Legislatívne uznesenie Európskeho parlamentu o výročnej správe o ľudských právach vo svete v roku 2004 a politike EÚ v tejto oblasti (2004/2151(INI))



Úradný vestník 045 E , 23/02/2006 S. 0107 - 0127



P6_TA(2005)0150 Ľudské práva vo svete v roku 2004 a politika EÚ Legislatívne uznesenie Európskeho parlamentu o výročnej správe o ľudských právach vo svete v roku 2004 a politike EÚ v tejto oblasti (2004/2151(INI)) Európsky parlament, - so zreteľom na Všeobecnú deklaráciu ľudských práv a všetky príslušné medzinárodné nástroje v oblasti ľudských práv, - so zreteľom na začiatok platnosti Rímskeho štatútu Medzinárodného súdneho dvora (ICC) 1. júla 2002 a svoje uznesenia, ktoré sa týkajú ICC [1], - so zreteľom na Chartu OSN, - so zreteľom na Protokol č. 13 k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, týkajúci sa zrušenia trestu smrti v akomkoľvek prípade, - so zreteľom na Chartu základných práv Európskej únie [2], - so zreteľom na články 3, 6, 11, 13 a 19 Zmluvy o Európskej únii a články 177 a 300 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, - so zreteľom na Dohodu o partnerstve AKT - EÚ [3], - so zreteľom na svoje uznesenie z 23. októbra 2003 o mieri a dôstojnosti na Blízkom Východe [4], - so zreteľom na svoje uznesenie z 24. februára 2005 o 61. zasadnutí Komisie OSN pre ľudské práva v Ženeve [5], - so zreteľom na 6. výročnú správu EÚ o ľudských právach, - so zreteľom na prvú a druhú správu o programe OSN pre rozvoj ľudských práv v arabských krajinách, - so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku, - so zreteľom na správu Výboru pre zahraničné veci (A6-0086/2005), A. keďže toto uznesenie nezahŕňa všetko, ale iba zdôrazňuje v dvoch hlavných častiach na jednej strane najvýznamnejšie pokroky v oblasti ľudských práv mimo EÚ podľa zemepisného usporiadania a na strane druhej zdôrazňuje osem kľúčových tematických problémov, ktoré sú pre EÚ dôležité v nastávajúcom období; Problémy v rôznych krajinách Kandidátske krajiny 1. berie na vedomie zistenia, ktoré obsahujú hĺbkové správy o pristupujúcich/kandidátskych krajinách Bulharsku, Rumunsku a Turecku a blahoželá im k pokroku, ktorý dosiahli so zreteľom na ľudské práva ale pripomína im, že je potrebné vykonať ešte veľa práce; nalieha na ne, aby pokračovali a zdvojnásobili svoje úsilie v tomto smere; Západný Balkán 2. potvrdzuje, že Európsky parlament by mal naďalej pracovať na zabezpečení ľudských práv vo Vojvodine a v Kosove; 3. vyzýva Chorvátsko, Bosnu a Hercegovinu, Srbsko a Čiernu Horu, aby zabezpečili spravodlivé vedenie súdnych procesov týkajúcich sa vojnových zločinov; pripomína im ich záväzok plne spolupracovať s ICTY; 4. pripomína Srbsku a Čiernej hore dôležitosť zabezpečenia ľudských práv a právneho štátu, a najmä odsúdenia a zákonného potrestania všetkých činov netolerancie a násilia založených na etnickom princípe; Susedstvo EÚ a Stredný Východ 5. kvôli posilneniu rešpektovania ľudských práv v susedných krajinách a v oblasti stredomoria uprednostňuje vytvoriť v dotknutých krajinách nezávislé inštitúcie, otvorené občianskej spoločnosti, ktoré by zaručovali účinné vykonávanie práv, odvodených od podpísaných dvojstranných a viacstranných dohôd; 6. žiada ešte väčšie rešpektovanie práv žien a menšín, slobody a plurality médií, rešpektovanie ľudských práv v trestnom systéme a zrušenie mučenia a trestu smrti v krajinách, s ktorými EÚ uzavrela dohodu o pridružení a rokuje o akčných plánoch; 7. dúfa, že v rámci barcelonského procesu sa vyvinie väčšie úsilie na podporu práv žien; v tejto súvislosti žiada vytvorenie regionálneho akčného plánu zameraného na posilnenie práv žien a rovnosti pohlaví v duchu správy Rozvojového programu OSN; vyzýva všetky štáty, ktoré sa zúčastňujú na barcelonskom procese, aby stiahli svoje výhrady voči Dohovoru o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien (CEDAW); 8. zdôrazňuje, že krajiny v príslušnom regióne musia urobiť pokrok v oblasti ľudských práv a najmä pri spolupráci s Medzinárodným trestným tribunálom pre bývalú Juhosláviu (ICTY); vykonávať účinnejšiu politiku v prospech návratu utečencov a vysídlencov; rešpektovať práva menšín; vykonávať aktívnu politiku proti obchodovaniu s ľuďmi; 9. vyzýva všetky krajiny, ktoré sú svojou blízkosťou k EÚ politicky, obchodne a spoločensky v interakcii s EÚ, aby uznali, že proces hospodárskych a sociálnych reforiem nutne vyvoláva prijatie politík, ktoré podporujú ľudské práva a demokratické štandardy v súlade s medzinárodne uznanými ľudskými právami; 10. víta skutočnosť, že novozvolený prezident Ukrajiny sa zaviazal dodržiavať normy ľudských práv na Ukrajine vo svojom prejave v Parlamente v Štrasburgu vo februári 2005; víta tiež skutočnosť, že počas prezidentských volieb sa dodržali zásady právneho štátu a podporuje Ukrajinu pri výbere cesty otvorenosti a demokracie, ktorá je nevyhnutným základom pre zabezpečenie ľudských práv v najširšom zmysle pre všetkých občanov; vyzýva novú vládu, aby uskutočnila legislatívne a politické reformy zaručujúce slobodu tlače a médií na celej Ukrajine, aby ukončila mučenie a zlé zaobchádzanie zo strany orgánov činných v trestnom konaní, aby umožnila okamžitý prístup k právnej pomoci od okamihu zadržania a aby bojovala proti korupcii; 11. vyzýva Bielorusko, aby zabezpečilo občianske a politické práva všetkým občanom; vyzýva úrady Bieloruska, aby okamžite ukončili popravy politických protivníkov a ich svojvoľné uväznenia a zadržania; podporuje prácu Bieloruského združenia novinárov, ktorí boli ocenení Sacharovovou cenou za rok 2004 ako uznanie ich zápasu o poskytovanie nezaujatých informácií a objektívneho spravodajstva pre občanov Bieloruska; vyzýva bieloruské úrady, aby umožnili vypracovanie politiky adopcií s EÚ krajinami a uľahčili vízový systém, ktorý by umožnil pokračovanie prázdninových programov pre deti postihnuté Černobyľskou nukleárnou katastrofou; 12. uznáva nedávne voľby v Moldavsku; berie na vedomie obavy Rady EÚ s ohľadom na to, že voľby nedokázali splniť niektoré záväzky potrebné na úplný a súťaživý volebný proces najmä v oblasti spravodlivého prístupu k médiám a nestranného spravodajstva o predvolebnej kampani; vyzýva novú moldavskú vládu na vyšetrenie správ o údajnom mučení a zlom zaobchádzaní zo strany polície spáchanom na obetiach vrátane mladistvých a na zlepšenie podmienok vo väzniciach; vyzýva na reformy, ktoré zlepšia právny štát a znížia korupciu inštitúcií; vyzýva Moldavsko, aby bránilo každej forme obchodovania s ľuďmi a najmä so ženami a deťmi vrátane žien ako sexuálnych otrokýň a obchodu s ľudskými orgánmi na transplantácie; vyzýva orgány na zabezpečenie politickej rovnováhy v štátom kontrolovaných médiách; považuje zatýkanie opozičných poslancov a iné kroky proti pokojným demonštráciám za jasné porušenie základných práv a slobôd akými sú sloboda prejavu, združovania a zhromažďovania; vyzýva takzvanú Transdnesterskú moldavskú republiku na prepustenie všetkých zostávajúcich politických väzňov; 13. vyzýva Ukrajinu a Moldavsko, aby zakročili proti pašovaniu do, z a cez Transdnestersko, ako aj Rusko, aby zakročilo proti pašovaniu z Kaliningradského regiónu do Litvy a Poľska, a aby vybudovali účinné protikorupčné programy pre colníkov, pohraničnú stráž a daňové úrady ako aj políciu; 14. víta úsilie Maroka o vyriešenie problému obetí porušení ľudských práv v minulosti a najmä vytvorenie Výboru pre rovnosť a zmierenie; uznáva kladný vývoj v oblasti zákazu mučenia a odškodnenia jeho obetí z minulosti; podporuje pokračujúce právne reformy ako napríklad zákon o rodine, ktorý prijal marocký parlament v januári 2004 a návrh zákona o kriminalizácii mučenia z decembra 2004; ostro odsudzuje tresty odňatia slobody pre novinárov vo veciach takzvaného nactiutŕhania a žiada od marockých orgánov reformu trestného zákonníka s cieľom zrušenia trestov odňatia slobody vo veci "priestupkov tlače"; berie na vedomie, že v Maroku existuje moratórium na trest smrti a vyzýva marocké úrady, aby trest smrti zrušili; 15. berie so znepokojením na vedomie porušovanie ľudských práv v Západnej Sahare vrátane porušovania v otázke slobody prejavu a pohybu a vyzýva Maroko a front Polisario na pokrok na základe medzinárodne uznávaného Bakerovho plánu; vyzýva Maroko a front Polisario, aby prepustili všetkých vojnových zajatcov; 16. vyzýva Maroko a Alžírsko, aby pri prijímaní prisťahovalcov postupovali humánnym spôsobom; zdôrazňuje, že všetky opatrenia tohto typu sa musia uskutočniť v plnom súlade s medzinárodným humanitárnym a utečeneckým právom; 17. vyzýva Alžírsko, aby aj naďalej zohľadňovalo svoje úlohy v oblasti ľudských práv pri riešení teroristických hrozieb a víta pokračujúci reformný proces, konštatuje, že je potrebné, aby Alžírsko aj naďalej podporovalo slobodu tlače, politický aktivizmus nezávislej občianskej spoločnosti a politickej opozície a víta najnovší vývoj v tejto súvislosti; víta pokračujúci dialóg medzi alžírskou vládou a EÚ v oblasti nelegálneho prisťahovalectva; žiada Alžírsko, aby vyhovelo žiadosti pracovnej skupiny OSN pre násilné a nedobrovoľné zmiznutia a aby sa prednostne venovalo otázke zmiznutých osôb; 18. vyzýva Líbyu, aby oslobodila všetkých politických väzňov; je hlboko znepokojený líbyjskou legislatívou, ktorá zakazuje politické strany, združenia a médiá; zdôrazňuje dôležitosť rešpektovania medzinárodných ľudských práv a humanitárnych dohôd; vyzýva EÚ, aby naliehala na líbyjské úrady, aby povolili medzinárodným organizáciám pre ľudské práva vstup do Líbye a možnosť uskutočniť vyšetrovania; vyzýva Líbyu, aby umožnila medzinárodným pozorovateľom vstup do krajiny, ukončila svojvoľné vyhosťovanie a zatýkanie migrantov, ratifikovala Ženevský dohovor o právnom postavení utečencov a uznala mandát Vysokého komisára pre utečencov; 19. nalieha na Tunisko, aby povolilo vytvorenie nezávislých organizácií ľudských práv; vyzýva Tunisko, aby okamžite uvoľnilo všetky finančné prostriedky, ktoré Európska únia previedla na podporu organizácií v oblasti ľudských práv, hlavne zdrojov, ktoré boli určené pre Tuniskú ligu pre ľudské práva; 20. nalieha na Tunisko, aby rešpektovalo základné práva ako je sloboda názoru, prejavu a združovania a aby naďalej prijímalo potrebné opatrenia na súlad s medzinárodnými dohodami o ľudských právach ako aj