EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli18. 11. 2020 COM(2020) 745 final SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKE A EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU





Správa o mechanizme varovania na rok 2021





(pripravené v súlade s článkami 3 a 4 nariadenia (EÚ) č. 1176/2011 o prevencii a náprave makroekonomických nerovnováh)



{SWD(2020) 275 final}



Touto správou o mechanizme varovania (SMV) sa začína desiate ročné kolo postupu pri makroekonomickej nerovnováhe (PMN). Cieľom postupu je odhaliť nerovnováhy, ktoré bránia riadnemu fungovaniu hospodárstiev členských štátov, hospodárskej a menovej únie alebo Únie ako celku, predísť týmto nerovnováham, napraviť ich a podnietiť vhodné politické reakcie. Vykonávanie postupu pri makroekonomickej nerovnováhe (ďalej aj „PMN“) je zakotvené v európskom semestri pre koordináciu hospodárskych politík, aby sa zabezpečila konzistentnosť s analýzami a odporúčaniami poskytnutými v rámci iných nástrojov hospodárskeho dohľadu [články 1 a 2 nariadenia (EÚ) č. 1176/2011]. Tohtoročný cyklus dohľadu v rámci európskeho semestra vrátane vykonávania postupu pri makroekonomickej nerovnováhe sa upravuje vzhľadom na vytvorenie Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti (ďalej aj „RRF“). V ročnej stratégii udržateľného rastu prijatej v polovici septembra 2020 sa zhodnotila hospodárska a sociálna situácia v Európe, stanovili sa všeobecné politické priority pre EÚ a poskytli sa strategické usmernenia pre vykonávanie Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti. Správa o mechanizme varovania je založená na ekonomických záveroch hodnotiacej tabuľky vybraných ukazovateľov doplnených o širší súbor pomocných ukazovateľov, analytických nástrojov, hodnotiacich rámcov a dodatočných relevantných informácií vrátane nedávno uverejnených údajov a prognóz. Tohtoročná správa o mechanizme varovania zahŕňa posilnené výhľadové posúdenie rizík pre makroekonomickú stabilitu a vývoj makroekonomických nerovnováh. Správa o mechanizme varovania zahŕňa aj analýzu dôsledkov makroekonomických nerovnováh členských štátov na celú eurozónu. V správe o mechanizme varovania sú identifikované členské štáty, v prípade ktorých by sa mali vykonať hĺbkové preskúmania s cieľom posúdiť, či ich postihli nerovnováhy, ktoré si vyžadujú opatrenia v príslušných oblastiach politiky [článok 5 nariadenia (EÚ) č. 1176/2011]. Komisia, berúc do úvahy diskusie o správe o mechanizme varovania s Európskym parlamentom a v rámci Rady a Euroskupiny, následne vypracuje hĺbkové preskúmania pre príslušné členské štáty. Hĺbkové preskúmania sa uverejnia na jar 2021 a poskytnú základ pre posúdenie existencie a závažnosti makroekonomických nerovnováh zo strany Komisie a pre identifikáciu nedostatkov v oblasti politiky. 1.Zhrnutie Táto správa o mechanizme varovania sa vypracúva v kontexte krízy spôsobenej pandémiou COVID-19. Vzhľadom na rýchlu a výraznú zmenu hospodárskych podmienok, ktorú priniesla kríza spôsobená pandémiou COVID-19, je v ekonomických záveroch tejto správy zahrnuté posilnené výhľadové posúdenie rizík pre makroekonomickú stabilitu a vývoj makroekonomických nerovnováh. Na tento účel je potrebné uskutočniť preskúmanie nad rámec finálnych ročných údajov hodnotiacej tabuľky správy o mechanizme varovania, ktoré sa v tohtoročnej správe o mechanizme varovania vzťahujú na obdobie do roku 2019. V porovnaní s predchádzajúcimi rokmi teda tohtoročná správa vo väčšej miere využíva prognózy a vysokofrekvenčné údaje aj na posúdenie potenciálnych dôsledkov krízy spôsobenej pandémiou COVID-19. Súčasný cyklus dohľadu v rámci európskeho semestra sa dočasne upravuje s cieľom zabezpečiť dôsledné a účinné zavedenie Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti, čo bude mať vplyv aj na vykonávanie postupu pri makroekonomickej nerovnováhe. V rámci ročnej stratégie udržateľného rastu na rok 2021, ktorá bola prijatá v polovici septembra, sa začal tohtoročný cyklus európskeho semestra a stanovili sa strategické usmernenia pre vykonávanie Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti. V rámci Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti sa predpokladá, že členské štáty prijmú plány na podporu obnovy a odolnosti, v ktorých sa stanovia reformy a investície, ktorými sa riešia kľúčové hospodárske výzvy a ktoré sú v súlade s prioritami EÚ, ktoré zahŕňajú odporúčania pre jednotlivé krajiny adresované členským štátom v posledných rokoch, a najmä v cykloch semestra 2019 a 2020. Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti je preto pre členské štáty príležitosťou realizovať reformy a investície v súlade s odporúčaniami týkajúcimi sa postupu pri makroekonomickej nerovnováhe, ktoré sa zaoberajú základnými a dlhodobými štrukturálnymi príčinami existujúcich makroekonomických nerovnováh. Osobitné monitorovanie politických reakcií na existujúce makroekonomické nerovnováhy sa neuskutočňuje na jeseň 2020, ale namiesto toho sa monitorovanie uskutoční v kontexte posúdenia plánov podpory obnovy a odolnosti. Ďalší ročník hĺbkových preskúmaní sa uverejní na jar 2021 spolu s posúdením programov stability a konvergenčných programov a bude sa podrobne zaoberať závažnosťou a vývojom už zistených nerovnováh a skúmaním rizík vzniku nových nerovnováh. Väčšina existujúcich makroekonomických nerovnováh prechádzala procesom nápravy v dôsledku priaznivých hospodárskych podmienok až do vypuknutia pandémie COVID-19. Nerovnováhy v tokoch, ako sú nadmerne veľké deficity bežného účtu alebo prudký rast úverov, boli odstránené v rokoch nasledujúcich po finančnej kríze v roku 2008, a to v kontexte rozsiahleho znižovania zadlženosti v súkromnom sektore. Hospodárska expanzia, ktorá sa začala v roku 2013, podporila nápravu nerovnováh stavového charakteru, ktorá sa začala neskôr a napredovala pomalšie, a to tým, že podnietila zníženie pomeru súkromného, verejného a zahraničného dlhu k HDP a posilnila súvahy bánk. V posledných rokoch hospodárska expanzia zároveň priniesla určité riziká prehriatia, najmä na úrovni dynamiky cien obytných nehnuteľností a vývoja nákladovej konkurencieschopnosti, a to hlavne v krajinách s výrazným hospodárskym rastom. V dôsledku krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 sa zhoršuje viacero existujúcich makroekonomických nerovnováh a môžu sa objaviť nové riziká. Na vzostupe sú najmä pomery verejného a súkromného dlhu k HDP. V budúcnosti môže byť splácanie dlhu v súkromnom sektore ohrozené z dôvodu utlmenia úrovne hospodárskej činnosti, konkurzov a slabého trhu práce. Takéto dlhové problémy by ovplyvnili súvahy bánk a ďalej znižovali ich ziskovosť. Zároveň sa očakáva zníženie nadmerne rastúcich nákladov práce a dynamiky cien obytných nehnuteľností, ktoré charakterizovali nedávnu minulosť, môžu však vzniknúť obavy, ak sa takáto úprava zmení na nadmerné úpravy smerom nadol, najmä pokiaľ ide o ceny obytných nehnuteľností v členských štátoch, v ktorých je dlh domácností už aj tak vysoký. Horizontálna analýza predložená v správe o mechanizme varovania vedie k niekoľkým záverom: ·Vývoj bežných účtov vo väčšine členských štátov EÚ po kríze spôsobenej pandémiou COVID-19 pravdepodobne nebude významný. Deficit bežného účtu zostáva vo väčšine krajín mierny. Určitý veľký prebytok bežného účtu pretrváva, aj keď sa v posledných rokoch znižuje. Predpokladá sa, že v súvislosti s krízou spôsobenou pandémiou COVID-19 dôjde k relatívne malému pohybu na bežných účtoch. Je to v ostrom kontraste s vývojom počas celosvetovej finančnej krízy, keď boli v krajinách EÚ značné deficity a kríza spôsobila ich odstránenie. Za stabilitou údajov o bežnom účte sa však skrývajú veľké posuny v príspevku rôznych sektorov k celkovej zahraničnej pozícii, keďže veľké zvýšenie čistej úverovej pozície súkromného sektora je kompenzované výrazným zhoršením čistej úverovej pozície vlád v ich úsilí zmierniť vplyv krízy. ·Očakáva sa zastavenie zlepšovania čistej medzinárodnej investičnej pozície, ktoré bolo v minulých rokoch zaznamenané vo väčšine členských štátov. Zatiaľ čo vo viacerých členských štátoch pretrváva veľký objem vonkajších nerovnováh, vo väčšine krajín EÚ sa v roku 2019 naďalej zlepšovala čistá medzinárodná investičná pozícia, čo bolo spôsobené výsledkami bežného účtu nad úrovňami stabilizujúcimi čistú medzinárodnú investičnú pozíciu, rastom nominálneho HDP a niekedy výraznými účinkami kladného oceňovania. V budúcnosti sa očakáva zastavenie zlepšovania pomeru čistej medzinárodnej investičnej pozície k HDP v dôsledku veľkého poklesu HDP v roku 2020 a relatívne stabilných výsledkov bežného účtu. ·Na začiatku krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 vzniklo v niektorých členských štátoch, ktoré nepatria do eurozóny, určité napätie v oblasti vonkajšieho financovania. Pohyb kapitálu a výmenné kurzy niektorých členských štátov, ktoré nepatria do eurozóny, boli v krátkom období koncom marca a v apríli vystavené tlakom trhu v súvislosti so zvýšenou averziou voči riziku. Tieto tlaky sa odvtedy zmiernili v dôsledku zlepšenia výsledkov finančného trhu. ·Vplyv krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 na trh práce bol v porovnaní s rozsahom recesie zatiaľ pomerne mierny, a to aj vďaka takým politickým opatreniam, ako sú režimy skráteného pracovného času, očakáva sa však rast nezamestnanosti. Kríza ukončila roky zlepšovania situácie na trhoch práce v celej EÚ. Do dnešného dňa to viedlo najmä k poklesu priemerného počtu hodín na pracovníka, zatiaľ čo počet nezamestnaných osôb sa zvýšil len mierne. Tento fenomén hromadenia pracovnej sily, t. j. spoločnosti, ktoré si udržiavajú svojich zamestnancov, ktorý charakterizuje mnohé hospodárstva EÚ v roku 2020, je do veľkej miery výsledkom iniciatív podporovaných vládou na zachovanie pracovných miest, a najmä dočasných režimov skráteného pracovného času. Očakáva sa však, že nezamestnanosť sa zvýši s určitým oneskorením, keďže k tomu zvyčajne dochádza po recesii. Riziko výrazných strát pracovných miest existuje najmä v odvetviach, ktoré sú výrazne postihnuté pandémiou, a to v závislosti od dĺžky trvania týchto vplyvov, ako aj od sily politickej reakcie. ·Jednotkové náklady práce (JNP) sa v posledných rokoch v rôznych krajinách EÚ zrýchlili, a to vzhľadom na rast miezd a slabý rast produktivity, očakáva sa však, že po prudkom náraste v roku 2020 sa v budúcnosti zmiernia. Silná dynamika jednotkových nákladov práce v kontexte solídneho hospodárskeho rastu bola v posledných rokoch zaznamenaná vo viacerých krajinách strednej a východnej Európy a v pobaltských krajinách. Predpokladá sa, že klesajúca produktivita práce vyplývajúca z poklesu výroby a spojená s udržiavaním pracovných miest spôsobí v roku 2020 rast jednotkových nákladov práce, a to aj napriek výraznému spomaleniu rastu miezd. V roku 2021 sa očakáva, že plánované postupné oživenie hospodárskej činnosti bude znamenať zvýšenie celkovej produktivity, čím by sa čiastočne kompenzovalo zvýšenie jednotkových nákladov práce v roku 2020. ·Očakáva sa, že v roku 2020 sa výrazne zvýši podnikový dlh, a to najmä z dôvodu potrieb likvidity. V dôsledku pandémie COVID-19 vzrástli úvery na financovanie prevádzkového kapitálu a vo väčšine krajín sa zvýšili úvery pre nefinančné korporácie. Úverové záruky pomohli podnikom požičiavať si s cieľom podporiť ich operácie a takisto posilniť ich pozície likvidity. K zvýšeniu dlhu prispeli aj moratóriá splácania dlhu. Očakáva sa, že rastúce úrovne dlhu spolu s výrazným poklesom HDP v roku 2020 prudko zvýšia pomer dlhu k HDP, najmä v krátkodobom horizonte. V budúcnosti sa dynamika pomeru dlhu k HDP vzhľadom na oživenie bude pravdepodobne zlepšovať, ale obsluha dlhu by mohla byť problematická najmä v sektoroch, ktoré boli trvalejším spôsobom postihnuté pandémiou. To by malo vplyv aj na súvahy veriteľov. ·Dynamika dlhu domácností sa javí ako pomerne obmedzená. Pred krízou spôsobenou pandémiou COVID-19 začali úvery domácností v mnohých krajinách opäť rásť dynamickým tempom, a to po rokoch znižovania zadlženosti alebo utlmenej dynamiky. Zdá sa, že vývoj dlhu domácností sa v roku 2020 mierne spomaľuje. Dochádza k tomu napriek vplyvu moratórií dlhu, ktoré zmiernili tlaky na likviditu zadlžených domácností a znížili tempo splácania. Pomer dlhu domácností k HDP v roku 2020 mechanicky rastie v súvislosti s poklesom HDP. Zároveň sa v dôsledku prudkého poklesu spotreby zvýšili úspory domácností. Vyhliadky splácania dlhu v prípade domácností sú sprevádzané zhoršovaním situácie na trhoch práce.

