Nová Komisia, ktorá nastúpila do úradu v novembri 2014, vymedzila svoj pracovný program na rok 2015 a nové iniciatívy Komisie do roku 2019. V pracovnom programe sú stanovené plány Komisie a určujú sa tu opatrenia, ktoré budú mať pozitívny účinok na zamestnanosť, rast a investície v roku 2015. Tento program sa zameriava na obmedzený súbor konkrétnych nových iniciatív, ako napríklad:

Nový tím 28 komisárov (jeden z každého členského štátu EÚ) je vymenovaný každých päť rokov. Kandidáta na predsedu Komisie navrhuje Európskemu parlamentu Európska rada, ktorá rozhoduje kvalifikovanou väčšinou a zohľadňuje výsledky volieb do EP. Predsedu Komisie zvolí EP väčšinou svojich členov (čo zodpovedá minimálne 376 zo 751 hlasov). Po voľbách vyberie novozvolený predseda 27 ďalších členov Komisie na základe návrhov členských štátov. S konečným zoznamom kandidátov na členov Komisie musí potom súhlasiť zvolený predseda a Rada. Komisia ako celok musí získať súhlas Parlamentu. Predtým sú kandidáti na členov Komisie posudzovaní v rôznych výboroch EP. Funkčné obdobie súčasnej Komisie bude trvať do 31. októbra 2019. Jej predsedom je Jean-Claude Juncker.

Po schválení sa rozpočtový záväzok zaznamená do účtovného systému pre rozpočet a následne dochádza k zodpovedajúcemu vykonaniu rozpočtových prostriedkov. Nemá to však žiadny dosah na finančné výkazy (alebo hlavnú účtovnú knihu), keďže ešte nevznikli žiadne výdavky.

Zodpovednosť povoľujúcich úradníkov sa vzťahuje na celý proces hospodárenia, a to od stanovenia toho, čo je potrebné urobiť v záujme dosiahnutia politických cieľov vymedzených inštitúciou, až po riadenie prebiehajúcich činností tak z operačného, ako aj rozpočtového hľadiska. Od každého povoľujúceho úradníka sa vyžaduje, aby pripravil výročnú správu o činnosti týkajúcu sa činností, za ktoré je zodpovedný a v ktorej informuje o výsledkoch politiky a vyjadruje primeranú istotu, že zdroje pridelené na činnosti uvedené v tejto správe boli použité na zamýšľané účely a v súlade so zásadami riadneho finančného hospodárenia, a že zavedené kontrolné postupy poskytujú potrebné záruky, pokiaľ ide o zákonnosť a riadnosť príslušných operácií. Na základe článku 66 nariadenia o rozpočtových pravidlách Komisia predkladá súhrnnú správu o jednotlivých výročných správach o činnosti Európskemu parlamentu a Rade, v ktorom Komisia na seba preberá celkovú politickú zodpovednosť za správu rozpočtu EÚ v súlade s článkom 317 ZFEÚ. Uvedená správa a výročné správy o činnosti sú k dispozícii na: http://ec.europa.eu/atwork/planning-and-preparing/synthesis-report/index_sk.htm.

Hospodársky výsledok (deficit) za dané obdobie sa zvýšil zo 4 365 mil. EUR v roku 2013 na 11 280 mil. EUR v roku 2014. Hlavnou príčinou tohto zvýšenia sú značné poistno-matematické straty (čistá suma 9,2 mld. EUR) týkajúce sa dôchodkového záväzku a záväzku súvisiaceho s ostatnými zamestnaneckými požitkami, ku ktorým došlo v dôsledku poklesu úrokových sadzieb. Takéto výkyvy treba očakávať v dôsledku zavedenia medzinárodne uplatňovaných účtovných pravidiel a súčasného hospodárskeho prostredia. Ak by sa zvýšili úrokové sadzby, bolo by možné očakávať opačný účinok.

