Úradný vestník C 235 , 21/08/2001 S. 0003 - 0011



Štátna pomoc a rizikový kapitál (2001/C 235/03) (Text s významom pre EHP) I. Úvod I.1. Komisia vyjadrila všeobecnú stratégiu v prospech presadzovania rizikového kapitálu [1] v rámci spoločenstva. Vyjadrila napríklad obavu ohľadom rizík, že podniky v spoločenstve sú priveľmi závislé na dlhovom financovaní [2], a zdôraznila potenciál rastu a vytvárania pracovných miest, ktorý by mohol priniesť rozvoj trhov rizikového kapitálu [3]. Komisia je presvedčená, že určitým typom podnikov alebo podnikom v určitej etape existencie môže väčšmi vyhovovať financovanie prostredníctvom akcií alebo akciám podobné financovanie ako prostredníctvom samotného dlhu vzhľadom na náklady na splácanie dlhu a na riziku averzný charakter mnohých úverových inštitúcií. I.2. Záväzok presadiť rizikový kapitál bol ako širší cieľ spoločenstva vytýčený na zasadaní Európskej rady v Lisabone v dňoch 23. – 24. marca 2000, ktoré stanovilo realizáciu akčného plánu pre rizikový kapitál (APRK) do roku 2003 a podnietilo presmerovanie financovania na podporu vznikajúcich podnikov, podnikov v oblasti špičkových technológií a mikropodnikov, ako aj iných iniciatív v rámci rizikového kapitálu navrhnutých Európskou investičnou bankou (EIB). I.3. Kapitálová medzera navodzujúca, že pretrváva nedokonalosť kapitálového trhu, bráni ponuke uspokojiť dopyt za cenu prijateľnú pre obe strany, negatívne ovplyvňuje európske malé a stredné podniky (MSP) v porovnaní s podnikmi v Severnej Amerike. Táto medzera sa na jednej strane dotýka inovačných a prevažne mladých podnikov v oblasti špičkovej technológie s vysokým potenciálom rastu a na druhej strane veľkého množstva podnikov rôznorodého veku z rôznych sektorov s menším potenciálom rastu, ktoré nemôžu pre svoje rozvojové projekty nájsť financovanie bez vonkajšieho rizikového kapitálu. I.4. Poskytovanie financovania prostredníctvom akcií, najmä malým podnikom, spôsobuje investorom a podnikom mnoho problémov. Investor musí uskutočniť podrobnú analýzu nielen ponúkanej majetkovej záruky (ako v prípade úverového veriteľa), ale aj celkovej podnikateľskej stratégie. Pre podnik ide o výzvu deliť sa o kontrolu s investorom zvonka a zrejme prvý raz za obdobie jeho existencie. I.5. Na základe vnímaných výhod, ktoré prináša rozsiahlejšie poskytovanie rizikového kapitálu, a tiež uvedomovania si problémov hospodárskych subjektov pri poskytovaní rizikového kapitálu ako činnosti, verejná moc sa usiluje prijímať opatrenia na podporu trhov rizikového kapitálu. Komisia stanovila niekoľko opatrení, konkrétne v APRK, ktorých uskutočnenie by malo podnietiť rast trhov rizikového kapitálu, a to: a) podpora podnikateľskej kultúry; b) uvoľnenie fiskálnych obmedzení pri akciách, ako napríklad nepriaznivejší daňový režim ako pri dlhovom financovaní; c) opatrenia na podporu trhovej integrácie; d) uvoľnenie regulačných obmedzení vrátane obmedzení investícií niektorých typov finančných inštitúcií (napr. dôchodkových fondov) a administratívnych postupov pri zakladaní spoločností. I.6. Komisia sa jasne vyjadrila, že filozofia, ktorá tvorí základ pre stratégiu rozvoja trhu rizikového kapitálu spoločenstva, prisudzuje prvoradý význam vytvoreniu prostredia priaznivého pre vytvorenie a udržanie nových a inovačných podnikov prostredníctvom štrukturálnych a horizontálnych opatrení, napríklad takých, aké sú uvedené vyššie [4]. Toto odráža skutočnosť, že poskytovanie rizikového kapitálu je v zásade podnikateľskou činnosťou, ktorá predstavuje podnikateľské rozhodovanie. Hospodárske a rozpočtové podmienky sú také, že samotné prostriedky štátneho rozpočtu nebudú môcť a nemali by sa pokúšať poskytovať celkový rast činnosti rizikového kapitálu, o ktorý sa spoločenstvo usiluje. Kľúčovým problémom je vytváranie podmienok, na základe ktorých sa rozsiahle rezervy súkromného kapitálu, ktoré v Európe existujú, použijú na takéto investície. Tento problém sa týka rovnako rozvoja dopytu po kapitáli zo strany podnikateľov, ako aj ponuky kapitálu zo strany investorov. I.7. Navyše však Komisia uznáva "úlohu opatrení verejného financovania rizikového kapitálu, ktorá je obmedzená na riešenie identifikovateľných trhových nedostatkov" [5]. Verejná moc na národnej úrovni využíva verejný kapitál na podporu rôznych projektov na zvyšovanie ponuky rizikového kapitálu. Samotná Komisia navrhla a Rada odsúhlasila, že v regiónoch, ktoré majú nárok na zásah štrukturálnych fondov, môže mať takýto zásah podobu spolufinancovania fondov rizikového kapitálu pre MSP v súlade s pravidlami o štátnej pomoci. Komisia je presvedčená, že nahradenie grantového financovania rizikovým kapitálom (a aj úverovým financovaním) umožní štrukturálnym fondom dosiahnuť vyšší počet príjemcov s nižšími nákladmi na vytvorené pracovné miesto a teda s vyššou účinnosťou nákladov. I.8. Takéto opatrenia nevyhnutne nastoľujú otázku zlučiteľnosti s článkami o štátnej pomoci zmluvy [6]. II. Cieľ a rozsah tohto dokumentu a súvislosť s inými textami II.1. Tento dokument má dva základné ciele: a) stanoviť, akým spôsobom bude Komisia uplatňovať definíciu štátnej pomoci v článku 87 odsek 1 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pri opatreniach navrhnutých na poskytovanie alebo podporu rizikového kapitálu ("opatrenia rizikového kapitálu"); b) poskytovať nové kritériá, na základe ktorých môže Komisia schváliť také opatrenia, ktoré tvoria štátnu pomoc aj v prípade, keď sa nezlučujú s inými usmerneniami, rámcami či nariadeniami, ktoré Komisia prijala. II.2. Okrem toho má dokument za cieľ vysvetliť, prečo je potrebné riadenie štátnej pomoci v tejto oblasti, vysvetliť ťažkosti, ktoré sa môžu vyskytnúť pri