/* COM (2010) 0427 */ SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE o uskutočniteľnosti vypracovania zoznamov oblastí s nízkymi emisiami skleníkových plynov z pestovania poľnohospodárskych surovín v tretích krajinách





[pic] | EURÓPSKA KOMISIA | Brusel, 10.8.2010 KOM(2010) 427 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE o uskutočniteľnosti vypracovania zoznamov oblastí s nízkymi emisiami skleníkových plynov z pestovania poľnohospodárskych surovín v tretích krajinách SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE o uskutočniteľnosti vypracovania zoznamov oblastí s nízkymi emisiami skleníkových plynov z pestovania poľnohospodárskych surovín v tretích krajinách (Text s významom pre EHP) ÚVOD Smernicou o energii z obnoviteľných zdrojov[1] (ďalej len „smernica“) sa ustanovujú kritériá udržateľnosti pre biopalivá a biokvapaliny. V prípade biopalív sa príslušné kritériá ustanovujú v smernici o kvalite paliva[2]. Tieto kritériá sa uplatňujú na biopalivá a biokvapaliny vyrobené v EÚ, ako aj na dovezené biopalivá a biokvapaliny. Súčasťou týchto kritérií udržateľnosti je mechanizmus na zabezpečenie toho, aby biopalivá a biokvapaliny používané na plnenie cieľov EÚ dosahovali aspoň 35 % úspory emisií skleníkových plynov v porovnaní s palivami, ktoré pri substitúcii fosílnych palív biopalivami nahrádzajú[3]. Na uľahčenie dodržiavania tohto kritéria sa v časti A prílohy V k uvedenej smernici pre rôzne výrobné reťazce palív určujú hodnoty úspor skleníkových plynov. Vo všeobecnosti sa výrobcovia môžu v prípade biopalív a biokvapalín, ktoré dodávajú, odvolávať na určenú hodnotu ako alternatívu k vypočítavaniu skutočnej hodnoty. Pre suroviny pestované v Únii sa však určené hodnoty môžu používať len vtedy, ak sa táto surovina pestuje v oblastiach, ktoré sa uvádzajú v zoznamoch predložených členskými štátmi a v ktorých možno očakávať, že emisie z pestovania nebudú vyššie, ako sa uvádza v časti D prílohy V k uvedenej smernici[4]. Uvedenou smernicou sa od Komisie vyžaduje, aby do 31. mája 2010 podala správu o tom, či sa podobný prístup môže uplatňovať aj na suroviny pestované v tretích krajinách. Táto správa je splnením uvedenej povinnosti[5]. V tejto správe sa na účely odkazovania na konkrétne ustanovenia používa číslovanie článkov smernice o obnoviteľných zdrojoch energie. V tabuľke 1 sa uvádza, v ktorých častiach smernice o kvalite paliva sa nachádzajú zodpovedajúce ustanovenia týkajúce sa biopalív. V tejto správe sa odkazy na „smernicu“ vzťahujú na smernicu o energii z obnoviteľných zdrojov. Ak smernica o kvalite paliva obsahuje zodpovedajúce ustanovenia, uplatňujú sa takisto na túto smernicu. Tabuľka 1: Články a prílohy, na ktoré sa odkazuje v tejto správe Smernica o energii z obnoviteľných zdrojov | Smernica o kvalite paliva | Článok 19: Výpočet vplyvu biopalív a biokvapalín na množstvo skleníkových plynov | Článok 7d: Výpočet emisií skleníkových plynov z biopalív počas životného cyklu | Príloha V: Pravidlá výpočtu vplyvu biopalív, biokvapalín a porovnateľných fosílnych palív na množstvo skleníkových plynov | Príloha IV: Pravidlá výpočtu emisií skleníkových plynov biopalív počas ich životného cyklu | URčENÉ HODNOTY EMISIÍ SKLENÍKOVÝCH PLYNOV Určenými hodnotami v uvedenej smernici sa pôvod emisií skleníkových plynov z