SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV o spolupráci medzi regulačnými orgánmi podľa článku 63 ods. 2 smernice 2012/34/EÚ /* COM/2015/0140 final */





SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV o spolupráci medzi regulačnými orgánmi podľa článku 63 ods. 2 smernice 2012/34/EÚ 1. ÚVOD Dňa 21. novembra 2012 Európsky parlament a Rada prijali smernicu 2012/34/EÚ, ktorou sa zriaďuje jednotný európsky železničný priestor (prepracované znenie)[1]. Do smernice 2012/34/EÚ sa zo smernice 2001/14/ES[2] prevzala povinnosť členských štátov zriadiť regulačné orgány zodpovedné za monitorovanie stavu hospodárskej súťaže na trhu železničnej dopravy s cieľom predísť diskriminácii žiadateľov a zabezpečiť riadne fungovanie jednotného európskeho železničného priestoru. V článku 55 a 56 smernice 2012/34/EÚ sa ďalej posilnili požiadavky na nezávislosť regulačných orgánov a rozšírili ich zodpovednosti a právomoci. V článku 57 sa vymedzili štruktúry a pravidlá spolupráce medzi regulačnými orgánmi a s Komisiou na európskej úrovni s cieľom zvýšiť súdržnosť pri prijímaní rozhodnutí v rámci EÚ. Smernicou 2012/34/EÚ sa vytvorila Európska sieť železničných regulačných orgánov (ďalej len „sieť“), ktorej zasadnutia sa konajú v pravidelných intervaloch. Sieť poskytuje platformu pre regulačné orgány na výmenu informácií o ich práci, zásadách a praxi rozhodovania, hlavných otázkach postupov a problémoch výkladu transponovaných právnych predpisov Únie v oblasti železničnej dopravy. Činnosti siete by mali slúžiť aj ako základ na prijatie viacerých vykonávacích aktov podľa tejto smernice[3]. Sieť poskytuje formalizovanú štruktúru pre spoluprácu na širokom spektre činností a nahrádza pracovnú skupinu regulačných orgánov, ktorá bola predtým zriadená na zabezpečenie spolupráce medzi regulačnými orgánmi. Podľa článku 57 ods. 1 smernice 2012/34/EÚ je Komisia členom siete a koordinuje a podporuje jej činnosť. Okrem spolupráce v rámci siete sa v článku 57 ods. 2 smernice 2012/34/EÚ vyžaduje, aby si regulačné orgány navzájom pomáhali pri plnení úloh v rámci monitorovania trhu a aby spolupracovali na vybavovaní sťažností a pri vyšetrovaniach, a to aj prostredníctvom zriadenia osobitných pracovných dojednaní. S cieľom zabezpečiť takúto spoluprácu sa v článku 57 ods. 3 vyžaduje, aby regulačný orgán, ktorý koná vo veci týkajúcej sa prístupu k medzinárodným vlakovým trasám alebo ich spoplatňovania, uskutočnil konzultácie s regulačnými orgánmi všetkých členských štátov, cez ktoré vedie trasa vlaku, a pred prijatím rozhodnutia vo veci si vyžiadal všetky potrebné informácie. V článku 57 ods. 4 sa zároveň vyžaduje, aby všetky regulačné orgány, s ktorými konzultuje, poskytli požadované informácie. Okrem toho sa v smernici 2012/34/EÚ v záujme účinného presadzovania vyžaduje, aby regulačné orgány odovzdávali informácie o prijatých sťažnostiach a vyšetrovaniach začatých z vlastnej iniciatívy regulačným orgánom zodpovedným za prijímanie opatrení týkajúcich sa príslušných strán (článok 57 ods. 5). Regulačné orgány môžu požiadať Komisiu, aby sa zúčastnila na všetkých činnostiach spolupráce a uľahčila ich (článok 57 ods. 7). V nariadení 2010/913/EÚ, ktorým sa zriaďuje európska železničná sieť pre konkurencieschopnú nákladnú dopravu[4] (nariadenie o koridoroch), sa stanovujú osobitné požiadavky na spoluprácu regulačných orgánov, pokiaľ ide o dohľad nad hospodárskou súťažou v koridoroch železničnej nákladnej dopravy. Podobne ako v prípade ustanovení o spolupráci medzi regulačnými orgánmi uvedených v smernici 2012/34/EÚ článok 20 