1. ÚVOD A POLITICKÝ KONTEXT

Článkom 79 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa EÚ poveruje úlohou vytvárať spoločnú prisťahovaleckú politiku s cieľom zabezpečiť účinné riadenie migračných tokov a spravodlivé zaobchádzanie so štátnymi príslušníkmi tretích krajín, ktorí sa oprávnene zdržiavajú v členských štátoch.

V smernici 2004/114/ES sa uvádzajú záväzné ustanovenia o prijatí študentov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín. Členské štáty si môžu vybrať, či budú túto smernicu uplatňovať aj na žiakov, dobrovoľníkov a neplatených stážistov. Ak študenti spĺňajú podmienky, môžu dostať povolenie na pobyt a majú určité práva, pokiaľ ide o závislú alebo samostatnú zárobkovú činnosť, vďaka čomu môžu zaplatiť časť nákladov na štúdium a sťahovať sa za štúdiom z jedného členského štátu do druhého. V smernici 2005/71/ES sa stanovuje zrýchlený postup prijatia výskumných pracovníkov z tretích krajín, ktorí podpísali dohodu o hosťovaní s výskumnou organizáciou schválenou príslušným členským štátom. V dohode o hosťovaní sa potvrdzuje, že existuje platný výskumný projekt, že výskumný pracovník má vedecké schopnosti na jeho dokončenie a že má aj dostatočné zdroje a zdravotné poistenie. Výskumní pracovníci sa môžu zdržiavať v inom členskom štáte v rámci svojho výskumného projektu a môžu vyučovať v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi.

Komisia predložila Európskemu parlamentu a Rade správy o vykonávaní týchto dvoch smerníc v roku 2011. Podľa správ majú obidve smernice množstvo nedostatkov. V aktuálnych smerniciach, ktoré Rada prijala po jednoduchej konzultácii s Európskym parlamentom, sa neriešia niektoré problémy, ktorým čelia žiadatelia, ktorí chcú pricestovať do EÚ, a to najmä čo sa týka víz. Aktuálne ustanovenia nie sú vo všetkých prípadoch v úplnom súlade s programami Únie vrátane opatrení súvisiacich s mobilitou a neposkytujú dostatočné procesné záruky. Nie sú dostatočne jednoznačné ani záväzné, najmä v prípade študentov. V správach o vykonávaní sa preto uvádza, že smernice treba zlepšiť.

Tento záver podporuje aj to, že dnešný politický kontext sa výrazne líši od kontextu, v ktorom boli smernice prijaté. Ľudský kapitál je jednou z hlavných devíz Európy v kontexte stratégie Európa 2020 a potreby zabezpečiť inteligentný, udržateľný a inkluzívny rast. Prisťahovalectvo z krajín mimo EÚ je jedným zo zdrojov vysokokvalifikovaných osôb a čoraz väčší dopyt je najmä po študentoch a výskumných pracovníkoch, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín.

Akákoľvek iniciatíva v oblasti migrácie by sa takisto mala vnímať v širšom kontexte dialógu a spolupráce EÚ s tretími krajinami z hľadiska cieľov zahraničnej politiky a politiky v oblasti vonkajšej migrácie, ako sa definuje v novom globálnom prístupe EÚ k migrácii a mobilite (GPMM). Podpora kontaktov medzi ľuďmi a opatrení v oblasti vzdelávania je dôležitým aspektom tejto politiky na celom svete, ale najmä v krajinách, ktoré bezprostredne susedia s EÚ a ktoré sú jej strategickými partermi. Prináša to vzájomné obohacovanie prostredníctvom výhod plynúcich z kultúrnych, sociálnych a jazykových výmen. Najmä vývoj v oblasti južného Stredozemia v posledných mesiacoch potvrdzuje význam podpory intenzívnejších kontaktov medzi ľuďmi a poskytovania príležitostí na výmenu, a to zvlášť v prípade mladých ľudí. EÚ musí takisto zosúladiť svoj cieľ podporovať mobilitu výskumných pracovníkov a študentov smerom do EÚ so svojím záväzkom pomáhať príslušným rozvojovým krajinám vyrovnať sa s únikom mozgov v kritických odvetviach.

