Návrh ROZHODNUTIE RADY o pozícii, ktorú má Európska únia zaujať v spoločnom výbore zriadenom Dohodou medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou z 22. júla 1972, pokiaľ ide o nahradenie protokolu 3 k uvedenej dohode týkajúceho sa vymedzenia pojmu „pôvodné výrobky“ a metód administratívnej spolupráce novým protokolom, ktorý, pokiaľ ide o pravidlá pôvodu, odkazuje na regionálny dohovor o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu. /* COM/2014/0268 final - 2014/0141 (NLE) */





DÔVODOVÁ SPRÁVA 1. KONTEXT NÁVRHU Regionálnym dohovorom o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu[1] (ďalej len „dohovor“) sa zavádzajú ustanovenia o pôvode tovaru, s ktorým sa obchoduje podľa príslušných obchodných dohôd uzatvorených medzi zmluvnými stranami. EÚ a Švajčiarsko podpísali dohovor 15. júna 2011. Listinu o prijatí uložila EÚ u depozitára dohovoru 26. marca 2012 a Švajčiarsko uložilo listinu o prijatí 28. novembra 2011. V dôsledku toho a na základe uplatnenia článku 10 ods. 3 dohovor nadobudol platnosť 1. mája 2012 vo vzťahu k EÚ a 1. januára 2012 vo vzťahu k Švajčiarsku. Článok 6 dohovoru stanovuje, že každá zmluvná strana prijme primerané opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa tento dohovor účinne uplatňoval. Spoločný výbor zriadený Dohodou medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou[2] by mal prijať na tento účel rozhodnutie, ktoré by nahradilo protokol 3 týkajúci sa definície pojmu „pôvod výrobkov“ a metód administratívnej spolupráce novým protokolom, ktorý, pokiaľ ide o pravidlá pôvodu, odkazuje na dohovor. Pozíciu, ktorú má EÚ zaujať v spoločnom výbore, by mala stanoviť Rada. 2. VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU Návrh rozhodnutia Rady bol 13. mája 2013 prekonzultovaný s členskými štátmi EÚ v rámci Výboru pre colný kódex – sekcie pôvodu výrobkov. Konzultácie so zmluvnými stranami dohovoru sa uskutočnili 14. a 15. mája 2013 v rámci pracovnej skupiny Pan-Euro-Med. Externá expertíza nebola potrebná. Keďže navrhované zmeny sú technickej povahy a netýkajú sa podstaty protokolu o pravidlách pôvodu, ktorý v súčasnosti platí, posúdenie vplyvu nebolo potrebné. 3. PRÁVNE PRVKY NÁVRHU Právnym základom tohto rozhodnutia Rady je článok 207 ods. 4 prvý pododsek v spojení s článkom 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Návrh patrí do výlučnej právomoci Únie. Zásada subsidiarity sa teda neuplatňuje. Navrhovaný nástroj: rozhodnutie Rady. 2014/0141 (NLE) Návrh ROZHODNUTIE RADY o pozícii, ktorú má Európska únia zaujať v spoločnom výbore zriadenom Dohodou medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou z 22. júla 1972, pokiaľ ide o nahradenie protokolu 3 k uvedenej dohode týkajúceho sa vymedzenia pojmu „pôvodné výrobky“ a metód administratívnej spolupráce novým protokolom, ktorý, pokiaľ ide o pravidlá pôvodu, odkazuje na regionálny dohovor o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu. RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 207 ods. 4 prvý pododsek v spojení s jej článkom 218 ods. 9, so zreteľom na návrh Európskej komisie, keďže: (1) Protokol 3 k Dohode medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou[3], ďalej len „dohoda“, sa týka vymedzenia pojmu „pôvodné výrobky“ a metód administratívnej spolupráce, ďalej len „protokol 3“. (2) Regionálnym dohovorom o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu[4], ďalej len „dohovor“, sa zavádzajú ustanovenia