PRACOVNÝ DOKUMENT ÚTVAROV KOMISIE Správa o EUROZÓNE {COM(2015) 85 final} Tento dokument je pracovným dokumentom útvarov Európskej komisie a má len informatívny charakter. Nejde o oficiálne stanovisko Komisie, a ani na takéto stanovisko nemá vplyv. /* SWD/2015/0020 final */





OBSAH Zhrnutie 2 1........... Uvedenie do problematiky: hospodárska situácia eurozóny a jej vyhliadky. 4 2........... Štrukturálne otázky. 6 2.1........ Politika štrukturálnych reforiem 6 2.2........ Fiškálna politika. 13 2.3........ Politika finančného sektora. 19 Zhrnutie Eurozóna aj naďalej prechádza fázou oživenia a po prvýkrát od roku 2007 sa v tomto roku očakáva opätovný rast všetkých jej ekonomík. Hoci by tento rast mali podporiť rozhodné politické opatrenia a pokles cien ropy, oživenie hospodárstva obmedzujú dlhodobo slabé trendy v oblasti rastu, ako aj pozostatky nedávnej hospodárskej a finančnej krízy, medzi ktoré patrí: prebiehajúca obnova externej rovnováhy; vysoká úroveň verejného aj súkromného dlhu a tlaky na znižovanie zadlženosti; vysoká nezamestnanosť a nízka dôvera občanov; ako aj pretrvávajúci nedostatok investícií. V záujme trvalého prekonania týchto nedostatkov je nevyhnutné vynaložiť ďalšie odhodlané politické úsilie. Nedávna kríza bola dôkazom tohto, že cezhraničný presun otrasov rámci eurozóny môže byť rýchly a mohutný. Z úzkych prepojení medzi hospodárstvami eurozóny vyplýva, že makroekonomické politiky môžu mať významný presah, a to tak prostredníctvom obchodných a finančných kanálov, ako aj vzhľadom na dôsledky vnútroštátnych politických rozhodnutí týkajúcich sa zvyšku eurozóny. Vďaka kríze sa síce upriamila pozornosť na negatívny druh presahov a cyklických spätných väzieb, existuje tu však rovnaký potenciál na vytvorenie pozitívnej dynamiky, spustenie pozitívnych cyklov a posilnenie synergií na základe podpory koordinovaných a koherentných politických rozhodnutí v členských štátoch. Ekonomiky eurozóny sa nachádzajú v rôznych štádiách procesu adaptácie a problémy, s ktorými sa stretávajú členské štáty eurozóny najviac postihnuté krízou, obmedzujú ich schopnosť prispievať k rastu eurozóny. Rozsah nerovnováh spred krízy, postavenie v rámci hospodárskeho cyklu a dostupný fiškálny priestor sa v jednotlivých členských štátoch výrazne líšia. Politická pozícia na úrovni eurozóny by mala podporovať rast, a pritom zabezpečovať, aby nedošlo k ohrozeniu pokroku dosiahnutého pri nastoľovaní opätovnej rovnováhy. V mnohých ekonomikách eurozóny nie je proces znižovania zadlženosti ešte ani zďaleka ukončený. Potenciál rastu eurozóny v strednodobom až dlhodobom horizonte bude závisieť od toho, či a ako sa teraz uskutočnia reformy. V priebehu minulého roka sa už podnikli dôležité opatrenia, medzi ktoré patrí spustenie investičného plánu Komisie, rozhodnutia Európskej centrálnej banky v oblasti menovej politiky či zásadné kroky smerom k bankovej únii. Euroskupina zohráva čoraz aktívnejšiu úlohu pri vypracúvaní koordinovaných politických reakcií, podpore jednotného chápania politických výziev a posilnení dôvery medzi hlavnými aktérmi v rámci eurozóny. Dosiaľ sa však nezavŕšila realizácia konkrétnych odporúčaní pre jednotlivé členské štáty eurozóny a eurozónu ako celok. V týchto vzájomne prepojených oblastiach sa aj naďalej vyskytujú problémy: · Realizácia ambicióznych štrukturálnych reforiem slúžiacich na zvýšenie konkurencieschopnosti a rastového potenciálu zatiaľ v eurozóne nemá dostatočnú úroveň. Prebieha síce opätovné nastoľovanie vonkajšej rovnováhy, no pokrok má asymetrický ráz a nedochádza k úprave vysokých prebytkov bežného účtu. Trhy práce vykazujú známky zlepšenia, no miera nezamestnanosti zostáva aj naďalej zvýšená a existuje riziko, že rastúca miera dlhodobej nezamestnanosti sa hlboko zakorení, následkom čoho dôjde k ďalšiemu zhoršovaniu miery chudoby. V tejto súvislosti majú ambiciózne štrukturálne reformy potenciál uľahčiť potrebné ekonomické úpravy v rámci eurozóny a podporiť rast v krajinách, ktoré ich vykonávajú. Pri ich spoločnom vykonávaní v členských štátoch z nich vďaka pozitívnym účinkom presahovania vyplývajú výhody pre eurozónu ako celok. Náprava nahromadených nerovnováh však istý čas potrvá. Niektoré z krátkodobých vplyvov štrukturálnych reforiem na hospodársku činnosť môžu mať negatívny charakter, ak je menová politika obmedzená nulovou dolnou hranicou úrokovej sadzby (t. j. keď sa úrokové sadzby takmer rovnajú nule a nemožno ich už ďalej znižovať). Reformy však môžu byť vypracované tak, aby sa nimi minimalizovali prípadné krátkodobé negatívne účinky. Preto nemožno podporiť myšlienku, že odložením štrukturálnych reforiem na neskorší termín v dohľadnej budúcnosti by sa zlepšili hospodárske podmienky na nulovej dolnej hranici. · Koordinácia fiškálnych politík je naďalej pod optimálnou úrovňou. Celková fiškálna situácia v eurozóne sa od začiatku krízy výrazne zlepšila a celková fiškálna pozícia je vo všeobecnosti neutrálna, čo by sa mohlo považovať za prijateľný rovnovážny stav medzi zabezpečením udržateľnosti a stabilizáciou hospodárskeho cyklu. Medzi členskými štátmi však existujú veľké rozdiely, ktoré sú nie vždy odrazom rozsahu fiškálnych problémov a záväzkov členských štátov v rámci Paktu stability a rastu (PSR). Zatiaľ čo niektoré krajiny si neplnia svoje záväzky vyplývajúce z PSR, u iných ešte stále existuje priestor na isté manévrovanie v rámci pravidiel PSR. Lepšou koordináciou by sa podporil rast v eurozóne ako celku, ak by členské štáty bez dostatočného fiškálneho priestoru vyvinuli úsilie o jeho získanie a členské štáty, ktoré ním disponujú, by zase využili príležitosť na podporu domáceho dopytu s osobitným dôrazom na investície. Lepšie koordinované opatrenia by mohli viesť k potenciálne rozsiahlym pozitívnym účinkom presahu na rast. Flexibilita pravidiel PSR poslúži členským štátom pri realizácii ich investičných plánov a štrukturálnych reforiem. Fiškálne stratégie zatiaľ nie sú z hľadiska rastu dostatočne prospešné. Pokiaľ ide o príjmy, daňové systémy zatiaľ nie sú zatiaľ dostatočne účinné a zdaňovanie práce je zase príliš vysoké, a to aj napriek nedávnym zlepšeniam vďaka intenzívnejšej koordinácii v rámci Euroskupiny. Pokiaľ ide o výdavky, verejné investície podporené dôkladnou analýzou nákladov a prínosov, ako aj ďalšie verejné výdavky so silnými a pozitívnymi účinkami na rast, sú na neprimerane nízkej úrovni. Z preskúmaní výdavkov vyplýva značná potreba zvýšenia efektívnosti vo verejnej správe. · Podmienky na finančnom trhu v eurozóne sa zlepšujú, poskytovanie úverov súkromnému sektoru však zostáva na nedostatočnej úrovni a fragmentácia finančných trhov je naďalej príliš vysoká. V súvislosti so zavedením Investičného plánu pre Európu spolu s rozšíreným programom ECB týkajúcim sa nákupu aktív sa v rámci širšieho finančného sektora ešte stále očakávajú sprievodné opatrenia na podporu poskytovania úverov. Jednotný súbor pravidiel sa v bankách v rámci celej eurozóny stále neuplatňuje konzistentne. Zatiaľ sa neuskutočnil ani proces diverzifikácie zdrojov financovania smerom k financovaniu, ktoré by bolo viac trhovo orientované. Vďaka lepšie integrovaným a efektívnejšie fungujúcim kapitálovým trhom by sa zmobilizovali ďalšie finančné prostriedky potrebné na investície, čím by sa znížila závislosť európskeho hospodárstva od bánk a ešte viac by sa vyvážili a stabilizovali jej finančné štruktúry. 1. Uvedenie do problematiky: hospodárska situácia eurozóny a jej vyhliadky Eurozóna aj naďalej prechádza fázou oživenia a po prvýkrát od roku 2007 sa v tomto roku očakáva opätovný rast všetkých jej ekonomík. Tempo tohto oživenia je však stále pomalé. Hoci sa očakáva, že vzhľadom na pokles cien ropy a podporné politiky dôjde k podpore rastu, v dôsledku nedostatočných investícií, spomalenia rastu v prípade hlavných obchodných partnerov krajín eurozóny a v dôsledku zhoršujúcej sa geopolitickej situácie pôjde len o krátkodobý trend. Veľmi nízka inflácia, spôsobená ochabovaním hospodárstva a poklesom cien energií a potravín, komplikuje znižovanie zadlženosti a úpravu relatívnych cien, pričom rozdiely v úrovniach dlhu a konkurencieschopnosti jednotlivých krajín pretrvávajú. Regionálne a cyklické rozdiely sa v eurozóne prehĺbili v závislosti od rozmanitosti hospodárskych a finančných problémov, ktorým čelili členské štáty, ako aj od rôznej rýchlosti ich riešenia zo strany vnútroštátnych orgánov. Aj keď sa v rokoch 2015 a 2016 očakáva mierne ozdravenie, riziká pre hospodárske vyhliadky majú aj naďalej nepriaznivý trend. Pretrvávajúci nízky rast je čiastočne priamym dôsledkom ekonomickej úpravy, ktorá nasledovala po celosvetovej finančnej a hospodárskej kríze a ktorá ovplyvňuje krátkodobé hospodárske vyhliadky. Došlo k oslabeniu dôvery, pričom existuje tlak na znižovanie zadlženosti v súkromnom, ako aj verejnom sektore. Prebieha vnútorná a vonkajšia úprava, ktorá má však v jednotlivých krajinách asymetrický charakter. Bol zaznamenaný pokles potenciálneho rastu v dôsledku zníženia tvorby kapitálu a vysokej miery nezamestnanosti, ktorú sprevádzal nárast štrukturálnej nezamestnanosti. Tento pretrvávajúci nízky rast zároveň súvisí s viacerými strednodobými problémami, ktoré boli zjavné už pred krízou, napríklad s nízkou celkovou produktivitou faktorov a demografickým starnutím. Vyhliadky na rast brzdí aj nedostatočná kvalita investičného prostredia a vysoká nezamestnanosť. Popritom pretrvávajú štrukturálne nedostatky v rámci vnútroštátneho trhu práce a trhu s výrobkami, ktoré spomaľujú