Návrh je v súlade so zásadou subsidiarity, keďže hlavné problémy, ktoré boli zistené (deformačné účinky, vysoké administratívne náklady atď.) sú spôsobené pravidlami stanovenými v existujúcej smernici o DPH a súvisiacich aktoch. Keďže DPH je daňou harmonizovanou na úrovni EÚ, členské štáty samotné nemôžu stanoviť rozličné pravidlá, a preto si akákoľvek iniciatíva na modernizáciu DPH pre cezhraničný elektronický obchod vyžaduje návrh Komisie na zmenu smernice o DPH. Návrh predstavuje jasnú pridanú hodnotu nad rámec toho, čo možno dosiahnuť na úrovni členských štátov, keďže hlavným zjednodušením je systém MOSS uplatňovaný vo všetkých členských štátoch a dostupný pre podniky, aby mohli jednoducho a efektívne zúčtovať daň splatnú vo všetkých členských štátoch. Prístup na báze nezáväzných právnych nástrojov (soft law), pri ktorom by členské štáty uplatňovali MOSS dobrovoľne, nie je uskutočniteľný, keďže ide o výnimku zo štandardných pravidiel, a tá si vyžaduje koordinovaný prístup postavený na IT infraštruktúre.

Komisia použila analýzu, ktorú vykonala spoločnosť Deloitte na účely štúdie „VAT Aspects of cross-border e-commerce – Options for modernising“ (Aspekty DPH v cezhraničnom elektronickom obchode – možnosti modernizácie“, február 2015 – júl 2016), časť 1, časť 2 a časť 3. Štúdia je uverejnená na webovom sídle Komisie na tejto adrese: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/key_documents/reports_published/index_en.htm .

1.konzultácie a workshopy so zainteresovanými stranami, ktoré usporiadala spoločnosťou Deloitte ako súčasť štúdie „Options for the modernisation of cross-border e-commerce“ (Možnosti modernizácie cezhraničného elektronického obchodu, február 2015 – júl 2016);

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Návrh je v súlade so zásadou proporcionality, čiže nepresahuje to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov zmlúv, a najmä hladkého fungovania jednotného trhu. Rovnako ako pri skúške subsidiarity nie je možné, aby členské štáty riešili dané problémy a ich príčiny bez návrhu na zmenu smernice o DPH. Proporcionalita návrhu má niekoľko dôležitých aspektov. Po prvé, vykonávaním návrhu v dvoch etapách sa uznáva, že určité opatrenia, ako je uvedený limit a zjednodušené povinnosti, možno zaviesť v roku 2018 bez nutnosti vývoja IT. Stanovením roku 2021 ako dátumu vykonávania hlavných prvkov návrhu sa však uznáva, že členské štáty budú potrebovať primerané časové obdobie, aby dokázali zaistiť vývoj a testovanie systémov IT. To zároveň umožní ďalšie konzultácie s podnikmi. Po druhé, uznáva sa, že hoci návrh prinesie výzvy pre colné správy, keďže zrušenie oslobodenia od DPH pri dovoze malých zásielok povedie k značnému nárastu počtu balíkov, pri ktorých sa DPH bude musieť vybrať, tento účinok bude vykompenzovaný zjednodušením vďaka dovoznej úprave MOSS pre všetky balíky nepresahujúce hodnotu 150 EUR, zvýšením príjmov z DPH pre členské štáty vo výške 7 miliárd EUR ročne a rovnakými podmienkami pre podniky z EÚ, ktoré sú v súčasnosti v nevýhode.

Pokiaľ ide o náklady, dôsledky pre členské štáty by mali byť obmedzené, keďže rozšírenie MOSS je rozvinutím súčasného systému IT.

Tento návrh je zahrnutý do programu REFIT a v tejto súvislosti sa vykonalo posúdenie vykonávania zmien z roku 2015, pokiaľ ide o pravidlá pre miesto poskytovania elektronických služieb, a posúdenie implementácie systému MOSS pre tieto služby. Z posúdenia vyplýva, že MOSS v porovnaní s alternatívou priamej registrácie a platby podnikom ušetril 500 miliónov EUR – v priemere 41 000 EUR na podnik. To predstavuje 95 % zníženie nákladov v porovnaní s alternatívou priamej registrácie.