doložkou o ľudských právach v dohode o pristúpení; vyjadruje svoje znepokojenie nad správami o porušovaní práv obhajcov ľudských práv vrátane ich prenasledovania, zastrašovania, hanobenia, svojvoľného uväzňovania a fyzického násilia; vyzýva preto EÚ, aby vzala do úvahy všetky spomenuté aspekty v rámci akčného plánu Európskej politiky susedských vzťahov (ENP) a pravidelne starostlivo posudzovala pokrok v týchto oblastiach z hľadiska ľudských práv; 21. podporuje pokračujúci dialóg medzi EÚ a Egyptom na podporu stability, rozvoja a ľudských práv v európsko-stredomorskej oblasti ako sa ukázalo na euro-stredomorskom parlamentom zhromaždení v Káhire; víta v tejto súvislosti prepustenie Dr. Noora; vyzýva Egypt, aby podporu ľudských práv považoval za svoju prioritu; víta usporiadanie samitu o Darfúre, ktorý sa má uskutočniť v Egypte a uznáva záväzok egyptskej vlády s ohľadom na podporu mieru v Sudáne; vyzýva Egypt na zrušenie výnimočného stavu; 22. uznáva, že zmeny vo vedení Palestínskeho štátu otvorili nové možnosti pozitívneho smerovania v oblasti a podporuje "cestovnú mapu" ako základ trvalého riešenia; verí, že plná politická podpora zo strany USA a EÚ je nevyhnutná na dosiahnutie tohto riešenia; 23. vyzýva nové palestínske vedenie, aby uskutočnilo všetky nevyhnutné opatrenia na zastavenie teroristických akcií proti Izraelu, so zvláštnym dôrazom na ukončenie materiálnej a morálnej podpory a činnosti samovražedných atentátnikov; podporuje a je povzbudený snahami a pokrokom, ktorý doteraz urobilo nové palestínske vedenie; 24. berie na vedomie izraelské snahy v reakcii na nové vzťahy, ktoré existujú medzi palestínskym a izraelským vedením; víta najmä prijaté opatrenia na budovanie dôvery, ako je prepustenie väzňov, vyhlásenie ukončenia ozbrojených útokov, ukončenie politiky, na základe ktorej boli ničené palestínske obydlia a pokračujúca podpora politiky neangažovanosti vo vzťahu k pásmu Gazy; uznáva právo Izraela prijímať opatrenia na zaistenie bezpečnosti Izraelčanov; pripomína Izraelu, že akékoľvek protiteroristické opatrenia musia rešpektovať ľudské práva; 25. vyjadruje znepokojenie nad existenciou a rozsahom bezpečnostného múru/oddeľujúcej bariéry v rozsiahlych častiach západného brehu Jordánu a jeho dopadom na ľudské práva miestneho obyvateľstva; berie tiež na vedomie rozhodnutie izraelského najvyššieho súdu (z júna 2004) a rozhodnutie izraelskej vlády z februára 2005; 26. vyzýva Sýriu na dodržiavanie ľudských práv, a najmä slobody združovania, a je znepokojený správami o údajnom financovaní teroristických organizácií zo strany Sýrie; víta oznámenie ministra zahraničných vecí Sýrie, že všetky sýrske vojenské jednotky, vojenská technika a zariadenia tajnej služby sa dôkladne a úplne stiahnu do 30. apríla 2005 vyzýva Sýriu na stiahnutie jej vojsk z Libanonu v súlade s rezolúciou Bezpečnostnej rady OSN č. 1559 (2004); 27. vyzýva sýrsku vládu na bezodkladné oslobodenie politických väzňov a trvalé zrušenie výnimočného stavu; dúfa, že Sýria poskytne poradenstvo pri uplatňovaní a realizácii záväzkov v oblasti ľudských práv a slobôd, najmä v súvislosti so skončením diskriminácie Kurdov a rovnoprávnosti a skončenia násilia voči ženám; zdôrazňuje množstvo prípadov svojvoľného zatýkania a väznenia a rozšírené mučenie a zlé zaobchádzanie aj v prípade detí; 28. vyjadruje poľutovanie nad nadmerným používaním trestu smrti v Saudskej Arábii; vyzýva vládu Saudskej Arábie, aby tento v súčasnosti pravidelne využívaný postup ukončila; je znepokojený tým, že veľa základných práv nie je chránených saudským právom, a že sloboda prejavu zostáva extrémne obmedzená; 29. víta nedávne miestne voľby ako krok smerom k demokracii ale odsudzuje segregáciu pohlaví v Saudskej Arábii a vážnu diskrimináciu a obmedzenie slobôd žien vrátane neexistencie volebného práva; pripomína, že saudskoarabské ženy stále potrebujú na cestovanie písomné povolenie príbuzného muža a že v prípade zlého zaobchádzania alebo násilia zo strany príbuzných mužov často nemajú žiadnu možnosť obrany; 30. uznáva ťažkosti, ktorým čelia nové iracké orgány pri úsilí o nastolenie práva a poriadku za pomoci tam rozmiestnených vojenských síl a vyjadruje znepokojenie nad súčasnou situáciou; víta rozhodnosť a odvahu irackého ľudu, ktorú preukázal v nedávnej predvolebnej kampani a vo voľbách, ktoré mu ponúkli nádej na lepšiu demokratickú budúcnosť; vyjadruje podporu novozvolenému irackému parlamentu; dúfa, že čoskoro bude vypracovaná nová demokratická ústava v spolupráci s menšinami; vyzýva Komisiu, aby zvýšila podporu irackých orgánov; vyzýva OSN na zvýšenie angažovanosti a prítomnosti v Iraku; je znepokojený správami o pokračujúcom mučení a zlom zaobchádzaní s väzňami v irackých väzniciach; berie na vedomie nebezpečné podmienky, za ktorých pracujú novinári v Iraku a odsudzuje pokračujúce únosy; vyzýva na okamžité prepustenie všetkých unesených osôb a dôrazne odsudzuje barbarské branie rukojemníkov, popravy a samovražedné bombové útoky; opätovne odsudzuje používanie mučenia a krutého, neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania s väzňami v Iraku zo strany irackých orgánov a zahraničného vojenského personálu; 31. vyzýva Irán, aby sa konštruktívne zúčastnil na dialógu o ľudských právach s EÚ; je veľmi znepokojený skutočnosťou, že situácia v oblasti ľudských práv sa zhoršila počas posledných dvoch rokov a vyzýva iránske orgány, aby sa vážne zaviazali zvrátiť tento trend; odsudzuje závažný nárast prípadov porušovania ľudských práv, konkrétne nárast počtu správ o verejných popravách a bičovaní; víta moratórium na ukameňovanie a dôrazne vyzýva iránsky parlament, aby prijal právne predpisy zakazujúce bez výnimky tento trest; berie na vedomie prísľub iránskych orgánov, že zavedú moratórium na popravu neplnoletých osôb, a dôrazne vyzýva tieto orgány, aby prijali právne predpisy zakazujúce popravu osôb, ktoré spáchajú trestný čin ako neplnoleté, tento zákaz sa musí uplatňovať aj po tom, ako táto osoba dosiahne vek 18 rokov; berie na vedomie prísľub Iránu na moratóriu na amputácie; vyzýva Radu a Komisiu, aby pozorne monitorovali uplatňovanie záväzkov Iránu v súvislosti s moratóriom v troch kľúčových oblastiach, a to ukameňovanie, popravy neplnoletých osôb a amputácií; vyslovuje znepokojenie nad veľkým počtom zatknutí, najmä žien a mladých ľudí na základe nejasných či bezvýznamných obvinení; vyjadruje veľmi hlboké znepokojenie nad tým, že nedávno bola popravená neplnoletá osoba za nevhodné sexuálne správanie; odsudzuje iránsku zavrhnutiahodnú politiku zatýkania a väznenia novinárov a kritikov režimu, publikujúcich na internete a potláčania slobody tlače a médií; vyzýva Irán, aby prestal podporovať teroristické organizácie; 32. žiada, aby bol v plnej miere zapojený do podrobného hodnotenia euro-stredomorského partnerstva, ktoré sa predloží ministrom na nasledujúcom euro-stredomorskom ministerskom stretnutí v Luxemburgu; 33. vyzýva ešte raz všetky zmluvné strany euro-stredomorských dohôd o pridružení, aby premenili doložku o ľudských právach na akčný program a zlepšili a presadzovali rešpektovanie ľudských práv a spustili mechanizmus pravidelného posudzovania zhody s článkom 2 príslušných dohôd o pridružení; 34. je presvedčený o tom, že Európska iniciatíva pre demokraciu a ľudské práva musí zohrávať rozhodujúcu úlohu pri presadzovaní základných hodnôt EÚ v barcelonskom procese; vyzýva v tomto ohľade na posilnenie jej činnosti v partnerských krajinách stredomoria na podporu rozvoja a konsolidácie občianskych spoločností a nezávislých mimovládnych aktérov; Rusko ako sused 35. hlboko ľutuje a odsudzuje hrozné teroristické činy v Ruskej federácii v roku 2004, najmä tragické a nezabudnuteľné teroristické činy, ktorých obeťami sa stali deti v Beslane; 36. uznáva, že Rusko čelí teroristickej hrozbe zo strany extrémistov, podporuje ruské snahy o boj s terorizmom ale trvá na tom, že je nutné rešpektovať ľudské práva aj za týchto okolností; 37. vyzýva Rusko na uskutočnenie okamžitých opatrení na ukončenie údajných mimosúdnych popráv zo strany ruských síl, zmiznutí a mučení vo väzbe v Čečensku; vyzýva Rusko na umožnenie neobmedzeného prístupu humanitárnym organizáciám, novinárom a pozorovateľom ľudských práv do Čečenska; opätovne vyslovuje prosbu o udržateľné politické riešenie problémov Čečenska, dodržujúce ľudské práva a uznávajúce územnú celistvosť Ruskej federácie; 38. pripomína Rusku jeho záväzky podľa medzinárodného humanitného práva; je znepokojený nedávno prijatými ruskými zákonmi, ktoré umožňujú obmedziť občianske a politické práva ako napríklad odstránenie priamych volieb gubernátorov, rozšírenie de facto vládnej kontroly väčšiny televíznych staníc, zákony na obmedzenie práva na demonštrácie na verejnosti a retroaktívne uplatňovanie zákonov o vlastníckom práve a právach investorov; 39. pripomína Rusku jeho záväzky, ako signatára Európskeho dohovoru o ľudkých právach a základných slobodách, hlavne so zreteľom na presadzovanie zásad demokracie a právneho štátu, vrátane slobodných a demokratických volieb, zdravej politickej plurality, existencie alternatívnych zdrojov informácií, slobody združovania, slobody prejavu a transparentné a nediskriminačné uplatňovanie zákona nezávislým súdnictvom; 40. požaduje, aby Rusko uľahčilo vstup pozorovateľov ľudských práv do ktorejkoľvek časti krajiny; 41. vyzýva ruskú vládu, aby chránila aktivistov a organizácie zaoberajúce sa ľudskými právami, ktorým hrozí prenasledovanie miestnymi úradmi vo všetkých republikách severného Kaukazu; 42. nalieha na ruskú vládu, aby zabezpečila nezávislosť súdnictva a uznávala zásady povoľujúce existenciu spravodlivého nepolitizovaného podnikateľského sektoru ako je to ponímané v demokraciách EÚ; Ázia 43. víta skutočnosť, že vláda Kazachstanu zaviedla moratórium na popravy a že vláda Kirgizska rozšírila svoje moratórium; vyzýva vlády a parlamenty oboch krajín na formálne zrušenie trestu smrti; nalieha na obe vlády, aby zlepšili možnosti politických strán zaregistrovať sa a zúčastniť sa volieb; žiada obe krajiny o umožnenie vyváženosti médií a slobody tlače; 44. žiada vládu Uzbekistanu, aby uskutočnila viditeľné kroky smerom k zrušeniu trestu smrti po vyslovení pozitívneho záväzku, ako aj na zavedenie moratória na trest smrti a popravy; víta