Sekuritizačný rámec bude podľa možnosti do januára 2022 predmetom komplexného preskúmania s prípadnými legislatívnymi zmenami. V súčasnom návrhu sa však stanovujú cielené zmeny vzhľadom na ich prínos k hospodárskej obnove. Čakanie na preskúmanie rámca v roku 2022 a prípadné legislatívne zmeny by viedlo k žiaducim právnym úpravám pravdepodobne až za niekoľko rokov a zmarilo by tak cieľ využiť sekuritizáciu čo najúčinnejším spôsobom v záujme podporenia hospodárskej obnovy v nadchádzajúcich mesiacoch.

Hospodárska prognóza Európskej komisie z leta 2020 poukazuje na veľmi hlbokú recesiu, keďže hospodárska činnosť sa v prvom polroku 2020 prepadla a predpokladá sa, že reálny HDP za rok 2020 ako celok v EÚ klesne o 8,3 %. Očakáva sa teda, že rozsah hospodárskeho poklesu bude oveľa závažnejší ako rozsah poklesu zaznamenaný v roku 2009, pričom vyhliadky na obnovu sú nerovnomerné a neisté. Okamžité núdzové opatrenia by preto mali byť doplnené cielenými opatreniami so strednodobejším účinkom, ktoré môžu podporiť rýchlu obnovu.

Komisia vypracovala v súlade s článkom 45 ods. 2 nariadenia o sekuritizácii správu o vytvorení osobitného rámca pre jednoduchú, transparentnú a štandardizovanú syntetickú sekuritizáciu obmedzenú na súvahovú syntetickú sekuritizáciu. Správa Komisie je pripojená k tomuto návrhu. Komisia vo svojej správe súhlasí s analýzou, ktorú vykonal orgán EBA a z ktorej vyplýva, že je možné stanoviť normy pre syntetickú sekuritizáciu, ktoré umožnia zmierniť hlavné faktory štrukturálneho rizika, ako je napríklad riziko pre agentúry a modely, a to rovnakým spôsobom ako v prípade tradičnej sekuritizácie, čím sa vytvorí podskupina syntetickej sekuritizácie, ktorá je porovnateľná s tradičnou STS sekuritizáciou. Okrem toho sa zdá, že neexistujú žiadne dôkazy, ktoré by naznačovali, že syntetická sekuritizačná štruktúra vo svojej podstate vedie k vyšším stratám než tradičná sekuritizačná štruktúra. Analýza nepoukazuje na žiadne závažné negatívne dôsledky, ktoré by bolo možné predvídať v prípade vytvorenia osobitného rámca STS pre súvahové syntetické sekuritizácie.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Toto opatrenie Únie je potrebné na dosiahnutie cieľa rozšíriť kapacitu úverových inštitúcií a investičných spoločností poskytovať úvery podnikom a MSP a odstrániť zo svojich súvah nesplácané expozície pri zachovaní konzistentnosti prudenciálneho rámca v nadväznosti na krízu spôsobenú ochorením COVID-19. Navrhované zmeny sú obmedzené na to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie týchto cieľov, pričom vychádzajú z už platných pravidiel v súlade so zásadou proporcionality. Navrhované zmeny nepresahujú rozsah riešenia vybraných ustanovení sekuritizačného rámca Únie pre úverové inštitúcie a investičné spoločnosti, ktoré sa orientujú výlučne na opatrenia zamerané na zabezpečenie podpory hospodárskej obnovy v mesiacoch bezprostredne po kríze spôsobenej ochorením COVID-19. Navrhované zmeny sú okrem toho obmedzené na tie otázky, ktoré nemožno riešiť v rámci existujúceho priestoru na diskrečnú právomoc stanoveného súčasnými pravidlami.