uplatňovanie menovej politiky a zabraňujú rýchlej úprave reálnej ekonomiky v dôsledku negatívnych hospodárskych otrasov. Fragmentáciu finančného trhu pozdĺž vnútroštátnych hraníc sa síce podarilo znížiť, zatiaľ však nedošlo k dosiahnutiu úrovne spred krízy. Hoci mnohým problémom, ktorým v súčasnosti čelí eurozóna, čelia aj iné vyspelé ekonomiky, k intenzite krízy v eurozóne prispeli aj nedostatky v štruktúre hospodárskej a menovej únie (HMÚ). Narastá presvedčenie, že je potrebné riešiť nedostatky týkajúce sa riadenia HMÚ a posilnenia jej štruktúry s cieľom zvýšiť jej spoľahlivosť a odolnosť. Zložitý systém vzájomne sa ovplyvňujúcich ekonomických premenných a vysoká vzájomná závislosť medzi členskými štátmi v menovej únii svedčí o význame konzistentného a koordinovaného prístupu ako na vnútroštátnej úrovni, tak aj na úrovni eurozóny. Túto skutočnosť podčiarkla aj nedávna kríza, ktorá preukázala, že cezhraničný prenos otrasov môže byť rýchly a intenzívny a že vplyv týchto spoločných otrasov sa v jednotlivých krajinách môže líšiť vzhľadom na pretrvávajúce a rozsiahle rozdiely v hospodárskych a inštitucionálnych štruktúrach na úrovni členského štátu. Jedinečná štruktúra HMÚ zdôrazňuje potrebu kooperatívneho prístupu s cieľom dosiahnuť koordinovanejšiu úpravu súkromného a verejného sektora na podporu domáceho dopytu v krátkodobom horizonte a stimulovať štrukturálne zmeny v záujme zvýšenia rastového potenciálu v dlhodobom horizonte. Eurozóna je však viac než len súhrn svojich častí. Otrasy vyvolané krízou a nekoordinované politické reakcie počas nej sa prejavili aj za štátnymi hranicami a v ich dôsledku došlo k vzniku existenčných rizík ohrozujúcich celú eurozónu. Vďaka úzkej koordinácii politických opatrení medzi členskými štátmi môže obdobne dôjsť k vytvoreniu pozitívnych synergií a kladnej spätnej väzby medzi politikami, ako aj k urýchleniu pozitívnych účinkov presahovania v členských štátoch. Medzičasom sa preukázal prínos odporúčaní určených eurozóne v kontexte európskeho semestra, a to pri podpore intenzívnejšej politickej koordinácie v eurozóne. Vďaka tomu, že sa Euroskupina vo významnej miere stotožnila s odporúčaniami týkajúcimi sa eurozóny, v minulom roku sa darilo ľahšie napredovať v mnohých dôležitých oblastiach politík. V dôsledku toho z preskúmania návrhov rozpočtových plánov vyplynuli pevné záväzky, ktoré prijali členské štáty v záujme úpravy svojich fiškálnych politík. Euroskupina dôkladne prediskutovala plány reformy a podporila spoločné chápanie dôležitých otázok, medzi ktoré patria napríklad potenciálne prínosy štrukturálnych reforiem vrátane reforiem týkajúcich sa riešenia vysokého zdaňovania práce a dôsledky asymetrickej ekonomickej úpravy v rámci HMÚ. Vďaka tomu sa podarilo dospieť k spoločnej dohode o súčasných politických výzvach, identifikovať osvedčené postupy a zlepšiť koordináciu politických reakcií spôsobom, ktorý je priaznivejší pre rast. Udržanie a posilnenie tohto oživenia si vyžaduje kontinuálne a odhodlané politické konanie. Pri riešení problému pretrvávajúceho nedostatočného rastu poslúžia štrukturálne, fiškálne, finančné a menové politiky spolu s integrovaným, z hľadiska rastu priaznivým prístupom, ktoré budú mať v rámci našich ekonomík účinok ako na strane dopytu, tak aj na strane ponuky. Hlavné výzvy pre eurozónu sú: i) podporiť vyrovnanú úpravu v súkromnom a verejnom sektore, ii) zvýšiť potenciálu hospodárskeho rastu v strednodobom až dlhodobom horizonte a iii) dobudovať štruktúru HMÚ. Zásadnú úlohu budú musieť zohrávať investície. V záujme preklenutia produkčnej medzery a zvýšenia potenciálnej produkcie s cieľom zabezpečiť dlhodobú budúcnosť Európy, a to aj vzhľadom na starnutie obyvateľstva EÚ, sú potrebné aj všeobecnejšie politické riešenia. Krátkodobé výzvy: Hodnotenie návrhov rozpočtových plánov na rok 2015 poukazuje na priestor pre lepšiu koordináciu diferencovaných fiškálnych reakcií zo strany členských štátov eurozóny. Je potrebné, aby sa členské štáty, ktoré nemajú dostatočný fiškálny priestor, usilovali o jeho získanie. Krajiny s väčším fiškálnym priestorom by zase mali využiť príležitosť na podporu domáceho dopytu, a to najmä na podporu investícií. Vďaka tomu by sa podporil rast a pomohli by sa využiť pozitívne účinky presahovania v eurozóne. Investičný plán pomôže pri zlepšovaní priaznivého vplyvu fiškálnej politiky na rast, ako aj pri vymedzovaní priorít v rámci produktívnych investičných príležitostí. Opatrenia v oblasti menovej politiky budú takisto zohrávať dôležitú úlohu pri podpore dôvery a rastu prostredníctvom štandardných a neštandardných opatrení menovej politiky, ktoré boli oznámené. Ich účinnosť však bude závisieť aj od reformných opatrení v ďalších politických oblastiach, a to fiškálnych i štrukturálnych, od úrovne ambícií pri ich navrhovaní, ako aj ich odhodlaného vykonávania. Strednodobé výzvy: Kvalitné navrhovanie a riadna realizácia štrukturálnych reforiem trhu práce, trhu s výrobkami či finančného trhu ešte stále neprebieha dostatočne rýchlo a rozhodne. Náprava nahromadených nerovnováh však istý čas potrvá. Aj keď niektoré krátkodobé vplyvy štrukturálnych reforiem na hospodársku činnosť v situácii, keď je menová politika obmedzená nulovou dolnou hranicou úrokovej sadzby (t. j. keď sa úrokové sadzby takmer rovnajú nule a už oveľa nižšie klesnúť nemôžu), môžu byť negatívne, je pravdepodobné, že tieto účinky budú nepatrné a závislé od prijatého opatrenia. Opatrenia možno prispôsobiť s cieľom minimalizovať krátkodobé negatívne účinky. Preto nemožno podporiť myšlienku, že odložením štrukturálnych reforiem na neskôr by sa zlepšili súčasné hospodárske podmienky[1]. Ak tieto reformy navyše zrealizujú súbežne viaceré krajiny s cieľom využiť pozitívne účinky presahovania, ich prínosy môžu byť ešte väčšie. Významnú časť týchto prínosov bude možné pripísať odstráneniu regulačných prekážok brániacich investíciám, čím sa dosiahne pokrok v oblastiach, ako sú služby, energetika, telekomunikácie či digitálna ekonomika, zlepšia sa všeobecné podmienky pre podnikanie, uskutočnia sa reformy trhu práce, zlepší sa prístup k dlhodobému financovaniu a dobuduje sa banková únia slúžiaca na riešenie problému finančnej fragmentácie a zabezpečenie finančnej stability. V dlhodobom horizonte predstavuje výzvu riešenie nedostatkov v štruktúre HMÚ. 2. Štrukturálne otázky 2.1. Politika štrukturálnych reforiem Odporúčania pre jednotlivé krajiny eurozóny na rok 2014 obsahujú výzvu na vykonávanie štrukturálnych reforiem v eurozóne s cieľom podporiť rast, konvergenciu a úpravu vnútorných a vonkajších nerovnováh. Zdôrazňuje sa v nich potreba monitorovať, hodnotiť a stimulovať pokrok pri dosahovaní záväzkov vyplývajúcich z reforiem, a to najmä vzhľadom na členské štáty eurozóny, v ktorých existujú nadmerné nerovnováhy a ktoré si vyžadujú rozhodné politické opatrenia, ako aj vzhľadom na obmedzenie nežiaducich presahov do eurozóny ako celku. V odporúčaniach sa pripomína nevyhnutnosť primeraných politík v krajinách s veľkými prebytkami na bežnom účte, ktoré by prispeli k priaznivým účinkom presahovania. V odporúčaniach sa navrhuje aj organizovanie pravidelných tematických diskusií o štrukturálnych reformách týkajúcich sa trhu práce a trhu s výrobkami s potenciálne rozsiahlymi účinkami presahovania, ktoré by sa zameriavali na znižovanie vysokého daňovo-odvodového zaťaženia práce a na reformu trhov so službami. V roku 2014 sa celkovo dosiahol istý pokrok pri vykonávaní štrukturálnych reforiem (pozri tabuľku v prílohe). Tempo vykonávania štrukturálnych reforiem v eurozóne ako celku sa však v roku 2014 celkovo nezvýšilo. Nastoľovanie vonkajšej rovnováhy v eurozóne napreduje. Úpravy bežného účtu vo viacerých krajinách eurozóny sa posunuli smerom od predkrízovej pozície vyznačujúcej sa veľmi vysokým deficitom k vyrovnanej alebo prebytkovej pozícii. Veľká časť týchto úprav má necyklický charakter. Pominutie ich účinku po zlepšení celkovej hospodárskej situácie sa neočakáva[2]. Vďaka týmto pokrokom sa bežný účet v eurozóne ako celku dostáva do čoraz pozitívnejších čísel. Došlo tu k nárastu z deficitu 0,8 % HDP v roku 2008 na prebytok vo výške 2,0 % HDP v roku 2013 a 3,2 % v roku 2014 (pozri obrázok 1). V dôsledku úpravy v dlžníckych krajinách došlo k opätovnému nastoľovaniu rovnováhy vo veľkej miere práve na úrovni eurozóny, pričom si veriteľské krajiny svoje prebytkové pozície neupravili. Prebytky bežného účtu nie sú natoľko rizikové ako vysoké deficity, vyžadujú si však monitorovanie a prípadné politické opatrenia, pretože signalizujú možnosť tlmeného domáceho rastu a neefektívne prideľovaných hospodárskych prostriedkov. Následky dlhov z minulosti naďalej brzdia hospodársku aktivitu. Napriek úprave tokov zostávajú vonkajšie záväzky aj naďalej na vysokej úrovni, a to najmä v niektorých krajinách (pozri obrázok 2). V prípade viacerých krajín dosahovali čisté zahraničné záväzky (NIIP) úroveň blízku ročnej produkcii v roku 2013 alebo ju presahovali. Len málo krajín zaznamenalo v nedávnom období zlepšenie. Dominantný podiel čistých zahraničných záväzkov v krajinách zapojených do programu ekonomických úprav predstavuje dlh, z ktorého vyplývajú riziká udržateľnosti. V záujme zníženia vysokých úrovní vonkajšieho zadlženia na udržateľnejšiu úroveň je teda potrebné v budúcnosti zachovať zlepšovanie sáld bežného účtu a v niektorých prípadoch budú možno potrebné ďalšie zlepšenia prostredníctvom ešte vyšších prebytkov obchodnej bilancie a bežného účtu. Proces úpravy v súčasnosti komplikuje