SK Úradný vestník Európskej únie C 175/37

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Spoločný postup na úrovni EÚ v záujme posilnenia občianskej spoločnosti vo vidieckych oblastiach s osobitným dôrazom na nové členské štáty“

(2009/C 175/07)

Európsky hospodársky a sociálny výbor sa 17. januára 2008 rozhodol podľa článku 29 ods. 2 vnútorného poriadku vypracovať stanovisko z vlastnej iniciatívy na tému

„Spoločný postup na úrovni EÚ v záujme posilnenia občianskej spoločnosti vo vidieckych oblastiach s osobitným dôrazom na nové členské štáty“.

Odborná sekcia pre poľnohospodárstvo, rozvoj vidieka a životné prostredie poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 30. októbra 2008. Spravodajcom bol pán Krzysztof KAMIENIECKI.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 449. plenárnom zasadnutí 3. a 4. decembra 2008 (schôdza zo 4. decembra) prijal 107 hlasmi za, pričom 6 členovia hlasovali proti a 11 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 V politike podpory vidieckych oblastí sa ťažisko dlho kládlo výlučne na otázky, ktoré bezprostredne súviseli s poľnohospodárskou výrobou. Až v ostatných dvadsiatich rokoch sa presadilo presvedčenie, že vidiecke oblasti sa vzájomne veľmi odlišujú a nemožno na ne uplatňovať jednotné nástroje politiky stanovené na európskej, resp. národnej úrovni, a že ciele rozvoja a rovnosť príležitostí a pod. nemožno účinne dosiahnuť bez zapojenia a spoluúčasti vidieckeho obyvateľstva.

1.2 Prednedávnom rozprúdená diskusia o spoločnej poľnohospodárskej politike na vidieku bude kľúčovou pre budúcnosť európskeho vidieka. Je potrebné, aby boli v rámci tejto diskusie okrem odborníkov a politikov vypočutí aj zástupcovia vidieckeho obyvateľstva.

1.3 Iniciatíva Leader je v tejto oblasti dobrým príkladom. Preto v nej mnohé nové členské štáty vidia príležitosť rozprúdiť aktivitu a účinnejšie využívať rozvojové zdroje vo vidieckych oblastiach. Dôležité je, aby pre iniciatívy rôzneho druhu, ktoré slúžia na podporu občianskej spoločnosti vo vidieckych oblastiach, bola zabezpečená finančná podpora na úrovni EÚ ako aj na národnej úrovni

1.4 Občianska spoločnosť vo vidieckych oblastiach v jednotlivých krajinách Európy sa formuje pod vplyvom zmien týkajúcich sa hospodárstva (rastúca hospodárska súťaž na trhoch), spoločnosti (vyľudňovanie vidieckych oblastí) a životného prostredia (klimatické zmeny), ktoré sa v uplynulých desaťročiach prejavujú veľmi intenzívne. V súčasnosti prebiehajúce procesy sa prelínajú s hlboko siahajúcimi, historicky podmienenými aspektmi hospodárskeho rozvoja. Obzvlášť dramatické zmeny zasiahli vidiecke oblasti v nových členských štátoch.

1.5 Jednou z možností rozvoja občianskej spoločnosti je prispôsobenie rozvojových nástrojov potrebám a možnostiam konkrétnych vidieckych oblastí, čo predpokladá v čoraz väčšej miere prístup „zdola nahor“ (bottom-up). Významnú úlohu môže pri tom zohrať aj vzdelávanie.

1.6 Prvé mimovládne organizácie začali v krajinách strednej a východnej Európy vznikať už koncom osemdesiatych rokov. V porovnaní s organizáciami pôsobiacimi v krajinách EÚ-15 narážajú na viac prekážok, ktoré súvisia v neposlednom rade s rozdielnou úrovňou hospodárskeho rozvoja, ťažším prístupom k novým technológiám a rôznym (aj súkromným) zdrojom financovania ako aj s právnymi podmienkami alebo postojom verejných orgánov.

1.7 Väčšiu pozornosť než doteraz treba venovať zabezpečeniu prístupu vidieckych organizácií k finančným prostriedkom. Financovanie by malo byť stabilné a flexibilné a malo by tiež umožniť pokryť náklady samotného fungovania organizácie (inštitucionálne dotácie).

