ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Vykonávaním rôznych uprednostňovaných možností by sa zaistilo, že inštitúcie v EÚ by i) boli lepšie kapitalizované; ii) mali stabilnejšie zdroje financovania; iii) nemali súvahy s nadmerným pákovým efektom a iv) ich krízové situácie by boli účinnejšie riešené. Mali by teda lepšiu pozíciu na to, aby vydržali hospodárske otrasy. Tým by sa zase znížilo riziko ich zlyhania, a tak by sa znížila pravdepodobnosť, že ich bude musieť zachraňovať verejný sektor. Ak by nejaká inštitúcia (najmä globálne systémovo významná inštitúcia) zlyhala, zavedením cielených opatrení na posilnenie postupu riešenia krízových situácií by sa malo zaistiť, aby bola krízová situácia inštitúcie riešená s minimálnym vplyvom na daňovníkov. Dodatočné opatrenia na zvýšenie proporcionality niektorých požiadaviek (súvisiacich s predkladaním správ, zverejňovaním a odmeňovaním) by navyše mali znížiť administratívnu záťaž a záťaž spojenú s dodržiavaním právnych predpisov pre menšie/menej komplexné inštitúcie. Opatrenia zvažované v kontexte riešenia krízových situácií bánk by okrem toho mali poskytovať právnu jasnosť, a tak poskytnúť väčšiu istotu orgánom a inštitúciám pre riešenie krízových situácií a zvýšiť dôveru investorov.
Členské štáty sú na svojom území zodpovedné za vykonávanie a presadzovanie právnych predpisov týkajúcich sa výrobkov automobilového priemyslu, avšak miera a rozsah krízy v súvislosti s VW ukázali, že individuálne opatrenia členských štátov na vnútroštátnej úrovni nepostačujú na odhalenie hlavných problémov nedodržiavania predpisov na vnútornom trhu ani na ich predchádzanie. Existuje opodstatnená potreba vykonávania dohľadu v celej EÚ s cieľom dosiahnuť harmonizované a koordinované presadzovanie predpisov na základe všeobecne platných kritérií a ich jednotné uplatňovanie členskými štátmi. Na zaistenie rovnakých podmienok v celej EÚ je to nevyhnutné. Kríza v súvislosti s VW ukázala, že ak by členské štáty podnikli nápravné opatrenia jednotlivo na vnútroštátnej úrovni, prinášalo by to so sebou riziko, že by sa problémy neriešili jednotne v celej EÚ a vytvorilo by to prekážky voľnému pohybu motorových vozidiel na vnútornom trhu.
Existujúci elektronický systém (ECRIS – Európsky informačný systém registrov trestov) na výmenu informácií o predchádzajúcich odsúdeniach konkrétnej osoby na trestných súdoch v EÚ na účely súdnych konaní a, ak to povoľuje vnútroštátne právo, aj na iné účely, je neefektívny, pokiaľ ide o štátnych príslušníkov tretích krajín. Systém ECRIS neobsahuje mechanizmus, prostredníctvom ktorého je možné ľahko identifikovať členské štáty, ktoré majú informácie z registra trestov o danom štátnom príslušníkovi tretej krajiny. Členské štáty, ktoré chcú získať takéto informácie, musia zaslať „plošné“ žiadosti všetkým členským štátom vrátane (väčšiny) členských štátov, ktoré požadovanými informáciami nedisponujú. Administratívne zaťaženie spôsobené povinnosťou odpovedať na „plošné“ žiadosti bola identifikovaná ako najnákladnejší prvok pracovného procesu systému ECRIS (v odhadovanej výške až do 78 miliónov EUR). Keďže je systém ECRIS neefektívny, pokiaľ ide o štátnych príslušníkov tretích krajín, členské štáty v súvislosti so štátnymi príslušníkmi tretích krajín nevyužívajú v praxi jeho plný potenciál. Preto súdy, orgány presadzovania práva a iné správne orgány podľa vnútroštátnych právnych predpisov nemajú vždy k dispozícii úplné informácie o trestnej minulosti odsúdeného daného štátneho príslušníka tretej krajiny. Iné rovnako účinné alebo účinnejšie kanály na výmenu informácií neexistujú.