nariadenia o koridoroch obsahuje aj povinné konzultačné mechanizmy a pravidlá na poskytovanie a prenos informácií o prípadoch týkajúcich sa koridorov železničnej nákladnej dopravy. Tieto pravidlá majú osobitný význam v kontexte monitorovania činností miesta jedného kontaktu pre koridor[5] (napr. prideľovanie medzinárodných vopred dohodnutých vlakových trás). Okrem uvedených mechanizmov spolupráce smernica 2012/34/EÚ obsahuje osobitnú povinnosť Komisie podporovať výmenu informácií medzi členmi siete regulačných orgánov. Komisia môže vytvoriť na tento účel elektronické nástroje (článok 57 ods. 1). V článku 57 ods. 8 smernice 2012/34/EÚ sa vyžaduje, aby regulačné orgány vypracovali spoločné zásady a postupy rozhodovania, a umožňuje, aby Komisia prijímala vykonávacie akty na stanovenie takýchto spoločných princípov a postupov. Povinnosť zriadiť regulačný orgán a zúčastňovať sa na činnosti spolupráce regulačných orgánov sa nevzťahuje na Cyprus a Maltu, pokiaľ sa na ich území nevytvorí železničný systém (článok 64 ods. 2). Podľa článku 63 ods. 2 smernice 2012/34/EÚ má Komisia na základe skúseností získaných v rámci siete regulačných orgánov predložiť Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov správu o spolupráci medzi regulačnými orgánmi. Podľa toho istého ustanovenia by Komisia mala v prípade potreby navrhnúť doplňujúce opatrenia s cieľom zabezpečiť integrovanejší regulačný dohľad nad európskym železničným trhom predovšetkým v oblasti medzinárodných služieb. Na tento účel by sa v prípade potreby mali zvážiť aj legislatívne opatrenia. Komisia týmto v záujme splnenia tejto povinnosti predkladá svoju správu uvedeným inštitúciám a subjektom. Táto správa poukazuje na to, že od nadobudnutia účinnosti prepracovaného znenia existuje pravidelná spolupráca medzi regulačnými orgánmi, najmä pokiaľ ide o výmenu informácií o rozhodovacích postupoch a monitorovanie trhu. Spolupráca na konkrétnych prípadoch však zostala obmedzená a do pozornosti regulačných orgánov sa doteraz dostal len malý počet prípadov týkajúcich sa medzinárodných služieb, ktoré si vyžadujú konzultácie a výmenu informácií medzi regulačnými orgánmi. V správe sa posudzuje tento vývoj a identifikujú sa oblasti, v ktorých by sa mala zlepšiť spolupráca medzi regulačnými orgánmi. 2. SPOLUPRÁCA MEDZI REGULAČNÝMI ORGÁNMI Hoci lehota na transponovanie smernice 2012/34/EÚ, vrátane jej ustanovení o zodpovednosti a organizačnom usporiadaní regulačných orgánov, uplynie až 16. júna 2015, ustanovenia o spolupráci medzi regulačnými orgánmi, ktoré si nevyžadujú transpozíciu, boli implementované okamžite po nadobudnutí jej účinnosti. Sieť regulačných orgánov Prvé stretnutie európskej siete železničných regulačných orgánov sa uskutočnilo 13. a 14. marca 2013 v Bruseli. Od vzniku siete sa jej zasadnutia konali pravidelne, t. j. trikrát ročne, pričom dve zasadnutia sa konali v Bruseli a jedno v členskom štáte. Zasadnutia v marci a novembri v rokoch 2013 a 2014 sa konali v Bruseli. Zasadnutie v júli 2013 usporiadal francúzsky regulačný orgán v Le Mans a zasadnutie v júli 2014 nemecký regulačný orgán v Bonne. S výnimkou Litvy a Írska[6] sa regulačné orgány všetkých členských štátov, ktoré boli povinné zriadiť nezávislé regulačné orgány, pravidelne zúčastňovali na zasadnutiach siete. Okrem toho sa regulačné orgány zo Švajčiarska, Nórska a bývalej Juhoslovanskej republiky Macedónsko zúčastnili na zasadnutiach ako pozorovatelia. Všeobecné pripomienky Výmena informácií medzi regulačnými orgánmi v rámci siete ukázala, že úroveň činnosti regulačných orgánov zostáva