Existujúci právny rámec, ktorým sa zavádza sekuritizačný rámec, bol vytvorený na úrovni Únie. Vzhľadom na cezhraničnú povahu sekuritizácie musí byť rozsah pôsobnosti navrhovaných pravidiel dostatočne zosúladený, koherentný a konzistentný na úrovni Únie, aby bol skutočne účinný. Členské štáty nemôžu dosiahnuť zlepšenie existujúceho právneho rámca, keď budú konať nezávisle. Schopnosť členských štátov prijímať vnútroštátne opatrenia je obmedzená, keďže v nariadení o sekuritizácii sa už stanovuje harmonizovaný súbor pravidiel na úrovni EÚ a zmeny na vnútroštátnej úrovni by boli v rozpore s platným právom Únie. Ak by Únia nekonala, existujúci regulačný rámec by bol menej účinný pri podpore rôznych opatrení, ktoré orgány verejnej moci prijali na úrovni Únie aj na vnútroštátnej úrovni, a menej by reagoval na výnimočné trhové výzvy. Ak by Únia prestala regulovať uvedené aspekty, vnútorný trh so sekuritizáciou by začal podliehať rôznym súborom pravidiel, čo by viedlo k fragmentácii a oslabeniu nedávno vytvoreného jednotného súboru pravidiel v tejto oblasti. To by viedlo k nerovnakým podmienkam a k regulačnej arbitráži.

Toto nariadenie tvorí legislatívny balík so zmenami nariadenia o kapitálových požiadavkách. Mnohé zainteresované strany poukázali na to, že vypracovanie kritérií prípustnosti STS pre súvahovú syntetickú sekuritizáciu a riešenie regulačných prekážok, ktoré majú vplyv na sekuritizácie nesplácaných expozícií, by samo osebe nepostačovalo na dosiahnutie cieľa optimalizovať úlohu, ktorú môže sekuritizácia zohrávať pri hospodárskej obnove. Musia byť doplnené novým prudenciálnym zaobchádzaním, a to aj v oblasti kapitálových požiadaviek, v rámci ktorého sa lepšie zohľadnia špecifické vlastnosti týchto druhov sekuritizácií.

Keďže navrhovaným nástrojom je nariadenie, ktoré je v podstatnej miere založené na platných právnych predpisoch EÚ, nie je potrebné pripraviť plán vykonávania. Legislatívny akt, ktorý sa mení, bude do januára 2022 predmetom celkového hodnotenia s cieľom posúdiť okrem iného účinnosť a efektívnosť pri dosahovaní jeho cieľov. K hodnoteniu sa v prípade potreby pripojí legislatívny návrh. V tejto súvislosti by sa v prípade potreby zosúladili požiadavky na preskúmanie a podávanie správ.

(3)Je dôležité, aby úverové inštitúcie a investičné spoločnosti („inštitúcie“) využívali svoj kapitál tam, kde je najviac potrebný, a aby im to regulačný rámec Únie uľahčil a zároveň zabezpečil, aby inštitúcie konali obozretne. Okrem flexibility stanovenej v existujúcich pravidlách by cielené zmeny nariadenia (EÚ) 2017/2402 mali zabezpečiť, aby sekuritizačný rámec Únie poskytol dodatočný nástroj na podporu obnovy hospodárstva po pandémii ochorenia COVID-19.

(5)Ako zdôraznil Európsky orgán pre bankovníctvo (EBA) vo svojom stanovisku k regulačnému zaobchádzaniu so sekuritizáciou nesplácaných expozícií, riziká spojené s aktívami, ktorými sa zabezpečujú sekuritizácie nesplácaných aktív, sú hospodársky odlišné od rizík sekuritizácií rentabilných aktív. Nesplácané expozície sú sekuritizované so zľavou v ich nominálnej alebo nesplatenej hodnote a odrážajú posúdenie trhu týkajúce sa okrem iného aj pravdepodobnosti, že postup riešenia dlhu prinesie dostatočné peňažné toky a vymožené prostriedky. Riziko pre investorov je teda v tom, že riešenie dlhu aktív vedie k nedostatočným vymoženým prostriedkom na krytie čistej hodnoty, za ktorú boli tieto nesplácané expozície kúpené. Riziko skutočnej straty pre investorov preto nepredstavuje nominálna hodnota portfólia, ale diskontovaná hodnota po odpočítaní cenovej zľavy, za ktorú sa prevádzajú podkladové aktíva. V prípade sekuritizácií nesplácaných expozícií je preto vhodné vypočítať výšku ponechania si rizika na základe tejto diskontovanej hodnoty.