Očakáva sa, že prostredníctvom tejto iniciatívy sa vytvorí spoločný mechanizmus zameraný na štandardizovanú, rýchlu, koordinovanú a účinnú výmenu informácií o odsúdeniach za trestné činy medzi členskými štátmi. Tento cieľ nie je možné dosiahnuť len na úrovni samotných členských štátov, ale musí dôjsť ku spoločnému úsiliu všetkých členských štátov. Nemožno očakávať, že nekoordinované opatrenia na úrovni členských štátov by viedli k dostatočným účinkom z rozsahu, ktorými by sa dali odstrániť nedostatky súčasného systému.
Komisia považuje zavedenie rovnakých pravidiel odmeňovania a rozšírenie odkazu na všeobecne záväzné kolektívne zmluvy na všetky odvetvia za účinnejšiu možnosť na dosiahnutie cieľov politiky, pokiaľ ide o spravodlivé mzdové podmienky pre vyslaných pracovníkov, vyrovnanejšie podmienky pre podniky a zlepšenie právnej istoty, než by bolo neprijatie žiadnych krokov. Z hľadiska lepšej právnej zrozumiteľnosti pokladá Komisia takisto za efektívne možnosti uplatňovania pracovného práva hostiteľského členského štátu na dlhodobé vyslanie, ktoré trvá dlhšie než 24 mesiacov, v súlade s pravidlami o koordinácii sociálneho zabezpečenia; vytvorenie rovnakých podmienok odmeňovania medzi vyslanými pracovníkmi v subdodávateľských reťazcoch a pracovníkmi zastupujúcimi hlavného dodávateľa prostredníctvom uplatňovania jeho pracovných podmienok vrátane prípadných dohôd na úrovni spoločností; povinné uplatňovanie rovnakých podmienok pre vyslaných dočasných agentúrnych pracovníkov ako pre agentúrnych pracovníkov, ktorí boli prenajatí na mieste.

Možnosti zavedenia zásady „rovnaké pravidlá odmeňovania za rovnakú prácu“ a uplatňovania pracovného práva hostiteľských členských štátov na dlhodobé vysielanie uprednostňuje sedem členských štátov (AT, BE, FR, DE, LU, NL, SE), Európska konfederácia odborových zväzov (ETUC) a Európska konfederácia staviteľov. Združenie Eurociett podporuje revíziu smernice o vysielaní dočasných agentúrnych pracovníkov s cieľom zabezpečiť rovnaké zaobchádzanie medzi cezhraničnými a vnútroštátnymi dočasných agentúrnymi pracovníkmi. Deväť členských štátov (BG, CZ, EE, HU, LT, LV, PL, SK, RO), BUSINESSEUROPE, UEAPME a CEEMET sa vo svojom stanovisku vyjadrili za to, aby sa pred prijatím krokov počkalo, kým sa smernica o presadzovaní bude dostatočne dlho vykonávať.
Hoci EÚ si vykonávaním nariadenia (EÚ) č. 994/2010 zlepšila celkovú úroveň bezpečnosti dodávok energie, z nedávnych analýz [t. j. zo záťažového testu realizovaného v lete 2014, COM(2014) 654 final] vyplýva, že ju stále ohrozujú vážne prerušenia dodávok plynu. Táto zraniteľnosť má niekoľko príčin, ako napríklad zaujatosť členských štátov, nedostatočné zváženie externých rizík, technické problémy a obmedzený rozsah pôsobnosti súčasného nariadenia. V posúdení vplyvu sa podrobne vysvetľuje rozsah týchto problémov a prečo sa objavujú. Okrem toho sa v posúdení vplyvu dospelo k záveru, že ak by sa neprijali ďalšie opatrenia, pripravenosť a kapacita EÚ efektívne reagovať na krízy v dodávkach plynu by boli obmedzené. Posilnenie odolnosti EÚ, aby dokázala čeliť prerušeniam dodávok plynu, je ústredným bodom energetickej politiky EÚ a je kľúčovým cieľom európskej energetickej únie, ktorá v rámci prvého rozmeru „energetická bezpečnosť, solidarita a dôvera“ medzi konkrétnymi opatreniami uvádza revíziu nariadenia (EÚ) č. 994/2010 o bezpečnosti dodávok plynu.