veľmi rôznorodá a závisí od viacerých faktorov vrátane veľkosti krajiny, počtu prípadov, ktorými sa regulačný orgán zaoberá, a jeho skúseností, administratívnych kapacít a stupňa nezávislosti. Niektoré regulačné orgány už majú bohaté skúsenosti (napr. v Rakúsku, Dánsku, Francúzsku, Nemecku, Holandsku, Spojenom kráľovstve), kým iné riešili len niekoľko prípadov alebo zatiaľ neriešili nijaký prípad (napr. vo Fínsku, Grécku, Litve, Luxembursku). V niektorých členských štátoch to bol dôsledok nižšieho stupňa hospodárskej súťaže na vnútroštátnych trhoch, výskytu len niekoľkých alebo žiadnych potenciálnych sťažovateľov, alebo toho, že regulačné orgány neboli riadne vybavené alebo dostatočne nezávislé pri rozhodovaní. Okrem toho rozsah právomocí zverených regulačným orgánom ešte stále nie je v EÚ rovnaký, v niektorých členských štátoch už zahŕňa širokú škálu oblastí a právomocí v oblasti presadzovania práva, ako sa to predpokladá v smernici 2012/34/EÚ, zatiaľ čo v iných členských štátoch zostáva obmedzený. Napriek týmto zostávajúcim rozdielom výmena osvedčených postupov a diskusie v rámci siete podnietili menej skúsené regulačné orgány, aby v čoraz väčšej miere využívali svoje právomoci pri vybavovaní sťažností a aby z vlastnej iniciatívy monitorovali situáciu na trhu z hľadiska hospodárskej súťaže. Hlavné otázky, o ktorých sa diskutovalo v rámci siete Regulačné orgány si väčšinou vymieňali informácie o svojich funkciách, skúsenostiach v oblasti rozhodovania a presadzovania práva, rozvoji trhu, činnostiach monitorovania trhu a vykonávaní právnych predpisov EÚ v príslušných členských štátoch. Medzi témy, ktorým sa venovali, patrili najmä vyšetrovania a rozhodnutia, ktoré súviseli s prístupom k železničnej infraštruktúre, servisnými zariadeniami a službami týkajúcimi sa železničnej dopravy, ako aj ich spoplatňovaním. V rámci diskusií siete bolo možné identifikovať oblasti, v ktorých sa regulačné orgány stretli s problémami pri výklade a uplatňovaní smernice 2012/34/EÚ. Týka sa to najmä oblastí, v ktorých smernica 2012/34/EÚ zmenila alebo doplnila existujúci regulačný rámec alebo poskytla Komisii mandát prijímať vykonávacie akty s cieľom harmonizovať vykonávanie. Patrí sem overovanie poplatkov za používanie infraštruktúry, najmä výpočet priamych nákladov na minimálny prístupový balík (článok 31 ods. 3) a uplatňovanie príplatkov, alebo otázky týkajúce sa prístupových práv a poplatkov za využívanie servisných zariadení (najmä staničné poplatky) a služieb týkajúcich sa železničnej dopravy. Úloha Komisie Komisia uľahčovala spoluprácu medzi regulačnými orgánmi tým, že organizovala a viedla zasadnutia siete. Počas týchto zasadnutí zástupcovia Komisie vysvetľovali politické návrhy Komisie, prezentovali rozsudky Európskeho súdneho dvora týkajúce sa transpozície a vykonávania prvého železničného balíka a poskytovali odporúčania k uplatňovaniu smernice 2012/34/EÚ. Aby sa zohľadnili názory regulačných orgánov, Komisia tiež informovala sieť o rôznych vykonávacích opatreniach podľa smernice 2012/34/EÚ, ktorých predmetom okrem iného boli: · nové služby osobnej železničnej dopravy (overenie základného účelu služby podľa článku 10 ods. 3 a hospodárskej rovnováhy zmlúv o službách vo verejnom záujme podľa článku 11 ods. 2); · spôsoby výpočtu nákladov, ktoré priamo vyplývajú z prevádzky vlakových služieb (článok 31 ods. 3); · postup a kritériá týkajúce sa rámcových dohôd (článok 42 ods. 8); · monitorovanie železničného trhu (článok 15 ods. 6); · diferenciácia poplatkov za infraštruktúru, aby sa poskytli stimuly na vybavenie