uplatňovaní súčasných usmernení pri takýchto opatreniach, a zdôvodniť názor Komisie, že nové kritériá zlučiteľnosti sú nevyhnutné a vhodné. II.3. Nič v tomto dokumente sa nemôže chápať tak, aby sa spochybnila zlučiteľnosť opatrení štátnej pomoci, ktoré spĺňajú kritériá iných usmernení, rámcov či nariadení prijatých Komisiou. II.4. Tento dokument nijakým spôsobom neobmedzuje ustanovenia usmernení spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach [7]. II.5. Komisia bude venovať mimoriadnu pozornosť potrebe zabrániť použitiu tejto komunikácie na obchádzanie zásad stanovených v existujúcich rámcoch a usmerneniach. III. Dôvody na riadenie verejného financovania pri opatreniach rizikového kapitálu III.1. Bez ohľadu na skutočnosť, že zmluva ukladá Komisii potrebu riadiť štátnu pomoc v rámci spoločenstva spolu s inými formami verejnej intervencie, národné orgány a orgány spoločenstva by mali pri rozhodovaní o zaviazaní alebo schválení verejných prostriedkov pre opatrenia navrhnuté na podporu rizikového kapitálu čo najviac znížiť tieto tri rozdielne, avšak vzájomne prepojené kategórie rizík: a) Riziko, že výhody príjemcov (investorov alebo podnikov) vytvoria neprípustné skreslenie hospodárskej súťaže na úkor ich konkurencie na vnútornom trhu. b) Riziko "nekrytia" alebo nedostatku stimulačného efektu. Niektoré podniky financované prostredníctvom verejne podporovaných opatrení mohli získať finančné prostriedky za rovnakých podmienok za každých okolností. Takéto prípady sa už stali, aj keď je to anekdotické. V takom prípade ide o zbytočné vynakladanie verejných zdrojov. c) Riziko "vytlačenia". Prítomnosť verejne podporovaných opatrení môže vlastne odradiť iných potenciálnych investorov od poskytnutia kapitálu. III.2. Nie všetky verejné opatrenia uskutočňované v prospech projektov rizikového kapitálu spadajú pod definíciu štátnej pomoci v článku 87 odsek 1 zmluvy, a teda pod kontrolu štátnej pomoci zo strany Komisie. Ďalší oddiel tohto dokumentu teda uvádza usmernenie, ako Komisia vykladá definíciu štátnej pomoci v súvislosti s opatreniami rizikového kapitálu. IV. Uplatniteľnosť článku 87 odsek 1 pri opatreniach rizikového kapitálu IV.1. V prípade opatrení formou grantu alebo úveru je bežne zrejmé, ktorý podnik môže byť príjemcom na účely posúdenia, či mu bude poskytnutá štátna pomoc. Avšak niektoré konštrukcie vytvorené na podporu rizikového kapitálu sú zložitejšie, pretože verejná moc vytvára stimuly pre jeden okruh hospodárskych subjektov (investorov), aby poskytli finančné zdroje druhému okruhu (napríklad menším podnikom). V závislosti od charakteru opatrenia, a dokonca ak je zámerom verejnej moci poskytnúť výhody len druhej skupine [8], príjemcami štátnej pomoci môžu byť podniky na jednej alebo oboch "úrovniach". Okrem toho, v niektorých prípadoch opatrenie stanovuje vytvorenie fondu či iného investičného nástroja, ktoré existujú nezávisle na investoroch a podnikoch, do ktorých sa investuje. V takýchto prípadoch je dôležité zvážiť, či fond alebo nástroj možno považovať za podnik využívajúci štátnu pomoc. IV.2. Pri posudzovaní opatrení rizikového kapitálu bude musieť teda Komisia zvážiť možnosť, že takéto opatrenie môže udeliť pomoc na aspoň troch rôznych úrovniach: i) pomoc investorom; ii) pomoc akémukoľvek fondu alebo inému nástroju, prostredníctvom ktorého sa opatrenie realizuje (v prípade "fondu fondov" môže ísť o viac ako jednu takúto úroveň); iii) pomoc spoločnostiam, do ktorých sa investuje. IV.3. Aby opatrenie spadalo do rozsahu článku 87 odsek 1 zmluvy, musia byť splnené štyri kumulatívne kritériá: i) opatrenie musí zahŕňať použitie štátnych zdrojov; v prípade priamej finančnej účasti verejnej moci v opatreniach rizikového kapitálu alebo daňových stimulov pre investorov je toto zvyčajne samozrejmé; ii) opatrenie musí skresliť hospodársku súťaž vytvorením výhody príjemcovi; v súlade s precedentným právom Súdneho dvora musí Komisia predpokladať, že sa pravdepodobne poskytne štátna pomoc vždy, keď sa pridelia štátne zdroje spôsobom, ktorý by nebol prijateľný pre súkromného investora fungujúceho na základe bežných trhových hospodárskych podmienok. Ak naopak verejná moc investuje za podmienok, ktoré by boli prijateľné pre takéhoto investora, výhoda sa nevytvorí a štátna pomoc sa teda neposkytne [9]. Z toho vyplýva, že ak sú štátne zdroje dostupné za rovnakých podmienok ako tie, ktoré platia pre súkromných investorov (pari passu), možno konštatovať, že opatrenie nevytvára výhodu. Ak sú však štátne zdroje dostupné za priaznivejších podmienok, potom sa výhoda bežne vytvára; iii) takáto výhoda musí byť selektívna, čo znamená, že jej vytvorenie sa obmedzuje na určité podniky; ak sa opatrenie uplatňuje bez obmedzenia alebo odvetvového či geografického rozlíšenia na všetky podnikateľské subjekty na území členského štátu, nejde o selektívnu výhodu [10]. Avšak každé opatrenie, ktoré sa vzhľadom na svoj charakter môže uplatniť na obmedzený počet podnikateľských subjektov, je selektívne. Rovnako je opatrenie selektívne aj vtedy, ak stanovuje, že investovať možno len v určitých podnikoch, napríklad v rámci určitého odvetvia alebo regiónu. Je potrebné podotknúť, že opatrenie, ktoré je vzhľadom na investorov všeobecné (to znamená, že je k dispozícii všetkým investorom), môže byť napriek tomu selektívne na úrovni spoločností, do ktorých sa investuje [11]; iv) opatrenie musí mať dosah na obchod medzi členskými štátmi. Keďže investovanie kapitálu je činnosť, ktorá je predmetom rozsiahleho obchodu medzi členskými štátmi, a keďže každé opatrenie, ktoré investorov zvýhodňuje, má za cieľ ovplyvniť ich investičné rozhodnutia, Komisia pokladá toto kritérium za