[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 6.7.2007 KOM(2007) 390 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Ochrana finančných záujmov Spoločenstva – Boj proti podvodom – Výročná správa za rok 2006 [SEK(2007) 930][SEK(2007) 938] OBSAH Úvod 4 1. Výsledky boja proti podvodom: štatistiky týkajúce sa podvodov a iných nezrovnalostí 4 1.1. Štatistiky týkajúce sa podvodov a iných nezrovnalostí oznámených členskými štátmi v roku 2006 4 1.1.1. Tradičné vlastné zdroje 6 1.1.2. Poľnohospodárske výdavky (EPUZF - Záručná sekcia) 7 1.1.3. Štrukturálne opatrenia 8 1.1.4. Predvstupové fondy 9 1.2. Štatistiky týkajúce sa činnosti úradu OLAF 10 2. Predchádzanie podvodom 11 2.1. Analýza a riadenie rizika, systémy kontroly 11 2.1.1. Opatrenia prijaté v oblasti výdavkov 11 2.1.2. Colná oblasť 13 2.2. Databázy vylúčenia, varovania a spoľahlivosti 13 2.2.1. Na európskej úrovni 13 2.2.2. V členských štátoch 14 2.3. Väčšia transparentnosť vo finančnom riadení na európskej úrovni 17 2.4. Zlepšenie účtovných pravidiel a pravidiel kontroly na pozitívne vyhlásenie o vierohodnosti 18 2.5. Program Hercules na podporu činností v oblasti ochrany finančných záujmov Spoločenstva 19 3. Boj proti podvodom 19 3.1. Zisťovanie podvodov: mechanizmy varovania využívajúce interných informátorov (whistleblowing) 19 3.1.1. Európske inštitúcie 19 3.1.2. Členské štáty 20 3.2. Reforma Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) 22 3.3. Rozvoj vzájomnej pomoci 22 3.4. Boj proti pašovaniu a falšovaniu cigariet 23 3.5. Ochrana eura 24 3.6. Opatrenia prijaté niektorými členskými štátmi v roku 2006 24 4. Vymáhanie 25 4.1. Poľnohospodárstvo 25 4.1.1. Práca pracovnej skupiny na vymáhanie 25 4.1.2. Finančné korekcie 26 4.2. Štrukturálne fondy 26 4.3. Vlastné zdroje 27 4.4. Vymáhanie na základe vyšetrovania úradu OLAF 28 4.5. Vnútroštátne právne predpisy týkajúce sa vymáhania európskych prostriedkov 28 ÚVOD Ochrana finančných záujmov Spoločenstva a boj proti podvodom tvoria oblasť, za ktorú spoločne zodpovedajú Spoločenstvo a členské štáty. V spolupráci s členskými štátmi Komisia každoročne vypracúva správu, v ktorej uvádza novoprijaté opatrenia na splnenie záväzkov uvedených v článku 280 Zmluvy o ES. Táto správa je určená Európskemu parlamentu a Rade a uverejňuje sa. Okrem všeobecného prehľadu o opatreniach prijatých v jednotlivých oblastiach došlo k spoločnej dohode s členskými štátmi, že sa budú prezentovať štyri špecifické témy: analýza a riadenie rizika, databázy vylúčenia a varovania, mechanizmy varovania interným informátorom a mechanizmy vymáhania kompenzáciou. Prvý bod správy sumarizuje štatistické výsledky týkajúce sa prípadov nezrovnalostí oznámených členskými štátmi podľa odvetvových nariadení a predkladá niekoľko číselných údajov týkajúcich sa operatívnej činnosti Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF). Druhý bod sa týka opatrení prijatých členskými štátmi a Komisiou na úrovni predchádzania podvodom a iných nezrovnalostí. Tento bod zahŕňa aj tému analýzy a riadenia rizika a databázy vylúčenia a varovania . Tretí bod sumarizuje opatrenia prijaté na boj proti podvodom . Tento bod zahŕňa aj kapitolu o mechanizmoch varovania interným informátorom . Štvrtý bod sa týka opatrení prijatých s cieľom zlepšiť vymáhanie neuhradených alebo neoprávnene vyplatených súm. Tento bod zahŕňa kapitolu o mechanizmoch vymáhania kompenzáciou vo vnútroštátnom práve. Správa poskytuje len súhrn prijatých opatrení a dosiahnutých výsledkov. Komisia zároveň uverejňuje dva pracovné dokumenty, z ktorých sa v jednom uvádza súpis príspevkov členských štátov[1] a v druhom sa predkladajú štatistiky o nezrovnalostiach oznámené členskými štátmi[2]. Správy za predchádzajúce roky sú k dispozícii na internetovej stránke úradu OLAF[3]. 1. VÝSLEDKY BOJA PROTI PODVODOM: šTATISTIKY TÝKAJÚCE SA PODVODOV A INÝCH NEZROVNALOSTÍ 1.1. Štatistiky týkajúce sa podvodov a iných nezrovnalostí oznámených členskými štátmi v roku 2006 Ochrana finančných záujmov je oblasťou, ktorá patrí do spoločnej zodpovednosti. V oblastiach, kde členské štáty plnia rozpočet (poľnohospodárska politika, štrukturálne fondy, predvstupové fondy), a na vyberanie spoločných zdrojov Spoločenstva právne predpisy Spoločenstva zaväzujú členské štáty, aby oznámili podozrenia z podvodov a iných nezrovnalostí, ktoré poškodzujú finančné záujmy. Výdavky riadené členskými štátmi predstavujú asi 80 % rozpočtu Spoločenstva. Dokument útvarov Komisie „Štatistické zhodnotenie nezrovnalostí“, uverejnený v rovnakom čase ako táto správa, predkladá hĺbkovú analýzu štatistík získaných na základe týchto doručených oznámení. Táto správa neobsahuje štatistiky týkajúce sa nezrovnalostí zistených v oblasti výdavkov priamo riadených Spoločenstvom, ale Komisia prijala nevyhnutné opatrenia, aby boli v budúcnosti predložené. Tabuľka 1 zhŕňa počet oznámených nezrovnalostí, ako aj dotknuté sumy za každý sektor. Tabuľka 1 – Počet nezrovnalostí a sumy - rok 2006 SPOLU 2006 | Oblasť | Počet oznámených nezrovnalostí | Celkový odhadovaný finančný dosah nezrovnalostí vrátane podozrení z podvodov (sumy v miliónoch EUR) | Odhadovaný finančný dosah výlučne podozrení z podvodov (sumy v miliónoch EUR) | Vlastné zdroje | 5 243 | 353 | 134,39 (~0,94 % celkovej sumy vlastných zdrojov v roku 2006[4]) | EPUZF - Záručná sekcia | 3 249 | 87 | 29,8 (~0,06 % z celkovej sumy pridelených prostriedkov) | Štrukturálne fondy a Kohézny fond | 3 216 | 703 | 157,56 (~0,41 % z celkovej sumy pridelených prostriedkov) | Predvstupový fond | 384 | 12,32 | 1,57 (~0,03 % z pridelených prostriedkov [5]) | Spolu | 12 092 | 1 155,32 | 323,32(~0,94 % zo sumy vlastných zdrojov a ~0,2 % z celkovej sumy výdavkov v troch oblastiach[6]) | 1.1.1. Tradičné vlastné zdroje Počet prípadov zistených podvodov a nezrovnalostí, ktorý bol oznámený (prípady nad 10 000 EUR), sa znížil o 12 % v roku 2006 v porovnaní s rokom 2005 (z 5 943 na 5 243), ale suma týkajúca sa nezrovnalostí sa zvýšila o 7 % (z 328 miliónov EUR na 353 miliónov EUR[7]). Podozrenia z podvodu predstavujú približne 22 % oznámených prípadov nezrovnalostí (odhadovaný finančný dosah predstavuje asi 134,39 milióna EUR, teda približne 0,94 % vlastných zdrojov v roku 2006, oproti 105,3 milióna EUR, teda približne 0,85 % vlastných zdrojov v roku 2005). Graf 1 ukazuje tendenciu počtu oznámených nezrovnalostí za posledných päť rokov a ich odhadovaný finančný dosah. Vyššiu základnú úroveň počtu prípadov ako v roku 2003 možno vysvetliť početnejšími oznámeniami prípadov zo strany členských štátov, zapísaním prípadov oneskorene uzavretých tranzitných operácií a pristúpením nových členských štátov. Počet a pomer oneskorene uzavretých tranzitných operácií sa znížil v porovnaní s rokom 2005 (o viac ako tretinu)[8]. Produkty, ktoré sú najviac postihnuté nezrovnalosťami v roku 2006, sú tak ako v predchádzajúcich rokoch tabakové výrobky a televízory. Sektor cukru stratil na význame v porovnaní s rokom 2005, rovnako aj sektor produktov rybného hospodárstva, sklo a sklené výrobky, optické prístroje, zatiaľ čo sektor mäsa, motory a náhradné diely, anorganické produkty, oleje a tuky zaznamenali zvýšenie. Textilný sektor zostal relatívne stabilný a týkal sa cla za 10,3 milióna EUR. Graf 1: Počet oznámených nezrovnalostí a odhadovaný finančný dosah v oblasti tradičných vlastných zdrojov - roky 2002 – 2006 (sumy v miliónoch EUR) [pic] 1.1.2. Poľnohospodárske výdavky (EPUZF - Záručná sekcia) V roku 2006 počet oznámených nezrovnalostí stúpol o 3 % v porovnaní s predchádzajúcim rokom (3 249 prípadov v roku 2006). Celková dotknutá suma v roku 2006 (87 miliónov EUR) sa znížila o 15 %, teda približne o 0,17 % z celkových rozpočtových prostriedkov určených pre EPUZF, Záručnú sekciu (49 742 miliónov EUR za rok 2006). Podozrenia z podvodov sa týkajú približne 10 % oznámených prípadov nezrovnalostí (29,8 milióna EUR, teda približne 0,06 % z celkových rozpočtových prostriedkov oproti 21,5 milióna EUR, teda 0,05 % v roku 2005). Najväčší počet oznámených prípadov sa týka rozvoja vidieka, sektora hovädzieho dobytka a mäsa a sektora ovocia a zeleniny. Tieto tri sektory predstavujú spolu takmer 60 % z celkového počtu oznámených nezrovnalostí a približne 70 % z celkovej dotknutej sumy. V oblasti poľnohospodárskych výdavkov nariadenie prijaté Komisiou v roku 2006[9] zjednodušuje postupy oznamovania nezrovnalostí od roku 2007. Prah, od ktorého musia členské štáty oznámiť nezrovnalosti Komisii je teraz