Integrovanejší systém bude aj „viacsmerný“ – spotrebitelia zohrajú aktívnu rolu v dodávkach energie. Z vertikálneho pohľadu decentralizované výrobné jednotky a odberatelia aktívne prispievajú k celkovej rovnováhe a flexibilite systému – napríklad biometán vyrobený z organického odpadu vtlačený do plynárenskej siete na miestnej úrovni, alebo služby energetického prepojenia vozidiel a siete. Z horizontálneho pohľadu dochádza k čoraz intenzívnejšej výmene energie medzi spotrebiteľskými sektormi – napríklad odberatelia energie, ktorí si vymieňajú teplo v inteligentných systémoch diaľkového vykurovania a chladenia, alebo odovzdávajú do sústavy elektrinu, ktorú vyprodukovali individuálne či v rámci energetických spoločenstiev.

Aby sa táto vízia premietla do reality, treba konať rázne a teraz. Investície do energetickej infraštruktúry majú obyčajne ekonomickú životnosť 20 až 60 rokov. Čo spravíme v najbližších piatich až desiatich rokoch bude rozhodujúce pre budovanie energetického systému, ktorý Európu povedie k cieľu klimatickej neutrality do roku 2050.

Klesajúce náklady na technológie obnoviteľných zdrojov, trhový vývoj, rýchla inovácia systémov uskladnenia energie, elektrické vozidlá a digitalizácia patria medzi faktory, ktoré integráciu energetického systému v Európe posilňujú prirodzene. Treba však pristúpiť k ďalšiemu kroku a doplniť v energetickom systéme chýbajúce prepojenia, aby sa dosiahli vyššie ciele dekarbonizácie do roku 2030 a klimatickej neutrality do roku 2050; navyše sa musia dosiahnuť nákladovo efektívne a v súlade so zásadou „nespôsobovať škodu“ zakotvenou v európskej zelenej dohode. Vďaka intenzívnejšiemu využívaniu čistých a inovačných procesov a nástrojov táto cesta systémovej integrácie zároveň vyvolá nové investície, vytvorí pracovné miesta a rast a posilní vedúce svetové postavenie EÚ na priemyselnom poli. Zároveň môže byť prostriedkom na oživenie hospodárstva z krízy spôsobenej ochorením COVID-19. V pláne obnovy, ktorý Komisia predstavila 27. mája 2020, sa zdôrazňuje potreba lepšej integrácie energetického systému v rámci snahy o mobilizáciu investícií do kľúčových čistých technológií a hodnotových reťazcov a posilnenie odolnosti celého hospodárstva. Okrem toho bude investovanie do týchto činností usmerňovať taxonómia EÚ pre udržateľné financovanie s cieľom zabezpečiť súlad s našimi dlhodobými ambíciami. Integrovaný energetický systém minimalizuje náklady spotrebiteľov na prechod ku klimatickej neutralite a otvorí im nové možnosti, ako si znížiť účty za energie a aktívne sa zapájať na trhu.

·vydať usmernenie pre členské štáty k tomu, ako zaviesť zásadu prvoradosti energetickej efektívnosti do praxe v celom energetickom systéme pri vykonávaní únijnej a vnútroštátnej legislatívy (do roku 2021),

Tretí problém súvisí s nedostatočným využívaním odpadovej vody, biologického odpadu a zvyškov na výrobu bioenergie vrátane bioplynu. Bioplyn sa dá buď využiť priamo na mieste na zníženie spotreby fosílnych palív, alebo sa z neho dá vyrobiť biometán, ktorý možno vtláčať do siete na zemný plyn alebo použiť v doprave. Zároveň existujú poľnohospodárske infraštruktúry, ktoré sú vhodné na integrovanú výrobu solárnej elektriny a tepla, čím vzniká potenciál obnoviteľnej energie na vlastnú spotrebu aj odvádzanie do siete. Vykonávanie nového akčného plánu pre obehové hospodárstvo, legislatívy o odpade a udržateľných systémov poľnohospodárstva a lesného hospodárstva by mohlo viesť k zvýšenej udržateľnej produkcii bioenergie z odpadových vôd, odpadu a zvyškov . Treba sa viac usilovať o plné využitie potenciálu integrácie energetického systému, zužitkovať synergie a vyhnúť sa scenárom s negatívnymi účinkami. Spoločná poľnohospodárska politika by mohla motivovať poľnohospodárov, aby prispievali k väčšej mobilizácii udržateľnej biomasy na energetické účely. Energetické spoločenstvá využívajúce obnoviteľné zdroje môžu byť vhodnou platformou na využívanie takejto energie na miestnej úrovni.