·Rast cien obytných nehnuteľností zostal v roku 2020 masívny a v niektorých krajinách sa zrýchlil, ale je pravdepodobné, že dôjde k jeho zmierneniu a možným úpravám smerom nadol. V roku 2019 ceny obytných nehnuteľností naďalej rástli vysokým tempom, a to aj vo viacerých krajinách, ktoré vykazovali riziká nadhodnotenia. Vplyv krízy na vyhliadky na zamestnanie a príjmy domácností sa zvyčajne odrazí v zmiernení dynamiky cien obytných nehnuteľností. Najnovšie štvrťročné údaje už poukazujú na utlmenie trhov s obytnými nehnuteľnosťami vo viac než polovici krajín EÚ. Prognózy rastu cien obytných nehnuteľností vo veľkej väčšine členských štátov v rokoch 2020 – 2021 naznačujú úpravy smerom nadol. ·Po klesajúcom trende v posledných rokoch v dôsledku výraznejšieho rastu nominálneho HDP sa verejný dlh v súčasnosti rýchlo zvyšuje vo všetkých členských štátoch, a najmä v tých, v ktorých mala kríza spôsobená pandémiou COVID-19 najzávažnejší vplyv. V posledných rokoch verejný dlh vo väčšine členských štátov naďalej klesá, zatiaľ čo v niektorých krajinách s vysokým zadlžením k zníženiu nedošlo, alebo bolo len obmedzené. Počas krízy vlády v celej EÚ nechali automatické stabilizátory fungovať a poskytli priamu fiškálnu podporu a podporu likvidity, aby zmiernili krízu v oblasti zdravia a obmedzili výdavky súkromného sektora. Miera zadlženosti verejnej správy sa zvyšuje viac tam, kde boli úrovne dlhu najvyššie už pred krízou, v čom sa odráža aj skutočnosť, že recesia v týchto krajinách bola hlbšia. Výnimočné uvoľnenie menovej politiky a rôzne iniciatívy na úrovni EÚ a eurozóny udržali náklady na financovanie na historicky najnižšej úrovni a podporili dôveru. Zatiaľ čo niektoré krajiny využili vysokú likviditu a dopyt investorov na predĺženie štruktúry splatnosti svojho štátneho dlhu, pre iné krajiny môže štruktúra verejného dlhu predstavovať riziká, najmä z dôvodu štruktúr krátkej splatnosti a vysokých podielov dlhu denominovaného v cudzej mene. ·Podmienky v bankovom sektore sa v posledných rokoch zlepšili, ale otras spôsobený pandémiou COVID-19 by mohol otestovať odolnosť bankového sektora EÚ. Podmienky v bankovom sektore sa od celosvetovej finančnej krízy výrazne zlepšili, pričom sa dosiahli masívnejšie podiely kapitálu a rezervy likvidity než pred desiatimi rokmi. Tento sektor však naďalej trpí v dôsledku nízkej úrovne ziskovosti v prostredí s nízkymi úrokovými sadzbami a v niekoľkých krajinách aj v dôsledku stále pomerne vysokých úrovní nesplácaných úverov. Dostatočná likvidita, ktorú poskytli centrálne banky, pomohla zabrániť úverovej kríze po vypuknutí pandémie COVID-19, pričom pozastavenie vyplácania dividend a určité dočasné regulačné uvoľnenie takisto poskytujú bankám ďalší manévrovací priestor. Očakáva sa, že kríza poškodí vyhliadky týkajúce sa kvality aktív a ziskovosti. Rastúce ťažkosti korporácií a domácností so splácaním dlhu by sa premietli do budúcich nesplácaných úverov, najmä po uplynutí moratórií dlhu. Úpravy cien obytných nehnuteľností smerom nadol môžu mať vplyv na oceňovanie kolaterálu, a tým aj na bankové súvahy. Otras spôsobený pandémiou COVID-19 zhoršuje existujúce nerovnováhy v rámci eurozóny, čo poukazuje na potrebu čo najlepšie využiť podporné opatrenia EÚ. Podľa hospodárskej prognózy Komisie z jesene 2020 sa členské štáty, ktoré boli hospodársky najviac postihnuté krízou spôsobenou pandémiou COVID-19 z dôvodu jej závažnosti alebo závislosti od vysoko ohrozených odvetví, vyznačujú relatívne vysokým objemom verejného a zahraničného dlhu. Zdá sa teda, že kríza spôsobená pandémiou COVID-19 zvýrazňuje existujúce modely v rámci eurozóny, pokiaľ ide o domácu a zahraničnú zadlženosť. Viacero krajín vážne postihnutých krízou spôsobenou pandémiou COVID-19 charakterizoval v nedávnej minulosti nízky potenciálny rast. Pandémia by preto mohla zväčšiť aj hospodárske rozdiely. Zároveň sa napriek veľkému poklesu svetového dopytu v súčasnosti predpokladá pretrvávanie obchodného prebytku v eurozóne ako celku, pričom sa zdôrazňuje, že by mohol existovať ďalší priestor na rozšírenie domáceho dopytu na agregovanej úrovni eurozóny s cieľom posilniť oživenie a zároveň podporiť úsilie ECB o dosiahnutie inflačného cieľa. Vzhľadom na rastúcu zadlženosť vo všetkých členských štátoch môže Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti a iné nástroje finančnej podpory zavedené na úrovni eurozóny a EÚ vrátane SURE, REACT-EU a väčšej flexibility pri využívaní zostávajúcich finančných prostriedkov EÚ pomôcť členským štátom vytvoriť podmienky na trvalé oživenie a posilnenie odolnosti. V budúcnosti je dôležité, aby sa podporné politické opatrenia, reformy a investície zavedené v celej eurozóne skombinovali tak, aby účinne riešili makroekonomické nerovnováhy najmä tam, kde sú nadmerné. Celkovo sa zdá, že v dôsledku krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 sa riziká zvyšujú v krajinách, v ktorých už boli zistené (nadmerné) nerovnováhy. Kríza spôsobená pandémiou COVID-19 je do určitej miery brzdou postupného znižovania nerovnováh v mnohých členských štátoch, ktoré bolo stimulované najmä hospodárskou expanziou od roku 2013. Na druhej strane sa už existujúce tlaky z prehriatia súvisiace s výrazným rastom cien obytných nehnuteľností a jednotkových nákladov práce v strednodobom horizonte teraz javia ako menšie riziko, pričom možno dokonca čelia úpravám smerom nadol. Zatiaľ čo tlaky na kapitálové toky a výmenné kurzy sa v roku 2020 doteraz ukázali ako krátkodobé, nálada na trhu môže zostať volatilná. Dohľad sa preto musí zamerať na krajiny, v ktorých sa riziká podľa všetkého zvyšujú, pričom ide zväčša o krajiny, v ktorých už boli zistené nerovnováhy. Okrem toho treba pozorne monitorovať vývoj v ostatných členských štátoch, a to aj v niekoľkých hospodárstvach mimo eurozóny, kde sa obavy o vonkajšiu udržateľnosť prejavili počas jari v podobe tlakov trhu a takisto v členských štátoch s veľmi vysokou úrovňou dlhu. Zvýšenie pomeru súkromného a verejného dlhu k HDP v roku 2020 si vyžaduje dôkladné monitorovanie, ale v tejto fáze nie sú povinné nové hĺbkové preskúmania. Riziká pre makroekonomické nerovnováhy, najmä tie, ktoré súvisia s rastúcim pomerom dlhu k HDP, sa zhoršujú najmä v krajinách, v ktorých už boli zistené nerovnováhy alebo nadmerné nerovnováhy. Výrazné zvýšenie pomeru dlhu k HDP v roku 2020 je do veľkej miery spojené s mechanickým vplyvom dočasnej, ale veľkej recesie, ktorá znižuje menovateľ tohto pomeru. Toto zvýšenie verejného dlhu a podnikového dlhu je zároveň súčasťou úpravy veľkého jednorazového otrasu spôsobeného pandémiou COVID-19 a výsledkom zámerného a dočasného politického úsilia (spojeného aj s opatreniami, ako sú bankové záruky a moratória na splátky) s cieľom zmierniť vplyv krízy a zabrániť ešte väčším dôsledkom pandémie na hospodárska činnosť, príjmy a makroekonomickú stabilitu v budúcnosti. Zabránenie tomu, aby sa recesia prehĺbila a upevnila, je nevyhnutnou reakciou na zlepšenie vyhliadok dlhu v budúcnosti, aj keď to bude znamenať dočasné zvýšenie dlhu. Hĺbkové preskúmania sa vypracujú pre členské štáty, pri ktorých už boli zistené nerovnováhy alebo nadmerné nerovnováhy. V súlade s ustálenou praxou obozretného postupu sa vykonajú hĺbkové preskúmania s cieľom posúdiť, či sa existujúce nerovnováhy odstraňujú, pretrvávajú alebo sa zhoršujú, pričom sa budú sumarizovať vykonávané nápravné politiky. Príprava hĺbkových preskúmaní sa preto plánuje v prípade 12 členských štátov, pri ktorých boli identifikované nerovnováhy a nadmerné nerovnováhy vzhľadom na zistenia hĺbkových preskúmaní z februára 2020. V súčasnosti je identifikovaných deväť členských štátov s nerovnováhami (Chorvátsko, Francúzsko, Nemecko, Írsko, Holandsko, Portugalsko, Rumunsko, Španielsko, a Švédsko), zatiaľ čo Cyprus, Grécko a Taliansko vykazujú nadmerné nerovnováhy. Táto správa o mechanizme varovania poukazuje na potenciálne rizikový vývoj vo viacerých členských štátoch, pre ktoré hĺbkové preskúmania nebudú pripravené. Po vypuknutí pandémie COVID-19 sa v niektorých krajinách mimo eurozóny objavili riziká spojené s vonkajším financovaním. Ako krajina, v ktorej si vzájomné pôsobenie medzi vládnymi pôžičkami a vonkajším financovaním vyžaduje monitorovanie, sa javí Maďarsko. Verejný dlh je čiastočne financovaný v cudzej mene, čo odráža otvorenú povahu hospodárstva a skutočnosť, že časť príjmov verejného sektora a súkromného sektora je v cudzej mene. Verejný dlh má však veľmi krátku splatnosť a jeho relevantná časť je v držbe domáceho bankového sektora, pričom oficiálne rezervy na začiatku roka 2020 sa blížili obozretným minimám. Zatiaľ čo tlaky trhu sa od jari zmiernili a v súčasnosti nie sú spoľahlivé náznaky, že existuje riziko nerovnováh, takéto riziká sa môžu v budúcnosti znovu objaviť, a preto si vyžadujú dôkladné monitorovanie. Dôsledky rastúceho pomeru dlhu k HDP si zaslúžia monitorovanie aj vo viacerých členských štátoch, ktoré v súčasnosti nepodliehajú dohľadu v rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe. Očakáva sa, že súkromný aj verejný dlh v Belgicku budú rásť nad prahovú hodnotu PMN. Členské štáty, v prípade ktorých sa predpokladá, že súkromný dlh sa zvýši a prekročí prahovú hodnotu, sú Dánsko, Fínsko a Luxembursko. Očakáva sa, že verejný dlh v Rakúsku a Slovinsku bude ďalej rásť nad 60 % HDP. Mieru, do akej tento vývoj prináša ďalšie riziká pre makroekonomickú stabilitu, sprevádza veľká neistota, a to predovšetkým vzhľadom na potrebu zohľadniť strednodobé a dlhodobé vyhliadky rastu a to, ako boli postihnuté krízou spôsobenou pandémiou COVID-19. Preto zatiaľ čo si predpokladané zvýšenie miery zadlženosti vyžaduje dôkladné monitorovanie, v tejto fáze nie je potrebné vykonať hĺbkové preskúmanie v prípade ďalších členských štátov. 2. Meniaci sa hospodársky výhľad: dôsledky pre makroekonomické nerovnováhy v eurozóne Pandémia COVID-19 zapôsobila na hospodárstvo ako mimoriadny otras. Po vypuknutí pandémie nasledovali od marca 2020 reštriktívne opatrenia s cieľom obmedziť šírenie nákazy, ktoré sa vo väčšine členských štátov začali od mája postupne zmierňovať, Zavedené opatrenia boli vo všeobecnosti úmerné závažnosti núdzového stavu v oblasti zdravia, ale s významnými rozdielmi v jednotlivých krajinách. V dôsledku pandémie COVID-19 sa rozsiahly otras na strane dopytu, ktorý ovplyvnil spotrebu, ešte znásobil na základe zníženia ponuky počas zákazu vychádzania. Dynamika spotreby zostáva v porovnaní s trendmi pred pandémiou COVID-19 utlmená, najmä v prípade činností v oblasti služieb, pri ktorých je ťažšie zabrániť kontaktu s ľuďmi. V dôsledku značnej neistoty zostávajú investície obmedzené. Znížený rast príjmov a zamestnanosti, ako aj utlmená dynamika vývozného trhu budú aj v budúcnosti naďalej brzdiť dopyt. Narušenie niektorých hodnotových reťazcov a opatrenia na obmedzenie fyzického kontaktu na pracovisku naďalej ovplyvňujú ponuku, v dôsledku čoho sa zhoršuje produktivita. EÚ a ostatné oblasti sveta sa v súčasnosti nachádzajú uprostred novej vlny pandémie, ktorej závažnosť a trvanie sa vyznačuje veľkou neistotou. Celkovo sa v hospodárskej prognóze Komisie z jesene 2020 očakáva, že v roku 2020 HDP v eurozóne klesne o –7,8 % a v EÚ o –7,4 %. Napriek oživeniu očakávanému v roku 2021 sa predpokladá, že úrovne HDP budú nižšie ako predkrízové úrovne v roku 2019 (graf 1). Hospodárske dôsledky krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 pomohli zmierniť výnimočné politické reakcie. V celej EÚ a v hlavných oblastiach sveta sa podnikli obrovské kroky v oblasti politiky s cieľom zabrániť kolapsu príjmov v nadväznosti na reštriktívne opatrenia a znížiť riziko rozsiahlych strát pracovných miest a konkurzov podnikov. Vlády poskytli nezamestnaným fiškálnu podporu prostredníctvom režimov skráteného pracovného času a posilnenej podpory príjmu. Boli poskytnuté moratóriá na platby daní a splátky hypotekárnych úverov. S cieľom zabrániť stláčaniu úverov boli poskytnuté záruky na bankové úvery. ECB prijala širokú škálu podporných opatrení na zachovanie finančnej stability a bezproblémového fungovania finančných trhov vrátane zabezpečenia dodatočnej likvidity pre banky, zmiernenia požiadaviek na kolaterál, ako aj významných dodatočných nákupov aktív verejného a súkromného sektora v rámci programu nákupu aktív (APP) a núdzového pandemického programu nákupu aktív (PEPP). Jednotný mechanizmus dohľadu (SSM) zmiernil regulačné požiadavky na banky proticyklickým spôsobom. Európsky mechanizmus pre stabilitu (EMS) sprístupnil všetkým členským štátom eurozóny podporu v prípade krízy spôsobenej pandémiou na základe svojej úverovej linky s dodatočnými podmienkami (ECCL). EÚ a jej členské štáty zaviedli tri bezpečnostné siete pre pracovníkov, spoločnosti a štáty: nástroj dočasnej podpory na zmiernenie rizík nezamestnanosti v núdzovej situácii (SURE), celoeurópsky záručný fond Európskej investičnej banky a mechanizmus podpory EMS vzhľadom na krízu spôsobenú pandémiou. Komisia predložila návrhy nových nástrojov na podporu obnovy (Európsky nástroj obnovy), ktoré Európska rada schválila v júli, najmä rozsiahly Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti. Tento nástroj poskytuje granty a úvery na podporu reforiem a investícií s cieľom zvýšiť rastový potenciál, posilniť hospodársku a sociálnu odolnosť a uľahčiť zelenú a digitálnu transformáciu, a to v súlade s príslušnými cieľmi Únie. Prijal sa celý rad ďalších politických opatrení vrátane urýchlenia a flexibilnejšieho využívania zostávajúcich finančných prostriedkov EÚ, zavedenia dočasného rámca štátnej pomoci a aktivácie všeobecnej únikovej doložky v rámci Paktu stability a rastu.