splnené prostredníctvom opatrení rizikového kapitálu v prospech investorov. Pri posudzovaní dosahu na obchod musí Komisia všeobecnejšie zvážiť dosahy na kapitálové trhy, nie iba na investorov, ktorí už mohli alebo nemuseli pôsobiť na trhu v oblasti poskytovania akciového kapitálu podnikom, na ktoré sa opatrenie zameriava. Rovnako, ak nemožno preukázať, že všetky investície sa realizujú v podnikoch, ktorých činnosť nie je predmetom obchodu medzi členskými štátmi, Komisia bude považovať toto kritérium za splnené na všetkých úrovniach, na ktorých sú splnené ostatné kritériá [12]. IV.4. Existuje už niekoľko uverejnených textov Komisie, ktoré poskytujú výklad toho, či jednotlivé opatrenia spadajú do definície štátnej pomoci, a ktoré môžu byť relevantné pre opatrenia rizikového kapitálu. Patrí medzi ne správa o vládnych kapitálových injekciách z roku 1984 [13], oznámenie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci pri opatreniach súvisiacich s priamym zdaňovaním podnikov z roku 1998 [14] a oznámenie o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy o založení ES pri štátnej pomoci formou záruk [15]. Komisia bude naďalej uplatňovať tieto texty pri posudzovaní, či opatrenia rizikového kapitálu tvoria štátnu pomoc. IV.5. V súlade s vyššie stanovenými zásadami bude Komisia pri určovaní poskytovania štátnej pomoci na každej z rôznych úrovní zohľadňovať tieto faktory. (1) POMOC INVESTOROM Ak opatrenie umožňuje investorom majetkovú účasť v spoločnosti alebo niekoľkých spoločnostiach za podmienok, ktoré sú priaznivejšie ako podmienky verejných investorov, alebo ak by uskutočnili takéto investície bez uplatnenia opatrenia, potom sú títo investori zvýhodnení [16]. Toto platí aj vtedy, ak je investor navedený opatrením postúpiť výhodu na predmetnú spoločnosť alebo spoločnosti. Skutočnosť, že kvôli jestvujúcemu zlyhaniu trhu by žiaden investor inak takúto investíciu neuskutočnil, nie je samo o sebe dostatočným dôvodom na odmietnutie predpokladu výhody. V skutočnosti majú investori možnosť získať výhodnejšie podmienky na kompenzáciu za faktory, ktoré spôsobili zlyhanie trhu, a Komisia zastáva názor, že takáto kompenzácia musí byť pokladaná za výhodu, ktorá bude predstavovať pomoc, ak sú investori podniky a ak sú ostatné vyššie uvedené podmienky, predovšetkým selektivita, splnené. Avšak za podmienky, že táto výhoda sa obmedzuje na čiastku potrebnú na preklenutie faktorov spôsobujúcich zlyhanie trhu, možno ju pokladať za zlučiteľnú so zmluvou, ak spĺňa zásady uvedené v oddiele viii. nižšie, pretože má obmedzený účinok. (2) POMOC SPROSTREDKUJÚCEMU NÁSTROJU ALEBO FONDU Vo všeobecnosti sa Komisia prikláňa k názoru, že fond je skôr nástrojom na transferovanie pomoci investorom alebo podnikom, do ktorých sa investuje, ako samotným príjemcom pomoci. V niektorých prípadoch však, predovšetkým pri opatreniach zahŕňajúcich transfery v prospech existujúcich fondov s niekoľkými a rôznorodými investormi, fond môže mať charakter nezávislého podniku. V takom prípade sa pomoc zvyčajne poskytne vtedy, ak sa investícia neuskutoční za podmienok, ktoré sú prijateľné pre bežný hospodársky subjekt v trhovej ekonomike, a teda nezvýhodňuje príjemcu. (3) POMOC PODNIKOM, DO KTORÝCH SA INVESTUJE Opäť najdôležitejším kritériom je to, či podnik získal investíciu za podmienok, ktoré by boli prijateľné pre súkromného investora v trhovej ekonomike. Toto kritérium môže byť napríklad splnené vtedy, ak sa investícia prostredníctvom opatrení rizikového kapitálu uskutoční s takýmto investorom alebo investormi pari passu. Ak to tak nie je, skutočnosť, že investičné rozhodnutia prijímajú komerční manažéri fondov rizikového kapitálu alebo zástupcovia investorov so záujmom zabezpečiť pre fond čo najvyššiu návratnosť, je významným ukazovateľom, ale nie je sama o sebe preukázateľná. Komisia musí tiež zohľadniť možnosť, že všetky výhody udelené investorom prechádzajú na podniky, do ktorých sa investuje, ak fond neuskutočňuje investície pari passu so súkromným investorom v trhovej ekonomike. Ak opatrenie rizikového kapitálu znížilo riziká alebo zvýšilo odmeny, ktoré investori získajú z realizácie konkrétnej investície, potom možno vyhlásiť, že už nefungujú ako bežný hospodársky subjekt [17]. IV.6. Či opatrenie poskytuje pomoc a na akej úrovni, závisí od jeho návrhu. Komisia má skúsenosti s opatreniami, pre ktoré platí, že opatrenie je všeobecným opatrením na úrovni investorov, no poskytuje štátnu pomoc na úrovni jednotlivých podnikov [18], s opatreniami, ktoré poskytujú štátnu pomoc investorom, ale nie podnikom, do ktorých sa investuje, prostredníctvom uplatňovania zásady pari passu opísanej vyššie [19], a s opatreniami, ktoré by mohli poskytnúť štátnu pomoc na viacerých úrovniach [20]. IV.7. Ak je všetka pomoc poskytovaná prijímateľom de minimis v zmysle nariadenia Komisie (ES) č. 69/2001 z 12. januára 2001 o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy o založení ES pri pomoci de minimis, potom sa pokladá za takú pomoc, ktorá nespĺňa všetky kritériá článku 87 odsek 1 zmluvy [21]. Pri opatreniach rizikového kapitálu je uplatňovanie pravidla de minimis znevýhodnené ťažkosťami s kalkuláciou (pozri tiež oddiel V nižšie) a taktiež skutočnosťou, že opatrenia môžu poskytnúť pomoc nielen cieľovým podnikom, ale aj ostatným investorom. Ak však možno tieto ťažkosti prekonať, možno ju uplatniť. Ak projekt poskytuje kapitál vo výška 100000 EUR alebo menej pre každý podnik po dobu troch rokov, potom je isté, že akákoľvek pomoc týmto podnikom je v rámci limitov stanovených daným nariadením. V. Posudzovanie zlučiteľnosti opatrení rizikového kapitálu podľa pravidiel štátnej pomoci: uplatňovanie súčasných