vlakov Európskym systémom riadenia vlakov (článok 32 ods. 4); · spôsoby uplatňovania poplatkov za náklady súvisiace s pôsobením hluku (článok 31 ods. 5); · kritériá pre žiadateľov o pridelenie kapacity železničnej infraštruktúry (článok 41 ods. 3); · určité aspekty postupu udeľovania licencií podnikom železničnej dopravy (článok 17 ods. 5); · postup a kritériá pre služby súvisiace so železničnou dopravou (článok 13 ods. 9). Okrem toho Komisia organizovala osobitné stretnutia podskupín siete a spoločné zasadnutia pracovných skupín siete a výboru zriadeného podľa článku 62 smernice 2012/34/EÚ (SERAC), aby podrobne diskutovali o obsahu určitých vykonávacích opatrení s regulačnými orgánmi. Komisia zriadila aj mechanizmus na podporu členov siete pri výmene podrobných informácií o ich práci, o zásadách a praxi rozhodovania a o otázkach týkajúcich sa postupov a problémov pri výklade transponovaných právnych predpisov EÚ. Každý regulačný orgán vyplňuje dotazník trikrát za rok, a to pred zasadnutiami siete. Dotazníky sa potom sprístupnia všetkým regulačným orgánom a o hlavných problémoch, ktoré sú v nich uvedené, sa diskutuje na zasadnutiach siete. Spolupráca v rámci koridorov železničnej nákladnej dopravy V súvislosti s vytvorením koridorov železničnej nákladnej dopravy regulačné orgány spolupracovali na vytvorení systémov a pracovných podmienok na riešenie prípadov, keď sa vyskytli problémy s koridormi, najmä sťažnosti týkajúce sa medzinárodných vopred dohodnutých trás pridelených miestom jedného kontaktu koridoru podľa článku 13 nariadenia o koridoroch. V dohodách o spolupráci, ktoré uzavreli regulačné orgány na všetkých úsekoch koridoru nákladnej železničnej dopravy s cieľom splniť požiadavky na spoluprácu podľa článku 20 nariadenia o koridoroch, sa vymedzuje jednotný regulačný orgán zodpovedný za vybavovanie sťažností proti rozhodnutiam prijatým miestom jedného kontaktu koridoru. Dohody takisto obsahujú opatrenia na výmenu informácií a vzájomnú pomoc pri rozhodovaní o prípadoch, ktoré súvisia s koridorom. V prípade koridorov nákladnej železničnej dopravy „Rýn – Alpy“, „Severné more – Stredozemie“, „Atlantik“, „Stredozemie“ a „Orient/východné Stredozemie“, ktoré začali fungovať v novembri 2013, regulačné orgány už takéto dohody o spolupráci podpísali[7]. Dohody týkajúce sa koridorov „Škandinávia – Stredozemie“, „Baltské more – Jadranské more“ a „Severné more – Baltské more“, ktoré nadobudnú platnosť až v novembri 2015, sú v štádiu prípravy. Mnohé regulačné orgány udržiavajú pravidelné kontakty so svojimi partnermi v rámci koridoru s cieľom vymieňať si informácie a diskutovať o otázkach týkajúcich sa koridorov vrátane monitorovania miesta jedného kontaktu koridoru, rámca na prideľovanie kapacity a informačného dokumentu o koridore, alebo s cieľom spoločne preskúmať žiadosti o medzinárodné vopred dohodnuté trasy spracovávané miestom jedného kontaktu koridoru. Aby bolo možné riešiť potreby vzájomnej spolupráce medzi jednotlivými koridoru a určovať témy spoločného záujmu pre regulačné orgány rôznych koridorov, počas zasadnutí siete regulačných orgánov, ako aj na zasadnutiach pracovnej skupiny SERAC venovaných koridorom nákladnej železničnej dopravy, ktoré sa organizujú dvakrát ročne, dochádza k pravidelným diskusiám a nadväzovaniu kontaktov medzi zástupcami regulačných orgánov, členských štátov, manažérov infraštruktúry a iných zainteresovaných strán. Medzi otázky, o ktorých sa diskutovalo, patria: otázky týkajúce sa ponuky vopred dohodnutých trás (napr. možnosť zaradiť do nej kapacitu terminálov alebo