Druhým problémom je, že miestne zdroje energie sa v našich budovách a komunitách nevyužívajú dostatočne alebo dosť efektívne. Pri uplatnení zásady obehovosti v súlade s novým akčným plánom pre obehové hospodárstvo je veľkým, no značne nevyužitým potenciálom zhodnocovanie odpadového tepla z priemyselných objektov, dátových centier či iných zdrojov. Energia sa dá opätovne využiť priamo na mieste (napríklad reintegráciou tepla z procesov priamo vo výrobnom zariadení) alebo v sieti diaľkového vykurovania a chladenia. Smernice o energetickej efektívnosti a o obnoviteľných zdrojoch energie už obsahujú ustanovenia na využitie tohto potenciálu, no treba viac posilniť regulačný rámec, aby sa odstránili prekážky širšieho uplatnenia týchto riešení. Medzi prekážky patrí nedostatočné povedomie o týchto riešeniach a ich neznalosť, neochota firiem začať podnikať vo sfére, ktorá nie je ich hlavnou činnosťou, nedostatok regulačných a zmluvných rámcov na rozdelenie nákladov a prínosov nových investícií, ako aj prekážky spojené s plánovaním, transakčnými nákladmi a cenovými signálmi. Osobitne pokiaľ ide o dátové centrá, v digitálnej stratégii sa oznámila ambícia, aby boli najneskôr do roku 2030 klimaticky neutrálne a vysoko energeticky hospodárne; lepšie využívanie odpadového tepla k tomuto cieľu výrazne prispeje.

Prvou výzvou je uplatňovať zásadu prvoradosti energetickej efektívnosti dôsledne v celom energetickom systéme. Zahŕňa to uprednostňovanie riešení na strane spotreby vždy, keď sú pri plnení cieľov politiky nákladovo efektívnejšie než investície do infraštruktúry na dodávku energií, pričom však treba v posudzovaní primeranosti náležite zohľadniť aj energetickú efektívnosť. Smernica o energetickej efektívnosti a smernica o energetickej hospodárnosti budov už odberateľov motivujú, no nie dostatočne v celom dodávateľskom reťazci. Sú potrebné ďalšie opatrenia na zaistenie toho, aby odberateľské rozhodnutia šetriť, prepnúť sa alebo poskytovať elektrinu náležite zohľadňovali využívanie energie a energetickú stopu jednotlivých nosičov energie počas celého životného cyklu vrátane ťažby, výroby a opätovného využitia či recyklácie surovín, premeny, transformácie, prepravy a uskladnenia energie, ako aj narastajúceho podielu obnoviteľných zdrojov na dodávkach elektriny. V niektorých odvetviach, kde prechod od fosílnych palív k elektrine spotrebu zvýši, bude treba dôsledne zvážiť všetky pre a proti.

Lepšia integrácia navyše poskytne dodatočnú flexibilitu celkovému riadeniu energetického systému, čím podporí integráciu väčšieho objemu variabilnej výroby z obnoviteľných zdrojov. Takisto podporí technológie uskladnenia: prečerpávacie vodné elektrárne, batérie a elektrolyzéry na úrovni sústavy dodávajú sektoru elektriny flexibilitu. Domáce batérie a elektromobily („za meradlom“) v budovách môžu pomôcť lepšie riadiť distribučnú sústavu. Do roku 2050 by elektrické vozidlá mohli zabezpečovať až 20 % potrebnej flexibility v rámci dňa . V priemyselnom sektore môže zabezpečiť flexibilitu tepelná akumulácia na úrovni závodov. Vďaka výraznejšej integrácii sektorov elektriny a tepla by už elektrické vykurovacie zariadenia mohli využiť ceny elektriny v reálnom čase na inteligentnú reakciu na strane spotreby. Hybridné tepelné čerpadlá a inteligentné diaľkové vykurovanie takisto ponúkajú príležitosť na arbitrážne obchodovanie na trhoch s elektrinou a plynom. Okrem toho dokážu elektrolyzéry transformovať elektrinu z obnoviteľných zdrojov na obnoviteľný vodík, čím umožňujú dlhodobé uskladnenie a tlmenie výkyvov a ešte väčšmi integrujú trhy s elektrinou a plynmi.