textov V.1. Ak opatrenia tvoria štátnu pomoc, Komisia bude vyzvaná, aby posúdila ich zlučiteľnosť s bežným trhom podľa článku 87 odseky 2 a 3. Väčšina opatrení rizikového kapitálu môže byť zlučiteľná len na základe odseku 3 písm. a) (pretože opatrenia uplatňované výhradne v regiónoch kvalifikovaných pre výnimku z tohto odseku), odseku 3 písm. c) alebo písm. d). V.2. Bezprostredné ciele opatrení rizikového kapitálu pravdepodobne zahŕňajú podporu MSP, najmä nových a inovačných podnikov alebo podnikov s vysokým potenciálom rastu alebo podporu rozvoja konkrétneho regiónu. Komisia už prijala texty, na základe ktorých možno štátnu pomoc s takýmito cieľmi schváliť podľa odsekov 87 odsek 3 písm. a) alebo (c) [22]. Cieľom verejného orgánu, ktorý opatrenie navrhuje, môže byť tiež podnietenie väčšieho počtu investorov, aby sa zúčastnili na poskytovaní takéhoto typu financovania. V tejto oblasti neexistuje dokument o štátnej pomoci a vlastne až doposiaľ nebol explicitne uznaný cieľ spoločenstva ako taký, ktorý by bol schopný oprávňovať štátnu pomoc [23]. V nijakom prípade však toto nebráni zlučiteľnosti opatrenia, ktoré spĺňa podmienky iných rámcov či usmernení. V.3. Jednou z čŕt existujúcich rámcov či usmernení oprávňujúcich udeľovanie štátnej pomoci podľa odsekov 87 odsek 3 písm. a) alebo c) je to, že pomoc sa schvaľuje až do úrovne predstavujúcej "grantový ekvivalent" fixného percenta niektorých z nákladov podniku-príjemcu. Tieto "kvalifikované náklady" sú v zásade fixnými investíciami do pozemkov, budov, nového produktívneho vybavenia a nehnuteľného majetku (patenty, know-how atď.), mzdovými nákladmi súvisiacimi s investičným majetkom a nákladmi na konzultačné služby. Skúsenosti však preukázali, že opatrenia rizikového kapitálu môžu byť často nezlučiteľné podľa týchto pravidiel pre niektoré alebo všetky nasledujúce dôvody: a) Problémy pri vytvorení "grantového ekvivalentu" akciového kapitálu. Kým Komisia vytvorila pravidlá pre určovanie takýchto ekvivalentov pre úvery a záruky [24], nemá nijaký takýto vzorec pre akciový kapitál. Naproti tomu je Komisia presvedčená, že technické problémy pri kalkulácii samotnej nemôžu postačovať na to, aby sa opatrenie nezlučovalo s bežným trhom. V tomto ohľade skúma možnosti pre vytvorenie metódy a zatiaľ je otvorená navrhovaným kalkulačným metódam, ktoré budú sprevádzať oznámenia o opatreniach rizikového kapitálu [25]. b) Problémy pri vytvorení spojenia s oprávnenými nákladmi, najmä na základe opatrení, ktoré poskytujú stimuly investorom, a predovšetkým na základe opatrení formou fondov. Takéto spojenie nie je jednoducho zlučiteľné s manažmentom komerčného fondu, ktoré budú vyžadovať investori účastní vo fondoch, a môže spôsobiť problémy s overovaním a presadzovaním. c) Pri opatreniach poskytujúcich pomoc na úrovni investorov skutočnosť, že žiaden súčasný text neposkytuje základ pre schválenie takejto pomoci. V.4. Komisia je presvedčená, že existujú vo všeobecnosti zásadné dôvody na použitie metódy "oprávnených nákladov". Táto metóda poskytuje istotu, predvídateľnosť a základ pre obmedzujúcu pomoc a pre zabezpečenie rovnoprávneho režimu medzi regiónmi a členskými štátmi. V minulosti sa v rámci spoločenstva osvedčila a je pravdepodobné, že sa stane základom prevažnej časti riadenia štátnej pomoci v budúcnosti. Komisia je presvedčená, že pre odchýlenie sa od nej bude potrebné uviesť zásadné dôvody V.5. Konkrétne, riziko odchýlenia sa od tejto zásady spočíva v tom, že možno schváliť štátnu pomoc, ktorá je len "prevádzkovou pomocou", to znamená pomocou, ktorá pokrýva bežné náklady podniku. Komisia je presvedčená, že takáto pomoc, ktorá môže izolovať príjemcu od účinkov podnikateľskej neživotaschopnosti, patrí medzi najväčšmi skresľujúce typy štátnej pomoci a schvaľuje sa len za určitých okolností. V.6. Komisia je však tiež presvedčená, že skutočnosť, že opatrenia rizikového kapitálu nemôžu byť zlučiteľné na základe existujúcich usmernení a najmä na základe problémov uvedených vyššie, ešte sama o sebe nie je zdôvodnením na vyhlásenie opatrení ako nezlučiteľných s bežným trhom. V niektorých rozhodnutiach, ktoré už Komisia prijala, musela preto zvážiť či a na základe akých kritérií ich môže schváliť. S ohľadom na problémy uvedené v predchádzajúcich odsekoch berie na vedomie, že: a) náklady pokladané za oprávnené podľa existujúcich rámcov sú menej dôležité pre mnohé mladé a inovatívne podniky. V každom prípade budú takéto náklady môcť byť financované úverovým kapitálom; potreba akciového kapitálu sa všeobecne spája nielen s aktívami, ale aj s potrebou prevádzkového kapitálu novovznikajúceho podniku alebo pri jeho rozširovaní; b) chýbajúce spojenie s oprávnenými nákladmi, ako ich vymedzujú súčasné texty, nemusí dokazovať prevádzkovú pomoc, ktorá sa chápe ako pomoc, ktorá hradí bežné prevádzkové výdaje podniku a ovplyvňuje len udržiavanie chodu podniku. Pomoc s jasným stimulačným efektom na začiatku podnikania alebo pri jeho rozširovaní nemôže sa v tomto zmysle použiť na vytvorenie prevádzkovej pomoci a možno ju akceptovať len za určitých okolností; c) pokiaľ ide o pomoc investorom, opatrenie nemožno pokladať za nezlučiteľné len preto, že zainteresovaním súkromného sektora alebo trhových investorov tvorí pre nich aj pre podniky, do ktorých sa investuje, štátnu pomoc. Vo všeobecnosti, ak by bol transfer zo strany štátu zlučiteľný s pravidlami štátnej pomoci, Komisia je presvedčená, že opatrenie, ktoré poskytuje minimálny stimul ostatným hospodárskym subjektom na realizáciu toho istého transferu, by sa malo schváliť aj vtedy, ak ide technicky o pomoc týmto subjektom. VI. Základ pre schválenie opatrení rizikového kapitálu podľa