niekoľko faktorov. V dôsledku inflácie a rastu, ktoré sú nižšie, než sa očakávalo, a vzhľadom na pokles cien a nepružnosť miezd si oživenie konkurencieschopnosti a rovnováhy vonkajších pozícií vyžaduje ešte viac úsilia. V tomto prostredí sa predpokladá prevod prostriedkov od dlžníkov k veriteľom. Aj keď veľmi nízka úroveň inflácie pomáha podporovať spotrebu, zároveň ešte viac komplikuje úpravu relatívnych cien v rámci eurozóny. Hoci dôležitou výzvou pre dlžnícke krajiny je zabrániť únave z reforiem a pokračovať vo vykonávaní reforiem a politík s cieľom konsolidovať svoju pozíciu, úprava vo veriteľských krajinách by mohla vyvolať pozitívne účinky presahovania na zvyšok eurozóny. Očakáva sa, že aktuálne oslabovanie hodnoty eura, pokles cien ropy a neštandardné opatrenia v oblasti menovej politiky prispejú k obnove rovnováhy najmä v dlžníckych krajinách. K tejto situácii dochádza v dôsledku vyššej pružnosti vývozných cien, vyššej energetickej náročnosti, ako aj vzhľadom na ich vo všeobecnosti vyššie prirážky k dlhopisom a relatívne zablokované kanály bankových úverov. V medzinárodnom kontexte je nevyhnutné, aby eurozóna dôsledne postupovala v súlade s náležitými politikami na podporu ekonomických úprav. Prebieha znižovanie zadlženosti firiem a domácností. Znižovanie zostávajúceho súkromného dlhu je ešte stále len v ranom štádiu[3]. Vysoký vonkajší dlh v niektorých krajinách eurozóny odzrkadľuje vysokú zadlženosť súkromného aj verejného sektora. Spotrebu a investície brzdia najmä tlaky na znižovanie zadlženosti v súkromnom sektore, ktoré majú vplyv na domácnosti i podniky. Tieto tlaky v porovnaní s predkrízovou úrovňou čiastočne poklesli. Hlavným katalyzátorom znižovania pomeru dlhu k HDP boli doteraz negatívne úverové toky, čo viedlo k výraznému dominovému efektu na hospodársku činnosť. Pomalý, či dokonca negatívny rast HDP bránil znižovaniu pomerov zadlženia. Obrázok 1: Príspevky k saldu bežného účtu eurozóny (% HDP eurozóny) || Obrázok 2: Čistá medzinárodná investičná pozícia v prípade krajín s vysokou zadlženosťou (% HDP), 2013 || Zdroj: Európska komisia Poznámka: Bežný účet eurozóny sa vypočítava ako súčet jednotlivých bežných účtov členských štátov (ide o kĺzavý súčet za štyri štvrťroky). || Zdroj: Európska komisia V niekoľkých ekonomikách je ešte stále potrebné výrazne znížiť pretrvávajúce zadlženie. Potreby týkajúce sa zníženia zadlženosti v súkromnom sektore presahujú v mnohých krajinách 30 % HDP, a to vrátane tých, v ktorých sa už zaznamenalo výrazné zníženie zadlženosti súkromného sektora. Vzhľadom na nedostatky v podmienkach na trhu s úvermi a súvahy v súkromnom sektore, ktoré si na účely tejto úpravy vyžadujú rýchlejšie tempo, možno očakávať, že aktívne znižovanie zadlženosti bude pokračovať. Medzi členskými štátmi eurozóny existujú výrazné cyklické rozdiely. Cyklické rozdiely sú v menovej únii do určitej miery nevyhnutné (s prihliadnutím na rôzne hospodárske štruktúry a inštitúcie, či schopnosť odolávať a prispôsobovať sa hospodárskym otrasom). Ak sa však vyskytujú v neprimeranej miere a pretrvávajú dlhšie, stávajú sa problémom. Výrazné cyklické rozdiely, ktoré možno v súčasnosti pozorovať v eurozóne, možno vysvetliť najmä rôznorodosťou hospodárskych štruktúr členských štátov, neadekvátnymi vnútroštátnymi hospodárskymi politikami, nedostatočnou cezhraničnou integráciou, ako aj nedostatkami v štruktúre HMÚ vrátane neprimeraného rozdelenia rizika prostredníctvom finančných a kapitálových trhov. Okrem toho sa ukazuje, že tempo adaptácie na otrasy, najmä finančného charakteru, je v eurozóne aj naďalej extrémne pomalé, a to predovšetkým v prípade obmedzenia fiškálnej politiky a pri absencii plnohodnotnej bankovej únie. Situácia na trhoch práce sa zlepšuje, hoci miera nezamestnanosti je naďalej vysoká. V roku 2014 sa po prvýkrát od začiatku krízy zaznamenala nepatrná konvergencia podmienok na trhu práce, pričom miera nezamestnanosti klesla aj v tých členských štátoch eurozóny, kde sa zaznamenal najväčší nárast nezamestnanosti v dôsledku krízy štátnych dlhopisov. V krajinách s nízkou mierou nezamestnanosti zostala miera nezamestnanosti vo všeobecnosti stabilná. V niektorých krajinách s mierou nezamestnanosti presahujúcou 10 % sa konštatovalo nedostatočné celkové zlepšenie na trhu práce, pričom rozdiely v miere nezamestnanosti medzi krajinami sa pohybovali na úrovni 20 percentuálnych bodov. Keďže dlhodobá nezamestnanosť dosiahla v roku 2014 takmer 50 % celkovej nezamestnanosti (pozri obrázok 3) a nezamestnanosť mladých ľudí ostáva na vysokej úrovni, pretrváva riziko, že niektoré vysoké miery nezamestnanosti by mohli nadobudnúť štrukturálny charakter. V krajinách zapojených do programu ekonomických úprav pokračoval proces prerozdeľovania zdrojov z neobchodovateľného sektora do obchodovateľného sektora, ktorý sprevádzal miernejší nárast miezd v neobchodovateľných sektoroch. Okrem úprav relatívnych miezd sú potrebné špecificky koncipované politiky slúžiace na podporu rýchlejšieho prerozdelenia zdrojov medzi sektormi a na pomoc pri riešení problému dlhodobej nezamestnanosti. Zlepšovanie podmienok na trhu práce hatí v mnohých členských štátoch nepomer medzi ponúkanými a požadovanými zručnosťami. V tejto súvislosti sa vynára osobitná potreba vyvíjať politiky týkajúce sa pracovnej sily s nízkou kvalifikáciou. Opatrenia na podporu celoživotného vzdelávania nepostačujú na vyriešenie problému starnúcej pracovnej sily a pracovnej mobility. Obrázok 3: Dlhodobá nezamestnanosť (v trvaní jedného roka alebo dlhšie) v EÚ, eurozóne a USA (% celkovej pracovnej sily) || || Zdroj: Európska komisia a Úrad pre pracovné štatistiky USA. || Sociálna situácia v eurozóne sa po zhoršení stavu po kríze výrazne nezlepšila. Z najnovších dostupných údajov vyplýva, že v roku 2013 sa na medziročnej báze začal pokles celkovej miery ohrozenia chudobou (pokles na 16,7 %) a celkovej miery vážnej materiálnej deprivácie (pokles na 7,4 %). Zaznamenalo sa však mierne zvýšenie podielu ľudí žijúcich v domácnostiach s veľmi nízkou intenzitou práce (na 10,9 %) a miery chudoby zamestnaných osôb (11,5 %), čo zväčša možno pripísať trendom v krajinách najviac postihnutých krízou. Ďalej sa prehlbovali rozdiely medzi chudobnými a bohatými (nárast na 24,0 % v roku 2013) v dôsledku pokračujúceho negatívneho vývoja v krajinách eurozóny, ktoré čelia zásadným úpravám. V krajinách najviac zasiahnutých krízou sa aj naďalej prejavoval prudký nárast miery chudoby a miery vážnej materiálnej deprivácie a vo viacerých členských štátoch došlo k poklesu úrovne národného dôchodku. Existuje množstvo potenciálnych účinkov progresívnych zmien v sociálnej oblasti na dlhodobý rast a udržateľnosť verejného dlhu[4]. Chudoba môže negatívne vplývať na produktivitu, a to v dôsledku nedostatočného prístupu k vzdelaniu a zdravotníckym službám, pričom sociálna nerovnosť môže mať negatívne účinky na rast prostredníctvom vyššej kumulácie dlhu súkromného sektora a nízkeho rastu spotreby. Vysoká miera nezamestnanosti mladých ľudí a zvýšenie dlhodobej nezamestnanosti majú dlhodobé negatívne sociálne a hospodárske dôsledky. Dlhodobá nezamestnanosť je jedným z faktorov, ktoré najviac súvisia s chudobou v Európe.[5] Právna regulácia trhu práce a trhu s výrobkami krajín eurozóny sa aj naďalej vyznačuje značnou nepružnosťou, ktorá je prekážkou jednotného trhu. Takáto nepružnosť môže obmedzovať schopnosť členských štátov primerane reagovať na hospodárske otrasy, v dôsledku čoho môže dôjsť ku komplikáciám v riadnom fungovaní HMÚ. V rozmedzí rokov 2007 a 2013 došlo takmer vo všetkých krajinách eurozóny k poklesu potenciálneho rastu. Najprudšie sa tento pokles prejavil v ekonomicky najzraniteľnejších členských štátoch eurozóny a v pobaltských štátoch. Najvýraznejší pokles potenciálneho rastu sa zaznamenal v členských štátoch, v ktorých príjmy dosahujú nižšiu úroveň ako priemer eurozóny. V niektorých z týchto krajín došlo k ešte prudšiemu nárastu nezamestnanosti v dôsledku nepriaznivého vývoja miery obyvateľstva v produktívnom veku a miery účasti na trhu práce. Tento pokles vstupnej pracovnej sily bol hlavným faktorom poklesu potenciálneho rastu. Vo všetkých členských štátoch sa v rokoch 2007 až 2013 znížil aj príspevok kapitálu a celkovej produktivity výrobných faktorov k potenciálnemu rastu. Vynára sa potreba obnovenia záväzku zrealizovať štrukturálne reformy v záujme podpory konkurencieschopnosti a potenciálu rastu. V čase príprav na zavedenie eura sa hovorilo, že spoločná mena bude pôsobiť ako stimul pre reformu, keďže na zlepšenie konkurencieschopnosti už nebude k dispozícii výmenný kurz. Tento názor sa však nepremietol do skutočnosti a výsledky štrukturálnych reforiem neboli ani zďaleka uspokojivé. Od čias krízy sa vo viacerých krajinách eurozóny podnikli ambiciózne štrukturálne reformy, a to najmä v krajinách zapojených do programu ekonomických úprav. Pokračovali aj v roku 2014, a tak prispievali k prebiehajúcej ekonomickej úprave. Napredovanie reforiem v členských štátoch eurozóny sa však naďalej pohybuje hlboko pod úrovňami stanovenými v individuálnych odporúčaniach pre jednotlivé krajiny. Okrem toho sa v rámci efektívnej realizácie reforiem občas dostavila aj stagnácia, navyše tu existuje aj riziko „skĺznutia“ reformy do pôvodného stavu hneď po vyriešení potreby akútneho financovania a zlepšení hospodárskych podmienok. Vďaka realizácii náležitých reforiem vo všetkých krajinách eurozóny by sa stimuloval domáci dopyt a uľahčila obnova konkurencieschopnosti a