EÚ musí konať preto, lebo je zrejmé, že riziko vážneho narušenia dodávok plynu do EÚ sa neobmedzuje na štátne hranice a mohlo by priamo alebo nepriamo ovplyvniť niekoľko členských štátov. Aj čoraz užšie vzájomné prepojenie trhov s plynom v EÚ si vyžaduje koordináciu opatrení. Ak by k nej nedošlo, opatrenia vykonávané na vnútroštátnej úrovni by mohli ohroziť iné členské štáty alebo bezpečnosť dodávok na úrovni EÚ. Záťažové testy navyše ukázali, že vďaka adekvátnej koordinácii možno účinnejšie zmierniť následky prerušenia dodávok a znížiť jeho vplyvy. Opatrenia na úrovni EÚ by tiež mohli byť potrebné v určitých situáciách (napr. stav núdze v celej Únii alebo jednotlivých regiónoch), kde sa bezpečnosť dodávok v EÚ nedá uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov. Nadnárodné aspekty. Obmedzenia v konaní členských štátov.]
Uprednostňovaná možnosť č. 3 by mohla spôsobiť administratívne náklady tak Komisii, ako aj členským štátom. Na úrovni EÚ by prvý stupeň posúdenia ex ante v prípade každej novej alebo obnovenej MVD predloženej Komisii pravdepodobne znamenal dva úplné pracovné dni dvoch pracovníkov GR ENER. Bolo by treba konzultovať aj s Právnym servisom Komisie a ostatnými príslušnými GR a takisto by bolo treba do procesu zapojiť jedného až dvoch právnikov odhadom na jeden až dva dni. Na vnútroštátnej úrovni by sa hlavné právne posúdenie a textové úpravy potrebné na uzavretie MVD s treťou krajinou uskutočnili bez ohľadu na to, či by existovala povinnosť oznamovania ex ante. Dodatočné náklady na túto možnosť na vnútroštátnej úrovni by súviseli s predkladaním dokumentov Komisii na posúdenie ex ante. Ak by sa zistil problém s nedodržiavaním práva EÚ, museli by sa uskutočniť konzultácie s viacerými právnymi expertmi. V závislosti od zložitosti MVD by mohlo byť potrebné uskutočniť niekoľko kôl konzultácií s vnútroštátnymi orgánmi, čo by takisto znamenalo, že pred podpisom dohody by na jednotlivých hierarchických úrovniach štátnej správy tejto otázke muselo dodatočný čas venovať viac úradníkov.
Posudzované boli rôzne politické možnosti, od systému označovania, ku ktorému by sa nadnárodné podniky mohli dobrovoľne prihlásiť, až po systémy povinného podávania správ. Komisia skúmala tieto kľúčové otázky: Malo by sa verejné vykazovanie podľa jednotlivých krajín týkať operácií pod kontrolou EÚ alebo všetkých operácií na celom svete? Mali by byť oznamované informácie rozdelené len pre členské štáty EÚ, alebo aj pre tretie krajiny? Aký by mal byť rozsah pôsobnosti: veľké spoločnosti (najmenej 20 000 skupín v EÚ), alebo len veľmi veľké spoločnosti (najmenej 1 900 skupín v EÚ/ 6 500 skupín na celom svete)? Napokon, mali by zverejnené informácie byť obmedzené na základné informácie (daň z príjmu, vzniknutá daň z príjmu) alebo zahŕňať aj súvisiace informácie (obrat, zisk pred zdanením, a počet zamestnancov)? Uprednostňovaná možnosť, ktorá vyplýva z tohto posúdenia vplyvu je, že povinné verejné vykazovanie podľa jednotlivých krajín by mali pripravovať všetky nadnárodné podniky EÚ a mimo EÚ, ktoré vykonávajú činností v EÚ a majú konsolidovaný obrat vo výške viac než 750 miliónov EUR. Informácie by mali byť rozdelené podľa jednotlivých členských štátov EÚ a súhrnné pre zvyšok sveta. Druh informácií, ktoré majú byť zverejnené, by zahŕňal zaplatenú a vzniknutú daň z príjmu, ako aj ďalšie súvisiace informácie: povahu činností, obrat, počet zamestnancov, zisk pred zdanením. Táto možnosť by mohla dobre existovať spolu s medzinárodnými iniciatívami, ako je program OECD o BEPS transponovaný v EÚ