–v článku 369a smernice o DPH doplniť vymedzenie pojmu „predaj tovaru na diaľku v rámci Spoločenstva“ [bod 20 písm. a)]. Tento pojem je vymedzený odkazom na článok 33 ods. 1 smernice o DPH. V návrhu sa takisto objasňuje článok 33 ods. 1 v súlade s usmerneniami Výboru pre DPH. Okrem toho, keďže dodávatelia, ktorí uskutočňujú predaj tovaru na diaľku v rámci Spoločenstva, budú mať možnosť využívať MOSS a priznávať a platiť DPH zo všetkého svojho predaja na diaľku v jedinom členskom štáte, v návrhu sa vypúšťajú súčasné hraničné hodnoty stanovené v článku 34 smernice o DPH, do dosiahnutia ktorých predaj na diaľku ešte podlieha DPH v členskom štáte, v ktorom sa odoslanie alebo preprava začína (body 3 a 4). Tieto hraničné hodnoty sa nahrádzajú limitom pre mikropodniky vo výške 10 000 EUR, do dosiahnutia ktorého zostáva miesto dodania tovaru alebo poskytnutia služieb, na ktoré sa vzťahuje táto osobitná úprava, v členskom štáte, v ktorom je dodávateľ alebo poskytovateľ usadený (body 5 a 6). V súlade s článkom 1 bodom 2 návrhu by sa tento limit mal uplatňovať od 1. januára 2018, a to len na poskytovanie elektronických služieb. Od roku 2021 by sa tento limit mal stať globálnym limitom, ktorý sa bude uplatňovať na elektronické služby a predaj tovaru na diaľku v rámci Spoločenstva. Preto by sa mala vypustiť z článku 58 a vložiť do novej kapitoly 3a (nový článok 59c) v hlave V smernice o DPH. A napokon by sa mala vypustiť povinnosť vyhotoviť faktúru pri predaji na diaľku v rámci Spoločenstva stanovená v článku 220 ods. 1 bode 2, ak sa využíva táto osobitná úprava (bod 9), keďže táto povinnosť je spojená so súčasným režimom predaja na diaľku v rámci Spoločenstva, ktorý si vyžaduje monitorovanie vnútroštátnych hraničných hodnôt,

Tento článok obsahuje ustanovenia potrebné na rozšírenie uplatňovania súčasnej osobitnej úpravy pre zdanenie „elektronických služieb“ stanovenej v hlave XII kapitole 6 smernice o DPH aj na iné služby, ako aj na predaj tovaru na diaľku, a to v rámci Spoločenstva aj mimo Spoločenstva. V dôsledku toho možno vypustiť vymedzenie pojmu elektronické služby v článku 358 smernice o DPH a naopak treba pridať vymedzenie pojmu predaj na diaľku (bod 11). V tomto článku sa takisto navrhuje niekoľko ďalších zlepšení súčasných osobitných úprav. Navrhovaný dátum nadobudnutia účinnosti je 1. január 2021, keďže tieto zmeny si vyžadujú aj podrobné vykonávacie ustanovenia a úpravy systému IT na registráciu a na priznávanie a platbu DPH (MOSS).

2.bod 3: mení sa článok 219a smernice o DPH s cieľom zaistiť, aby sa uplatňovali pravidlá fakturácie členského štátu identifikácie. V dôsledku toho by dodávatelia alebo poskytovatelia mali rešpektovať pravidlá fakturácie jediného členského štátu, a nie pravidlá každého členského štátu určenia, do ktorého uskutočňujú dodávky alebo poskytujú služby, ako je tomu dnes,

1.bod 2: do článku 58 smernice o DPH sa pridávajú odseky 2 až 5 s cieľom zaviesť limit 10 000 EUR, do dosiahnutia ktorého miesto poskytovania služieb, na ktoré sa môže vzťahovať osobitná úprava pre elektronické služby v rámci Spoločenstva, ostáva v členskom štáte poskytovateľa. Pre zdaniteľné osoby by však tento postup mal byť nepovinný, aby mohli systém MOSS využívať tak či tak, ak napríklad ich obrat počas jedného kalendárneho roka výnimočne nepresiahne uvedený limit,