zmenu trestného zákonníka z roku 2003, ktorou bolo mučenie a zlé zaobchádzanie vo väzbe postavené mimo zákon a ich používanie bolo určené za postihovateľné; vyzýva Uzbekistan, aby tieto zmeny skutočne realizoval a prepustil na slobodu všetkých zostávajúcich politických väzňov, trvá na vytvorení nezávislého súdnictva; víta nedávne záväzky vlády vykonať významné reformy vrátane posilnenia nezávislosti súdnictva a ukončenia cenzúry tlače; 45. vyzýva vládu Tadžikistanu, aby ukončila svoje snahy o upevnenie moci pred nadchádzajúcimi tohtoročnými parlamentými voľbami a umožnila opozičným stranám, aby sa zaregistrovali vo voľbách; 46. vyzýva Turkménsko, aby pre všetkých občanov zaviedlo skutočnú politickú slobodu, vrátane slobody prejavu; naliehavo žiada Turkménsko, aby zastavilo svojvoľné zadržania a uväznenia ako aj prenasledovanie politických oponentov; 47. víta pozitívne výsledky volebného procesu v Afganistane a podporuje novú vládu pána Karzaia v pokračujúcej modernizácii a reštrukturalizačnej politike, s osobitným dôrazom na zabezpečovanie ľudských práv pre všetkých občanov; dôrazne odmieta barbarské činy brania rukojemníkov a popravy nevinných ľudí; 48. víta vytvorenie komisií pre ľudské práva v Afganistane a na Maledivách; vyzýva v tejto súvislosti vlády oboch týchto krajín, aby pamätali na to, že tieto komisie je potrebné finančne podporiť, ale mali by môcť pracovať nezávisle; 49. víta rôzne pozitívne kroky v Pakistane v oblasti ľudských práv: stanovenie spoločného elektorátu pre menšiny, prijatie zákona o slobode informácií a pridelenie kresiel pre ženy v Národnom zhromaždení; uznáva, že Pakistan má osobitnú zodpovednosť v otázke boja proti teroristickým činnostiam a politické ťažkosti súvisiace s touto zodpovednosťou, ale trvá na tom, že problematika ľudských práv sa nemôže prehliadať v rámci žiadnych protiteroristických opatrení, najmä vo vzťahu k zadržiavaniu a väzneniu; ľutuje, že prezident Mušarráf nie je ochotný dodržať záväzok oddelenia úlohy vlády a armády, pričom toto oddelenie by bolo dôležitým znakom normálnej demokracie, v ktorej armáda slúži demokraticky zvolenej vláde; 50. uznáva, že India je najväčšia fungujúca demokratická krajina na svete a podporuje pokrok v oblasti ľudských práv; zostáva však naďalej znepokojený pokračujúcou diskrimináciou na základe príslušnosti ku kastám, spoločenským triedam alebo náboženskému stavu v indickej spoločnosti; zastáva názor, že hoci ide najmä o spoločenský problém vo vidieckych oblastiach, indická vláda by mala v tejto oblasti pokračovať v podpore spoločenských zmien; 51. víta nedávny pozitívny dialóg medzi Pakistanom a Indiou o Kašmíre; zostáva znepokojený správami o porušovaní ľudských práv zo strany indických vojenských a policajných síl v oblasti Kašmír; vyzýva indickú vládu na zabezpečenie okamžitého zákonného vyšetrenia všetkých správ o takomto porušovaní práv; dôrazne odsudzuje všetky teroristické a násilné činy v regióne a berie na vedomie zodpovednosť Pakistanu za to, že vyvinie výrazné úsilie na pomoc pri zamedzovaní takýchto činov; trvá na úplnom a otvorenom prístupe médií a organizácií zaoberajúcich sa ľudskými právami do oblasti Kašmíru; 52. víta zlepšenú situáciu v oblasti ľudských práv na Srí Lanke, ale vyjadruje znepokojenie nad činnosťou Tigrov oslobodenia tamilského ílamu, nimi uskutočnené zabíjania a únosy členov iných tamilských politických skupín a verbovanie detských vojakov; 53. naliehavo vyzýva vládu Bangladéša, aby rešpektovala pokyny najvyššieho súdu s cieľom zabrániť zneužívaniu právnych nástrojov pri zadržiavaní opozičných demonštrantov a aby sa vyhla potláčaniu mierových politických protestov väznením a mučením; naliehavo vyzýva vládu Bangladéša, aby ukončila nasadenie polovojenského oddielu rýchleho nasadenia v boji proti zločinu, pri ktorom dochádza k protizákonnému zabíjaniu; vyzýva vládu Bangladéša, aby prijala preventívne opatrenia proti moslimským polovojenským skupinám, ktoré šíria násilie a zastrašovanie vo vidieckych oblastiach Bangladéša; 54. zostáva znepokojený skutočnosťou, že Laos a Vietnam zostávajú krajinami vedenými jednou stranou, krajinami, ktoré pokračujú v potlačovaní etnických a náboženských menšín a demokratických aktivistov a aktivistov za ľudské práva a vyzýva vlády oboch krajín, aby dodržiavali slobodu prejavu, zhromažďovania a náboženstva; 55. odsudzuje porušovanie ľudských práv pôvodných obyvateľov Montagnardov vo Vietname a vyzýva vládu, aby potlačila akúkoľvek formu diskriminácie voči akejkoľvek menšine; 56. je presvedčený, že zbavenie politickej imunity pánov Rainsy, Poch a Channy kambodžským národným zhromaždením predstavuje vážne porušenie demokratických zásad a vyzýva kambodžské úrady, aby zastavili akúkoľvek formu prenasledovania demokratickej opozície v krajine; podporuje však Kambodžu v snahe o inštitucionalizáciu skutočných demokratických reforiem ako základného rámca pre zabezpečovanie ľudských práv na obmedzenie vážnych nedostatkov; vyzýva Kambodžu, aby urýchlila proces reforiem súdneho systému a presadzovala boj proti obchodovaniu so ženami a deťmi; v tejto súvislosti odsudzuje skutočnosť, že 91 žien a detí, ktoré sa zachránili pred otroctvom, bolo unesených v Phnom Pehn a žiada ich okamžité prepustenie; 57. vyzýva vládu Mjanmarska, aby ako prvý krok k vytvoreniu štátu založeného na vôli ľudu zastavila potlačovanie legitímnych a demokratických politických aktivít; naliehavo žiada, aby vláda okamžite prepustila Aung San Suu Kyiu, nositeľku Sacharovej ceny a 75-ročného novinára Win Tin, poradcu Aung San Suu Kyiu; 58. víta skutočnosť, že Čína sa zapája do dialógu o ľudských právach; žiada vlády členských štátov, Komisiu a Čínu, aby využili tento dialóg ako reálnu možnosť začať zmeny vo vnútornej politike Číny, v ktorej obavy o osud ľudských práv naďalej pokračujú najmä v súvislosti s trestom smrti a potláčaním slobody zhromažďovania a náboženského presvedčenia; zdôrazňuje, že zlepšujúce sa obchodné vzťahy musia byť podmienené reformami v oblasti ľudských práv; je znepokojený nedávnym obratom politiky EÚ zo strany Rady v súvislosti s embargom na predaj zbraní Číne a dôrazne odporúča, aby zbrojné embargo zostalo aj naďalej v platnosti až dovtedy, kým nenastane významnejší pokrok v otázke ľudských práv; vyzýva na oficiálne prehodnotenie udalostí na námestí Tchien-an-men zo strany čínskych orgánov, na uverejnenie zoznamu politických väzňov a ich bezpodmienečné prepustenie; so znepokojením berie na vedomie zlé zaobchádzanie s obyvateľmi Tibetu a Xinjiangu v oblasti slobody združovania a náboženského presvedčenia; 59. odsudzuje prevzatie moci kráľom Gjanéndrom a kráľovskou nepálskou armádou 1. februára 2005 a prísne zákony o cenzúre; je znepokojený narastajúcim počtom správ o zmiznutiach osôb v celej krajine a útokmi na aktivistov za ľudské práva, novinárov, opozičné politické skupiny a skupiny občianskej spoločnosti; odmieta vážne porušovania ľudských práv, ktoré spáchali povstalci počas konfliktu, ktorý krajinu sužuje od roku 1999; vyzýva kráľa, aby obnovil demokratickú vládu a komunikačné spojenia, oslobodil všetkých politických vodcov a ochrancov ľudských práv a rešpektoval slobodu prejavu a zhromažďovania; 60. víta historicky prvé priame prezidentské voľby v Indonézii, ktoré sa uskutočnili v septembri 2004; je znepokojený správami o porušovaniach ľudských práv spáchaných indonézskymi ozbrojenými silami a skupinami rebelov na civilnom obyvateľstve v provinciách Papua a Aceh; vyjadruje nádej, že proces obnovy po ničivej katastrofe tsunami bude možné využiť na podporu zmierenia a pokroku v mierovom procese, ktorý ukončí dlhotrvajúci konflikt v Acehu; vyzýva indonézske orgány na podrobné vyšetrovanie a postavenie pred súd osôb zodpovedných za vraždy a iné zločiny proti obhajcom ľudských práv a na zabezpečenie toho, aby sa ustanovenia deklarácie o ochrane obhajcov ľudských práv, ktorú prijalo Valné zhromaždenie OSN v decembri 1998 dodržiavali v Indonézii v plnej miere; 61. vyzýva Severnú Kóreu, aby uznala vážnu situáciu svojho ľudu, ktorý trpí útlakom zo strany severokórejského režimu a začala skutočný proces zmien na všetkých úrovniach, s cieľom začať reformy, ktoré uznajú potrebu rešpektovať ľudské práva; poukazuje na to, že Severná Kórea sa každoročne uvádza v indexe slobody medzinárodnej tlače ako najhoršia krajina na celom svete; odsudzuje vyhlásenie vlády Severnej Kórey o odstúpení od viacstranných rozhovorov (šesťstranné rozhovory); Afrika 62. poukazuje na vážnu situáciu mnohých občanov v krajinách Afriky, ktorí boli nakazení vážnymi pandemickými ochoreniami, najmä HIV/AIDS; uznáva pokrok, ktorý bol dosiahnutý v niektorých krajinách Afriky, ako napríklad v Ugande; vyzýva Komisiu, aby pomohla OSN vytvoriť, v spolupráci s Africkou úniou, komplexnú stratégiu na udržanie a minimalizovanie šírenia pandemických chorôb, najmä HIV/AIDS, zdôrazňuje právo každej ľudskej bytosti na prístup k lekárskej starostlivosti a liečbe; vyzýva členské štáty a Komisiu, aby venovali najvyššiu politickú a finančnú prioritu boju proti rastúcej pandémii HIV/AIDS; 63. verí, že na zastavenie šírenia HIV/AIDS v subsaharskej Afrike a jeho potlačenie do roku 2015 je naliehavo potrebný komplexný prístup k HIV/AIDS; 64. hlboko odsudzuje skutočnosť, že v rôznych častiach Afriky sú porušenia istých ľudských práv nepotrestané a že zodpovední ľudia môžu konať beztrestne; vyzýva Africkú úniu aby v takýchto prípadoch úzko spolupracovala s ICC s cieľom zlepšiť situáciu (pozri tematická časť ICC); 65. je znepokojený zhoršujúcou sa situáciou v Gambii, ktorá sa týka mnohých porušení slobody tlače a žiada vyšetrenie vraždy žurnalistu Deydu Hydaru v decembri 2004; 66. vyjadruje skutočné znepokojenie nad nedávnymi udalosťami na Pobreží Slonoviny, ktoré viedli k rasovo motivovaným útokom na civilné obyvateľstvo; vyzýva bojujúce strany Pobrežia Slonoviny na dodržiavanie ľudských práv všetkých občanov; 67. je hlboko znepokojený prevratom, ktorý umožnil Fauremu Gnassingbéovi, aby sa stal prezidentom republiky Togo po smrti svojho otca porušením demokratických pravidiel; vyzýva úrady Toga, aby vytvorili potrebný inštitucionálny rámec s cieľom zaručiť slobodné a spravodlivé prezidentské voľby, aby sa znovu nastolila ústavnosť a rešpektovali ľudské práva