rastu v eurozóne. Okrem toho z modelových simulácií je zrejmé, že simultánna realizácia štrukturálnych reforiem vo viacerých krajinách eurozóny by viedla k vyššiemu nárastu produkcie ako v prípade, keby krajiny tieto reformy realizovali izolovane (pozri rámček 1). Využívanie pracovnej sily a kapitálu v eurozóne je na príliš nízkej úrovni. Vďaka vplyvu dobre navrhnutých reforiem na rast, produktivitu a zamestnanosť sa môže znížiť negatívny vplyv nevyhnutného znižovania finančnej zadlženosti v súkromnom sektore, a pritom predísť škodlivým makroekonomickým nerovnováham a zhoršeniu celkovej sociálnej situácie. Rozhodujúci význam majú predovšetkým politiky slúžiace na pomoc pri zvyšovaní investícií. Rast investícií vo veľkých krajinách eurozóny by sa premietol do pozitívneho presahu aj na zvyšok eurozóny[6]. V tejto súvislosti treba poznamenať, že Komisia v novembri 2014 spustila Investičný plán pre Európu. Jeho základom sú tri vzájomne sa posilňujúce prvky. Prvým z nich je mobilizácia dodatočných investícií vo výške najmenej 315 miliárd EUR v priebehu nasledujúcich troch rokov prostredníctvom osobitných nástrojov rizikového financovania, čím sa dosiahne maximalizácia vplyvu verejných zdrojov a využije potenciál súkromných investícií. Druhým prvkom sú cielené iniciatívy, ktorými sa má zabezpečiť, aby tieto mimoriadne investície uspokojili potreby reálnej ekonomiky. Tretí prvok spočíva v opatreniach slúžiacich na zabezpečenie vyššej predvídateľnosti regulačného rámca a odstránenie prekážok brániacich investíciám, vďaka ktorým dôjde k zatraktívneniu Európy pre investorov. Pre obnovenie dôvery a zníženie neistoty, ktoré bránia investíciám, majú zásadný význam súčasne prebiehajúce opatrenia vo všetkých troch oblastiach. Pre eurozónu má kľúčový význam urýchlenie vykonávania reforiem. Nedostatok flexibility výmenného kurzu ako mechanizmu úpravy signalizuje potrebu upraviť iné ekonomické premenné s cieľom absorbovať otrasy alebo umožniť adaptáciu hospodárstva. Okrem toho je pre viaceré ekonomiky eurozóny zložitejšie prispôsobiť sa tlaku na konkurencieschopnosť, a to z dôvodu, že v týchto krajinách sú podiel neobchodovateľných sektorov na zamestnanosti, ako aj pridaná hodnota vyššie ako začiatkom nového milénia. To môže mať nepriaznivé účinky na konkurencieschopnosť celého hospodárstva[7]. Preto je nevyhnutné zlepšiť fungovanie trhu práce a trhu s výrobkami s cieľom umožniť dostatočnú flexibilitu a predísť tomu, aby sa nerovnováhy alebo otrasy premietli do dlhodobej nezamestnanosti. Štrukturálne reformy môžu mať značné potenciálne prínosy. Pri reformách zvyčajne chvíľu trvá, kým sa prejavia ich celkové účinky. Máme signály, že prebiehajúce reformy už vykazujú prvé známky úspechu. V rámčeku 1 sú znázornené porovnateľné celohospodárske odhady vplyvu reforiem prostredníctvom simulácie pomocou modelu QUEST. Rámček 1: Vplyv štrukturálnych reforiem na potenciálny rast v eurozóne Obrázok 4: Účinky na HDP podľa reformných oblastí po 5, 10 a 20 rokoch Zdroj: Varga and in’t Veld (2014), rozdiel vyjadrený v % oproti základnej prognóze. Eurozóna by mohla vo významnej miere profitovať zo štrukturálnych reforiem. Podľa analýzy pomocou modelu QUEST, ktorý využíva Európska komisia, by mohla byť produkcia o 10 rokov vyššia o 7 %, pričom by sa mohla dosiahnuť vyššia miera zamestnanosti a lepšie fiškálne pozície. Táto metodika referenčného porovnávania sa opiera o štrukturálne ukazovatele v oblastiach ako hospodárska súťaž na trhu a trhová regulácia, trh práce a profesijné zručností, daňová štruktúra či výskum a vývoj. Uplatňuje sa pri nej tzv. prístup „distance-to-frontier“, ktorého účelom je kvantifikovať potenciál reformy na základe predpokladu postupného či čiastočného preklenutia rozdielu medzi konkrétnym stavom v danom štáte a priemernou úrovňou troch najvýkonnejších ekonomík EÚ (podrobné informácie možno nájsť v publikácii Varga and in’t Veld, 2014)[8]. S cieľom vyhnúť sa stanoveniu nerealistických a/alebo nedosiahnuteľných cieľov sa v scenároch uvádza iba polovica existujúcich rozdielov, ktoré sa postupne preklenujú. Obrázok 4 znázorňuje účinky HDP v rámci oblastí reformy v eurozóne za predpokladu, že všetky členské štáty v týchto oblastiach podniknú podobné reformné opatrenia. V krátkodobom horizonte prinesú najvýznamnejšie výsledky reformy pracovného trhu (politika týkajúca sa zvýšenia účasti na trhu práce, aktívne politiky trhu práce a reformy sociálneho systému), daňové reformy (posun systému zdaňovania smerom k nepriamym daniam) a reformy trhu s výrobkami (intenzívnejšia hospodárska súťaž v odvetví služieb a nižšie vstupné náklady). Z dlhodobého hľadiska majú kľúčový vplyv na HDP politiky slúžiace na zlepšovanie zručností a podporu výskumu a vývoja, ktorým sa pripisuje viac ako tretina dlhodobých účinkov na HDP. (Pozri Varga and in’t Veld, 2014). Štrukturálne reformy v jednej krajine môžu mať pozitívne účinky na iné krajiny. Medzi ne môžu patriť: i) účinky presahovania v oblasti obchodu v súvislosti s reformami slúžiacimi na podporu dopytu. Napríklad vďaka úsiliu o liberalizáciu trhu, ktoré vyvíja krajina vývozu, môže dôjsť k zvýšeniu produktivity v krajine dovozu, a to prostredníctvom lepšej kvality medziproduktov; ii) reformy, ktoré slúžia na zatraktívnenie investícií (najmä priamych zahraničných investícií), môžu pomôcť nasmerovať investičné toky; iii) reformy, ktoré slúžia na zlepšenie mobility pracovnej sily a prideľovanie zdrojov v jednotlivých krajinách, môžu pomôcť pri ich podpore na úrovni eurozóny; iv) na eurozónu môžu mať kladný vplyv aj štrukturálne reformy, a to vďaka svojmu účinku na posilnenie dôvery. Koordinované reformné úsilie môže pomôcť pri šírení informácií o všeobecných priaznivých účinkoch štrukturálnych reforiem. Viacero štrukturálnych problémov má naliehavejší charakter. V tejto súvislosti treba prihliadať na potenciálne prínosy reforiem pre eurozónu ako celok, ktoré možno vyťažiť vďaka ich rýchlej realizácii. Na trhoch s výrobkami má pokrok v oblastiach, ako sú služby, energetika, telekomunikácie a digitálna ekonomika, potenciál vyvolávať pozitívne účinky presahovania v oblasti rastu v členských štátoch. Vďaka zlepšovaniu všeobecných podmienok na podnikanie (napr. zjednodušenie administratívnych postupov) by mohli vzniknúť nové príležitosti pre investície, tvorbu pracovných miest a rast. Reformami zameranými na zlepšenie hospodárskej súťaže v neobchodovateľných sektoroch by sa podporila ekonomická úprava, podnietili investície a uľahčil rozvoj daných odvetví. V oblasti pracovného trhu reforma pomáha prerozdeliť zdroje medzi najdynamickejšie odvetvia a zároveň slúži na podporu ekonomickej úpravy a konkurencieschopnosti. Dôležitým cieľom zostáva zníženie vysokého daňového zaťaženia práce (pozri aj oddiel 2.2). Vzhľadom na rast dlhodobej nezamestnanosti by bolo prospešné dosiahnuť zlepšenie pasívnych aj aktívnych politík pracovného trhu s cieľom zlepšiť kvalifikačné zručnosti a zabrániť ďalším stratám ľudského kapitálu, ako aj marginalizácii na trhu práce. 2.2. Fiškálna politika Odporúčania pre jednotlivé krajiny eurozóny na rok 2014 obsahovali výzvu na koordináciu fiškálnych politík členských štátov eurozóny v rámci Euroskupiny. To zahŕňa najmä posúdenie návrhov rozpočtových plánov s cieľom zabezpečiť v celej eurozóne súdržné fiškálne zámery, ktoré by podporovali rast. Odporúčanie poukázalo na potrebu zlepšiť kvalitu a udržateľnosť verejných financií uprednostňovaním investícií na vnútroštátnej úrovni a na úrovni EÚ. Napokon sa kládol dôraz na potrebu zabezpečiť, aby boli vnútroštátne fiškálne rámce vrátane vnútroštátnych fiškálnych rád silné. Súhrnný fiškálny obraz eurozóny sa zlepšoval aj v roku 2014. Určitý pokrok sa dosiahol v oblasti koordinácie fiškálnych politík. Fiškálny výhľad pre eurozónu ako celok sa zlepšil a súhrnné fiškálne zámery sa zdajú byť primerané. Po poklese pod 3 % HDP v roku 2013 sa podľa prognózy útvarov Komisie zo zimy 2015 prvýkrát od roku 2008 očakáva, že nominálny deficit v eurozóne poklesne v roku 2014 na 2,6 % HDP a v roku 2015 na 2,2 % HDP. Očakáva sa však, že celkový pomer dlhu zostane v roku 2015 v podstate nezmenený na úrovni približne 94,3 % HDP (z roku 2014) predtým, než začne v roku 2016 klesať na 94 % HDP (pozri obrázok 5). V prípade mnohých krajín sa pomer dlhu bude naďalej zvyšovať aj po roku 2015. Je potrebné vyvinúť ďalšie úsilie na dosiahnutie udržateľných rozpočtových pozícií. Po zastavení konsolidačného úsilia v roku 2014 členské štáty eurozóny ako celok neplánujú v roku 2015 obnoviť fiškálnu konsolidáciu. Nasvedčujú tomu rôzne opatrenia štrukturálnej úpravy rozpočtu – diskrečné fiškálne úsilie[9], ako aj zmena štrukturálneho salda nevykazujú v roku 2015 žiadne úpravy (pozri obrázok 5). Po niekoľkých rokoch značného fiškálneho úsilia a v súčasnom prostredí nízkeho rastu a nízkej inflácie sa všeobecne neutrálne súhrnné fiškálne zámery javia ako viac-menej primerané. Chýbajúce fiškálne sprísnenie na súhrnnej úrovni eurozóny sčasti odráža potrebu zabezpečiť primeranú rovnováhu medzi požiadavkami na udržateľnosť a obavami týkajúcimi sa cyklickej stabilizácie. Koordinácia fiškálnych politík je aj naďalej suboptimálna. Pretrvávajú veľké rozdiely medzi krajinami, čo vytvára riziko pre eurozónu ako celok (pozri obrázok 6). Členské štáty s väčším fiškálnym priestorom majú teraz príležitosť prijať opatrenia na podporu domáceho dopytu, s osobitným dôrazom na investície. Fiškálne rezervy ešte neboli obnovené, zatiaľ čo krajiny, ktoré trápia obavy