5453490 | 93,3 | - | 0,0 | Guyana Réunion | 3651 301 865200 | 96,3 80,3 | 3568709 1299991 | 100,0 100,0 | 3139615 865200 | 86,5 100,0 | Francúzsko celkom: | 4516501 | 92,8 | 4868700 | 100,0 | 4004815 | 82,3 | Portugalsko celkom: | 2980959 | 69,6 | 2455808 | 57,3 | 93911 | 2,2 | Spolu: | 12946139 | 86,3 | 12777999 | 85,2 | 4098726 | 27,3 | * po úprave Keďže členské štáty ešte stále predkladajú vyhlásenia o výdavkoch týkajúce sa uplynulých rokov vrátane roku 2003, tabuľka nepredstavuje konečnú podobu realizácie kompenzačného systému. Vzhľadom na minulé vyhlásenia o výdavkoch členských štátov sa očakáva, že platby za kalendárne roky 2005 a 2006 dosiahnu viac-menej rovnakú úroveň ako v rokoch 2003 a 2004, to znamená viac ako 85 % celkových oprávnených finančných prostriedkov. Iba Portugalsko oznámilo svoje výdavky za rok 2006 a to vo výške 2 019 442 EUR, čo je takmer polovica ročného objemu určeného pre Portugalsko. Tabuľka v prílohe II k pracovnému dokumentu poskytuje o niečo podrobnejší popis. Zobrazuje podporované množstvá a ich podiel na maximálnych oprávnených množstvách a na finančných prostriedkoch po úprave, ak sa nejaká vykonala. Tento popis však nie je úplný, pretože vyhlásenia členských štátov nie vždy uvádzajú potrebné rozdelenie na produkty rybolovu a druhy. To sa týka predovšetkým Portugalska, ktoré takéto rozdelenie uvádza iba vo vyhláseniach za rok 2006. Vyhlásenia za roky 2005 a 2006 v rámci ostatných regiónov sú dostupné iba čiastočne. 3. SYSTÉM NÁHRAD PRE OBCHODOVANIE S URČITÝMI PRODUKTMI RYBOLOVU HODNOTENIE JEHO UPLATŇOVANIA A VPLYVU NA SEKTOR RYBOLOVU V NAJVZDIALENEJŠÍCH REGIÓNOCH 3.1. Finančná a materiálna realizácia – primeranosť oprávnených množstiev a výšky náhrady 3.1.1. Primeranosť podporovaných druhov a produktov rybolovu a maximálnych oprávnených množstiev Zoznamy a množstvá podporovaných druhov a produktov rybolovu sú výsledkom historického vývoja od spustenia kompenzačného systému v roku 1992. Zoznam podporovaných druhov a produktov rybolovu, ktorý sa ustanovil v nariadení (ES) č. 2328/2003, preto nie vždy odráža realitu obchodných činností najvzdialenejších regiónov, ktoré závisia od zmien v úlovkoch a v zásobách a od zmeny dopytu na trhu. S niektorými produktmi akými sú, napríklad, tuniak pruhovaný (skipjack), s ktorým sa obchoduje pri mori na Kanárskych ostrovoch, alebo biele ryby v Guyane, sa v rámci tohto systému na európskej pevnine doteraz vôbec alebo takmer vôbec neobchodovalo. Obchodná činnosť pri niektorých produktoch sa podcenila. Možnosť upravovať oprávnené množstvá však určite zjednodušila uplatňovanie a využívanie kompenzačného systému. Je to predovšetkým prípad Francúzska, ktoré dokázalo maximálne zvýšiť využívanie systému tak, že upravilo nielen oprávnené množstvá, ale aj rozdelenie finančných prostriedkov medzi Réunion a Guyanu v rámci celkových ročných finančných prostriedkov pre Francúzsko. O Portugalsku sa to tak jednoducho povedať nedá, pretože nemáme dispozícii potrebné údaje o individuálnych produktoch. Podľa štúdie viedla modifikácia aj v prípade Portugalska k lepšiemu využívaniu kompenzačného systému. Kanárske ostrovy/Španielsko však vykazujú realizáciu viac ako 90 % aj napriek tomu, že množstvá nikdy neupravovali. Následkom toho je v porovnaní s realizáciu uskutočňovanou na základe predchádzajúceho systému, ktorý charakterizovali veľké výkyvy vo využívaní množstiev a v čerpaní finančných prostriedkov medzi regiónmi i počas jednotlivých rokov, uplatňovanie súčasného systému stabilné a rovnomernejšie pokiaľ ide o využívanie oprávnených množstiev a dostupných finančných