Ako sa stanovuje v pláne REPowerEU z 18. mája 2022, ktorý bol zverejnený zároveň s touto stratégiou, energetický systém Európy zvýši svoju efektívnosť a prejde na ekologické zdroje energie rýchlejšie, ako sa očakávalo pred začiatkom agresie Ruska proti Ukrajine. Hoci je prechod na zelenú energiu jadrom úsilia EÚ o energetickú nezávislosť, prechod od ruských fosílnych palív si bude vyžadovať nahradenie niektorých z nich fosílnymi palivami od iných medzinárodných dodávateľov, keďže domáca produkcia ropy a plynu v EÚ je výrazne nižšia: dovážame 90 % našej spotreby plynu, 97 % našich potrieb v prípade ropy a 70 % v prípade uhlia. Keďže dopyt EÚ po plyne bude klesať rýchlejšie, než sa pôvodne očakávalo, a s cieľom minimalizovať riziko uviaznutých investícií a aktív, EÚ uprednostní stratégie diverzifikácie, ktoré zahŕňajú investície do plynu, ako aj do čistého vodíka.

V dôsledku všetkých týchto aspektov musí EÚ aktualizovať svoju vonkajšiu energetickú stratégiu, a to viac ako desať rokov po prijatí predchádzajúcej stratégie, aby zintenzívnila svoju angažovanosť s partnermi a posilnila svoju diplomaciu v oblasti klímy a energetiky v súlade so závermi Rady pre zahraničné veci z 25. januára 2021.

Podobne je táto kríza pre mnohé krajiny príležitosťou preskočiť uhlíkovo náročný rozvoj a profitovať z ekologickejšieho, rovnocennejšieho hospodárstva, ktoré miliónom ľudí poskytuje prístup k energii. EÚ bude v súlade s cieľom udržateľného rozvoja č. 7 pracovať na zabezpečení spravodlivej a inkluzívnej transformácie energetiky. Európska komisia a vysoký predstaviteľ sa spoja a budú podporovať tých, ktorí sa vydajú na cestu zelenej transformácie, pričom uľahčia dlhodobé udržateľné investície, a to aj prostredníctvom stratégie Global Gateway – plánu Európskej únie a návrhu zakladajúceho sa na hodnote v prípade veľkých investícií do rozvoja infraštruktúry na celom svete.

V súčasnosti je Rusko najväčším dodávateľom plynu do Európy. Cieľom plánu REPowerEU je čo najskôr ukončiť našu závislosť od ruského plynu. Tento dopyt po plyne sa v prevažnej miere nahradí obnoviteľnými zdrojmi energie, nízkouhlíkovými zdrojmi energie, energetickou efektívnosťou a energetickými úsporami. Zvyšná potreba zemného plynu sa pokryje diverzifikáciou dodávateľov.

Aby EÚ v nadchádzajúcich rokoch pokryla dodávky plynu, musí zvýšiť dovoz plynu zo zdrojov mimo Ruska: väčšinou skvapalneného zemného plynu (LNG) [+ 50 miliárd kubických metrov (mld. m³)], ale aj plynu dodávaného plynovodmi (+ 10 mld. m³ alebo viac). EÚ na tento účel zriadila energetickú platformu EÚ – s cieľom zlúčiť dopyt, koordinovať využívanie infraštruktúry a rokovať s medzinárodnými partnermi v snahe uľahčiť spoločné nákupy plynu a vodíka, ako sa stanovuje v úvodnom oznámení REPowerEU.

Vychádza to z práce, ktorú Európska komisia vykonala od minulej jesene a prostredníctvom ktorej oslovuje našich hlavných dodávateľov LNG a potrubného plynu. Výsledkom tohto úsilia boli rekordné mesačné dodávky LNG vo výške 12,5 mld. m³ v apríli 2022 a 42 mld. m³ od januára do apríla 2022. Táto platforma prepojí prebiehajúce snahy členských štátov EÚ o diverzifikáciu a bude otvorená pre Ukrajinu, Moldavsko a Gruzínsko, ako aj pre partnerov zo západného Balkánu.

Európska komisia a USA sa s cieľom uľahčiť snahy o diverzifikáciu dohodli, že budú pracovať na dodaní dodatočného LNG do EÚ (aspoň 15 mld. m³ v roku 2022 a približne 50 mld. m³ ročne prinajmenšom do roku 2030), a to prostredníctvom vývozu z USA, ale aj v spolupráci s inými medzinárodnými partnermi. Komisia takisto zriadila osobitnú pracovnú skupinu s Kanadou s cieľom preskúmať možnosť dodávok LNG a vodíka v nadchádzajúcich rokoch.

Cieľom EÚ je do leta uzavrieť trojstrannú dohodu s Egyptom a Izraelom o dodávkach LNG do Európy. Japonsko a Kórea už presmerovali viacero dodávok LNG do Európy a prebiehajú práce na využívaní tejto možnosti aj v budúcnosti. Katar je pripravený uľahčiť výmeny s ázijskými krajinami. Pokiaľ ide o plyn dodávaný plynovodmi, Nórsko už zvýšilo dodávky do Európy a rovnakú ochotu vyjadrilo Alžírsko a Azerbajdžan. Cieľom EÚ bude obnoviť dialóg s Alžírskom v oblasti energetiky a zintenzívniť spoluprácu s Azerbajdžanom so zreteľom na strategický význam južného koridoru zemného plynu. Rozšírením kapacity Transjadranského plynovodu sa zvýšia dodávky plynu do EÚ a západného Balkánu.