K 31. decembru 2014 Komisia prispela do LGTT sumou 212 mil. EUR. Suma 39 mil. EUR vykázaná v rámci podmienených záväzkov (poznámka 5.2.1 v rámci poznámok k finančným výkazom) predstavuje odhadovanú maximálnu stratu k 31. decembru 2012, ktorú by Komisia utrpela v prípade nesplácania úverov poskytnutých zo strany EIB v rámci operácií LGTT. Je potrebné uviesť, že celkové riziko Komisie je obmedzené sumou, ktorou do nástroja prispela.

Cieľom nástroja na poskytovanie záruk za úvery na dopravné projekty v rámci TEN-T (LGTT) je poskytovať záruky na zníženie rizika ohrozenia výnosov v prvých rokoch realizácie týchto projektov. Konkrétne by záruka úplne pokryla pohotovostný úver, z ktorého by sa čerpalo len v prípadoch, keď peňažné toky projektu nepostačujú na splácanie nadriadeného dlhu (senior debt). Tento nástroj je spoločným finančným produktom Komisie a EIB. Kapitálový príspevok na nástroj LGTT na finančné obdobie rokov 2007 – 2013 bol pôvodne stanovený na 1 mld. EUR a rovnomerne rozdelený medzi Komisiou a EIB. V pozmeňujúcom nariadení č. 670/2012 sa pridelilo 200 mil. EUR na iniciatívu dlhopisov na projekty a ďalších 50 mil. EUR na financovanie grantov, takže celkový príspevok EÚ, ktorý má nástroj stále k dispozícii, predstavuje 250 mil. EUR.

Nástroj ETF Start up (European Technology start-up Facility) pokrýva program pre rast a zamestnanosť, viacročný program pre podniky a podnikanie (MAP), rámcový program pre konkurencieschopnosť a inovácie (CIP) a pilotný projekt transferu technológií pod správou EIF, ktoré podporujú zakladanie a financovanie začínajúcich MSP prostredníctvom investovania do vhodných špecializovaných fondov rizikového kapitálu.

Finančný nástroj s rozdelením rizika (RSFF) spravuje EIB a investičné portfólio Komisie sa používa na krytie finančného rizika spojeného s úvermi a zárukami, ktoré poskytuje EIB na oprávnené výskumné projekty. V prípade RSFF sa počíta s celkovým rozpočtom Komisie vo výške až 1 mld. EUR, z čoho maximálne 800 mil. EUR pochádza z programu „Spolupráca“ a maximálne 200 mil. EUR z programu „Kapacity“. EIB sa zaviazala poskytnúť rovnakú sumu. V rámci VFR 2014 – 2020 nebudú vyčlenené žiadne nové rozpočtové príspevky na RSFF. K 31. decembru 2014 predstavoval príspevok Komisie do RSFF vrátane príspevkov krajín EFTA a tretích krajín 856 mil. EUR. V roku 2014 bolo 375 mil. EUR z príspevku EÚ pre RSFF prevedených na nástupnícky dlhový nástroj v rámci programu Horizont 2020. Suma zahrnutá do podmienených záväzkov (poznámka 5.2.1 v rámci poznámok k finančným výkazom) predstavuje odhadovanú maximálnu stratu k 31. decembru 2014, ktorú by Komisia utrpela v prípade nesplácania úverov alebo záruk poskytnutých zo strany EIB v rámci nástroja RSFF. Je potrebné uviesť, že celkové riziko Komisie je obmedzené sumou, ktorou do nástroja prispela.

Vo februári 2011 Rumunsko požiadalo o nadväzujúci program preventívnej finančnej pomoci (PFA) v rámci nástroja BOP s cieľom podporiť opätovné naštartovanie hospodárskeho rastu. Dňa 12. mája 2011 Rada rozhodla o sprístupnení preventívnej pomoci EÚ pre platobnú bilanciu (PFA) pre Rumunsko do výšky 1,4 mld. EUR (rozhodnutie Rady 2011/288/EÚ). Lehota na jej čerpanie však uplynula koncom marca 2013 bez toho, aby sa pomoc použila. Na základe druhej žiadosti Rumunska o PFA rozhodla Rada 22. októbra 2013 o poskytnutí novej preventívnej pomoci EÚ pre platobnú bilanciu do výšky 2 mld. EUR (rozhodnutie Rady2013/531/EÚ), ktorá bude k dispozícii na aktiváciu do 30. septembra 2015. V prípade žiadosti o aktiváciu sa táto finančná pomoc poskytne vo forme úveru s maximálnou priemernou dobou splatnosti osem rokov. Keďže táto PFA vo výške 2 mld. EUR je v súčasnosti jediným aktívnym programom v rámci nástroja platobnej bilancie, je jedinou naďalej disponibilnou sumou.