výrobných reťazcov biopalív a biokvapalín rozdeľuje na tri časti: „pestovanie“, „spracovanie“ a „dopravu a distribúciu“. Hodnoty určené v smernici sa zakladajú na štúdii JEC nazvanej Well-to-Wheel[6]. „Pestovanie“ spravidla prispieva 30 – 70 % celkových emisií v závislosti od výrobného reťazca, „spracovanie“ zodpovedá za 25 – 60 % a zvyšné emisie (často relatívne malé, zvyčajne v rozsahu 2 – 20 %) pochádzajú z „dopravy a distribúcie“. Podľa štúdie JEC nazvanej Well-to-Wheel sú hlavnými zložkami časti pestovanie výroba hnojív, emisie zo strojov a emisie N2O z pôdy[7]. Emisie N2O z pôdy zodpovedajú 40 – 70 % emisií pochádzajúcich z pestovania (v niektorých prípadoch dokonca viac) v závislosti od výrobného reťazca. Príklady sa uvádzajú v tabuľke 2, v ktorej sa porovnávajú celkové emisie pochádzajúce z pestovania a emisie N2O z pôdy, ako aj celkové emisie z celého výrobného reťazca[8]. Tabuľka 2: Emisie skleníkových plynov z pestovania v porovnaní s emisiami z celého výrobného reťazca Emisie z pestovania [gCO2eq./MJ] | Emisie z celého výrobného reťazca [gCO2eq./MJ] | Emisie z pestovania ako percento emisií z celého výrobného reťazca | Emisie N2O [gCO2eq./MJ] | Emisie N2O ako percento emisií z pestovania | Etanol z cukrovej repy | 12 | 33 | 35 % | 6,2 | 54 % | Etanol z cukrovej trstiny | 14 | 24 | 60 % | 6,9 | 47 % | Bionafta zo semien repky olejky | 29 | 46 | 63 % | 18,0 | 62 % | Bionafta zo slnečnice | 18 | 35 | 50 % | 9,4 | 53 % | Odhad emisií z výroby hnojív a zo strojov používaných pri pestovaní v rôznych regiónoch by nemal byť problematický. Emisie N2O sa naopak od oblasti k oblasti výrazne líšia a je ťažké ich odhadnúť. Na ich odhad existujú rôzne prístupy a neistota je značná. Z uvedených skutočností vyplýva, že v tejto správe sa zameriavame na uskutočniteľnosť spoľahlivého odhadovania regionálnych emisií N2O v tretích krajinách. STAV VÝSKUMU V OBLASTI EMISIÍ N 2 O Z PESTOVANIA PLODÍN Existujú dva spôsoby modelovania emisií N2O: - procesné modely ekosystémov kopírujúce postupy a faktory spôsobujúce emisie v pôde; - štatistické techniky identifikujúce korelácie medzi faktormi a emisiami zaznamenanými pri meraniach v teréne[9]. Oba prístupy sa môžu použiť na vypracovanie emisných faktorov, ako napr. tých, ktoré Medzivládny panel OSN pre klimatické zmeny (ďalej len „IPCC“) predstavil v rámci Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy v súvislosti s emisiami skleníkových plynov. IPCC navrhuje tri rôzne prístupy na zvýšenie komplexnosti v závislosti od dostupnosti údajov a modelov. Najjednoduchší z nich sa nazýva úroveň 1, kde sa emisné faktory násobia určitými hodnotami, napr. pre použitie hnojiva. Prístup úrovne 1 je však výrazným zjednodušením. Túto neistotu indikuje rozsah neistoty -70 %, +300 %, ktorý IPCC poskytol pre určené faktory priamych emisií[10] v prípade prístupu úrovne 1 . Ani tento rozsah však nezahŕňa niektoré uskutočnené merania v teréne[11]. Príkladom procesného modelu je model DNDC. Použil sa pri výpočte emisií N2O európskych plodín v štúdii predloženej JEC nazvanej Well-to-Wheel[12]. Procesný model ako model DNDC môže priniesť presné výsledky, keďže sa pri ňom môžu zohľadniť rôzne environmentálne faktory vrátane ich vzájomného pôsobenia. Výsledok však závisí od kvality vstupných údajov vrátane kvality validácie oblasti, kde sa uplatňuje. Na globálnej úrovni s regionálnym rozlíšením by údaje dostupné v súčasnosti nedosahovali dostatočnú kvalitu. Alternatívou procesného modelu je štatistický model , akým je model vypracovaný Stehfestom a Bouwmanom (tzv. S&B model). Tento model predstavuje hranice súčasného štatistického chápania emisií N2O. Ako však poukázali Smeets a kol.