a základné slobody bez ktorých nie je možné začať spoluprácu s Európskou úniou; 68. víta zníženie počtu trestov smrti udelených súdmi šaríe v Nigérii, ale zostáva znepokojený tým, že pokračujú v svojej činnosti podľa práva šaríe; domnieva sa, že namiesto toho by Nigéria mala plniť medzinárodne štandardy; 69. je znepokojený správami o tom, že eritrejská vláda pokračuje v prenasledovaní kresťanských menšín v regióne; berie so znepokojením na vedomie, že Eritrea zostáva štátom ovládaným jednou stranou a že termín volieb ešte nebol stanovený; vyzýva na okamžité prepustenie všetkých zadržiavaných politických väzňov a novinárov; vyzýva eritrejské orgány na zvrátenie zhoršovania situácie v oblasti ľudských práv; 70. so znepokojením si všíma, že od septembra 2001 je 10 nezávislých novinárov uväznených v Asmare, z ktorých jeden je švédsky občan, Davit Isaak, ktorý zatiaľ nebol obvinený zo žiadneho zločinu a ešte stále zostáva vo väzení; vyzýva vládu Eritrey, aby prepustila väznených novinárov a zrušila zákaz súkromnej tlače; 71. uznáva a podporuje podpis novej mierovej dohody medzi silami v južnom a severnom Sudáne, ktorá by ukončila dvadsaťročnú občiansku vojnu, počas ktorej došlo k mimoriadne závažným prípadom porušovania ľudských práv; nalieha na všetky zúčastnené strany, aby rešpektovali všetky protokoly mierovej dohody; 72. vyzýva vládu Sudánu, aby okamžite ukončila akúkoľvek spoluprácu či súčinnosť s arabskými ozbrojencami, alebo takzvanými ozbrojencami Janjaweed, ktorí páchajú násilie na veľkej časti obyvateľstva, vrátane porušovania ľudských práv, vojnových zločinov a zločinov proti ľudskosti, v regióne Darfúr v západnom Sudáne; víta správu vyšetrovacej komisie OSN a podporuje jej zistenia a odporúčania; trvá na tom, aby sudánska vláda v koalícii s Africkou úniou uskutočnila pevné a definitívne kroky na ukončenie útokov na neozbrojené civilné obyvateľstvo zo všetkých strán a odzbrojila ozbrojencov Janjaweed; vyzýva vládu Sudánu, aby ukázala ochotu rokovať o mierovej dohode s povstaleckými silami Darfúru; 73. vyzýva EÚ, aby uvalila cielené sankcie voči vláde Sudánu dovtedy, kým sa neobjavia preukázateľné dôkazy, že skončila s politikou etnických čistiek a hromadného vraždenia svojich občanov; víta rozhodnutie Bezpečnostnej rady OSN obrátiť sa kvôli situácii v Darfúre na ICC s cieľom zabezpečiť spravodlivosť pre obete, skoncovať s vládnucim ovzduším beztrestnosti a zabrániť páchaniu ďalších zločinov; odsudzuje však skutočnosť, že táto rezolúcia Bezpečnostnej rady stanovuje, že príslušníci štátov, ktoré nie sú zmluvnými stranami štatútu ICC, ktorí sú podozriví zo spáchania medzinárodných zločinov v Darfúre, by mali byť súdne stíhaní výlučne ich domácimi súdmi; 74. je naďalej znepokojený vysokým počtom incidentov vo východnej časti Demokratickej republiky Kongo, obzvlášť v Ituri, severnom a južnom Kivu, Maniema a severnej oblasti Katanga; silne odsudzuje vládne sily aj povstaleckých bojovníkov, ktorí spáchali vojnové zločiny v južnom Kivu v meste Bukavu v júni 2004; 75. víta pozitívny proces uzdravenia a zmierenia v Rwande; vyzýva Rwandu, aby sa ešte viac snažila o zabránenie porušovania ľudských práv a o nastolenie trvalého mieru v strednej Afrike; je znepokojený rastúcim počtom útokov na organizácie občianskej spoločnosti, kostoly a školy v Rwande a je veľmi znepokojený veľkým počtom sudcov a súdneho personálu, ktorí boli nútení odstúpiť v rámci tzv. reformy súdnictva; 76. dôrazne odsudzuje masakru v utečeneckom tábore Gatumba v Burundi; nalieha na vládu Burundi a medzinárodné spoločenstvo, aby urobilo všetko pre zatknutie páchateľov a ich postavenie pred spravodlivý súd; podporuje prechodný proces v Burundi; víta plánované voľby ako významný krok v tomto prechodnom období; 77. je hlboko znepokojený zlou humanitárnou situáciou v severnej Ugande, kde ako následok činnosti Armády odporu Pána vedenej povstalcom Josephom Konym zostáva veľké percento populácie vo vysídleneckých táboroch; odsudzuje hrozné porušenia ľudských práv vrátane mnohých únosov, mrzačenia a znásilňovania detí v uvedenej oblasti, spáchaných povstalcami patriacimi k Armáde odporu Pána; 78. víta oznámenie vlády Angoly o tom, že parlamentné voľby sa budú konať koncom roka 2006; je znepokojený ozbrojeným konfliktom v oblasti Cabinda a správami o násilnostiach voči civilnému obyvateľstvu, ktoré páchajú angolské ozbrojené sily; 79. silno odsudzuje činy vlády Zimbabwe a kritizuje jej politiku, ktorá podporuje rasovú segregáciu a zlé hospodárske riadenie, je znepokojená tým, že takáto politika vedie krajinu do hlbokej krízy; všíma si so znepokojením podstatné zníženie výroby potravín v poslednom čase a ťažkosti MVO, ktoré majú pri poskytovaní pomoci ľuďom v núdzi; vyzýva vládu na ukončenie prenasledovania politickej opozície, zabezpečenie slobody médií a volieb na slobodnom a spravodlivom základe v prítomnosti dôveryhodných medzinárodných pozorovateľov; 80. je naďalej znepokojený skutočnosťou, že politickí väzni v Rovníkovej Guinei zostávajú vo väzbe po tom, čo od nich boli vynútené priznania mučením a že politická opozícia podlieha zadržiavaniu bez obvinenia alebo súdneho procesu; Severná a Južná Amerika 81. vyzýva vládu Kuby, aby akceptovala slobodu zhromažďovania a slobodu prejavu a aby okamžite obnovila neoficiálne moratórium na trest smrti; opätovne odsudzuje trest smrti udelený trom únoscom a väznenie politických protivníkov a žiada o ich okamžité prepustenie; vyzýva kubánske úrady, aby dovolili držiteľovi Sacharovej ceny Oswaldovi Payáovi prijať pozvanie Európskeho parlamentu; odsudzuje náhlu zmenu stratégie a stiahnutie sankcií zo strany Rady; 82. vyzýva vládu Jamajky, aby uskutočnila efektívne kroky na zastavenie mimosúdnych popráv ľudí ozbrojenými zložkami; vyzýva taktiež vládu Jamajky, aby zrušila oddiely 76, 77 a 79 zákona o trestných činoch voči osobe, ktorý kriminalizuje sex medzi dospelými mužmi a používa sa ako odôvodnenie neprijateľného prenasledovania, predovšetkým pedagógov, ktorí učia o HIV/AIDS; žiada vládu Jamajky, aby aktívne bojovala proti rozšírenej homofóbii; 83. podporuje názory citované Medziamerickou komisiou pre ľudské práva (IACHR), ktorá v októbri roku 2004 vyjadrila závažné znepokojenie nad stavom ľudských práv a humanitárnych podmienok na Haiti; 84. je znepokojený veľkým počtom žien, ktoré boli násilne zabité v Guatemale a vyzýva úrady, aby podrobne vyšetrili tieto zločiny a zabránili ďalším násilným činom; 85. zdieľa znepokojenie mexických orgánov nad veľkým počtom násilne zabitých žien v meste Ciudad Juarez (Mexiko) a podporuje snahy mexických orgánov a konkrétne osobitne vymenovaného magistrátu o vyšetrenie a objasnenie týchto zločinov a zabráneniu ďalším zabitiam; 86. je naďalej znepokojený alarmujúcim počtom útokov a hrozieb voči Guatemalčanom, ktorí chcú spravodlivosť pre činy spáchané voči obhajcom ľudských práv, súdnym úradníkom a novinárom; víta uväznenie bývalého vojenského predstaviteľa a majora vo februári 2005 kvôli únosu štyroch novinárov v roku 2003 ako pozitívny signál, ako aj súhlas guatemalského parlamentu s otvorením úradu Vysokého komisára OSN pre ľudské práva, ktoré by mal guatemalský kongres čo najrýchlejšie schváliť; 87. vyzýva Venezuelu, aby prijala účinné opatrenia proti mučeniu a zabíjaniu policajnými silami, ako aj opatrenia na zabezpečenie slobody prejavu a slobodného prístupu k informáciám; poznamenáva, že je potrebná jej spolupráca so susednými štátmi, aby spoločne budovali stabilitu v oblasti; 88. odsudzuje pretrvávajúce vážne porušovanie ľudských práv, ako je nasadzovanie detských vojakov nezákonnými ozbrojenými skupinami v konflikte v Kolumbii vrátane niekoľko tisíc osôb vo veku do 15 rokov; zostáva naďalej hlboko znepokojený hrozbou pre obhajcov ľudských práv v tejto krajine; a v tejto súvislosti nalieha na kolumbijské orgány, aby prijali jasné a účinné opatrenia na ochranu života a práce týchto osôb; je znepokojený odsúdeniahodnými životnými podmienkami, v ktorých sa nachádza množstvo Kolumbijčanov vrátane mladistvých, vojakov a policajtov unesených pred vyše siedmimi rokmi, členov kongresu ako Jorge Eduardo Gechem Turbay, Óscar Tulio Lizcano a Luis Eladio Pérez Bonilla, členov regionálneho zhromaždenia Valle, bývalého ministra Fernanda de Arauja a bývalej prezidentskej kandidátky Ingrid Betancourt; podporuje závery obsiahnuté v deklarácii vydanej na Medzinárodnej schôdzi pre spoluprácu a koordináciu v Kolumbii, ktorá bola prijatá v Cartagene v nadväznosti na odporúčania vydané v Londýne za účasti OSN a aj odporúčania Úradu vysokého komisára OSN pre ľudské práva v Kolumbii; 89. podporuje stanovisko týkajúce sa Kolumbie, vyjadrené osobitným spravodajcom OSN Ambeyi Libagom, ktorý odporúča, že vláda by mala oficiálne vyhlásiť všetkých ozbrojencov za nelegálnych a rozpustiť ich a iniciovať súdny proces voči zodpovedným za porušenie ľudských práv a humanitárneho práva bez ohľadu na ich politickú príslušnosť; 90. vyzýva Ekvádor na okamžité zrušenie policajných súdov, aby bolo možné postaviť pred nestranný občiansky súd tých členov bezpečnostných síl, ktorí boli obvinení zo zlého zaobchádzania; 91. je znepokojený zvýšeným počtom útokov na novinárov v Peru a najmä vraždou dvoch známych novinárov v roku 2004; varuje pred vysokým počtom známych prípadov mučenia a smrti podozrivých osôb v peruánskych väzeniach; 92. uznáva, že násilie v mestách v Brazílii zostáva aj naďalej predmetom obáv a naďalej priťahuje najväčšiu pozornosť, ale poukazuje na to, že v roku 2004 sa násilie na vidieku a pozemkový konflikt zintenzívnili, najmä v Rooseveltovej rezervácii, domove pôvodných obyvateľov Cinta-Larga v štáte Rondônia; 93. nalieha na Spojené štáty, aby podnikli kroky vedúce k zrušeniu trestu smrti, poznamenáva, že pokračujúce používanie trestu smrti v USA nie je v súlade s obrazom krajiny, ktorá sa pokúša vštepovať štandardy ľudských práv, slobody a spravodlivosti na celom svete a je povzbudený súčasnými štatistikami ukazujúcimi postupné znižovanie používania trestu smrti v USA; 94. odsudzuje vládu Spojených štátov za spôsob zaobchádzania so zajatcami na Guantanáme; vyzýva vládu USA na zabezpečenie toho, aby všetci väzni vrátane osôb zadržiavaných v zajateckom tábore na základni Guantanámo mali zabezpečené základné ľudské