Graf 1: HDP v stálych cenách v porovnaní s predkrízovými úrovňami Graf 2: Ekonomický sentiment a index akciového trhu, 2013 – 2020 Zdroj: Hospodárska prognóza Európskej komisie z jesene 2020. Zdroj: Európska komisia a ECB, poskytol DataStream. Po vypuknutí pandémie COVID-19 nasledovali masívne počiatočné reakcie na finančných trhoch. Finančné trhy predvídali, že čoskoro po vypuknutí krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 dôjde k významnej recesii. V kontexte revidovaných očakávaní týkajúcich sa ziskov spoločností prudko klesli akciové trhy. Oceňovanie dlhopisových trhov bolo odrazom dynamiky úniku do bezpečia, so stúpajúcimi rizikovými prirážkami na štátne dlhopisy, ktoré investori vnímali ako riskantnejšie, a so zvyšujúcimi sa spreadmi podnikových dlhopisov najmä v segmentoch s nízkym ratingom. Dynamika výmenného kurzu odrážala tlaky na rozvíjajúce sa trhy v dôsledku odlevu kapitálu a významných úprav cien ropy a komodít smerom nadol. Určité tlaky na znižovanie sa prejavili aj na menách niekoľkých členských štátov, ktoré nepatria do eurozóny. Napätie sa zaznamenalo najmä v prípade niektorých mien a výnosoch dlhopisov členských štátov, ktoré nepatria do eurozóny a ktoré prijali režimy pružných výmenných kurzov v dôsledku zvýšenej volatility kapitálových tokov. V nadväznosti na podporné opatrenia verejných orgánov sa podmienky na finančnom trhu podstatne zlepšili, a to na rozdiel od vyhliadok reálnej ekonomiky. V dôsledku zúženia rizikových prirážok sa zotavili akciové a dlhopisové trhy. Stabilizovali sa trhy s výmennými kurzami, ako aj komoditné trhy. Straty nahromadené po vypuknutí pandémie COVID-19 sa výrazne znížili a volatilita trhu bola obmedzená. Zdá sa, že v kontexte rozsiahlych, včasných a dôveryhodných zásahov verejných orgánov sa finančné trhy oddelili od vyhliadok reálnej ekonomiky, ktoré stále sprevádzajú značné riziká horšieho než očakávaného vývoja ( graf 2 ). Hospodársky výhľad súvisiaci s vývojom pandémie, ako aj politické reakcie a zmeny správania hospodárskych subjektov sa vyznačujú zvýšeným stupňom neistoty. Účinky recesie z jari 2020 sa zatiaľ v plnej miere nerozvinuli, pokiaľ ide o vplyv na zamestnanosť, konkurzy a súvahy bánk. Rozmach prebiehajúcej druhej vlny pandémie má zároveň vplyv na vyhliadky rastu, a to prostredníctvom zavedenia nových opatrení na zamedzenie jej šírenia. Očakáva sa, že tieto faktory v krátkodobom horizonte ovplyvnia hospodársku činnosť a náladu, čo bude mať negatívny vplyv na spotrebu a investície, hoci v menšom rozsahu ako na jar, keďže doterajší prístup bol cielenejší. Na základe toho sa po výraznom zvýšení v treťom štvrťroku očakáva, že rast HDP EÚ sa v štvrtom štvrťroku 2020 spomalí. Okrem toho sa opäť môže objaviť obchodné napätie a geopolitické napätie. Finančné trhy doteraz považovali podporné zámery fiškálnych a menových orgánov za dôveryhodné, a preto by predčasné zrušenie politických opatrení bolo riskantné. Opätovné posúdenie rizík a možné nové prípady finančného stresu nemožno vylúčiť najmä v krajinách, v ktorých sa vyskytuje vysoká zadlženosť, slabé zahraničné pozície a veľké potreby financovania, ktoré nemožno plne financovať z domácich zdrojov. Rýchlejší pokrok v oblasti kontroly pandémie a vykonávanie ambicióznych a koordinovaných politík v rámci EÚ by na druhej strane mohli umožniť rýchlejšie oživenie. Súčasný hospodársky rozvoj má vplyv na makroekonomické nerovnováhy. Vo väčšine členských štátov sa zvyšuje pomer verejného a súkromného dlhu k HDP. Je to spôsobené mechanickým výsledkom recesie, ktorým sa znižuje menovateľ pomeru dlhu k HDP, a zvýšeným objemom úverov zo strany verejného a podnikového sektora na zmiernenie vplyvu krízy spôsobenej pandémiou COVID-19. V konečnom dôsledku je zhoršenie vyhliadok verejného a súkromného dlhu rizikom, ktoré by mohlo mať vplyv na súvahy finančného sektora, ktoré by boli takisto priamo ovplyvnené otrasom spôsobeným pandémiou COVID-19, pokiaľ ide o zníženú ziskovosť. Zároveň je pravdepodobné, že trendy pozorované vo viacerých členských štátoch v súvislosti so zhoršujúcou sa nákladovou a cenovou konkurencieschopnosťou a silným rastom cien obytných nehnuteľností, sa v súčasnosti zastavia. To však zasa vyvoláva otázky o dôsledkoch zvrátenia uvedených modelov. Najmä slabý alebo negatívny vývoj v oblasti príjmov z práce môže znamenať zníženie schopnosti splácania pre domácnosti, zatiaľ čo úpravy cien obytných nehnuteľností smerom nadol, najmä ak sa uskutočňujú v krajinách s vysokou úrovňou dlhu domácností a rozvíjajú sa nerovnomerne, môžu ovplyvniť súvahy bánk tým, že povedú k nižším hodnotám kolaterálu.