článku 87 odsek 3 písm. a), c) a d) zmluvy VI.1. Principiálnym základom, kedy môže Komisia schváliť opatrenia rizikového kapitálu aj vtedy, ak nespadajú do rámca existujúcich pravidiel, je ten, že jednou z hlavných nevýhod MSP a najmä malých podnikov a novovznikajúcich podnikov sú problémy pri získavaní kapitálu a úveru. Hlavnými príčinami tejto situácie je nedokonalá informovanosť, riziku averzný charakter investorov a úverových inštitúcií a obmedzené záruky, ktoré môžu MSP ponúknuť [26]. Konkrétnou prekážkou poskytnutia akciového kapitálu môže byť vysoká transakcia a náklady na "povinnú ochranu" úmerné k výške poskytovaného kapitálu. VI.2. Ako už bolo uvedené vyššie (1.7), Komisia uznáva "úlohu opatrení verejného financovania rizikového kapitálu, ktorá je obmedzená na riešenie identifikovateľných trhových nedostatkov". Trhový nedostatok možno vymedziť ako situáciu, keď sa nedosahuje ekonomická efektívnosť pre nedostatky v trhovom mechanizme. Trhový nedostatok sa môže prejaviť buď v neschopnosti systému produkovať tovar, po ktorom je dopyt (v tomto prípade trh rizikového kapitálu), alebo nesprávnym rozdeľovaním zdrojov, čo by bolo možné zmeniť tak, že niektorí spotrebitelia by získali a nik by nestratil. Vedľajšie ekonomické účinky zahrnuté vo vzdelávaní, výskume a rozvoji majú za následok zlyhanie trhu, ktoré oprávňuje na získanie štátnej pomoci v týchto oblastiach. VI.3. Keďže podľa ekonomickej teórie trhy zvyčajne v istom zmysle zlyhávajú vždy, okrem podmienok dokonalej hospodárskej súťaže, spojenie zlyhanie trhu sa obmedzuje na tie prípady, keď sa predpokladá, že nastalo vážne pochybenie pri rozdeľovaní zdrojov. Existujú dva hlavné zdroje zlyhania trhu v súvislosti s trhmi rizikového kapitálu, ktoré konkrétne vplývajú na prístup MSP a spoločností ku kapitálu v ranných štádiách ich vývoja a ktoré môžu oprávňovať verejnú intervenciu: a) nedokonalá alebo asymetrická informovanosť: potenciálni investori zápasia s väčšími problémami pri získavaní spoľahlivých informácií o podnikateľských perspektívach MSP alebo novej spoločnosti. Najmä ak sú ich podnikateľské projekty vysoko inovačné alebo rizikové, nedokonalá informovanosť problémy spojené s ťažkosťami pri posudzovaní rizika ešte zväčšuje; (b) transakčné náklady: pre investičné fondy sú malé obchody menej atraktívne, pretože pri nich vznikajú relatívne vysoké náklady na zhodnotenie investícií a iné transakčné náklady. VI.4. Komisia je presvedčená, že tieto faktory môžu spôsobiť zlyhanie trhu, ktoré oprávňuje poskytnutie štátnej pomoci. Napriek tomu je nevyhnutná opatrnosť. Skutočnosť, že boli zamietnuté žiadosti o dlhové i akciové financovanie, ešte neznamená zlyhanie trhu. Komisia je rozhodne presvedčená o tom, že v spoločenstve neexistuje všeobecné zlyhanie trhu rizikového kapitálu [27]. Napriek tomu akceptuje, že pri niektorých investíciách existujú trhové medzery na určitých stupňoch vývoja podnikov a aj pri niektorých aktivitách, ktoré uvádza článok 87 odsek 3 písm. d). Taktiež uznáva, že existujú konkrétne problémy v regiónoch, ktoré sa uchádzajú o pomoc podľa článkov 87 odsek 3 písm. a) a c) ("podporované oblasti"). Tieto medzery a problémy sú už do určitej miery zohľadnené v rámcoch štátnej pomoci a tam, kde ich možno uplatniť pri opatreniach rizikového kapitálu, Komisia je pripravená pokračovať v tejto činnosti. VI.5. Komisia bude preto vyžadovať poskytnutie dôkazov o zlyhaní trhu ešte pred schválením opatrení rizikového kapitálu, ktoré spadajú mimo rozsah súčasných pravidiel. Môže však toto akceptovať v prípade, keď každá finančná tranža pre podnik z opatrení rizikového kapitálu, ktoré sú zase celkom alebo čiastočne financované prostredníctvom štátnej pomoci, bude predstavovať maximálne 500000 EUR, 750000 EUR v regiónoch, ktoré sa uchádzajú o pomoc podľa článku 87 odsek 3 písm. c), alebo 1 milión EUR v regiónoch, ktoré sa uchádzajú o pomoc podľa článku 87 odsek 3 písm. a) [28]. Je to preto, lebo pri malých transakciách je argument, že zlyhanie trhu spôsobujú vysoké transakčné náklady, presvedčivejší. Skutočnosť, že sa uzná zlyhanie trhu, však nemení charakter konkrétneho opatrenia ani nevyhnutnosť posúdiť jeho zlučiteľnosť, najmä podľa ustanovení oddielu VIII. VI.6. Ak sa uzná zlyhanie trhu, Komisia preskúma, či je každé opatrenie štátnej pomoci primerané predpokladanému zlyhaniu trhu, ktoré má nahradiť, a bude sa usilovať zabezpečiť minimalizáciu akéhokoľvek skreslenia. Je presvedčená, že toto možno najlepšie dosiahnuť takými opatreniami, ktoré postačujú na to, aby zabezpečili, že trhoví investori poskytnú kapitál, a ktoré povedú k investičným rozhodnutiam prijatým na podnikateľskom základe a za podmienok čo najbližších takým podmienkam, ktoré by prevládali v normálnej ekonomike. VI.7. Rôznorodosť možných modelov opatrení rizikového kapitálu a relatívna novosť niektorých konštrukcií vytvorených členskými štátmi znamená, že úlohou Komisie nie je vymedzovať striktné kritériá, na základe ktorých by určovala, či takéto opatrenia schváli. Stanovila však určité prvky, ktoré bude pri svojom posudzovaní pokladať za pozitívne, a také, ktoré bude pokladať za negatívne. Tie sú uvedené v oddiele VIII. Skutočnosť, že tieto kritéria sú vytvorené takýmto spôsobom, podčiarkuje význam všetkých opatrení rizikového kapitálu, ktoré tvoria alebo môžu tvoriť štátnu pomoc oznámenú Komisii podľa článku 88 odsek 3 Zmluvy o založení ES pred realizáciou, ak nie sú vyňaté z oznamovacej povinnosti prostredníctvom takého nariadenia, aké sa cituje v IV.7 [29]. Ak má Komisia kompletné oznámenie, ktoré preukazuje, že opatrenie obsahuje niekoľko pozitívnych prvkov a žiadne negatívne, Komisia sa bude usilovať o jeho