1.8 Potrebné sú špecifické inštitucionálne riešenia zaručujúce posilnenie potenciálu vidieckych organizácií, a to aj v krajinách pripravujúcich sa na vstup do EÚ. Rovnako nevyhnutné je zavedenie rôznych druhov nástrojov, ktoré by vidieckym spoločenstvám uľahčili prístup k informáciám.

1.9 Pre obyvateľov vidieckych oblastí, ktorí majú spravidla nižšiu úroveň vzdelanosti a horší prístup k informáciám, je ťažké orientovať sa v tejto rýchlo sa meniacej situácii.

1.10 V celej EÚ občianska spoločnosť vo vidieckych oblastiach naráža pri svojom rozvoji na tieto prekážky:

— prekážky v prístupe k vedomostiam a informáciám,

— chýbajúce schopnosti v oblasti podnikateľskej iniciatívy,

— demografické problémy ako aj nerovnosť vzhľadom na práva žien a mužov (1),

— nižšia úroveň sociálnej infraštruktúry než v mestách.

1.11 Na národnej úrovni je potrebná väčšia koordinácia rozhodnutí prijímaných v súvislosti s vidiekom v oblasti zdravotníctva, vzdelávania a sociálnej pomoci s poľnohospodárskou politikou, resp. politikou rozvoja vidieka v užšom zmysle. Rovnako potrebné sú opatrenia na vytvorenie silnejších pút medzi mestom a vidiekom.

1.12 Naďalej je k dispozícii primálo nástrojov, ktoré by umožnili nájsť pre obyvateľstvo na vidieku zdroje príjmov alternatívne k poľnohospodárstvu. Úlohou štátu je tiež vytvárať podmienky na dialóg medzi svojimi inštitúciami a spoločnosťou.

1.13 Kľúčovú úlohu tu zohrávajú miestne a regionálne orgány. Musia pôsobiť ako katalyzátory rozvoja vidieckych spoločenstiev a stimulovať ich k spoločnej činnosti.

1.14 V nových členských štátoch sa problém nedostatku vzájomnej dôvery medzi predstaviteľmi občianskej spoločnosti a miestnymi orgánmi verejnej správy prejavuje obzvlášť výrazne. Organizácie vnímajú verejnú správu ako prekážku iniciatív v sociálnej oblasti a úrady sa zase obávajú konkurencie zo strany miestnych vedúcich spoločenských predstaviteľov.

1.15 Treba uvažovať o rozsiahlejšom zavedení mechanizmu preskúmania, do akej miery budú mať stanovené právne či politické riešenia (týkajúce sa napríklad oblasti vzdelávania, resp. verejného obstarávania) vplyv na postavenie vidieckych oblastí (tzv. „rural proofing“).

2. Súčasná situácia

2.1 Premeny, ktoré prebiehajú vo vidieckych oblastiach v EÚ, natískajú otázku o ďalšom smerovaní rozvoja spoločenstiev na vidieku, o tom, v akej miere dokážu rozhodovať samy o svojej budúcnosti, a či formujúce sa vzťahy medzi ľuďmi ako aj vznikajúce potreby spolupráce nachádzajú oporu v politike, práve a zo strany verejných inštitúcií.

2.2 Občianskej spoločnosti sa pripisuje veľa úloh, ktoré možno zhrnúť do tvrdenia, že uľahčuje život a vypĺňa priestor medzi jednotlivcami a rodinami a štátom.

2.3 Európska integrácia má vplyv na dynamiku transformácie, ktorá prebieha na vidieku, a pozorovanie tohto procesu z hľadiska vytvárania základov občianskej spoločnosti je dôležitou úlohou EHSV.

2.4 Občianska spoločnosť vo vidieckych oblastiach v jednotlivých krajinách Európy sa formuje pod vplyvom zmien týkajúcich sa hospodárstva (rastúca hospodárska súťaž na trhoch), spoločnosti (vyľudňovanie vidieckych oblastí) a životného prostredia (klimatické zmeny), ktoré sa v uplynulých desaťročiach prejavujú veľmi intenzívne. V súčasnosti prebiehajúce procesy sa prelínajú s hlboko siahajúcimi, historicky podmienenými aspektmi hospodárskeho rozvoja.