Zdroj: Eurostat, hospodárska prognóza Európskej komisie z jesene 2020 a Oxford COVID-19 Government Response Tracker (Nástroj na vyhľadávanie opatrení prijatých jednotlivými vládami v reakcii na COVID-19 – Univerzita v Oxforde). Zdroj: AMECO a hospodárska prognóza Európskej komisie z jesene 2020. Poznámka: Zatiaľ čo rozdiel medzi HDP a domácim dopytom by sa mal podľa vymedzenia rovnať obchodnej bilancii, údaje úplne zosúladené nie sú, a to z dôvodu nezrovnalostí medzi jednotlivými výkazmi v rámci eurozóny. Zdá sa, že otras spôsobený pandémiou COVID-19 zhoršuje nerovnováhy existujúce v rámci eurozóny. Hoci sa zdá, že úroveň dlhu nebola faktorom, ktorý výrazne zhoršil recesiu po pandémii COVID-19, väčšina krajín, ktoré boli najviac zasiahnuté pandémiou COVID-19 a museli zaviesť opatrenia na zamedzenie šírenia, sa vyznačovala relatívne vysokým objemom verejného alebo súkromného dlhu ( graf 3 ). To znamená, že v dôsledku pomerne silnej recesie sa pomer dlhu k HDP zvyšuje, a to najmä v krajinách, v ktorých už bol objem dlhu pomerne vysoký. Niektoré krajiny, ktoré sú čistými dlžníkmi a ktoré boli vážne zasiahnuté pandémiou, sa vyznačujú aj pomerne vysokým podielom príjmov z cestovného ruchu (napr. Cyprus, Grécko, Portugalsko, Španielsko), a sú obzvlášť vystavené kríze spôsobenej pandémiou COVID-19, čo má vplyv aj na ich vonkajšie saldo. Zdá sa teda, že kríza spôsobená pandémiou COVID-19 posilňuje existujúce modely v rámci eurozóny, pokiaľ ide o hospodárske rozdiely a domácu a zahraničnú zadlženosť. Vzhľadom na masívny pokles agregovaného dopytu sa predpokladá ukončenie postupného znižovania prebytku obchodnej bilancie eurozóny. Prebytok obchodnej bilancie eurozóny klesá od roku 2017 a predpokladá sa, že v rokoch 2020 a 2021 zostane vo všeobecnosti stabilný. Očakáva sa, že pokles HDP v roku 2020 a jeho oživenie v roku 2021 budú vo všeobecnosti v súlade s vývojom domáceho dopytu. Podobne sa predpokladá, že v eurozóne bude dynamika dovozu úzko zosúladená s dynamikou vývozu. Neočakáva sa preto ďalší pokles obchodného prebytku na úrovni eurozóny vzhľadom na zhoršenie produkčnej medzery v roku 2020, ktoré bude podľa prognóz vyššie ako zhoršenie zaznamenané v roku 2009 po finančnej kríze. Zároveň sa očakáva, že jadrová inflácia zostane utlmená ( graf 4 ).



Graf 5: Vývoj bežného účtu eurozóny: rozdelenie podľa krajín Graf 6: Čisté pôžičky poskytnuté/prijaté v eurozóne Zdroj: Údaje Eurostatu o platobnej bilancii a hospodárska prognóza Európskej komisie z jesene 2020. Poznámka: Údaje týkajúce sa bežného účtu krajín EZ19 na roky 2020 a 2021 zodpovedajú upraveným údajom v prognóze Európskej komisie z jesene 2020, ktoré zohľadňujú nezrovnalosti v správach jednotlivých národných štatistických úradov v rámci eurozóny (pozri poznámku pod čiarou č.17). Zdroj: AMECO, Eurostat, hospodárska prognóza Európskej komisie z jesene 2020. Poznámka: Údaje o celom hospodárstve EZ19 za roky 2020 a 2021 zodpovedajú upraveným údajom v prognóze Európskej komisie z jesene 2020. Údaje o celom hospodárstve EZ19 za predchádzajúce roky zodpovedajú čistým pôžičkám poskytnutým/prijatým na základe údajov o platobnej bilancii poskytnutých útvarom Eurostatu. Údaje o sektore domácností a korporácií za roky 2020 a 2021 sa vypočítavajú ako súčet krajín EZ19 s výnimkou Malty, v prípade ktorej nie sú k dispozícii žiadne údaje. Graf 7: Nominálne efektívne výmenné kurzy (NEER) Zdroj: ECB.