vymedziť flexibilné vopred dohodnuté trasy); rozvoj spoločného rámca pre prideľovanie kapacít na všetkých koridoroch; monitorovanie výkonnosti; vykonávacie plány; rozdelenie zodpovednosti medzi miesta jedného kontaktu koridorov a národných manažérov infraštruktúry; a zodpovednosti regulačných orgánov. Bilaterálna spolupráca a konzultácie Doteraz sa vyskytlo len niekoľko prípadov, keď regulačné orgány spolupracovali na riešení sťažností a na vyšetrovaniach z vlastnej iniciatívy a vymieňali si informácie, ako sa predpokladá v článku 57 ods. 3, 4 a 5 smernice 2012/34/EÚ. Patria medzi ne prípady konzultácie týkajúcej sa overovania hospodárskej rovnováhy a základného účelu v súvislosti so žiadosťou o trasu v medzinárodnej osobnej doprave a spoločného vyšetrovania týkajúceho sa pridelenia medzinárodných vlakových trás, ktoré vykonali regulačné orgány susediacich členských štátov. Bez ohľadu na potreby spolupráce v špecifických prípadoch niektoré regulačné orgány zorganizovali dvojstranné stretnutia s cieľom prediskutovať otázky týkajúce sa vykonávania smernice 2012/34/EÚ, organizácie, financovania a právomocí regulačných orgánov, a výmeny skúseností získaných pri rozhodovaní. Iné formy spolupráce Okrem rôznych foriem spolupráce predpokladaných v smernici 2012/34/EÚ regulačné orgány 21 členských štátov a štyroch tretích krajín v súčasnosti spolupracujú aj v rámci skupiny IRG-Rail (skupina nezávislých regulačných orgánov pre železničnú dopravu), čo je súkromná iniciatíva regulačných orgánov, ktorá nemá nijakú oficiálnu úlohu vyplývajúcu z uvedenej smernice. Členovia skupiny si vymenili názory na určité aspekty týkajúce sa ich zodpovedností a zverejnili niekoľko dokumentov vrátane preskúmania spoplatňovania a správ o monitorovaní trhu porovnávajúcich situáciu v oblasti hospodárskej súťaže na trhoch železničnej dopravy v rôznych členských štátoch. Vyvinuli aj súbor spoločných ukazovateľov s cieľom harmonizovať činnosti monitorovania trhu[8]. 3. ĎALŠÍ VÝVOJ Z analýzy v tejto správe vyplýva, že regulačné orgány úzko spolupracovali v určitých oblastiach, ako je napríklad výmena najlepších postupov a informácií o skúsenostiach s rozhodovaním prostredníctvom siete (ako sa predpokladá v článku 57 ods. 1 smernice 2012/34/EÚ). Spolupráca v špecifických prípadoch, aká sa vyžaduje v článku 57 ods. 2 až 6, sa však nadviazala len v malom počte prípadov. Jedným z dôvodov je, že len veľmi málo prípadov s cezhraničným rozmerom, ako sú sťažnosti týkajúce sa medzinárodných vlakových trás, sa dostalo do pozornosti regulačných orgánov. To súvisí s tým, že počet subjektov, ktoré žiadajú o medzinárodné vlakové trasy, zostáva obmedzený vzhľadom na to, že značný počet medzinárodných vlakových služieb sa aj naďalej prevádzkuje v rámci spolupráce národných železničných podnikov. V dôsledku zriadenia koridorov nákladnej železničnej dopravy, ktoré začali svoju činnosť na konci roka 2013, pričom miesta jedného kontaktu koridoru prvýkrát pridelili medzinárodné vopred dohodnuté trasy v roku 2014, a ďalšieho rozvoja jednotného európskeho železničného priestoru sa očakáva zvýšenie počtu prípadov s cezhraničným rozmerom, ktoré si vyžadujú užšiu spoluprácu medzi regulačnými orgánmi. Súčasný vývoj na úrovni koridorov nákladnej železničnej dopravy naznačuje, že žiadatelia čoraz častejšie žiadajú o kapacity na rôznych koridoroch; tento vývoj naznačuje, že existuje rastúca potreba spolupráce regulačných orgánov nielen na všetkých úsekoch jedného koridoru, ale aj v rámci rôznych koridorov, napríklad pri monitorovaní rozhodnutí o pridelení