[13], tento model je neistý a existujú v ňom isté nedostatky. Ide najmä o to, že: a) základom modelu je približne 1 000 meraní v teréne, ale žiadne nie je z boreálnych oblastí, b) organické pôdy sú vyňaté, keďže tieto merania vo veľkej miere ovplyvnili predpokladané emisie z minerálnych pôd, c) druh plodiny je považovaný za dôležitý parameter, pokiaľ ide o emisie N2O, hoci vzorka meraní v teréne použitá za základ uvedeného modelu nie je dostatočne rozsiahla na to, aby zahŕňala všetky druhy plodín. Je preto potrebné vylepšiť štatistický model znížením jeho neistoty, a to zvýšením počtu meraní v teréne za rôznych podmienok[14]. Spoločné výskumné centrum Komisie (JRC) pracuje na analýze emisií N2O podľa jednotlivých regiónov. V súčasnosti sa úroveň nárokov na tento model zameriava na globálne využitie Stehfestovho a Bouwmanovho modelu[15] v prípade radu plodín využívaných ako biopalivá a biokvapaliny. Na základe presnosti vstupných údajov spolu s faktom, že väčšina biopalív a biokvapalín patrí do skupiny „iné plodiny“ (keď druh plodiny má hlavný význam pre určenie emisií), však možno s veľkou istotou predpokladať, že touto prácou sa v súčasnosti nezíska základ pre záväzné právne predpisy. VHODNÉ KROKY NA VYRIEšENIE NEISTOTY V PRÍPADE EMISIÍ N 2 O POCHÁDZAJÚCICH Z PESTOVANIA V TRETÍCH KRAJINÁCH Poznatky o faktoroch ovplyvňujúcich emisie N2O z poľnohospodárskych pôd sa rýchlo rozširujú, avšak stále sú dosť obmedzené. Z uvedených skutočností vyplýva, že skôr, ako sa pokúsime vyriešiť túto problematiku v tretích krajinách, potrebujeme jej lepšie porozumieť. Komisia zverejnila výsledky súčasnej práce JRC na svojej webovej stránke spolu s opisom použitej metódy a použitých údajov. Od tohto kroku si sľubuje, že získa spätnú väzbu v súvislosti s použitou metódou a použitými údajmi, aby tak vylepšila modelovanie, ktoré sa neskôr môže stať základom pre návrh právneho predpisu. Zlepšenie poznatkov o emisiách N2O z plodín, ktoré sa v tretích krajinách typicky pestujú, a ich zahrnutie do modelov N2O má osobitný význam. V niektorých regiónoch sú štatistické údaje o kľúčových parametroch, ako sú pôdne vlastnosti, použitie hnojív a výnosy, takisto obmedzené a vyžadujú pozornosť. ZÁVER Článkom 19 ods. 4 uvedenej smernice sa od Komisie vyžaduje, aby posúdila uskutočniteľnosť rozšírenia uvedenej požiadavky na tretie krajiny. Na základe uvedených skutočností sa Komisia nazdáva, že hoci je to žiaduce, v súčasnosti nie je zatiaľ možné ustanoviť právne záväzný zoznam oblastí pre tretie krajiny, kde hlavná zložka podkladových výpočtov je neistá a ľahko spochybniteľná, a kde tieto tretie krajiny nemali možnosť prispieť k používanej metóde a používaným údajom. Preto nie je vhodné, aspoň nie v tejto fáze, vypracovať pre tretie krajiny právne záväzné zoznamy založené na súčasnom modelovaní emisií N2O z poľnohospodárstva. S ohľadom na nové posudzovanie v roku 2012 je však dôležité získať viac poznatkov k