(6)Požiadavkou na ponechanie si rizika sa zosúlaďujú záujmy emitentov a investorov týkajúce sa výkonnosti podkladových aktív. Pokiaľ ide o sekuritizácie rentabilných aktív, prevládajúcim záujmom na strane predaja je obyčajne záujem originátora, ktorý je často aj pôvodným veriteľom. Pri sekuritizáciách nesplácaných expozícií sa však originátori snažia odstrániť aktíva v stave zlyhania zo svojich súvah, pretože už s týmito zlyhanými aktívami nechcú byť nijako spojení. V týchto prípadoch má väčší záujem o riešenie týchto aktív a vymáhanie hodnoty osobitný správca aktív.

(7)Pred finančnou krízou sa niektoré sekuritizačné činnosti riadili modelom „vytvor a predaj“. V tomto modeli boli na sekuritizáciu vybrané aktíva nižšej kvality, a to na úkor investorov, ktorí skončili s väčším rizikom, než možno zamýšľali podstúpiť. Požiadavka na overovanie noriem na poskytovanie úverov použitých pri vytváraní sekuritizovaných aktív bola zavedená s cieľom zabrániť v budúcnosti takýmto praktikám. V prípade sekuritizácií nesplácaných expozícií by však takéto overovanie noriem na poskytovanie úverov malo zohľadňovať osobitné okolnosti vrátane nákupu uvedených nesplácaných aktív a typu sekuritizácie. Je preto potrebné zmeniť overovanie noriem na poskytovanie úverov, aby investor mohol s náležitou starostlivosťou zabezpečiť kvalitu a výkonnosť nesplácaných aktív s cieľom prijať rozumné a informované investičné rozhodnutie.

(8)Súvahová syntetická sekuritizácia zahŕňa presun kreditného rizika súboru úverov, obvykle úverov veľkých podnikov alebo úverov malých a stredných podnikov, prostredníctvom dohody o kreditnom zabezpečení, ak originátor kupuje kreditné zabezpečenie od investora. Kreditné zabezpečenie sa dosiahne použitím finančných záruk alebo kreditných derivátov, zatiaľ čo vlastníctvo aktív zostáva u originátora a neprevádza sa na účelový subjekt zaoberajúci sa sekuritizáciou ako v prípade tradičných sekuritizácií. Originátor ako kupujúci zabezpečenia sa zaväzuje zaplatiť príplatok za kreditné zabezpečenie, čo vytvára návratnosť pre investorov. Investor ako predávajúci zabezpečenia sa zasa zaväzuje zaplatiť stanovenú úhradu za kreditné zabezpečenie pri výskyte vopred stanovenej kreditnej udalosti.

(9)Malo by sa zabezpečiť, aby sa primerane zmiernila celková zložitosť štruktúr sekuritizácií a súvisiacich rizík a aby sa originátorom neposkytovali žiadne regulačné stimuly na uprednostňovanie syntetických sekuritizácií pred tradičnými sekuritizáciami. Požiadavky na jednoduché, transparentné a štandardizované (STS) súvahové syntetické sekuritizácie by preto mali byť do veľkej miery v súlade s kritériami STS v oblasti tradičných sekuritizácií, pri ktorých dochádza ku skutočnému predaju.