promptné posúdenie v lehote stanovenej nariadením Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999, ktoré stanovuje podrobné pravidlá pre uplatňovanie článku 93 Zmluvy o založení ES [30]. VII. Forma opatrenia pomoci VII.1. Komisia je presvedčená, že výber formy opatrenia pomoci spočíva vo všeobecnosti na členskom štáte. To isté platí o opatreniach rizikového kapitálu. Posudzovanie takýchto opatrení Komisiou však bude, ako je ďalej vysvetlené v oddiele VIII., zahŕňať to, či podnecujú trhových investorov poskytovať rizikový kapitál "cieľovým podnikom" a môžu vyústiť do rozhodnutí investovať, prijatých na podnikateľskom (teda zisk maximalizujúcom) základe. Komisia je presvedčená, že formy stimulov pre takých investorov, ktorí sú schopní dôjsť k takémuto výsledku, a sú teda podľa kritérií stanovených v oddiele VIII., ak tvoria štátnu pomoc, hodnotení kladne, sú nasledovné: a) Vytvorenie investičných fondov ("fondy rizikového kapitálu"), v ktorých je spoločníkom, investorom alebo účastníkom štát, aj za menej výhodných podmienok ako ostatní investori. b) Granty pre fondy rizikového kapitálu na pokrytie ich administratívnych a riadiacich nákladov. c) Ostatné finančné nástroje v prospech investorov rizikového kapitálu alebo fondov rizikového kapitálu na poskytovanie ďalšieho kapitálu na investovanie. d) Záruky investorom rizikového kapitálu alebo fondom rizikového kapitálu proti podielu investičných strát alebo záruky na úvery investorom/fondom za investovanie do rizikového kapitálu [31]. e) Fiskálne stimuly pre investorov na uskutočnenie investície rizikového kapitálu. VII.2. Zámerom Komisie nie je použiť kritériá v nasledujúcom oddiele na schvaľovanie opatrení, ktoré môžu poskytnúť podnikom kapitál výhradne formou úverov (vrátane podriadených úverov a "akciových úverov") alebo iných nástrojov, ktoré poskytujú investorovi/veriteľovi fixnú minimálnu návratnosť, či už prostredníctvom fondov, alebo inak. Takéto poskytnutie kapitálu nie je "rizikový kapitál" v zmysle definície uvedenej v poznámke 1 a Komisia pokladá súčasné pravidlá, ktoré upravujú predovšetkým kalkuláciu akéhokoľvek prvku pomoci a spojenie s oprávnenými nákladmi, za primerané na posúdenie takýchto opatrení. VII.3. Zámerom Komisie nie je použiť kritériá v nasledujúcom oddielu na schvaľovanie ad hoc opatrení, ktoré poskytujú kapitál jednotlivým podnikom. VIII. Kritériá posudzovania zlučiteľnosti VIII.1. Ako už bolo vysvetlené v oddiele VI., tieto kritériá sú vyjadrené formou "pozitívnych a negatívnych prvkov". Nie všetky prvky majú rovnakú váhu a v nasledujúcom zozname sú najdôležitejšie prvky uvedené ako prvé. Ani jeden prvok nie je zásadný a ani súbor ktorýchkoľvek z nich nemožno pokladať sám o sebe za dostatočný na zabezpečenie zlučiteľnosti. V niektorých prípadoch môže ich uplatniteľnosť a váha, ktorá sa im prisúdi, závisieť od formy daného opatrenia. Posúdenie Komisie zohľadní regionálnu špecifickosť každého opatrenia a bude predmetom celkového preverenia proporcionality. Opatrenia sa budú posudzovať na každej úrovni. V prípadoch, keď je poskytnutie rizikového kapitálu spojené s nákladmi, ktoré sú oprávnené na pomoc podľa existujúceho rámca alebo usmernenia, daný dokument môže byť uplatnený ako alternatíva nižšie uvedených zásad pri posudzovaní pomoci danému podniku v súlade s vyššie uvedenými odsekmi II.3 a V.2. Ak však dotknuté opatrenie poskytuje pomoc aj na úrovni investorov, takáto pomoc bude musieť byť aj tak posúdená v súlade s nižšie uvedenými zásadami. VIII.2. Ak sa naplní strop transakčných objemov stanovený v VI.5 a ak sú príjemcami štátnej pomoci podľa daného opatrenia len investori (alebo investičný nástroj), takáto štátna pomoc je zlučiteľná v takom rozsahu, ktorý je úmerný adresovaným nákladovým nevýhodám, ako napríklad vyššie pomerné náklady analýzy a riadenie malých investícií. Ustanovenia nižšie uvedeného odseku VIII.3 sa použijú na posudzovanie týchto skutočností. Ak bude strop transakčných objemov stanovený v odseku VI.5 prekročený, Komisia bude vyžadovať preukázanie zlyhania trhu. VIII.3. Ak sa zlyhanie trhu preukáže, Komisia pri posudzovaní opatrenia rizikového kapitálu podľa ustanovení o štátnej pomoci podľa zmluvy preskúma nasledujúce prvky: Obmedzenie investícií alebo obmedzenie väčšiny fondov investovaných: i) do malých [32] či dokonca mikropodnikov alebo ii) do stredných novovznikajúcich podnikov alebo do podnikov v ďalších ranných etapách fungovania [33], alebo do podnikov v podporovaných oblastiach; sa pokladá za pozitívny prvok. Prístup k financovaniu pre stredné podniky mimo novovznikajúcich alebo v ranných etapách vývoja musí byť predmetom obmedzenia celkového financovania prostredníctvom opatrenia na každý podnik. Obmedzenie na menšie transakčné objemy (to znamená menej ako 500000 EUR alebo 750000 EUR v regiónoch, ktoré sa uchádzajú o pomoc podľa článku 87 odsek 3 písm. c), alebo 1 milión EUR v regiónoch, ktoré sa uchádzajú o pomoc podľa článku 87 odsek 3 písm. a)), alebo na danú úroveň preukázaného zlyhania trhu sa tiež pokladá za pozitívny prvok. Opatrenia sa musia zamerať na zlyhanie trhu rizikového kapitálu. Ak opatrenie stanovuje poskytnutie financovanie podnikov zásadne formou akcií alebo kvázi-akcií, aj toto sa pokladá za pozitívne. Ak opatrenia poskytujú značný objem financovania inými formami alebo nepreukazujú významný stimulačný efekt (to znamená, ak podporujú investície rizikového kapitálu, ktoré by sa uskutočnili aj bez tohto opatrenia), toto sa pokladá za negatívne. V tomto prípade by mohlo ísť o opatrenia, ktoré poskytujú ďalšie financovanie podniku, ktorý už dostal jednu podpornú kapitálovú injekciu. Rozhodnutia investovať musia byť