prispôsobený prahu štrukturálnych fondov (10 000 EUR). Graf 2: Počet oznámených nezrovnalostí a odhadovaný finančný dosah v oblasti poľnohospodárskych výdavkov - roky 2002 – 2006 (sumy v miliónoch EUR) [pic] 1.1.3. Štrukturálne opatrenia V oblasti štrukturálnych fondov Európsky parlament a Rada prijali sériu nariadení pre nové programové obdobie 2007 – 2013. Pravidlá týkajúce sa povinnosti oznámiť nezrovnalosti Komisii boli zachované. Bývalé nariadenia sú stále uplatniteľné v rámci bývalých programových období. V roku 2006 sa počet oznámených nezrovnalostí (3 216 prípadov vrátane prípadov týkajúcich sa Kohézneho fondu) znížil o 10 % v porovnaní s predchádzajúcim rokom (3 750 prípadov), zatiaľ čo ich finančný dosah (703 miliónov EUR) sa zvýšil o 17 %. Odhadovaný finančný dosah nezrovnalostí oznámených v roku 2006 predstavuje približne 1,83 % rozpočtových prostriedkov určených pre štrukturálne fondy a Kohézny fond (38,430 miliardy EUR) na rok 2006, podozrenia z podvodov zodpovedajú približne 16,6 % finančného dosahu oznámených nezrovnalostí (157,56 milióna EUR, teda približne 0,41 % z celkových pridelených rozpočtových prostriedkov oproti 205 miliónom EUR, teda 0,53 % v roku 2005). Konečný dosah nebude známy, kým nebudú uzavreté programy. Tak ako v predchádzajúcich rokoch najväčší počet nezrovnalostí bol oznámený za EFRR a ESF (približne 75 % nezrovnalostí). Počet nezrovnalostí oznámených za EPUZF - Orientačná sekcia sa zvýšil o 38 %, počet nezrovnalostí oznámených za Kohézny fond a FNUR zostal stabilný. Graf 3: Počet oznámených nezrovnalostí a odhadovaný finančný dosah v oblasti štrukturálnych akcií - roky 2002 – 2006 (sumy v miliónoch EUR) [pic] 1.1.4. Predvstupové fondy Celkový počet nezrovnalostí týkajúcich sa fondov PHARE, SAPARD a ISPA za rok 2006 sa zvýšil o 13,6 % (384 oproti 338 v roku 2005). Predpokladaný finančný dosah nezrovnalostí sa zvýšil za PHARE a SAPARD, ale znížil sa za ISPA (klesol zo 6,9 milióna EUR v roku 2005 na 1,2 milióna v roku 2006). Za rok 2006 celková suma oznámených nezrovnalostí stúpla o 26 % (12,318 milióna EUR oproti 16,7 milióna v roku 2005), čo približne zodpovedá 2,8 % celkových oprávnených súm za tri fondy. Podozrenia z podvodov predstavovali približne 14,63 % oznámených neregulárnych súm. Odhadovaný finančný dosah je 1,57 milióna EUR. Finančný dosah oznámených podvodov za obdobie 2000 – 2006 zodpovedá 0,03 % všetkých prostriedkov priznaných v rámci týchto troch fondov za toto obdobie. Najčastejším typom nezrovnalostí v prípade každého predvstupového fondu bol „neoprávnený výdavok“[10]. V prípade PHARE bol druhým najčastejším typom nezrovnalosti „neodôvodnený výdavok“[11]. Graf 4: Počet oznámených nezrovnalostí a odhadovaný finančný dosah v oblasti predvstupových fondov - roky 2002 – 2006 (sumy v tisícoch EUR) [pic] 1.2. Štatistiky týkajúce sa činnosti úradu OLAF Počet vyšetrovaní, ktoré úrad OLAF začal na základe vyhodnotenia získaných informácií, sa znížil (195 začatých prípadov v roku 2006 oproti 214 v roku 2005). Rozhodnutie o začatí vyšetrovania sa opiera o predchádzajúce vyhodnotenie. Graf 5: Otvorené prípady na základe vyhodnotenia získaných informácií [pic] K 31. decembru 2006 prebiehalo celkovo 430 vyšetrovaní, čo je porovnateľné s číselným údajom z roku 2005 (452 prebiehajúcich vyšetrovaní k 31. decembru 2005). Tabuľka 2: Prebiehajúce prípady k 31. decembru 2006 podľa sektorov a ich finančného dosahu Sektor | Prebiehajúce prípady k 31. decembru 2006 | Odhadovaný finančný dosah (v miliónoch EUR) | Poľnohospodárstvo | 65 | 202,7 | Štrukturálne fondy | 46 | 192,9 | Colnice | 111 | 748,9 | Priame výdavky | 118 | 293,4 | Interné vyšetrovania | 91 | 301 | Spolu | 431 | 1 738,8 | Na získanie podrobnejších informácií o vyšetrovaniach úradu OLAF a na porovnanie s predchádzajúcimi rokmi pozri správu úradu OLAF[12]. 2. PREDCHÁDZANIE PODVODOM 2.1. Analýza a riadenie rizika, systémy kontroly Vhodné hodnotenie a riadenie rizika ako súčasti zdravého systému kontroly prispievajú k tomu, aby sa peniaze daňových poplatníkov vynakladali účinne. Táto oblasť sa v súčasnosti rozvíja tak na úrovni Komisie, ako aj členských štátov s cieľom proaktívnej ochrany finančných záujmov Spoločenstva, prevencie a cielených akcií. 2.1.1. Opatrenia prijaté v oblasti výdavkov Riadenie rizík sa už dlhé roky využíva v Komisii v širšom kontexte ako čisto v oblasti výdavkov. Po uznaní nevyhnutnosti zaviesť spoločnú metodiku na riadenie rizík[13] Komisia prijala od roku 2006[14] isté opatrenia. Cieľom je zlepšiť proces rozhodovania, zvýšiť účinnosť a posilniť spoľahlivosť systémov riadenia. V tomto kontexte útvary disponujú spoločnou metodikou na analýzu rizík a na výber vhodného riešenia. Štruktúra zameraná na zlepšenie riadenia rizík, ktoré sa týkajú viacerých útvarov a ktoré môžu byť účinnejšie riadené zoskupením útvarov, bola predmetom pilotnej štúdie koncom roka 2006 a stane sa trvalou v roku 2007. Na vnútroštátnej úrovni disponujú všetky členské štáty vo svojich rozpočtových postupoch pravidlami určenými na pomoc riadiacim pracovníkom pri vyhodnotení a riadení finančných rizík spojených s prideľovaním pomoci alebo verejnej zákazky, najmä na preverenie spoľahlivosti potenciálnych príjemcov[15]. Nové nariadenie o rozpočtových pravidlách prijaté v roku 2006[16] stanovuje, že vnútroštátne správne orgány zavedú účinné systémy vnútornej kontroly a vykonajú nevyhnutné kontroly prostriedkov EÚ, ktorých riadenie zabezpečujú. To zahŕňa požiadavky informovanosti a výročnú správu o kontrolách a auditoch. Približne polovica členských štátov má vnútroštátne všeobecné usmernenia (pokyny alebo osvedčené postupy)[17] alebo pravidlá týkajúce sa hodnotenia a riadenia rizika v osobitných oblastiach[18]. Deväť členských štátov má osobitné nástroje na hodnotenie rizika, ktorým sa vyznačujú noví príjemcovia verejných prostriedkov. Napríklad v Írsku možno vyžadovať doplňujúce informácie, ktoré ešte nie sú k dispozícii novým uchádzačom, v štádiu hodnotenia na priznanie dotácií. V Poľsku tí, čo po prvý raz využívajú možnosti SPP, môžu častejšie podliehať kontrole na mieste. Identifikácia príjemcu ako rizikového môže viesť k prísnejším kontrolám zo strany riadiaceho orgánu[19] alebo k dôslednej požiadavke o špecifické záruky [20]. Keď je pridelená dotácia alebo verejná zákazka (na vnútroštátnej úrovni alebo na úrovni Spoločenstva), riadiace orgány uložia uchádzačom povinnosť, aby predložili relevantné doklady potvrdzujúce, že spĺňajú kritériá. V niektorých členských štátoch majú riadiace orgány prístup k špecifickým databázam (priamo alebo nepriamo), aby si mohli preveriť správnosť vyhlásení, ktoré urobili uchádzači; ide najmä o databázy týkajúce sa daňových záležitostí (prístupné vo viac ako polovici členských štátov[21]), úverových inštitúcií[22] a osôb a podnikov, ktoré boli postihnuté sankciami na základe správnych[23] alebo trestných[24] konaní. V Maďarsku zákon z roku 2006 vytvára nový ochranný register veriteľov, ktorého cieľom je poskytnúť úplne a aktuálne informácie týkajúce sa platobnej schopnosti a opatrení prijatých súdom voči evidovanej spoločnosti. 2.1.2. Colná oblasť Vnútroštátne colné orgány už dávno využívajú analýzu rizika na identifikovanie možných nezákonných činností a na lepšie zameranie kontrol. V priebehu rokov sa účinnosť pôsobenia vnútroštátnych orgánov zlepšila vďaka koordinácii na európskej úrovni. V záujme lepšieho boja proti podvodom postihujúcim tranzitný režim Komisia predložila v roku 1997 „akčný plán pre tranzit v Európe“[25] a v roku 2001 vytvorila revidovaný rámec právnych predpisov, ktorý zahŕňal najmä zavedenie nového počítačového tranzitného systému (NSTI). V reakcii na špeciálnu správu č. 11/2006 Dvora audítorov Komisia prijala nevyhnutné opatrenia, aby od roku 2007 mohla mať prístup k informáciám NSTI týkajúcim sa citlivého majetku na účely analýzy rizika, aby mohla podporovať stratégie cielených fyzických kontrol prepravovaných tovarov. Komisia taktiež naďalej zlepšovala systém „ConTraffic“, ktorý umožňuje získať celkový prehľad o pohybe tovarov v kontajneroch. Tento systém umožňuje sledovať trasu kontajnera, aby sa umožnila identifikácia potenciálne podozrivých došlých zásielok. Vďaka novému internetovému rozhraniu uvedenému do prevádzky v roku 2006 a databáze, ktorá teraz obsahuje viac ako 220 miliónov registrácií za viac ako 4,4 milióna kontajnerov, vnútroštátne orgány mohli úspešne využiť systém, aby lepšie bojovali proti podvodom, najmä v rámci spoločných colných operácií realizovaných v roku 2006. V decembri 2006 Komisia prijala nariadenie[26], ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré vykonávacie ustanovenia Colného kódexu Spoločenstva. Nariadenie stanovuje uplatnenie spoločných kritérií rizika, prioritné oblasti kontroly, ako aj normy na zosúladené uplatnenie colných kontrol v osobitných prípadoch. 