VYMEDZENIE PROBLÉMU

Najväčší problém týchto dvoch smerníc sa vzťahuje na povolenia pre štátnych príslušníkov tretích krajín na vstup a pobyt na území EÚ (dlhodobé víza a/alebo povolenia na pobyt). Právne ustanovenia sú v mnohých prípadoch zložité a nejednoznačné. Postupy sú zdĺhavé a nie vždy sa uplatňujú spravodlivo či dôsledne. Pri skupinách, v prípade ktorých si prisťahovalecký postup vyžaduje organizáciu na začatie procesu prijatia a jeho uľahčenie (najmä pri žiakoch, stážistoch a dobrovoľníkoch), zahŕňa roztrieštenosť v celej EÚ veľa zdrojov a práce, keďže treba zohľadňovať niekoľko rámcov, ktoré sú niekedy rozdielne.

Hoci sa práva štátnych príslušníkov tretích krajín po prijatí smernice o jednotnom povolení zmenili, jej ustanovenia sa vzhľadom na existujúce obmedzenia nemusia úplne vzťahovať na niektoré skupiny.

Aktuálne ustanovenia o prisťahovalectve nepodporujú dostatočne programy Únie ani opatrenia v oblasti mobility, ako sú napríklad Erasmus Mundus alebo Marie Curie. Toto môže viesť k problémom s postupmi prijímania a mobilitou v rámci EÚ. Mobilita v rámci EÚ nie je problémom len pre účastníkov programov Únie vrátane opatrení týkajúcich sa mobility, ale všeobecnejšie aj pre študentov, výskumných pracovníkov a platených stážistov, keďže ustanovenia smerníc o mobilite v rámci EÚ nie sú na dostatočne pokročilej úrovni.

Okrem toho boli zistené nedostatky aj v procesných zárukách. Jedným z nich je absencia akéhokoľvek ustanovenia o lehotách, v ktorých by členské štáty mali posúdiť žiadosti o prijatie a rozhodnúť o nich.

Z hľadiska trhu práce nemajú absolventi z tretích krajín po ukončení štúdia a výskumní pracovníci po ukončení výskumného projektu dostatok príležitostí nájsť si prácu. Rodinní príslušníci výskumných pracovníkov nemajú zaručený prístup na trh práce. Prístup študentov na trh práce je počas štúdia obmedzený, čo im znemožňuje, aby sa sami primerane financovali a aby predstavovali prínos pre hospodárstvo.

Obmedzený je napokon aj osobný rozsah pôsobnosti aktuálneho rámca. Pre žiakov, dobrovoľníkov a neplatených stážistov je nepovinný, čo vedie k veľkým rozdielom, pokiaľ ide o jeho uplatňovanie členskými štátmi na rôzne skupiny. Na platených stážistov a aupairov sa nevzťahuje žiadny legislatívny rámec EÚ, hoci čelia podobným problémom a zúčastňujú sa na podobných výmenách. Tieto skupiny, najmä aupairi, potrebujú väčšiu ochranu, lebo sú zraniteľnejšie vzhľadom na rodinné prostredie, v ktorom pracujú. V roku 2010 pricestovalo do EÚ za vzdelávaním a štúdiom približne 220 000 a za výskumom približne 7 000 štátnych príslušníkov tretích krajín. Neexistujú žiadne komplexné kvantitatívne údaje o počte prichádzajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa stretávajú s uvedenými problémami, ani o počte štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí si z dôvodu takýchto problémov vyberajú inú destináciu ako EÚ. Je však jasné, že značný počet osôb, na ktoré sa aktuálne ustanovenia vzťahujú, ovplyvňujú nedostatky týchto ustanovení, lebo neexistujú vnútroštátne ustanovenia, ktoré by ich riešili. Z informácií o povahe zistených problémov, ktoré sú k dispozícii a ktoré sú spojené so značným počtom povolení každoročne vydávaných podľa aktuálnych smerníc, vyplýva, že túto situáciu treba riešiť. Zistené nedostatky môžu v konečnom dôsledku nepriaznivo ovplyvniť schopnosť EÚ prilákať vysokokvalifikovaných študentov, výskumných pracovníkov a ďalšie skupiny štátnych príslušníkov tretích krajín v čase, keď sa ostatné časti sveta stávajú pre tieto skupiny čoraz príťažlivejšími.