2.5 Obzvlášť dramatické zmeny zasiahli vidiecke oblasti v nových členských štátoch. Týkajú sa všetkých oblastí života súčasne, nielen hospodárskej sféry (a v rámci nej napr. aj v bankovníctve), ale aj spoločnosti (reformy zdravotnej starostlivosti a systémov sociálneho zabezpečenia) a právnej oblasti (zmena úlohy miestnych orgánov, zákonné ustanovenia o mimovládnych organizáciách, finančné a daňové úpravy atď.).

2.6 Dedičstvom predošlej éry sú bývalí pracovníci veľkých poľnohospodárskych podnikov, z ktorých vyprchali tradičné cnosti vidieckeho obyvateľstva.

2.7 Pre obyvateľov vidieckych oblastí, ktorí majú spravidla nižšiu úroveň vzdelanosti a horší prístup k informáciám, je ťažké orientovať sa v tejto rýchlo sa meniacej situácii.

2.8 V krajinách EÚ-15 prebehla časť tohto vývoja skôr a celý proces trval dlhšie obdobie. Napriek tomu sa nedalo vyhnúť negatívnym dôsledkom (napríklad v súvislosti s koncentráciou poľnohospodárskej výroby) ani v týchto krajinách.

2.9 V krajinách EÚ – 15 je vedomie o hodnote vidieckych oblastí väčšie než v nových členských štátoch. V nových členských štátoch zameriavajú verejnosť a médiá svoju pozornosť spravidla na problémy, ktoré súvisia s poľnohospodárstvom.

Prvé oficiálne mimovládne organizácie, ktoré sa zasadzovali o rozvoj vidieka v krajinách strednej a východnej Európy, boli založené už koncom osemdesiatych rokov. V porovnaní s organizáciami pôsobiacimi v krajinách EÚ-15 narážajú na viac prekážok, ktoré súvisia v neposlednom rade s rozdielnou úrovňou hospodárskeho rozvoja, ťažším prístupom k novým technológiám a rôznym (aj súkromným) zdrojom financovania ako aj s právnymi podmienkami alebo postojom verejných orgánov, ktoré majú málo skúseností a dôvery, pokiaľ ide o spoluprácu so spoločenskými organizáciami.

2.10.1 Z oficiálnych údajov, napríklad o počte mimovládnych organizácií v pomere k počtu obyvateľstva, vyplýva, že vo vidieckych oblastiach je úroveň občianskeho zapojenia nižšia. Ak sa však zohľadnia aj neformálne skupiny a susedské vzťahy ako aj miera zapojenia obyvateľstva do záležitostí, ktoré sú pre ich región dôležité, alebo informácie o iniciatívach miestnych orgánov, tak je zrejmé, že takýto spoločenský kapitál je na vidieku často väčší než vo veľkých mestách.

2.11 Od začiatku 21. storočia možno pozorovať značné zrýchlenie rozvoja vidieckych organizácií v krajinách strednej a východnej Európy. Začali medzi sebou spolupracovať a budovať regionálne a celoštátne štruktúry. V niektorých z týchto krajín si vybrali za vzor škandinávsky model, kde v každej dedine pôsobia miestne spolky. V iných krajinách vytvorili mimovládne organizácie pôsobiace v oblasti rozvoja vidieka celoštátne iniciatívy, resp. „fóra“ na spoluprácu, výmenu skúseností a zastúpenie vidieckeho obyvateľstva v styku s úradmi. V nových členských štátoch vytvorili tieto organizácie s podporou škandinávskych organizácií iniciatívu PREPARE – Partnerstvo pre vidiecku Európu (Partnership for Rural Europe), s pomocou ktorej si môžu vzájomne poskytovať podporu a ďalej zlepšovať svoje fungovanie.