2.2. Databázy vylúčenia, varovania a spoľahlivosti 2.2.1. Na európskej úrovni V roku 2006 Komisia preskúmala systémy varovania a vylúčenia[27] s cieľom lepšie riadiť niektoré riziká spojené najmä s fungovaním verejného obstarávania a lepšie chrániť finančné záujmy Spoločenstva. V tomto rámci zorganizovali úrad OLAF a Transparency International (TI) v januári 2006 okrúhly stôl o prostriedkoch na ochranu finančných záujmov EÚ systémami vylúčenia[28]. V článku 95 nariadenia o rozpočtových pravidlách, tak ako bol zmenený a doplnený v roku 2006, sa stanovuje zavedenie centrálnej databázy, spoločnej pre inštitúcie, výkonné agentúry a subjekty uvedené v článku 185 nariadenia o rozpočtových pravidlách, organizácií vylúčených z verejného obstarávania a dotácií financovaných z rozpočtu Spoločenstva. Táto databáza bude obsahovať všetky relevantné informácie o subjektoch odsúdených za podvod alebo korupciu v členských štátoch a v tretích krajinách zúčastnených na realizácii programov EÚ. Informácie do nej budú dodávať partneri a budú môcť do nej nahliadnuť aj orgány členských štátov, ktoré sa podieľajú na plnení rozpočtu Spoločenstva[29]. Komisia už má predbežnú internú databázu včasného varovania (EWS – Early Warning System), ktorá obsahuje informácie týkajúce sa prostriedkov riadených priamo Komisiou pri dodržiavaní pravidiel vzťahujúcich sa na ochranu osobných údajov. Komisia riadi aj databázu identifikujúcu rizikové hospodárske subjekty v osobitnej oblasti Záručnej sekcie EPUZF, do ktorej vkladajú údaje členské štáty. V druhej správe o uplatňovaní nariadenia zavádzajúceho tento systém[30] Komisia oboznamuje s problémami, ktoré vznikli pri uplatňovaní nariadenia, ako sú limitovaný počet oznámených nezrovnalostí, problémy výkladu právnych pojmov či obava členských štátov vystaviť sa stíhaniu vnútroštátneho sudcu zo strany registrovaných subjektov. Popri databázach vylúčenia existujú aj databázy spoľahlivých príjemcov, ktoré slúžia na lepšie hodnotenie rizika. Tak nariadenie, ktorým sa menia a upravujú ustanovenia uplatnenia colného kódexu Spoločenstva[31], stanovuje udelenie štatútu oprávneného hospodárskeho subjektu spoľahlivým subjektom, ktoré vyhovujú istým kritériám a získavajú zjednodušenia uvedené v colných právnych predpisoch a/alebo výhody v oblasti colných kontrol. 2.2.2. V členských štátoch Obidve smernice o verejnom obstarávaní z roku 2004[32] stanovujú povinnosť členských štátov vylúčiť hospodárske subjekty, ktoré boli obvinené z účasti v zločineckej organizácii, z korupcie alebo podvodu na úkor finančným záujmov ES alebo z prania špinavých peňazí, pokiaľ boli právoplatne odsúdené na základe konečného rozsudku. Smernice taktiež umožňujú vylúčiť hospodársky subjekt nachádzajúci sa v konkurze, likvidácii, v stave zastavenej činnosti alebo v súdnom konaní, ktorý bol odsúdený za prečin postihujúci jeho profesionánu bezúhonnosť, alebo urobil vážnu profesionálnu chybu, nezaplatil príspevky sociálneho zabezpečenia či dane. V spojení s nedávnymi zmenami systémov predbežného varovania a vylúčenia (čierne listiny) členské štáty boli vyzvané, aby upovedomili o svojich databázach rizikových príjemcov (pokiaľ majú takéto databázy) a aby podrobnejšie opísali jednu z nich. Treba zdôrazniť, že skutočnosť, že polovica členských štátov[33] nemá takéto databázy, neznamená, že nemá platné opatrenia alebo pravidlá umožňujúce identifikovať rizikových príjemcov (pozri bod 2.1.1.). Takmer všetky opísané databázy majú za cieľ prevenciu (systém predbežného varovania)[34]. Skutočnosť zapísania v databáze má za následok napríklad vyžadovanie špecifických záruk alebo prísnejších kontrol. Sedem z týchto databáz[35] sa taktiež (alebo iba) venuje sankciám , teda zápis do databázy má alebo môže mať za následok napríklad vylúčenie z postupov prideľovania verejných zákaziek alebo verejných dotácií počas stanoveného obdobia. Všetky databázy obsahujú informácie o právnickej osobe zodpovednej za uvedenú nezrovnalosť a väčšina databáz má aj informácie o zapletených fyzických osobách (napríklad o osobe, ktorá vykonala nezrovnalosť, alebo o riadiacom pracovníkovi podniku)[36]. Šesť databáz obsahuje aj informácie o právnických osobách spojených s právnickou osobou zodpovednou za nezrovnalosť (holdingová spoločnosť, dcérska spoločnosť atď.)[37]. V prípade všetkých databáz v oblasti daňových záležitostí [38] skutočnosť, že príjemca nezaplatil včas dane alebo príspevky sociálneho zabezpečenia, je dôvodom na zápis do databázy. Niektoré databázy evidujú aj zadĺžených príjemcov[39] alebo tých, proti ktorým prebieha správne konanie súvisiace so sankciou[40], alebo tých, ktorým bolo uložené vyrovnať správnu sankciu[41], tých, čo sú stíhaní za finančné priestupky[42] alebo sú vyhlásení za vinných z finančných priestupkov (na prvom alebo poslednom stupni)[43]. Vo väčšine prípadov o zápise príjemcu do databázy alebo jeho vyňatí rozhoduje daňový orgán[44]. Pokiaľ ide o databázy v oblasti verejného obstarávania [45], v Rakúsku sú príjemcovia zapísaní do databázy, pokiaľ musia vyrovnať správnu sankciu. V Nemecku sú príjemcovia zapísaní do registra korupcie, pokiaľ museli vyrovnať správnu sankciu, alebo ak boli vyhlásení za vinných z finančného priestupku konečným rozsudkom. Ukazuje sa, že najrozsiahlejšou databázou je databáza týkajúca sa verejných prác v Taliansku, kde dôvodom na zápis je každá z už uvedených situácií. Príjemcovia sú zapísaní do databázy aj vtedy, ak nedodržali svoje záväzky počas pridelenia dotácie alebo verejnej zákazky. Hlavným dôvodom na zápis príjemcu do databáz týkajúcich sa finančnej pomoci [46] je nedodržanie záväzkov počas pridelenia dotácie[47]. Z ďalších dôvodov sa poukazuje na prebiehajúce stíhanie za finančný priestupok[48] alebo konečné odsúdenie za finančný priestupok[49]. Hlavnými dôvodmi na vyňatie príjemcu z databázy môžu byť: uplynutie lehoty[50], zmena vo vzťahu k počiatočnej situácii[51] alebo zistenie, na záver vyšetrovania, že nedošlo k nezrovnalosti[52]. V dvoch prípadoch nie je možné vyňatie z databázy[53]. Pokiaľ ide o právo na obhajobu , v šiestich členských štátoch sú príjemcovia informovaní o ich zápise do databázy[54]. Niekedy je možné odvolať sa proti tomuto zápisu[55]. Odvolacie konania môžu byť správne[56] alebo súdne[57]. Väčšina databáz je centralizovaných [58], ďalšie sú riadené na miestnej úrovni . Štyri databázy sú prístupné iným orgánom ako tomu, ktorý ich riadi[59]. V troch členských štátoch je databáza prístupná aj ďalším členským štátom, tretím krajinám alebo medzinárodným organizáciám, ktoré sa prispôsobia rovnocenným pravidlám v oblasti ochrany údajov a ktoré umožňujú tento prístup[60]. Okrem Švédska databázy nie sú prístupné verejnosti. Viac ako polovica členských štátov[61] uviedla, že sa musela prispôsobiť pravidlám ochrany osobných údajov okrem ustanovení Spoločenstva v danej oblasti (napríklad ústavné záruky). Členské štáty uviedli viaceré problémy, s ktorými sa stretli počas zavádzania alebo prevádzky databáz, napríklad nevhodnú právnu databázu[62], nevyhnutnosť odôvodniť existenciu databázy presným právnym cieľom[63], pochybnosti, pokiaľ ide o údaje o právnických a fyzických osobách, ktoré môžu byť zadané v systéme[64], technické problémy, pokiaľ ide o prepojenie databáz s inými databázami[65], problémy identifikácie spoločnosti, keď táto zmení svoju právnu formu[66], a vyhľadávanie všetkých dostupných informácií s cieľom čeliť zložitosti hodnotenia rizík[67]. Oznámené problémy sú podobné ako problémy opísané v druhej správe Komisie o uplatňovaní nariadenia, ktorým sa zavádza systém identifikácie rizikového hospodárskeho subjektu v oblasti Záručnej sekcie EPUZF[68]. Taktiež existujú opatrenia (nástroje) vzťahujúce sa na spoľahlivých príjemcov , ako špecifická databáza spoľahlivých príjemcov („biela listina“), systém certifikácie alebo kvalitatívneho hodnotenia výsledkov. V Nemecku (Berlín) spoločnosti, ktoré preukázali svoje technické schopnosti, svoju účinnosť a svoju spoľahlivosť, môžu požiadať o zápis do registra podnikateľov a dodávateľov v oblasti stavebníctva. Spoločnosti, ktoré vykonali priestupky, sú vymazané z registra na isté obdobie a môžu byť vylúčené z postupov verejného obstarávania. V Taliansku každý podnik, ktorý vykonáva zákazky na verejné práce v hodnote nad 150 000 EUR, musí byť držiteľom certifikátu. „Kvalifikované“ spoločnosti sú zapísané do počítačového registra na Úrade pre verejné práce. Certifikát (povolenie) je nevyhnutný aj podľa právnych predpisov boja proti mafii. Aj keď už prezentovaná škála databáz neumožňuje odhaliť prevládajúci model v členských štátoch, poskytnuté príklady ukazujú možnosti, ktoré existujú v tejto oblasti. Tento inventár umožňuje tiež Komisii preskúmať, či sa má zlepšiť európska politika predbežného varovania a čiernej listiny, a zistiť, ako možno urobiť jasnejšími a transparentnejšími pravidlá a postupy. 