o pôvode tovaru, s ktorým sa obchoduje podľa príslušných obchodných dohôd uzatvorených medzi zmluvnými stranami. (3) EÚ a Švajčiarsko podpísali dohovor 15. júna 2011. (4) Listinu o prijatí uložila EÚ u depozitára dohovoru 26. marca 2012 a Švajčiarsko uložilo listinu o prijatí 28. novembra 2011. V dôsledku toho a na základe uplatnenia článku 10 ods. 3 dohovor nadobudol platnosť 1. mája 2012 vo vzťahu k EÚ a 1. januára 2012 vo vzťahu k Švajčiarsku. (5) Článok 6 dohovoru stanovuje, že každá zmluvná strana prijme primerané opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa tento dohovor účinne uplatňoval. Spoločný výbor zriadený dohodou by mal na tento účel prijať rozhodnutie o nahradení protokolu č. 3 novým protokolom, ktorý, pokiaľ ide o pravidlá pôvodu, odkazuje na dohovor. (6) Európska únia by teda mala v spoločnom výbore zaujať pozíciu vymedzenú v pripojenom návrhu rozhodnutia, PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: Článok 1 Pozícia, ktorú má Európska únia zaujať v spoločnom výbore zriadenom Dohodou medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou, pokiaľ ide o nahradenie protokolu 3 k uvedenej dohode týkajúceho sa vymedzenia pojmu „pôvodné výrobky“ a metód administratívnej spolupráce novým protokolom, ktorý, pokiaľ ide o pravidlá pôvodu, odkazuje na regionálny dohovor o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu, je vymedzená v pripojenom návrhu rozhodnutia spoločného výboru. Zástupcovia Únie v spoločnom výbore môžu odsúhlasiť menšie zmeny v návrhu rozhodnutia bez ďalšieho rozhodnutia Rady. Článok 2 Rozhodnutie spoločného výboru sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie. Článok 3 Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia. V Bruseli Za Radu predseda [1] Ú. v. EÚ L 54, 26.2.2013, s. 4. [2] Ú. v. ES L 300, 31.12.1972, s. 189. [3] Ú. v. ES L 300, 31.12.1972, s. 189. [4] Ú. v. EÚ L 54, 26.2.2013, s. 4. PRÍLOHA Návrh ROZHODNUTIE SPOLOČNÉHO VÝBORU EÚ-ŠVAJČIARSKO č. […] z […], ktorým sa mení protokol 3 k Dohode medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou týkajúci sa vymedzenia pojmu „pôvodné výrobky“ a metód administratívnej spolupráce Spoločný výbor, so zreteľom na Dohodu medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou podpísanú v Bruseli 22. júla 1972[1], ďalej len „dohoda“, a najmä na jej článok 11, so zreteľom na protokol 3 k dohode týkajúci sa vymedzenia pojmu „pôvodné výrobky“ a metód administratívnej spolupráce, ďalej len „protokol 3“, keďže: (1) Článok 11 dohody odkazuje na protokol 3, ktorý stanovuje pravidlá pôvodu a kumuláciu pôvodu medzi EÚ, Švajčiarskom (vrátane Lichtenštajnska), Islandom, Nórskom, Tureckom, Faerskými ostrovmi a účastníkmi barcelonského procesu[2]. (2) Článok 39 protokolu 3 stanovuje, že spoločný výbor ustanovený podľa článku 29 dohody môže rozhodnúť o zmene ustanovení tohto protokolu. (3) Účelom regionálneho dohovoru o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu[3], ďalej len „dohovor“, je nahradiť protokoly o pravidlách pôvodu platné medzi krajinami paneuro-stredomorskej oblasti jediným právnym aktom. (4) EÚ a Švajčiarsko podpísali dohovor 15. júna 2011. (5) Listinu o prijatí uložila EÚ u depozitára dohovoru 26. marca 2012 a Švajčiarsko uložilo listinu o prijatí 28. novembra 2011. V dôsledku toho a na základe uplatnenia článku 10 ods. 3 dohovor nadobudol platnosť 1. mája 2012 vo vzťahu k EÚ a 1. januára 2012 vo vzťahu k Švajčiarsku. (6) Účastníci