3. Európska únia a občianska spoločnosť vo vidieckych oblastiach

3.1 V politike podpory vidieckych oblastí sa ťažisko dlho kládlo výlučne na otázky, ktoré bezprostredne súviseli s poľnohospodárskou výrobou jednotnou pre celú EÚ. No napríklad otázky investícií do infraštruktúry vidieckych oblastí boli spravidla predmetom politických rozhodnutí na celoštátnej úrovni. Až koncom 80-tych rokov sa čoraz viac presadzovalo presvedčenie, že vidiecke oblasti sa vzájomne veľmi odlišujú a nemožno na ne uplatňovať jednotné nástroje stanovené na európskej, resp. národnej úrovni, a že ciele rozvoja a rovnosť príležitostí a pod. nemožno účinne dosiahnuť bez zapojenia a spoluúčasti vidieckeho obyvateľstva.

3.2 Programy vidieckeho rozvoja vypracované v poslednom období obsahujú nástroje a riešenia, ktoré v určitej miere zodpovedajú potrebám občianskej spoločnosti na vidieku. Patria sem najmä iniciatíva Leader a dôležitá úloha, ktorú majú mimovládne organizácie v rámci miestnych akčných skupín (v nadchádzajúcom období bude vyše 40 % vidieckych oblastí EÚ spadať do oblasti uplatňovania iniciatívy Leader).

3.3 Mimovládne organizácie môžu okrem toho využiť aj iné opatrenia programov rozvoja vidieka, ktoré budú o. i. zahŕňať služby pre vidiecke oblasti. Dôležité je pritom, aby v jednotlivých členských štátoch vznikli riešenia, ktoré organizáciám umožnia poskytovať služby a nadväzovať verejno-spoločenské, resp. verejno-súkromné partnerstvá, ktoré budú otvorené aj pre mimovládne organizácie. S podporou mimovládnych organizácií sa počíta aj v rámci národných sietí pre vidiecke oblasti.

3.4 Prístup navrhnutý v iniciatíve Leader podlieha úpravám v závislosti od podmienok a potrieb jednotlivých členských krajín. V mnohých krajinách sa však presadil v oveľa širšej miere než iniciatíva Leader. Národné a regionálne prostriedky pritom smerovali do účinnej podpory miestnych iniciatív (ako napríklad v Írsku, Španielsku a Nemecku).

Aj mnohé nové členské štáty vidia v iniciatíve Leader príležitosť posilniť činorodosť a účinnejšie využívať rozvojové zdroje vo vidieckych oblastiach. Dôležité je, aby pre iniciatívy rôzneho druhu, ktoré slúžia na podporu občianskej spoločnosti vo vidieckych oblastiach, bola zabezpečená finančná podpora na úrovni EÚ ako aj na národnej úrovni.

3.5.1 Podpora sociálnej činnosti zameranej na uspokojovanie spoločných miestnych potrieb obyvateľov vidieka je veľmi prínosným trendom politiky EÚ. Vytváranie občianskej spoločnosti prednostne podľa modelu „zhora nadol“ (bottom-up) naráža na mnohé problémy, o. i. súvisiace s nevyhnutnosťou odstránenia administratívnych prekážok.

4. Vnútroštátne opatrenia a občianska spoločnosť vo vidieckych oblastiach

4.1 Prednedávnom bola iniciovaná diskusia o spoločnej poľnohospodárskej politike na vidieku. Výsledky tejto diskusie ovplyvnia prípadné presuny finančných prostriedkov, ktoré sú naplánované v rámci súčasného plánovacieho obdobia pre vidiecke oblasti, ako aj zameranie budúcej politiky na obdobie rokov 2007 – 2013 a neskôr. Zásadný význam má aj to, aby boli v rámci tejto diskusie okrem odborníkov a politikov vypočutí aj zástupcovia vidieckeho obyvateľstva.

4.2 V nových členských krajinách neexistuje dlhá tradícia spolupráce – ani medzi vládou a občianskou spoločnosťou a ani medzi jednotlivými ministerstvami a grémiami jednej vlády. Preto prakticky neexistuje koordinácia rozhodnutí prijímaných v súvislosti s vidiekom v oblasti zdravotníctva, vzdelávania a sociálnej pomoci a politiky poľnohospodárstva, resp. politiky rozvoja vidieka v užšom zmysle.