Takisto by mohla priniesť efektívnejšie využívanie energetických zdrojov, čím by znížila potrebné množstvo elektriny, a teda aj súvisiace klimatické a environmentálne vplyvy. V niektorých aplikáciách konečnej spotreby budú pravdepodobne potrebné nové palivá, ktorých výroba je energeticky náročná – napríklad vodík alebo syntetické palivá. Zároveň môže elektrifikácia veľkého podielu našej spotreby znížiť spotrebu primárnej energie o tretinu , a to vďaka účinnosti technológií konečnej spotreby elektriny. Navyše 29 % potreby energie v priemysle uniká v podobe odpadového tepla a tento podiel sa dá buď znížiť, alebo zhodnotiť. Malé a stredné podniky môžu vytvárať synergie, ak zlepšia svoju energetickú efektívnosť a zvýšia podiel využitia obnoviteľných zdrojov a odpadového tepla. Celkovo sa predpokladá, že prechod na integrovanejší energetický systém zníži hrubú domácu spotrebu energie do roku 2050 o tretinu a zároveň unesie nárast HDP o dve tretiny .

Tento nárast spotreby elektriny budú z veľkej časti musieť pokryť obnoviteľné zdroje. Do roku 2030 by sa mal podiel energie z obnoviteľných zdrojov v energetickom mixe zdvojnásobiť na 55 – 60 % a prognózy ukazujú do roku 2050 podiel až zhruba 84 %. Chýbajúcu časť by mali doplniť iné nízkouhlíkové možnosti .

V posledných desaťročiach výrazne klesli náklady na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov a očakáva sa, že tento trend bude pokračovať – čo vytvára predpoklad, že trhové sily budú do tejto sféry čoraz viac investovať. Vzhľadom na objem potrebných investícií však treba urýchlene odstrániť zvyšujúce prekážky plošného zavádzania elektriny z obnoviteľných zdrojov vo všetkých technológiách. Patria sem nedostatočne rozvinuté dodávateľské reťazce, potreba početnejšej a inteligentnejšej sieťovej infraštruktúry na vnútroštátnej i cezhraničnej úrovni, chýbajúca akceptácia zo strany verejnosti, administratívne prekážky a zdĺhavé udeľovanie povolení (aj na modernizáciu elektrární), financovanie, potreba dlhodobých hedžingových možností pre verejnosť i súkromnú sféru či vysoké náklady na niektoré menej vyspelé technológie.

Potrebu posilnenia dodávok elektriny môže popri zvyšných relevantných technológiách obnoviteľných zdrojov na pevnine, ako je solárna alebo veterná energia, čiastočne naplniť výroba elektriny z obnoviteľných zdrojov na mori. Potenciál veterných parkov EÚ na mori do roku 2050 sa pohybuje na úrovni 300 – 450 GW ; na porovnanie, dnes je to približne 12 GW. Pre priemysel EÚ je to obrovská príležitosť stať sa svetovým lídrom v technológiách na mori, no bude si vyžadovať mnoho úsilia pri posilňovaní priemyselnej kapacity EÚ a budovaní nových hodnotových reťazcov. Výroba elektriny na mori takisto ponúka príležitosť na lokalizáciu priľahlých elektrolyzérov na výrobu vodíka vrátane prípadného opätovného využitia existujúcej infraštruktúry vyťažených polí zemného plynu. Okrem toho sa uľahčí vývoj solárnej energie.

V krátkodobom horizonte Komisia využije nový nástroj obnovy Next Generation EU na podporu kontinuálneho zavádzania energie z obnoviteľných zdrojov. Vyhodnotí možnosti nasmerovania fondov EÚ cez nový mechanizmus EÚ na financovanie energie z obnoviteľných zdrojov alebo v kombinácii s ním.