Zavádzajú sa zjednodušujúce opatrenia pre tovar v zásielkach takej hodnoty, pri ktorej sa DPH nezúčtuje prostredníctvom dovoznej úpravy uvedenej v oddiele 3 (bod 30). Pri takýchto dovozoch by členské štáty mali umožniť osobe, ktorá predkladá tovar colnému orgánu v Spoločenstve (obvykle prevádzkovatelia poštových služieb alebo expresní kuriéri), oznamovať a platiť DPH pri dovoze splatnú za tieto zásielky elektronicky na báze mesačného vyhlásenia, na účet osoby, pre ktorú je tovar určený. V záujme ďalšieho zjednodušenia tohto vyhlásenia by sa tento tovar mal systematicky zdaňovať štandardnou sadzbou DPH, pokiaľ osoba, pre ktorú je tovar určený, výslovne nepožiada o uplatnenie zníženej sadzby. V takom prípade by sa však vyžadovalo štandardné colné vyhlásenie.

Ak sa DPH priznáva v rámci tejto osobitnej úpravy, nemala by sa platiť už žiadna DPH pri dovoze tovaru. Preto je potrebné stanoviť oslobodenie od dane pre takýto dovoz. Toto oslobodenie sa vkladá do článku 143 ods. 1 smernice o DPH. Na to, aby colné orgány mohli pri dovoze identifikovať tieto zásielky, malo by sa im poskytnúť platné identifikačné číslo pre DPH preukazujúce, že DPH je priznaná v rámci osobitnej úpravy, a to najneskôr v čase podania dovozného vyhlásenia (bod 7).

V článku 369n sa stanovuje, že daňová povinnosť vzniká v okamihu, keď bola prijatá platba. Toto ustanovenie je potrebné na určenie toho, ktoré poskytnuté služby alebo dodaný tovar by sa mali zahrnúť do pravidelného daňového priznania k DPH.

V článku 369m sa stanovuje, kto je oprávnený túto osobitnú úpravu využívať. Podľa návrhu by predávajúci, ktorý nie je usadený v Spoločenstve, mal určiť sprostredkovateľa s výnimkou prípadu, keď je riadne oprávnený členským štátom identifikácie alebo keď je usadený v krajine, s ktorou EÚ uzavrela dohodu o vzájomnej pomoci. Zoznam dotknutých krajín by sa mal stanoviť neskôr vo vykonávacom nariadení Komisie.

V článku 369l sa stanovuje vymedzenie pojmov pre tento oddiel. Vymedzením pojmu „predaj tovaru na diaľku dovážaného z tretích krajín“ sa stanovuje rozsah pôsobnosti tejto osobitnej úpravy, ktorá sa vzťahuje na predaj tovaru v zásielkach so skutočnou hodnotou nepresahujúcou 150 EUR, ktorého miesto dodania je upravené článkom 33 ods. 2 smernice o DPH. V tom sa v súčasnosti stanovuje, že ak sa tovar predaný „na diaľku“ dováža do iného členského štátu, než je členský štát, v ktorom sa preprava tovaru nadobúdateľovi končí, dodanie tovaru sa považuje za uskutočnené v členskom štáte ukončenia prepravy. Aby sa umožnilo využívanie osobitnej úpravy aj v prípadoch, keď sú členský štát, v ktorom sa nachádza nadobúdateľ, a členský štát dovozu totožné, v článku 33 ods. 2 sa pridáva druhý pododsek, ktorým sa vytvorí zdaniteľná udalosť v tom členskom štáte, v ktorom sa využije osobitná úprava [bod 2 písm. b)]. Treba vymedziť pojem „sprostredkovateľ“, keďže predávajúci, ktorí nie sú usadení v rámci Spoločenstva, by mali mať možnosť určiť osobu usadenú v rámci Spoločenstva, aby v ich mene a na ich účet plnila ich povinnosti týkajúce sa DPH v rámci tejto osobitnej úpravy. Ktorý členský štát môže byť „členským štátom identifikácie“ závisí od toho, či predávajúci je alebo nie je usadený alebo či má alebo nemá stálu prevádzkareň v Spoločenstve a či predávajúci určil alebo neurčil sprostredkovateľa. A napokon pojem „členský štát spotreby“ označuje členský štát, v ktorom sa preprava nadobúdateľovi skončí.

RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 113,

so zreteľom na návrh Európskej komisie,

po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,

so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu,

so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru,

konajúc v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom,

keďže:

(1)V smernici Rady 2006/112/ES sa stanovujú osobitné úpravy účtovania dane z pridanej hodnoty (DPH) pre neusadené zdaniteľné osoby, ktoré poskytujú telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronické služby nezdaniteľným osobám.