V období od novembra 2008 do mája 2009 bola Maďarsku, Lotyšsku a Rumunsku poskytnutá finančná pomoc vo výške 14,6 mld. EUR, z toho 13,4 mld. EUR bolo vyčerpaných do polovice roka 2011. V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že program pomoci pre platobnú bilanciu pre Maďarsko bol ukončený v novembri 2010 (nevyčerpané prostriedky vo výške 1 mld. EUR), pričom prvé dve splátky, každá vo výške 2 mld. EUR, boli uhradené v stanovenom termíne – v decembri 2011 a novembri 2014. Program pomoci pre platobnú bilanciu pre Lotyšsko bol ukončený v januári 2012 (nevyčerpané prostriedky vo výške 200 mil. EUR), pričom prvé dve splátky, vo výške 1 mld. EUR a 1,2 mld. EUR, boli uhradené v stanovenom termíne – v apríli 2014 a januári 2015. Prvý program pomoci pre platobnú bilanciu pre Rumunsko bol ukončený v máji 2012, pričom celá poskytnutá suma 5 mld. EUR bola vyčerpaná. Prvá splátka vo výške 1,5 mld. EUR bola uhradená v stanovenom termíne v januári 2015.

Operácie prijímania a poskytovania úverov sú mimorozpočtovými operáciami. Kapitál potrebný na financovanie operácií poskytovania úverov EÚ v rámci týchto programov sa získava na kapitálových trhoch alebo prostredníctvom finančných inštitúcií. EÚ nesmie prijímať úvery na financovanie svojich bežných rozpočtových výdavkov alebo rozpočtového deficitu. Objem vypožičaných prostriedkov sa pohybuje od menších súm súkromného kapitálu do výšky 500 mil. EUR až po emisie dlhopisov v referenčnej hodnote (najmenej 1 mld. EUR). Vo všeobecnosti sa vypožičané prostriedky následne poskytujú prijímajúcej krajine vo forme úveru za rovnakých podmienok, t. j. s rovnakým kupónom a splatnosťou a v rovnakej výške (tzv. nadväzné operácie, „back-to-back“). Bez ohľadu na nadväzný charakter operácií prijímania je dlhová služba v prípade nástrojov financovania právnym záväzkom EÚ, ktorá zabezpečí, že všetky dlžné sumy budú splatené včas a v plnom rozsahu. Komisia musí zaviesť postupy tak, aby sa zabezpečilo splatenie vypožičaných prostriedkov aj v prípade nesplácania úveru. V prípade každého úverového balíka poskytnutého jednotlivým krajinám sa celková výška poskytnutého úveru, (maximálny) počet splátok, ktoré sa majú uhradiť, a maximálna (priemerná) doba splatnosti úveru stanovia na základe rozhodnutia EP, Rady a Komisie. Následne Komisia a prijímajúca krajina odsúhlasia parametre úveru/financovania vrátane počtu splátok a úhrady jednotlivých tranží. Vyplácanie jednotlivých splátok, s výnimkou prvej, je navyše podmienené splnením prísnych podmienok podobných tým, ktoré sa uplatňujú v rámci pomoci z Medzinárodného menového fondu (MMF), a to v kontexte spoločnej finančnej pomoci EÚ/MMF. To je ďalší z faktorov vplývajúcich na načasovanie financovania. Z uvedeného vyplýva, že načasovanie a doba splatnosti emisie závisia od súvisiacich úverových operácií EÚ. Financovanie je denominované výlučne v eurách a doba splatnosti siaha od 3 do 30 rokov.