Na strane spotreby poskytujú určité stimuly pre elektrifikáciu napríklad sektorové ciele stanovené v smernici o obnoviteľných zdrojoch energie a v doprave zas normy CO₂ pre vozidlá stanovené v smernici o infraštruktúre pre alternatívne palivá a smernici o ekologických vozidlách. Pokrok v elektrifikácii však stále čelí prekážkam a naprieč odvetviami a členskými štátmi nie je rovnomerný, takže treba urobiť viac.

Ústrednú rolu by elektrifikácia mala zohrať v budovách, najmä vďaka zavádzaniu tepelných čerpadiel na vykurovanie a chladenie priestorov. V sektore bývania by mal podiel elektriny na uspokojovaní vykurovacích potrieb vzrásť na 40 % do roku 2030 a až na 50 – 70 % do roku 2050; v sektore služieb budú tieto podiely podľa očakávaní približne 65 % do roku 2030, resp. 80 % do roku 2050 . V diaľkovom vykurovaní a chladení zohrajú dôležitú rolu veľkokapacitné tepelné čerpadlá. Najvýznamnejšou prekážkou je relatívne vysoké zdanenie a poplatky za elektrinu, ako aj nižšie dane na fosílne palivá (ropa, zemný plyn a uhlie) v sektore vykurovania, čo vedie k nerovnosti podmienok. Pokrok brzdí aj viacero ďalších prekážok vrátane nevyhovujúceho plánovania infraštruktúry, stavebných poriadkov a noriem pre výrobky, nedostatku kvalifikovaných pracovníkov montáže a údržby, chýbajúcich nástrojov verejného a súkromného financovania a nedostatočného začlenenia nákladov na CO₂ do vykurovacích palív. Výsledkom je potom pomalá náhrada fosílnych vykurovacích palív v EÚ, slabý rozvoj a modernizácia sietí diaľkového vykurovania/chladenia a nízke miery renovácie budov. Iniciatívou „vlna obnovy“ Komisia zabezpečí vyššiu penetráciu obnoviteľných zdrojov do tohto sektora. Zároveň v rámci aktualizovaného programu zručností podporí programy odbornej prípravy.

V priemysle pripadá na teplo vyše 60 % spotrebovanej energie. Priemyselné tepelné čerpadlá môžu pomôcť pri dekarbonizácii dodávok pre nízkoteplotné priemyselné procesy a dajú sa spojiť s rekuperáciou odpadového tepla. Ďalšie technológie sa vyvíjajú pre procesy vyžadujúce vyššie teploty (napríklad mikrovlnné či ultrazvukové) a elektrifikáciu procesov s využitím elektrochémie. Medzi prekážky zavádzania tu patrí nedostatok informácií, dlhá časová návratnosť vzhľadom na vysokú cenu elektriny oproti plynu, ako aj vysoké náklady na znižovanie emisií pri týchto technológiách vzhľadom na súčasné ceny CO₂. Zmeny výrobných procesov, ktoré vedú k vyšším nákladom, by navyše mohli ovplyvniť konkurencieschopnosť odvetví vystavených medzinárodnej konkurencii. S podporou EÚ by sa dalo pripraviť niekoľko vlajkových projektov a preukázať inovatívne procesy založené na elektrine. Okrem toho nie je priemyselný dodávateľský reťazec pre tieto technológie dostatočne vyspelý a integrácia týchto elektrifikačných technológií do priemyselných procesov si vyžaduje odbornú prípravu, ako aj nové zručnosti. Komisia v spolupráci s príslušnými odvetviami preskúma, ako tieto problémy riešiť.