2.3. Väčšia transparentnosť vo finančnom riadení na európskej úrovni Na základe európskej iniciatívy týkajúcej sa transparentnosti[69] stanovuje teraz nový článok 30 ods. 3 nariadenia o rozpočtových pravidlách transparentnosť, pokiaľ ide o príjemcov prostriedkov pochádzajúcich z rozpočtu Spoločenstva bez ohľadu na spôsob riadenia týchto prostriedkov. Príjemcovia zo štrukturálnych fondov budú každoročne zverejňovaní a posteriori od roku 2008. V oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky sa to vzťahuje na výdavky Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) od finančného roku 2008 a na výdavky Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) od 1. januára 2007. Niektoré členské štáty[70] už začali uplatňovať túto zásadu transparentnosti pred reformou nariadenia o rozpočtových pravidlách. Komisia má centrálny internetový portál odkazujúci na užitočné internetové stránky členských štátov[71]. Samotná Komisia už zverejňuje informácie o príjemcoch programov, ktorých riadenie priamo zabezpečuje[72]. Umožnením prístupu k týmto finančným informáciám sa otvára verejnosti možnosť vykonávať nepriamu kontrolu spôsobu, ako sú vynakladané európske prostriedky, čo priespieva k zabezpečeniu lepšej ochrany finančných záujmov Spoločenstva. 2.4. Zlepšenie účtovných pravidiel a pravidiel kontroly na pozitívne vyhlásenie o vierohodnosti Komisia prijala v januári 2006 akčný plán pre rámec integrovanej vnútornej kontroly[73] vzhľadom na stanovisko č. 2/2004[74] Európskeho dvora audítorov. Tento akčný plán zapadá do cieľa Barrosovej Komisie na získanie pozitívneho vyhlásenia o vierohodnosti od Parlamentu o plnení rozpočtu. V tomto rámci správa Komisie za rok 2005 o ochrane finančných záujmov Spoločenstva a o boji proti podvodom[75] zhrnula isté informácie o systémoch certifikácie dobrého riadenia verejných výdavkov existujúcich v členských štátoch. Medzi významnými zmenami, ku ktorým došlo v roku 2006, figurujú hlavne nasledujúce zmeny[76]. Nové nariadenie Rady o štrukturálnych fondoch prijaté v júli 2006 na obdobie 2007 – 2013, ako aj nariadenie Rady (ES) č. 1290/2005[77] o financovaní SPP zavádzajú viaceré zlepšenia s cieľom zjednodušiť a sprehľadniť pravidlá uplatniteľné v danej oblasti, ktoré by mali poskytnúť Komisii, Európskemu dvoru audítorov a Európskemu parlamentu pevnejšie ubezpečenie o správnom využití prostriedkov. Zaviedlo sa hodnotenie súčastí kontroly členskými štátmi, ako aj ukazovatele zákonnosti a neregulárnosti. Posilnil sa dohľad platobných orgánov v rámci spoločného riadenia a stanovil sa mehanizmus pravidelnej revízie tak v oblasti poľnohospodárstva, ako aj v oblasti štrukturálnych fondov. Orgány Walesu a Rakúska podpísali v roku 2006 s Komisiou „zmluvu o dôvere“. Táto „zmluva“ je dobrovoľnou dohodou uzatvorenou medzi Komisiou a orgánmi členského štátu, aby sa zabezpečila kvalita audítorskej práce týkajúcej sa prebiehajúcich programov v rámci štrukturálnych fondov, až do roku 2008. Uzatvorenie takejto zmluvy znamená, že Komisia získala istotu, pokiaľ ide o riadne fungovanie systému riadenia a kontroly, stratégie auditu a kvality výročnej správy o kontrole. Rokovania s ďalšími členskými štátmi zamerané na uzavretie ďalších zmlúv o dôvere sú v pokročilom štádiu. V zmysle návrhov Európskeho parlamentu a Komisie Holandsko prijalo v roku 2006 iniciatívu týkajúcu sa dodania celoštátneho vyhlásenia o záruke na úrovni politiky týkajúcej sa fondov Spoločenstva. Komisia sa domnieva, že táto iniciatíva by mohla otvoriť cestu ďalším podobným iniciatívam. 2.5. Program Hercules na podporu činností v oblasti ochrany finančných záujmov Spoločenstva Cieľom tohto programu je prispieť k podpore činností v oblasti ochrany finančných záujmov Spoločenstva[78]. V júni Komisia navrhla zmeniť, doplniť a predĺžiť program Hercules až do konca roka 2013[79]. V roku 2006 program umožnil spolufinancovať prostredníctvom dotácií 11 projektov v oblasti školenia, 5 seminárov a 1 štúdiu porovnávacieho práva v legislatívnej oblasti, ako aj 23 projektov v oblasti technickej pomoci. Komisia navrhla zvýšiť o 44 miliónov EUR finančný balík tohto programu na obdobie 2007 – 2013 (6 miliónov EUR na rok 2007), čo umožní najmä financovať akcie odbornej prípravy a nákupy zariadení s cieľom boja proti pašovaniu cigariet v rámci dohody o spolupráci podpísanej s výrobcom cigariet Philip Morris International. 3. BOJ PROTI PODVODOM 3.1. Zisťovanie podvodov: mechanizmy varovania využívajúce interných informátorov (whistleblowing) Úradníci a ostatní zamestnanci administratívy sú najkompetentnejšie osoby na to, aby poznali riziká podvodov, a teda aby im predchádzali a bojovali proti nim. Štatút interného informátora sa začal významne rozširovať za posledné roky v niektorých členských štátoch, ako aj v rámci Európskej únie a rozličných medzinárodných organizácií. 3.1.1. Európske inštitúcie V roku 1999 európske inštitúcie zaviedli opatrenie zaväzujúce každého úradníka alebo zamestnanca bezodkladne oznámiť podozrenia z trestuhodných akcií, o ktorých sa dozvedeli, svojmu vedúcemu útvaru alebo generálnemu riaditeľovi, alebo po zvážení generálnemu tajomníkovi Komisie alebo priamo úradu OLAF[80]. V roku 2004 bol zaradený do služobného poriadku úradníkov EÚ nový článok. Článkom 22a služobného poriadku sa preberá povinnosť stanovená v rozhodnutí z roku 1999[81]. Okrem toho služobný poriadok stanovuje ochranu informátora. Hlavne stanovuje, že „úradník, ktorý oznámil informáciu […], nesmie utrpieť nijakú ujmu, pokiaľ konal v dobrej viere“. V rámci svojich akcií týkajúcich sa etiky úradníkov a zamestnancov EÚ Komisia tiež zaškolila personál na riadne plnenie svojho záväzku postúpiť informácie týkajúce sa zistených potenciálnych podvodov a ostatných nezrovnalostí. V roku 2006 úrad OLAF nezačal nijaké vyšetrovanie na základe informácie získanej priamo od interného informátora. 3.1.2. Členské štáty Vo svojich príspevkoch k tejto správe všetky členské štáty vyhlásili, že zaviedli právne opatrenia alebo postupy vytvárajúce právo alebo povinnosť pre každého úradníka alebo zamestnanca verejnej správy postúpiť zistené informácie počas plnenia svojich povinností, pokiaľ má podozrenie, že v organizácii, kde pracuje, mohlo dôjsť k nezrovnalosti, podvodu, korupcii alebo sprenevere. Tieto ustanovenia alebo postupy prispievajú k ochrane verejných prostriedkov vrátane európskych prostriedkov. Vo väčšine členských štátov[82] ide predovšetkým o trestnoprávne ustanovenia, ktoré zaväzujú každého úradníka, aby oznámil priestupky, ktoré zistil pri plnení svojich povinností. K tomu sa často pridávajú[83] ustanovenia uvedené v kódexoch správania, obežníkoch a príručkách určujúcich pravidlá uplatnenia tejto povinnosti informovať. V jedenástich členských štátoch[84] povinnosť informovať orgány o zistených nezákonných skutkoch alebo o ich podozrení nie je stanovená podľa trestného práva, ale len nástrojmi správneho práva. Povinnosť informovať je často veľmi všeobecná a týka sa akéhokoľvek podozrenia z nezrovnalosti. Za niektorých okolností sa obmedzuje na vážnejšie prípady, najmä na trestné priestupky. Jeden členský štát[85] uviedol, že povinnosť informovať je posilnená, pokiaľ ide o priestupky poškodzujúce verejné financie, a najmä finančné záujmy EÚ. Vo všetkých systémoch okrem dvoch[86] pokiaľ zamestnanec zistí skutok, ktorý má oznámiť, v prvom rade ho musí oznámiť svojmu priamemu nadriadenému (alebo nepriamemu nadriadenému, ak to odôvodňujú okolnosti[87]). Ten v prípade potreby postúpi informáciu ďalším oprávneným orgánom. Niekedy môže zamestnanec oznámiť skutočnosti priamo nezávislému internému útvaru bez toho, že by musel ísť cez nadriadeného, ako napríklad útvaru interného