Prebytok bežného účtu eurozóny ako podiel na HDP sa od roku 2017 znižuje a predpokladá sa, že v roku 2020 bude ďalej klesať. Bežný účet eurozóny rástol až do roku 2017 v dôsledku rozsiahleho znižovania zadlženosti a odvtedy vykazuje zníženie. V roku 2019 bolo podľa odhadov saldo bežného účtu eurozóny na úrovni 2,3 % HDP ( graf 5 ). Zatiaľ čo v rokoch 2017 a 2018 bolo zníženie prebytku bežného účtu spojené najmä s vývojom obchodnej bilancie tovaru, konkrétne v súvislosti s napätím v obchodnej politike a vyššími nákladmi na energiu, v roku 2019 bol pokles spôsobený najmä bilanciou služieb. Napriek tomu prebytok bežného účtu eurozóny za rok 2019 v nominálnom vyjadrení zostal najväčším na svete. Jeho hodnota, aj keď sa upravila o cyklickú zložku, bola mierne nad normou bežného účtu v súlade s ekonomickými fundamentmi odhadovanými na 2 % HDP eurozóny. Pri nezmenenej politike sa očakáva, že prebytok bežného účtu eurozóny v roku 2020 ďalej klesne na 1,8 % HDP a podľa prognózy Európskej komisie z jesene 2020 dosiahne 1,9 % HDP v roku 2021, čím klesne pod súčasný odhad normy bežného účtu. Predpokladané zníženie prebytku eurozóny je čiastočne spôsobené zníženými nákladmi na energiu; výrazné zhodnocovanie eura, ktoré sa začalo začiatkom roka 2020 ( graf 7 ), by znamenalo aj zníženie bežného účtu v budúcnosti. Geografické členenie prebytku bežného účtu eurozóny zostáva stabilné, zatiaľ čo v súvislosti s príspevkom rôznych sektorov hospodárstva dochádza k veľkým zmenám. Prebytok eurozóny odzrkadľuje najmä vysoké, ale stabilne klesajúce prebytky zaznamenané v Nemecku a Holandsku, ktorých vonkajšie saldá v roku 2019 predstavovali spolu 2,7 % HDP eurozóny. Očakáva sa, že saldá bežného účtu eurozóny prejavia určitú stabilitu vo všetkých krajinách aj v rokoch 2020 a 2021 ( graf 5 ). Za stabilitou údajov o bežnom účte sa však skrývajú značné zmeny čistých úverových pozícií v jednotlivých sektoroch hospodárstva, keďže veľký nárast čistej úverovej pozície súkromného sektora je takmer v plnej miere kompenzovaný zhoršením stavu sektora verejnej správy ( graf 6 ). Tento trend pozorovaný v eurozóne ako celku platí aj v rámci jednotlivých krajín. V roku 2020 je rozsiahly nárast úspor v sektore domácností do veľkej miery spojený s opatreniami na obmedzenie pohybu a utlmenou dynamikou v oblasti spotreby služieb z dôvodu obmedzenia fyzického kontaktu, ako aj preventívnych úspor na zvládanie zvýšenej neistoty. Náhle zvýšenie čistej úverovej pozície korporácií je čiastočne spojené s poklesom investícií a čiastočne s nárastom preventívnych úspor. Klesajúce vládne príjmy a fiškálne opatrenia zavedené na zmiernenie vplyvu pandémie COVID-19 na príjmy sa premietajú do výrazného zhoršenia čistej úverovej pozície sektora verejnej správy. Podobné modely, aj keď menej výrazné, sa predpokladajú aj na rok 2021. V budúcnosti si riešenie rastúcich makroekonomických rizík vyžiada účinné vykonávanie podporných opatrení EÚ. ·Súčasná kríza je zásadne odlišná od finančnej krízy v roku 2008. Zatiaľ čo predchádzajúca kríza bola do veľkej miery výsledkom odstránenia neudržateľných nerovnováh (nadmerná zadlženosť finančného sektora, realitné bubliny, veľké a rastúce zahraničné deficity a verejné dlhy v priaznivom období), kríza spôsobená pandémiou COVID-19 je výsledkom otrasov, ktoré pre hospodárstvo znamenajú vládne obmedzenia a zmenené modely správania súvisiace s obavami o zdravie. Tieto otrasy sa odohrávajú v situácii, keď sa vďaka nedávnym priaznivým hospodárskym podmienkam väčšina zahraničných pozícií posunula k rovnováhe alebo prebytku, znižovanie zadlženosti vo finančnom sektore v posledných rokoch vytvorilo stabilné kapitálové rezervy v bankovom sektore, v dôsledku znižovania zadlženosti v súkromnom sektore sa súkromný dlh dostal späť na úrovne, ktoré boli hlboko pod najvyššími hodnotami pozorovanými pred finančnou krízou v roku 2008, a pomer verejného dlhu k HDP začal vo väčšine členských štátov eurozóny klesať. ·Vyhliadky splácania dlhu do budúcnosti v rozhodujúcej miere závisia od zabezpečenia obnovy hospodárstva a posilnenia ekonomických fundamentov, čo si vyžaduje podpornú politickú pozíciu počas roka 2021. Udržateľná obnova je kľúčová pre sektor verejnej správy, pokiaľ ide o dynamiku vládnych príjmov, pre finančný a nefinančný podnikový sektor so schopnosťou splácania v závislosti od ziskovosti, ako aj pre domácnosti, pričom vyhliadky na udržateľnosť hypotekárneho dlhu závisia od dynamiky zamestnanosti a príjmov.

·Účinné využívanie dostupných nástrojov zavedených na úrovni eurozóny a EÚ spolu s účinným vykonávaním potrebných reforiem a investícií by pomohlo podporiť trvalú obnovu a posilniť odolnosť. Rozhodujúce bude, aby sa financovanie EÚ v plnej miere absorbovalo a nasmerovalo na čo najproduktívnejšie využitie. Tým by sa posilnil hospodársky vplyv finančných prostriedkov a zabránilo by sa riziku, že takéto zvýšené výdavky v krátkom časovom horizonte podnietia nadmerný rast neobchodovateľných činností a vonkajšie nerovnováhy v krajinách, v ktorých vysoký podiel na HDP pripadá na prílev kapitálu. ·V budúcnosti je dôležité, aby sa podporné politické opatrenia, reformy a investície zavedené v celej eurozóne skombinovali tak, aby účinne riešili makroekonomické nerovnováhy najmä tam, kde sú nadmerné. 3. Nerovnováhy, riziká a úpravy: najdôležitejší vývoj v jednotlivých krajinách Správa o mechanizme varovania vychádza z ekonomických záverov hodnotiacej tabuľky ukazovateľov pri postupe pri makroekonomickej nerovnováhe, ktorá poskytuje filtrujúci nástroj, pomocou ktorého možno odhaliť dôkazy prima facie o možných rizikách a slabých miestach. Hodnotiaca tabuľka obsahuje 14 ukazovateľov a orientačných prahových hodnôt v týchto oblastiach: zahraničné pozície, konkurencieschopnosť, súkromný a verejný dlh, trhy s obytnými nehnuteľnosťami, bankový sektor a zamestnanosť. Vychádza zo skutočných kvalitných štatistických údajov, aby bolo možné zabezpečiť stabilitu údajov a konzistentnosť medzi jednotlivými krajinami. V súlade s nariadením o postupe pri makroekonomickej nerovnováhe [nariadenie (EÚ) č. 1176/2011] sa hodnoty hodnotiacej tabuľky v rámci posúdení zahrnutých v správe o mechanizme varovania neinterpretujú mechanicky, ale namiesto toho sú predmetom ekonomických záverov, ktoré umožňujú hlbšie pochopenie celkového hospodárskeho kontextu a zohľadnenie aspektov špecifických pre jednotlivé krajiny . Závery hodnotiacej tabuľky dopĺňa súbor 28 pomocných ukazovateľov. V porovnaní s predchádzajúcimi správami o mechanizme varovania sa v tohtoročnej správe vo väčšej miere využívajú prognózy a vysokofrekvenčné údaje aj na posúdenie dôsledkov krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 v dôsledku rozsiahlej neistoty. Tieto dôsledky nemožno vyvodiť z oficiálnej hodnotiacej tabuľky správy o mechanizme varovania, pretože sa v nej odrážajú len údaje do roku 2019. Hodnoty premenných hodnotiacej tabuľky a iných premenných relevantných pre analýzu postupu pri makroekonomickej nerovnováhe na roky 2020 a 2021 sa preto odhadli s použitím údajov uvedených v prognóze Komisie a najnovších údajov za obdobie kratšie ako rok (podrobné údaje podľa premenných hodnotiacej tabuľky sú uvedené v rámčeku 1). Hoci sa zdá, že takýto postup je nevyhnutný na posúdenie prebiehajúceho vývoja, treba pripomenúť aj značnú neistotu, na ktorej sú tieto prognózy založené. Rovnako ako v predchádzajúcich rokoch sa aj v posúdení tejto správy o mechanizme varovania zohľadňujú poznatky z rámcov posudzovania, ako aj zistenia v existujúcich hĺbkových preskúmaniach a príslušných analýzach. Analýza Komisie naďalej podlieha zásadám transparentnosti, pokiaľ ide o analýzu a použité údaje, a obozretnosti, pokiaľ ide o závery týkajúce sa informovanosti o výhradách ku kvalite údajov. Údaje z hodnotiacej tabuľky naznačujú, že nedávna náprava nerovnováh stavového charakteru by sa zastavila, pričom sa očakáva, že riziká prehriatia pozorované v posledných rokoch sa v dôsledku krízy zmiernia. Sčítanie hodnôt nad prahovými hodnotami v hodnotiacej tabuľke správy o mechanizme varovania v priebehu rokov odhaľuje niekoľko nasledujúcich modelov ( graf 8 ). ·Hospodárska expanzia, ktorá sa začala v roku 2013, pomohla znížiť pomer súkromného a verejného dlhu k HDP, a to vďaka priaznivým účinkom menovateľa. Odráža sa to v klesajúcom počte krajín, ktoré do roku 2019 vykazujú mieru zadlženosti nad prahovými hodnotami. Zdá sa, že kríza spôsobená pandémiou COVID-19 tento trend ukončila. ·Po náprave vysokých deficitov bežného účtu v prvých 10 rokoch tohto storočia bolo druhé desaťročie v niektorých hospodárstvach poznačené akumuláciou vysokých prebytkov bežného účtu, ktoré sa v posledných rokoch znížili. Neočakáva sa, že kríza spôsobená pandémiou COVID-19 zásadne zmení vonkajšie úpravy, keďže jej vplyv na zahraničné účty bude podľa očakávaní obmedzený, pričom počet krajín, ktoré prekročili prahové hodnoty pre saldá bežného účtu a čisté medzinárodné investičné pozície, bude ovplyvnený len okrajovo. ·Rýchlo rastúce jednotkové náklady práce a ceny obytných nehnuteľností viedli v posledných rokoch k viacerým hodnotám, ktoré prekročili príslušné prahové hodnoty. Očakáva sa, že tieto tlaky z prehriatia, ktoré sa prejavili v rýchlo rastúcich krajinách, sa v dôsledku krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 postupne ukončia. Najviditeľnejšie to je na úrovni cien obytných nehnuteľností, ktoré sa podľa očakávania znížia a k prekročeniu prahovej hodnoty dôjde v menšom počte prípadov. Rast jednotkových nákladov práce sa môže takisto znížiť, ale až po dočasnom a prudkom náraste v roku 2020, pričom hrozí, že viac ako polovica členských štátov prekročí prahovú hodnotu. V tom sa odráža mechanický účinok viditeľne nižšej produktivity v dôsledku výrazne obmedzenej činnosti a menej zasiahnutej zamestnanosti. Predpokladá sa, že reálne efektívne výmenné kurzy výrazne prekročia prahové hodnoty, najmä vzhľadom na vývoj nominálnych výmenných kurzov. Zdroj: Výpočty Eurostatu a útvarov Komisie (pozri aj rámček 1). Poznámka: Počet krajín, ktorých premenné hodnotiacej tabuľky prekračujú prahovú hodnotu, vychádza z hodnotiacej tabuľky uverejnenej spolu s príslušnou ročnou správou o mechanizme varovania. Rozdiely medzi počtom hodnôt nad prahovou hodnotou vypočítaným s použitím najnovších údajov pre premenné hodnotiacej tabuľky a počtom uvedeným v grafe môžu byť spôsobené možnými dodatočnými revíziami údajov. Prístupy použité pri prognózach ukazovateľov hodnotiacej tabuľky v rokoch 2020 a 2021 sú uvedené v rámčeku 1. Prognózy týchto ukazovateľov sa vykonávajú len na rok 2020: súkromný úverový tok, súkromný dlh, záväzky finančného sektora, dlhodobá nezamestnanosť, nezamestnanosť mladých ľudí. Rámček 1: Najnovšie údaje o celkových ukazovateľoch hodnotiacej tabuľky S cieľom posilniť výhľadové prvky v záveroch hodnotiacej tabuľky vychádza analýza správy o mechanizme varovania vždy, keď je to možné, z predpokladov a prognóz na roky 2020 a 2021 a aj z „najnovších údajov“ za aktuálny rok. Vždy, keď sú tieto údaje k dispozícii, vychádzajú z prognózy Komisie z jesene 2020. V opačnom prípade sa zobrazujú najnovšie údaje založené na zástupných ukazovateľoch, ktoré vypracovali útvary Komisie osobitne na účely tejto správy o mechanizme varovania. V nasledujúcej tabuľke sú zhrnuté predpoklady použité pri prognózach a „najnovšie údaje“ o hlavných ukazovateľoch hodnotiacej tabuľky. Treba poznamenať, že údaje o HDP použité ako menovatele v niektorých pomeroch vyplývajú z jesennej prognózy Komisie. V prípade viacročných mier zmeny (ako je päťročná zmena podielov na vývoznom trhu) vychádza z prognóz len zložka na roky 2020 a 2021, zatiaľ čo zložky súvisiace s rokom 2019 alebo predchádzajúcimi rokmi využívajú údaje Eurostatu, z ktorých vychádza hodnotiaca tabuľka PMN. Tabuľka: Prístupy k prognózam a najnovšie údaje o hlavných ukazovateľoch hodnotiacej tabuľky PMN Ukazovateľ Prístup Zdroje údajov Saldo bežného účtu, % HDP (3-ročný priemer) Hodnoty z jesennej prognózy Komisie týkajúce sa salda bežného účtu (koncepcia platobnej bilancie) AMECO Čistá medzinárodná investičná pozícia (% HDP) V jesenných prognózach Komisie sa v prípade čistých pôžičiek poskytnutých/prijatých za celé hospodárstvo uvádza zmena čistej medzinárodnej investičnej pozície, v ktorej sa odrážajú transakcie; ostatné účinky (napr. zmeny ocenenia) sa zohľadňujú do 2. štvrťroka 2020 a predpokladá sa, že potom zostanú nulové. AMECO, Eurostat Reálny efektívny výmenný kurz – 42 obchodných partnerov, deflátor HICP