V doprave sa neskôr tento rok plánuje prijatie stratégie udržateľnej a inteligentnej mobility, kde sa stanoví, ako dekarbonizovať a modernizovať náš dopravný sektor, aby sa v ňom emisie znížili do roku 2050 o 90 %. Kľúčom je elektrická mobilita, ktorá urýchli dekarbonizáciu a zníži znečistenie (najmä v mestách), pričom nové riešenia mobility zefektívnia dopravný systém a obmedzia preťaženie ciest. Rýchlo klesajúce ceny elektromobilov znamenajú, že okolo roku 2025 by mohli byť z pohľadu celkových nákladov na vlastníctvo (TCO) schopné konkurovať vozidlám so spaľovacím motorom. Európska zelená dohoda poukazuje na potrebu zintenzívniť zavádzanie nabíjacej infraštruktúry – počnúc ambicióznym cieľom mať do roku 2025 aspoň milión verejne prístupných nabíjacích a čerpacích staníc – ako aj využívanie pobrežného zásobovania elektrinou v prístavoch. Na tento účel Komisia mobilizuje financovanie z programu InvestEU (ktorý bude posilnený o nový Nástroj pre strategické investície) a Nástroja na prepájanie Európy na rozšírenie pokrytia nabíjacej infraštruktúrnej siete. Podpora ekologických vozidiel a infraštruktúry pre alternatívne palivá z Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti, ako aj z politiky súdržnosti bude prioritou v rámci posilneného zamerania na plnenie európskej zelenej dohody v našich regiónoch a mestách a bude zahŕňať verejné a kancelárske budovy, depá a súkromné obydlia. Iniciatíva „vlna obnovy“ takisto ponúka príležitosti na podporu elektrických nabíjačiek a nabíjacích staníc pre elektrické vozidlá. Komisia okrem toho navrhne revíziu smernice o infraštruktúre pre alternatívne palivá a nariadenia o TEN-T, aj s prihliadnutím na to, ako ešte posilniť synergie medzi politikami TEN-T a TEN-E. Komisia doplní prebiehajúcu podporu z Nástroja na prepájanie Európy o ďalšie mapovanie príležitostí financovania a regulačné iniciatívy na podporu zavádzania nabíjacej infraštruktúry. Komisia sa takisto zameria na problémy spojené so zatraktívňovaním elektromobility pre používateľov – napríklad netransparentná cenotvorba na verejných nabíjacích staniciach a pretrvávajúca absencia cezhraničnej interoperability nabíjacích služieb. Takisto sú potrebné opatrenia na posilnenie využívania energie z obnoviteľných zdrojov v prístavoch a na podporu elektrifikácie cestnej nákladnej dopravy. Dalo by sa preskúmať, či je z ekonomického hľadiska realistická ďalšia elektrifikácia železníc.

Všeobecne bude nárast využívania elektriny v sektoroch konečnej spotreby znamenať potrebu neustále prehodnocovať primeranosť dodávky elektriny z obnoviteľných zdrojov, aby vždy zodpovedala podielu potrebnému na podporu dekarbonizácie uvedených sektorov.

Elektrifikácia môže predstavovať problém z hľadiska riadenia elektrizačnej sústavy. Porastie význam regionálnej a cezhraničnej koordinácie medzi členskými štátmi. Túto problematiku vyrieši vytvorenie regionálnych koordinačných centier v roku 2022, ktoré umožní rozsiahlejšie bezpečnostné analýzy, koordináciu v prípade núdze a výpadku, ako aj spoločné plánovanie infraštruktúry a zavádzanie možností uskladnenia a ďalšej flexibility. Komisia podporí zavádzanie uskladňovania energie úplným vykonaním balíka opatrení v oblasti čistej energie, ako aj nadchádzajúcim preskúmaním právnych predpisov vrátane nariadenia o TEN-E.

Očakávajú sa aj lokálnejšie výzvy. Napríklad úplná elektrifikácia osobnej cestnej dopravy si bude v niektorých častiach Únie vyžadovať modernizáciu miestnej sieťovej infraštruktúry. Zároveň to môže byť príležitosť na poskytnutie uskladňovacích kapacít a flexibility pre sústavu. Na riadenie preťažení siete a obmedzenie nákladných investícií do sieťovej kapacity bude kľúčové inteligentné nabíjanie a služby energetického prepojenia vozidla a siete (V2G). Smernica o elektrine zahŕňa viacero ustanovení, ktoré pripravujú pôdu pre inteligentné nabíjanie a rozvoj služieb V2G, no pretrvávajú určité problémy – napríklad pokiaľ ide o zavádzanie inteligentných nabíjacích staníc, spoločné normy a komunikačné protokoly, sieťové poplatky, zdaňovanie a prístup k dátam vo vozidle. Príprava nového sieťového predpisu o flexibilite na strane spotreby, ako aj preskúmanie smernice o infraštruktúre pre alternatívne palivá sú príležitosťou na vytvorenie vhodného rámca na úspešnú integráciu flexibility na strane spotreby ako takej a v rámci nej aj elektrických vozidiel.