2. AKÁ JE ÚLOHA EÚ?

V článku 79 ZFEÚ sa Únia výslovne poveruje úlohou vypracovať spoločnú prisťahovaleckú politiku a pritom ponechať členským štátom právo určiť počty prisťahovalcov, ktorých prijmú na účely vykonávania práce alebo ako samostatne zárobkovo činné osoby.

Účinný prisťahovalecký systém, ktorý má prilákať talentovaných prisťahovalcov, potrebuje spoločný súbor podmienok a požiadaviek na prijatie. Mobilitu v rámci EÚ možno dosiahnuť len zavedením spoločného systému pre všetky členské štáty.

Právne predpisy EÚ sa môžu vzťahovať na podmienky vstupu a pobytu, dlhodobé víza a povolenia na pobyt, práva štátnych príslušníkov tretích krajín s oprávneným pobytom v EÚ a podmienky upravujúce ich mobilitu v rámci EÚ a pobyt. V článku 79 ods. 2 ZFEÚ sa stanovuje, že takéto ustanovenia prijíma Rada a Parlament v súlade s riadnym legislatívnym postupom.

V priebehu rokov sa ukázala pridaná hodnota aktuálnych smerníc a vďaka novému nástroju by sa situácia ďalej zlepšovala. Prostredníctvom transparentného právneho rámca vrátane záruk na zabezpečenie skutočného prenosu zručností by sa uľahčili medzinárodné výmeny medzi členskými štátmi a vysielajúcimi krajinami.

Právne predpisy EÚ, v ktorých sa vysvetľujú práva a podmienky pobytu, by takisto prispeli k lepšej ochrane základných práv.

3. CIELE

Hlavným všeobecným cieľom tejto politiky je zlepšiť právny rámec vzťahujúci sa na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí chcú pricestovať a dočasne zostať v EÚ viac ako tri mesiace na účely výskumu a štúdia, nadobudnúť skúsenosti a/alebo sa zapojiť do rôznych činností na zlepšenie svojich zručností a spôsobilostí, vrátane žiakov, dobrovoľníkov, neplatených či platených stážistov alebo aupairov.

Vzhľadom na uvedené problémy boli vytýčené konkrétne ciele:

· zlepšiť podmienky prijímania pomocou lepšieho prepojenia medzi získavaním príslušných povolení a zlepšovaním rozhodovacích procesov týkajúcich sa týchto povolení;

· zabezpečiť, aby boli ustanovenia jednoznačnejšie a záväzné aj pre ostatné skupiny, na ktoré sa vzťahujú;

· posilniť vzťah medzi ustanoveniami o programoch Únie vrátane opatrení týkajúcich sa mobility, ako sú štipendiá v rámci programov Erasmus Mundus a Marie Curie;

· zlepšiť procesné záruky, ako sú lehoty na rozhodnutia o žiadostiach;

· zlepšiť prístup študentov k hľadaniu zamestnania, ako aj prístup na trh práce počas štúdia a zároveň umožniť výskumným pracovníkom a študentom zostať na území EÚ za istých podmienok aj po ukončení štúdia alebo výskumu s cieľom zistiť, aké sú pracovné príležitosti;

· uľahčiť mobilitu v rámci EÚ;

· zaviesť koherentné ustanovenia na zabezpečenie ochrany aupairov a platených stážistov.

4. MOŽNOSTI POLITIKY

Uvažovalo sa o štyroch možnostiach politiky.

Možnosť 1 (východisková). Nemeniť aktuálnu situáciu

V rámci tejto možnosti politiky by množstvo problémov zostalo nevyriešených. Členské štáty by nezávisle od seba pokračovali vo vykonávaní rôznych opatrení v oblasti podmienok prijímania, najmä víz. Tieto aspekty by sa stále vyznačovali nedostatočnou jasnosťou a transparentnosťou a potenciálni žiadatelia a organizácie by museli naďalej brať do úvahy všetky rôzne rámce, ktoré sa uplatňujú v súčasnosti. Podmienky uplatňovania mobility v rámci EÚ by (najmä pre študentov) by zostali obmedzujúce a na platených stážistov by sa právne predpisy EÚ nevzťahovali vôbec. Preto by naďalej čelili prekážkam a museli by sa spoliehať na vnútroštátne právne predpisy, ktoré sa však v jednotlivých členských štátoch líšia. Vzhľadom na návrh smernice o zamestnancoch presunutých v rámci organizácie (o ktorej sa v súčasnosti rokuje s Radou a Parlamentom), ktorý zahŕňa aj ustanovenia o mobilite stážistov v rámci EÚ, by pretrvávajúca neexistencia takýchto ustanovení pre stážistov prichádzajúcich do EÚ inak ako prostredníctvom presunu v rámci organizácie viedla k rozporom v právnom rámci EÚ pre túto skupinu. Takisto by pretrvávala nedostatočná koherentnosť medzi programami Únie vrátane opatrení týkajúcich sa mobility a pravidiel týkajúcich sa prisťahovalectva, ako aj riziko, že ustanovenia o právach na rovnaké zaobchádzanie uvedené v smernici o jednotnom povolení by sa na niektoré skupiny úplne nevzťahovali.