(3-ročná % zmena) Hodnoty z jesennej prognózy Komisie AMECO Podiel na vývoznom trhu – % svetového vývozu

(5-ročná % zmena) Údaje vychádzajú z prognózy Komisie týkajúcej sa i) nominálneho vývozu tovaru a služieb pre členské štáty EÚ (koncepcia národných účtov) a ii) prognózy Komisie týkajúcej sa vývozu v objemoch pre zvyšok sveta, ktorú Komisia premietla do nominálnych úrovní deflátora dovozu USA a prognóz výmenného kurzu EUR/USD. AMECO Index nominálnych jednotkových nákladov práce, 2010 = 100 (3-ročná % zmena) Hodnoty z jesennej prognózy Komisie AMECO Index cien obytných nehnuteľností (2015 = 100), deflovaný (1-ročná % zmena) Prognózy založené na modeloch vypočítaných na základe modelu oceňovania obytných nehnuteľností, ktorý zdieľajú členské štáty v rámci pracovnej skupiny EPC LIME Prognózy predstavujú percentuálne zmeny reálnych cien obytných nehnuteľností, ktoré sa očakávajú na základe ekonomických fundamentov (populácia, prognóza disponibilného príjmu, bytový fond, dlhodobá úroková sadzba a cenový deflátor výdavkov na konečnú súkromnú spotrebu), ako aj termín nápravy chýb, ktorý sumarizuje úpravu cien smerom k ich dlhodobému vzťahu s fundamentmi. Eurostat, útvary Komisie Úverový tok v súkromnom sektore, konsolidovaný (% HDP) Údaj za rok 2020 predstavuje zástupný ukazovateľ úverových tokov na 1. až 3. štvrťrok 2020 s použitím konsolidovaných údajov zo štvrťročných sektorových účtov ECB za 1. a 2. štvrťrok 2020, plus zástupné údaje pre niektoré zložky úverových tokov z 3. štvrťroka 2020. Druhá skupina využíva úverové toky bilancie sektora (BSI) peňažných finančných inštitúcií (PFI) ECB do súkromného sektora na projektovanie zložiek bankových úverov v 3. štvrťroku 2020 a emisiu nominálnych dlhových cenných papierov ECB SEC na projektovanie emisie dlhopisov v 3. štvrťroku 2020. ECB (QSA, BSI, SEC) Dlh súkromného sektora, konsolidovaný (% HDP) Údaj za rok 2020 zodpovedá zástupným údajom dlhu súkromného sektora ku koncu 3. štvrťroka 2020. Využíva konsolidované údaje zo štvrťročných sektorových účtov ECB za 2. štvrťrok 2020 Tento údaj sa predpokladá v 3. štvrťroku 2020 pri použití údajov o bankových úveroch (na základe bilancie sektora peňažných finančných inštitúcií ECB) a údajov o záväzkoch z dlhopisov (na základe SEC ECB). ECB (QSA, BSI, SEC) Hrubý dlh verejnej správy (% HDP) Hodnoty z jesennej prognózy Komisie AMECO Miera nezamestnanosti

(3-ročný priemer) Hodnoty z jesennej prognózy Komisie AMECO Záväzky finančného sektora spolu, nekonsolidované

(1-ročná % zmena) Údaj za rok 2020 predstavuje rast záväzkov ECB voči PFI do septembra 2020. ECB (BSI) Miera ekonomickej aktivity obyvateľstva – % celkovej populácie vo veku 15 – 64 rokov (3-ročná zmena v percentuálnych bodoch) Miera zmien v rokoch 2020 a 2021 vychádza z jesennej prognózy Komisie týkajúcej sa zmeny celkovej pracovnej sily (všetky vekové kategórie) mínus jesenná prognóza Komisie pre pohyb obyvateľstva (vo veku 15 – 64 rokov) AMECO Miera dlhodobej nezamestnanosti – % ekonomicky aktívneho obyvateľstva vo veku 15 – 74 rokov (3-ročná zmena v percentuálnych bodoch) Najnovšie údaje za rok 2020 vychádzajú z posledných údajov (1. a 2. štvrťrok 2020 za predpokladu konštantnej miery počas zvyšku roka) Eurostat (VZPS) Miera nezamestnanosti mladých ľudí – % ekonomicky aktívneho obyvateľstva vo veku 15 – 24 rokov

(3 ročná zmena v percentuálnych bodoch) Najnovšie údaje za rok 2020 vychádzajú z posledných údajov (január – september 2020 za predpokladu konštantnej miery počas zvyšku roka). Eurostat (VZPS)