Osobitnou výzvou je snaha o elektrifikáciu oblastí, ktoré nie sú napojené na kontinentálnu sieť – napríklad najvzdialenejšie regióny, niektoré ostrovy či odľahlé alebo riedko osídlené oblasti. Pre nákladovo efektívnu transformáciu v týchto regiónoch je osobitne dôležitá technická a finančná podpora integrácie energetického systému.

Kľúčové opatrenia Na zaistenie trvalého rastu dodávok elektriny z obnoviteľných zdrojov: ·prostredníctvom stratégie obnoviteľných zdrojov energie na mori a nadväzných regulačných a finančných opatrení zaistiť nákladovo efektívne plánovanie a zavádzanie elektriny z obnoviteľných zdrojov na mori pri zohľadnení potenciálu produkcie vodíka priamo v týchto zariadeniach alebo pri nich, ako aj posilniť vedúce postavenie EÚ v odvetví energetických technológií na mori (2020), ·preskúmať možnosť zavedenia minimálnych kritérií a cieľových hodnôt povinného zeleného verejného obstarávania (GPP) z hľadiska elektriny z obnoviteľných zdrojov – prípadne v rámci revízie smernice o obnoviteľných zdrojoch energie (jún 2021) s podporou budovania kapacít financovaného z programu LIFE, ·vyriešiť zvyšné prekážky vysokého podielu dodávok elektriny z obnoviteľných zdrojov, ktorý zodpovedá očakávanému nárastu spotreby v sektoroch konečnej spotreby, a to aj v rámci revízie smernice o obnoviteľných zdrojoch energie (jún 2021). Na ďalšie urýchlenie elektrifikácie energetickej spotreby: ·v rámci iniciatívy „vlna obnovy“ podporovať ďalšiu elektrifikáciu vykurovania budov (najmä tepelnými čerpadlami), zavádzanie obnoviteľných zdrojov energie na budovách a nabíjacích staníc pre elektromobily (počnúc rokom 2020) s využitím všetkého dostupného financovania EÚ vrátane Kohézneho fondu a Programu InvestEU, ·vypracovať konkrétnejšie opatrenia na využívanie elektriny z obnoviteľných zdrojov v doprave, ako aj vo vykurovaní a chladení budov a priemyslu, predovšetkým revíziou smernice o obnoviteľných zdrojoch energie a v nadväznosti na jej odvetvové ciele (jún 2021), ·financovať pilotné projekty elektrifikácie nízkoteplotného procesného ohrevu v priemyselných odvetviach z programu Horizont Európa a z inovačného fondu (do roku 2021), ·vyhodnotiť možnosti podpory ďalšej dekarbonizácie priemyselných procesov, a to aj prostredníctvom elektrifikácie a energetickej efektívnosti, pri revízii smernice o priemyselných emisiách (2021), ·navrhnúť revíziu noriem emisií CO₂ z osobných automobilov a ľahkých úžitkových vozidiel, aby sa od roku 2025 zaistil plynulý prechod k mobilite s nulovými emisiami (jún 2021). Na urýchlenie zavádzania infraštruktúry pre elektrické vozidlá a zaistenie integrácie nového zaťaženia: ·podporiť zavedenie 1 milióna nabíjacích staníc do roku 2025 s využitím dostupného financovania EÚ – vrátane prostriedkov z Kohézneho fondu, Programu InvestEU a Nástroja na prepájanie Európy – a pravidelne komunikovať o možnostiach financovania a regulačnom prostredí na zavedenie infraštrukturálnej nabíjacej siete (počnúc rokom 2020), ·využiť nadchádzajúcu revíziu smernice o infraštruktúre pre alternatívne palivá na urýchlenie zavádzania infraštruktúry pre alternatívne palivá (vrátane infraštruktúry pre elektrické vozidlá), posilniť požiadavky interoperability, zaistiť primerané informovanie odberateľov, cezhraničnú využiteľnosť nabíjacej infraštruktúry a efektívnu integráciu elektromobilov do elektrizačnej sústavy (do roku 2021), ·zohľadniť zodpovedajúce požiadavky na infraštruktúru nabíjacích a čerpacích staníc pri revízii nariadenia o transeurópskej dopravnej sieti (TEN-T) (do roku 2021) a preskúmať pri revízii nariadenia o TEN-E možnosti väčších synergií z hľadiska možnej sieťovej podpory cezhraničného vysokokapacitného nabíjania, ako aj prípadnej vodíkovej čerpacej infraštruktúry (do roku 2020), ·vypracovať sieťový predpis o flexibilite na strane spotreby s cieľom využiť potenciál elektrických vozidiel, tepelných čerpadiel a ďalších prvkov na strane spotreby elektriny a prispieť k flexibilite energetického systému (počnúc koncom roka 2021).