balíkom opatrení na boj proti vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam. Uprednostňovaná možnosť reaguje na obavy zainteresovaných strán týkajúce sa narušení na jednotnom trhu bez toho, aby sa ohrozila konkurencieschopnosť EÚ spôsobením neprimeranej administratívnej záťaže alebo vytvorením ďalších daňových konfliktov a rizika dvojitého zdanenia.
Problémy a hlavné faktory: 1) rastúci počet prekročení hraníc z a do schengenského priestoru (odhaduje sa, že v roku 2025 prekročí hranice približne 300 miliónov štátnych príslušníkov tretích krajín) vedie k zdržaniam pri hraničných kontrolách, 2) súčasná kontrola povolenej dĺžky pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín je náchylná na chyby, pomalá a nevykonáva sa systematicky (zložitosť a zdĺhavosť povinnosti označiť platný cestovný doklad odtlačkom pečiatky), 3) súčasný postup hraničnej kontroly neumožňuje systematicky a jednoduchým a spoľahlivým spôsobom zaznamenávať a identifikovať osoby, ktoré prekročili povolenú dĺžku pobytu, a to je príčinou nedostatku spoľahlivých informácií o nelegálnom prisťahovalectve a problémov týkajúcich sa návratu (absencia moderných prostriedkov a technológií) a 4) potreba ďalej posilniť boj proti medzinárodnej trestnej činnosti, terorizmu a iným bezpečnostným hrozbám.

Neexistencia vnútorných hraníc v rámci schengenského priestoru si vyžaduje účinné riadenie vonkajších hraníc, kde každá krajina musí vykonávať kontrolu vonkajších hraníc v mene ostatných krajín schengenského priestoru. V dôsledku toho sa žiadny členský štát nedokáže vyrovnať s neregulárnym prisťahovalectvom sám. Osoba môže vstúpiť do schengenského priestoru cez hraničný priechod v členskom štáte, kde sa používa vnútroštátny register údajov o vstupe/výstupe, ale odísť môže cez hraničný priechod, na ktorom sa žiadny takýto systém nepoužíva. Monitorovanie dodržiavania pravidiel EÚ týkajúcich sa povoleného pobytu nemôžu teda zvládnuť vykonávať členské štáty samostatne. V priestore bez vnútorných hraníc by sa proti neregulárnemu prisťahovalectvu malo postupovať spoločne. Lepšie informácie o cezhraničnom pohybe štátnych príslušníkov tretích krajín na úrovni EÚ by okrem toho vytvorili faktický základ pre rozvoj a adaptáciu migračnej politiky EÚ. Vzhľadom na uvedené skutočnosti je Európska únia v lepšej pozícii ako členské štáty, aby prijala vhodné opatrenia.
Náklady na uprednostňovanú možnosť sú úmerné očakávaným prínosom pre podniky aj spoločnosť. Náklady pre verejné orgány sú skôr neutrálne. V prípade výrobkov podliehajúcich NLR by bola potrebná určitá ďalšia činnosť v oblasti normalizácie v súvislosti so skúšobnými metódami. Možnosť 5 by pre hospodárske subjekty znamenala nižšie administratívne náklady ako možnosť typového schvaľovania. Možno však očakávať, že administratívne náklady na úrovni jednotlivých spoločností budú v niektorých prípadoch vyššie ako pri súčasnom stave. To by platilo najmä pre výrobcov pomerne premenlivých materiálov vyžadujúcich si vysokú úroveň zapojenia tretích strán v oblasti posudzovania zhody. MSP pôsobiace v sektore výroby hnojivých výrobkov podliehajúcich certifikácii treťou stranou by museli notifikovanému orgánu platiť poplatky za overenie súladu svojich výrobkov s požiadavkami. Variant nepovinnej harmonizácie by pre vnútroštátne správy mohol znamenať vyššie náklady ako v prípade úplnej harmonizácie, keďže by do určitej miery pravdepodobne zachovávali vnútroštátne postupy. Náklady spojené s prechodom by boli v prípade hnojivých výrobkov, na ktoré sa už vzťahuje súčasné nariadenie, minimálne, keďže bude povolená vlastná certifikácia výrobkov. Členské štáty by takisto museli zabezpečiť kvalitu notifikovaných orgánov.
Hospodársky vplyv by bol pozitívny, keďže rámcová koncepcia by podporila regionalizáciu, prispela k dosiahnutiu maximálneho udržateľného výnosu (MSY) pre všetky populácie, zníženiu nechcených úlovkov a dobrému environmentálnemu stavu v zmysle rámcovej smernice o morskej stratégii. To by viedlo k zvýšeniu rybolovných možností aj výnosov z vylodenia väčších a hodnotnejších rýb (odhaduje sa na úrovni 10 – 40 %). To by sa časom stále zlepšovalo.