stimulované ziskom. Spojenie medzi investičným výkonom a odmenením tých, ktorí zodpovedajú za investičné rozhodnutia, je pozitívny prvok. Toto možno predpokladať za dosiahnuté: i) opatreniami, na základe ktorých všetok kapitál investovaný do cieľového podniku poskytujú výhradne investori trhovej ekonomiky, ktorí tiež prijímajú investičné rozhodnutia, s pomocou, ktorá je pre nich len stimulom, a ii) inými opatreniami s významným zapojením kapitálu investorov trhovej ekonomiky, ktorý sa priamo alebo nepriamo [34] investuje do akcií "cieľového podniku" na podnikateľskom základe (to znamená len pre zisk). V prípade fondov, keďže každé opatrenie sa bude hodnotiť podľa jeho skutkovej podstaty a na posudzovanie Komisie budú mať vplyv ostatné aspekty, "významné zapojenie" bude predstavovať poskytnutie minimálne 50 % kapitálu fondov alebo 30 % v prípade opatrení fungujúcich v podporovaných oblastiach. Medzi ďalšie pozitívne prvky patrí: i) dohoda medzi profesionálnymi manažérmi fondu a účastníkmi fondu za predpokladu, že odmena manažérov je spojená s výkonom a stanovením cieľov fondu a navrhovaným načasovaním investícií; ii) zastúpenie trhových investorov v procese rozhodovania a iii) uplatňovanie najvhodnejšieho vykonávacieho a regulačného dohľadu v manažmente fondov. Ak neexistuje prvok, ktorý by naznačoval, že investičné rozhodnutia budú stimulované ziskom, potom sa toto bude pokladať za negatívne. Takýto prípad môže nastať pri opatreniach, ktorých objem je taký malý, že sa sústredia len na pár projektov, a ktoré nie sú ekonomicky životaschopné, alebo pri opatreniach stanovených výhradne alebo zásadne len na poskytovanie financovania dopredu známeho konkrétneho podniku. Úroveň skreslenia hospodárskej súťaže medzi investormi a medzi investičnými fondmi sa musí minimalizovať. Komisia bude pokladať za pozitívne aj vyhlásenie verejnej súťaže na vytvorenie akýchkoľvek "preferenčných podmienok" pre investorov alebo dostupnosť takýchto podmienok ostatným investorom. Táto dostupnosť môže mať podobu verejného vyhlásenia súťaže pre investorov pri vzniku investičného fondu alebo môže mať podobu projektu (napríklad záručného projektu), ktorý je počas predĺženej lehoty otvorený novým účastníkom. Prostriedky, akými možno tento pozitívny prvok dosiahnuť, budú nevyhnutne závisieť od formy predmetného opatrenia. Avšak nedostatok takejto kontroly proti nadmernej kompenzácii investorov alebo opatrenie, pri ktorom riziko strát nesie výhradne verejný sektor, alebo pri ktorom výhody plynú len ostatným investorom, sa pokladá za negatívny prvok. Odvetvové zameranie. Do tej miery, že sa mnoho fondov zo súkromného sektoru sústreďuje na špecifické inovačné technológie alebo dokonca odvetvia (napríklad, medicína, informačné technológie, kultúra), môže Komisia akceptovať odvetvové zameranie, ak to má podnikateľskú, ako aj verejnú strategickú logiku. Avšak v súlade s pretrvávajúcim nepriaznivejším názorom Komisie na odvetvové opatrenia štátnej pomoci, najmä v citlivých rezortoch, ktoré trpia nadmernou kapacitou, musia opatrenia špecificky vylúčiť poskytovanie pomoci podnikom v odvetviach lodného priemyslu a ESUO. Investovanie na základe podnikateľských zámerov. Existencia podnikateľského zámeru pri každej investícii, ktorý obsahuje podrobné opísanie výrobku, vývoj odbytu a rentability a vytvorenie predbežnej životaschopnosti projektu, je štandardná podnikateľská prax v profesionálnom manažmente fondov a pokladá sa za pozitívnu. Opatrenia, ktoré pre priame alebo nepriame zapojenie štátu do jednotlivých podnikov neposkytujú "výstupný mechanizmus", sa pokladajú za negatívne. Vyhnutie sa kumulácii opatrení pomoci pri jednom podniku. Ak opatrenie poskytuje pomoc podnikom, do ktorých sa investuje, môže potom Komisia vyžadovať od členského štátu, aby posúdil a stanovil obmedzenia pre ostatné formy štátnej pomoci podnikom financovaným na základe opatrenia rizikového kapitálu, vrátane podľa schválených projektov. Pre takéto opatrenia, a ak členský štát nezabezpečí, aby tieto podniky nedostali inú štátnu pomoc ako de minimis, členský štát musí Komisii navrhnúť na preskúmanie a odsúhlasenie vhodné ohodnotenie podporného prvku opatrenia, ktorý sa použije pri uplatňovaní kumulačných pravidiel. Ak sa kapitál poskytnutý podniku na základe takéhoto opatrenia rizikového kapitálu použije na financovanie počiatočnej investície, výskumných a vývojových nákladov či iných nákladov oprávnených na poskytnutie pomoci na základe iných rámcov, členský štát musí pri uplatňovaní príslušných podporných stropov zahrnúť tento podporný prvok do opatrenia rizikového kapitálu. IX. Záverečné pozorovania Zámerom Komisie je uplatňovať podmienky tejto správy po dobu piatich rokov. Avšak vzhľadom na to, že postoj tejto správy predstavuje odklon od predchádzajúcich metód riadenia štátnej pomoci a že sa zaoberá hospodárskou oblasťou spoločenstva, ktorá sa rýchlo vyvíja, vyhradzuje si vzhľadom na nové skúsenosti právo meniť svoj postoj. V prípade potreby môže tiež poskytnúť ďalšie vyjasnenie svojho postoja k jednotlivým otázkam. [1] Komisia vymedzila pojem rizikový kapitál vo svojom dokumente "Rizikový kapitál: kľúč k vytváraniu pracovných miest v Európskej únii" [SEC(1998) 552 konečný, 31. marca 1998] ako akciové financovanie podniku pri jeho vzniku a rozvoji a tento pojem sa v tomto dokumente používa v tomto zmysle. Pojem "rizikový kapitál" sa v zásade vzťahuje na rizikový kapitál, ktorý poskytujú investičné fondy (fondy rizikového kapitálu) vytvorené na tento účel. Takéto fondy často poskytujú kombináciu akciového, mezanínového a podriadeného úverového financovania a pojem "rizikový kapitál" sa vzťahuje na súhrn takého