3.1. Vonkajší sektor a konkurencieschopnosť Bežný účet bol v roku 2019 celkovo pomerne stabilný. Po všeobecnom trende oslabovania pozícií bežného účtu v roku 2018 v dôsledku oslabenia svetového vývozného dopytu a rastúcich cien ropy sa v prípade zmien bežného účtu medzi rokmi 2018 a 2019 neukazoval jasný trend a uvedené zmeny zostali pomerne obmedzené ( graf 10 ). V roku 2019 sa pozoruhodné zlepšenie zaznamenalo v Bulharsku, Dánsku a Litve, zatiaľ čo bežný účet Cypru sa posunul hlbšie do negatívneho pásma. Niektoré veľké prebytky sa mierne znížili, a to aj v Nemecku a Holandsku. ·Deficit bežného účtu pod spodnou prahovou hodnotou hodnotiacej tabuľky PMN zaznamenali v roku 2019 dva členské štáty. Vysoký deficit Cypru sa v roku 2019 ďalej zhoršil, v dôsledku čoho trojročný priemer zostal pod prahovou hodnotou PMN a pod príslušnou normou bežného účtu a úrovňou potrebnou na to, aby sa čistá medzinárodná investičná pozícia počas nasledujúcich 10 rokov dostala do obozretného pásma. Po miernom ďalšom zhoršení bežného účtu Rumunska jeho trojročný priemer v roku 2019 prekročil prahovú hodnotu PMN a tento údaj je tiež viditeľne horší ako príslušná norma. ·V roku 2019 boli vo väčšine členských štátov deficity bežného účtu nad referenčnými hodnotami pre jednotlivé krajiny, až na niektoré výnimky ( graf 9 ). Cyklicky upravené bežné účty sa väčšinou približovali k celkovým saldám alebo boli vyššie, v čom sa odzrkadľoval negatívny vplyv spomaľovania hospodárskeho cyklu. Saldá bežného účtu Cypru a Rumunska sú pod úrovňou normy bežného účtu odôvodnenej fundamentmi. Deficity Cypru, Grécka a Portugalska sú pod úrovňou potrebnou na zabezpečenie konvergencie čistej medzinárodnej investičnej pozície smerom k obozretnej úrovni. ·Tri krajiny EÚ naďalej zaznamenávajú prebytky bežného účtu, ktoré prekročili hornú prahovú hodnotu hodnotiacej tabuľky PMN a referenčné hodnoty pre jednotlivé krajiny. To sa už takmer desať rokov týka Dánska, Nemecka a Holandska. Zatiaľ čo Dánsko v roku 2019 zvýšilo svoj prebytok, saldá Nemecka a Holandska sa naďalej postupne znižovali. V Holandsku sú saldá bežného účtu ovplyvnené aj aktivitami nadnárodných korporácií, ktoré ovplyvňujú obchodnú bilanciu aj saldo príjmov. Prognózy poukazujú na určitú stabilitu údajov bežného účtu aj v rokoch 2020 a 2021, ale s veľkými zmenami, pokiaľ ide o príspevok rôznych odvetví hospodárstva k zahraničnej pozícii. Kríza spôsobená pandémiou COVID-19 prináša výrazný pokles vývozu a dovozu, a to približne v podobnom pomere. Napriek tomu, že celková čistá úverová pozícia krajín EÚ sa veľmi nepohybuje, k výrazným zmenám dochádza v prípade čistej úverovej pozície rôznych odvetví hospodárstva. V roku 2020 došlo k výraznému poklesu vládnych pozícií v dôsledku podporných opatrení prijatých na zmiernenie hlbokej recesie, ktorou sa kompenzujú vyššie čisté úspory domácností a korporácií ( graf 11 ). ·Očakáva sa zhoršenie údajov bežného účtu niektorých krajín, ktoré sú čistými dlžníkmi a ktoré sa vo veľkej miere spoliehajú na vývoz služieb cestovného ruchu. Týka sa to najmä Chorvátska, Cypru, Grécka a Malty. ·Vysoké prebytky by sa v roku 2020 znížili, pričom v Nemecku a Holandsku by v rokoch 2020 a 2021 posudzovaných spolu došlo k výraznému zníženiu. Zdroj: Eurostat a výpočty útvarov Komisie. Poznámka: Krajiny sú zoradené podľa salda bežného účtu v roku 2019. Saldá bežného účtu očistené od cyklických vplyvov: pozri poznámku pod čiarou č. 23. Normy bežného účtu: pozri poznámku pod čiarou č. 22. Referenčná hodnota bežného účtu stabilizujúceho čistú medzinárodnú investičnú pozíciu je definovaná ako bežný účet potrebný na stabilizáciu čistej medzinárodnej investičnej pozície na súčasnej úrovni počas nasledujúcich 10 rokov alebo, ak je súčasná čistá medzinárodná investičná pozícia pod obozretnou prahovou hodnotou pre príslušnú krajinu, bežný účet potrebný na dosiahnutie obozretnej prahovej hodnoty čistej medzinárodnej investičnej pozície počas nasledujúcich 10 rokov. Zdroj: Eurostat, hospodárska prognóza Európskej komisie z jesene 2020 a výpočty útvarov Komisie. Poznámka: Krajiny sú uvedené vo vzostupnom poradí podľa salda bežného účtu v roku 2019. Zdroj: AMECO a hospodárska prognóza Európskej komisie z jesene 2020.

Poznámka: Časť zmeny čistých pôžičiek v podnikovom sektore v Írsku je mimo rozsahu uvedeného grafu. Čisté medzinárodné investičné pozície sa vo väčšine členských štátov naďalej zlepšujú, ale veľké objemy vonkajších záväzkov pretrvávajú a kríza by mohla spôsobiť, že niektoré z týchto zaťažení budú závažnejšie. Vo väčšine krajín EÚ sa v roku 2019 naďalej zlepšovala čistá medzinárodná investičná pozícia, čo bolo spôsobené výsledkami bežného účtu nad prahovými hodnotami stabilizujúcimi čistú medzinárodnú investičnú pozíciu, rastom nominálneho HDP a niekedy aj výraznými účinkami kladného oceňovania. Vo viacerých krajinách EÚ však úrovne čistých medzinárodných investičných pozícií zostávajú rozsiahle a záporné. V roku 2019 zaznamenalo horšie čisté medzinárodné investičné pozície, ako je prahová hodnota hodnotiacej tabuľky na úrovni –35 % HDP, 11 členských štátov, čo je o jeden menej ako v roku 2018. V týchto krajinách sú hodnoty nižšie ako hodnoty, ktoré by mohli byť odôvodnené fundamentmi (normy čistých medzinárodných investičných pozícií), a vo väčšine prípadov sú aj pod príslušnými obozretnými prahovými hodnotami ( graf 12 ). V dôsledku krízy sa zastavuje zlepšovanie v prípade zápornejších pomerov čistej medzinárodnej investičnej pozície k HDP. ·Niektoré krajiny eurozóny, ako napríklad Cyprus, Grécko, Írsko a Portugalsko, majú aj naďalej prevažne záporné čisté medzinárodné investičné pozície pod úrovňou -100 % HDP. V týchto štyroch krajinách sú čisté medzinárodné investičné pozície hlboko pod úrovňou noriem čistých medzinárodných investičných pozícií, ako aj obozretných prahových hodnôt. V Írsku, ako aj na Cypre, úrovne čistej medzinárodnej investičnej pozície do veľkej miery odrážajú cezhraničné finančné vzťahy nadnárodných korporácií a vysoký význam účelovo vytvorených subjektov. Uvedené štyri krajiny spolu so Španielskom vykazujú vo svojich čistých medzinárodných investičných pozíciách výrazný výskyt dlhových záväzkov, čomu nasvedčuje ich veľmi záporná čistá medzinárodná investičná pozícia bez nástrojov, ktoré nepodliehajú riziku zlyhania (NENDI). V Grécku tvorí čistú medzinárodnú investičnú pozíciu prevažne vysoký zahraničný verejný dlh často za veľmi výhodných podmienok. V roku 2020 by očakávaný výrazný pokles HDP mal mať určitý negatívny vplyv na ich pomer čistej medzinárodnej investičnej pozície k HDP, v prípade ktorého sa často predpokladá zhoršenie. ·V krajinách s mierne zápornými čistými medzinárodnými investičnými pozíciami nad prahovou hodnotou hodnotiacej tabuľky sú čisté medzinárodné investičné nižšie, než sa očakáva od fundamentov jednotlivých krajín, ale niekedy sa blížia k obozretným prahovým hodnotám alebo sú lepšie ako obozretné prahové hodnoty. Tieto krajiny, konkrétne Chorvátsko, Maďarsko, Lotyšsko, Poľsko, Rumunsko a Slovensko, ako aj ostatné krajiny strednej a východnej Európy a pobaltské krajiny majú tendenciu byť veľkými čistými príjemcami priamych zahraničných investícií, takže údaje NENDI sú priaznivejšie. Zmeny, ktoré sa v prípade týchto krajín očakávajú v roku 2020, sú väčšinou mierne až stredne závažné. ·Vo väčšine krajín s vysokými kladnými čistými medzinárodnými investičnými pozíciami došlo v roku 2019 k ďalšiemu zlepšeniu. Nemecko, Dánsko a Holandsko zaznamenali kladné čisté medzinárodné investičné pozície prevyšujúce 70 % HDP, pričom ich nárast v roku 2019 bol podporený aj výraznými účinkami kladného oceňovania. Čisté medzinárodné investičné pozície Belgicka, Malty a Luxemburska presahujú 50 % HDP. Vo všetkých uvedených prípadoch hodnoty čistej medzinárodnej investičnej pozície zreteľne presahujú príslušné normy, ktoré by bolo možné odôvodniť alebo očakávať na základe fundamentov jednotlivých krajín. Po vypuknutí krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 nasledovalo v niektorých krajinách mimo eurozóny napätie v oblasti vonkajších úverov. Na začiatku krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 vo väčšine rozvíjajúcich sa ekonomík s pohyblivými výmennými kurzami došlo k odlivu kapitálu a k devalvácii. Trhy predvídali možné kompromisy menových orgánov medzi podporou ich hospodárstiev a stabilizáciou ich mien. Určité napätie bolo viditeľné aj na niektorých menách členských štátov, ktoré nepatria do eurozóny a ktoré prijali režimy pružných výmenných kurzov. K devalvácii došlo najmä v marci a apríli, a to hlavne v Maďarsku, ale tlak sa zmiernil, v máji sa meny stabilizovali a v nasledujúcich mesiacoch sa v niektorých prípadoch aj zhodnotili. Hoci sa zdá, že napätie na finančných trhoch, a tým aj riziká vonkajšieho financovania, potom poklesli, niektoré členské štáty, ktoré nepatria do eurozóny, môžu byť naďalej zraniteľné v prípade zvýšenej averzie voči riziku na svetových finančných trhoch alebo v prípade opätovného vzniku volatility kapitálových tokov. V tejto súvislosti môže zohrávať úlohu viacero podmienok vrátane vyhliadok týkajúcich sa potrieb vonkajšieho financovania, vládnych potrieb a dostupnosti devízových rezerv. Zdroj: Výpočty Eurostatu a útvarov Komisie (pozri aj rámček 1). Poznámka: Krajiny sú uvedené v zostupnom poradí podľa ich pomeru čistej medzinárodnej investičnej pozície k HDP v roku 2019. NENDI je čistá medzinárodná investičná pozícia bez nástrojov, ktoré nepodliehajú riziku zlyhania. Viac informácií o pojmoch norma čistej medzinárodnej investičnej pozície a obozretná prahová hodnota čistej medzinárodnej investičnej pozície pozri v poznámke pod čiarou č. 25. NENDI pre IE, LU a MT sú mimo rozsahu stupnice. Jednotkové náklady práce (JNP) v roku 2019 v rôznych krajinách EÚ naďalej dynamicky rástli, tieto trendy sa však v dôsledku krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 spomaľujú. V hodnotiacej tabuľke sa uvádza ukazovateľ rastu jednotkových nákladov práce nad prahovou hodnotou v ôsmich krajinách v roku 2019, čo je rovnaký počet ako v predchádzajúcom roku: Bulharsko, Česko, Estónsko, Litva, Lotyšsko, Luxembursko, Rumunsko a Slovensko; všetky uvedené krajiny okrem Luxemburska prekročili prahovú hodnotu už v roku 2018. Od roku 2013 sa rast jednotkových nákladov práce v pobaltských krajinách a v rôznych krajinách strednej a východnej Európy zrýchlil v kontexte vysokého hospodárskeho rastu, prehriateho trhu práce a nedostatku zručností. Očakáva sa, že vývoj po vypuknutí pandémie COVID-19 bude poznačený jednorazovým zvýšením jednotkových nákladov práce v roku 2020, po ktorom bude nasledovať miernejšia dynamika. V dôsledku krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 sa predpokladá, že rast jednotkových nákladov práce sa v roku 2020 výrazne zvýši v celej EÚ, keďže produktivita klesá takmer všade. Predpokladá sa však, že v roku 2021 sa to čiastočne zvráti, podobne ako pri predpokladanej obnove hospodárstva, produktivita by sa zvýšila a viedla by k výraznému poklesu alebo ku stagnácii jednotkových nákladov práce v kontexte spomalenia miezd ( graf 13 , horný panel). ·Rast miezd bol v roku 2019 naďalej najsilnejšou hnacou silou rastu jednotkových nákladov práce v mnohých krajinách, ale kríza teraz vedie k výraznému obmedzovaniu rastu miezd. Kríza skoncuje s tlakmi z prehriatia pozorovanými do roku 2019. Vo väčšine krajín EÚ sa v rokoch 2020 a 2021 predpokladá miernejší rast miezd a odmien. V roku 2020 to odráža najmä vplyv zníženého počtu hodín, a to hlavne v kontexte dočasných režimov skráteného pracovného času. V rámci takýchto režimov si pracovníci udržia zamestnanie, ale so zníženým počtom hodín a platom. ·Rast produktivity práce zostal v roku 2019 obmedzený a kríza ďalej brzdí produktivitu v roku 2020. V roku 2020 sa takmer vo všetkých krajinách EÚ predpokladá prudký pokles produktivity meraný z hľadiska produkcie na zamestnanú osobu. Recesiu v roku 2020 sprevádzal pokles pracovných vstupov. Bolo to však spôsobené najmä zníženým počtom hodín, zatiaľ čo počet zamestnaných osôb sa zmenil len mierne. Ak sa teda produktivita meria z hľadiska produkcie za odpracovanú hodinu, straty sa zdajú miernejšie ( graf 13 , štvrtý panel). Značné a pretrvávajúce hromadenie pracovnej sily pozorované v celej EÚ bolo veľmi zvýhodnené širokým využívaním vládou dotovaných režimov skráteného pracovného času. V roku 2021 po dosiahnutí oživenia sa očakáva prudký nárast údajov týkajúcich sa produktivity. Napriek tomu sa však predpokladá, že vo väčšine prípadov zostane produktivita približne na takej úrovni ako v období pred krízou alebo bude o niečo nižšia. Graf 13: Rast jednotkových nákladov práce za posledné roky, odmeny a produktivita Zdroj: AMECO; údaje za rok 2020 a 2021 pochádzajú z hospodárskej prognózy Komisie z jesene 2020. Údaje sa týkajú počtu zamestnancov a zamestnaných osôb.