V rámci tejto možnosti by sa mala rýchlo stabilizovať miera nezamestnanosti a má potenciál na zvýšenie zamestnanosti. Po dosiahnutí MSY sa zvýšia rybolovné možnosti (minimálne o 20 % do roku 2020). Takéto výrazné zvýšenie má potenciál vytvárať v odvetví rybolovu nové pracovné miesta. Rybolovom v udržateľných populáciách by sa takisto zvýšili príjmy a mzdy, a teda aj príťažlivosť pracovných miest. V dôsledku udržateľného rybolovu sa takmer zdvojnásobia priemerné mzdy.

Environmentálny vplyv by bol pozitívny. Prostredníctvom tohto rámca by sa zvládol prechod k regionalizácii a zabezpečilo by sa, že nebudú ohrozené ciele environmentálnej udržateľnosti v rámci SRP. Z dlhodobého hľadiska by sa prejavili kladné prínosy pre populácie rýb a lepšia ochrana citlivých druhov a biotopov.
Vystavenie účinkom určitých chemických faktorov na pracovisku môže spôsobovať rakovinu, ktorá je v EÚ najčastejšou príčinou úmrtí súvisiacich so zamestnaním. Na ochranu pracovníkov pred týmito rizikami prijala EÚ smernicu o karcinogénoch a mutagénoch (CMD), v ktorej sa stanovujú kroky na celkové alebo čiastočné zamedzenie vystaveniu účinkom karcinogénnych chemických faktorov prostredníctvom limitných hodnôt vystavenia pri práci (OEL) zahrnutých v smernici. Uvedená CMD je však zastaraná, pretože sa v nej nezohľadňujú dostupné vedecké dôkazy. Komisia uskutočnila vedecké a ekonomické hodnotenie 25 prioritných chemických faktorov, ktorým je v EÚ vystavených zhruba 20 miliónov pracovníkov. Do posúdenia vplyvu je zahrnutých 13 z týchto faktorov, pri ktorých sú súbory údajov hotové. Pre niektoré z nich členské štáty stanovili limitné hodnoty pri práci, tieto hodnoty sú však veľmi rozdielne a niekedy príliš vysoké na to, aby pracovníkov chránili. Rakovina spôsobená zamestnaním má na hospodárstvo výrazný vplyv, a to tým, že obmedzuje ponuku pracovnej sily (dočasne alebo trvalo), znižuje produktivitu práce a zvyšuje záťaž na verejné financie výdavkami na zdravotnú starostlivosť, invalidné dôchodky, dávky v invalidite, predčasné odchody do dôchodku a iné dávky, ktorým by sa dalo vyhnúť. Pre pracovníkov a ich rodiny sa rakovina prejavuje nielen značným zhoršením kvality života, ale aj priamymi nákladmi na zdravotnú starostlivosť a nepriamou stratou súčasných a budúcich príjmov. Pre podniky rakovina spôsobená zamestnaním znamená náklady na nahradenie zamestnancov, stratu produktivity a potrebu vyplácať vyššie mzdy ako kompenzáciu za zvýšené riziko súvisiace s výkonom povolania, čo ovplyvňuje ich konkurencieschopnosť.
Dohovor Medzinárodnej organizácie práce (MOP) o práci v odvetví rybolovu (dohovor č. 188) bol prijatý v roku 2007 s cieľom doplniť a aktualizovať medzinárodné pracovné normy pre toto odvetvie. V tom istom roku Komisia začala prvú fázu konzultácií so sociálnymi partnermi EÚ podľa článku 154 Zmluvy o fungovaní EÚ (ZFEÚ). Sociálni partneri EÚ boli vyzvaní, aby „preskúmali možnosti spoločnej iniciatívy na podporu uplatňovania ustanovení nedávneho dohovoru MOP o práci v odvetví rybolovu z roku 2007 v EÚ“. Európska federácia pracovníkov v doprave (ETF), Združenie národných organizácií rybárskych podnikov (Europêche) a Všeobecná konfederácia poľnohospodárskych družstiev v EÚ (COGECA) uzavreli 8. mája 2013 dohodu a 10. mája 2013 požiadali Komisiu, aby túto dohodu transponovala do právnych predpisov EÚ (prostredníctvom smernice). V uvedenej dohode sociálni partneri EÚ chceli zlúčiť ustanovenia obsiahnuté v acquis EÚ a dohovore MOP č. 188.