prostriedkov a očakáva sa, že tento trend bude pokračovať i naďalej. Určité množstvo finančných prostriedkov a oprávnených množstiev sa však napriek možnostiam modifikácie stále nevyužíva. Na primeranosť podporovaných produktov rybolovu sa musíme pozrieť aj z ďalších dvoch uhlov pohľadu: Podľa súčasných pravidiel nemá Komisia žiadnu záruku, že podporované produkty rybolovu sa ulovili, vyložili a obchodovalo sa s nimi v súlade s pravidlami spoločnej politiky rybolovu. Neexistuje požiadavka, aby sa pravidlá ochrany a riadenia alebo normy kvality a ustanovenia o sledovateľnosti museli na účely systému rešpektovať, ani aby produkty pochádzajúce z nelegálneho alebo nehláseného rybolovu boli vylúčené z podpory. Neexistuje ani ustanovenie, ktoré by zaručovalo, že náhrada nebude mať za následok zvýšený tlak na biologicky citlivé druhy . Je ťažké túto situáciu obhajovať. Súčasný systém neobmedzuje podporu na produkty rybolovu pochádzajúcich z produktov ulovených lokálne, ale poskytujú náhradu aj pre produkty rybolovu vyrobené z dovezených rýb. V prvom prípade sa náhrada zvyčajne rozdelí medzi spracovateľa (20 %) a rybárov/majiteľov plavidiel (80 %) a v druhom prípade sa náhrada udeľuje výhradne spracovateľskému subjektu. Pre niektoré odvetvia je dovoz, samozrejme, nevyhnutný pre úspory z výroby a pre využitie celkovej kapacity podniku. V takýchto prípadoch sa však pridaná hodnota pre miestne odvetvie rybolovu zdá byť viac limitovaná ako v prípade lokálne ulovených produktov. 3.1.2. Primeranosť výšky náhrady Hlavným cieľom systému pomoci je kompenzovať dodatočné náklady vyplývajúce z potreby prepraviť produkty z najvzdialenejších regiónov na európsku pevninu. Vývoj výšky náhrady od roku 1992, ktorú ustanovovali rôzne nariadenia, dokazuje, že čiastky zostávajú pre väčšinu produktov a regiónov vcelku stabilné, s menšími úpravami smerom hore alebo dolu (napríklad úbytok zo 185 EUR/t v rokoch 1992-1993 na 177 EUR/t v rokoch 2003-2006 za tuniaka dodávaného konzervárenskému priemyslu na Azorách, zvýšenie z 898 EUR/t v roku 1994 na 1 100 EUR/t v rokoch 2003-2006 za garnáta v Guyane). V prípade Kanárskych ostrovov je však situácia iná, pretože tam je výška náhrady podľa súčasného systému až deväťkrát vyššia v porovnaní s predchádzajúcimi programami. Zdá sa, že určovanie čiastok sa riadilo predovšetkým zásadou vyčerpať dostupné finančné prostriedky vzhľadom na znížené oprávnené množstvá po skončení dohody z Maroka. V rámci produktov a regiónov existujú veľké odchýlky vo výške náhrad. Najnižšia náhrada sa vyskytuje u drobných pelagických druhov pre Azory a to vo výške 148 EUR/t, pričom výška náhrady za veľké pelagické druhy pre Réunion je 1 400 EUR/t. Náhrada je rozdielna dokonca dokonca aj v rámci podobných segmentov medzi regiónmi: za tuniaka dodávaného miestnemu konzervárenskému priemyslu je pre Azory stanovená výška náhrady 177 EUR/t, pre Madeiru 230 EUR/t a pre Kanárske ostrovy je výška náhrady za tuniaka uvádzaného na trh letecky 950 EUR/t a za tuniaka uvádzaného na trh po mori v surovom stave je to 500 EUR/t. Údaje, ktoré má Spoločenstvo k dispozícii, neumožňujú zhodnotiť, či je úroveň náhrady primeraná, a ktorý druh dodatočných nákladov náhrada pokrýva. Zatiaľ čo dodatočné náklady spojené s prepravou na európsku pevninu (doprava letecky alebo po mori, uskladnenie a náklady na tranzit spojené s dopravou) sú z hľadiska cieľov systému pomoci najprimeranejšie a sú tiež nákladmi, ktoré sa najľahšie overujú, existujú ďalšie druhy dodatočných nákladov, ktoré vyplývajú z odľahlosti najvzdialenejších regiónov, ako napríklad vyššie investičné