Zatiaľ čo niektoré členské štáty vykonali ďalšie zmeny svojich legislatívnych rámcov vykonávania ustanovení o študentoch a výskumných pracovníkoch, iné členské štáty tak neurobili. To znamená, že situácia už smeruje k roztrieštenejšiemu prístupu medzi členskými štátmi. Niet náznakov, že by sa to v budúcnosti zmenilo. Otvorenosť EÚ voči tretím krajinám by sa preto neprejavila tak, ako sa opisuje vo významných politických rámcoch, napríklad v aktuálnych smerniciach, Európskom výskumnom priestore a Európskom priestore vysokoškolského vzdelávania.

Možnosť 2. Viac komunikovať (najmä v prípade výskumných pracovníkov) a lepšie presadzovať aktuálne ustanovenia

Táto možnosť zahŕňa lepšie stanovenie prístupu k informáciám s cieľom zabezpečiť, aby boli aktuálne ustanovenia jednoznačnejšie a aby sa tak mohli lepšie uplatňovať. Viac by sa mohlo urobiť aj s cieľom zlepšiť informovanosť o najlepších postupoch členských štátov pri prijímaní a ochrane skupín, na ktoré sa v súčasnosti nevzťahuje smernica 2004/114/ES, t. j. aupairov a platených stážistov. Systematickejšie by sa zabezpečovalo, aby členské štáty chápali a dodržiavali povinnosti, ktoré im vyplývajú zo smerníc.

Možnosť 3. Zlepšiť podmienky prijímania, práva a procesné záruky

Táto možnosť zahŕňa najmä zlepšenia pre študentov, žiakov, dobrovoľníkov a neplatených stážistov, keďže podmienky prijatia týchto skupín (ľahšie získanie víz) stavia na porovnateľnú úroveň ako podmienky vzťahujúce sa na výskumných pracovníkov. Ustanovenia, ktoré sa teraz voliteľne vzťahujú na skupiny žiakov, dobrovoľníkov a neplatených stážistov, by sa stali povinnými. Členské štáty by boli povinné čo najviac uľahčiť získanie potrebných víz štátnemu príslušníkovi tretej krajiny (študentom a iným skupinám), ktorý predložil žiadosť a spĺňa podmienky prijatia. Ku zmenám by došlo aj v procesných zárukách, najmä zavedením lehôt, v ktorých by orgány členských štátov boli povinné rozhodnúť o žiadosti do 60 dní. V dôsledku dočasnej povahy týchto pobytov sa táto lehota považuje za primeranú. Vo výnimočných prípadoch by sa mohla lehota predĺžiť o 30 dní. V rámci tejto možnosti by sa aj práva študentov na prácu rozšírili tak, aby zahŕňali aspoň 15 hodín týždenne od prvého roka pobytu. S cieľom zabezpečiť koherentnosť s nástrojmi EÚ na legálnu migráciu, napríklad so smernicou o jednotnom povolení a najnovšou judikatúrou týkajúcou sa primeraných poplatkov, by táto možnosť zahŕňala aj ustanovenie, že ak si členský štát bude účtovať poplatky za spracovanie žiadostí, takéto poplatky by mali byť primerané.

