Úvod

Európska únia, Európske spoločenstvo pre atómovú energiu (ďalej len „EURATOM“) a 26 členských štátov sú zmluvnými stranami Zmluvy o energetickej charte . Článok 26 Zmluvy o energetickej charte mnohé rozhodcovské súdy vykladajú tak, že sa uplatňuje na spory, ku ktorým dochádza medzi investorom z jedného členského štátu EÚ a druhým členským štátom. Odmietajú tak protichodné stanovisko, ktoré Komisia zaujala v prvej veci tohto druhu a doteraz aj vo všetkých ďalších podobných veciach.

Súdny dvor Európskej únie (ďalej len „Súdny dvor“) teraz už aj záväzne a autoritatívne potvrdil, že rozhodcovské konanie v rámci EÚ podľa článku 26 Zmluvy o energetickej charte nie je zlučiteľné so zmluvami EÚ . Rozhodcovské súdy však postupujú podľa svojej ustálenej a takmer jednomyseľnej rozhodovacej praxe a naďalej sa domnievajú, že článok 26 Zmluvy o energetickej charte sa uplatňuje v rámci EÚ. Podľa Súdneho dvora sa každý takýto rozhodcovský rozsudok musí považovať za nezlučiteľný s právom Únie, a najmä s článkami 267 a 344 ZFEÚ. Takýto rozsudok teda nemôže mať žiadny účinok, a nemožno ho ani vykonať na účely zaplatenia náhrady škody, ktorá sa ním priznáva.

V článku 26 Zmluvy o energetickej charte sa stanovuje možnosť rozhodcovského konania podľa pravidiel Dohovoru o riešení sporov z investícií medzi štátmi a občanmi druhých štátov (ICSID). Vzniká tak riziko, že tretie krajiny uznajú a vykonajú tieto rozhodcovské rozsudky bez toho, aby ich súd EÚ mohol vyhlásiť za neplatné. Článkom 54 Dohovoru o riešení sporov z investícií medzi štátmi a občanmi druhých štátov sa v podstate zavádza zjednodušený mechanizmus uznávania a presadzovania. Austrálske súdy dodnes zastávajú názor, že tento mechanizmus neumožňuje členskému štátu, aby napadol neexistenciu platnej rozhodcovskej dohody na austrálskych súdoch, ak už raz rozhodcovský súd tento argument zamietol. Žiadosť o zaujatie stanoviska v tomto zmysle bola podaná aj na súdy v USA a súdy v Spojenom kráľovstve. Dokonca aj podľa pravidiel Komisie OSN pre medzinárodné obchodné právo (UNCITRAL) alebo pravidiel Arbitrážneho inštitútu Štokholmskej obchodnej komory (SCC) rozhodcovia často rozhodnú o umiestnení sídla rozhodcovského súdu mimo Európskej únie , čím sa vyhnú preskúmavaniu súdmi členských štátov, a teda aj Súdnym dvorom Európskej únie.

Hrozí tak riziko konfliktu medzi zmluvami a Zmluvou o energetickej charte tak, ako ju vykladajú niektoré rozhodcovské súdy, ktorý by sa v prípade potvrdenia tohto výkladu súdmi tretej krajiny zmenil de facto na právny konflikt, pretože v právnych poriadkoch tretích krajín by sa mohli šíriť rozhodcovské rozsudky porušujúce právo EÚ.

Riziko právneho konfliktu môže viesť podľa judikatúry Súdneho dvora k nezlučiteľnosti medzinárodnej dohody s právom Únie . Ak má byť Zmluva o energetickej charte zlučiteľná so zmluvami, musia sa podľa Komisie odstrániť všetky riziká konfliktu. Rovnako dôležité bude aj to, aby sa riziko odstránilo z hľadiska medzinárodného práva verejného. Inak by nemuselo mať želaný účinok na rozhodovaciu prax rozhodcovských súdov. Komisia preto zastáva názor, že by bolo vhodné prijať nástroj v zmysle článku 31 ods. 3 písm. a) Viedenského dohovoru o zmluvnom práve, t. j. „neskoršiu dohodu týkajúcu sa výkladu zmluvy alebo vykonávania jej ustanovení, ku ktorej došlo medzi stranami.“

Vecné súvislosti

Zmluva o energetickej charte je obchodná a investičná dohoda v odvetví energetiky, ktorá má 53 zmluvných strán vrátane EÚ, Euratomu a 26 členských štátov EÚ. Podpísaná bola v roku 1994 a do platnosti vstúpila v roku 1998. Stanovujú sa ňou pravidlá pre obchod s energetickými výrobkami a ich tranzit, ako aj pre ochranu investícií do energetiky.

Keďže od 90. rokov 20. storočia nedošlo v Zmluve o energetickej charte k žiadnej podstatnej aktualizácii, je čoraz zastaralejšia. EÚ na druhej strane za ten čas značne pokročila vo svojom prístupe k hmotnoprávnym normám v oblasti ochrany investícií a v novších dohodách sú už vymedzené tak, aby ochrana investícií nemala vplyv na jej právo regulovať. Zmluva o energetickej charte je dnes navyše aj najspornejšou investičnou zmluvou na svete, pričom nároky investorov, z ktorých väčšina sídli v krajinách mimo EÚ, sú namierené hlavne na členské štáty EÚ.

Vzhľadom na rastúcu nespokojnosť zmluvných strán aj občianskej spoločnosti sa v novembri 2018 začal proces modernizácie pod vedením EÚ a jej členských štátov. Zameriaval sa prevažne na normy na ochranu investícií, na obmedzenie ochrany poskytovanej fosílnym palivám a na podporu udržateľného rozvoja.