práva v súlade s medzinárodnými predpismi o ľudských právach a spravodlivé súdne procesy; vyzýva Spojené štáty na okamžité objasnenie situácie väzňov na Guantanáme a na iných miestach, pokiaľ ide o dodržiavanie medzinárodných noriem ľudských práv a humanitárneho práva a pripomína svoje stanoviská k dramatickej situácii väzňov na Guantanáme, ktoré boli opakovane uvádzané vo viacerých uzneseniach; 95. vyzýva USA, aby predložili Komisii OSN pre ľudské práva správu o tom, ako spĺňajú požiadavky Medzinárodného dohovoru o ľudských a politických právach (ICCPR); Tematické otázky I. Ľudské práva a boj proti terorizmu 96. dôrazne odsudzuje terorizmus v akejkoľvek podobe; 97. uznáva nový fenomén celosvetového terorizmu namiereného proti demokraciám, ktorého dôsledkom boli brutálne a vražedné útoky s veľkým počtom obetí, uznáva, že cieľom týchto útokov bolo ovplyvniť demokratické procesy; konštatuje, že takýto terorizmus predstavuje novú a násilnú hrozbu pre základné a ľudské práva; 98. znovu potvrdzuje, že prvoradou povinnosťou demokratických vlád na to aby čelili tejto strašnej modernej hrozbe, je odhodlane chrániť svojich občanov, pevne a neustále bojovať proti terorizmu a objavovať a zneškodňovať teroristické siete; nalieha, že v snahe a pri prenasledovaní obvinených páchateľov musia vlády samotné dodržiavať zásady právneho štátu, ako aj svoje medzinárodné záväzky v oblasti ľudských práv vrátane humanitárneho a utečeneckého práva; 99. uznáva, že solidarita EÚ je potrebná pri výzve, ktorú terorizmus predstavuje; považuje za rozhodujúce stanoviť komplexné stratégie, ktoré pomôžu riešiť prípady extrémnej chudoby, neistoty, zlyhania štátu a rastu fundamentalizmu, ktoré môžu prispieť k vzniku teroristických činov; 100. všíma si správu skupiny OSN na vysokej úrovni o hrozbách, ktorá zdôrazňuje, že globálne protiteroristické snahy "v niektorých prípadoch nahlodali samotný cieľ teroristických akcií: ľudské práva a právny štát"; 101. podporuje snahy jednotlivých štátov o posilnenie vnútroštátnej legislatívy a posilnenie regionálnej a medzinárodnej spolupráce s cieľom zabrániť teroristickým činom, trvá však na tom, že sa to nesmie uskutočniť na úkor ľudských práv, humanitárneho a utečeneckého práva a že štáty by mali zabezpečiť, aby sa bezpečnostné právne predpisy neuplatňovali voči obhajcom ľudských práv ako prostriedok na bránenie im v práci; uznáva utrpenie obetí a vyzýva štáty a všetky iné administratívy na uplatnenie opatrení na právnu a sociálnu ochranu; žiada Komisiu o podporu návrhu medzinárodného dohovoru v kontexte OSN na ochranu a pomoc obetiam terorizmu; 102. vyzýva Radu a členské štáty, aby zabezpečili lepšiu koordináciu medzi príslušnými pracovnými stranami Rady, ktoré majú na starosti protiteroristické aktivity EÚ, vrátane spolupráce s tretími krajinami v zmysle vykonávania príslušných rezolúcií Bezpečnostnej rady OSN a pracovnou skupinou Rady pre ľudské práva (COHOM); a podporuje úzku spoluprácu medzi protiteoristickým koordinátorom EÚ a osobným zástupcom pre ľudské práva nedávno vymenovaným generálnym tajomníkom/vysokým predstaviteľom Rady pre SZBP; 103. uznáva potrebu dôraznejšej a koordinovanejšej odpovede na terorizmus a trvá na tom, že teroristické činy nie je nikdy možné ospravedlniť; uznáva, že opatrenia musia byť špecifické pre každú teroristickú organizáciu; vyzýva v tejto súvislosti na to, aby Rada pravidelne informovala Parlament o aktualizovanom zozname teroristických organizácií a o odôvodneniach zmien; 104. pripomína všetkým štátom, že je ich povinnosťou rešpektovať a zabezpečiť základné práva a slobody ľudí v rámci ich jurisdikcií; 105. uznáva Berlínsku deklaráciu Medzinárodnej komisie právnikov ako pokus načrtnúť akceptovateľnú rovnováhu medzi bojom proti terorizmu a dodržiavaním ľudských práv; 106. vyzýva štáty, aby pri prijímaní protiteroristických opatrení dodržiavali zásady zákonnosti, nevyhnutnosti, primeranosti a nediskriminácie; 107. vyzýva všetky štáty, aby nekriminalizovali zákonné využitie základných práv a slobôd; zdôrazňuje, že právna zodpovednosť za teroristické činy musí byť individuálna, nie kolektívna; 108. vyzýva všetky štáty aby zabezpečili, že akákoľvek odchýlka z práva, ktoré je možná v čase nebezpečenstva, je dočasná, striktne nevyhnutná a primeraná, aby zodpovedala špecifickej hrozbe a aby nediskriminovala na základe rasy, farby pleti, pohlavia, sexuálnej orientácie, postihnutia, veku, vierovyznania, jazyka, politického alebo iného názoru, národnosti, spoločenského alebo etnického pôvodu, majetku, narodenia, alebo iného postavenia; 109. vyzýva všetky štáty, aby nezadržiavali žiadnu osobu tajne a aby viedli register všetkých zadržiavaných a tiež aby dali všetkým osobám, ktorým boli odňaté ich slobody, okamžitý prístup k právnej alebo lekárskej pomoci, ak je to potrebné; 110. vyzýva všetky štáty, aby zabezpečili vždy a za každých okolností, že obvinení útočníci sú súdení len nezávislým a nestranným tribunálom vytvoreným podľa zákona a že podliehajú plným zárukám spravodlivého procesu, vrátane prezumpcie neviny, práva na preskúmanie dôkazov, práva na obhajobu, práva na účinné právne poradenstvo a práva na odvolanie; 111. zdôrazňuje, že pri zavádzaní protiteroristických opatrení musia štáty rešpektovať a ochraňovať základné práva a slobody vrátane slobody prejavu (v prípade, ak nejde o podnecovanie nenávisti alebo násilia), slobody vierovyznania, svedomia alebo presvedčenia, združovania a zhromažďovania, ako aj právo na súkromie, ktoré je zvlášť dôležité v súvislosti so získavaním a šírením informácií; 112. vyzýva štáty, aby nevyhosťovali, nevracali, nepremiestňovali alebo nevydávali osoby podozrivé alebo usvedčené z teroristického činu štátu, kde je reálne riziko, že ľudské práva tejto osoby budú vážne porušené, bude mučená, bude neľudsky alebo ponižujúco trestaná, násilne zmizne, bude súdne alebo mimosúdne popravená alebo ju čaká svojvoľný nespravodlivý súd; 113. zdôrazňuje, že počas obdobia ozbrojeného konfliktu alebo situácií okupácie musia štáty uplatňovať a rešpektovať pravidlá a zásady medzinárodného humanitárneho práva aj zákonov o ľudských právach; 114. vyzýva štáty, aby nepoverili vypočúvaním väzňov krajiny, v ktorých by na ich vypočúvanie mohlo byť použité mučenie; nalieha, aby štáty nezískavali dôkazy pod nátlakom alebo mučením; pripomína štátom, že keď zadržiavajú podozrivých teroristov, mali by rešpektovať Dohovor OSN proti mučeniu a inému krutému, neľudskému alebo ponižujúcemu zaobchádzaniu alebo trestu; 115. vyzýva Komisiu, aby upozornila na štáty, ktoré používajú hrozbu terorizmu ako ospravedlnenie pre zavádzanie represívnych opatrení, najmä tých zameraných na obmedzovanie slobody tlače a médií; zdôrazňuje najmä skutočnosť, že v kontexte boja proti terorizmu nesmú bezpečnostné zákony legitimizovať prenasledovanie obhajcov ľudských práv; 116. vyzýva Radu a najmä členské štáty, aby riešili nedostatok aspektu ľudských práv v prístupe OSN k boju proti terorizmu vrátane zabezpečenia toho, aby opatrenia, ktoré odporúča Výbor bezpečnostnej rady pre boj proti terorizmu štátom na splnenie medzinárodných noriem ľudských práv; II. Práva detí 117. podčiarkuje, že jedno z dvanástich detí vo svete je nútené vykonávať najhoršie formy nútenej práce, sexuálneho využívania alebo násilnej vojenskej služby [6]; 118. podporuje definíciu dieťaťa, ktorú obsahuje Dohovor OSN o právach dieťaťa (CRC) [7] a Charta afrických detí [8], ktorá hovorí, že dieťa je každý, kto má menej ako 18 rokov bez výnimky; 119. žiada Komisiu, aby predložila oznámenie o právach detí a rozvojovej politike EÚ; 120. vyzýva Radu a Komisiu, aby zabezpečili špecifické zameranie na detské práva ako podmieňujúce zásady a samotné ciele v rámci revidovaného oznámenia o rozvojovej politike EÚ; 121. je hlboko znepokojený skutočnosťou, že v súčasnosti žije v chudobe viac detí ako kedykoľvek predtým; vyzýva Komisiu a Radu, aby umiestnili otázku detí a detských práv do centra pozornosti EÚ pri napĺňaní Rozvojových cieľov milénia; 122. uznáva, že takmer všeobecná ratifikácia CRC nemusí znamenať jej následné uplatňovanie [9]; vyzýva všetky štáty, aby pokročili od všeobecnej akceptácie k všeobecnému dodržiavaniu; 123. nalieha na štáty, aby rešpektovali mechanizmy monitoringu a spravodajstva CRC; pociťuje, že zavedenie Dohovoru je kľúčovým faktorom na to, aby vlády boli zodpovedné za jej uplatňovanie; 124. podporuje voliteľný protokol k CRC o zapojení detí do ozbrojeného konfliktu; nalieha na štáty, vrátane členských štátov EÚ, aby podpísali a ratifikovali tento protokol; 125. naliehavo žiada USA, aby ratifikovali CRC čo najskôr, keďže zostávajú jedným z dvoch štátov, ktoré ešte neratifikovali Dohovor, druhým je Somálsko, ktorému chýba fungujúca vláda; 126. je hlboko znepokojený skutočnosťou, že milióny detí umierajú každý rok na choroby, ktorým sa dá predchádzať, je im upreté právo na zdravie a život a milióny detí sú poznačené HIV/AIDS buď tým, že sú nakazené alebo osirotené; 127. je hlboko znepokojený skutočnosťou, že približne 104 miliónom detí v školskom veku je odopierané právo na vzdelanie, väčšina z nich sú dievčatá; vyzýva Komisiu, aby sa zaviazala k uskutočneniu Iniciatívy rýchleho vzdelávania a aby sa proaktívne angažovala v problematike vzdelávania s partnermi z AKT; 128. je hlboko znepokojený zvyšujúcim sa počtom detí, ktoré sú obeťami globálneho obchodovania s ľuďmi; považuje túto situáciu za zlyhanie svetového spoločenstva ako celku a zdôrazňuje potrebu naliehavých krokov a zákonov, ktoré by potrestali páchateľov a chránili obete; 129. podporuje opatrenia na boj proti všetkým formám detskej práce na regionálnej a medzinárodnej úrovni; 130. vyzýva všetky štáty aby ukončili verbovanie detí do ozbrojených zložiek a využívanie detí mladších ako 18 rokov v ozbrojených konfliktoch; 131. kategoricky odmieta barbarské využívanie "detských vojakov" v konfliktoch a vojnách; vyzýva zainteresované krajiny, aby rešpektovali všeobecne uznanú legislatívu o ľudských právach; III. Dopad konfliktov na ženy a deti 132. upozorňuje, že v posledných rokoch bolo v mnohých krajinách zaznamenané masové znásilňovanie v čase vojny, vrátane Kambodže, Libérie, Peru, Bosny, Sierry Leone, Rwandy, Demokratickej republiky Kongo, Somálska a Ugandy; je