Možnosť 4. Ďalej zlepšovať podmienky prijatia, práva týkajúce sa mobility v rámci EÚ a procesné záruky; ponúkať študentom a výskumným pracovníkom možnosť hľadať si prácu po ukončení štúdia či výskumného projektu; rozšíriť rozsah pôsobnosti aj na aupairov a platených stážistov

Táto možnosť má byť ambicióznejšia, pokiaľ ide o zlepšovanie podmienok a práv príslušných skupín. Prostredníctvom nej by sa rozšíril rozsah pôsobnosti legislatívneho rámca aj na aupairov a platených stážistov a zaviedli by sa konkrétne podmienky prijatia s cieľom zabezpečiť lepšiu ochranu týchto štátnych príslušníkov tretích krajín. Zahrnutie aupairov do rozsahu pôsobnosti smernice sa považuje za primerané vzhľadom na ich zraniteľnosť, ktorá je pomerne vysoká v porovnaní s inými skupinami štátnych príslušníkov tretích krajín, a to najmä preto, lebo pracujú v rodinnom prostredí, ktoré za normálnych okolností nepodlieha kontrolám. Zahrnutie platených stážistov sa považuje za odôvodnené, keďže problematika stážistov je veľmi podobná bez ohľadu na to, či sú alebo nie sú platení, alebo či ide alebo nejde o presun do EÚ v rámci organizácie, ako sa stanovuje v návrhu smernice o zamestnancoch presunutých v rámci organizácie.

Členské štáty by mali možnosť vydávať dlhodobé víza alebo povolenia na pobyt. Ak sa budú vydávať obidva typy povolení, malo by sa vyžadovať splnenie len tých podmienok prijatia, ktoré sa uvádzajú v smernici (aby podmienky zostali rovnaké bez ohľadu na typ povolenia). Ak sa štátni príslušníci tretích krajín zdržia viac ako jeden rok, členský štát vydávajúci dlhodobé víza by mal po prvom roku vydať povolenie na pobyt. Mobilita v rámci EÚ, ktorá si v dôsledku svojej cezhraničnej povahy vyžaduje spoločné ustanovenia na úrovni EÚ, by sa uľahčila a zjednodušila pre výskumných pracovníkov, ich rodinných príslušníkov a študentov a po prvýkrát by sa vzťahovala aj na platených stážistov. Konkrétne a priaznivejšie ustanovenia by sa vzťahovali na účastníkov programov Únie vrátane opatrení týkajúcich sa mobility, ako sú Erasmus Mundus alebo Marie Curie. Nasledujúc príklad kontaktných miest zriadených v zmysle smernice o modrej karte a návrhu smernice o zamestnancoch presunutých v rámci organizácie by členské štáty museli zriadiť kontaktné miesta na prijímanie a prenos informácií potrebných na vykonávanie mobility v rámci EÚ.

Čo sa týka práv na rovnaké zaobchádzanie, prostredníctvom tejto možnosti by sa umožnilo priaznivejšie zaobchádzanie s výskumnými pracovníkmi, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín, vo vzťahu k oblastiam sociálneho zabezpečenia vrátane rodinných dávok, a to nad rámec práv priznaných v súlade s ustanoveniami jednotného povolenia. Okrem toho by sa zabezpečil prístup k tovarom a službám sprístupneným verejnosti pre tie skupiny, ktoré by ho v súlade s jednotným povolením nemuseli dostať.

Ako to už je v prípade niektorých členských štátov, študenti by mali právo pracovať aspoň 20 hodín týždenne od prvého roka pobytu, aby sa sami mohli lepšie financovať a aby boli prínosom pre hospodárstvo členského štátu. Členské štáty by mohli naďalej zohľadňovať vnútroštátny trh práce. Študenti a výskumní pracovníci by po ukončení štúdia alebo výskumu mohli zostať na území ešte 12 mesiacov, aby si našli prácu. Niekoľko členských štátov už takéto ustanovenia zaviedlo. Vzhľadom na čas, ktorý je potrebný na úspešné zavŕšenie procesu hľadania si práce, sa 12 mesiacov považuje za primeranú lehotu. Pokiaľ ide o procesné záruky, orgány členských štátov by museli rozhodnúť o žiadosti do 60 dní v prípade všetkých skupín a do 30 dní v prípade účastníkov programov Erasmus Mundus a Marie Curie. Podobne ako možnosť 3 by aj táto možnosť zahŕňala ustanovenie, že ak si členský štát bude účtovať poplatky za spracovanie žiadostí, takéto poplatky by mali byť primerané.