Rok BOP EFSM Spolu Maďarsko Lotyšsko Rumunsko Spolu Írsko Portugalsko Spolu 2015 0 5,0 5,0 5,0 2016 1,5 1,5 4,75 4,75 6,25 2017 1,15 1,15 0 1,15 2018 1,35 1,35 3,9 0,6 4,5 5,85 2019 0,5 1,0 1,5 0 1,5 2021 0 3,0 6,75 9,75 9,75 2022 0 2,7 2,7 2,7 2024 0 0,8 1,8 2,6 2,6 2025 0,2 0,2 0 0,2 2026 0 2,0 2,0 4,0 4,0 2027 0 1,0 2,0 3,0 3,0 2028 0 2,3 2,3 2,3 2029 0 0,4 0,4 0,4 2032 0 3,0 3,0 3,0 2038 0 1,8 1,8 1,8 2042 0 1,5 1,5 3,0 3,0 Spolu 1,5 0,7 3,5 5,7 22,5 24,3 46,8 52,5

Makrofinančná pomoc (MFA)

Makrofinančná pomoc (MFA) je politicky motivovaný finančný nástroj určený na účelovo neviazanú a všeobecnú podporu partnerských tretích krajín v geografickej blízkosti EÚ pri zmierňovaní ich problémov súvisiacich s platobnou bilanciou a/alebo rozpočtom. Má podobu strednodobých/dlhodobých úverov alebo grantov alebo ich vhodnej kombinácie a vo všeobecnosti je doplnením financovania poskytnutého v rámci stabilizačného a reformného programu podporovaného z MMF. Za tieto úvery ručí Garančný fond pre vonkajšie opatrenia (pozri poznámku 2.4 v rámci finančných výkazov).

14.Medzivládne mechanizmy finančnej stability mimo rámca Zmluvy o EÚ: Európsky nástroj finančnej stability a Európsky mechanizmus pre stabilitu

Európsky nástroj finančnej stability (ENFS) bol vytvorený štátmi eurozóny s cieľom zabezpečiť finančnú stabilitu v Európe prostredníctvom poskytovania finančnej pomoci členským štátom eurozóny. ENFS nie je orgánom EÚ. Podlieha samostatnému výkazníctvu a nie je zahrnutý v účtovníctve EÚ ani v konsolidovanej závierke EÚ. Zároveň je potrebné uviesť, že za ENFS sa neručí z rozpočtu EÚ. Nemá teda vplyv na účtovnú závierku EÚ, s výnimkou možných príjmov pochádzajúcich z uložených sankcií uvedených ďalej v texte. Od nadobudnutia platnosti ESM (pozri ďalej) sa po 1. júli 2013 z ENFS už neposkytovala žiadna nová finančná pomoc.

Komisia je zodpovedná za vedenie rokovaní o podmienenosti finančnej pomoci, ako aj za monitorovanie dodržiavania týchto podmienok. Na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady č. 1173/2011 je možné ukladať členským štátom eurozóny sankcie vo forme pokút. Tieto pokuty, ktorých výška zodpovedá 0,2 % HDP príslušného členského štátu za predchádzajúci rok, možno uplatniť v prípade, že členský štát neprijal primerané opatrenia na odstránenie nadmerného deficitu rozpočtu alebo v prípade, že manipuloval so štatistickými údajmi. Aj nariadenie č. 1174/2011 o makroekonomickej nerovnováhe obsahuje ustanovenia, podľa ktorých možno členskému štátu eurozóny uložiť ročnú pokutu vo výške 0,1 % HDP v prípade, že neprijal požadované nápravné opatrenia alebo v prípade, že nepredložil uspokojivý plán nápravných opatrení. Nariadením č. 1177/2011 sa aktualizovalo nariadenie č. 1467/97 o urýchľovaní a objasňovaní vykonania postupu pri nadmernom schodku. Aj v tomto aktualizovanom právnom predpise sa stanovuje možnosť uložiť členskému štátu eurozóny pokutu ( 0,2 % HND + pohyblivá zložka). Tieto pokuty budú prevedené do rozpočtu EÚ a následne do ENFS. Tieto sumy by boli preto vykázané ako rozpočtové príjmy aj ako rozpočtové výdavky, a nemali by teda vplyv na celkový rozpočtový výsledok. Neprejavili by sa ani v hospodárskom výsledku vykázanom vo finančných výkazoch EÚ.