Opatreniami by sa zaviedol konsolidovaný právny rámec EÚ pre odvetvie morského rybolovu, ktorý by bol v súlade s medzinárodnými normami a zahŕňal by prvky, ktoré v súčasnosti ešte nie sú regulované na úrovni EÚ, ako napríklad lekárske osvedčenia pre rybárov alebo právo na lekárske ošetrenie na palube. Tento rámec vychádza pri uplatňovaní zmlúv EÚ z existujúcich medzinárodných noriem a noriem EÚ. Vďaka rámcu EÚ by sa v odvetví morského rybolovu vytvorili rovnaké podmienky vo všetkých členských štátoch EÚ. Dohoda pomôže urýchliť ratifikáciu medzinárodných zmlúv. Zároveň posilní vedúce postavenie EÚ vo vzťahu k tretím krajinám a medzinárodným organizáciám pri snahe o zlepšenie dodržiavania medzinárodných opatrení vrátane dodržiavania ľudských práv a ochrany a riadenia živých morských zdrojov.
Z dostupných informácií, napr. o predaji elektroniky na diaľku, ktorá je jednou z najobľúbenejších kategórii online predaja, vyplýva, že čistý účinok odstránenia obmedzení týkajúcich sa geografického blokovania, ktoré zaviedli spoločnosti pri cezhraničnom predaji, možno odhadnúť na nárast približne o 1,1 % celkovej veľkosti trhu (celkového predaja). Väčšina tohto obchodu by sa uskutočňovala na úkor zníženia objemu domácich nákupov, a to najmä pri domácich offline nákupoch. Čistý nárast obchodu sa odhaduje iba na 0,4 %. V dôsledku toho sa priemerné zníženie cien odhaduje na -0,5 % v prípade offline a -0,6 % v prípade online predaja v celej EÚ. Pre nijaký členský štát sa nepredpovedá nárast cien. Ak podobné účinky nastanú v prípade všetkých hmotných tovarov, celkový priemerný spotrebiteľský prebytok za celú EÚ 28 by mohol predstavovať nárast o 0,8 % s odchýlkami v členských štátoch. Napriek tomu treba mať na zreteli, že východiskovú situáciu ovplyvní efektivita súvisiacich regulačných iniciatív.