(2)V smernici Rady 2009/132/ES sa stanovuje oslobodenie od DPH pri dovoze malých zásielok zanedbateľnej hodnoty.

(3)V posúdení uvedených osobitných úprav zavedených 1. januára 2015 sa identifikovalo viacero oblastí vyžadujúcich zlepšenie. Po prvé, mala by sa znížiť záťaž pre mikropodniky usadené v jednom členskom štáte, ktoré príležitostne poskytujú takéto služby v iných členských štátoch a musia dodržiavať povinnosti týkajúce sa DPH v iných členských štátoch než v členskom štáte ich sídla. Na úrovni Spoločenstva by sa preto mal zaviesť limit, do dosiahnutia ktorého by takéto poskytovanie služieb podliehalo DPH v členskom štáte ich sídla. Po druhé, povinnosť spĺňať v oblasti fakturácie a vedenia záznamov požiadavky všetkých členských štátov, do ktorých sa poskytujú služby, je veľmi zaťažujúca. V záujme čo najnižšej záťaže pre podniky by preto mali platiť pravidlá fakturácie a vedenia záznamov, ktoré sú uplatniteľné v členskom štáte identifikácie poskytovateľa, ktorý využíva osobitné úpravy. Po tretie, zdaniteľné osoby, ktoré nie sú usadené v Spoločenstve, ale sú zaregistrované na účely DPH v členskom štáte (napr. preto, že v tomto členskom štáte vykonávajú príležitostné transakcie podliehajúce DPH), nemôžu využívať ani osobitnú úpravu pre zdaniteľné osoby neusadené v Spoločenstve, ani osobitnú úpravu pre zdaniteľné osoby usadené v Spoločenstve. Preto sa navrhuje, aby sa takýmto zdaniteľným osobám povolilo využívať osobitnú úpravu pre zdaniteľné osoby neusadené v rámci Spoločenstva.

(4)Posúdenie osobitných úprav pre zdaňovanie telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronicky poskytovaných služieb, ktoré sa zaviedli 1. januára 2015, ukázalo, že povinná lehota na podanie daňového priznania k DPH do 20 dní po skončení zdaňovacieho obdobia, za ktoré sa daňové priznanie podáva, je príliš krátka, najmä pokiaľ ide o poskytovanie služieb cez telekomunikačnú sieť, rozhranie alebo portál, pri ktorých sa predpokladá, že tieto služby poskytované cez danú sieť, rozhranie alebo portál poskytuje prevádzkovateľ siete, rozhrania alebo portálu, ktorý musí na vyplnenie daňového priznania k DPH zhromaždiť informácie od každého jedného poskytovateľa služieb. Z posúdenia takisto vyplynulo, že povinnosť vykonávať opravy v daňovom priznaní k DPH za dotknuté zdaňovacie obdobie je pre zdaniteľné osoby veľmi zaťažujúca, keďže tak môžu byť povinní každý štvrťrok opakovane podávať viaceré daňové priznania k DPH. V dôsledku toho by sa mala predĺžiť lehota na podávanie daňového priznania k DPH z 20 na 30 dní po skončení zdaňovacieho obdobia a zdaniteľnej osobe by sa mala povoliť oprava predošlých daňových priznaní k DPH v neskoršom priznaní namiesto priznaní za zdaňovacie obdobia, na ktoré sa opravy vzťahujú.

(5)S cieľom zabrániť, aby zdaniteľné osoby, ktoré poskytujú služby iné než telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronicky poskytované služby nezdaniteľným osobám, museli byť identifikované pre DPH v každom jednom členskom štáte, v ktorom tieto služby podliehajú DPH, by členské štáty mali povoliť zdaniteľným osobám poskytujúcim takéto služby využívať systém IT na registráciu a na priznávanie a platbu DPH, čo im umožní priznávať a platiť DPH za tieto služby v jednom členskom štáte.

(6)Aby sa objasnil rozsah pôsobnosti ustanovení, ktoré upravujú situácie, keď sa tovar alebo služby kúpia a dodajú alebo poskytnú ďalej následnému kupujúcemu, mal by sa uviesť odkaz na nové prostriedky elektronickej interakcie, cez ktoré sa uzatvárajú transakcie, s cieľom zohľadniť technologický vývoj.

