Na jednej strane veľkí výrobcovia pôvodného zariadenia (original equipment manufacturers – OEM) sú viac zapojení do procesu vzájomného uznávania vzhľadom na ich vlastný záujem a predchádzajúce znalosti o podobných procesoch osvedčovania zaužívaných v minulosti v rámci iných foriem medzinárodnej spolupráce, napr. v rámci medzinárodných normalizačných činností v prípade elektrických alebo mechanických výrobkov a vybavenia. Menší OEM nie sú tak dobre informovaní ani zapojení vzhľadom na samotnú povahu ich trhového pôsobenia (napr. menšia veľkosť, obmedzenia z hľadiska administratívnych a finančných zdrojov a pod.). Práve táto skupina výrobcov námorného vybavenia by ocenila viac informácií týkajúcich sa systému vzájomného uznávania osvedčení. Preto by práve táto konkrétna skupina zainteresovaných strán mohla najviac ťažiť z nariadenia, keďže takíto výrobcovia majú častejšie finančné ťažkosti pri získavaní viacerých osvedčení.

Viaceré zúčastnené strany zastávajú názor, že informácie nie sú dostupné vôbec, prípadne len v obmedzenej miere. Dôvodom môže byť, že systém vzájomného uznávania funguje a využíva sa na trhu ešte len krátko (všetky existujúce vzájomne uznávané osvedčenia boli vydané za posledných 18 mesiacov).

Všetky uznané organizácie EÚ vypracovali vnútorné postupy vzájomného uznávania osvedčení s cieľom zvýšiť informovanosť svojho personálu. To platí v rámci EÚ aj vo svete (t. j. v ústrediach uznaných organizácií EÚ a ich zahraničných pobočkách) a úzko to súvisí s globálnym pôsobením jednotlivých organizácií. V čase prípravy tejto správy bolo celkom vydaných 14 vzájomne uznávaných osvedčení. Je dôležité poznamenať, že tieto osvedčenia nezískali len výrobcovia s ústrediami v krajinách EÚ, ale aj v USA, na Taiwane a v Južnej Kórei. To ešte podčiarkuje globálnu povahu odvetvia a význam čo najširšej akceptácie vydávaných vzájomne uznávaných osvedčení.

Otázky súvisiace s nákladmi a administratívnou záťažou

V súčasnosti nie je dostatočná transparentnosť, pokiaľ ide o náklady na získanie vzájomne uznávaného osvedčenia.

Je ťažké získať úplný obraz o celkových nákladoch, lebo náklady na nové vzájomne uznávané osvedčenie sa líšia v závislosti od produktu, pre ktorý sa vydáva. V prípade sériovo vyrábaných jednoduchých produktov (napr. ventilov, elektrických súčiastok atď.) tak náklady na nové osvedčenie pri tom istom výrobku, pri ktorom sa predtým vyžadovali individuálne osvedčenia o typovom schválení vydávané uznanými organizáciami, môžu byť podobné až dvojnásobné. Avšak v prípade inej kategórie výrobkov (napr. vyrábaných nesériovo, resp. len v obmedzenom počte) náklady na nové vzájomne uznávané osvedčenie môžu byť výrazne vyššie než na individuálne osvedčenie o typovom schválení vydané uznanou organizáciou. Na druhej strane sa zdá, že poplatky za obnovenie platnosti osvedčenia sú podobné tým za osvedčenia o typovom schválení. Medzi uznanými organizáciami EÚ je všeobecnou praxou päťročné obdobie platnosti vzájomne uznávaných osvedčení. To sa týka jednak osvedčení vydaných v rámci systému vzájomného uznávania, jednak individuálnych osvedčení o typovom schválení, ktoré vydávajú uznané organizácie (v súvislosti s druhou skupinou pozri aj obežník IMO MSC.1/Circ. 1221). Skutočnosť, že pri niektorých nových vzájomne uznávaných osvedčeniach sa vyžaduje testovanie za osobnej prítomnosti pozorovateľa, a potreba plniť prísnejšie normy mohla v určitých prípadoch viesť k zvýšeniu nákladov.

Predbežné údaje z nezávislého prieskumu ukazujú, že čas potrebný na získanie vzájomne uznávaného osvedčenia sa značne líši (od šiestich mesiacov do dvoch rokov) v závislosti od výrobku a zložitosti celého procesu (t. j. administratívneho zaťaženia). Tieto výkyvy možno čiastočne pripísať aj skutočnosti, že doteraz bolo vydaných len málo vzájomne uznávaných osvedčení, čo sťažuje všeobecné závery o aspektoch súvisiacich s časovou náročnosťou. Vyskytli sa informácie o tom, že v prípade istého výrobku bolo vzájomne vydávané osvedčenie aj individuálne osvedčenie o typovom schválení udelené uznanou organizáciou EÚ vydané súčasne. Je však dôležité uvedomiť si, že čím viac vzájomne uznávaných osvedčení sa vydáva, tým je celkový proces štandardizovanejší a čas potrebný na získanie nového vzájomne uznávaného osvedčenia sa môže významne skrátiť.