(10)Existujú však určité požiadavky na tradičné STS sekuritizácie, ktoré nefungujú v prípade transakcií so syntetickou STS sekuritizáciou z dôvodu inherentných rozdielov medzi týmito dvoma typmi sekuritizácie, najmä vzhľadom na skutočnosť, že v prípade syntetických sekuritizácií sa presun rizika namiesto predaja podkladových aktív dosiahne prostredníctvom dohody o kreditnom zabezpečení. Kritériá STS by sa preto mali v prípade potreby upraviť s cieľom zohľadniť tieto rozdiely. Okrem toho je potrebné zaviesť súbor nových požiadaviek špecifických pre syntetické sekuritizácie s cieľom zabezpečiť, aby sa rámec STS zameriaval len na súvahové syntetické sekuritizácie a dohoda o kreditnom zabezpečení bola štruktúrovaná tak, aby primerane chránila postavenie originátora aj investora. Tento nový súbor požiadaviek by sa mal usilovať o riešenie kreditného rizika protistrany v prípade originátora, ako aj investora.

(11)Predmetom presunu kreditného rizika by mali byť expozície vytvorené alebo kúpené regulovanou inštitúciou Únie v rámci jej hlavnej činnosti v oblasti poskytovania úverov a držané v jej súvahe alebo v prípade skupinovej štruktúry v jej konsolidovanej súvahe k dátumu ukončenia. Táto požiadavka, aby mal originátor v držbe sekuritizované expozície v súvahe, by mala z rozsahu označenia STS vylúčiť arbitrážne sekuritizácie.

(12)Originátor by sa mal uistiť, že nezabezpečuje rovnaké kreditné riziko viac ako jeden raz získaním kreditného zabezpečenia nad rámec toho, ktoré poskytuje syntetická sekuritizácia. V záujme zabezpečenia spoľahlivosti by dohoda o kreditnom zabezpečení mala spĺňať požiadavky na zmierňovanie kreditného rizika stanovené v článku 249 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013, ktoré musia spĺňať inštitúcie, ktoré sa usilujú o presun významného rizika prostredníctvom syntetickej sekuritizácie.

(13)S cieľom zabrániť konfliktom medzi originátorom a investorom a zabezpečiť právnu istotu, pokiaľ ide o rozsah kreditného zabezpečenia kúpeného pre podkladové expozície, by takéto kreditné zabezpečenie malo jasne odkazovať na identifikované referenčné záväzky jasne identifikovaných subjektov alebo dlžníkov vedúce k podkladovým expozíciám. Preto by sa referenčné záväzky, na ktoré sa kupuje zabezpečenie, mali vždy jasne identifikovať prostredníctvom referenčného registra a aktualizovať. Táto požiadavka by nepriamo mala byť aj súčasťou kritéria vymedzujúceho súvahovú sekuritizáciu a vylučujúceho arbitrážnu sekuritizáciu z rámca STS.

(14)Kreditné udalosti spúšťajúce platby podľa dohody o kreditnom zabezpečení by mali zahŕňať aspoň tie, ktoré sú uvedené v článku 178 nariadenia (EÚ) č. 575/2013. Tieto udalosti sú dobre známe a rozpoznateľné z pohľadu trhu a mali by slúžiť na zabezpečenie súladu s prudenciálnym rámcom. Opatrenia na odloženie splatnosti, ktoré pozostávajú z koncesií voči dlžníkovi, ktorý má alebo bude mať ťažkosti pri plnení svojich finančných záväzkov, by nemali brániť spusteniu udalosti kreditného zabezpečenia. Reštrukturalizácia ako kreditná udalosť v prípade finančných záruk by sa mala vylúčiť, aby sa zabránilo tomu, že by sa finančné záruky mohli považovať za derivát v súlade s príslušnými účtovnými štandardmi.