súvisiace s udržateľnosťou a vysoká a zvyšujúca sa miera zadlženosti, ich stále zásadným spôsobom neriešili. Bez ďalšieho úsilia na obnovenie svojich rezerv sú členské štáty a eurozóna ako celok aj naďalej citlivé na nepriaznivé ekonomické otrasy. Jednou z kľúčových politických výziev, ktorým čelí eurozóna, je zníženie verejného dlhu prostredníctvom realizácie diferencovaných fiškálnych politík, ktoré podporujú rast, a zároveň zvýšenie potenciálu rastu v eurozóne[10]. Pozornosť sa čoraz viac zameriava na suboptimálnu koordináciu fiškálnych politík v rámci EÚ založenom na pravidlách. Tie členské štáty, ktoré nemajú fiškálny priestor, by sa ho mali snažiť opätovne získať a tie členské štáty, ktoré fiškálny priestor majú, by mali využiť príležitosť na podporu domáceho dopytu, s osobitným dôrazom na investície. Simulácie, v rámci ktorých sa analyzovali účinky dočasného 2-ročného zvýšenia v oblasti verejných investícií v krajinách s fiškálnym priestorom na úrovni 1 % HDP, produkujú trvalý pozitívny účinok na rast s multiplikátorom v rozmedzí 0,8 a 1. Únik v rámci dovozu vedie k relatívne vysokým účinkom presahovania na ostatné krajiny eurozóny a zvyšuje HDP o 0,2 až 0,3 %[11]. Obrázok 5: Diskrečné fiškálne úsilie a zmena štrukturálneho salda v roku 2015 (% HDP) || Obrázok 6: Stupeň rizika udržateľnosti a plánované diskrečné fiškálne úsilie v roku 2015. || Zdroj: Európska komisia. || Zdroj: Prognóza útvarov Európskej komisie zo zimy 2015. Poznámky: Stupeň rizika udržateľnosti sa meria ukazovateľom S1, pričom sa uvádza (v percentuálnych bodoch potenciálneho HDP), o koľko sa štrukturálne saldo musí zmeniť do roku 2020 v porovnaní s úrovňou v roku 2014 na to, aby pomer dlhu k HDP dosiahol v roku 2030 úroveň 60 %. Fiškálne úsilie sa meria plánovaným diskrečným fiškálnym úsilím v roku 2015. Od členských štátov sa vyžaduje, aby zabezpečili úplné dodržiavanie Paktu stability a rastu. Vzhľadom na skutočnosť, že na osem[12] členských štátov eurozóny sa v roku 2014 naďalej vzťahoval postup pri nadmernom deficite a že sa očakáva, že v rámci preventívnej časti v období rokov 2014 – 2015 dosiahnu alebo presiahnu svoje strednodobé ciele iba dva členské štáty, zdá sa, že absencia štrukturálnych úprav poukazuje na nedostatočné plnenie požiadaviek Paktu stability a rastu v prípade eurozóny ako celku[13]. Fiškálny rámec EÚ podporuje diferencovanú fiškálnu konsolidáciu, ktorá podporuje rast. Pakt stability a rastu umožňuje členským štátom vykonávať diferencované fiškálne stratégie, ktoré zohľadňujú ich individuálne okolnosti. Od krajín, ktoré čelia väčším fiškálnym výzvam, sa vyžaduje, aby vyvinuli väčšie konsolidačné úsilie. Strednodobé ciele predstavujú zdravé fiškálne pozície, v ktorých sa zohľadňuje potreba vytvárať rezervy proti nadmernému deficitu a zabezpečovať udržateľnosť dlhu. Flexibilita v Pakte stability a rastu umožňuje udržať rast v krátkodobom horizonte. Najmä z dôvodu zvyšujúceho sa počtu členských štátov v preventívnej časti môže byť fiškálne úsilie prispôsobené ekonomickej situácii a zohľadniť sa v ňom vykonávanie významných štrukturálnych reforiem. Investičný plán pre Európu pomôže zvýšiť potenciálny rast tým, že povzbudí produktívne investície. Najmä pri posudzovaniach v rámci Paktu stability a rastu prijme Komisia kladné stanovisko v súvislosti s kapitálovými príspevkami do Európskeho fondu pre strategické investície. Kvalita verejných financií sa dostatočne nezlepšila. Celková kvalita výdavkov je výsledkom kombinácie dvoch hlavných faktorov: i) zloženia výdavkov a najmä podielu výdavkových položiek podporujúcich rast a ii) efektívnosti výdavkov, t. j. ako dobre sa verejné zdroje transformujú na služby občanom a podnikom. Existuje značný priestor na to, aby zloženie fiškálnej stratégie bolo koncipované spôsobom, ktorý by podporoval rast. Hoci to platí pre všetky členské štáty EÚ, členské štáty eurozóny majú osobitný záujem na tom, aby sa zabezpečilo, že národné rozpočty sa použijú ako účinný mechanizmus úpravy. Na strane príjmov by sa kvalita verejných financií mohla zabezpečiť napr. prostredníctvom boja proti daňovým podvodom a nerovnosti. Rámček 2: Nadväzné opatrenia k odporúčaniam pre eurozónu – daňové zaťaženie práce Vo veľkej väčšine členských štátov eurozóny je daňové zaťaženie práce pomerne vysoké (približne 40 % alebo viac z celkových nákladov práce). To negatívne vplýva na výkonnosť trhu práce a ekonomickú činnosť. Mimoriadne dôležitou politickou možnosťou je prechod od zdaňovania práce k zdrojom príjmov, ktoré viac podporujú rast, ako sú spotrebné dane, periodické dane z nehnuteľného majetku a environmentálne dane. Tieto dane sa v niektorých krajinách nevyužívajú naplno. Presun daňového zaťaženia z práce stimuluje ponuku a dopyt práce a prispieva k ziskovosti firiem, čo na druhej strane pomáha zlepšiť návratnosť kapitálu a investičné stimuly. Obrázok 7: Daňové zaťaženie práce v eurozóne a jej zloženie (v %) v roku 2013 Obrázok 8: Vývoj daňového zaťaženia práce s nízkou mzdou v eurozóne Zdroj: OECD a Európska komisia. Poznámka: Uvedené opatrenie, nazývané aj daňovo-odvodové zaťaženie, zodpovedá podielu nákladov práce pripadajúcemu na daň z príjmu a na príspevky do systému sociálneho zabezpečenia (v %). Daňovo-odvodové zaťaženie sa uvádza na jedného pracovníka bez detí na úrovni priemernej mzdy za rok 2013 (obrázok 7) a na 67 % úrovne priemernej mzdy (obrázok 8). Najnovšie údaje pre Cyprus nie sú k dispozícii. Počas krízy sa úsilie o zníženie vysokého daňového zaťaženia práce vytratilo a niekoľko členských štátov zvýšilo zdanenie práce s cieľom prispieť ku konsolidácii. Rada vydala odporúčania pre jednotlivé členské štáty, aby riešili vysoké daňové zaťaženie práce a odporúčanie pre eurozónu prerokovať túto otázku vzhľadom na to, že touto problematikou sa zaoberá mnoho jej členov a prostredníctvom účinkov rámci dopytu a konkurencieschopnosti hrozia potenciálne veľké účinky presahovania. Euroskupina bezprostredne nadviazala na toto odporúčanie zorganizovaním niekoľkých tematických diskusií. Otvorená diskusia viedla k dohode o spoločných zásadách týkajúcich sa koncepcie a financovania daňovo-odvodových reforiem, ako aj k pevnému odhodlaniu ministrov pokračovať v tejto práci. Počiatočné hodnotenie vykonávania ukazuje, že diskusie v rámci Euroskupiny mali dôležitý vplyv na informovanosť členských štátov eurozóny o výhodách riešenia vysokého daňového zaťaženia práce. Bolo prijatých veľmi málo opatrení, ktoré zvyšujú daňovo-odvodové zaťaženie, mnohé členské štáty však plánujú prijať alebo už vykonávajú opatrenia na zníženie daňovo-odvodového zaťaženia. Spoločné zásady dohodnuté v rámci Euroskupiny za dobré považujú aj členské štáty, ktoré sa napríklad často zameriavajú na znižovanie daní špeciálne pri nižších príjmových kategóriách. Je tiež potrebné zabrániť zbytočným komplikáciám pre daňovníkov a daňové správy, s cieľom zohľadniť všeobecnejšiu situáciu na trhu práce a zabezpečiť politickú a spoločenskú podporu. Zatiaľ čo táto výzva a potrebné politické smerovanie sú úplne jasné, je dôležité, aby sa naďalej monitorovalo vykonávanie. Pokračujúca angažovanosť Euroskupiny by mohla pomôcť zabezpečiť, aby táto otázka predstavovala aj naďalej prioritnú oblasť programu politiky. Komisia sa neustále zasadzuje o to, aby sa za prioritu považovalo také zloženie fiškálnych politík, ktoré podporuje rast. Na strane príjmov to znamená zabezpečenie efektívneho daňového systému, ktorý podporuje rast. Mimoriadne škodlivé pre rast je zdanenie práce (pozri rámček 2). Došlo síce k posunu od daní z práce k daniam podporujúcim rast, ako sú spotrebné dane, periodické dane z nehnuteľného majetku a environmentálne dane, prínos týchto tieto reforiem je však v porovnaní s očakávaniami naďalej relatívne obmedzený. Priemerná najvyššia sadzba dane z príjmu právnických osôb v eurozóne nie je v porovnaní s inými rozvinutými ekonomikami obzvlášť vysoká, výrazne sa však medzi členskými štátmi odlišujú sadzby, ako je to znázornené na obrázku 9. Rozdiely v sadzbách a základoch môžu podnietiť daňovú súťaž. Rozdiely môžu vytvoriť aj možnosti na presúvanie zisku, ktoré prispievajú k narúšaniu základu dane. V prípade zloženia výdavkov sa smerom k väčšej podpore rastu nedosiahol výrazný pokrok. Informácie o najnovších trendoch v oblasti výdavkov ukazujú nárast v prípade niektorých položiek, ktoré sa považujú za menej priaznivé pre rast, môžu však odrážať aktiváciu záchranných sociálnych sietí s cieľom pomôcť zmierniť negatívne sociálne dôsledky krízy. Zároveň sa výdavky na položky, ktoré podporujú rast, ako napríklad na vzdelávanie alebo verejné investície, stabilizovali alebo v niektorých prípadoch klesli. Obrázok 9: Daňové zaťaženie príjmu právnických osôb (v %) v roku 2014 Zdroj: Európska komisia. Poznámka: Priemer eurozóny je vážený hrubým domácim produktom. Uvedené opatrenie je necieľová najvyššia zákonná sadzba dane z príjmu právnických osôb; existujúce trvalé alebo dočasné prirážky a miestne dane sú zahrnuté. Ďalšie podrobnosti pozri v dokumente Európskej komisie „Daňové reformy v členských štátoch EÚ“, 2014. Efektívnosť výdavkov v eurozóne je možné výrazne zlepšiť. Kvalitu verejných výdavkov môže vo veľkej miere pozitívne ovplyvňovať systematickejšie využívanie preskúmaní výdavkov ako neoddeliteľnej súčasti rozpočtového procesu, ako prostriedku najmä na identifikáciu potenciálnych (najmenej škodlivých pre rast) úspor, na presmerovanie zdrojov do výdavkových oblastí podporujúcich rast a na dosiahnutie zvýšenia