4.3 Plánovanie výdavkov prostriedkov EÚ na plánovacie obdobie rokov 2007 – 2013 je pre nové členské štáty len druhým „cvičením“ tohto druhu. V súvislosti s menšími skúsenosťami úradníkov a častým striedaním vlád prichádza k tomu, že niektoré možnosti, ktoré vznikli vďaka politickým opatreniam EÚ pre rozvoj vidieckych oblastí, sa nevyužívajú v plnej miere.

4.4 Nemožno ani zabúdať, že silnejšie putá medzi mestom a vidiekom patria medzi hlavné predpoklady zabezpečenia hospodárskej a sociálnej súdržnosti rozšírenej EÚ. Vytvorenie formálnych, často umelých rozdelení, napríklad v súvislosti s požiadavkou „demarkačných línií“ medzi finančnými prostriedkami, ktoré pochádzajú z rôznych fondov EÚ (napr. EFRR und EPFRV), a síce vzhľadom na často rozdielne prístupové podmienky a nesúvisiace rozhodovacie procesy v rámci týchto fondov môže sťažiť komplementárne opatrenia a prehĺbiť priepasť medzi vidieckymi oblasťami a mestami.

4.5 Na vidiecke oblasti sa zameriavajú hlavne opatrenia, ktoré súvisia s tradičnou poľnohospodárskou výrobou, resp. nástroje „sociálneho“ charakteru (podpora v nezamestnanosti alebo pre polosamozásobiteľské podniky). Tieto sú síce v každom prípade nevyhnutné (najmä v krajinách, v ktorých chudoba postihuje najmä vidiecke oblasti, napr. Rumunsko alebo Poľsko), no zároveň zachovávajú status quo a nevytvárajú základňu pre zlepšenie situácie. Naďalej je k dispozícii primálo nástrojov, ktorými by bolo možné stimulovať alternatívne zdroje príjmov pre obyvateľstvo na vidieku. Vytváranie nových pracovných miest na vidieku i naďalej podporujú inštitúcie, ktoré súvisia s rozvojom poľnohospodárstva, a nimi navrhované programy len v nedostatočnej miere poskytujú podporu iným než poľnohospodárskym zamestnaniam.

4.6 Lisabonská stratégia by mohla zohrávať významnú úlohu, pretože inovácie a konkurencieschopnosť v širšie chápanom zmysle slova sú možné aj vo vidieckych oblastiach. Tieto pojmy sa však žiaľ často asociujú výlučne s novými technológiami a výskumnými strediskami vo veľkomestách. Obrovský potenciál sociálnej inovácie, resp. inovácie, ktorá súvisí s dedičstvom, ekologickými hodnotami, resp. miestnou tradíciou, tak zostáva nevyužitý.

4.7 V mnohých, najmä nových členských štátoch, je pohľad národnej politiky na inovácie a konkurencieschopnosť v užšom zmysle obmedzený (príkladom sú o. i. požiadavky na podporu podnikov zo strany EÚ. Podniky, ktoré predložia žiadosť o podporu, musia pritom vynaložiť mimoriadne vysoké sumy, niekedy až vo výške niekoľkých miliónov eur, čím sú prakticky vylúčení žiadatelia z vidieckych oblastí, resp. malých miest).

4.8 Konzervatívny a oportunistický prístup vnútroštátnych politikov k vidieckym spoločenstvám je spôsobený nedostatkom rozhodnosti samosprávnych orgánov pri vytváraní podmienok svojho rozvoja, chýbajúcou výhľadovou politikou pre vidiek a obavou prisúdiť občianskej spoločnosti úlohu, ktorá by mohla znížiť význam politických strán. Vzhľadom na túto politiku národnej úrovne očakávajú mnohí ľudia na vidieku, že impulzy na zmenu prídu zo strany Európskej únie.

4.9 Úlohou vnútroštátnej verejnej správy je však vytvárať podmienky na dialóg medzi svojimi inštitúciami a spoločnosťou, a tiež zavádzať kultúru otvorenosti a transparentnosti. Je to o to dôležitejšie z dôvodu, že vidiecke spoločenstvá sa vyznačujú pomerne nízkym (napr. v Poľsku 17 %) presvedčením o význame demokracie v spoločenskom živote.