znepokojený tým, že len nedávno v Darfúre, v západnom Sudáne vysídlenci opísali rovnaký postup systematických a nezákonných útokov vládou financovaných arabských ozbrojencov a sudánskych ozbrojených síl proti civilistom, vrátane znásilňovania; uznáva, že v takých situáciách je potrebné venovať hlavnú pozornosť najzraniteľnejším skupinám v spoločnosti, najmä ženám, deťom, postihnutým osobám a starším ľuďom; 133. odsudzuje znásilnenie ako barbarský nástroj vojny a naliehavo žiada, aby medzinárodné spoločenstvo jasne označilo znásilnenie vo vojne ako porušenie medzinárodného humanitárneho práva a medzinárodných dohovorov; vyzýva na silnú právnu odozvu vo forme súdnych konaní na odčinenie týchto zločinov; poznamenáva, že Rímska zmluva, ktorú ustanovil ICC v roku 2000, jasne klasifikuje znásilnenie ako zločin proti ľudskosti; 134. uznáva vplyv masového znásilňovania ako možnosti, prečo sú ženy zraniteľné z hľadiska infekcie HIV/AIDS; nalieha na EÚ, aby zabezpečila, že všetkým ženám a dievčatám, ktoré boli znásilnené, bude okamžite dostupná profylaxia po expozícii, a to aj vrátane umelého prerušenia tehotenstva; 135. kritizuje skutočnosť, že v mnohých prípadoch tí, ktorí sú zodpovední za činy sexuálneho násilia a znásilňovanie počas konfliktov, zostávajú nepotrestaní a neznámi a domnieva sa, že vykonávanie a plné rešpektovanie práv reprodukčného zdravia by prispelo k zníženiu počtu takýchto prípadov; 136. je znepokojený obvineniami zo sexuálneho a fyzického násilia, ktoré údajne spáchali pracovníci OSN okrem iného v Demokratickej republike Kongo, Bosne a Kosove; 137. je znepokojený tým, že tisícky detí sú naďalej používané ako "ozbrojení pešiaci" vo viac ako 20 krajinách sveta; poukazuje na to, že podľa globálnej správy o detských vojakoch za rok 2004 sú detskí vojaci používaní v ozbrojených konfliktoch vládami a ozbrojenými povstaleckými skupinami v Burundi, Demokratickej republike Kongo, na Pobreží Slonoviny, v Mjanmarsku, Rwande, Sudáne, Ugande a na Srí Lanke; silne nalieha na všetky vládne ozbrojené sily a iné ozbrojené skupiny, aby okamžite prepustili zo svojich radov všetky deti; 138. podporuje dobrovoľný protokol k CRC o zapojení detí do ozbrojeného konfliktu a nalieha na všetky štáty, vrátane členských štátov EÚ, aby podpísali a ratifikovali tento protokol; 139. uznáva, že sú to najmä chlapci, ktorí sú využívaní ako vojaci, ale poukazuje na to, že dievčatá sú stále viac používané ako aktívne bojovníčky a prostitútky v ozbrojených konfliktoch; 140. zdôrazňuje, že deti sú získavané do ozbrojených síl na mnohé úlohy ako napríklad poslovia, špióni, kuchári, upratovači atď., a že všetky tieto úlohy vystavujú deti riziku; zdôrazňuje najmä zraniteľnosť dievčat pokiaľ ide o násilie a sexuálne zneužívanie v úlohách sexuálnych otrokýň a/alebo manželiek z donútenia; 141. žiada, aby OSN a medzinárodné spoločenstvo venovalo zvýšenú pozornosť vplyvu konfliktov na ženy a deti, hlavne tým, ktoré patria medzi etnické, jazykové a/alebo náboženské menšiny a zvlášť vtedy, keď sú terčom zámernej vojnovej stratégie; 142. víta prijatie usmernení EÚ o deťoch a ozbrojených konfliktoch z roku 2003; žiada Radu a Komisiu, aby predložili Európskemu parlamentu priebežnú správu o vykonávaní a dopade týchto usmernení v šesťmesačných intervaloch; je povzbudený pozitívnymi signálmi, ktoré ukazujú, že Komisia je pripravená spolupracovať; IV. Zrušenie trestu smrti 143. víta pokračujúce trendy za zrušenie trestu smrti; uznáva, že viac ako polovica štátov na svete, celkovo 118 štátov, zrušila doteraz trest smrti právne alebo v praxi; je naďalej znepokojený tým, že 78 štátov ešte stále zachováva politiku zachovania trestu smrti; 144. vyjadruje pochvalu Bhutánu, Samoe, Senegalu a Turecku, ktoré zrušili trest smrti pre všetky trestné činy v roku 2004; 145. vyzýva filipínske orgány na ukončenie vykonávania trestov smrti a na to, aby dodržiavali za každých okolností právo obžalovaného na základné súdne a procesné záruky a vyzýva najmä orgány tejto krajiny na prehodnotenie prípadu Francisca Juana Larrañagu, občana EÚ zo Španielska, ktorý bol odsúdený na smrť v procese s mnohými nezrovnalosťami a bez základných súdnych a procesných záruk; 146. povzbudzuje štáty, aby ratifikovali druhý voliteľný protokol k ICCPR, s cieľom zrušenia trestu smrti; 147. vyzýva EÚ, aby využívala multilaterálne fóra ako napríklad Komisiu OSN pre ľudské práva (UNCHR) na podporu štátov, aby ratifikovali medzinárodné nástroje ľudských práv, ktoré sa týkajú trestu smrti a konali v ich súlade, a aby pokračovala v predkladaní rezolúcie o zrušení trestu smrti a uvalení moratória na všetky popravy na fóre UNCHR a vyzvala štáty, ktoré zachovávajú trest smrti, aby rešpektovali minimálne normy, ktoré vytvorila OSN; 148. víta Rezolúciu 2004/67, prijatú UNCHR 21. apríla 2004 na svojom výročnom zasadnutí v Ženeve, ktorá vyzýva všetky štáty, ktoré ešte zachovávajú trest smrti, aby ho úplne zrušili a zatiaľ uvalili moratórium na popravy; uznáva úlohu, ktorú má EÚ a jej členské štáty, ktoré podporili rezolúciu; nalieha na všetky štáty, aby rešpektovali rezolúciu OSN a aby prinajmenšom zaviedli moratórium na popravy; 149. vyzýva všetky štáty, ktoré zaviedli moratórium na trest smrti, aby podnikli kroky k jeho úplnému zrušeniu; 150. je znepokojený skutočnosťou, že Ázia zostáva kontinentom, kde je popravených najviac ľudí; je hlboko znepokojený tým, že Čína uskutočňuje viac popráv ako ktorákoľvek iná krajina na svete s tisíckami známych popráv v roku 2004; vyzýva Čínu, aby uverejnila oficiálne čísla popráv v roku 2004; 151. je znepokojený obnovením trestu smrti na Srí Lanke, ktoré ukončilo 27 rokov trvajúce moratórium na popravy, čo je v rozpore s medzinárodným trendom smerom k zrušeniu trestu smrti a preto vyzýva orgány Srí Lanky, aby sa snažili nájsť alternatívne riešenia v boji proti kriminalite; 152. konštatuje, že v Rusku síce existuje moratórium na trest smrti, ale trest smrti sa doteraz nezrušil v ruskom právnom poriadku; vyzýva Rusko, aby okamžite vykonalo kroky na ratifikáciu protokolu č. 6 k Európskemu dohovoru o ľudských právach o zrušení trestu smrti a aby podpísalo protokol č. 13 o zrušení trestu smrti za každých okolností; 153. je znepokojený vysokým počtom popráv v Iráne, najmä neplnoletých osôb a iránskym odmietnutím uverejnenia oficiálnej štatistiky o treste smrti; 154. vyzýva Komisiu a Radu, aby v rámci dialógu o ľudských právach s Čínou a Iránom vyvolali tlak na uvedené štáty v otázke moratória na trest smrti, ktoré by sa naozaj uskutočnilo a viedlo by k zmene legislatívy; 155. vyzýva novú irackú vládu, aby znovu nezaviedla trest smrti, keďže zmienka o treste smrti nebola v dočasnej ústave; 156. je znepokojený tým, že Afganistan v apríli 2004 uskutočnil prvú popravu od pádu Talibanu; vyzýva nové, nedávno zvolené vedenie Afganistanu, aby zaviedlo moratórium na trest smrti; 157. víta rozhodnutie dolnej komory parlamentu v Tadžikistane z júna 2004, ktorý hlasoval v prospech zákona zakazujúceho trest smrti; 158. je znepokojený tým, že vietnamská vláda doteraz hodnotí predkladanie a zverejňovanie štatistiky o použití trestu smrti ako štátne tajomstvo; je naďalej hlboko znepokojený vysokým počtom popráv uskutočnených v minulom roku vo Vietname; 159. berie na vedomie, že Afrika pokračuje v znižovaní použitia trestu smrti; víta najmä skutočnosť, že Zambia nariadila preverenie všetkých súdov vedúcich k trestu smrti a navrhla parlamentu zrušenie trestu smrti; víta obdobné rozhodnutie v Malawi, kde prezident zamietol 79 trestov smrti v apríli 2004; 160. vyzýva štáty západnej Afriky, aby sa zjednotili a úplne zrušili trest smrti, hlavne Guineu, ktorá je krajinou stále zachovávajúcou trest smrti; 161. je povzbudený tým, že trest smrti prakticky prestal existovať v Európe a vyzýva Bielorusko, aby sa zrušenie trestu smrti stalo skutočnosťou; vyzýva tiež tie členské štáty EÚ (Francúzsko, Taliansko, Luxembursko a Španielsko) a Radu Európy, ktoré ešte tak neurobili, aby ratifikovali protokol 13 k Európskemu dohovoru o ľudských právach, o zrušení trestu smrti za každých okolností; 162. znova odsudzuje použitie trestu smrti na Kube po mnohých rokoch jeho nepoužívania; 163. víta návrh prezidenta Mexika na úplné zrušenie trestu smrti [10]; 164. vyzýva USA, aby zrušili trest smrti a víta povzbudzujúce trendy v USA, kde sa počet ľudí odsúdených na trest smrti znížil; uznáva, že od roku 1999 sa ukladanie trestu smrti znížilo o 54 %, popravy o 40 %, a počet ciel smrti o 6 %; [11] 165. podporuje Komisiu, aby si udržala svoje informácie od amicus curiae (priateľov súdu) [12] v prípadoch pred Najvyšším súdom USA, ako v roku 2001, v prípadoch týkajúcich sa mladistvých a osôb trpiacich duševnou chorobou, ktoré boli odsúdené na smrť; 166. nalieha na EÚ, aby vo vzťahoch s krajinami mimo EÚ sústavne propagovala svoje usmernenia o treste smrti, prijaté v roku 1998; 167. nalieha na štáty, ktoré vedú politiku zachovania trestu smrti, aby neudeľovali trest smrti osobám mladším ako 18 rokov v čase spáchania zločinu, tehotným ženám alebo osobám s duševnými poruchami a trvá na tom, že trest smrti sa má udeľovať len v prípade najzávažnejších zločinov; 168. nalieha na štáty, ktoré udelili trest smrti osobám obvineným z dobrovoľného sexuálneho vzťahu medzi tými istými pohlaviami, aby zrušili takéto zákony a právne postupy; V. Obchodovanie s ľuďmi a ľudskými orgánmi - sexuálny priemysel a detská práca 169. uznáva definíciu obchodovania s ľuďmi ako bola stanovená protokolom OSN na prevenciu, potlačenie a potrestanie obchodovania s ľuďmi, najmä so ženami a deťmi, doplňujúcu Dohovor OSN proti medzinárodnému organizovanému zločinu, prijatý valným zhromaždením OSN v novembri 2000 [13]; 170. uznáva, že ženy a deti sú zvlášť zraniteľné voči tomu, čo možno nazvať novodobá forma otroctva; 171. poukazuje na to, že otroctvo je zakázané článkom 4 Všeobecnej deklarácie ľudských práv [14]; 172. zdôrazňuje, že obchodovanie s ľudskými bytosťami v akejkoľvek podobe je porušovaním ľudských práv a je zakázané článkom 5 ods. 3 Charty základných práv EÚ; 173. uznáva, že obchodovanie so ženami a deťmi na účel sexuálneho vykorisťovania je medzinárodný, organizovaný, kriminálny jav, ktorý má závažné následky na bezpečnosť, dobro a ľudské práva obetí; 174. poukazuje