trasy miestami jedného kontaktu rôznych koridorov. Pri analýze úrovne spolupráce medzi regulačnými orgánmi a účinnosti príslušných ustanovení podľa smernice 2012/34/EÚ je potrebné prizerať na skutočnosť, že počas obdobia transpozície uvedenej smernice (s lehotou do 16. júna 2015) právny rámec v členských štátoch zostával rôznorodý, čo sa týka rozsahu povinností regulačných orgánov a pokroku pri implementácii právnych predpisov EÚ v oblastiach, ako sú napr. poplatky alebo prístup k servisným zariadeniam. Po tom, ako sa smernica 2012/34/EÚ transponuje a všetkým regulačným orgánom sa zverí komplexný rozsah povinností vymedzený podľa článku 56, by sa úroveň činnosti mnohých regulačných orgánov mala zvýšiť. Vykonávacie akty prijaté resp. prijímané na základe tejto smernice vytvoria harmonizované pravidlá v kľúčových oblastiach, v ktorých sa ťažkosti pri vykonávaní smernice zistili aj na úrovni siete regulačných orgánov. Väčšia harmonizácia právneho rámca vo všetkých členských štátoch a v rozsahu zodpovednosti regulačných orgánov by takisto mala uľahčiť vypracovanie spoločných zásad a postupov rozhodovania regulačných orgánov, ako sa vyžaduje v článku 57 ods. 8 smernice 2012/34/EÚ. Vykonávacie akty, v ktorých sa stanovia takéto spoločné zásady a postupy, by mali prispieť k ďalšej harmonizácii vykonávania uvedenej smernice vo všetkých členských štátoch a k zabezpečeniu jednotnosti v rozhodovaní regulačných orgánov v oblastiach, ako sú iné problémy spoplatňovania než spôsoby výpočtu priamych nákladov na minimálny prístupový balík. Komisia v súčasnosti pripravuje aplikáciu („elektronický nástroj“), ktorá regulačným orgánom umožní vymieňať si informácie o rozhodnutiach, prebiehajúcich prípadoch a iných otázkach súvisiacich s ich fungovaním prostredníctvom elektronického fóra a uľahčí koordináciu (ako sa predpokladá v článku 57 ods. 1 smernice 2012/34/EÚ). Túto aplikáciu by regulačné orgány mali mať k dispozícii od roku 2015. Okrem toho sa očakáva, že pravidelná spolupráca a výmena najlepších postupov v rámci siete regulačných orgánov prispeje k rozvoju rámca na výmenu informácií a spoluprácu s národnými bezpečnostnými orgánmi a orgánmi, ktoré udeľujú licencie, ktorá je podľa článku 56 ods. 3 smernice 2012/34/EÚ pre všetky regulačné orgány povinná. V oblasti monitorovania trhu existuje určité prekrývanie medzi povinnosťami Komisie podávať správy podľa smernice a monitorovacími činnosťami regulačných orgánov, najmä v rámci skupiny nezávislých regulačných orgánov pre železničnú dopravu. Intenzívnejšia spolupráca medzi regulačnými orgánmi a Komisiou v tejto oblasti môže pomôcť pri zblížení prístupov a uľahčiť zosúladenie podávania správ a monitorovacích činností. To zahŕňa aj prácu na zosúlaďovaní definícií a spoločných ukazovateľoch a spoluprácu na zbere údajov. 4. ZÁVER V článku 63 ods. 2 smernice 2012/34/EÚ sa od Komisie vyžaduje, aby v prípade potreby predložila doplňujúce opatrenia s cieľom zabezpečiť integrovanejší dohľad nad európskym železničným trhom, predovšetkým v oblasti medzinárodných služieb. Vo svojom legislatívnom uznesení z 26. februára 2014 o návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení smernica 2012/34/EÚ[9], Európsky parlament prijal pozmeňujúci návrh k článku 57 uvedenej smernice, v ktorom sa vyžaduje, aby Komisia do 31. decembra 2019 prijala legislatívny návrh s cieľom nahradiť sieť regulačných orgánov európskym regulačným orgánom, ktorý by riešil cezhraničné problémy a odvolania proti rozhodnutiam vnútroštátnych regulačných orgánov. Z analýzy v tejto správe vyplýva, že