(15)Právo originátora ako kupujúceho zabezpečenie prijímať včasné platby skutočných strát by malo byť primerane zabezpečené. V súlade s tým by sa v transakčnej dokumentácii mal stanoviť riadny a transparentný proces zúčtovania na určenie skutočných strát v referenčnom portfóliu, aby sa zabránilo tomu, že originátor nedostane dostatočne zaplatené. Keďže riešenie strát môže byť zdĺhavým procesom a s cieľom zabezpečiť včasné platby originátorovi by sa priebežné platby mali vykonať najneskôr šesť mesiacov po výskyte takejto kreditnej udalosti. S cieľom zabezpečiť, aby priebežné platby kryli skutočné straty a zabrániť tomu, aby tieto priebežné platby boli nadmerné na úkor investorov, by okrem toho mal existovať mechanizmus konečnej úpravy. V mechanizme vyrovnania strát by sa malo takisto jasne stanoviť maximálne obdobie predĺženia, ktoré by sa malo uplatňovať na postup riešenia uvedených expozícií, a takéto predĺženie by nemalo byť dlhšie ako dva roky. Týmto mechanizmom vyrovnania strát by sa teda mala zabezpečiť účinnosť dohody o kreditnom zabezpečení z hľadiska originátora a investorom by sa mala poskytnúť právna istota, pokiaľ ide o dátum ukončenia ich záväzku vykonať platby, čím by sa prispelo k dobre fungujúcemu trhu.

(16)Funkcia zástupcu tretej strany povereného overovaním je rozšíreným trhovým postupom, ktorý zvyšuje právnu istotu v rámci transakcie pre všetky zúčastnené strany, a tým znižuje pravdepodobnosť sporov a súdnych sporov, ktoré by mohli vzniknúť v súvislosti s postupom rozdeľovania strát. S cieľom zlepšiť spoľahlivosť mechanizmu vyrovnania strát v rámci transakcie by mal byť vymenovaný zástupca tretej strany poverený overovaním, ktorý vykoná vecné preskúmanie správnosti a presnosti určitých aspektov kreditného zabezpečenia pri spustení kreditnej udalosti.

(17)Príplatky za kreditné zabezpečenie by mali závisieť len od nesplatenej výšky a kreditného rizika zabezpečenej tranže. Nepodmienené príplatky by v súvahových STS sekuritizáciách nemali byť povolené, pretože by sa mohli použiť na oslabenie účinného presunu rizika z originátora ako kupujúceho zabezpečenia na predávajúcich zabezpečenia. V prípade súvahových STS sekuritizácií by sa mali zakázať aj iné opatrenia, ako sú vopred zaplatené príplatky, mechanizmy zliav alebo príliš zložité štruktúry príplatkov.

(18)S cieľom zaistiť stabilitu a kontinuitu kreditného zabezpečenia by predčasné ukončenie súvahovej syntetickej STS sekuritizácie originátorom malo byť možné len za určitých obmedzených a presne vymedzených okolností. Zatiaľ čo originátor by mal byť oprávnený predčasne uzavrieť kreditné zabezpečenie pred výskytom určitých konkrétnych regulačných udalostí, tieto udalosti by mali predstavovať skutočné zmeny v právnych predpisoch alebo zdaňovaní so závažným negatívnym účinkom na kapitálové požiadavky originátora alebo na hospodárnosť transakcie vo vzťahu k očakávaniam strán v čase uzatvorenia transakcie a za predpokladu, že takéto zmeny nebolo možné v tom čase reálne predpokladať. Súvahové syntetické STS sekuritizácie by nemali obsahovať zložité doložky o výzvach (time call) pre originátora, najmä s veľmi krátkou lehotou, ktorých cieľom je dočasne zmeniť zastúpenie kapitálovej pozície na individuálnom základe.