auditu[88] alebo internému dozornému orgánu[89]. V iných prípadoch možno upozorniť externý orgán súčasne s nadriadeným: políciu[90], prokuratúru[91], riadiace orgány fondov[92], externý dozorný orgán[93] atď. Oznámenie informácie môže prebehnúť rozmanitými spôsobmi: listom, telefonicky, e-mailom, faxom. V jednom členskom štáte musí byť informátor identifikovateľný pri plnení povinnosti odhalenia[94]. V dvoch ďalších štátoch môže informátor naopak byť anonymný[95]. V piatich členských štátoch musí byť informácia povinne postúpená písomne[96]. Dva členské štáty majú systémy oznámenia prostredníctvom Internetu[97], ďalší špecifickým e-mailom pre informátorov[98]. Päť členských štátov ponúka „zelenú telefónnu linku“[99]. Často zamestnanec, ktorý odhalí vážnu nezrovnalosť v rámci svojho úradu, sa môže obávať odvetných opatrení zo strany zapletených osôb. Na upokojenie tejto obavy a na podporu postúpenia informácie možno poskytnúť rozličné ochranné opatrenia: ochranu pred prepustením zo zamestnania[100], zbavenie zodpovednosti za finančnú ujmu spôsobenú odhalením[101], neprezradenie identity informátora[102], umiestnenie na žiadosť pod ochranu ombudsmana[103]. Aj všeobecné pracovné právo môže zabezpečiť istú ochranu: povinné odôvodnenie rozhodnutí v neprospech zamestnanca[104], povinnosť správnych orgánov chrániť svoj personál pred každou formou nespravodlivosti alebo násilia[105]. Keď prebieha súdne konanie, informátor sa môže stať chráneným svedkom podľa postupu stanoveného zákonom[106], najmä ak je vážne ohrozený on alebo iná osoba. Jeden členský štát[107] uviedol, že informátor má právo byť informovaný v rozumnej lehote o dôsledkoch svojho oznámenia a má právo odvolať sa na nezávislý orgán, pokiaľ ho tieto dôsledky neuspokojujú. Okrem rozumného konania a konania v dobrej vôli niektoré právne systémy vyžadujú ďalšie podmienky na poskytnutie ochrany, napríklad že existovalo reálne riziko poškodenia z dôvodu nezrovnalosti[108]. 3.2. Reforma Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) Úrad OLAF, založený v roku 1999 na ochranu finančných záujmov Európskej únie, ako aj prestíže európskych inštitúcií, bol reorganizovaný v roku 2006 na základe skúseností získaných za prvé roky fungovania, aby sa umožnila väčšia účinnosť. Komisia prijala v máji 2006 návrh nariadení, ktorými sa menia a dopĺňajú nariadenia o vyšetrovaniach vykonávaných úradom OLAF[109], ktorý nahrádza návrh z februára 2004[110]. Tento nový návrh zohľadňuje odporúčania Dvora audítorov a zameriava sa na zlepšenie spravovania a účinnosti úradu OLAF a procedurálnych práv. Návrh bol postúpený Parlamentu a Rade na preskúmanie v rámci postupu spolurozhodovania. 3.3. Rozvoj vzájomnej pomoci Návrh zmeny a doplnenia nariadenia o vzájomnej pomoci v poľnohospodárskej a colnej oblasti[111], prijatý Komisiou v decembri 2006, navrhuje rozšíriť colný informačný systém[112] s cieľom umožniť jeho využitie vo vnútroštátnych systémoch analýzy na usmernenie kontroly tovarov a akcií koordinácie na úrovni Spoločenstva. Ide o oblasť, kde treba nepretržite zlepšovať nástroje alebo inovovať, inak hrozí, že zločinnosť bude stúpať. Návrh má za cieľ posilniť operatívnu spoluprácu v colnej oblasti a zabezpečiť prepojenie medzi colnými orgánmi, regionálnymi a medzinárodnými organizáciami (Interpol, SCO[113], Europol atď.) a orgánmi a agentúrami Európskej únie. Stanovuje vytvorenie identifikačného súboru prípadov colných vyšetrovaní[114] a európskeho centrálneho registra údajov pochádzajúcich od hlavných dodávateľov služieb v odvetví medzinárodnej prepravy tovarov, najmä kontajnerov[115]. Napokon vytvára právny základ na riadenie stálej infraštruktúry na koordináciu spoločných colných operácií dohľadu, ktorá umožní prijať v úrade OLAF zástupcov alebo spojovacích dôstojníkov členských štátov počas operatívnej fázy. Zmenený a doplnený návrh prijatý v septembri 2006[116] má za cieľ zaviesť nový kompletnejší a multidisciplinárny rámec vzájomnej pomoci na účely ochrany finančných záujmov Spoločenstva pred podvodmi a akoukoľvek nezákonnou činnosťou. Na tento účel členské štáty a Komisia spolupracujú, koordinujú svoje činnosti, vzájomne si poskytujú pomoc a vymieňajú si informácie s cieľom umožniť rýchle vyšetrovania a vhodné konanie. Tento návrh nemá za cieľ udeliť Komisii vlastné vyšetrovacie právomoci, ale poskytnúť členským štátom jej pomoc (platformu útvarov) pre prípady cezhraničných podvodov, ako sú „kolotočové“ podvody s DPH. Cieľom návrhu je optimalizovať využitie existujúcich informácií napríklad tak, že finančné informácie zo sektora boja proti praniu špinatých peňazí sa využijú na účely boja proti podvodom poškodzujúcim finančné záujmy Spoločenstva. 3.4. Boj proti pašovaniu a falšovaniu cigariet Šesť ďalších členských štátov[117] pristúpilo v roku 2006 k dohode podpísanej v roku 2004 medzi Komisiou, desiatimi členskými štátmi[118] a výrobcom cigariet Philip Morris International (PMI), čím sa koncom decembra 2006 zvýšil počet členských štátov, ktoré sú zmluvnými stranami dohody, na dvadsaťštyri[119]. K dnešnému dňu nepristúpilo k dohode len Spojené kráľovstvo. Táto dohoda stanovuje účinný systém boja proti pašovaniu a falšovaniu cigariet. Zlepšuje výmenu informácií medzi stranami, pokiaľ ide o zadržané pašované a/alebo falšované cigarety (majúce značku Philip Morris), a pravidelné kontakty, pokiaľ ide o operácie vyplývajúce z dohody. K hlavným súčastiam dohody patria aj protokoly o kontrole a monitorovaní zamerané na spoluprácu medzi úradom OLAF a členskými štátmi na jednej strane a PMI na strane druhej. Táto spolupráca zahŕňa „monitorovanie a lokalizáciu“ cigariet s cieľom určiť miesto, kde tieto opustili zákonný zásobovací reťazec a dostali sa do rúk pašerákov. V rámci tejto dohody bude vyplatená asi miliarda dolárov Európskemu spoločenstvu a desiatim členským štátom, ktoré boli zmluvnými stranami v júli 2004, v období dvanástich rokov. Od podpisu dohody do konca roka 2006 PMI vyplatil približne 425 miliónov dolárov. V októbri 2006 desať členským štátov, ktoré boli pôvodnými signatármi, a Komisia, v mene ES, potvrdili svoju dohodu o rozdelení jednej miliardy dolárov. Suma vložená do rozpočtu Spoločenstva predstavuje 9,70 % prijatej sumy, zvyšok ide do rozpočtov členských štátov. 3.5. Ochrana eura Komisia naďalej koordinovala úsilia členských štátov na ochranu eura proti falšovaniu v úzkej spolupráci s Europolom a Európskou centrálnou bankou. Úrad OLAF tiež riadi akčný program Pericles v oblasti výmeny, pomoci a školení, ktorý sa zameriava na ochranu eura proti falšovaniu[120]. Tento program spolufinancuje nadnárodné a multidisciplinárne projekty určené na upriamenie pozornosti dotknutého personálu na dimenziu Spoločenstva, ktorú má euro, na zblíženie dotknutých štruktúr a personálu a na rozvoj atmosféry vzájomnej dôvery, na dosiahnutie konvergencie vzdelávacieho pôsobenia školiteľov na vysokej úrovni a na popularizáciu všeobecných poznatkov, osobitne pokiaľ ide o relevantné právne predpisy a nástroje Spoločenstva a medzinárodné právne predpisy a nástroje. V roku 2006 sa spustilo dvanásť projektov, z ktorých deväť navrhli príslušné členské štáty a tri Komisia/OLAF. Vzhľadom na svoj úspech bol tento program predĺžený až do konca roku 2013[121]. 3.6. Opatrenia prijaté niektorými členskými štátmi v roku 2006 Viaceré členské štáty uviedli, že v roku 2006 prijali nové zákony na boj proti podvodom s DPH. V Dánsku sa uplatňujú prísnejšie pravidlá na plnenie záruk a likvidáciu spoločností zapletených do podvodov „kolotočového“ typu. Taliansky zákon sprísňuje trestné sankcie v prípade podvodov s DPH. V Slovinsku možno vyhlásiť zrušenie identifikácie DPH ako sankciu voči missing trader . Nový portugalský zákon stanovuje opatrenia na boj proti podvodom s DPH v oblasti odpadov. Viaceré členské štáty uviedli, že prijali opatrenia na posilnenie solidárnej zodpovednosti v prípade nezaplatenia DPH[122]. Česká vláda prijala uznesenie o stratégii boja proti korupcii na obdobie 2006 – 2011. Niektoré členské štáty oznámili prijatie v roku 2006 bilaterálnych dohôd o vzájomnej pomoci v colnej oblasti s inými členskými štátmi alebo tretími krajinami[123]. 