na to, že ženy a deti, ktoré sa stanú obeťou obchodovania na účely sexuálneho vykorisťovania sú často sexuálne zneužívané a olúpené o slobodu pohybu a identity; 175. zdôrazňuje, že obchodovanie a nútená prostitúcia sú medzinárodne uznané ako porušenie ľudských práv, v súlade s Dohovorom o eliminácii všetkých foriem diskriminácie žien, ktorý vyžaduje od štátov, aby "potlačili všetky formy obchodovania so ženami a využívania prostitúcie žien" (článok 6); 176. je znepokojený tým, že ženy a deti, ktoré vstúpili do krajiny bez dokumentácie alebo ktoré boli obeťami obchodovania alebo boli olúpené o doklady, často nie sú schopné získať právne odčinenie za zneužitie, ktorým trpeli; 177. zdôrazňuje, že obchodovanie so ženami a deťmi je globálnym problémom a odporúča štátom, aby konali koordinovane pri zlepšovaní presadzovania medzinárodného práva na boj s týmto zločinom; 178. zdôrazňuje potrebu školiť orgány činné v trestnom konaní na úrovni EÚ o vyšetrovaní skupín obchodujúcich s ľuďmi a hraničnú stráž o tom, ako identifikovať obchodníkov a ich obete; 179. uznáva, že obchodovanie s ľudskými bytosťami nie je obmedzené na sexuálny priemysel, keďže ženy a deti tiež podliehajú obchodovaniu a sú prinútené pracovať ako nútená pracovná sila; 180. poukazuje na to, že podľa UNICEF viac ako 20000 detí je zotročovaných pašovaním cez hranice v západnej a strednej Afrike; 181. uznáva, že obchodovanie s ľudskými orgánmi je vysoko organizovaná zločinecká medzinárodná činnosť, ktorá má vážne a škodlivé následky; vyzýva na cielenejšiu odozvu od medzinárodného spoločenstva v boji s týmto neduhom; 182. nalieha na jednotlivé štáty, aby posilnili právnu odozvu na obchodovanie legislatívnou reformou, zvyšovaním povedomia a školením; zdôrazňuje potrebu podpory a ochrany obetí, ktoré podávajú svedectvo; 183. s potešením víta návrh dohovoru Rady Európy o postupoch proti obchodovaniu s ľudskými bytosťami (január 2005); nalieha na Komisiu, aby s podporou Rady zabezpečila, že tento návrh dohovoru Rady Európy stanoví najprísnejšie normy ochrany ľudských práv v prípadoch obetí obchodovania; 184. je povzbudený záväzkom Komisie vypracovať oznámenie o prevencii a boji proti obchodovaniu s ľudskými bytosťami; 185. uznáva snahy Komisie, najmä prostredníctvom programov TACIS a CARDS na vyvinutie opatrení pre boj proti obchodovaniu, ale zdôrazňuje potrebu podniknúť kroky v kľúčových tranzitných krajinách ako sú Bielorusko, Moldavsko, Ruská federácia a Ukrajina; VI. Úloha medzinárodného obchodu v oblasti ľudských práv 186. podporuje obchodné spoločnosti, ktoré fungujú na medzinárodnej úrovni, aby zohľadňovali ľudské práva ako referenčnú hodnotu pre svoju činnosť; aby brali ohľad na svoje povinnosti podľa záväzkov sociálnej zodpovednosti spoločností a prijali minimálne štandardy založené na týchto normách; nabáda ich, aby vytvorili jasný mechanizmus na účinné monitorovanie všetkých svojich činností v súlade s kódexami správania a medzinárodnými normami ľudských práv; 187. uznáva, že podniky môžu mať silnú pozíciu pri ovplyvňovaní vládnych rozhodnutí na svetovom trhu; podporuje podniky v tom, aby propagovali, ochraňovali a zabezpečovali práva svojich pracovníkov a zamestnancov svojicih dodávateľov, subdodávateľov a obchodných partnerov, pokiaľ tieto práva nie sú chránené vnútroštátnym právom príslušnej krajiny; 188. vyzýva podniky, aby zabezpečili, že sa ich výrobky nepoužijú na porušovanie ľudských práv; 189. uznáva, že v posledných rokoch sa podniky stali terčom akcií spotrebiteľov a kampaní za ľudské práva s cieľom, aby boli vnímavejšie voči problémom ľudských práv a že niekedy je efekt takýchto kampaní deštruktívny, kvôli nerozumným požiadavkám; nalieha na spoločnosti, aby prijali určité minimálne štandardy na zmenšenie znepokojenia verejnosti; 190. uznáva, že prvú a druhú zásadu Globálnej dohody OSN, ktoré hovoria že "podniky by mali podporovať a rešpektovať ochranu medzinárodne uznávaných ľudských práv" v rámci sféry ich pôsobenia a že "by mali zaistiť, aby nenapomáhali zneužívaniu ľudských práv", ako aj zásady tri až šesť dohody, ktoré požadujú, aby svetový obchod dodržiaval základné práva pracovníkov; 191. víta novú správu Komisie OSN pre ľudské práva o normách OSN a dúfa, že OSN bude pokračovať v široko postavených konzultáciách o normách OSN berúc do úvahy ich významné postavenie ako referenčnej hodnoty zodpovednosti podnikov v oblasti ľudských práv [15]; 192. podporuje spoločnosti, aby spolupracovali tam, kde je to vhodné, s miestnymi MVO zaoberajúcimi sa ľudskými právami; 193. nalieha na spoločnosti, aby nepôsobili v štátoch, na ktoré boli uvalené jednostranné a regionálne sankcie alebo obchodné embargá v súvislosti s problematikou ľudských práv; 194. vyzýva EÚ, aby prijala kódex správania pre európske spoločnosti, ktoré pôsobia medzinárodne a zvlášť v rozvojových krajinách, podobný európskej iniciatíve pre etickú výrobu a spotrebu; 195. opakuje svoju výzvu delegáciám Európskej komisie v tretích krajinách, aby podporovali usmernenia OECD pre nadnárodné spoločnosti a poskytovali o nich informácie; 196. vyzýva EÚ, aby propagovala pojem medzinárodného obchodného kódexu správania pre problémy súvisiace s ľudskými právami; VII. Beztrestnosť a úloha ICC 197. je presvedčený o tom, že trvalo udržateľný mier nemôže existovať bez zodpovednosti za vojnové zločiny a verí, že ukončenie ovzdušia beztrestnosti v spoločnosti otrasenej vojnou a hlbokými porušeniami ľudských práv je dôležité, ak sa má znovu nastoliť právny štát, mier a demokracia; 198. verí, že vytvorenie ICC, ktorý dopĺňa vnútroštátne súdnictvo, tvorí časť systému medzinárodnej spravodlivosti, v ktorej vnútroštátne súdy, medzinárodné a zmiešané tribunály a ICC spolupracujú na účinnom ukončení beztrestnosti vážnych porušení ľudských práv a tým odstrašujú od páchania ďalších porušení; 199. nalieha na Komisiu a členské štáty EÚ aby pri plánovaní pomoci krajinám, ktoré práve skončili vojnu, podporovali posilňovanie vnútroštátnych kapacít na stíhanie závažných porušení ľudských práv; 200. vyzýva členské štáty EÚ, aby pomáhali ICTY, Medzinárodnému trestnému tribunálu pre Rwandu a Špeciálnemu súdu pre Sierra Leone, v úspešnom vykonávaní ich mandátu, hlavne prostredníctvom zabezpečenia efektívnej spolupráce a okamžitého vydania obvinených, vrátane Mladiča, Karadžiča, Gotovinu a Taylora; 201. nalieha na Komisiu, Radu a členské štáty EÚ aby v súlade so spoločnou pozíciou EÚ k ICC z júna 2003 a akčným plánom, ktorý bol následne prijatý v januári 2004 pokračovali v aktívnom úsilí a presadzovali všeobecnú ratifikáciu Rímskeho štatútu a prijatie vykonávacích právnych predpisov na rozšírenie demaršov a iných krokov na ochranu súdu, keď je pod tlakom a na zabezpečenie účinnej spolupráce so súdom; žiada, aby každé predsedníctvo EÚ predkladalo Európskemu parlamentu správu o krokoch vykonaných na základe uvedenej spoločnej pozície; 202. víta skutočnosť, že Ugandská republika a Demokratická republika Kongo (DRC) podali obvinenia v dvoch prípadoch hlavnému vyšetrovateľovi ICC [16]; 203. uznáva, že v DRC bolo spáchaných od 1. júla 2002 približne 5000 - 8000 [17] nezákonných popráv; víta rozhodnutie vyšetrovateľa ICC z júna 2004 vyšetriť vojnové zločiny v DRC; verí, že vyšetrovanie sa stane silným posolstvom o tom, že beztrestnosť za všetky vojnové zločiny sa končí; 204. víta rozhodnutie vyšetrovateľa z júna 2004 začať vyšetrovanie obvinení z útokov na civilné obyvateľstvo v severnej Ugande vrátane únosov tisícok detí, vykonaných rebelmi patriacimi k Armáde odporu Pána; 205. nalieha na členské štáty EÚ, aby prijali vhodné opatrenia na úplnú spoluprácu s ICC na zabezpečenie úspešného vyšetrovania; najmä nalieha na všetky členské štáty EÚ, aby podpísali so súdom dohodu o premiestnení svedkov a zdieľali všetky relevantné informácie, ktoré majú k dispozícii; podporuje EÚ v tom, aby podpísala dohodu o spolupráci s ICC, ktorá umožní EÚ účinne spolupracovať so súdom a pomáhať mu v úspešnom vedení vyšetrovania; 206. víta najnovšie obvinenie adresované vyšetrovateľovi zo Stredoafrickej republiky (január 2005); 207. víta deklaráciu EÚ podporujúcu obsah správy vyšetrovacej komisie OSN o Darfúre [18]; silne odporúča, aby sa Bezpečnostná rada OSN obrátila na ICC kvôli situácii v Darfúre; 208. je znepokojený tým, že pravidlá vedenia vojny a ochrany obetí počas konfliktov sú naďalej porušované; vyzýva na ukončenie tohto kolobehu beztrestnosti a odporúča ICC ako vhodný mechanizmus pre riešenie porušovania ľudských práv v medzinárodnom kontexte po ukončení konfliktov; 209. odporúča Rade a Komisii, aby uvažovali o opatreniach, ktoré môžu podporiť USA, aby pozitívnejšie vnímali ICC; 210. pripomína štátom, ktoré ratifikovali Rímsky štatút, že podpis dohody poskytujúcej beztrestnosť štátov, ktoré nepodpísali Rímsky štatút, pred ICC, nie je v súlade s duchom tohto štatútu; vyzýva najmä USA, aby ratifikovali tento štatút a na to, aby sa nesnažili o vyjednanie osobitného štatútu pre svoj vojenský personál, ktorý by im udelil istý druh "medzinárodnej imunity"; vyzýva inštitúcie EÚ a členské štáty, aby aktívne podporovali štáty, ktoré trpia tlakom a finančnými sankciami z dôvodu ich odmietnutia podpísať takéto dohody; 211. verí, že koniec atmosféry beztrestnosti v štátoch zničených vojnou a vážnymi porušovaniami ľudských práv je veľmi dôležitý pre znovunastolenie rešpektovania právnych zásad, demokracie a ľudských práv; 212. vyzýva na zahrnutie výslovných, jednotných a konkrétnych záväzkov na podporu presadzovania ľudských práv a demokracie ako základného prioritného cieľa do všetkých štyroch príslušných nástrojov vonkajších vzťahov [19]; 213. vyzýva, aby bola zachovaná a zlepšená Európska iniciatíva pre demokraciu a ľudské práva so zvýšeným dôrazom EÚ na zachovanie ľudských práv a demokracie; VIII. Inštitucionálny rozvoj a rozvoj politík 214. vyzýva Komisiu, aby pokračovala v posilňovaní aspektov ľudských práv vo všetkých medzinárodných vzťahoch a ostatných oblastiach politiky; 215. vyzýva Radu a Komisiu, aby určili a prijali konkrétne opatrenia týkajúce sa tých krajín, ktorých zákony diskriminujú občanov na základe ich sexuálnej orientácie; vyzýva tie krajiny, ktorých zákony považujú dobrovoľný sexuálny vzťah medzi dospelými príslušníkmi rovnakého pohlavia za trestný čin, aby ich zrušili; 216. víta prijatie usmernení EÚ pre obhajcov ľudských práv v júni 2004; vyzýva EÚ, aby naďalej podporovala a pomáhala obhajcom ľudských práv a novinárom, ktorí sa vystavujú nebezpečenstvu, keďže počet útokov a zadržiavaní novinárov a obhajcov ľudských práv sa v roku 2004 zvýšil; vyzýva v tejto súvislosti Radu, aby v plnej miere začlenila situáciu obhajcov ľudských práv do dialógu s tretími krajinami; 217. vyzýva Európsku úniu, aby vynaložila úsilie na zlepšenie jednotnosti politiky v oblasti ľudských práv a zabezpečila lepší tok informácií; poukazuje na to, že ekonomická situácia by v žiadnom prípade nemala mať za následok ignorovanie alebo zmenšovanie dôležitosti ohrozenia ľudských práv Úniou; 218. vyzýva Európsku úniu a jej členské štáty, aby jednotne prehovorili o porušovaní ľudských práv najmä v Komisii OSN pre ľudské práva, kde EÚ v minulosti nedostatočne vplývala na rozhodovací proces, pretože neexistoval konsenzus medzi členskými štátmi; 219. opätovne zdôrazňuje, že dodržiavanie ľudských práv, ako ho vymedzujú dohody EÚ s tretími štátmi, je dôležitým prvkom týchto dohôd; vyzýva v tejto súvislosti Komisiu, aby vytvorila jasný mechanizmus uplatňovania doložiek o ľudských právach, ktoré sú súčasťou zmluvných vzťahov EÚ s tretími krajinami a v tejto súvislosti na prehodnotenie súčasných a budúcich dohôd; vyzýva Komisiu, aby so zreteľom na 10. výročie barcelonského procesu vypracovala verejne prístupnú správu o ľudských právach v stredomorských krajinách, na ktorej bude možné ďalej rozvíjať partnerstvo; 220. v tomto zmysle vyzýva na vytvorenie podvýborov pre ľudské práva v rámci dohôd o pridružení na rozvinutie štruktúrovaného dialógu o ľudských právach a demokracii a na identifikovanie kľúčových oblastí záujmu akčných plánov európskej politiky susedských vzťahov; zdôrazňuje dôležitosť rozhovorov a zainteresovania občianskej spoločnosti do práce týchto podkomisií, aby bolo možné lepšie monitorovať situáciu v oblasti ľudských práv; zdôrazňuje tiež, že je potrebné, aby bol Parlament úzko prepojený na prácu a výsledky týchto podkomisií; v tomto ohľade ešte raz vyzýva Komisiu, aby predložila predbežnú správu o situácii v oblasti ľudských práv v krajinách, na ktoré sa uplatňuje európska politika susedských vzťahov; 221. odporúča hodnotenie činností Rady a Komisie, ako sú opísané vo výročnej správe Európskej únie o ľudských právach, vo vzťahu ku krajinám a tematickým oblastiam podčiarknutým v predchádzajúcich uzneseniach v zmysle dopadu a účinnosti týchto aktivít; 222. víta skutočnosť, že Javier Solana, vysoký predstaviteľ EÚ pre SZBP vymenoval pána Michaela Matthiessena za svojho zástupcu pre ľudské práva [20]; 223. zdôrazňuje, že je potrebné, aby táto pozícia bola autoritatívna a žiada nového zástupcu, aby úzko spolupracoval s Európskym parlamentom, aby sa zodpovedal a úzko spolupracoval s príslušnými výbormi EP; vyzýva Radu, aby posilnila zamestnaneckú kapacitu v oblasti ľudských práv na generálnom sekretariáte Rady, aby zabezpečila zástupcovi primeranú podporu pri vykonávaní jeho mandátu; 224. berie na vedomie závery o vykonávaní usmernení EÚ o dialógu o ľudských právach prijaté v decembri 2004 Radou; zdôrazňuje potrebu Parlamentu, aby bol zainteresovaný do uplatňovania týchto pravidiel aspoň prostredníctvom informačného procesu zo strany Rady dvakrát do roka; upozorňuje najmä na štruktúrované dialógy EÚ s Čínou a Iránom a v tomto zmysle vyzýva Radu, aby vyvinula užšiu spoluprácu s Parlamentom; vo všeobecnosti vyzýva Radu, aby pravidelne informovala Parlament o zavádzaní a výsledkoch pravidiel EÚ o záležitostiach ľudských práv a predložila priebežnú správu o výsledkoch zavádzania týchto pravidiel v praxi; 225. víta nábor zamestnancov zodpovedných za kontakty s občianskou spoločnosťou v rámci delegácií Komisie v tretích krajinách a vyzýva tieto delegácie, aby zabezpečili ochranu tých, ktorí obhajujú ľudské práva v prípadoch nebezpečenstva; 226. podporuje v tomto ohľade všetky iniciatívy uskutočnené Radou, Trojkou a Predsedníctvom, ktoré smerujú k riešeniu hlavných problémov týkajúcich sa ľudských práv v tretích krajinách; vyzýva Radu, aby raz do roka predložila Parlamentu výsledky pracovného plánu spoločných stratégií navrhnutého každým predsedom Predsedníctva; vyzýva Radu, aby systematicky predkladala Parlamentu vyhlásenia a demarše týkajúce sa ľudských práv, aby ho v plnej miere a dôkladne informovala; verí, že každé úsilie by malo byť jednotnejšie a koherentnejšie so zreteľom na vonkajšie činnosti EÚ; 227. znovu opakuje svoju požiadavku, aby Komisia uskutočnila školenie v oblasti ľudských práv v každej z delegácií EÚ v tretích krajinách a zabezpečila jasné uplatňovanie týchto pravidiel; 228. dúfa, že ako dôsledok práce vykonanej EP v oblasti ľudských práv, ktorá zdá sa, že v súčasnosti nemá podstatný a hmatateľný účinok, môže existovať reálne a objektívne posúdenie dopadu a zlepšenia tejto situácie vo svete; 229. berie na vedomie rozhodnutie Rady o vytvorení plne vybavenej agentúry pre základné a ľudské práva [21]; očakáva, že hlavným cieľom tejto agentúry bude podporiť Komisiu pri zmenšovaní rozdielov medzi vnútornou a vonkajšou politikou Únie v oblasti ľudských práv; podporuje Radu v tom, aby zahrnula kandidátske krajiny spadajúce pod politiku susedských vzťahov EÚ do pôsobnosti agentúry; berie na vedomie rozhodnutie Rady o vytvorení plnoprávnej agentúry pre základné a ľudské práva; očakáva, že hlavným cieľom tejto agentúry je podpora Komisie pri zmenšovaní rozdielov medzi vnútornými a vonkajšími politikami Únie v oblasti ľudských práv; vyzýva Radu, aby zahrnula kandidátske krajiny do rámca kompetencie agentúry; 230. uznáva, že zahrnutie Charty základných práv do Ústavy EÚ demonštruje, že EÚ berie vážne problematiku ľudských práv na svojom území a preto odporúča, aby sa rozsah pôsobnosti agentúry rozšíril na všetky oblasti Charty a iných príslušných opatrení prvej časti Zmluvy o ústave pre Európu ako ďalší príklad záväzku EÚ uplatňovať tieto práva v praxi; 231. odporúča, aby agentúra neduplikovala prácu, ktorá je už vykonávaná pod záštitou Rady Európy; preto odporúča, aby agentúra rozvinula inštitucionalizovanú spoluprácu s Radou Európy a jej inštitúciami a s Európskym súdom pre ľudské práva a že by mala venovať pozornosť práci OBSE a OSN; 232. navrhuje, aby agentúra vytvorila zmysluplný dialóg s občianskou spoločnosťou a národnými odborníkmi a vybudovala prepojenia na akademické inštitúcie; 233. silne zdôrazňuje, že na to, aby táto agentúra bola účinným a vierohodným monitorom základných práv v EÚ je potrebné, aby bola nezávislá a pravidelne predkladala správy Parlamentu; 234. vyzýva na včasné prijatie deklarácie OSN o právach pôvodných obyvateľov; z tohto dôvodu obhajuje rýchle obnovenie práce pracovnej skupiny na návrhu deklarácie; v tomto ohľade vyzýva Komisiu a Radu, aby plne podporovali vec pôvodných obyvateľov a brali do úvahy závery tejto deklarácie; 235. víta navrhnutú revíziu Kódexu správania EÚ pri vývoze zbraní v rámci luxemburského predsedníctva a vyzýva Radu, aby podnikla kroky na zabezpečenie toho, aby všetky štáty podliehali jej ustanoveniam, aby poskytli potrebné zdroje na monitorovanie a uplatňovanie a ďalšiu podporu a prácu smerom ku globálnej obchodnej zmluve o zbraniach; * * * 236. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenia postúpil Rade, Komisii, vládam a parlamentom členských krajín a pristupujúcich krajín, OSN, Rade Európy, OBSE a vládam krajín spomenutých v tomto uznesení a kanceláriám hlavných mimovládnych organizácií so sídlom v EÚ, zaoberajúcich sa ľudskými právami. [1] Ú. v. ES C 379, 7.12.1998, s. 265; Ú. v. ES C 262, 18.9.2001, s. 262; Ú. v. ES C 293 E, 28.11.2002, s. 88; Ú. v. EÚ C 271 E, 12.11.2003, s. 576. [2] Ú. v. ES C 364, 18.12.2000, s. 1. [3] Ú. v. ES L 317, 15.12.2000, s. 3. [4] Ú. v. EÚ C 82 E, 1.4.2004, s. 610. [5] Prijaté texty, P6_TA(2005)0051. [6] Správa UNICEF o detskej práci, 2005. [7] Prijatý v roku 1989 a ratifikovaný všetkými štátmi s výnimkou USA a Somálska. [8] Prijatá Organizáciou africkej jednoty v roku 1990. [9] CRC je jediný dohovor o ľudských právach, ktorý pokrýva celé spektrum občianskych, politických, hospodárskych, sociálnych a kultúrnych práv. [10] Článok 22 súčasnej mexickej ústavy obmedzuje rozsah trestu smrti, ale nestavia ho úplne mimo zákona. Podľa mexického práva je trest smrti ponechaný vo vojenskom trestnom zákonníku. Avšak, viac než 50 rokov nebola vykonaná žiadna poprava. [11] Trest smrti v roku 2004: Koncoročná správa, Informačné centrum pre trest smrti, december 2004. [12] Spis Amicus curiae je predložený niekým, kto nie je stranou súdneho prípadu a môže poskytnúť informácie o právnych záležitostiach. Tento spis je často predložený v snahe lobovať na Najvyššom súde. [13] "Obchodovanie s ľuďmi" znamená nábor, transport, prevezenie, usídlenie alebo príjem osôb pod hrozbou alebo za použitia násilia alebo iných foriem donútenia, únosu, podvodu, klamstva, zneužitia moci alebo zraniteľnosti alebo poskytovania alebo príjmu platieb alebo výhod na dosiahnutie súhlasu osoby, a zároveň mať nad ňou kontrolu na účel jej vykorisťovania. [14] Článok 4: "Nikto nesmie byť držaný v otroctve alebo službe; otroctvo a obchod s otrokmi je zakázaný vo všetkých jeho podobách." [15] Správa OSN bola predložená UNCHR v marci 2005 v Ženeve. [16] Vyšetrovateľ opakovane vyhlásil, že bude skúmať obvinenia zo sexuálneho násilia, ako je napr. znásilnenie, v obidvoch prípadoch. Avšak ICC nebude súdiť detských vojakov, pretože podľa jeho štatútu obvinení musia mať viac než 18 rokov. [17] Čísla založené na údajoch Úradu vyšetrovateľa, ICC, október 2004. [18] Medzinárodná vyšetrovacia komisia pre Darfúr, správa generálnemu tajomníkovi OSN, 25. január 2005. [19] Nástroj rozvojovej spolupráce a hospodárskej spolupráce (DCECI), Nástroj európskeho susedstva a partnerstva (ENPI), Nástroj stability (SI), a Nástroj predvstupovej pomoci (IPA). [20] Závery predsedníctva, Brusel 16. - 17. decembra 2004 (časť 52). [21] Závery predsedníctva, Brusel 16. - 17. decembra 2004. Oznámenie Komisie: Agentúra základných práv: Dokument na verejné pripomienkovanie, SEK(2004)1281, Brusel, 25.10.2004, KOM(2004)0693. --------------------------------------------------