procesu stabilizácie a pridruženia sa prostredníctvom dohovoru začlenili do paneuro-stredomorskej zóny kumulácie pôvodu. (7) Keď k dohovoru nepristúpia všetky zmluvné strany predmetnej právnej úpravy kumulácie pôvodu súčasne, nemalo by to viesť k vzniku menej priaznivej situácie, než aká bola na základe protokolu predtým. (8) Protokol 3 k dohode by sa preto mal zmeniť tak, aby odkazoval na dohovor, ROZHODOL TAKTO: Článok 1 Protokol 3 k dohode týkajúci sa vymedzenia pojmu „pôvodné výrobky“ a metód administratívnej spolupráce sa nahrádza znením uvedeným v prílohe k tomuto rozhodnutiu. Článok 2 Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia. Uplatňuje sa od [1 xx 2014]. V … Za spoločný výbor predseda Príloha Protokol 3 týkajúci sa vymedzenia pojmu „pôvodné výrobky“ a metód administratívnej spolupráce Článok 1 Uplatniteľné pravidlá pôvodu Na účely vykonávania tejto dohody sa uplatňuje dodatok I a príslušné ustanovenia dodatku II k regionálnemu dohovoru o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu[4], ďalej len „dohovor“. Všetky odkazy na „príslušnú dohodu“ v dodatku I a v príslušných ustanoveniach dodatku II regionálneho dohovoru o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu sa považujú za odkazy na túto dohodu. Článok 2 Urovnávanie sporov Keď v súvislosti s postupmi overovania podľa článku 32 dodatku I k dohovoru vzniknú spory, ktoré nie je možné urovnať medzi colnými orgánmi, ktoré žiadajú o overenie, a colnými orgánmi, ktoré sú zodpovedné za výkon tohto overenia, predkladajú sa spoločnému výboru. Urovnávanie všetkých sporov medzi dovozcom a colnými orgánmi dovážajúcej krajiny sa riadi právnymi predpismi tejto krajiny. Článok 3 Zmeny protokolu Spoločný výbor môže rozhodnúť o zmenách a doplneniach tohto protokolu. Článok 4 Odstúpenie od dohovoru 1. Ak EÚ alebo Švajčiarsko písomne oznámi depozitárovi dohovoru svoj zámer odstúpiť od dohovoru podľa článku 9 dohovoru, EÚ a Švajčiarsko bezodkladne začnú rokovania o pravidlách pôvodu na účely vykonávania tejto dohody. 2. Až do nadobudnutia platnosti novo dohodnutých pravidiel pôvodu sa na túto dohodu naďalej uplatňujú pravidlá pôvodu obsiahnuté v prílohe I a v prípade potreby aj príslušné ustanovenia dodatku II k dohovoru uplatniteľné v momente odstúpenia od dohovoru. Od okamihu odstúpenia od dohovoru sa pravidlá pôvodu obsiahnuté v dodatku I a v prípade potreby aj príslušné ustanovenia dodatku II k dohovoru vykladajú tak, aby umožňovali dvojstrannú kumuláciu len medzi EÚ a Švajčiarskom. Článok 5 Prechodné ustanovenia – kumulácia 1. Bez ohľadu na článok 3 dodatku I k dohovoru, pravidlá o kumulácii uvedené v článkoch 3 a 4 protokolu 3 k tejto dohode zmenené rozhodnutím Spoločného výboru EÚ-Švajčiarsko č. 3/2005 z 15. decembra 2005[5] sa naďalej uplatňujú medzi EÚ a Švajčiarskom dovtedy, kým sa dohovor začne uplatňovať vo vzťahu k všetkým zmluvným stranám uvedeným v týchto článkoch 3 a 4. 2. Bez ohľadu na článok 16 ods. 5 a článok 21 ods. 3 dodatku I k dohovoru, keď sa kumulácia týka len štátov EZVO, Faerských ostrovov, EÚ, Turecka a účastníkov procesu stabilizácie a pridruženia, za dôkaz o pôvode možno považovať sprievodné osvedčenie EUR. 1 alebo vyhlásenie o pôvode. [1] Ú. v. ES L 300, 31.12.1972, s. 189. [2] Alžírsko, Egypt, Izrael, Jordánsko, Libanon, Maroko, Palestína, Sýria a Tunisko. [3] Ú. v. EÚ L 54, 26.2.2013, s. 4. [4] Ú. v. EÚ L 54, 26.2.2013, s. 4. [5] Ú. v. EÚ L 45, 15.2.2006, s. 2.