(7)Realizácia vnútorného trhu, globalizácia a technologické zmeny viedli k prudkému nárastu elektronického obchodu, a teda aj k nárastu predaja tovaru na diaľku, dodávaného tak z jedného členského štátu do druhého, ako aj z tretích území alebo tretích krajín do Spoločenstva. Príslušné ustanovenia smerníc 2006/112/ES a 2009/132/ES by sa mali tomuto vývoju prispôsobiť a zohľadniť pritom zásadu zdaňovania v mieste určenia, potrebu chrániť daňové príjmy členských štátov, vytvoriť rovnaké podmienky pre dotknuté podniky a minimalizovať ich záťaž. Osobitná úprava pre telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronicky poskytované služby, ktoré poskytujú zdaniteľné osoby usadené v rámci Spoločenstva, ale neusadené v členskom štáte spotreby, by sa preto mala rozšíriť na predaj tovaru na diaľku v rámci Spoločenstva a podobná osobitná úprava by sa mala zaviesť pre predaj tovaru na diaľku dovážaného z tretích území alebo tretích krajín.

(8)S cieľom znížiť záťaž pre podniky, ktoré využívajú osobitnú úpravu pre predaj tovaru na diaľku v rámci Spoločenstva, by sa mala zrušiť povinnosť vyhotoviť faktúru na takýto predaj. Aby sa zabezpečila právna istota pre takéto podniky, mali by sa jasne stanoviť pravidlá na určenie miesta takýchto dodaní, ktoré sa uplatňujú aj v prípade, že je tovar prepravený alebo odoslaný nepriamo na účet dodávateľa.

(9)Rozsah pôsobnosti osobitnej úpravy pre predaj tovaru na diaľku dovážaného z tretích území alebo tretích krajín by sa mal obmedziť na predaj tovaru so skutočnou hodnotou nepresahujúcou sumu 150 EUR, počnúc ktorou sa pri dovoze vyžaduje úplné colné vyhlásenie na colné účely. S cieľom vyhnúť sa dvojitému zdaneniu by sa malo zaviesť oslobodenie od dane z pridanej hodnoty pri dovoze tovaru deklarovaného v rámci tejto osobitnej úpravy. Okrem toho, aby sa predišlo narušeniu hospodárskej súťaže medzi dodávateľmi v Spoločenstve a mimo Spoločenstva a stratám daňových príjmov, je potrebné zrušiť oslobodenie od dane pri dovoze tovaru v malých zásielkach zanedbateľnej hodnoty stanovené v smernici 2009/132/ES.

(10)Zdaniteľná osoba, ktorá využíva osobitnú úpravu pre predaj tovaru na diaľku dovážaného z tretích území alebo tretích krajín, by mala mať možnosť vymenovať sprostredkovateľa usadeného v Spoločenstve za osobu povinnú platiť DPH a plniť povinnosti stanovené v rámci osobitnej úpravy v jej mene a na jej účet.

(11)V záujme ochrany daňových príjmov členských štátov by zdaniteľná osoba neusadená v Spoločenstve, ktorá využíva túto osobitnú úpravu, mala mať povinnosť určiť sprostredkovateľa. Táto povinnosť by sa však nemala uplatňovať, ak je táto osoba riadne oprávnená členským štátom identifikácie alebo ak je usadená v krajine, s ktorou Únia uzavrela dohodu o vzájomnej pomoci. Takéto oprávnenia by mali podliehať presnému zoznamu jasne stanovených kritérií.

(12)Aby sa zabezpečili jednotné podmienky pre vykonávanie tejto smernice, pokiaľ ide o stanovenie zoznamu tretích krajín, s ktorými Únia uzatvorila dohodu o vzájomnej pomoci s podobným rozsahom ako má smernica Rady 2008/55/ES a nariadenie Rady (EÚ) č. 904/2010, vykonávacie právomoci by sa mali preniesť na Komisiu. Tieto právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011. Keďže stanovenie zoznamu tretích krajín priamo súvisí s administratívnou spoluprácou v oblasti dane z pridanej hodnoty, je vhodné, aby Komisii pomáhal Stály výbor pre administratívnu spoluprácu zriadený článkom 58 nariadenia (EÚ) č. 904/2010.