V dôsledku upustenia od automatického presmerovania a požadovania súhlasu pred presmerovaním návštevníkov vzniknú jednorazové náklady na zabezpečenie súladu, no budú sa týkať iba malej časti veľkých webových sídiel (asi 2 % webových sídiel, ktoré predstavujú 7,5 % cezhraničnej premávky). Iné náklady na zabezpečenie súladu by vznikli iba vo veľmi obmedzenej miere, keďže by obchodníci pristupovali k zahraničným zákazníkom ako k vnútroštátnym. Vzniknuté dodatočné náklady, akými sú náklady na platobné systémy a iné náklady, by mohli získať späť transparentným spôsobom v rozsahu, v ktorom ich možno objektívne odôvodniť.
Nariadením o spolupráci v oblasti ochrany spotrebiteľa sa posilnilo presadzovanie právnych predpisov v oblasti ochrany spotrebiteľa v rámci celej EÚ. Jeho účinky však nie sú dostatočné, najmä pokiaľ ide podporu dynamického jednotného digitálneho trhu formou rozhodného a rovnocenného presadzovania týchto právnych predpisov v celej EÚ. Súčasná miera nedodržiavania spotrebiteľského acquis EÚ zo strany podnikov ukazuje, že presadzovanie právnych predpisov nie je dostatočné. Z konzervatívnych odhadov vyplýva, že 37 % elektronických obchodov alebo rezervačných internetových portálov nerešpektuje základné právne predpisy na ochranu spotrebiteľa. Spotrebiteľom, ktorí nakupujú cezhranične online v oblasti cestovného ruchu, zábavy, oblečenia, elektroniky a finančných služieb (podskupina cezhraničného obchodu, ktorá sa osobitne skúmala na účely posúdenia vplyvu) to podľa odhadov spôsobuje ujmu vo výške približne 770 miliónov EUR ročne. Hlavnými problémami spojenými so spoluprácou v oblasti ochrany spotrebiteľa ako nástrojom cezhraničného presadzovania acquis EÚ týkajúceho sa ochrany spotrebiteľa sú: nedostatočné mechanizmy vzájomnej pomoci, chýbajúca účinná reakcia na rozsiahle porušovanie predpisov v rámci EÚ, najmä na porušovanie predpisov v digitálnom prostredí, ako aj zložité odhaľovanie prípadov porušovania a nedostatočná prioritizácia opatrení na presadzovanie práva.

Posilnený a účinnejší rámec spolupráce v oblasti presadzovania práva, ktorý zlepší dodržiavanie spotrebiteľských predpisov v celej EÚ, zníži poškodzovanie spotrebiteľov a zvýši právnu istotu, a to najmä pre obchodníkov a spotrebiteľov, ktorí pôsobia cezhranične. Príslušné orgány by mali konať rýchlejšie a šetriť náklady najmä tým, že by spoločne zasahovali proti rozsiahlemu porušovaniu predpisov v online prostredí, a to vďaka dodatočným právomociam v oblasti spolupráce (napr. dočasným opatreniam vo forme blokovania webových lokalít, ktoré porušujú predpisy) a jednotnému koordinovanému postupu, pri ktorom by Komisia mohla zohrávať posilnenú pomocnú úlohu.
V čom spočíva problém a prečo je to problém?

Posúdenie vplyvu bolo vykonané súčasne s hodnotením ex post smernice o AVMS v rámci Programu regulačnej vhodnosti a efektívnosti (REFIT).

Čo by sa malo dosiahnuť?

Vychádza sa z toho že nadchádzajúca revízia smernice o AVMS je v súlade so zásadami subsidiarity a proporcionality, lebo zachováva prístup harmonizácie a mechanizmy spolupráce, ktoré členským štátom umožňujú zohľadňovať národné špecifiká.

Možnosť A od členských štátov vyžaduje, aby mali nezávislý regulačný orgán, a stanovuje niekoľko požiadaviek na podporu jeho nezávislosti a účinnosti. V rámci smernice o AVMS sa podporuje a začleňuje spolupráca so skupinou ERGA a jej poradná úloha.

c) Zásada krajiny pôvodu

Podpora zachovania súčasného stavu, pokiaľ ide o zásadu krajiny pôvodu, u zainteresovaných strán; povinný prenos/vyhľadateľnosť; dostupnosť pre osoby so zdravotným postihnutím; významné spoločenské udalosti, krátke spravodajstvo a právo na vyjadrovanie.

Zainteresovanými stranami, na ktoré budú mať potenciálne zmeny smernice o AVMS najväčší vplyv, sú: národné regulačné orgány, verejnoprávni televízni vysielatelia, komerční televízni vysielatelia, služby na požiadanie (oneskorené vysielanie televíznych programov, služby videa na požiadanie, správy/portály), platformy na zdieľanie videí (momentálne nepatria do rozsahu pôsobnosti smernice o AVMS), samoregulačné orgány, spotrebitelia vrátane maloletých osôb, zadávatelia reklamy a reklamné agentúry (najmä v súvislosti s komerčnými oznamami) a nezávislí autori a distribútori obsahu (najmä v súvislosti s podporou európskych diel).

C. Vplyvy uprednostňovanej možnosti