5. ANALÝZA VPLYVOV

Vplyv možností politiky 2, 3 a 4 sa posúdil oproti východiskovému scenáru z hľadiska ich významu a účinnosti pri dosahovaní kľúčových cieľov, ich realizovateľnosti (ťažkostí alebo rizík súvisiacich s transpozíciou vrátane proporcionality, administratívnej záťaže / zjednodušenia a finančného vplyvu), hospodárskych, sociálnych a vonkajších vplyvov a ich vplyvu na základné práva. Analýza pravdepodobných vplyvov možností politiky síce zahŕňa niektoré kvantitatívne prvky, zakladá sa však hlavne na kvalitatívnom posúdení viacerých kritérií.

Aj keď by možnosť 2 mala určitý pozitívny vplyv, tento vplyv by sa týkal najmä lepšej informovanosti o aktuálnych ustanoveniach, ako sú podmienky prijatia, a výhod, ktoré by z toho bolo možné vyťažiť, pretože táto možnosť by mohla prilákať do EÚ viac študentov a výskumných pracovníkov. Keďže aktuálne právne nástroje by sa nezmenili, ich nedostatky by ďalej pretrvávali. Prístup týchto štátnych príslušníkov tretích krajín na trh práce by sa nezlepšil, takže táto možnosť by dostávala EÚ do čoraz nevýhodnejšej pozície, čo sa týka priťahovania talentov na účely štúdia a výskumu. Vplyv na tri ďalšie (voliteľné) skupiny, na ktoré sa vzťahuje smernica 2004/114/ES, by bol len veľmi obmedzený. Pri tejto možnosti by hospodársky vplyv a administratívna záťaž boli obmedzené, a to len na úsilie potrebné na vykonávanie činností spojených s lepšou komunikáciou do takej miery, do akej to členské štáty považujú za potrebné.

Prostredníctvom možnosti 3 by sa uľahčil prístup študentov, žiakov, dobrovoľníkov a neplatených stážistov do EÚ, takže by mala pozitívny vplyv najmä zo sociálneho hľadiska. Študentom by umožnila požiadať o mobilitu z územia členského štátu, čím by sa zvýšila mobilita v rámci EÚ a posilnila kultúrna a jazyková rozmanitosť EÚ. Ustanoveniami o rovnakom zaobchádzaní by sa posilnili práva študentov a viac by sa priblížili právam občanov EÚ. V dôsledku tejto možnosti by sa zvýšil fond študentov a výskumných pracovníkov EÚ, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín. Niektorí z nich môžu následne prispieť k hospodárskemu rastu a rozvoju EÚ, ak by im členský štát vydal potrebné pracovné povolenie. Lepší prístup na trh práce počas štúdia by študentom umožnil, aby sa sami primeranejšie financovali a aby už počas štúdia boli prínosom pre hospodárstvo. Zavedením záväzných lehôt na spracovanie žiadostí by sa zvýšila transparentnosť a potenciálni žiadatelia by si mohli naplánovať ďalšie kroky. Úsilie a náklady spojené s transpozíciou by sa líšili od jedného členského štátu k druhému, a to v závislosti od rozsahu, v akom už členský štát transponoval ustanovenia v príslušných oblastiach, a od toho, či už transponoval ustanovenia týkajúce sa skupín, ktoré sú podľa smernice 2004/114/ES voliteľné, alebo nie. Dodatočné procesné záruky by zahŕňali viac práce, a to napríklad v prípade, keď orgán členského štátu musí vo svojom písomnom rozhodnutí uviesť dôvody odmietnutia žiadosti.

Možnosť 4 by mala najvýraznejší pozitívny hospodársky vplyv, lebo by umožnila študentom a výskumným pracovníkom zostať na území členského štátu 12 mesiacov po ukončení štúdia alebo výskumu s cieľom zistiť, aké sú pracovné príležitosti. V členských štátoch, v ktorých to v súčasnosti nie je možné, by sa vďaka tejto možnosti vytvoril nový fond talentov, ktoré by mohli prispieť k rastu a konkurencieschopnosti EÚ, ak by sa členský štát rozhodol vydať potrebné pracovné povolenie. Tým by sa vytvorila situácia stimulovaná dopytom, čím by sa štátnym príslušníkom tretích krajín umožnilo pracovať, ak by bol na vnútroštátnom trhu práce dopyt po ich zručnostiach. Niektoré členské štáty by museli túto možnosť zaviesť, kým iné by ju museli len prispôsobiť tak, aby (aspoň) zodpovedala 12 mesiacom. Podstatne vylepšené podmienky prijatia by mali uľahčiť prístup pre výskumných pracovníkov a študentov, ktorých zručnosti, znalosti a schopnosti by už počas ich prvotného pobytu mali pozitívny účinok na podporu výskumu a vývoja, ako aj výkonnosti v oblasti inovácií. Lepšie ustanovenia o mobilite v rámci EÚ umožnia, aby sa každá takáto výhoda rozšírila po celej EÚ. Zahrnutím aupairov a platených stážistov do rámca tejto možnosti by sa posilnila ochrana týchto zraniteľných skupín prisťahovalcov, ktorí často čelia zneužívaniu.