4. VYMÁHANIE 4.1. Poľnohospodárstvo 4.1.1. Práca pracovnej skupiny na vymáhanie V roku 2002 Komisia oznámila zavedenie pracovnej skupiny na vymáhanie (PSV), aby analyzovala veľké nedoplatky prípadov vymáhania pohľadávok v oblasti EPUZF - Záručná sekcia. PSV spojená s Generálnym riaditeľstvom pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka a úradom OLAF bola poverená 463 prípadmi, z ktorých každý prekračoval 500 000 EUR, a 3 227 prípadmi, z ktorých každý sa týkal sumy do 500 000 EUR, na základe nezrovnalosti oznámenej Komisii pred rokom 1999. Stav práce PSV k 31. decembru 2006 možno zhrnúť takto. a) Prípady, z ktorých sa každý týka sumy nad 500 000 EUR. Dňa 3. októbra 2006 bolo prijaté prvé formálne rozhodnutie Komisie[124] týkajúce sa finančnej zodpovednosti v 349 prípadoch nevrátenia prostriedkov predstavujúcich celkovú sumu približne 895 miliónov EUR. Toto rozhodnutie uzatvorilo nasledujúce prípady zo zoznamu dlžníkov: - 41 prípadov predstavujúcich celkove 176 miliónov EUR, účtovaných z rozpočtu Spoločenstva, vzhľadom na to, že členské štáty prijali všetky možné opatrenia a že z tohto dôvodu im nebolo možné účtovať toto nevrátenie, - 164 prípadov predstavujúcich celkove 317 miliónov EUR účtovaných príslušným členským štátom z dôvodu ich nedbalosti v postupe vymáhania, - 144 prípadov predstavujúcich približne 402 miliónov EUR bolo odstránených zo zoznamu dlžníkov, pretože prípady boli už zaradené alebo existovali dvojmo. Pokiaľ ide o zostávajúcich 114 prípadov, vyrovnanie sa ešte musí uskutočniť. - V 59 prípadoch týkajúcich sa 111,9 milióna EUR Komisia konštatovala, že členské štáty vyvíjali úsilie v postupe vymáhania a ten ešte prebiehal. - V 55 prípadoch týkajúcich sa celkovej sumy 128,6 milióna EUR vyrovnanie účtov ešte prebieha a malo by sa ukončiť v roku 2007. Okrem toho 13. októbra 2006 Komisia prijala rozhodnutie[125] týkajúce sa 6 653 487 EUR, ktoré sa vzťahujú na 50 prípadov z Belgicka, Nemecka, Írska, Francúzska, Holandska, Portugalska a Spojeného kráľovstva. Táto suma bola pripísaná na ťarchu rozpočtu Spoločenstva, keďže členské štáty vyvíjali svoje úsilie na vymáhanie. b) Prípady, z ktorých sa každý týka sumy do 500 000 EUR. Nariadením (ES) č. 1290/2005 sa zaviedol automatický mechanizmus vyrovnania v prípade nepravidelných platieb, keď k vymáhaniu nedošlo v lehote štyroch rokov po dátume prvého aktu o správnom alebo súdnom zistení alebo osem rokov, ak je vymáhanie predmetom konania pred vnútroštátnymi súdmi. Na finančných dôsledkoch nevrátenia prostriedkov sa v takom prípade podieľa na 50 % príslušný členský štát a na 50 % sa hradia z rozpočtu Spoločenstva. Tento nový mechanizmus je uplatniteľný od 16. októbra 2006 a týka sa všetkých nerozhodnutých prípadov nevrátenia prostriedkov k tomuto dátumu, vrátane 114 už uvedených prípadov, ako aj prípadov oznámených členskými štátmi do 31. decembra 1998, z ktorých ani jeden neprekračuje sumu 500 000 EUR. V dôsledku toho všetky nezrovnalosti spred roka 2003 (alebo 1999, ak vymáhanie bolo predmetom odvolania na vnútroštátne súdy), ktoré ešte neboli vrátené k 16. októbru 2006, mohli byť uzatvorené v roku 2007 na základe pravidla vymáhania 50 % - 50 %. Komisia uplatnila toto pravidlo po prvýkrát v rozhodnutí o vyrovnaní účtov prijatom v apríli 2007[126]. 4.1.2. Finančné korekcie Ako doplnok k už opísanej činnosti vymáhania Komisia tiež vylúčila z financovania z EPUZF - Záručná sekcia niektoré výdavky oprávnených platiacich orgánov členských štátov z dôvodu ich nesúladu s pravidlami Spoločenstva. Po preverení a bilaterálnych stretnutiach medzi Komisiou a príslušnými orgánmi trinástich členských šátotv Komisia vylúčila približne 575,5 milióna EUR výdavkov z európskeho financovania tromi rozhodnutiami v roku 2006[127]. Komisia tiež vylúčila z financovania Spoločenstva viac ako pol milióna EUR výdavkov agentúr SAPARD dvoch krajín[128]. 4.2. Štrukturálne fondy V oblasti štrukturálnych fondov zabezpečujú vymáhanie súm, ktoré boli vyplatené neoprávnene v dôsledku nezrovnalosti alebo podvodu, členské štáty. Vrátenie týchto súm Komisii sa môže uskutočniť najmä znížením alebo zrušením finančnej účasti s možnosťou nového udelenia prostriedkov na iné operácie. Programy spolufinancované štrukturálnymi fondmi sú viacročné a prebiehajú na základe priebežných platieb. K vymáhaniu neoprávnene vyplatených súm môže dôjsť pred uzavretím programu alebo po jeho uzavretí. Pokiaľ ide o programové obdobie 1994 – 1999, najneskorším termínom na predloženie žiadosti o konečnú platbu Komisii bol 31. marec 2003. Počas tohto obdobia Spoločenstvo spolufinancovalo takmer 1 000 programov v hodnote okolo 159 miliárd EUR[129]. povoľujúce a riadiace útvary Komisie (GR REGIO, EMPL, AGRI, FISH), ktorým pomáha úrad OLAF, zabezpečujú administratívne a finančné monitorovanie s cieľom uzavrieť tieto programy. Monitorovanie sa zakladá najmä na oznámeniach nezrovnalostí urobených členskými štátmi na základe nariadenia (ES) č. 1681/94[130] a evidovaných v databáze ECR (External Communications Registry). Za programové obdobie 1994 – 1999 oznámili členské štáty 11 573 prípadov nezrovnalostí s finančným dosahom 1,452 miliardy EUR[131] z príspevku Spoločenstva. Z týchto prípadov sa 5 488 definitívne uzavrelo na úrovni Komisie; zodpovedajúca suma 600 miliónov EUR sa zohľadnila pri konečnej platbe. Okrem toho v 2 016 prípadoch s finančným dosahom 173 miliónov EUR týkajúcich sa rovnakého obdobia oznámili členské štáty Komisii, že správne a súdne konania sa ukončili na vnútroštátnej úrovni. Útvary Komisie iniciovali práce na uzmierení, aby sa uzatvorili tieto prípady. Pokiaľ ide o programové obdobie 2000 – 2006, členské štáty doteraz oznámili 8 733 prípadov nezrovnalostí s finančným dosahom približne 1,156 miliardy EUR na príspevok Spoločenstva. Členské štáty oznámili Komisii, že správne a/alebo súdne konania sa viedli na vnútroštátnej úrovni pri 3 686 prípadoch a že sa vymohla suma približne 345 miliónov EUR. V roku 2006 boli finančné korekcie týkajúce sa programového obdobia 1994 – 1999 a 2000 – 2006 v jednotlivých prípadoch 502 miliónov EUR a 521 miliónov EUR. Tieto finančné korekcie nasledovali po auditoch Komisie, Dvora audítorov a po postupe uzatvorenia programov obdobia 1994 – 1999. Zahŕňajú formálne rozhodnutia o finančnej korekcii po zistení nezrovnalosti, keďže uvoľnenie prostriedkov pri uzatvorení programu je dôvodom zníženia financovania Spoločenstva, pretože členský štát nedeklaroval dostatočné oprávnené výdavky, a na vrátenie vymožených prostriedkov po ukončení súdneho konania, ktoré nebolo rozhodnuté v čase uzatvorenia programov. Tieto sumy nezahŕňajú finančné korekcie, ktoré neoprávňujú na vymáhanie, napríklad finančné korekcie vykonané v prípade, že členský štát zistil nezrovnalosť alebo súhlasil s finančnou korekciou navrhnutou Komisiou a neregulárna suma bola pridelená na iný projekt. 4.3. Vlastné zdroje Členské štáty musia vymáhať zistené sumy týkajúce sa prípadu nezrovnalosti zaevidovaného v systéme OWNRES. K 30. marcu 2007 bolo vrátených 32 % prostriedkov prípadov oznámených v roku 2006 (približne 113 miliónov EUR). Z rozličných dôvodov je možné, že pôvodne zistená suma nemôže byť vrátená v celistvosti napriek úsiliu členských štátov, napríklad ak sa stane nedobytná z dôvodu platobnej neschopnosti dlžníka, alebo ak je zmenená na základe nových informácií alebo súdneho konania. Keď nevrátenie zistenej sumy nemožno pripísať na ťarchu členského štátu, ten môže požiadať o vymazanie z účtov nedobytnej sumy. V roku 2006 Komisia zamietla požadované vymazanie niektorým členským štátom v 59 prípadoch, čo zodpovedalo približne 4,6 milióna EUR, pretože sa domnievala, že nevrátenie prostriedkov bolo možné pripísať na ťarchu členského štátu. Okrem toho niektoré členské štáty boli brané na finančnú zodpovednosť za celkovú sumu približne 33,4 milióna EUR za to, že nezistili colné dlhy, ktoré mali byť zistené. 