5. Miestne a regionálne orgány a občianska spoločnosť vo vidieckych oblastiach

5.1 Miestne a regionálne orgány zohrávajú vo vidieckych oblastiach kľúčovú úlohu pri podpore iniciatív občianskej spoločnosti ako aj pri spolupráci s jej predstaviteľmi. Miestne orgány musia pôsobiť ako katalyzátory rozvoja vidieckych spoločenstiev a stimulovať ich k rozvíjaniu spoločných aktivít.

5.2 Spolupráca medzi organizáciami pôsobiacimi v záujme vidieka a miestnymi a regionálnymi orgánmi často neprebieha správnym spôsobom. Chýbajúca dôvera vo vzájomných vzťahoch medzi orgánmi verejnej správy a organizáciami občianskej spoločnosti a ich vedúcimi predstaviteľmi vo vidieckych oblastiach je spoločným problémom všetkých členských krajín, hoci jeho intenzita je rôzna. Dobré príklady, ktoré možno pozorovať na mnohých miestach a ktoré podnecujú k pozitívnym postojom, svedčia o prebiehajúcich zmenách a nových možnostiach.

5.3 V nových členských štátoch sa problém nedostatku vzájomnej dôvery medzi predstaviteľmi občianskej spoločnosti a miestnymi orgánmi verejnej správy prejavuje obzvlášť výrazne. Verejná správa je vnímaná ako prekážka iniciatív občianskej spoločnosti a jej inštitúcie s obavou hľadia na lídrov občianskej spoločnosti objavujúcich sa na území ich pôsobnosti ako na konkurentov ohrozujúcich získané pozície. Organizácie občianskej spoločnosti očakávajúce podporu alebo partnerskú účasť verejnej správy na svojich iniciatívach sú vnímané s podozrievavosťou a ako nevítaný prvok.

5.4 K prelomeniu bariéry, ktorú predstavuje chýbajúca vzájomná dôvera, dochádza vďaka realizovaným projektom a zjavnému prínosu pre obce (spoločenstvá), v ktorých spolupráca medzi miestnymi orgánmi a lídrami organizácií občianskej spoločnosti prebieha správne.

5.5 Vo vidieckych oblastiach sa vyvíja úsilie o vybudovanie kladných vzťahov a komunikáciu medzi miestnymi orgánmi a organizáciami občianskej spoločnosti, napr. organizovaním školení v tejto veci, ale trvalé vyriešenie tohto problému si vyžaduje ďalšie opatrenia v oblasti osvety.

6. Prekážky rozvoja občianskej spoločnosti vo vidieckych oblastiach

6.1 Popri problémoch, s ktorými musia bojovať najmä krajiny strednej a východnej Európy, existuje množstvo ťažkostí, ktoré sa vyskytujú vo vidieckych oblastiach v celej EÚ. Ide okrem iného o tieto oblasti:

— prekážky v prístupe k vedomostiam a nevyhnutnosť zabezpečenia rozličných foriem vzdelávania pre vidiecke obyvateľstvo,

— horší prístup k informáciám a menšie schopnosti využívať ich,

— chýbajúce schopnosti v oblasti podnikateľskej iniciatívy, ťažkosti pri prechode od poľnohospodárskeho podnikania k vidieckemu podnikaniu,

— nerovnosť vzhľadom na práva žien a mužov (1),

— regionálne demografické problémy: v závislosti od regiónu sa prejavuje nedostatok žien alebo mužov ako partnerov v poľnohospodárskych domácnostiach, odchádzanie z vidieka,

— nižšia úroveň sociálnej infraštruktúry než v mestách,

— byrokratické obmedzenia a chýbajúca podpora zo strany verejných úradov.

7. Príležitosti rozvoja občianskej spoločnosti vo vidieckych oblastiach

7.1 Väčšie zapojenie vidieckej občianskej spoločnosti možno dosiahnuť, keď sa budú optimalizovať metódy rozhodovania v širšom zmysle slova (governance), a to na národnej úrovni (prostredníctvom spoluúčasti organizácii občianskej spoločnosti pri tvorbe politiky podpory vidieckych oblastí, a nie len prostredníctvom konzultácií hotových riešení, ktoré vypracovali úradníci), ako aj na regionálnej a miestnej úrovni (prostredníctvom zapojenia obyvateľstva do rozhodovania o prideľovaní rozvojových zdrojov na rôzne projekty).