efektívnosti vo verejnom sektore, podľa špecifických potrieb a priorít konkrétnej krajiny. Dobre koncipované a dôkladne implementované preskúmania výdavkov povedú k „inteligentnejšiemu“ rozdeľovaniu výdavkov v rámci vnútroštátnych politických priorít, čo prispeje nielen k dosiahnutiu fiškálnych cieľov, ale môže aj uvoľniť fiškálny priestor pre nové alebo zvýšené výdavky podporujúce rast alebo znižovanie daní[14]. Zatiaľ čo krátenie výdavkov je vhodné najmä v krajinách s pomerne veľkým verejným sektorom, priestor pre niektoré daňové úpravy môže existovať aj v krajinách s nižšími výdavkami. Spoľahlivé a transparentné vnútroštátne fiškálne rámce predstavujú základ pre zodpovedné a udržateľné fiškálne politiky v eurozóne. V roku 2014 došlo k úplnému nadobudnutiu účinnosti právnych požiadaviek zameraných na posilnenie vnútroštátnych fiškálnych rámcov členských štátov eurozóny: na všetky členské štáty eurozóny sa v plnom rozsahu uplatňuje smernica[15] o rozpočtových rámcoch, nariadenie[16] o posilnenom monitorovaní rozpočtu a fiškálna dohoda[17]. Tieto právne predpisy poskytli členským štátom eurozóny príležitosť, aby preskúmali svoje vnútroštátne mechanizmy fiškálneho riadenia a uskutočnili významné reformy, ktoré sa niekedy rovnajú celkovej revízii fiškálnych pravidiel, postupov a inštitúcií. Reformy sa dotkli všetkých hlavných stavebných prvkov vnútroštátnych fiškálnych rámcov: - Počet a účinnosť fiškálnych pravidiel stúpa, pričom stredobodom posilnených fiškálnych rámcov v takmer všetkých krajinách eurozóny sa stanú pravidlá vyrovnaného rozpočtu v štrukturálnom vyjadrení. Hoci sú zamerané na strednodobý cieľ alebo prísnejšie fiškálne ciele, znenie únikových doložiek a obmedzenie nápravného mechanizmu v prípade odchýlok môže vytvoriť určitý priestor na sklzy a dôveryhodnosť týchto nových pravidiel sa ešte len otestuje v reálnom prostredí verejných financií. - Zväčšil sa rozsah a zvýšila sa kvalita a transparentnosť tvorby ročného rozpočtu a strednodobého fiškálneho plánovania. Okrem toho sa tieto procesy postupne zosúlaďujú so spoločnými míľnikmi stanovenými v rámci balíka dvoch legislatívnych aktov. - Boli zriadené (alebo posilnené) nezávislé inštitúcie s mandátom na monitorovanie verejných financií, najmä platných fiškálnych pravidiel, a na vypracovanie alebo schválenie makroekonomických prognóz používaných pri fiškálnom plánovaní. Takéto orgány však ešte nie sú v niekoľkých krajinách eurozóny zriadené a vo všeobecnosti je ešte predčasné hodnotiť účinnosť týchto novovytvorených dozorných orgánov a ich vplyv na vnútroštátnu fiškálnu politiku. Členské štáty eurozóny, ktoré sa snažia naplno využiť výhody „novej generácie“ vnútroštátnych fiškálnych rámcov, čelia pri vykonávaní fiškálnej politiky dvom výzvam: i) dokončiť koncipovanie a prijatie zostávajúcich reforiem, ktoré majú do vnútroštátnych prostredí transponovať požiadavky vyplývajúce z novej podoby fiškálnej správy EÚ (treba poznamenať, že súlad s príslušnými právnymi ustanoveniami je predmetom priebežných kontrol zo strany Európskej komisie); ii) zabezpečiť účinné fungovanie novozaložených alebo modernizovaných fiškálnych rámcov, aby mohli v plnom rozsahu plniť plánovanú úlohu pri dosahovaní zdravej a udržateľnej fiškálnej politiky v súlade so záväznými ustanoveniami vnútroštátnej politiky a rozpočtovými záväzkami Zmluvy o EÚ. Okrem iného to zahŕňa úplné sfunkčnenie nezávislých fiškálnych inštitúcií a čo najefektívnejšie využitie ich odborných znalostí na účinnejšie riadenie verejných financií na národnej úrovni. 2.3. Politika finančného sektora Odporúčania pre jednotlivé krajiny na rok 2014 pre eurozónu obsahovali výzvu na prijatie opatrení na zabezpečenie odolnosti bankového systému. Patrí sem predovšetkým prijatie nevyhnutných opatrení v nadväznosti na komplexné posúdenie ECB, a to prostredníctvom vykonávania predpisov o bankovej únii a dosiahnutia pokroku v ďalšej činnosti naplánovanej na prechodné obdobie v súvislosti so zavedením jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií. V odporúčaniach sa zdôraznila potreba znížiť finančnú fragmentáciu, stimulovať investície zo súkromného sektora a zvýšiť úverové toky do hospodárstva prostredníctvom opatrení na zlepšenie prístupu MSP k úverom, prehĺbenia kapitálových trhov a opätovného naštartovania sekuritizovaného trhu. Nedávnu kríza charakterizovali veľké negatívne účinky presahovania rizík finančných trhov – na trhoch so štátnymi dlhopismi a medzi rizikom štátneho dlhu a rizikom súkromného dlhu. Analýza dvojstranných účinkov presahovania úverového rizika spojeného so štátnym dlhom v eurozóne poukazuje na značnú rôznorodosť medzi krajinami, pričom krajiny, ktoré sú súčasťou programu ekonomických úprav, sú samotné zdrojom účinkov presahovania a zároveň sú citlivé na tlak z ostatných členských štátov. Kríza čiastočne zvrátila trend finančnej integrácie, ktorého katalyzátorom bola menová únia, a uvoľnila silné fragmentačné sily. Vytvorenie, okrem iného, bankovej únie a vykonávanie jednotného súboru pravidiel v EÚ pomôže prelomiť väzbu medzi štátmi a bankami. V kombinácii so zvýšenou odolnosťou bánk sa očakáva, že postupom času by mali narastať udržateľnejšie cezhraničné bankové toky. Celkovo sa dosiahol značný pokrok pri plnení týchto odporúčaní. Konkrétnejšie, aj pokiaľ ide o zostávajúce výzvy týkajúce sa politík finančného sektora v eurozóne: Podmienky na finančnom trhu v eurozóne sa zlepšili, ale trhy sú aj naďalej fragmentované. V súlade s vývojom v rámci úrokových sadzieb ECB poklesli krátkodobé sadzby na peňažnom trhu na takmer nulové hodnoty. Podobne klesali výnosy zo štátnych dlhopisov krajín eurozóny a rizikové prirážky k štátnym dlhopisom týchto krajín, podporené najmä i) vplyvom opatrení menovej politiky vrátane záväzku ECB uskutočňovať program priamych menových transakcií a rozsiahle kvantitatívne uvoľňovanie, ii) poklesom dlhodobých očakávaní týkajúcich sa inflácie, iii) pociťovaným znížením kreditného rizika v hospodársky zraniteľných členských štátoch, iv) posilnenými rámcami pre správu hospodárskych a fiškálnych záležitostí a v) posilnenou finančnou reguláciou a dohľadom. Trhy so štátnymi dlhopismi krajín eurozóny zvládli dočasné obdobia volatility spojené s nepriaznivým geopolitickým vývojom. V niektorých segmentoch trhu sa finančná fragmentácia od polovice roku 2013 čiastočne zvrátila, ale z historického hľadiska zostáva na vysokej úrovni. Prieskum úverov poskytovaných bankami naďalej poukazuje na rozdiely v podmienkach na poskytovanie úverov v celej eurozóne, čo je do určitej miery spôsobené činiteľmi špecifickými pre firmy a trendmi v oblasti nesplácaných úverov. Napriek zlepšeniu nákladov na financovanie zostáva poskytovanie bankových úverov súkromnému sektoru na nízkej úrovni. Neexistuje žiadny presvedčivý dôkaz o všeobecnom nedostatku financovania v hospodárstve eurozóny, pričom pri vysvetľovaní obmedzeného rastu úverov sú dôležitým faktorom nízke úrovne dopytu. V rámci finančných tokov sú však viditeľné určité tlaky, najmä pokiaľ ide o dlhodobejšie projekty v oblasti infraštruktúry a MSP, ktoré pôsobia v ekonomicky najzraniteľnejších hospodárstvach. Akékoľvek obmedzenia, ktoré neprimerane obmedzujú prístup k úverom, sa musia odstrániť, aby sa nezačali objavovať problémy s financovaním a nezačali obmedzovať hospodársky rast, keď sa začne zvyšovať dopyt po úveroch. S cieľom riešiť nízku infláciu prijala ECB niekoľko štandardných a neštandardných opatrení menovej politiky. Inflácia v roku 2014 dosiahla v eurozóne priemerne 0,4 %, čo je značne pod úrovňou strednodobého cieľa ECB týkajúceho sa inflácie. V záujme pevného ukotvenia strednodobých inflačných očakávaní došlo k zníženiu úrokových sadzieb ECB na ich dolnú efektívnu hranicu. Úroková sadzba pre hlavné refinančné operácie bola v septembri 2014 znížená na 0,05 %, pričom úroková sadzba pre jednodňové sterilizačné operácie bola stanovená na ‑0,20 %. V júli 2013 bola zavedená signalizácia budúceho nastavenia menovej politiky s cieľom priamejšie ovplyvňovať časovú štruktúru úrokových sadzieb. ECB opätovne potvrdila, že kľúčové úrokové sadzby zostanú počas predĺženého obdobia nízke, v súlade s nízkou očakávanou infláciou. Boli zavedené cielené dlhodobé refinančné operácie na zabezpečenie financovania termínovaných operácií do štyroch rokov s veľmi nízkou pevnou úrokovou sadzbou. ECB tiež prijala ďalšie neštandardné opatrenia, v rámci ktorých priamo intervenovala na trhoch s cennými papiermi krytými aktívami (ABS) a trhoch s krytými dlhopismi. V januári 2015 ECB rozhodla o programe rozsiahleho kvantitatívneho uvoľňovania. Oznámila, že plánuje rozšíriť svoj program nákupu aktív z oblasti cenných papierov zabezpečených aktívami a krytých dlhopisov aj na obchodovateľné dlhopisy denominované v eurách s investičným stupňom, emitované štátmi eurozóny a európskymi inštitúciami. V rámci tohto rozšíreného programu nákupu celkové mesačné nákupy cenných papierov verejného a súkromného sektora zo strany Eurosystému dosiahnu do konca septembra 2016 úroveň 60 miliárd EUR a pokým sa nedosiahne v strednodobom horizonte udržateľná úprava smerovania inflácie v súlade s mierou inflácie tesne pod hranicou 2 %. Okrem toho sa ECB rozhodla zmeniť ceny cielených dlhodobých refinančných operácií. Úroková sadzba uplatniteľná na budúce cielené dlhodobé refinančné operácie bude rovnaká ako sadzba pre hlavné refinančné operácie Eurosystému platná v čase, keď sa realizovala každá cielená dlhodobá refinančná operácia, čím sa odstráni