financovania. [2] "Hospodárka reforma: správa o fungovaní trhov produktov a kapitálových trhov spoločenstva", COM (1999) 10, 20. januára 1999. [3] "Rizikový kapitál: kľúč k vytváraniu pracovných miest v Európskej únii", SEC (1998) 552 konečný, 31. marca 1998. [4] Správa o vývoji akčného plánu pre rizikový kapitál, COM(2000) 658 záverečný, 18. októbra 2000, oddiel 3.4. [5] Správa o vývoji akčného plánu pre rizikový kapitál, COM(2000) 658 záverečný, 18. októbra 2000, oddiel 3.4. [6] Keďže články zmluvy týkajúce sa štátnej pomoci sa uplatňujú len pre vnútroštátne (alebo pod vnútroštátnou úrovňou) opatrenia, koherentná politika vyžaduje, aby opatrenia prijaté na úrovni spoločenstva neboli v rozpore s pravidlami štátnej pomoci. [7] Ú. v. ES L 288, 9.10.1999, s. 2. [8] Súdny dvor Európskych spoločenstiev rozhodol, že článok 87 nerozlišuje medzi opatreniami štátnej intervencie v súvislosti s ich príčinami alebo cieľmi, ale vymedzuje ich v súvislosti s ich účinkami. Taliansko verzus Komisia, prípad 173-73 [1974] ECR 709. [9] Rozhodnutie zo 4. októbra 2000 v prípade N 172/2000 (Írsko) Projekt fondov počiatočných vkladov a rizikového kapitálu (Ú. v. ES C 37, 3.2.2001, s. 48). [10] Ide napríklad o prípad daňového opatrenia pri podpore investícií do určitej triedy finančných nástrojov. [11] Pozri napríklad rozsudok Súdneho dvora z 19. septembra 2000 v prípade C-156/98, Nemecko verzus Komisia (doposiaľ neuverejnené). [12] V tejto súvislosti Súdny dvor rozhodol, že: "V prípade programu pomoci môže Komisia sama seba poveriť preskúmaním charakteru predmetného programu, aby bolo možné zistiť, či z dôvodov vysokých čiastok alebo percent pomoci, charakteru investícií, na ktoré sa pomoc poskytuje, alebo iných podmienok programu, poskytuje značnú výhodu príjemcom vo vzťahu k ich konkurentom a je pravdepodobné, že prinesie prospech podnikom, ktoré sú zainteresované na obchode medzi členskými štátmi." Prípad 248/84, Nemecko verzus Komisia [1987] ECR 4013, v odseku 18 (vyčlenenie priložené). [13] Bulletin ES 9-1984, reprodukovaný v "Práve hospodárskej súťaže Európskych spoločenstiev", zväzok IIA, s. 133. [14] Ú. v. ES C 384, 10.12.1998, s. 3. [15] Ú. v. ES C 71, 11.3.2000, s. 14. Treba však podotknúť, že záruky udelené štátom v prospech investícií do rizikového kapitálu budú zrejme zahŕňať skôr prvok pomoci investorovi, a nie ako je to pri tradičných úverových zárukách, ktoré majú bežne predstavovať pomoc dlžníkovi, a nie veriteľovi. [16] Toto sa môže týkať opatrení, ktoré poskytujú investorom prostriedky na investície v takých účastiach, kde sú podmienky takéhoto poskytovania priaznivejšie ako trhové podmienky. [17] Napríklad rozhodnutie Komisie 98/476/ES (Ú. v. ES L 212, 30.7.1998, s. 50). Tento prípad bol predmetom rozsudku Súdneho dvora v prípade C-156/98, ktorý uvádza poznámka 10. [18] Pozri poznámku 16. [19] Napríklad rozhodnutie v prípade N 705/99, Fond špičkovej technológie Spojeného kráľovstva. [20] Rozhodnutie 2001/406/ES v prípade C 46/2000, Rozvojový fond Viridian (Severné Írsko). Ú. v. ES L 144, 30.5.2001, s. 23. [21] Ú. v. ES L 10, 13.1.2001, s. 30. [22] Usmernenia o národnej regionálnej pomoci (Ú. v. ES C 74, 10.3.1998, s. 9) a nariadenie Komisie (ES) č. 70/2001 z 12. januára 2001 o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pri poskytovaní štátnej pomoci malým a stredným podnikom (Ú. v. ES L 10, 13.1.2001, s. 33). [23] Skutočnosť, že sa na úrovni spoločenstva uzná potreba cieľa, sama o sebe nepostačuje na zdôvodnenie štátnej pomoci navrhnutej na jeho dosiahnutie. Treba podotknúť, že závery lisabonského zasadnutia Európskej rady vyžadujú znižovanie štátnej pomoci, ako aj zvyšovanie rizikového kapitálu. [24] Napríklad (Ú. v. ES C 74, 10.3.1998, s. 19, a Ú. v. ES C 68, 6.3.1996, s. 6). [25] Môže ísť o metódu založenú na nákladoch poskytujúcich konkrétnu záruku. Pozri rozhodnutie z 28. februára 2001 v prípade N 551/2000 (Nemecko): BTU - Beteiligungskapital für kleine Technologieunternehmen (Ú. v. ES C 117, 21.4.2001, s. 14, na s. 17). [26] Pozri nariadenie Komisie (ES) č. 70/2001. [27] Správa o vývoji akčného plánu pre rizikový kapitál, COM(2000) 658 záverečný, 18. októbra 2000, oddiel 3. [28] Jednotlivé kapitálové injekcie, každá v rozmedzí šiestich mesiacov, sa budú pokladať za súčasť tej istej tranže, rovnako ako rozdielne injekcie, aj v dlhšom časovom rozmedzí, ktoré boli odsúhlasené ako súčasť jednej tranže. [29] To znamená prostredníctvom nariadenia prijatého na základe nariadenia Rady č. 994/98 zo 7. mája 1998 o uplatňovaní článkov 92 a 93 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva pri určitých kategóriách horizontálnej štátnej pomoci (Ú. v. ES L 142, 14.5.1998, s. 1). [30] Ú. v. ES L 83, 27.3.1999, s. 1. [31] Druhá možnosť je jedným z prostriedkov intervencie Správy malých podnikov USA v prospech malých investičných spoločností. [32] Podľa definície spoločenstva stanovenej v odporúčaní Komisie 96/280/ES (Ú. v. ES L 107, 30.4.1996, s. 4). [33] Európske združenie rizikového kapitálu vymedzuje financovanie novovzniknutých podnikov ako "financovanie poskytované spoločnostiam na vývoj výrobkov a počiatočný marketing. Spoločnosti môžu byť v procese vzniku alebo môžu podnikať krátky čas, no ešte svoj výrobok podnikateľsky nepredali", a podnikov v rannom štádiu podnikania ako "financovanie spoločností, ktoré sú ešte v etape výskumu a vývoja výrobkov alebo už ukončili etapu vývoja výrobkov a vyžadujú ďalšie fondy na začatie podnikateľskej výroby a odbytu. Ešte nebudú tvoriť zisk." [34] "Nepriamo" sa musí chápať ako investovanie prostredníctvom fondov alebo iných investičných nástrojov. --------------------------------------------------