(19)Na účely zníženia nákladov na kreditné zabezpečenie a expozíciu voči riziku je v prípade určitých druhov transakcií bežne prítomná aj syntetická prebytková marža, ktorá predstavuje užitočný mechanizmus pre investorov aj pre originátorov. V tejto súvislosti je syntetická prebytková marža kľúčová pre niektoré osobitné triedy retailových aktív, ako sú úvery pre malé a stredné podniky (MSP) a úvery pre spotrebiteľov, ktoré vykazujú vyšší výnos, ako aj kreditné straty než iné triedy aktív, a pre ktoré sekuritizované expozície vytvárajú prebytkovú maržu na krytie týchto strát. Ak je však suma syntetickej prebytkovej marže, ktorá je podriadená pozícii investora, príliš vysoká, je možné, že v nerealistickom scenári investor do sekuritizačných pozícií neutrpí žiadne straty, čo by viedlo k neúčinnému presunu rizika. S cieľom zmierniť obavy týkajúce sa dohľadu a ďalej štandardizovať túto štrukturálnu črtu je dôležité stanoviť prísne kritériá pre súvahové syntetické STS sekuritizácie a zabezpečiť zverejnenie všetkých informácií o využívaní syntetickej prebytkovej marže.

(20)Na súvahové syntetické STS sekuritizácie by mali byť oprávnené len vysokokvalitné mechanizmy kreditného zabezpečenia. V prípade nefinancovaného kreditného zabezpečenia by sa to malo zabezpečiť obmedzením rozsahu oprávnených poskytovateľov zabezpečenia na tie subjekty, ktoré sú oprávnenými poskytovateľmi v súlade s nariadením (EÚ) č. 575/2013 a ktoré sú uznané za protistrany s 0 % rizikovou váhou v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 uvedeného nariadenia. V prípade financovaného kreditného zabezpečenia by originátor ako kupujúci zabezpečenia a investori ako predávajúci zabezpečenia mali mať prístup k vysokokvalitnému kolaterálu, ktorý by mal predstavovať kolaterál vo všetkých formách, ktorému sa podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 môže priradiť riziková váha 0 %, s výhradou príslušných mechanizmov vkladov alebo správy. Ak je poskytnutý kolaterál vo forme hotovosti, mal by byť buď v držbe úverovej inštitúcie tretej strany, alebo vo forme vkladu u kupujúceho zabezpečenia, a to v oboch prípadoch s výhradou minimálnej kreditnej kvality.

(21)Členské štáty by mali určiť príslušné orgány, ktoré by boli zodpovedné za dohľad nad požiadavkami, ktoré musí spĺňať súvahová syntetická sekuritizácia na to, aby mohla využívať označenie STS. Príslušný orgán by mohol byť rovnaký ako orgán určený na dohľad nad tým, či originátori, sponzori a SSPE dodržiavajú požiadavky, ktoré musia spĺňať tradičné sekuritizácie s cieľom získať označenie STS. Podobne ako v prípade tradičných sekuritizácií by takýto príslušný orgán mohol byť iný než príslušný orgán zodpovedný za dohľad nad tým, či originátori, pôvodní veritelia, SSPE, sponzori a investori dodržiavajú prudenciálne povinnosti, ktoré majú podľa článkov 5 až 9 nariadenia (EÚ) 2017/2402 a ktorých dodržiavanie bolo vzhľadom na prudenciálny rozmer týchto povinností osobitne zverené príslušným orgánom zodpovedným za prudenciálny dohľad nad príslušnými finančnými inštitúciami.

(22)Nariadenie (EÚ) 2017/2402 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.

(23)Keďže ciele tohto nariadenia, a to rozšírenie rámca STS sekuritizácie na súvahovú syntetickú sekuritizáciu a odstránenie regulačných prekážok pre sekuritizácie nesplácaných expozícií s cieľom ďalej zvýšiť úverové kapacity bez obmedzenia prudenciálnych noriem pre poskytovanie bankových úverov, nemožno uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale vzhľadom na ich rozsah a dôsledky ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, Únia môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov,

PRIJALI TOTO NARIADENIE: