SK Úradný vestník Európskej únie C 248/43

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Začlenenie vodohospodárskej politiky do ostatných oblastí európskej politiky“ (prieskumné stanovisko na žiadosť maďarského predsedníctva Rady EÚ)

2011/C 248/07

Spravodajkyňa: pani LE NOUAIL-MARLIÈRE

Budúce maďarské predsedníctvo Rady EÚ 13. novembra 2010 požiadalo EHSV o vypracovanie prieskumného stanoviska na tému:

„Začlenenie vodohospodárskej politiky do ostatných oblastí európskej politiky“.

Odborná sekcia pre poľnohospodárstvo, rozvoj vidieka a životné prostredie poverená vypracovaním návrhu stanoviska v danej veci prijala svoje stanovisko 20. mája 2011. Spravodajkyňou bola pani LE NOUAIL-MARLIÈRE.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 472. plenárnom zasadnutí 15. a 16. júna 2011 (schôdza z 15. júna 2011) prijal 106 hlasmi za, pričom 26 členovia hlasovali proti a 8 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery

1.1 EHSV zdôrazňuje svoje odborné znalosti týkajúce sa životného prostredia a poľnohospodárstva, otázok spojených s vplyvom zmeny klímy v Európe: striedavé obdobia záplav a sucha, ktorých dôsledkom je zhoršovanie zdrojov vody, pôdy a infraštruktúr, hospodárskych a sociálnych činností, a odporúča jednotný a transverzálny prístup k problémom v environmentálnej, hospodárskej a sociálnej oblasti.

1.2 Výbor považuje za mimoriadne dôležité, aby EÚ prostredníctvom rámcovej smernice o vode vypracovala európsku vodohospodársku politiku, a podporuje členské štáty a európske inštitúcie, aby pri posilňovaní tejto politiky riadne zohľadňovali skutočnosť, že voda má pre občanov, priemysel a poľnohospodárstvo a miestne samosprávy prvoradý význam, a to preto, že je predovšetkým životne dôležitá, ale aj z hospodárskych, sociálnych a environmentálnych dôvodov.

1.3 Odporúča preto, aby sa jej udelil kľúčový význam vo všetkých ostatných oblastiach európskej politiky.

1.4 Vzhľadom na potreby a osobitné záväzky vidieckeho a poľnohospodárskeho sveta v období diskusií o budúcnosti SPP po roku 2013 EHSV odporúča, aby sa finančné prostriedky prvého piliera vodohospodárskych politík viac podmienili podľa mechanizmu na uplatňovanie krížového plnenia (1) a aby sa posilnili agro-environmentálne opatrenia druhého piliera a zvýšili dotácie určené na ochranu vody s cieľom dosiahnuť dostatočnú úroveň, ktorá by pritiahla poľnohospodárov.

1.5 Vzhľadom na to, že mnoho európskych občanov bez bývania či s nevhodným bývaním stále nemá bezplatný prístup k tečúcej a/alebo pitnej vode, výbor spája problémy týkajúce sa vody s bojom proti chudobe a so snahou o jej odstránenie.

1.6 Vyzdvihuje medzinárodný a mimoeurópsky rozmer európskej politiky v oblasti životného prostredia prostredníctvom stratégie EÚ, jej obchodný, environmentálny a rozvojový prístup a jej zapojenie do svetových stratégií pre životné prostredie tak na jej území (nadnárodné povodia), ako aj vo vonkajších politikách (2).

1.7 Podnecuje členské štáty a Európsku úniu, aby ratifikovali dohovor OSN z roku 1997 (3).

1.8 Z hľadiska vnútorného trhu sú základné práva, integrácia, sociálna súdržnosť a zdravie faktormi, ktoré si vyžadujú podrobnejšie preskúmanie vplyvu a nákladov vodohospodárskej politiky, ktorá nezahŕňa sociálny, environmentálny a hospodársky rozmer.

1.9 V rámci tejto integrácie je potrebné zosúladiť prebiehajúce stratégie medzi rôznymi územnými záujmami v členských štátoch a oblasťami (zamestnanosť, zdravotníctvo, životné prostredie, intenzívne alebo ekologické poľnohospodárstvo, územné plánovanie, financovanie verejných politík, atď.) a subjektmi (súkromnými, domácimi, priemyselnými, poľnohospodárskymi užívateľmi a spotrebiteľmi), ktorých sa to všeobecne týka.

1.10 Riadenie zdrojov vody v Európe tradične zdôraznilo ponuku a zásobovanie. Dnes EÚ potrebuje nové prostriedky, ktoré by jej umožnili predvídať prírodné katastrofy alebo katastrofy spôsobené ľudskou činnosťou, ktoré krátkodobo ohrozujú a poškodzujú zdroje vody, a reagovať na ne.

1.11 Vzhľadom na zásadný význam pôdy a rastlín, ktoré majú zadržiavaciu úlohu v súvislosti so zrážkovými vodami, výbor vyzýva Radu, aby opäť začala proces na prijatie smernice o pôde, keďže je nevyhnutná pre účinnú vodohospodársku politiku (4).

1.12 Potrebuje tiež vytvoriť udržateľný prístup k riadeniu týchto zdrojov tým, že pozornosť zameria aj na úspornejší dopyt, aby zachovala a chránila zdroj účinnejším využívaním: novou organizáciou odberu a používaním nových technológií.

1.13 Hoci je kolobeh vody ešte do značnej miery prirodzený, obsahuje aj umelé fázy umožnené novými technológiami, ktoré nesmú viesť k mylnej predstave, pokiaľ ide o potrebu demokraticky zvažovať možnosti. Treba zvážiť vyrovnanejší prístup k odberu vody, ktorý by zodpovedal požiadavkám a hospodárskej súťaži medzi hospodárskymi a energetickými odvetviami, potrebe zachovať sladkovodné ekosystémy a požiadavke rešpektovať základné právo občanov.

1.14 Integrované riadenie povodí má zásadný význam pre ochranu a riadenie zdrojov. Podporuje účasť rôznych zainteresovaných strán na stanovovaní a uplatňovaní opatrení zodpovedajúcich regionálnym problémom, ktoré si často vyžadujú kompromisy medzi rôznymi záujmami a rôznymi odvetviami: mestské plánovanie, záplavové oblasti, využívanie pôdy, najmä poľnohospodárskej, priemyselné a energetické odvetvia.

1.15 Výbor zdôrazňuje, že by sa mal vymedziť priestor verejných európskych a národných dotácií a mal by sa rozšíriť o pomoc určenú na zachovanie verejného záujmu územných samospráv, ako je napríklad obnova mokradí alebo zachovanie biodiverzity, najmä pri skúmaní reformy uplatňovania pravidiel EÚ v oblasti štátnej pomoci pre služby všeobecného hospodárskeho záujmu (5).

1.16 Podporuje členské štáty a územné samosprávy, aby s cieľom zabezpečiť základné právo každého občana na životne dôležitý objem vody boli obozretné a sprísnili požiadavky, pokiaľ ide o podmienky transparentnosti a spätného prevedenia verejných služieb či služieb všeobecného záujmu tak v právnej, ako aj v hospodárskej oblasti: verejné vlastníctvo, prenájom, tarifikácia, reinvestície, údržba stavieb.

1.17 Upozorňuje na to, že je potrebné rovnako integrovaným spôsobom anticipovať riadenie ľudských a sociálnych zdrojov: počiatočné a ďalšie vzdelávanie, rámec osvedčení a uznávania kvalifikácií, prognostické, globálne a integrované riadenie s cieľom podporiť profesijnú a geografickú mobilitu, ktorá zohľadňuje rodové hľadisko, databáza.

1.18 Výbor odporúča zaradiť sociálny dialóg ako prvok, ktorý prispeje k zaručeniu všetkých úloh v celej ich rozmanitosti a na všetkých úrovniach vodohospodárskych a sanitačných služieb v súvislosti so štatútom pracovníkov, ako aj s bezpečnosťou zamestnancov a občanov.

1.19 Pokiaľ ide o informovanie a konzultácie užívateľov, hospodárske a sociálne rady sú všade tam, kde existujú, cenným zdrojom konzultácií vďaka svojej reprezentatívnosti a nezávislosti, svojim skúsenostiam a svojej schopnosti organizovať verejné diskusie.

2. Legislatívne nástroje, ktoré sa zoberajú vodohospodárskymi politikami

2.1 Vodohospodárska politika sa týka viacerých oblastí: riadenie a zachovávanie zdrojov vody, ich využívanie, riadenie katastrof spôsobených vodou, ochrana prírodného prostredia, verejné zdravie.

2.2 Nasleduje zoznam právnych predpisov Európskej únie a vypracovanie najdôležitejších politík v oblasti vodného hospodárstva.

— V 70. rokoch: prvé iniciatívy — 1976, smernica o kvalite vody určenej na kúpanie — 1980, smernica o kvalite vody určenej na ľudskú spotrebu

— V 90. rokoch: riešenie problému hlavných zdrojov znečisťovanie pri zdroji — 1991, čistenie komunálnych odpadových vôd — 1991, znečisťovanie dusičnanmi z poľnohospodárskych zdrojov — 1996, integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia (smernica IPPC)

— Od roku 2000: rozširovanie, súlad, racionalizácia — 2000, rámcová smernica o vode a s ňou súvisiace smernice z roku 2006 a 2008 o podzemných vodách a o prioritných látkach — 2007, smernica o povodniach — 2007, nedostatok vody a suchá (oznámenie)

2.2.1 V rámcovej smernici o vode, smernica 2000/60/ES, sa stanovuje každodenný integrovaný manažment povodí s cieľom zachovať vodné zdroje zavedením pojmu povodie. Umožňuje tiež začleniť riadenie vnútrozemských a pobrežných vôd.

2.2.2 Prostredníctvom programov opatrení vykonávaných na úrovni správnych území povodia sa v rámcovej smernici o vode stanovuje dosiahnutie dobrej kvality vôd do roku 2015 (s výhradou možností odôvodnených výnimiek), ako aj neznečisťovanie vôd v budúcnosti:

— prevencia a znižovanie znečistenia,

— podpora trvalo udržateľného využívania vody,

— ochrana životného prostredia,

— zlepšenie stavu vodných ekosystémov a zmiernenie účinkov povodní a sucha.

2.2.3 Poverila členské štáty, aby určili a klasifikovali povodia na ich územiach, analyzovali ich charakteristiky, upozornili na rizikové povodia a preskúmali vplyv ľudskej činnosti na povodia. Plány riadenia povodí sa zaviedli, aby sa zabránilo zhoršovaniu a znečisťovaniu a aby sa zlepšovali a obnovovali povodia, či už ide o povrchové alebo podzemné vody alebo chránené oblasti. Ide tiež o to, aby sa znížilo znečisťovanie spôsobované vypúšťaním a emisiami nebezpečných látok. V tejto súvislosti rámcovú dohodu o vode dopĺňa smernica o prioritných látkach z roku 2008.

2.2.4 Dočasné zhoršenie stavu povodí je predmetom mnohých výnimiek. Nepredstavuje porušenie rámcovej smernice o vode, ak je výsledkom výnimočných a nepredvídateľných okolností spôsobených nehodou, prirodzenou príčinou alebo prípadom vyššej moci. Tieto výnimky musia členské štáty pred Komisiou riadne odôvodniť.

2.2.5 Podľa smernice sú členské štáty od roku 2010 povinné zaviesť cenovú politiku, ktorá by sa týkala rôznych užívateľov vody (domácnosti, poľnohospodárstvo, priemysel, atď.) a bola by v súlade so primeranými zásadami týkajúcimi sa množstva odberu, znečisťovateľa, platcu, náhrady nákladov.

2.2.6 Členské štáty sú poverené zavedením systému sankcií pre prípady porušenia smernice a Komisia môže začať konania vo veci porušenia predpisov doplnené o sankcie v prípade nedodržania. Komplexný systém konaní o porušení predpisov však neumožňuje prísne uplatňovanie pokút a tento systém sankcií nie je dostatočne odradzujúci. Bolo by vhodné navrhnúť exponenciálne rastúcu pokutu v prípade recidívy (pokuta sa pri každej recidíve zdvojnásobí).

2.2.7 Činnosti uskutočnené v rámci programu REACH: predpisy pre registráciu, hodnotenie, autorizáciu a obmedzovanie chemických látok a zoznam znečisťujúcich látok, ktoré predstavujú závažné riziko, prispejú k zníženiu rozptyľovania perzistentných znečisťujúcich látok vo vode a k ochrane vodných ekosystémov, a tým tiež zmiernia riziká pre verejné zdravie.

2.3 Komisia sa otázkou vody zaoberá v rámci hodnotenia stavu spoločnej poľnohospodárskej politiky.

2.3.1 V hodnotení stavu sa totiž zaviedla povinnosť vytvárať ochranné pásy okolo vodných tokov, kde je obmedzené používanie pesticídov, a časť finančných prostriedkov vyčleniť na boj proti nedostatku vody. Je potrebné ubezpečiť sa o uplatňovaní týchto opatrení. Rovnako dôležité je vypracovať posúdenia vplyvu týkajúce sa množstva vody použitého pri výrobe biopalív alebo biomasy.

2.4 Smernica o predchádzaniu rizikám a záplavám sa zameriava na zachovanie zdrojov v prípade prírodných katastrof (6)

2.4.1 Smernica 2007/60/ES Európskeho parlamentu a Rady, ktorá sa týka predchádzania rizikám a záplavám stanovuje členským štátom povinnosť, aby pripravili mapy povodňového nebezpečenstva a povodňových rizík a vypracovali plány riadenia povodňových rizík s cieľom ich zníženia. V smernici sa tiež stanovuje, aby sa počas jej vykonávania uskutočňovala cezhraničná spolupráca a výmena informácií v spoločných cezhraničných povodiach.

2.5 Obete prírodných katastrof sú odškodnené z Fondu solidarity Európskej únie

2.5.1 V jednom zo stanovísk EHSV (7) sa zdôraznili prvky možného zlepšenia fungovania fondu. Kritéria výberu operácií oprávnených na získanie prostriedkov stanovené v článku 4 sú v skutočnosti príliš obmedzujúce a nezohľadňujú niektoré druhy škôd. V stanovisku sa zdôrazňuje, že fond by mal zasahovať aj pri katastrofách spôsobených akumuláciou alebo dlhodobým pôsobením javov, ktoré existovali už dlhšie. Tieto katastrofy ako suchá alebo vlny horúčav sú spôsobené zmenou životného prostredia, za ktoré sú zodpovedné všetky členské štáty Únie. V stanovisku sa uvádza, že FSEÚ by sa mal podieľať aj na dodávkach vody a obnove infraštruktúry aj v prípade, keď katastrofa nie je spôsobené náhlou udalosťou.

2.6 Smernicou IPPC o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia 2008/1/ES sa stanovuje rámec na zriaďovanie priemyselných a poľnohospodársko-priemyselných zariadení. (8)

2.6.1 Priemyselné zariadenia sú teoreticky podľa tejto smernice povinné používať najlepšie dostupné technológie. Smernica samozrejme nie je hlavným nástrojom európskej vodohospodárskej politiky. Nedávny únik červeného kalu v Maďarsku, ktorý spôsobil znečistenie regiónu Ajka a zasiahol aj Dunaj, však upriamil pozornosť na rôzne otázky týkajúce sa životného prostredia a ochrany vodných tokov, ako aj na zaobchádzanie s obeťami a ich odškodňovaním v prípade katastrof a na úroveň požadovanej obozretnosti pri vykonávaní vodohospodárskych politík. Avšak pozdĺž brehov Dunaja v dĺžke 3 019 km (9) existuje približne 150 miest, ktoré sú podľa WWF „časovanou bombou“. Červený kal, ktorý vzniká ako odpad pri výrobe oxidu hlinitého, nebol spracovaný, hoci na to existujú technológie, ktoré sa inde používajú a umožňujú výrazne znížiť podiel sódy (96 %) v tomto odpade. Mnoho subjektov sa uspokojuje ukladaním odpadu do odpadových nádrží, ktorých úložná kapacita často nezodpovedá produkcii, než skutočným odstránením znečistenia (10). Táto nová povinnosť čistenia použitím najvýkonnejších dostupných technológií by mala lepšie, bezpečne a primerane objemu doplniť infraštruktúry skladovania.

2.7 Smernica o verejnom obstarávaní vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore (90/531 a 93/38/EHS) poskytuje rámec na využívanie vodných zdrojov verejnými alebo súkromnými subjektmi a stanovuje podmienky zadávania zákaziek.

2.7.1 V období pred pristúpením boli vstupujúce krajiny požiadané, aby svoj priemysel prispôsobili európskym normám. Viacero krajín zmenilo svoje právne predpisy, avšak tak, že znížili niektoré stropy a minimalizovali niektoré environmentálne problémy.

2.7.2 Je preto nevyhnutné, aby EÚ a jej členské štáty posilnili prostriedky implementácie s cieľom zabezpečiť dodržiavanie európskych právnych predpisov, aby sa zvýšila informovanosť a bezpečnosť občanov v oblasti prístupu k vode a hygienickým zariadeniam.

2.8 Zmena klímy a záplavy

2.8.1 V súvislosti s nedávnymi záplavami v celej Európe sa vyskytlo mnoho otázok týkajúcich sa ich prevencie. Európska únia má k dispozícii prostriedky na to, aby predchádzala prírodným katastrofám, ale paradoxne nemá prostriedky na prevenciu a predvídanie rizík katastrof spôsobených úmyselným ľudským správaním alebo nedbalosťou. Aby boli politiky týkajúce sa prevencie záplav úplne účinné, mali by sa začleniť do globálnejších politík v oblasti územného plánovania, infraštruktúr, ochrany ekosystémov, boja proti zmene klímy (11).

2.9 Cezhraničná spolupráca: príklad spolkovej krajiny Sársko a regiónu Lotrinsko v povodí horného toku Blies

2.9.1 V rámci projektu Interreg IV-A „Riadenie záplav a najnižších hladín vody v povodí Moselle a Sarre – FLOW MS“ bola vytvorená medziregionálna spolupráca medzi viacerými subjektmi s cieľom začať cezhraničné partnerstvo „Záplavy“. K dohode pristúpili medzinárodné komisie na ochranu riek Moselle a Sarre (CIPMS), ministerstvo životného prostredia, energetiky a dopravy spolkovej krajiny Sársko (MUEV), prefektúra regiónu Lotrinsko, podprefektúra Sarreguemines, štyri nemecké obce a päť francúzskych obcí. Cieľom je riešiť záplavy prostredníctvom spoločných preventívnych krokov a pravidelnej výmeny skúseností. Súčasťou týchto krokov sú lepšie plány včasného varovania a zásahu a prispôsobenie územného plánovania riziku záplav.

2.9.2 Cieľom tejto cezhraničnej spolupráce na hornom toku Blies je podporiť vytvorenie máp so záplavovými územiami a s rizikami záplav, zhodnotiť riziká a pripraviť odporúčania, ktoré budú konkretizované vo forme plánov na riadenie rizík záplav.

2.9.3 Rieky sa nekončia hranicami. Miestne iniciatívy riadenia zdrojov sú kľúčovými, ako o tom svedčia niektoré príklady. Nadnárodná spolupráca prebieha v povodí riek Rýn, Odra, Meuse, Dunaj Sarre, Moselle a Labe: krajiny, cez ktoré tieto rieky pretekajú, zriaďujú inštitúcie, aby zabezpečili koordinovaný prístup pri riadení rizík záplav a cezhraničné plány ochrany.

2.9.4 Povodie rieky Semois, prítok rieky Meuse, o ktoré sa delia Belgicko a Francúzsko, je jedným z príkladov. Napriek rozdielnym preventívnym opatreniam a právnym predpisom, začali v roku 2002 uplatňovať spoločný akčný plán v oblasti boja proti záplavám na hornom toku rieky (Belgicko) a na dolnom toku (Francúzsko). Finančný program Interreg III Francúzsko-Valónsko-Flámsko (2002 – 2006) na podporu transeurópskej spolupráce umožnil prostredníctvom „riečnej dohody“ (nástroj na spoločné spravovanie vodných tokov) zjednotiť do spoločného postupu preventívne opatrenia proti záplavám začaté na obidvoch stranách hranice.

2.9.5 Cieľom ďalších projektov, akým je EUROTAS, alebo cezhraničných stratégií pre povodie Dunaja alebo Baltské more je vypracovať spoločnú metodológiu pre viaceré krajiny v oblasti dlhodobého riadenia rizika záplav a aktuálnej predpovede záplav alebo v oblasti zachovania sladkovodných zdrojov.

2.9.6 Je preto možné, potrebné a vhodné, aby sa iniciatívy spolupráce stanovili na úrovni miestnych samospráv a následne ich politicky a finančne podporila Európska únia.

3. Úloha miestnych samospráv a občianskej spoločnosti

Môžeme vymenovať rozličné oblasti, v ktorých sa začlenenie európskej vodohospodárskej politiky priamo týka európskych občanov:

3.1 Vplyv vodohospodárstva a katastrof na obyvateľstvo

3.1.1 Nedostatok vody, striedajúce sa obdobia dlhého sucha, záplavy a znečisťovanie vody prinášajú vážne dôsledky a hospodárske a sociálne problémy a môžu spôsobiť zánik hospodárskej činnosti (medzi inými poľnohospodárstva), úbytok pracovných miest, a tým odchod obyvateľstva a oslabovanie území.

3.1.2 Boj proti chemickému znečisťovaniu vody má kľúčový význam. Závisí od neho zdravie druhov a ľudí, ako aj prenos chemických látok prostredníctvom potravinového reťazca. Je dôležité, aby sa pravidelne prehodnocoval zoznam znečisťujúcich látok, ktorých použitie je zakázané alebo obmedzené, tak ako to stanovuje smernica o nebezpečných látkach. Je preto dôležité spolupracovať s poľnohospodármi, odvetvím priemyslu a environmentálnymi združeniami s cieľom obmedziť používanie nových produktov a stanoviť limity použitia, ako to uvádzajú predchádzajúce stanoviská EHSV (12).

3.2 Rozličné využívanie vody

3.2.1 Využívanie vodných zdrojov a zároveň ich znečisťovanie sa týka odvetvia priemyslu, cestovného ruchu a poľnohospodárstva. Rýchlo postupujúca urbanizácia riečnych a morských oblastí tiež vytvára tlak na toto citlivé prostredie. V Európskej únii predstavuje výroba energie 44 % celkového odberu vody, ktorá slúži predovšetkým na ochladzovanie. 24 % odberu vody sa využíva v poľnohospodárstve, 21 % pre zásobovanie obyvateľov a 11 % na priemyselné účely. Tieto čísla skresľujú rozličné využívanie v jednotlivých regiónoch. Na juhu Európy predstavuje napríklad poľnohospodárstvo viac ako polovicu odberu a v niektorých regiónoch tvorí až 80 %, pričom na západe Európy sa viac ako polovica odoberanej vody využíva na výrobu energie a ochladzovanie (13).

3.2.2 Objavujú sa otázky o súvislosti medzi riadením vodných zdrojov a výrobou elektrickej energie, ktorými sa Európska únia musí zaoberať. Len veľmi malá časť vody odobratej na výrobu energie sa spotrebuje a najväčšia časť sa nakoniec vypustí s oveľa vyššou teplotou. Zachovanie vodných systémov predstavuje dôležitú výzvu. Existujú technológie, ktoré sú schopné znížiť množstvo vody použitej na výrobu elektrickej energie alebo efektívne zachytávať vodu, ktoré však nie sú z dôvodu vysokých nákladov dostatočne využívané. Je preto potrebné nielen finančne podporovať výskum a vývoj v tejto oblasti, podporovať využívanie nových technológií, ale tiež sa zamyslieť nad investíciami a udržateľnosťou ich výnosov z environmentálneho, sociálneho a hospodárskeho hľadiska.

3.2.3 Spôsoby využívania poľnohospodárskej pôdy a mestské plánovanie by mohli mať zásadný vplyv na nedostatok vody. Nekontrolované používanie zhoršuje využitie podzemnej alebo povrchovej vody a môže mať za následok nezvratné narušenie krajiny a vytvoriť sériu neudržateľných sociálno-ekonomických zmien, čím sa ohrozí potravinová a energetická bezpečnosť, ako aj sociálna stabilita. Viaceré významné mokrade, lesy alebo prírodné záplavové územia boli vysušené a prehradené, boli vybudované regulačné stavby a kanály na podporu urbanizácie, poľnohospodárstva, dopytu po energii a na ochranu proti záplavám (14). Je potrebné, aby budúca politika v oblasti územného plánovania obsahovala obmedzenia týkajúce sa vody.

3.3 Riadenie dopytu a návrh trvalej a udržateľnej ponuky

3.3.1 Dopyt domácností po vode ovplyvňuje súbor faktorov: počet obyvateľov a veľkosť domácností, urbanizácia, cestovný ruch, príjmy, technológia a správanie spotrebiteľov. Okrem toho pri množstve vody odberanej koncovými užívateľmi zohrávajú kľúčovú úlohu aj úniky v distribučných a zásobovacích sieťach. Je potrebné znížiť ich úroveň všade tam, kde je to nevyhnutné. Je potrebné investovať do údržby a rozvoja distribučných sietí, ale tiež do infraštruktúry na čistenie odpadových vôd. V roku 2006 ešte nebolo na systém zberu odpadovej vody napojených 10 % obyvateľov EÚ 25, pričom medzi krajinami sú výrazné rozdiely (15).

3.3.2 Cestovný ruch môže tiež značne zvýšiť spotrebu vody, najmä počas letných prázdnin, a to predovšetkým na južnom európskom pobreží, kde regióny bojujú s výrazným nedostatkom vody. Zvyšovanie povedomia spotrebiteľov je popri iných opatreniach na zachovanie vodných zdrojov dôležitým doplňujúcim faktorom.

3.3.3 Normy a nezávislosť: opätovné využitie odpadových vôd v poľnohospodárstve môže byť výrazným faktorom udržateľného riadenia zdrojov a treba ho zabezpečiť z hľadiska verejného zdravia, ako aj ostatné zdroje, prostredníctvom stanovenia hygienických noriem a ich kontroly, ktoré transparentne stanoví legislatívny orgán a kontrolujú nezávislé certifikované alebo verejné kontrolné orgány.

3.4 Občianska spoločnosť a jej postavenie v európskej vodohospodárskej politike

3.4.1 V nadväznosti na rezolúciu valného zhromaždenia OSN z 26. júla 2010 (16) sa 22. marca 2010 Rada EÚ vyjadrila, že 27 členských štátov uznáva právo na vodu a hygienické zariadenia, a pripomenula, že „všetky štáty majú povinnosti v oblasti ľudských práv týkajúce sa zabezpečenia prístupu k bezpečnej pitnej vode“ a že „povinnosti v oblasti ľudských práv týkajúce sa prístupu k bezpečnej pitnej vode a hygienickým zariadeniam úzko súvisia s jednotlivými ľudskými právami, konkrétne právom na bývanie, výživu a zdravie“.

3.4.2 Kľúčový význam pre občiansku spoločnosť má právo na informácie týkajúce sa údajov o vode. V roku 1999 spolková krajina Berlín sprivatizovala vodárne v prospech spoločnosti Veolia a nemeckého konglomerátu RWE, následkom čoho sa zvýšili ceny pre užívateľov. Dohody o delegovaní a ich doložky podpísané medzi zúčastnenými stranami boli tajné. Iniciatíva občanov umožnila organizácii „Berliner Wassertisch“, ktorá zozbierala dostatok podpisov, aby iniciovala referendum. V ľudovom hlasovaní, na ktorom sa zúčastnilo 27 % oprávnených občanov, sa 98 % zúčastnených vyjadrilo v prospech uverejnenia a neskôr zrušenia tajných zmlúv. Po tejto iniciatíve zverejnené časti zmlúv ukázali, že výnosy akcionárov dvoch spoločností boli zabezpečené kompenzačným systémom. Spolková krajina Berlín (vďaka verejným financiám) zabezpečovala výnosy podnikov počas rokov, keď nezískali fixné sumy stanovené tajnými doložkami. Územné samosprávy v Európe čoraz viac využívajú vypršanie dohôd so súkromnými spoločnosťami a vodárne sa opäť stávajú majetkom mesta. Niektoré však, a vôbec nie tie najmenšie, uviazli v pasci starých dohôd stanovujúcich také počiatočné a nezákonné podmienky, že sú povinné ponechať účasť súkromným poskytovateľom (17). Lepšie podmienky transparentnosti delegovania verejných služieb alebo služieb všeobecného záujmu a ich spätného prevedenia na samosprávy by sa mohli zabezpečiť prostredníctvom preskúmania týchto hľadísk:

— vodohospodárstvo: reinvestícia výnosov do údržby sietí a modernizácie

— hlavné znaky a ťažká povaha investícií ovplyvňujúcich vstup či už na súkromný alebo verejný trh by nemala viesť k monopolným situáciám a/alebo dohodám

— financovanie väčších súkromných vodohospodárskych spoločností sa uskutočňuje prevažne z verejných financií (18)

— pracovné podmienky, zamestnanecké podmienky a bezpečnosť pracovníkov. Je a naďalej bude potrebný dostatočný počet mužov a žien s príslušnou kvalifikáciu a vzdelaním, ktorí budú mať jednotné verejné postavenie pracovníkov vo vodohospodárstve, čistení, kontrole, potláčaní priestupkov, výskume atď. v rámci postavenia pracovníkov, ktoré zabezpečí plnenie všetkých funkcií v plnej rozmanitosti na všetkých úrovniach

— informovanie užívateľov a konzultácie. Hospodárske a sociálne rady všade tam, kde existujú, predstavujú cenný zdroj vďaka ich reprezentatívnosti, skúsenostiam a schopnosti organizovať verejné diskusie.

V Bruseli 15. júna 2011 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Staffan NILSSON

(1) Vrátenie finančných príspevkov pri nedodržiavaní európskych (rámcová smernica o vode) a štátnych (transpozícia) legislatívnych nástrojov, ktoré sa týkajú znečisťovania dusičnanmi, kvality vody, európskej rámcovej smernice o vode, dodržiavania zásady znečisťovateľ platí, atď.

(2) Informačná správa na tému „Dôstojná práca a udržateľný rozvoj v Stredozemí v oblasti sladkej vody, morskej vody a sanitácie“

(3) Dohovor o práve na iné ako navigačné využitie medzinárodných vodných tokov – http://untreaty.un.org/ilc/texts/instruments/english/conventions/8_3_1997.pdf

(4) KOM(2006) 232 v konečnom znení, 2006/0086/COD KOM(2009) 665 v konečnom znení.

(5) KOM(2011) 146 v konečnom znení, stanovisko EHSV „Reforma uplatňovania pravidiel EÚ v oblasti štátnej pomoci na služby všeobecného hospodárskeho záujmu“ (Pozri stranu 149 tohto úradného vestníka).

(6) Ú. v. EÚ C 195, 18.8.2006, s.20.

(7) Ú. v. EÚ C 28, 3.2.2006, s. 69.

(8) Ú. v. EÚ C 182, 4.8.2009, s. 46. Ú. v. EÚ C 97, 28.4.2007, s. 12. Ú. v. EÚ C 80, 30.3.2004, s. 29.

(9) WWF/Usine Nouvelle 21.10.2010.

(10) (Spoločnosť SANOFI AVENTIS vo francúzskom meste Ivry celé roky vypúšťala znečisťujúce látky vrátane vysoko kancerogénneho benzénu do siete čističky vôd SIAAP, pretože nemala dostatočné veľkú odpadovú nádrž).

(11) Ú. v. EÚ C 195, 18.8.2006, s. 20.

(12) Ú. v. EÚ C 97, 28.4.2007, s. 3

(13) Water resources across Europe — confronting water scarcity and drought (Vodné zdroje v Európe – Vyrovnať sa s nedostatkom vody a suchom), správa Európskej environmentálnej agentúry, ISSN 1725-9177, február 2009.

(14) „Životné prostredie v Európe, stav a perspektívy 2010“, Európska environmentálna agentúra, SOER 2010.

(15) SOER strana 103 + správa EEA s. 5 + tlačová správa Eurostatu z roku 2006.

(16) Rezolúcia valného zhromaždenia OSN: „Právo ľudí na vodu a hygienu“, 26/7/2010, A/64/L.63/Rev.1, pozri: http://www.internationalwaterlaw.org/documents/intldocs/UNGA_Resolution_HR_to_Water.pdf

(17) Public Citizen, „Kampaň za vodu pre všetkých“, 2007 „Veolia Environmenent: Profil spoločnosti. Osobitná správa Public Citizen v rámci kampane Voda pre všetkých“ (http://documents.foodandwaterwatch.org/Vivendi05.pdf) a

Tajná zmluva o privatizácii vodární v Berlíne bola uverejnená v berlínskom denníku Die Tageszeitung (TAZ) v sobotňajšom vydaní z 30. októbra 2010 http://www.taz.de/1/zukunft/wirtschaft/artikel/1/die-raeuberische-wasser-privatisierung/

(18) http://www.psiru.org/reports/2010-W-EWCS.doc