Európsky mechanizmus pre stabilitu (EMS) je medzivládnou organizáciou podľa medzinárodného práva verejného, ktorá nepatrí do rámca Zmluvy o EÚ. Zmluva o založení EMS bola podpísaná 17 členskými štátmi, ktoré boli v danom čase štátmi eurozóny, a začala sa uplatňovať v októbri 2012. EMS prevzal úlohy EFSM a ENFS, a tým sa stal jediným a trvalým mechanizmom reakcie na nové žiadosti o finančnú pomoc pre členské štáty eurozóny. ENFS a EFSM sa už nebudú zapájať do nových programov financovania alebo uzatvárať nové úverové dohody. Zároveň je potrebné uviesť, že za úvery v rámci EMS sa z rozpočtu EÚ ručiť nebude. Keďže tento mechanizmus má vlastnú právnu subjektivitu a je financovaný priamo členskými štátmi eurozóny, nie je orgánom EÚ a nemá žiadny vplyv na účtovnú závierku EÚ ani na rozpočet EÚ s výnimkou možných príjmov pochádzajúcich z uložených sankcií uvedených ďalej v texte.

Vybraté pokuty budú prevedené do rozpočtu EÚ a následne do EMS po ukončení činnosti ENFS. Okrem toho v Zmluve o stabilite, koordinácii a správe v hospodárskej a menovej únii sa stanovuje možnosť uložiť penále ktorejkoľvek zo „zmluvných strán“, ak dotknutý členský štát neprijal dostatočné opatrenia na nápravu porušenia pravidla určujúceho výšku deficitu. Uložené sankcie (ktoré nemôžu presiahnuť 0,1 % HDP) sa v prípade, že budú uložené členskému štátu eurozóny, budú uhrádzať do EMS (a nebudú mať teda žiadny vplyv na rozpočtový výsledok EÚ, podobne ako v prípade ENFS). Naopak, sankcie ukladané členským štátom, ktoré nie sú členmi eurozóny, sa budú uhrádzať do rozpočtu EÚ. V tomto prípade budú predstavovať príjem pre rozpočet EÚ a ako také budú vykázané v účtovnej závierke EÚ.

15.Hospodárske a finančné súvislosti plnenia rozpočtu EÚ

Makroekonomické prostredie

V kontexte krízy štátneho dlhu sa hospodársky rast v členských štátoch EÚ medzi rokmi 2012 a 2013 spomalil a medzi rokmi 2013 a 2014 zasa zvýšil. Táto všeobecná hospodárska situácia členských štátov sa odráža v príjmoch z vlastných zdrojov EÚ, čo viedlo k miernemu nárastu tradičných vlastných zdrojov a príjmov z DPH. Keďže príjmy zo zdrojov založených na HND sú reziduálnou zložkou, ktorá priamo súvisí s celkovou úrovňou platobných rozpočtových prostriedkov prijatou rozpočtovým orgánom (a tieto rozpočtové prostriedky členské štáty vo VFR 2014 – 2020 znížili), príjmy zo zdroja založeného na HND sa v roku 2014 znížili.

Posilnenie Paktu stability a rastu v EÚ pripravuje pôdu pre udržateľné verejné financie dotknutých členských štátov EÚ. Cieľom fiškálneho paktu je konsolidovať verejné financie členských štátov a umožní im zvýšiť HDP v nasledujúcich rokoch.

Politika Európskej centrálnej banky (ECB) zameraná na udržanie úrokových sadzieb na nízkej úrovni podporuje stabilizáciu hospodárstva eurozóny. V rámci svojho mandátu ECB prispieva k zvyšovaniu rastu eurozóny.





Hrubý domáci produkt EÚ-28 v trhových cenách

Príjmy z vlastných zdrojov

Neuhradené žiadosti o platbu