Aj krajiny v subsaharskej Afrike, konkrétne v západnej Afrike, ako je Nigéria (ktorá už v roku 2021 dodávala 15 % dovozu do EÚ), Senegal a Angola, ponúkajú nevyužitý potenciál v oblasti LNG. Úplné a účinné vykonávanie spoločného komplexného akčného plánu by uľahčilo osobitné úvahy o potenciáli Iránu stať sa spoľahlivým dodávateľom plynu do Európy.

Cieľom EÚ bude zabezpečiť, aby boli dodatočné dodávky plynu od existujúcich a nových dodávateľov plynu spojené s cielenými opatreniami na boj proti únikom metánu a na riešenie odplyňovania a spaľovania, čím sa vytvorí dodatočná likvidita na globálnych trhoch a zároveň sa zaistia významné klimatické prínosy. Na tento účel bude EÚ spolupracovať s partnermi v oblasti zásobovania fosílnymi palivami na znížení emisií metánu. V dôsledku odplyňovania a spaľovania dochádza k strate prinajmenšom 46 miliárd m³ zemného plynu ročne v krajinách, ktoré by ho mohli dodávať do EÚ. Technológia na zachytávanie väčšiny tohto metánu (ktorý je hlavnou zložkou zemného plynu) udržateľným a ekonomickým spôsobom existuje. EÚ je pripravená poskytnúť technickú pomoc partnerom pri zriaďovaní vzájomne prospešných systémov „Vy zbierate/my kupujeme“.

EÚ takisto zvolá partnerov, ako sú Európska investičná banka (EIB), Európska banka pre obnovu a rozvoj (EBOR) a Svetová banka, s cieľom vytvoriť stimuly pre rýchly zber odpadových fosílnych plynov vrátane metánu a zároveň spojiť tieto odpadové straty do zmysluplných produktov, ktoré je možné predať medzinárodným odberateľom.

Snaha EÚ o diverzifikáciu prebieha na pozadí rastúceho globálneho dopytu a vysokých cien LNG. Tieto opatrenia musia zohľadňovať záujmy globálnych partnerov.

Vzhľadom na strednodobý vývoj energetického mixu v EÚ a v partnerských krajinách bude EÚ podporovať širšie partnerstvá v oblasti energetiky, a to kombinovaním spolupráce v oblasti plynu s dlhodobou spoluprácou v oblasti energetiky, pokiaľ ide o vodík, obnoviteľné plyny (vrátane biometánu) a iné ekologické zdroje energie s cieľom vyhnúť sa uviaznutým aktívam a zabezpečiť zelenú transformáciu.

Energetická politika EÚ bude mať takisto za cieľ zabezpečiť otvorené, flexibilné, likvidné a dobre fungujúce globálne trhy s LNG so zapojením krajín, ktoré sú hlavnými výrobcami (USA, Austrália, Katar, Nigéria, Egypt atď.), ako aj spotrebiteľmi (Čína, Japonsko, Kórea), pričom na to poskytuje príležitosti G7, G20, Medzinárodná agentúra pre energiu (IEA), či iné medzinárodné fóra.

Kľúčové opatrenia

·zabezpečiť rýchle sprevádzkovanie energetickej platformy EÚ a jej regionálnych platforiem,

·úplne vykonávať spoločné vyhlásenia s USA a Kanadou,

·rokovať o politických záväzkoch s existujúcimi alebo novými dodávateľmi plynu na zvýšenie dodávok plynu do Európy,

·zriadiť systémy na zachytávanie zemného plynu a metánu a na obchodovanie s nimi „Vy zbierate/my nakupujeme“.

2.2.Príprava EÚ na obchod s čistým vodíkom

V pláne REPowerEU sa stanovuje, že dodatočných 15 miliónov ton (mt) čistého vodíka – navyše k 5,6 mt, ktoré boli naplánované už v rámci balíka návrhov Fit for 55 – môže nahradiť približne 27 miliárd m3 dovážaného ruského plynu do roku 2030. V tomto množstve je zahrnutých 10 mt dovážaného vodíka.

Kapacita vyrábať čistý vodík je na celom svete rozložená oveľa rovnomernejšie ako zásoby ropy a plynu vzhľadom na celosvetové zdroje veternej a slnečnej energie. Tento trh sa však ešte len rozvíja, pričom si z globálneho hľadiska vyžaduje značný rozmach výroby z obnoviteľných zdrojov a dostupnosť vody.

V snahe umožniť dovoz 10 miliónov ton vodíka do EÚ sa Európska komisia usiluje o uzavretie partnerstiev v oblasti vodíka so spoľahlivými partnerskými krajinami, aby zabezpečila otvorené a nenarušené obchodné a investičné vzťahy v oblasti obnoviteľných zdrojov a nízkouhlíkových palív. Hneď ako to podmienky umožnia, plánuje tri hlavné koridory na dovoz vodíka z regiónu Severného mora (Nórsko a Spojené kráľovstvo), južného Stredozemia a Ukrajiny.