4.4. Vymáhanie na základe vyšetrovania úradu OLAF Pokiaľ z vyšetrovania úradu OLAF vyplynie, že je pravdepodobné, že niektoré sumy boli vyplatené príjemcovi neoprávnene, alebo neboli prijaté, aj keď mali byť, príslušné orgány, vo všeobecnosti orgány členského štátu alebo dotknutých tretích krajín, musia pristúpiť k vymáhaniu predmetných súm. V roku 2006 sa suma spätne získaná na základe vyšetrovania úradu OLAF blížila k 114 miliónom EUR. Tabuľka 4: vrátenie prostriedkov na základe vyšetrovania úradu OLAF Sektor | Vrátenie prostriedkov 2006 | Colnice | 0,1 | Poľnohospodárstvo | 1,2 | Štrukturálne fondy | 17,2 | Priame výdavky | 93,1 | Interné výdavky | 2,2 | Spolu | 113,8 | 4.5. Vnútroštátne právne predpisy týkajúce sa vymáhania európskych prostriedkov Predchádzajúca výročná správa poskytla prehľad o postupoch vymáhania existujúcich v členských štátoch. Analýza príspevkov ukázala, že vymáhanie kompenzáciou, pokladané vo všeobecnosti za anulovanie pohľadávok a vzájomných dlhov, sa vzťahuje na takmer všetky členské štáty, pokiaľ ide o verejné prostriedky. Kompenzácia predstavuje veľmi účinný nástroj na vrátenie verejných prostriedkov, preto dotazník z roku 2006 mal za cieľ vyjasniť isté stránky tohto mechanizmu. V zásade všetky právne systémy stanovujú kompenzáciu medzi dlhom a pohľadávkou, ktoré podliehajú rovnakému fondu Spoločenstva[132]. To však nie je prípad z druhej strany, keď dlh a pohľadávky podliehajú odlišným fondom Spoločenstva. V takomto prípade len polovica členských štátov uvádza, že kompenzácia je možná[133]. Pokiaľ ide o EPUZF, Záručnú sekciu, kompenzácia medzi dlhom a pohľadávkou, ktoré sa týkajú odlišných poľnohospodárskych sektorov, je možná takmer vo všetkých právnych systémoch[134]. Pokiaľ ide o štrukturálne fondy a Kohézny fond, kompenzácia sa vo všeobecnosti obmedzuje na rámec toho istého programu. Len v desiatich členských štátoch[135] je možná kompenzácia medzi rozličnými programami. Rovnako desať členských štátov povoľuje kompenzáciu medzi rozličnými programovými obdobiami[136]. V štyroch členských štátoch je možná kompenzácia, aj keď vymáhanie a platba nepodliehajú tej istej platobnej agentúre[137]. Vo väčšine členských štátov je možné uplatňovať kompenzáciu medzi dlhom Spoločenstva a vnútroštátnou pohľadávkou a naopak[138]. Niektoré členské štáty majú štatistiky týkajúce sa ich praxe vymáhania, ktoré oznámili Komisii v rámci tejto správy. Štatistiky ukazujú, že určité členské štáty pravidelne využívajú kompenzáciu. Tak napríklad za posledné tri roky vymáhanie kompenzáciou predstavovalo od 75 do 90 % z celkovej sumy vrátených verejných prostriedkov v poľnohospodárskej oblasti v Írsku, od 73 do 94 % v sektore živočíšnych prémií vo Francúzsku, približne 90 % v poľnohospodárskej oblasti v Rakúsku, viac ako 50 % v poľnohospodárskej oblasti a od 21 do 93 % v prípade Európskeho sociálneho fondu vo Švédsku[139]. Tieto číselné údaje zahŕňajú vnútroštátne prostriedky, ale významná časť zodpovedá európskym prostriedkom, ktoré sa vymohli týmto spôsobom. Kompenzácia sa vo veľkom využíva v niektorých členských štátoch na vymáhanie prostriedkov Spoločenstva, ale omnoho menej sa uplatňuje v iných členských štátoch, aj keď je právne možná za istých podmienok. Komisia môže len podporovať využívanie tohto veľmi účinného nástroja na vymáhanie európskych prostriedkov vždy, keď je to možné. Na zvýšenie využívania kompenzácie by sa mohol poskytnúť orgánom zodpovedným za vymáhanie prístup do databáz, najmä do databáz ostatných platobných agentúr alebo do centrálnych databáz, ako to už je v niektorých členských štátoch[140].[pic][pic][pic] [1] „Plnenie článku 280 Zmluvy o ES členskými štátmi v roku 2006“, SEK(2007) 930. [2] „Štatistická analýza nezrovnalostí“, SEK(2007) 938. [3] http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html. [4] Toto percento je vypočítané na základe odhadov tradičných vlastných zdrojov vo všeobecnom rozpočte na rok 2006, a nie na základe účtovníctva. [5] Percento podozrení z podvodov v období 2000 – 2006 za všetky prostriedky pridelené počas tohto obdobia. [6] V prípade predvstupových fondov bola zohľadnená pomerná suma za obdobie 2000 – 2006. [7] Číselné údaje uverejnené v správe z roku 2005 boli aktualizované. [8] V roku 2005 počet oneskorene uzavretých tranzitných prípadov bol 2 313. V roku 2006 sa napočítalo 1 381 prípadov. [9] Presné odkazy na nariadenia uvedené v tejto kapitole sa nachádzajú v už citovanom pracovnom dokumente útvarov „Štatistické vyhodnotenie nezrovnalostí“. [10] Výdavok je „neoprávnený“, keď je vynaložený bez dodržania kritérií definovaných členskými štátmi, alebo ak nie je uhradený v súlade s pravidlami Spoločenstva a vnútroštátnymi pravidlami uplatniteľnými v danej oblasti. [11] Výdavok je „neodôvodnený“, keď je oprávnený, ale doklady potvrdzujúce výdavok chýbajú, alebo peniaze boli použité na iné ako dotované účely. [12] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html. [13] Oznámenie o orientačnom pláne k integrovanému rámcu vnútornej kontroly, KOM(2005) 252. [14] Oznámenie pani Grybauskaité Komisii po dohode s predsedom a podpredsedom Kallasom, Smerom k efektívnemu a súdržnému riadeniu rizika v rámci útvarov Komisie, SEK(2005) 1327. [15] Ide o pravidlá zavedené už niekoľko rokov, ktoré sa však menia. Tak napríklad španielske orgány uviedli, že zákon z roku 2006 o dotáciách zavádza možnosť uložiť trestnú sankciu osobe, ktorá mala zriadiť záruku a neurobila tak. [16] Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES L 248/1, 16.9.2002), naposledy zmenené a doplnené nariadením Rady (ES, EURATOM) č. 1995/2006 z 13. decembra 2006 (Ú. v. EÚ L 390, 30.12.2006). [17] Česká republika, Dánsko, Poľsko, Fínsko a Spojené kráľovstvo. [18] Verejné obstarávanie: Írsko, Holandsko, Poľsko a Spojené kráľovstvo. Dotácie a finančné pomoci (vrátane štrukturálnych fondov a Kohézneho fondu, predvstupových programov a programov prechodnej facility): Belgicko, Česká republika, Malta, Holandsko, Poľsko a Slovensko. Poľnohospodárstvo: Írsko, Francúzsko a Luxembursko. [19] Belgicko, Dánsko Nemecko, Írsko, Francúzsko, Taliansko, Lotyšsko, Litva, Malta, Holandsko, Rakúsko, Poľsko, Portugalsko, Slovinsko, Slovensko, Fínsko, Švédsko a Spojené kráľovstvo. [20] Nemecko a Francúzsko. V maltskom práve môžu orgány požadovať zriadenie záruky zo strany osoby, ktorej evidencia DPH môže spôsobovať osobitné riziko. [21] Česká republika, Dánsko, Grécko, Španielsko, Francúzsko, Taliansko, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Rakúsko, Poľsko, Fínsko a Švédsko. V Portugalsku sa zákonom o rozpočte na rok 2006 stanovuje zverejnenie hlavných daňových dlžníkov. [22] Dánsko, Grécko (nepriamo), Francúzsko, Litva, Holandsko, Fínsko a Spojené kráľovstvo. [23] Grécko, Francúzsko, Taliansko, Lotyšsko, Litva, Rakúsko, Poľsko, Portugalsko a Fínsko. [24] Česká republika, Dánsko, Grécko, Francúzsko, Taliansko, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Rakúsko, Poľsko, Portugalsko a Fínsko. [25] KOM(97) 188 v konečnom znení, Ú. v. ES C 176, 10.6.1997. [26] Nariadenie Komisie (ES) č. 1875/2006 z 18. decembra 2006, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 2454/93, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva, Ú. v. EÚ L 360, 19.12.2006. [27] Systémy vylúčenia sú systémy správnej sankcie spočívajúce vo vylúčení hospodárskeho subjektu, ktorý sa ocitol v situáciách, na ktoré sa vzťahujú kritériá vylúčenia z niektorých postupov alebo výhod, napríklad z účasti na verejnom obstarávaní alebo zo získania dotácií. Vylúčené subjekty sú zaregistrované v databáze prístupnej príslušným orgánom. [28] Po stretnutí organizácia TI formulovala sériu odporúčaní na zlepšenie systému vylúčenia v rámci Komisie a na zavedenie systému vylúčenia riadeného centrálne na európskej úrovni, pokiaľ ide o všetky výdavky Spoločenstva vrátane spoločne riadených finančných prostriedkov. [29] Táto databáza bude vytvorená najneskôr 1. januára 2009. [30] Správa Komisie Európskemu parlamentu a Rade o vykonávaní nariadenia č. 1469/95 (Čierna listina), KOM(2005) 520; SEK(2005) 1333, 20.10.2005. [31] Pozri poznámku pod čiarou č. 26. [32] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby, a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov obstarávania subjektov pôsobiacich v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb, Ú. v. EÚ L 134, 30.4.2004. [33] Belgicko, Česká republika, Estónsko, Írsko, Grécko, Španielsko, Maďarsko, Francúzsko, Cyprus, Luxembursko, Holandsko, Portugalsko, Fínsko a Spojené kráľovstvo. [34] Dánsko, Slovinsko a Slovensko (daňové databázy). Nemecko, Taliansko a Rakúsko (databázy o verejnom obstarávaní). Litva a Poľsko (štrukturálne fondy a Kohézny fond). [35] Nemecko, Taliansko, Rakúsko, Poľsko, Slovensko a Švédsko. [36] Okrem Poľska. [37] Nemecko, Taliansko, Litva, Rakúsko, Slovensko a Švédsko. [38] Dánsko, Slovinsko, Slovensko a Švédsko. [39] Slovensko a Švédsko. [40] Slovinsko a Slovensko. [41] Dánsko, Slovinsko a Slovensko. [42] Slovinsko a Slovensko. [43] Dánsko a Slovensko. [44] Dánsko, Slovinsko a Švédsko. Na Slovensku sú zápis a vyňatie automatické. [45] Nemecko (Berlín), Taliansko a Rakúsko. [46] Štrukturálne fondy a Kohézny fond: Litva, Malta a Poľsko. Poľnohospodárstvo: Lotyšsko. [47] Lotyšsko, Litva a Poľsko. [48] Poľsko. [49] Lotyšsko. [50] Dánsko, Nemecko, Rakúsko, Slovinsko