IV.Ďalší postup

Mechanizmus posudzovania kritického bezpečnostného stupňa

Pokiaľ ide o množstvo výrobkov oprávnených na získanie vzájomne uznávaného osvedčenia, pokrok sa doteraz dosiahol iba na treťom kritickom bezpečnostnom stupni. Uznané organizácie EÚ sa do procesu snažili zahrnúť aj odvetvie námorného vybavenia, ako je zrejmé z mnohých stretnutí a iniciatív prebiehajúcich od roku 2009. V tejto fáze je dôležité riešiť obavy o bezpečnostný dosah. To možno dosiahnuť na základe takého istého prístupu založeného na riziku, aký používajú uznané organizácie EÚ: ten by sa mal opierať jednak o najprísnejšie technické požiadavky pre všetky výrobky patriace do tretieho kritického bezpečnostného stupňa, ktoré sú zahrnuté do existujúcich súborov (1, 2 a 3), ako aj do nadchádzajúcich dvoch súborov (4 a 5) výrobkov, ktoré sa majú uverejniť v budúcnosti (prvý 1. júla 2015 a druhý v lete 2016), jednak o potrebu testovania za osobnej prítomnosti pozorovateľa, ak je potrebná na získanie vzájomne uznávaného osvedčenia. Tak sa systém vzájomného uznávania môže časom rozbehnúť a priniesť ďalšie riešenia bezpečnostných otázok.

Vytvorenie vyspelejšieho a komplexnejšieho rizikového modelu na výber výrobkov patriacich do nasledujúceho kritického bezpečnostného stupňa (4) by si vyžadovalo zapojenie rôznych zainteresovaných strán vrátane poisťovateľov. Uznané organizácie EÚ plánujú realizáciu šesťmesačnej pilotnej štúdie, aby sa zabezpečilo udržiavanie bezpečnosti na vyššej úrovni (4).

Zapojenie koncových používateľov

Zdá sa, že priemyselné subjekty v EÚ sa zapájajú do konzultačného procesu s uznanými organizáciami EÚ aktívnejšie, no aj celosvetový priemysel by sa ho v budúcnosti mohol zúčastňovať vo väčšej miere. Naznačuje to skutočnosť, že zo siedmich výrobcov, ktorí pri niektorých zo svojich výrobkov už využívajú nové vzájomne uznávané osvedčenie, traja majú hlavné sídlo mimo EÚ (t. j. v USA, na Taiwane a v Južnej Kórei). To by mohlo zvýšiť globálnu akceptáciu vzájomne uznávaných osvedčení. Malo by sa podporovať aj ďalšie zapojenie OEM prostredníctvom združení, informačných seminárov a iných podobných podujatí, keďže tí sú menej často zapojení do súčasného vykonávania systému vzájomného uznávania. V tomto prípade by vzájomne uznávané osvedčenia mohli malým a stredným podnikom (MSP) uľahčiť prístup na trh. Vzhľadom na to, že v súčasnosti úradom po celom svete kritériá na dobrovoľné akceptovanie vzájomne uznávaných osvedčení nie sú jasné, v praxi sa to však môže týkať len MSP so sídlom v EÚ, ktoré dodávajú výrobky lodiam plaviacim sa pod vlajkami členských štátov. Celosvetová dobrovoľná akceptácia by sa však mala ďalej podporovať. Tým spoločnostiam, ktoré sa zameriavajú na širšiu klientelu, by sa mohol znížiť čas uvádzania výrobkov na trh, ako aj administratívne náklady.

Ďalšie úvahy

V súčasnosti nie je jasné, či sa uznaným organizáciám EÚ v blízkej budúcnosti podarí vypracovať požiadavky na vzájomne uznávané osvedčenie pre komplexnejšie produkty. Výrobcovia vybavenia sú ochotní navrhnúť zoznam možných nových výrobkov s vyššími kritickými bezpečnostnými stupňami. Na tento účel SEA Europe a uznané organizácie EÚ navrhli ďalšie kroky vrátane plánovaných stretnutí medzi hlavnými medzinárodnými zainteresovanými stranami priemyselného odvetvia s cieľom diskutovať a získať spätnú väzbu a odporúčania na zaradenie ďalších výrobkov do systému.

Pokiaľ ide o existujúce produkty, nezávislý prieskum ukázal, že veľká časť zainteresovaných strán (výrobcov, prevádzkovateľov lodí, poisťovateľov, lodeníc, staviteľov lodí, opravovní lodí) nemala žiadne informácie o využívaní a akceptovaní vzájomne uznávaných osvedčení a nevedeli ani to, či vzájomne uznávané osvedčenia momentálne akceptujú všetky uznané organizácie EÚ.

Preto by sa mohli organizovať propagačné podujatia (napr. workshopy, semináre atď.) v kombinácii so širšou distribúciou existujúcich informácií o technických požiadavkách výrobkov oprávnených na zaradenie do systému vzájomného uznávania určené väčšiemu počtu zainteresovaných strán s rôznymi priemyselnými záujmami s cieľom rozšíriť dosah systému vzájomného uznávania medzi širšiu verejnosť. Dva workshopy, ktoré doteraz zorganizovali uznané organizácie EÚ a SEA Europe, sú z tohto hľadiska považované za účinný krok týmto smerom a malo by sa v nich pokračovať.