rozpätie 10 bázických bodov nad sadzbou hlavných refinančných operácií, ktorá sa uplatňovala na prvé dve cielené dlhodobé refinančné operácie. Trhy reagovali pozitívne na rozšírený program nákupu, od ktorého sa očakáva, že bude dostatočne rozsiahly na to, aby mal vplyv na širší makroekonomický vývoj v eurozóne a podnietil opätovné uvedenie strednodobých až dlhodobých inflačných očakávaní do súladu s cieľom cenovej stability ECB, kde je miera inflácie tesne pod 2 %. To by následne mohlo uľahčiť proces znižovania zadlženia v celej eurozóne a podporiť dopyt po úveroch a investície. Účinnosť tohto rozhodného politického opatrenia zo strany ECB závisí tiež od stanovenia a vhodnosti reformných opatrení aj v iných oblastiach politiky, a to vrátane fiškálnej a štrukturálnej oblasti. Silné stimulačné opatrenia menovej politiky sa považujú za nevyhnutné pri boji proti ekonomickým nedostatkom a v záujme zachovania cenovej stability v strednodobom horizonte, ale tomuto úsiliu ešte chýbajú doplnkové opatrenia v iných oblastiach vrátane finančného sektora. Výsledky komplexného posúdenia ECB a celoeurópskeho záťažového testu, ktorý koordinoval Európsky orgán pre bankovníctvo, potvrdzujú významné zlepšenie kapitalizácie európskych bánk za posledných 6 rokov. V období od roku 2008 do roku 2013 navýšilo 130 bankových skupín, ktoré sa zúčastnili komplexného posúdenia ECB, kapitál vo výške viac ako 200 mld. EUR. Od januára 2014 a pred ukončením komplexného posúdenia v októbri 2014 sa kapitál zvýšil o ďalších 57 mld. EUR. Toto odráža výrazné úsilie o rekapitalizáciu bánk na základe nového regulačného rámca (nariadenie a smernica EÚ o kapitálových požiadavkách), požiadaviek na dohľad a očakávaní trhu. V komplexnom posúdení ECB sa uvádza, že v prípade 25 bánk sa zistil zostávajúci nedostatok kapitálu vo výške 25 mld. EUR. Dvanásť z týchto 25 bánk už tento nedostatok v roku 2014 odstránilo zvýšením svojho kapitálu v celkovej výške 15 mld. EUR. Banky s nedostatkom kapitálu pripravili plány a majú deväť mesiacov na odstránenie nedostatku kapitálu. Európske banky sú v súčasnosti, pokiaľ ide o odolnosť voči finančným otrasom, v oveľa lepšom stave ako pred krízou. Toto by malo ubezpečiť investorov o kvalite bankových súvah v EÚ a pomôcť obnoviť dôveru, a umožniť tak bankám vykonávať ich kľúčovú funkciu, ktorou je poskytovanie úverov reálnej ekonomike. Výzvy však pretrvávajú a úpravy súvah bánk a riadiace štruktúry ešte nie sú dokončené. Značný pokrok sa dosiahol pri náprave finančného sektora v Európe, čo povedie k posilneniu bankových súvah a lepšiemu prístupu k úverom. V roku 2014 a po prvýkrát za 7 rokov banky eurozóny oznámili zmiernenie podmienok poskytovania úverov podnikom. Z prieskumu ECB zameraného na poskytovanie úverov bankami vyplýva, že podmienky na rast úverov v eurozóne sa postupne zlepšujú, ale ešte sa len ukáže, či sa tieto pozitívne trendy premietnu do vytvorenia čistého úveru, pretože v mnohých krajinách je splácanie stále vyššie než novoposkytované úvery. Bankové úvery ešte nejaký čas naďalej zostanú hlavným zdrojom financovania pre európske podniky, pričom banky ešte stále neobnovili svoju plnú úverovú kapacitu. Z tohto dôvodu možno očakávať ďalšie reformy bankového sektora. Banky eurozóny ešte musia dosiahnuť súlad s vyšším kapitálovými požiadavkami podľa nariadenia a smernice o kapitálových požiadavkách (CRD IV/CRR), ktoré nadobudnú plnú účinnosť v roku 2019. Okrem toho banky budú musieť posilniť svoje riadenie rizík, riadiace štruktúry a riešiť výzvy súvisiace so ziskovosťou. Podnikateľský model európskych bánk môže byť ešte odolnejší voči negatívnym otrasom, a to napríklad tak, že sa posilní stabilita zdrojov financovania bánk. Okrem toho súvahy bánk zostávajú pod tlakom z dôvodu vysokej úrovne problémových úverov. V prípadoch, keď nie sú udržateľné úrovne dlhu firiem, ale ich obchodné modely sú považované za životaschopné, riešenia problémových úverov zahŕňajú reštrukturalizáciu dlhu, lepšie režimy platobnej neschopnosti alebo najmä osobitné nástroje, ako konverzia dlhu na kapitál. Takéto nástroje môžu dopĺňať kroky na zabezpečenie lepšieho súladu medzi daňovým režimom pre dlh a kapitálovým financovaním. Riešenie nesplácaných úverov v súvahách bánk by malo sprevádzať potrebné znižovanie zadlženosti v súkromnom nefinančnom sektore, čo by na druhej strane zmiernilo nadmerný dlh po kríze a pomohlo pri podpore ekonomickej činnosti. Pokročilo sa v realizácii bankovej únie. Jednotný mechanizmus dohľadu ECB začal fungovať od 4. novembra 2014 a v súčasnosti je zodpovedný za priamy dohľad nad najvýznamnejšími bankami eurozóny. Jednotným vykonávaním nariadenia o jednotnom mechanizme riešenia krízových situácií sa dokončí štruktúra bankovej únie. V tejto súvislosti došlo pri zriaďovaní Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií (SRB) k pokroku. Očakáva sa, že stáli členovia SRB začnú vykonávať svoje povinnosti v nadchádzajúcich mesiacoch. Administratívne a prevádzkové zriaďovanie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií je tiež na dobrej ceste, vypracovávanie plánov na riešenie krízových situácií bánk sa má začať tento rok. Postupuje sa v práci na vytvorení spoločného zabezpečovacieho mechanizmu pre jednotný fond na riešenie krízových situácií počas prechodného obdobia, keď sa vnútroštátne zdroje krajín zúčastnených na jednotnom mechanizme riešenia krízových situácií začnú postupne spoločne využívať. V decembri 2014 sa členské štáty dohodli na vyhlásení o zabezpečení rovnakého zaobchádzania v prípade jednotného fondu na riešenie krízových situácií medzi členskými štátmi eurozóny, čo svojim rozhodnutím vstúpiť do bankovej únie podporili Európsky mechanizmus pre stabilitu a členské štáty mimo eurozóny. Rozvoj odolnejšieho finančného systému ide ruka v ruke s rozvojom alternatívnych, rozmanitých a odolných trhových finančných kanálov. To je obzvlášť dôležité vzhľadom na vysokú závislosť Európy od financovania bánk a v situácii, keď sú tradičné spôsoby financovania bánk vyčerpávané požiadavkami na znižovanie zadlženosti a úpravami obchodného modelu s cieľom zohľadniť regulačné zmeny. V porovnaní s inými hospodárstvami vyčnieva eurozóna z radu vďaka svojej akútnej závislosti od bánk. Pokiaľ ide o trhové financovanie, do tej miery, do akej je dlhové financovanie rozvinuté, je eurozóna výrazne orientovaná na dlhové financovanie, pričom kapitálové financovanie zohráva len malú úlohu. Výskum naznačuje, že väčšia diverzifikácia smerom k trhovo založenému financovaniu môže priniesť hospodársky prínos. Ďalšie pozitívne účinky by sa dostavili prostredníctvom väčšej finančnej stability, keďže trhové finančné štruktúry sú v časoch napätia na trhoch spájané oproti bankovým modelom s nižším systémovým rizikom a vyšším hospodárskym rastom. S cieľom diverzifikovať zdroje externého financovania pre spoločnosti, a prispieť tak k hospodárskemu rastu, je Európska komisia odhodlaná realizovať úniu kapitálových trhov. Záväzky || Zhrnutie posúdenia Odporúčania pre jednotlivé krajiny eurozóny (CSR) na rok 2014 CSR1 Podporovať a monitorovať v úzkej spolupráci s Komisiou vykonávanie štrukturálnych reforiem v tých oblastiach, ktoré majú najväčší význam pre bezproblémové fungovanie eurozóny, s cieľom podporiť rast a konvergenciu a úpravy vnútorných a vonkajších nerovnováh. Posúdiť a stimulovať pokrok v plnení reformných záväzkov v členských štátoch, ktoré patria do eurozóny, v ktorých existujú nadmerné nerovnováhy, a vo vykonávaní reforiem v členských štátoch, ktoré patria do eurozóny, ktorých nerovnováhy si vyžadujú rozhodné opatrenia, s cieľom obmedziť negatívne presahovanie na zvyšok eurozóny. Podporovať vhodné politiky v krajinách s veľkými prebytkami na bežnom účte v záujme prispenia k pozitívnemu presahovaniu. Pravidelne organizovať tematické diskusie o štrukturálnych reformách na trhu práce a trhu s výrobkami s potenciálne rozsiahlymi účinkami presahovania, zameriavajúc sa na zníženie vysokého daňovo-odvodového zaťaženia práce a na reformu trhov so službami. || Eurozóna dosiahla určitý pokrok pri plnení CSR 1: · Na úrovni eurozóny došlo k značnému pokroku pri plnení reformných záväzkov, okrem iného prostredníctvom technických diskusií v rámci Výboru pre hospodársku politiku a Hospodárskeho a finančného výboru a politických diskusií v Euroskupine a Rade ECOFIN. V krajine zapojenej do programu došlo, pokiaľ ide o reformu, k pokroku a v členských štátoch, ktoré majú nadmerné nerovnováhy alebo nerovnováhy vyžadujúce si rozhodné opatrenia, aj k diskusii o tomto pokroku. · Posúdenie plnenia reformných záväzkov jednotlivých krajín v jednotlivých členských štátoch naznačuje, že približne [50] % odporúčaní zaznamenalo v eurozóne ako celku aspoň nejaký pokrok. · Euroskupina zorganizovala niekoľko diskusií týkajúcich sa podpory vhodných politík v krajinách s veľkými prebytkami bežného účtu, napr. v kontexte posúdenia návrhu rozpočtového plánu. · Euroskupina zorganizovala v júli a septembri dve tematické diskusie o znížení vysokého daňovo-odvodového zaťaženia práce a ďalšia sa uskutoční v marci o reforme trhov so službami. CSR2 Koordinovať fiškálne politiky členských štátov, ktoré patria do eurozóny, v úzkej spolupráci s Komisiou, najmä pri posudzovaní návrhov rozpočtových plánov v záujme zabezpečenia súdržných fiškálnych zámerov, ktoré podporujú rast, v celej eurozóne. Zlepšiť kvalitu a udržateľnosť verejných financií uprednostňovaním hmotných a nehmotných investícií na úrovni jednotlivých štátov a