náklady alebo vyššie prevádzkové náklady na výrobu a spracovanie. Je ešte náročnejšie odhadnúť ich. Na druhej strane, niektoré náklady by mohli byť nižšie, ako sú na európskej pevnine. V štúdii sa nevykonáva nový odhad dodatočných nákladov každého produktu a výrobného reťazca, ale zahŕňa informácie z rôznych zdrojov, akými sú napríklad štúdia z roku 2000 (Megapesca) aktualizovaná s použitím miery inflácie, verejnej správy alebo súkromných podnikov. Tento postup poukazuje na to, že hodnotenie dodatočných nákladov a následne aj potreby náhrady sa radikálne líšia v závislosti od zdroja informácií a od toho, ktorý druh dodatočných nákladov sa posudzuje. V rámci všetkých informačných zdrojov použitých v štúdii sa výška náhrady pohybuje v priemere okolo 60 % dodatočných nákladov. Výška náhrady sa však výrazne odlišuje a pohybuje sa v rozpätí od 40 % (drobné pelagické a hlbinné druhy pre Azory) do 169 % (tuniak pruhovaný uvádzaný na trh po mori na Kanárskych ostrovoch). Ak to posudzujeme vzhľadom na jednotlivé druhy v rámci regiónov, odchýlka je ešte viditeľnejšia. Vo vzťahu k trhovej hodnote (= predajná cena) sa úroveň náhrady pohybuje od 3 % (tuniak na Azorách) do 30 % (niektoré produkty vodného hospodárstva na Kanárskych ostrovoch). Napriek tejto odchýlke je možné vyvodiť tieto všeobecné závery: po prvé, náhrada za produkty, ktoré boli uvedené na trh v zmrazenom stave a dopravené po mori, je vyššia ako náhrada za produkty, ktoré sa uvádzajú na trh v čerstvom stave a letecky. Po druhé, výška náhrady sa líši aj podľa pôvodu surového materiálu/ulovených rýb. Náhrada pre Madeiru a pre Azory za tuniaka je preto vyššia za tuniaka uloveného regionálnou flotilou ako za dovezeného tuniaka. V štúdii sa poukazuje aj na niektoré prípady, kedy sa program pomoci nevyužíva na svoj účel, ktorým je kompenzovať nevýhody spojené s odľahlosťou regiónov, ale ako dotácia, ktorá má udržať podniky nad vodou. Preto môže mať nežiaduci vplyv na obchodnú dynamiku a konkurencieschopnosť podniku. To sa stáva najmä v prípade, že úroveň náhrady prekračuje 20 % trhovej hodnoty produktu.To sa stáva najmä v prípade, že úroveň náhrady prekračuje 20 % trhovej hodnoty produktu. Zdá sa, že v niektorých najvzdialenejších regiónoch existujú určité druhy verejnej intervencie ako fiškálne odpočty alebo vnútroštátne programy pomoci, či programy pomoci Spoločenstva (finančný nástroj na usmerňovanie rybného hospodárstva, FNURH), ktoré priamo alebo nepriamo zasahujú do náhrady dodatočných nákladov. Preto vzniká riziko vzniku nadmernej náhrady ako následok nahromadenia náhrad spolu s inými druhmi verejnej intervencie. 3.2. Sociálny a hospodársky vplyv náhrady na sektor rybolovu v najvzdialenejších regiónoch Hoci nemáme k dispozícii žiadne ukazovatele kvantitatívneho vplyvu v rámci všetkých najvzdialenejších regiónov napríklad na udržanie a tvorbu obchodných aktivít a pracovných miest, ukazuje sa ako odôvodnené povedať, že program podporuje podmienky, na základe ktorých môžu hospodárske subjekty v tomto sektore pokračovať vo svojej obchodnej činnosti, čo prináša sociálny a hospodársky úžitok miestnej komunite. Pokračujúca existencia odvetvia rybolovu zabezpečuje pracovné miesta v regiónoch, v ktorých je alternatívne zamestnanie obmedzené. Produkty rybolovu, ktoré program pokrýva, sa významne podieľajú na vývoze najvzdialenejších regiónov. To podporuje miestnu výrobu, spracovanie a obchodné aktivity. Výsledky štúdie preukázali, že kompenzačný program pomohol sektoru rybolovu čeliť narastajúcej konkurencii na spoločnom trhu, ktorý sa stále viac a viac otvára tretím krajinám