Silnejšia závislosť medzi požiadavkami na získanie povolení a víz by znamenala úpravy na úrovni členského štátu, ale nemalo by dôjsť k žiadnym veľkým ťažkostiam s transpozíciou. Vykonávanie týchto ustanovení by stálo viac v krátkodobom horizonte, a to najmä pokiaľ ide o zmeny podmienok prijatia. V strednodobom až dlhodobom horizonte by však členské štáty mohli predpokladať, že ušetria vďaka zjednodušenému vzťahu medzi rôznymi typmi povolení. Zavedenie a uplatňovanie procesných záruk bude predstavovať ďalšie náklady.

6. POROVNANIE MOŽNOSTÍ

Prostredníctvom možnosti 2 by sa riešili podstatné nedostatky aktuálneho rámca (poskytovanie informácií). Vcelku má však len obmedzený pozitívny vplyv, keďže podstata aktuálnych právnych nástrojov by sa nezmenila. Ich ostatné nedostatky by tak pretrvali.

Možnosť 3 by predstavovala krok vpred v zlepšení podmienok prijatia, pokiaľ ide o vydávanie víz a/alebo pracovných povolení. Mala by pozitívny vplyv najmä na študentov a do určitej miery aj na žiakov, dobrovoľníkov a neplatených stážistov. Výskumným pracovníkom by priniesla len značne obmedzené výhody vo forme lehôt a skupinám, na ktoré sa v súčasnosti nevzťahuje ani jedna zo smerníc, by nepriniesla žiadne výhody. Možnosť 4 by mala podstatne väčší pozitívny vplyv, čo sa týka prístupu do EÚ, a to nielen na skupiny, na ktoré sa vzťahujú smernice, ale aj na aupairov a platených stážistov. Vďaka zmenám, ktoré by priniesla možnosť 4, by sa požiadavky, ktoré treba splniť v rôznych fázach postupu prijímania, a spôsob, akým spolu súvisia, stali omnoho jednoznačnejšími.

Čo sa týka rovnakého zaobchádzania, v porovnaní s ostatnými možnosťami by len možnosť 4 umožnila priaznivejšie zaobchádzanie s výskumnými pracovníkmi, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín, pokiaľ ide o oblasti sociálneho zabezpečenia vrátane rodinných dávok nad rámec práv vyplývajúcich z ustanovení jednotného povolenia. Okrem toho by sa zabezpečil prístup k tovarom a službám sprístupneným verejnosti pre tie skupiny, ktoré by ho v súlade s jednotným povolením nemuseli dostať.

Pokiaľ ide o mobilitu v rámci EÚ, vďaka možnosti 3 by sa zlepšili len podmienky pre študentov. Vďaka možnosti 4 by sa zlepšili aj podmienky pre výskumných pracovníkov a ich rodinných príslušníkov, ako aj pre platených stážistov, a priniesla by konkrétne ustanovenia pre účastníkov programov Únie vrátane opatrení týkajúcich sa mobility.

Čo sa týka procesných záruk, zavedením záväznej lehoty na spracovanie žiadosti podľa možnosti 3 by sa zlepšila transparentnosť a potenciálni žiadatelia by si mohli naplánovať ďalšie kroky. Prísnejšie lehoty navrhované v možnosti 4 by priniesli ešte viac výhod pre potenciálnych žiadateľov.