tejto téme a preskúmať použité údaje. Komisia preto na webovej stránke JRC[16] zverejnila predbežné výsledky práce JRC spolu so všetkými potrebnými údajmi a opisom metódy, aby podporila tento proces. Použije ich ako základ diskusie s tretími krajinami v rámci dialógu a výmeny s nimi podľa článku 23 ods. 2 smernice o energii z obnoviteľných zdrojov. [1] Smernica 2009/28/ES o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov energie a o zmene a doplnení a následnom zrušení smerníc 2001/77/ES a 2003/30/ES, Ú. v. EÚ L 140/16 z 5.6.2009 [2] Smernica 98/70/ES zmenená a doplnená smernicou 2009/30/ES. [3] Zvýšenie na 50 % v roku 2017 a na 60 % v roku 2018, ak sa vyrábajú v nových zariadeniach. [4] Článok 19 ods. 2 smernice o energii z obnoviteľných zdrojov. [5] Článok 19 ods. 4 smernice o energii z obnoviteľných zdrojov. [6] Údaje pochádzajú z Ústavu pre životné prostredie a trvalo udržateľný rozvoj pri Spoločnom výskumnom centre Komisie (JRC) ako súčasti Konzorcia zloženého z organizácií JRC, EUCAR a Concawe (JEC), ktoré je zodpovedné za vypracovanie štúdie Well-to-Wheel: http://ies.jrc.ec.europa.eu/our-activities/support-to-eu-policies/well-to-wheels-analysis/WTW.html [7] Pri určenej metodike IPCC sa predpokladá, že nepretržitým pestovaním na minerálnych pôdach bez zmeny pestovateľských postupov sa obsah pôdneho uhlíka nezmení. Podľa tej istej metodiky nepretržitým pestovaním na organických pôdach dochádza k významným stratám pôdneho uhlíka. Veľmi malé množstvo plodín sa však v EÚ pestuje na organických pôdach. Preto v štúdii JEC nazvanej Well-to-Wheel, v ktorej sa opisujú typické okolnosti, nie sú zahrnuté zmeny pôdneho uhlíka z pestovania. [8] Presné hodnoty všetkých častí výrobného reťazca; „pestovanie“, „spracovanie“ a „doprava a distribúcia“, možno nájsť v časti D prílohy V k uvedenej smernici. [9] Stehfest a Bouwman 2006, Emisie N2O a NO z poľnohospodárskych polí a pôd pod prirodzenou vegetáciou: zhrnutie dostupných údajov z meraní a modelovanie globálnych celoročných emisií, s. 207 – 228. [10] 2006 Usmernenia IPCC pre vnútroštátne súpisy skleníkových plynov, kapitola 11, tabuľka 11.1. [11] Správa JEC WTW, správa Well-to-Tank verzia 2c, marec 2007 strana 31. [12] Výpočty sa uskutočnili podľa najnovšej verzie modelu DNDC – model pôdnej chémie (strana 31 správy WTT, verzia 2c – 2007 dostupná na stránke: http://ies.jrc.ec.europa.eu/our-activities/support-to-eu-policies/well-to-wheels-analysis/WTW.html) [13] Smeets, Bouwman, Stehfest, van Vuuren, Posthuma The contribution of N2O to the greenhouse gas balance of first-generation biofuels (Príspevok N2O k bilancii skleníkových plynov z biopalív prvej generácie) s. 1 – 23. [14] Smeets, Bouwman, Stehfest, van Vuuren, Posthuma The contribution of N2O to the greenhouse gas balance of first-generation biofuels (Príspevok N2O k bilancii skleníkových plynov z biopalív prvej generácie) s. 1 – 23. [15] Opis uvedeného modelu sa nachádza tu: Stehfest a Bouwman 2006, Emisie N2O a NO z poľnohospodárskych polí a pôd pod prirodzenou vegetáciou: zhrnutie dostupných údajov z meraní a modelovanie globálnych celoročných emisií, s. 207 – 228. [16] Aktualizované verzie vrátane podrobného opisu metód výpočtu a vstupné údaje nájdete na tejto stránke: http://afoludata.jrc.ec.europa.eu/index.php/dataset/files/221