3.3.Podpora obnoviteľných a nízkouhlíkových palív vrátane vodíka v sektoroch, kde je dekarbonizácia komplikovaná

Hoci v mnohých prípadoch je najúspornejšou a energeticky najefektívnejšou možnosťou dekarbonizácie priama elektrifikácia a obnoviteľné teplo, existuje viacero aplikácií konečnej spotreby, kde to nemusí byť celkom možné, resp. kde to môže byť nákladnejšie. Vtedy by sa dalo použiť viacero obnoviteľných alebo nízkouhlíkových palív, ako napríklad udržateľný bioplyn, biometán a biopalivá, obnoviteľný a nízkouhlíkový vodík či syntetické palivá. Medzi tieto prípady patrí viacero priemyselných procesov, ale aj druhov dopravy (napríklad letecká a námorná), kde zohrajú zásadnú rolu udržateľné alternatívne palivá ako pokročilé kvapalné biopalivá a syntetické palivá. Treba konať rýchlo: napríklad v letectve pochádza z kvapalných biopalív iba zhruba 0,05 % celkového objemu spotrebovaného leteckého paliva.

Naplnenie potenciálu obnoviteľných palív vyrobených z udržateľnej biomasy

Biopalivá, bioplyn a biometán dnes predstavujú iba 3,5 % celkovej spotreby plynov a palív a z veľkej časti sú založené na potravinových a kŕmnych plodinách. Ich plný potenciál by sa mal využiť udržateľne, aby sa zmiernili riziká z hľadiska klímy, znečistenia a biodiverzity.

Biopalivá zohrajú dôležitú rolu, predovšetkým v druhoch dopravy, ktoré ťažko dekarbonizovať, ako je letectvo alebo námorná doprava – a to aj v rámci projektov hybridizácie, ktoré prepájajú biopalivá s výrobou obnoviteľného vodíka. Komisia predovšetkým preskúma, ako popri syntetických palivách podporiť rýchly vývoj inovačných nízkouhlíkových palív, ako sú pokročilé biopalivá, v celom hodnotovom reťazci tohto odvetvia v Európe, aby zaistila lepšiu koordináciu účastníkov trhu a rýchle zvýšenie výrobných kapacít. K dekarbonizácii dodávok plynu môže prispieť biometán. Zavádzanie biopalív a bioplynov však doposiaľ brzdila neistota z hľadiska regulačného prostredia. V revidovanej smernici o obnoviteľných zdrojoch energie sa prijal prvý krok na riešenie týchto problémov, keďže sa zaviedol cieľ spotreby pokročilých biopalív a bioplynu v doprave na úrovni 3,5 %. Zavádzanie biopalív podporuje aj 6-percentný cieľ emisií skleníkových plynov v smernici o kvalite palív. Navyše v oznámení s názvom „Úloha energetického zhodnocovania odpadu v obehovom hospodárstve“ sa objasňuje, ktoré prístupy energetického zhodnocovania sú udržateľnejšie (aj pre výrobu biometánu), zatiaľ čo v stratégii biodiverzity sa zdôrazňuje, že v energetike by sa malo minimalizovať používanie celých stromov, ako aj potravinových a kŕmnych plodín.

Revízia smernice o obnoviteľných zdrojoch energie, ako aj iniciatívy Komisie na podporu dodávky a využívania udržateľných leteckých a námorných palív oznámené v európskej zelenej dohode budú príležitosťou na ďalšiu cielenú podporu urýchleného rozvoja trhu s biopalivami a bioplynmi.