a Švédsko. [51] Nemecko. Článok 8 ods. 2 zákona o registri korupcie. [52] Poľsko. [53] Lotyšsko a Litva. [54] Dánsko, Nemecko, Taliansko, Lotyšsko, Litva a Švédsko. [55] Dánsko, Nemecko, Taliansko, Lotyšsko a Švédsko. [56] Dánsko, Taliansko a Lotyšsko. [57] Nemecko a Švédsko. [58] Dánsko, Nemecko (centralizované na úrovni spolkových krajín), Taliansko, Litva, Malta, Rakúsko, Poľsko, Slovinsko a Švédsko. [59] Nemecko, Malta, Rakúsko a Švédsko. [60] Dánsko (vo výnimočných prípadoch), Taliansko a Švédsko. [61] Nemecko, Írsko, Grécko, Španielsko, Taliansko, Lotyšsko, Malta, Rakúsko, Poľsko, Portugalsko, Slovinsko, Slovensko a Švédsko. [62] Slovensko. [63] Rakúsko. [64] Litva. [65] Malta. [66] Rakúsko. [67] Slovensko. [68] Správa Komisie Európskemu parlamentu a Rade o vykonávaní nariadenia č. 1469/95 (Čierna listina), KOM(2005) 520; SEK(2005) 1333 z 20.10.2005. [69] KOM(2006) 194 v konečnom znení. [70] Napríklad v prípade spoločnej poľnohospodárskej politiky boli informácie o príjemcoch poskytnuté verejnosti v roku 2006 v Belgicku, Dánsku, Estónsku, Francúzsku, Holandsku, Portugalsku, Španielsku, Slovinsku, Švédsku a Spojenom kráľovstve. [71] http://ec.europa.eu/grants/beneficiaries_fr.htm. [72] http://ec.europa.eu/public_contracts/beneficiaries_en.htm. [73] Oznámenie Komisie Rade, Európskemu parlamentu a Európskemu dvoru audítorov. Akčný plán Komisie na vytvorenie integrovaného rámca vnútornej kontroly, KOM (2006) 9 a SEK(2006) 49. Integrovaným rámcom kontroly treba rozumieť dostatočné doplnkové systémy dohľadu a kontroly, aby existovalo rozumné ubezpečenie, že riziko chyby je správne riadené na všetkých úrovniach operácií. [74] Stanovisko č. 2/2004 Dvora audítorov Európskych spoločenstiev k modelu jednotného auditu (single audit), Ú. v. EÚ C 107, 30.4.2004. [75] KOM(2006) 378 v konečnom znení. [76] Pozri tiež prvú správu o pokroku akčného plánu, KOM (2007) 86 v konečnom znení. [77] Nariadenie Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. EÚ L 209, 11.8.2005). [78] http://ec.europa/anti-fraud/programmes/index_fr.html. [79] KOM(2006) 339. V čase uzávierky vypracovania tejto správy návrh ešte nebol prijatý Radou a Parlamentom. [80] Článok 2 medziinštitucionálnej dohody z 25. mája 1999 medzi Európskym parlamentom, Radou Európskej únie a Komisiou, ktorá sa týka vnútorných vyšetrovaní Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF), Ú. v. ES L 136, 31.5.1999, s. 15. [81] „Úradník, ktorý sa pri plnení alebo pri príležitosti plnenia svojich povinností dozvie o skutočnostiach, ktoré naznačujú možnú nezákonnú činnosť, najmä podvod alebo korupciu, ktoré škodia záujmom Spoločenstiev, alebo o správaní súvisiacom s plnením odborných povinností, ktoré môže predstavovať závažné previnenie počas plnenia povinností úradníkov Spoločenstiev, o tom ihneď informuje svojho priameho nadriadeného alebo svojho generálneho riaditeľa, alebo, ak to pokladá za užitočné, generálneho tajomníka alebo akúkoľvek osobu v rovnocennom postavení, alebo priamo Európsky úrad pre boj proti podvodom.“ [82] Belgicko, Česká republika (kde zákonník práce tiež obsahuje ustanovenia), Estónsko, Grécko, Španielsko, Francúzsko, Taliansko, Luxembursko, Holandsko, Rakúsko, Poľsko, Portugalsko, Slovinsko, Slovensko. [83] Belgicko, Estónsko, Španielsko, Taliansko, Luxembursko, Holandsko, Rakúsko, Poľsko, Slovinsko, Slovensko. [84] Dánsko, Nemecko, Írsko, Cyprus, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Fínsko, Švédsko, Spojené kráľovstvo. [85] Španielsko. [86] Grécko a Švédsko. [87] Lotyšsko, Holandsko, Slovinsko. [88] Belgicko (Flámsky región), Írsko (v oblasti poľnohospodárstva) a Malta. Vo Švédsku musí zamestnanec Najvyššieho dvora audítorov povinne skladať účty jednotke interného auditu. [89] Dánsko, Litva („kontrolór nezrovnalostí“), Maďarsko („osoba poverená nezrovnalosťami v rámci organizácie“), Rakúsko (úradník poverený bojom proti korupcii). [90] Dánsko, Taliansko. [91] Francúzsko, Taliansko, Slovensko. Úradník v Grécku, ktorý zistil priestupok, to musí oznámiť priamo prokuratúre. [92] Lotyšsko, Malta, Poľsko. [93] Holandsko, Portugalsko (disciplinárny orgán). [94] Belgicko. [95] Nemecko, Slovinsko. [96] Grécko, Taliansko, Cyprus, Luxembursko a Malta. [97] Litva (v prípade štrukturálnych fondov a Kohézneho fondu). V Nemecku existuje taký systém v Dolnom Sasku, Hannoveri a plánuje sa zavedenie systému tohto typu na celoštátnej úrovni. [98] Poľsko. [99] Česká republika, Lotyšsko, Rakúsko, Portugalsko a Spojené kráľovstvo. [100] Španielsko, Írsko. [101] Írsko. [102] Írsko a Fínsko. [103] Belgicko, flámske spoločenstvo. [104] Dánsko a Lotyšsko. [105] Francúzsko a Rakúsko. [106] Česká republika, Luxembursko, Portugalsko, Slovinsko, Slovensko. [107] Holandsko. [108] Lotyšsko a Rakúsko. [109] Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1073/1999 o vyšetrovaniach vykonávaných Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF), KOM(2006) 244 v konečnom znení. [110] KOM(2004) 103 a 104. [111] KOM(2006) 866, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 515/97 o vzájomnej pomoci medzi správnymi orgánmi členských štátov a o spolupráci medzi správnymi orgánmi členských štátov a Komisiou pri zabezpečovaní riadneho uplatňovania predpisov o colných a poľnohospodárskych záležitostiach, Ú. v. ES L 82, 22.3.1997. [112] CIS - Customs Information System. [113] Svetová colná organizácia. [114] FIDE – Customs File Identification Database. [115] EU Container Targeting System. [116] KOM(2006) 473. [117] Cyprus, Česká republika, Estónsko, Lotyšsko, Maďarsko a Švédsko. [118] Belgicko, Nemecko, Grécko, Španielsko, Francúzsko, Taliansko, Luxembursko, Holandsko, Portugalsko a Fínsko. [119] S Rumunskom a Bulharskom, ktoré pristúpili k dohode v marci 2007, je toto číslo dvadsaťšesť. [120] http://ec.europa.eu/anti_fraud/programmes/pericles/index_en.html. [121] Rozhodnutie Rady č. 849/2006 z 20. novembra 2006, ktorým sa mení, dopĺňa a predlžuje rozhodnutie 2001/923/ES o vytvorení výmenného, pomocného a školiaceho programu na ochranu eura proti falšovaniu (program Pericles). [122] Belgicko a Dánsko, pokiaľ ide o zodpovednosť vedúcich podnikov, Španielsko, pokiaľ ide o solidárnu zodpovednosť zoskupení podnikov. [123] Belgicko podpísalo dohody s Bieloruskom a Kongom, Portugalsko so Španielskom, Slovensko so Slovinskom, Albánskom a Izraelom. [124] Rozhodnutie Komisie 2006/678/ES z 3. októbra 2006, Ú. v. EÚ L 278, 10.10.2006, s. 24. [125] K(2006) 4801. [126] Rozhodnutie Komisie 2007/327/ES z 27. apríla 2007, Ú. v. EÚ L 122, 11.5.2007. [127] Rozhodnutia 2006/334/ES, 2006/554/ES a 2006/932/ES, Ú. v. EÚ L 124, 11.5.2006, L 218, 9.8.2006 a L 355, 15.12.2006. [128] Rozhodnutia Komisie K(2005) 3702 a K(2006) 2405, neuverejnené v Ú. v. [129] Ide o viacročné programy. Tento číselný údaj nezahŕňa priame projekty financované v rámci štrukturálnych fondov ani projekty spolufinancované Kohéznym fondom. [130] Ú. v. ES L 178, 12.7.1994. [131] Situácia podľa údajov obsiahnutých v databáze ECR k 18.5.2007. [132] Niektoré členské štáty však uvádzajú, že kompenzácia sa obmedzuje na poľnohospodársky sektor: Česká republika, Grécko, Luxembursko, Maďarsko a Malta. [133] Belgicko (flámska vláda), Dánsko, Nemecko, Írsko (medzi dvoma sekciami EPUZF, ale v praxi sa nepoužíva), Španielsko, Francúzsko (medzi dvoma sekciami EPUZF), Taliansko, Holandsko, Poľsko (keď riadenie podlieha rovnakému orgánu), Portugalsko, Slovensko a Švédsko. [134] S výnimkou Estónska, Malty a Slovinska. V Rakúsku je možná kompenzácia len v rámci rovnakej platobnej agentúry. [135] Belgicko, Dánsko, Nemecko, Írsko, Španielsko, Taliansko, Holandsko, Poľsko, Portugalsko a Spojené kráľovstvo. [136] Belgicko, Dánsko, Nemecko, Írsko, Španielsko, Taliansko, Holandsko, Poľsko, Fínsko a Spojené kráľovstvo. [137] Belgicko (Flámsky región), Dánsko, Nemecko a Taliansko. [138] To nie je možné v Grécku, Lotyšsku, Litve, na Malte, v Holandsku, Rakúsku, Fínsku, Švédsku a Spojenom kráľovstve. V niektorých členských štátoch je tento typ kompenzácie obmedzený na poľnohospodársku oblasť. V Slovinsku a na Slovensku je možné vymáhať dlžnú sumu do rozpočtu Spoločenstva pohľadávkou zo štátneho rozpočtu, ale naopak to nie je možné. [139] Pokiaľ ide o všetky štatistiky oznámené členskými štátmi, pozri SEK(2007) 930. [140] Belgicko (Valónsky región), Česká republika, Dánsko, Estónsko, Grécko, Francúzsko, Taliansko, Lotyšsko, Litva, Poľsko, Švédsko a Spojené kráľovstvo.