a najmä krajinám AKT. Politika náhrad prináša príslušným príjemcom úspory z výroby a dôležitý finančný zisk a dovoľuje im pri rovnakej cene súťažiť so spoločnosťami na európskej pevnine. Program umožnil príjemcom, aby si udržali podiel na trhu, ktorého by sa inak zmocnila konkurencia. Systém náhrad uľahčil aj rozvoj a upevnenie niektorých činností. Výroba v sektore vodného hospodárstva na Kanárskych ostrovoch je, napríklad, určená predovšetkým pre pevninský trh a sektor má z tohto systému značný úžitok. To isté platí pre konzervárenský priemysel na Azorách, ktorý spracováva tuniaka, pre spracovanie chrbtových častí tuniaka a stuhochvosta čierneho na Madeire a pre spracovanie garnátov na Guyane. Následkom toho sa úroveň zamestnanosti stabilizovala a dokonca sa aj zvýšila. Nesmieme však zabúdať, že opakované využívanie kompenzačných opatrení so sebou nesie riziko vzniku hospodárskej závislosti, ktorá narúša manažérsku kapacitu alebo inovačný potenciál. Zdá sa, že to platí aj v prípade garnáta obyčajného z Guyany, s ktorým by sa dalo obchodovať lepšie a tým prilákať vyššie ceny. Môže sa tiež stať, že niektoré vývozné aktivity sa umelo zachovávajú alebo dokonca rozvíjajú, zatiaľ čo ziskové zahraničné trhy (napríklad v Japonsku alebo v USA) nie sú dostatočne preskúmané a miestne trhy sa zanedbávajú. 4. ZÁVER A VÝHľAD Systém náhrad prináša počas celého svojho fungovania trvajúcu stabilitu, ktorá umožňuje príslušným hospodárskym subjektom pracovať za podobných podmienok, aké využívajú ich kolegovia na európskej pevnine. Systém prispieva k udržaniu zamestnanosti v regiónoch, v ktorých existuje len málo iných pracovných príležitostí. Prospech, ktorý program prevádzkovateľom prináša, umožňuje príslušným sektorom zachovať si primeraný stupeň výroby a rozvoja. Podmienky, za ktorých vznikajú dodatočné náklady, sa v krátkodobom horizonte len ťažko zmenia, pretože pramenia zo samotnej podstaty najvzdialenejších regiónov a z konkrétnej situácie v sektore rybolovu. Preto by sa malo zvážiť pokračovanie systému, čím by sa zaručilo, že ciele, pre ktoré vznikol, sa budú naďalej napĺňať. To je takisto v súlade so záväzkom Komisie uvedenom v oznámení o posilnenom partnerstve pre najvzdialenejšie regióny z 26. 5. 2004 (KOM(2004)343 konečné znenie), ktorým sa stanovuje zníženie dodatočných nákladov v najodľahlejších regiónoch ako jedna z hlavných priorít činností Únie s cieľom pomôcť týmto regiónom prekonať problémy vyplývajúce z ich odľahlosti. Vzhľadom na potrebu strategickej vízie pre tento sektor sa navrhuje pokračovať v programe na rovnakej úrovni financovania v odobí 2007-2013. Toto by bolo v zhode s trvaním opatrení podľa článku 11 Európskeho fondu pre regionálny rozvoj[7]. Preskúmanie, ktoré sa uskutoční okrem iného vo svetle reformy spoločnej organizácie trhu pre produkty rybolovu. Hodnotenia uvedené v tejto správe a zistenia štúdie však naznačujú potrebu niekoľkých úprav. Tie by mali: - zvýšiť primeranosť, ale aj flexibilitu pokiaľ ide o špecifické potreby obchodovania a o reálnu situáciu v najvzdialenejších regiónoch tak, že - umožnia členským štátom, aby pre svoje regióny určovali a upravovali podporované druhy rýb a produkty rybolovu a ich množstvá, a aby určovali príslušnú výšku náhrady v rámci ročného prerozdelenia finančných prostriedkov pre príslušné regióny členských štátov na základe príspevkov súčasného systému - výška náhrady bude založená najmä na dodatočných nákladoch, ktoré sú výsledkom nákladov na prepravu na európsku pevninu. Tým by sa program opätovne zameral na svoj hlavný cieľ; - prinesú lepšie opodstatnenie a