Rokovania sa uskutočnili v rokoch 2019 až 2022. „Dohoda v zásade“ o návrhu modernizovanej Zmluvy o energetickej charte sa dosiahla 24. júna 2022. Pri tejto príležitosti členské štáty, Európska únia a Euratom informovali ostatné zmluvné strany Zmluvy o energetickej charte o svojom zámere uzavrieť neskoršiu dohodu o výklade Zmluvy o energetickej charte. Očakáva sa, že na Konferencii o Európskej energetickej charte (ďalej len „konferencia“), ktorá sa uskutoční 22. novembra 2022, sa formálne schvália dohodnuté zmeny Zmluvy o energetickej charte a jej príloh.

Modernizovanou Zmluvou o energetickej charte sa vytvorí súdržný a aktuálny rámec, vďaka ktorému sa uľahčí udržateľné investovanie do odvetvia energetiky. Poskytne právnu istotu, keďže bude zabezpečovať vysokú úroveň ochrany investícií, a súčasne bude zohľadňovať ciele vytýčené v oblasti prechodu na čistú energiu a prispievať k dosahovaniu cieľov Parížskej dohody.

Zmluva o energetickej charte bude chrániť investície, pričom zohľadní zreformované a modernizované normy, ktoré vypracovala EÚ vo svojich nedávnych obchodných a investičných dohodách, a zároveň zabezpečí, aby si vlády zachovali právo na napĺňanie vlastných cieľov verejnej politiky, ktoré si vytýčili okrem iného aj v súvislosti so zmierňovaním zmeny klímy a adaptáciou na zmenu klímy. Posilní sa ňou vykonávanie politík EÚ v oblasti klímy. Modernizovaná Zmluva o energetickej charte navyše umožní zmluvným stranám vrátane EÚ a Euratomu, aby z ochrany investícií vylúčili nové investície súvisiace s fosílnymi palivami a postupne zrušili ochranu existujúcich investícií.

Nakoniec treba uviesť, že modernizovaná Zmluva o energetickej charte bude v záujme väčšej istoty obsahovať doložku, ktorou sa potvrdí, že investor zo zmluvnej strany, ktorá je členom organizácie regionálnej hospodárskej integrácie, ako napríklad EÚ, si nemôže uplatňovať nárok na urovnanie sporu medzi investorom a štátom voči inej zmluvnej strane, ktorá je členom tej istej organizácie regionálnej hospodárskej integrácie.

Právne súvislosti

V rozsudku Achmea Súdny dvor Európskej únie skonštatoval, že rozhodcovské doložky medzi investorom a štátom v dvojstranných investičných zmluvách uzavretých medzi členskými štátmi Európskej únie sú v rozpore so zmluvami EÚ a v dôsledku tejto nezlučiteľnosti ich nemožno uplatňovať po dni, ku ktorému sa posledná zo zmluvných strán danej dvojstrannej investičnej zmluvy v rámci EÚ stala členským štátom Európskej únie. Súdny dvor Európskej únie uplatnil rovnaké zásady aj vo veci Komstroy a rozhodol, že článok 26 ods. 2 písm. c) Zmluvy o energetickej charte sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na spory medzi členským štátom a investorom z druhého členského štátu, ktoré sa týkajú investície, ktorú tento investor uskutočnil v prvom členskom štáte. Podľa ustálenej judikatúry sa rozsudky Súdneho dvora EÚ uplatňujú ex tunc. Vo veci PL Holdings Súdny dvor Európskej únie zamietol žiadosť o časové obmedzenie uplatňovania rozsudku vo veci Achmea. Vo veci Romatsa Súdny dvor Európskej únie rozhodol, že akýkoľvek rozhodcovský rozsudok v rámci EÚ vrátane rozsudku ICSID, ktorý bol vydaný v rozpore s týmito zisteniami, sa musí zrušiť, a preto sa v žiadnom prípade nemôže vykonať s cieľom umožniť jeho príjemcom náhradu škody, ktorú im priznáva.



Proces prijímania

Konferencia o Európskej energetickej charte má 22. novembra 2022 na svojom 33. zasadnutí prijať štyri rozhodnutia týkajúce sa modernizácie Zmluvy o energetickej charte. Tieto rozhodnutia sa prijmú súčasne a ich účelom je: 1. prijať navrhované zmeny znenia Zmluvy o energetickej charte (CC 760); 2. schváliť navrhované zmeny a úpravy príloh k Zmluve o energetickej charte (CC 761); 3. schváliť navrhované zmeny dohovorov, vyhlásení a rozhodnutí (CC 762) a 4. schváliť rozhodnutie týkajúce sa nadobudnutia platnosti a predbežného vykonávania zmien znenia Zmluvy o energetickej charte a zmien/úprav príloh k Zmluve o energetickej charte (CC 763). Tieto rozhodnutia sa musia prijať jednomyseľne. Ak bude hlasovanie úspešné, t. j. ak žiadna zmluvná strana nevznesie námietku, rozhodnutia o modernizácii Zmluvy o energetickej charte sa budú považovať za „prijaté Konferenciou o Európskej energetickej charte“. Po tomto prijatí sa začnú následné procesy súvisiace s ratifikáciou, predbežným vykonávaním a prípadným nadobudnutím platnosti rôznych prvkov reformného balíka.

Komisia v tejto súvislosti predkladá návrh rozhodnutia Rady podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ s cieľom stanoviť pozíciu, ktorá sa má zaujať v mene Únie na konferencii o charte s cieľom podporiť a schváliť štyri rozhodnutia týkajúce sa modernizácie Zmluvy o energetickej charte. Komisia takisto predkladá paralelný návrh rozhodnutia Rady podľa článku 101 ods. 2 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu s cieľom zaujať rovnakú pozíciu v mene Euratomu.