Pokiaľ ide o zlepšenie prístupu na trh práce, prostredníctvom možnosti 3 by sa výrazne zlepšila aktuálna situácia študentov, keďže by sa zvýšil minimálny počet pracovných hodín a odstránila by sa možnosť obmedzenia prístupu na trh práce v prvom roku pobytu. Pri možnosti 4 by sa ešte viac zvýšil minimálny počet pracovných hodín pre študentov. Okrem toho by bol právny rámec omnoho príťažlivejší pre študentov a výskumných pracovníkov, keďže by im umožnil zostať na území členského štátu s cieľom nájsť si prácu a rodinným príslušníkom výskumných pracovníkov by poskytol prístup na trh práce.

Len možnosť 4 spĺňa cieľ zaviesť koherentné ustanovenia zabezpečujúce ochranu aupairov a platených stážistov. Počíta s koherentným súborom podmienok prijatia a práv, ktoré zabezpečia, aby nebol ohrozený cieľ poskytovania stáží a vykonávania činnosti aupair v EÚ.

Uprednostňovaná možnosť

Z analýzy a porovnania možností vyplýva, že niektoré problémy nemožno vyriešiť len lepšou komunikáciou a že smernice preto treba aktualizovať.

Hoci náklady na vykonávanie by boli najnižšie pri možnosti 2, táto možnosť má len obmedzený potenciál dosiahnuť príslušné ciele. Skutočné problémy by zostali zväčša nevyriešené. Možnosť 2 sa preto považuje za najmenej nákladovo efektívnu. Možnosť 3 je efektívnejšia a účinnejšia ako možnosť 2.

Možnosť 4 je však vcelku najefektívnejšia aj najúčinnejšia. Náklady na jej vykonávanie sú síce vyššie ako v prípade ostatných možností, ale sú primerané cieľom a potrebné, ak sa majú tie najpodstatnejšie výhody premeniť na skutočnosť.

Keďže zistené problémy sú v prípade obidvoch smerníc podobné, s cieľom zabezpečiť koherentnejšie a jednoznačnejšie pravidlá EÚ najúčinnejším spôsobom, ako realizovať uprednostňovanú možnosť, by bolo spojiť tieto dve smernice do jediného legislatívneho nástroja, čo by sa dosiahlo prepracovaním obidvoch smerníc, ich zlúčením do jediného legislatívneho aktu a navrhnutím podstatných zmien.

7. MONITOROVANIE A HODNOTENIE

V súčasnosti je hlavným ukazovateľom počet povolení udelených štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí prichádzajú do EÚ za výskumom alebo vzdelávaním a štúdiom. S novým nástrojom by sa mohli podniknúť kroky smerom k lepšiemu rozlišovaniu medzi jednotlivými skupinami vrátane platených stážistov a aupairov bez ohľadu na to, či prichádzajú do EÚ na základe povolenia alebo dlhodobých víz. Evidencia počtu udelených povolení by umožnila monitorovať situáciu v priebehu času. Počet účastníkov programov mobility financovaných EÚ by sa mohol evidovať samostatne, aby sa mohla lepšie posúdiť ich mobilita v rámci EÚ. Mohla by sa vypracovať štatistika s cieľom monitorovať počet študentov a výskumných pracovníkov hľadajúcich si prácu v porovnaní s celkovým počtom študentov a výskumných pracovníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín a získali potrebné pracovné povolenie. Čas, ktorý členské štáty potrebujú na rozhodovanie o žiadostiach, by sa evidoval a porovnával s lehotami platnými v súčasnosti.

Ako pri každom inom právnom nástroji EÚ, aj v tomto prípade musí Komisia zabezpečiť, aby členské štáty uplatnili smernicu(e) správne a včas. V oblasti migrácie Komisia komunikuje s členskými štátmi prostredníctvom kontaktného výboru pre migráciu. Ide o diskusné fórum, ktorého cieľom je pomáhať predvídať problémy a účinnejšie ich riešiť, a to najmä počas zavádzania nového nástroja.

Komisia bude naďalej kontrolovať, či sú transpozičné opatrenia v súlade so smernicou a či ju členské štáty transponujú včas. V prípade potreby začne konanie o porušení. Návrh bude zahŕňať povinnosť Komisie predložiť Európskemu parlamentu a Rade správy s hodnotením uplatňovania novej smernice členskými štátmi päť rokov po termíne na transpozíciu. Správa by sa mohla týkať aj účinkov smernice a môže obsahovať politické odporúčania.