harmonizáciu podpory - zavedením ochranným opatrení, ktoré by bránili stanoviť neopodstatnenú výšku náhrady najmä tak, že by obmedzovali náhradu na podiel prepravy a ďalších dodatočných nákladov a zohľadňovali iné druhy verejnej intervencie, ktorá by mala vplyv na výšku dodatočných nákladov; - Dosahovať cieľ systému v súlade so spoločnou politikou rybolovu - stanovením jasnejších podmienok oprávnenosti príjemcov a produktov predovšetkým vylúčením podpory pre produkty, ktoré nie sú zlučiteľné s pravidlami spoločnej politiky rybolovu alebo pochádzajú z dovezených produktov; - zabezpečením, že náhrada nebude mať za následok zvýšený tlak na biologicky citlivé druhy; - sústredením podpory na hospodársky schopných príjemcov; - zjednodušia administratívu pomocou proporcionálnych požiadaviek vzhľadom na nevyhnutné postupy, - Prinesú lepšiu zodpovednosť zavedením pravidelného podávania správ členskými štátmi. Tieto úpravy by sa zamerali na hlavné nedostatky, ktoré sa objavili počas vykonávania systému, a zlepšili by efektívnosť, transparentnosť a účinnosť jeho fungovania. Boli by aj v súlade s väčšinou odporúčaní štúdie (príloha III k pracovnému programu). Štúdia ďalej odporúča možné zavedenie pozitívneho zoznamu dodatočných nákladov a hodnotenie ich úrovne, aby sa zabezpečila úplná transparentnosť pri uplatňovaní princípov náhrady dodatočných nákladov. Takýto prístup by však vyžadoval ďalšiu analýzu a čas potrebné na vypracovanie konkrétneho návrhu, a zároveň by sa program kvôli nemu stal menej flexibilný a viac komplikovaný, čo by mohlo mať za následok riziko, že nie všetky osobitosti najvzdialenejších regiónov by sa od začiatku zohľadňovali, alebo že by sa časom nemohli zmeniť. Počítať s vnútroštátnym alebo regionálnym spolufinancovaním systému sa tiež nezdá opodstatnené. Toto odporúčanie je motivované najmä zvýšením celkového rozpočtu. Predpokladané úpravy vrátane sústredenia podpory na hospodársky schopných príjemcov však majú priniesť efektívnejšie a jasnejšie uplatňovanie systému a jeho lepšiu sledovateľnosť členskými štátmi. Program sa však bude musieť upraviť tak, aby zahŕňal nový systém finančného riadenia prijatého pre trhové výdavky sektora rybolovu v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF), tzv. priame centralizované riadenie. Návrh, aby nariadenie pokračovalo v systéme náhrad pre najvzdialenejšie regióny, ktorý je súčasťou tejto správy, ustanovuje podrobnosti navrhovaným zmien a doplnení. [1] Ú. v. EÚ L 345, 31.12.2003, s. 34. [2] Regióny ustanovené v článku 299 ods. 2 Zmluvy zahŕňajú francúzske zámorské departementy, Azory, Madeiru a Kanárske ostrovy. [3] Hoci v článku 9 nariadenia (ES) č. 2328/2003 sa predpokladá prijatie pravidiel uplatňovania, takéto pravidlá sa nikdy nestanovili [4] O žiadosti na zdvojnásobenie kompenzácie pre druhy žijúce na morskom dne, ktorú predložili Azory v máji 2002, Komisia nerozhodla, keďže žiadosť bola výnimočne motivovaná vyčerpaním finančných prostriedkov a nie relevantnými faktormi. [5] Ú. v. ES L 160, 26.6.1999, s. 103. [6] Z dôvodu nedostatočných spravodajských požiadaviek, ktoré sa na členské štáty vzťahujú v súvislosti s realizáciou kompenzačného programu, pochádzajú údaje, ktoré má Komisia k dispozícii, hlavne z finančného riadenia a žiadostí o úpravu. Ostatné informácie použité v tejto kapitole boli získané z vyššie uvedenej štúdie o „štrukturálnych hľadiskách spoločnej politiky v oblasti rybolovu v najvzdialenejších regiónoch.“ [7] Nariadenie (ES) č. 1080/2006 Európskeho parlamentu a Rady o Európskom fonde pre regionálny rozvoj (Ú. v. EÚ L 210 z 31.7.2006, s. 1).