EÚ. Zabezpečiť, aby boli vnútroštátne fiškálne rámce vrátane vnútroštátnych fiškálnych rád silné. || Eurozóna dosiahla určitý pokrok pri plnení CSR 2: · Určitý pokrok sa dosiahol v oblasti koordinácie fiškálnych politík do tej miery, že fiškálne vyhliadky eurozóny ako celku sa zlepšili a súhrnné fiškálne zámery sa zdajú byť primerané. Koordinácia fiškálnych politík je však aj naďalej suboptimálna. Diskusia sa uskutočnila v rámci posúdenia návrhu rozpočtového plánu. · Komisia uverejnila 13. januára oznámenie o optimálnom využití existujúcej flexibility v Pakte stability a rastu, a to aj podporou investícií. · Obmedzený pokrok bol dosiahnutý pri zlepšovaní kvality a udržateľnosti verejných financií, ktorá je témou nadchádzajúcich tematických partnerských preskúmaní v rámci Výboru pre hospodársku politiku. · Rokovania o otázke podpory investícií vrátane prioritizácie hmotných a nehmotných investícií na vnútroštátnej úrovni a na úrovni EÚ sa viedli na technickej úrovni a v rámci Euroskupiny a Rady ECOFIN. · Uskutočnili sa technické rokovania o národných fiškálnych rámcoch vrátane vnútroštátnych fiškálnych rád. CSR3 Zabezpečiť odolnosť bankového systému, najmä prostredníctvom prijatia potrebných opatrení v nadväznosti na posúdenie kvality aktív a záťažové testy, vykonania predpisov o bankovej únii a dosiahnutia pokroku v ďalšej činnosti naplánovanej na prechodné obdobie v súvislosti so zavedením jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií („SRM“). Stimulovať investície zo súkromného sektora a zvýšiť úverové toky do hospodárstva prostredníctvom opatrení na zlepšenie prístupu MSP k úverom, prehĺbenia kapitálových trhov, opätovného naštartovania sekuritizovaného trhu, a to na základe návrhov a harmonogramu uvedených v oznámení Komisie o dlhodobom financovaní európskeho hospodárstva. || Eurozóna dosiahla značný pokrok pri plnení CSR 3: pri krokoch na zabezpečenie odolnosti bankového systému sa dosiahol značný pokrok: · Komplexné posúdenie ECB vrátane celoeurópskeho záťažového testu, ktorý koordinoval Európsky orgán pre bankovníctvo, sa úspešne skončili v októbri 2014 a potvrdilo sa výrazné zlepšenie kapitalizácie európskych bánk počas posledných rokov. Nadväzné opatrenia ku komplexnému posúdeniu sa pripravujú. Banky, ktoré majú stále nedostatok kapitálu, pripravili plány a majú deväť mesiacov na jeho odstránenie. · Pokiaľ ide o realizáciu bankovej únie, jednotný mechanizmus dohľadu 4. novembra 2014 oficiálne prevzal svoje úlohy dohľadu. Jedným z jeho hlavných priorít je zabezpečiť rovnaké podmienky pre všetky významné európske banky, a to nielen pokiaľ ide o ich dohľad, ale aj z hľadiska jednotného uplatňovania jednotného súboru pravidiel. · Opatrenia na prevádzkové zriadenie jednotnej rady pre riešenie krízových situácií (SRB) sú tiež na dobrej ceste. Očakáva sa, že stáli členovia SRB začnú vykonávať svoje povinnosti v nadchádzajúcich mesiacoch, a vypracovanie plánov na riešenie krízových situácií bánk sa má začať tento rok. · Boli dohodnuté pravidlá pre rizikovo upravený výpočet príspevkov bánk do fondu na riešenie krízových situácií podľa smernice o ozdravení a riešení krízových situácií bánk (BRRD). Pri stimulácii investícií súkromného sektora a zvyšovaní toku úverov do ekonomiky bol dosiahnutý určitý pokrok, a to prostredníctvom rôznych opatrení: · V kontexte verejných opatrení na priamu podporu súkromných investícií bol v novembri 2014 zavedený investičný plán Európskej komisie. Bude zabezpečovať lepšie prepojenie a diverzifikáciu európskych finančných trhov a pôsobiť ako katalyzátor pre investície súkromného sektora. · Nariadením o európskych dlhodobých investičných fondoch sa ustanoví spoločný regulačný rámec EÚ a cezhraničné práva pre fondy zamerané na dlhodobé investície, napríklad do projektov infraštruktúry alebo MSP. Európske dlhodobé investičné fondy by mali začať fungovať do polovice roka 2015. · Európska komisia oznámila, že bude pracovať na tom, aby únia kapitálových trhov rozšírila a prehĺbila trh a vytvorila skutočný jednotný trh v oblasti finančných služieb. · Jednou z krátkodobých priorít Komisie je rozvoj udržateľného sekuritizovaného trhu EÚ. Komisia v tejto súvislosti vyvíja prístup, ktorý do rámca zavádza väčšiu citlivosť na riziko. Prijatie „vysokokvalitných“ kritérií v rámci delegovaných aktov Komisie týkajúcich sa Solventnosti II (v prípade kapitálových pravidiel pre poisťovateľa) a ukazovateľa krytia likvidity (v prípade pravidiel týkajúcich sa likvidity banky) predstavuje prvý krok týmto smerom. Pre rozvoj zdravých, stabilných a likvidných sekuritizovaných trhov v EÚ sú potrebné dodatočné verejné a súkromné iniciatívy. CSR4 Pokročiť v práci na prehlbovaní hospodárskej a menovej únie a prispieť k zlepšeniu rámca pre hospodársky dohľad v kontexte jeho preskúmania, ktoré je naplánované na koniec roka 2014. || Eurozóna dosiahla určitý pokrok pri plnení CSR 4: · Komisia predložila oznámenie o preskúmaní balíka šiestich a dvoch legislatívnych aktov, čo tvorí základ pre diskusiu s Európskym parlamentom a Radou. Na základe toho Komisia zváži, či sú potrebné úpravy samotných právnych predpisov alebo ich vykonávania v praxi. · Komisia v ročnom prieskume rastu oznámila niekoľko krokov na zlepšenie uplatňovania systému správy ekonomických záležitostí v rámci európskeho semestra 2015. · Pokiaľ ide o všeobecnejšiu tému prehĺbenia hospodárskej a menovej únie, na samite eurozóny v októbri boli predsedovia Európskej komisie, Európskej rady a Euroskupiny s prezidentom ECB vyzvaní, aby pripravili ďalšie kroky na posilnenie správy ekonomických záležitostí. Európska rada na decembrovom zasadnutí vyzvala na neformálne rokovanie na februárovom zasadnutí Európskej rady a predloženie správy Európskej rade na jej júnovom zasadnutí. [1] Pozri dokument „Structural reform at the zero lower bound“ (Štrukturálna reforma na nulovej dolnej hranici), Štvrťročná správa o eurozóne, zväzok 13, číslo 3, 2014. [2] Pozri Štvrťročnú správu o eurozóne, zväzok 13, č. 4, Európska komisia. [3] Pozri dokument „Private Sector Deleveraging, where do we stand“ (Znižovanie zadlženosti súkromného sektora, ako na tom sme), Štvrťročná správa o eurozóne, zväzok 13, č. 3, Európska komisia. [4] Darvas, Z. a G. Wolff „Sociálny problém Európy a jeho dosah na hospodársky rast“ (Europe's social problem and its implication for economic growth), Bruegel Policy Brief, číslo 3, 2014.Cingano, F. (2014), „Trendy v oblasti príjmovej nerovnosti a jej vplyv na hospodársky rast“ (Trends in Income Inequality and its Impact on Economic Growth), dokumenty OECD týkajúce sa sociálnych otázok, zamestnanosti a migrácie, č. 163, OECD Publishing. [5] Pozri „Poverty development in the EU after the crisis“ (Pokrízový vývoj chudoby v EÚ), M. Duiella a A. Turrini (2014), ECFIN Economic Brief, číslo 31, máj 2014. [6] Pozri „Cross-border spillovers in the euro area“ (Cezhraničné účinky presahovania v eurozóne), Štvrťročná správa o eurozóne, zväzok 13, č. 4, december 2014. [7] V niektorých krajinách sa už začal uskutočňovať štrukturálny posun smerom k obchodovateľným sektorom: podiel pridanej hodnoty v obchodovateľných sektoroch sa síce v 7 krajinách eurozóny zvýšil, no v priebehu rokov 2008 až 2013 sa nepatrne zmenil len v jednej krajine, pričom v ostatných krajinách eurozóny klesol. [8] Varga and in ’t Veld, „The potential growth impact of structural reforms in the EU“ (Vplyv štrukturálnych reforiem v EÚ na potenciálny rast). Referenčné porovnávanie, European Economy Economic Papers, 2014, s. 541. [9] Diskrečné fiškálne úsilie pozostáva na strane príjmov z prístupu „zdola nahor“ a na strane výdavkov prakticky z prístupu zhora nadol (pozri aj „Verejné financie v HMÚ“, 2014, Európska komisia). [10] Pozri napríklad Goujard, A. „Cross Country Spillovers from fiscal consolidations“ (Účinky presahovania fiškálnych konsolidácií medzi krajinami), pracovné dokumenty ekonomického oddelenia OECD, č.1099, 2013 a In't Veld, J. „Fiscal consolidations and spillovers in the euro area periphery and core“ (Fiškálne konsolidácie a účinky presahovania na periférii a v centre eurozóny), European Economic Papers, č.506. [11] Pozri „Cezhraničné účinky presahovania v eurozóne“, Štvrťročná správa o eurozóne, zväzok 13, č. 4, december 2014. [12] Francúzsko, Írsko, Malta, Portugalsko, Slovinsko, Španielsko, Grécko a Cyprus. [13] Celková štrukturálna úprava sa v tomto smere môže vnímať len ako príklad, keďže nezachytáva podstatné rozdiely medzi členskými štátmi vo vzťahu k požiadavkám Paktu stability a rastu, ktoré sú predmetom hodnotení Komisie týkajúcich sa jednotlivých krajín. Okrem toho akékoľvek závery týkajúce sa celkového konsolidačného úsilia vychádzajúceho zo zmeny štrukturálneho salda by sa mali kvalifikovať, keďže štrukturálne saldo neposkytuje vždy presný obraz o východiskovom fiškálnom úsilí, napríklad z dôvodu netypickej reakcie príjmov na ekonomický rast. [14] Pozri Vandierendonck, C., „Public spending reviews: design, conduct, implementation“, European Economy Economic Papers, č. 525, júl 2014. [15] Smernica Rady 2011/85/EÚ z 8. novembra 2011 o požiadavkách na rozpočtové rámce členských štátov. [16] Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 473/2013 z 21. mája 2013 o spoločných ustanoveniach o monitorovaní a posudzovaní návrhov rozpočtových plánov a zabezpečení nápravy nadmerného deficitu členských štátov v eurozóne. [17] Fiškálnu dohodu predstavuje fiškálna kapitola v Zmluve o stabilite, koordinácii a správe v hospodárskej a menovej únii.