7.2 Prispôsobenie rozvojových nástrojov potrebám a možnostiam konkrétnych vidieckych oblastí predpokladá v čoraz väčšej miere prístup „zdola nahor“ (bottom-up). Tento prístup sa musí uplatňovať nielen pri vybraných opatreniach v rámci programu podpory vidieckych oblastí, ale aj v rámci štrukturálnych fondov a politických opatrení na národnej úrovni.

7.3 Vyriešenie kľúčových problémov vidieckych oblastí je možné vďaka partnerstvu medzi verejným, súkromným (podnikateľmi) a mimovládnym sektorom Keď sa obyvateľstvo, ktoré tvorí miestne partnerstvo, zapojí do rozhodovania, resp. aspoň spolurozhodovania o použití finančných prostriedkov na vytvorenie pracovných miest, mobilizáciu nezamestnaných alebo prevenciu proti vylúčeniu, môže to prispieť k tomu, aby sa vyvinulo väčšie vedomie zodpovednosti za situáciu v ich regióne a vzrastie ochota občanov zapojiť sa do miestneho spoločenského života.

7.4 Väčšia pozornosť by sa mala takisto venovať budovaniu vzťahov medzi vedeckými inštitúciami a vidieckymi organizáciami. Okrem toho by bolo účelné identifikovať a rozširovať postupy, ktoré sa v tejto oblasti osvedčili v mnohých krajinách.

7.5 Obrovský vplyv na rozvoj občianskej spoločnosti na vidieku má vzdelávanie. Pri transformácií systémov školstva vo vidieckych oblastiach sa musí dbať o posilnenie opatrení zameraných na uľahčenie aktivít vyvíjaných obyvateľmi vidieka, ktorí sa rozhodnú zorganizovať miestnu školu ako prejav starostlivosti o formovanie budúcich pokolení a ako špecifický prejav činnosti občianskej spoločnosti vyžadujúci si partnerstvo s verejnou správou. Bolo by tiež vhodné všeobecne šíriť dobré príklady v oblasti vzdelávania dospelých (typu „ľudových univerzít“) v niektorých krajinách EÚ.

7.6 Už aj samotná činnosť v prospech všeobecného blaha postačuje na utuženie spoločenstva. Pozorovania uplynulých rokov ukazujú, že spoločenské skupiny, ktorým sa podarilo nájsť vďaka aktívnemu zapojeniu občanov cestu z bezmocnosti a prelomiť nečinnosť, sú ochotné podeliť sa so svojimi skúsenosťami s inými, pasívnejšími spoločenskými skupinami (2).

7.7 Väčšiu pozornosť než doteraz treba venovať aj zabezpečeniu prístupu vidieckych organizácií k finančným prostriedkom. Takéto možnosti existujú teoreticky v rámci fondov EÚ ako aj v rámci národných, resp. medzinárodných finančných zdrojov. Z najaktuálnejších prieskumov však vyplýva, že malé mimovládne organizácie (aké sa spravidla nachádzajú vo vidieckych oblastiach) využívajú zdroje financovania, ktoré sú v súčasnosti k dispozícii, len vo veľmi malej miere.

7.8 Preto treba vytvoriť predpoklady na uľahčenie stabilného a flexibilného financovania mimovládnych organizácií, ako aj ich fungovania (inštitucionálne dotácie na rozdiel od financovania jednotlivých projektov) a hľadanie mechanizmov lepšieho prístupu vidieckych organizácií k takémuto financovaniu (napríklad vytvorením mechanizmov tzv. „regrantingu“ prostredníctvom sprostredkovateľských organizácií v spojení s programom Leader, len vo väčšej miere).

7.9 Vďaka týmto riešeniam sa môže skrátiť aj rozhodovanie o pridelení prostriedkov, čo má v prípade malých projektov na miestnej úrovni veľký význam.