regulačné orgány úzko spolupracovali na výmene informácií o svojej práci, najlepších postupoch a rozhodovaní, najmä v kontexte európskej siete železničných regulačných orgánov a v niektorých prípadoch z vlastnej iniciatívy. Zároveň existuje niekoľko oblastí, v ktorých je koordináciu medzi regulačnými orgánmi potrebné ďalej zlepšiť. Súčasný právny rámec poskytuje celý rad možností na zlepšenie, ako napríklad prijímanie vykonávacích aktov stanovujúcich spoločné zásady a postupy rozhodovania alebo vyvinutie elektronického nástroja umožňujúceho výmenu informácií a diskusiu o prípadoch, ktorými sa zaoberajú regulačné orgány. Keďže sa do pozornosti regulačných orgánov dostal zatiaľ len obmedzený počet prípadov s cezhraničným rozmerom, ešte neexistujú dostatočné dôkazy o účinnosti existujúcich mechanizmov spolupráce stanovených regulačnými orgánmi a pravidlami v článku 57 smernice 2012/34/EÚ. Nedávny vývoj, najmä na úrovni koridorov, kde sa čoraz častejšie krížia trasy viacerých koridorov, však naznačuje, že postupná realizácia koridorov nákladnej železničnej dopravy a rozvoj jednotného európskeho železničného priestoru si môžu vyžadovať integrovanejší a účinnejší regulačný dohľad. Komisia bude preto naďalej monitorovať vývoj, pokiaľ ide o spoluprácu medzi regulačnými orgánmi a prípadne posúdi potrebu opatrení na posilnenie integrovaného regulačného dohľadu. [1] Ú. v. EÚ L 343, 14.12.2012, s. 32. [2] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/14/ES z 26. februára 2001 o prideľovaní kapacity železničnej infraštruktúry, vyberaní poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry a bezpečnostnej certifikácii (Ú. v. ES L 75, 15.3.2001, s. 29); [3] V článkoch 11 ods. 4, 12 ods. 5, 13 ods. 9 a 42 ods. 8 smernice 2012/34/EÚ sa vyžaduje, aby vykonávacie akty vychádzali zo skúseností regulačných orgánov a činností siete. [4] Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 913/2010 z 22. septembra 2010 o európskej železničnej sieti pre konkurencieschopnú nákladnú dopravu (Ú. v. EÚ L 276, 20.10.2010, s. 22). [5] V článku 13 nariadenia č. 2010/913/EÚ sa vyžaduje, aby sa pre každý koridor železničnej nákladnej dopravy určil alebo zriadil spoločný orgán, ktorý žiadateľom umožní na jednom mieste a jednou operáciou predkladať žiadosti a prijímať odpovede týkajúce sa kapacity infraštruktúry pre nákladné vlaky, ktoré v rámci koridoru nákladnej dopravy prechádzajú cez aspoň jednu hranicu. Tento orgán sa nazýva „miesto jedného kontaktu“. [6] Írsku bolo podľa článku 59 ods. 1 písm. b) smernice 2012/34/EÚ udelené oslobodenie od povinnosti zriadiť nezávislý regulačný orgán platné do 15. marca 2013. Napriek tomu, že výnimka nebola obnovená, Írsko sa ešte stále nezúčastňuje na spolupráci medzi regulačnými orgánmi, ako sa vyžaduje v článku 57 smernice 2012/34/EÚ. [7] Tieto dohody o spolupráci sú uverejnené na týchto adresách http://bit.ly/1vX0wSH (RFC Rýn – Alpy), http://bit.ly/1Lbkqec (RFC Severné more – Stredozemie), http://bit.ly/17gsg9p (RFC Atlantik), http://bit.ly/1AFQyXK (RFC Stredozemie) a http://bit.ly/1AQOBYF (RFC Orient – východné Stredozemie). [8] Ďalšie informácie o týchto dokumentoch možno nájsť na webovej stránke http://www.irg-rail.eu/public-documents/. [9] Legislatívne uznesenie Európskeho parlamentu z 26. februára 2014 o návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/34/EÚ z 21. novembra 2012, ktorou sa zriaďuje jednotný európsky železničný priestor, pokiaľ ide o otvorenie trhu so službami vnútroštátnej osobnej železničnej dopravy a o správu železničnej infraštruktúry [COM(2013) 29].