1.Úvod

V decembri 2019 Komisia prijala oznámenie o európskej zelenej dohode, v ktorom je stanovené smerovanie ku klimatickej neutralite do roku 2050 a vyžaduje sa zvýšené úsilie o dekarbonizáciu do roku 2030. Keďže 75 % emisií skleníkových plynov v EÚ pochádza z dodávky a využívania energie, v najbližšom desaťročí je pre plnenie našich záväzkov týkajúcich sa uhlíkovej neutrality a ambicióznejších cieľov v oblasti klímy nevyhnutné dosiahnuť ďalší pokrok v oblasti energetickej efektívnosti. Energetická efektívnosť je prioritou zelenej dohody. Ešte dôležitejšie pre pozitívny vývoj je vykonávanie existujúcich právnych predpisov a záväzkov v oblasti energetickej efektívnosti, spolu so širokým uplatňovaním zásady prvoradosti energetickej efektívnosti.

Veľká pozornosť sa teraz sústreďuje na nasledujúce desaťročie a na dlhodobejšiu perspektívu do roku 2050, rovnako je však dôležité mať na pamäti dosiahnutie pokroku pri plnení cieľov do roku 2020. Tieto ciele sú odrazovým mostíkom pre akékoľvek zvýšenie úrovne ambícií. Akékoľvek nedostatky alebo meškania v plnení cieľov do roku 2020 by ovplyvnili postup plnenia cieľov do roku 2030 a 2050. Svoju úlohu navyše zohráva aj kríza spôsobená pandémiou COVID-19. Očakáva sa, že táto kríza povedie k poklesu dopytu po energii v roku 2020, čo potenciálne umožní dosiahnutie cieľov do roku 2020, ale v nasledujúcom období sa predpokladá opačný vývoj. Nemalo by sa však zabúdať, že tento pokles nie je výsledkom štrukturálnych zmien.

Túto správu o pokroku predkladá Komisia v súlade s článkom 24 ods. 3 smernice 2012/27/EÚ o energetickej efektívnosti zmenenej smernicou (EÚ) 2018/2002 (ďalej len „smernica o energetickej efektívnosti“). Táto správa je poslednou zo série správ v takomto formáte podľa smernice o energetickej efektívnosti, keďže tento prístup bude potrebné zosúladiť s článkom 35 nariadenia (EÚ) 2018/1999 o riadení energetickej únie a opatrení v oblasti klímy (ďalej len „nariadenie o riadení“).

V tejto správe sa poskytuje najnovší pohľad na pokrok dosiahnutý do roku 2018 na splnenie cieľov energetickej efektívnosti EÚ do roku 2020 na úrovni 20 %. Ešte sa v nej nezohľadňuje potenciálny vplyv krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 na dosiahnutie cieľa do roku 2020. Ako základný zdroj údajov bola použitá oficiálna európska štatistika o energii, pričom sa uplatnila metodika na výpočet energetických bilancií používaná do roku 2018 (s cieľom zachovať súlad s predchádzajúcimi správami a s metodikou použitou na stanovenie cieľov v oblasti energetickej efektívnosti). Správa nadväzuje aj na správu o pokroku v oblasti energetickej efektívnosti z roku 2018, výročné správy predložené členskými štátmi v roku 2019 a doplnkovú analýzu vykonanú počas roku 2019 a začiatkom roku 2020. Na lepšie pochopenie faktorov zodpovedných za nedávne trendy v oblasti energetiky sa použila rozkladová analýza vypracovaná Spoločným výskumným centrom (JRC) a projektom Odyssee-Mure.

2.Súhrn zistení

Správa sa týka štátov EÚ28 a obsahuje údaje do roku 2018.

Hlavné zistenia sú takéto:

·Primárna spotreba energie klesla v roku 2018 o 0,7 % v porovnaní s rokom 2017. Konečná spotreba energie vzrástla medziročne o 0,1 %. Napriek tomu sú oba ukazovatele nad vytýčenou trajektóriou smerujúcou k cieľom na rok 2020.

·Výkyvy počasia naďalej ovplyvňujú úroveň spotreby energie. Teplejšia zima v roku 2018 zmiernila dopyt po vykurovaní priestorov, ale tento vplyv bol kompenzovaný zvýšením spotreby energie v doprave a v priemyselných odvetviach. Údaje s korekciou zohľadňujúcou počasie v skutočnosti ukazujú vyšší nárast konečnej spotreby energie v roku 2018 (pozri obrázok 1).

·Nárast činnosti ďalej vedie ku zvyšovaniu spotreby energie a nové politiky a opatrenia vykonávané členskými štátmi v roku 2018 neboli dostatočné na kompenzovanie tohto stavu.

·Zistenia z výročných správ o energetickej efektívnosti za rok 2019 ukazujú, že niektoré členské štáty dosiahli oveľa nižšie úspory, než aké by boli za rok 2018 potrebné na splnenie ich požiadaviek na kumulatívne úspory v rokoch 2014 – 2020.

Zníženie primárnej energetickej spotreby by sa mohlo vykladať ako pozitívny vývoj. Jeho tempo, ak by pokračovalo, by však bolo nedostatočné na dosiahnutie cieľa stanoveného do roku 2020 za bežných hospodárskych podmienok a je nižšie ako priemerný ročný pokles lineárnej trajektórie cieľov od roku 2005 do roku 2020 (1 % ročne). Vzhľadom na obmedzený čas na vykonávanie nových politík je zrejme stále menej pravdepodobné, že ciele na rok 2020 by sa dali dosiahnuť bez silného vplyvu vonkajších faktorov, ako je kríza spôsobená pandémiou COVID-19. Naďalej je však dôležité, aby sa rýchlo zintenzívnilo úsilie, keďže akékoľvek pretrvávajúce nedostatky pri plnení cieľov na rok 2020 alebo obrat v dopyte po energii po skončení krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 by skomplikovali aj dosiahnutie cieľov na rok 2030.

S cieľom lepšie posúdiť rastúci trend spotreby energie a určiť možný budúci vývoj Komisia zriadila v júli 2018 pracovnú skupinu pre zvýšenie úsilia o dosiahnutie cieľov EÚ v oblasti energetickej efektívnosti na rok 2020. Počas zasadnutí pracovnej skupiny v roku 2019 členské štáty zdôraznili potrebu úplného vykonávania existujúcich právnych predpisov, lepšieho mobilizovania štrukturálneho a kohézneho financovania EÚ a prijatia dodatočných opatrení, ktoré prinesú rýchle úspory. Okrem toho sa zistilo, že je potrebné viac sa zamerať na zabezpečenie toho, aby budovy, ktoré prechádzajú významnou obnovou, spĺňali prinajmenšom minimálne normy energetickej hospodárnosti. To by však nezabezpečilo úspory energie požadované v krátkodobom horizonte, ale skôr by to prispelo k plneniu cieľa do roku 2030.

Obrázok 1: HDP a konečná spotreba energie v rokoch 2000 až 2018 s korekciou zohľadňujúcou počasie.