7.10 Väčšia aktívna spoluúčasť vidieckej občianskej spoločnosti môže prispieť k lepšej koordinácii rôznych „sektorových“ politických oblastí (školstvo, zdravotníctvo, sociálne veci, ochrana životného prostredia, atď.), v neposlednom rade preto, lebo mimovládne organizácie sú vzhľadom na budovanie sietí spolupráce skúsenejšie a majú dlhšiu tradíciu než inštitúcie verejného sektora.

7.11 Súčasne by sa však mala zvážiť možnosť zavedenia rozsiahlejšieho mechanizmu na kategorizáciu vidieckych oblastí (tzv. rural proofing), ktorý sa v niektorých členských štátoch už uplatňuje. V rámci tohto mechanizmu by sa preskúmalo, do akej miery bude mať príslušné právne riešenie (ktoré nesúvisí priamo s vidieckou oblasťou, ale týka sa napríklad oblasti vzdelávania, resp. verejného obstarávania) vplyv na postavenie vidieckych oblastí. Rozhodujúci význam má tiež to, aby sa táto kategorizácia uskutočnila s účasťou organizácií občianskej spoločnosti.

7.12 Treba zvážiť aj špecifické inštitucionálne riešenia, ktoré zabezpečujú posilnenie potenciálu vidieckych organizácií. Takéto riešenia (inštitucionálna podpora, podpora pri budovaní kapacít – „capacity building“ – a rozšírenie koncepcie partnerstva medzi verejným a súkromným sektorom) by boli nepochybne veľkou výhodou v krajinách, ktoré sa pripravujú na členstvo v EÚ.

7.13 Je potrebné poskytnúť rôzne mechanizmy, ktoré vidieckemu obyvateľstvu uľahčia prístup k informáciám. Tieto mechanizmy by mali byť prispôsobené špecifikám príslušnej krajiny (napr. zapojenie médií a miestnej správy a zriadenie informačných miest) a mali by zohľadňovať rozšírenie prístupu na internet. V tomto informačnom procese môžu okrem mimovládnych organizácií zohrávať úlohu aj školy a vidiecke organizácie a odbory.

7.14 Pri tejto príležitosti by sa mala uľahčiť výmena skúseností medzi novými členskými štátmi a kandidátskymi krajinami.

7.15 Bolo by vhodné hľadať mechanizmy, ktoré by podporovali užšiu spoluprácu mestských a vidieckych organizácií, a to prostredníctvom zodpovedajúco koncipovaných predpokladov pre využívanie prostriedkov z EÚ. To by však predpokladalo odmietnutie „sektorálneho“ myslenia a zabránenie tendencie prísneho oddeľovania rôznych fondov.

7.16 V súčasnosti prebiehajúca diskusia o budúcnosti vidieka môže poskytnúť dobrú príležitosť na zvýšenie povedomia o problematike vidieckych oblastí aj u obyvateľov miest. V tejto súvislosti sa nedávno zrealizovalo niekoľko zaujímavých pilotných projektov (napríklad v rámci iniciatívy „European Citizens’ Panel“ (3)). Do diskusií o vidieckych oblastiach sa pritom zapojil väčší okruh občanov, ktorí predtým neprejavili záujem o túto problematiku. Do opatrení na zvýšenie povedomia by sa mohli zapojiť „vidiecke“ i „mestské“ organizácie.

V Bruseli 4. decembra 2008 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI Generálny tajomník Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Martin WESTLAKE

(1) EHSV sa zaoberal situáciou žien vo vidieckych oblastiach v stanovisku Ú. v. EÚ C 204, 18.7.2000, s. 29.

(2) To sa dá pozorovať nielen v rámci jednotlivých krajín (ako napríklad v Poľsku, kde sa v rámci Národnej partnerskej siete lepšie rozvinuté skupiny obyvateľstva ujmú menej skúsených skupín a podporujú ich), ale aj medzi rôznymi krajinami (napríklad činnosť poľských vidieckych organizácií na Ukrajine, slovenských v Srbsku alebo maďarských v Albánsku). Opatrenia tohto druhu si však vyžadujú inštitucionálnu podporu a rozsiahlejšie rozšírenie ako „osvedčené postupy“.

(3) www.citizenspanel.eu