Poznámka: V každom grafe sa krajiny uvádzajú vo vzostupnom poradí podľa príslušnej premennej v roku 2019. Z pohľadu eurozóny sa očakáva, že vývoj jednotkových nákladov práce bude o niečo menej podporovať obnovu rovnováhy ako v minulosti. V roku 2019 bol rast jednotkových nákladov práce o niečo vyšší vo viacerých krajinách, ktoré sú čistými veriteľmi, vrátane Nemecka, Luxemburska a Holandska, než v niektorých krajinách, ktoré sú čistými dlžníkmi, vrátane Cypru, Grécka, Írska, Španielska a Portugalska. V rokoch 2020 a 2021 posudzovaných spolu sa však predpokladá, že rast jednotkových nákladov práce bude stúpať takmer rovnakým tempom v oboch skupinách krajín, a teda neprispeje k ďalšej obnove rovnováhy v zahraničných pozíciách ( graf 14 ). Niekoľko krajín, ktoré sú čistými dlžníkmi, zároveň patrí medzi krajiny najviac postihnuté krízou spôsobenou pandémiou COVID-19 (pozri aj oddiel 2), v dôsledku čoho sa v nich prejavuje výraznejšia stagnácia aktivity, takže tlaky na náklady a mzdy by mohli byť v týchto krajinách v budúcnosti menej výrazné. Zdroj: AMECO, údaje za roky 2020 a 2021 pochádzajú z hospodárskej prognózy Komisie z jesene 2020. Poznámky: Krajiny s čistou medzinárodnou investičnou pozíciou > +35 % HDP sú DE, LU, NL, BE a MT. Krajiny s čistou medzinárodnou investičnou pozíciou od 35 % do –35 % HDP sú FI, EE, IT, LT, FR, SI a AT. Zvyšné krajiny patria do skupiny krajín s čistou medzinárodnou investičnou pozíciou < –35 % HDP. Toto rozdelenie krajín je založené na priemerných hodnotách čistej medzinárodnej investičnej pozície v rokoch 2017 – 2019. Krajiny, ktoré sú čistými veriteľmi, zaznamenali za rovnaké obdobie priemerný prebytok bežného účtu. Údaje sa týkajú priemerných hodnôt vážených HDP pre tri skupiny krajín. Dynamika reálnych efektívnych výmenných kurzov (REER) je čoraz viac poháňaná volatilitou nominálnych výmenných kurzov. V rokoch 2016 až 2018 sa vo väčšine členských štátov vzhľadom na zhodnocovanie eura zvýšili reálne efektívne výmenné kurzy ( graf 15 ). Straty konkurencieschopnosti boli najzreteľnejšie, keď sa merali z hľadiska jednotkových nákladov práce. V roku 2019 sa však v súvislosti s prechodným znehodnotením eura konkurencieschopnosť zlepšila. V kontexte tohto vývoja v roku 2019 prahové hodnoty prekročilo len Estónsko, a to z dôvodu zhodnoteného REER založeného na HICP v porovnaní so šiestimi krajinami v roku 2018, v čom sa odráža aj utlmená dynamika inflácie. V budúcnosti sa očakáva, že zhodnotenie eura v roku 2020 povedie k strate globálnej konkurencieschopnosti v krajinách eurozóny, zatiaľ čo meny niektorých krajín mimo eurozóny zaznamenajú devalváciu. ·Nominálne znehodnotenie bolo bežné v roku 2019, pričom v menovom vývoji v roku 2020 boli pozorované väčšie rozdiely medzi jednotlivými krajinami. Väčšina krajín EÚ zaznamenala nominálne znehodnotenie v roku 2019, čo bolo ešte výraznejšie v prípade niektorých členských štátov mimo eurozóny, najmä Maďarska, Rumunska a Švédska. Po vypuknutí pandémie COVID-19 sa euro v roku 2020 začalo opäť zhodnocovať. Meny mimo eurozóny buď vo všeobecnosti nasledovali euro, alebo sa výrazne zhodnocovali (Švédsko), či výrazne znehodnocovali, najmä v prípade Maďarska a v menšej miere Česka a Poľska. ·Reálne efektívne výmenné kurzy založené na jednotkových nákladoch práce sa vo väčšine členských štátov v roku 2019 zhodnotili, ale menej výrazne ako v posledných rokoch a kríza ďalej utlmuje trendy v oblasti zhodnocovania. Najmä niekoľko krajín strednej a východnej Európy v roku 2019 naďalej vykazovalo väčšie reálne zhodnotenie. Týka sa to niektorých krajín eurozóny, najmä pobaltských krajín a Slovenska, a niektorých krajín mimo eurozóny, najmä Bulharska, Česka a Rumunska. Spomedzi krajín, ktoré sú čistými veriteľmi, vykazovalo významné zhodnotenie REER len Nemecko a Malta. Po prognózach reálneho zhodnocovania na rok 2020 vo väčšine krajín, v ktorých sa odrážajú dočasné náhle výkyvy jednotkových nákladov práce, sa očakáva, že prognóza utlmeného rastu jednotkových nákladov práce na rok 2021 povedie takisto k obmedzenému reálnemu zhodnocovaniu vo väčšine krajín EÚ. ·Vo väčšine členských štátov je stále pozorované zníženie rozpätia ceny a nákladov. V posledných rokoch bola pozorovaná dynamika REER založených na jednotkových nákladoch práce nad úrovňou REER založeného na HDP a to pokračovalo až do roku 2019, aj keď pomalším tempom, čo naznačuje ďalšie zníženie rozpätí zisku. Tento trend pokračoval aj v roku 2020, najviditeľnejšie v prípade niektorých krajín strednej a východnej Európy, Belgicka, Grécka, Malty a Španielska. ·Pokiaľ ide o budúcnosť, opatrenia REER naznačujú, že vývoj nákladovej konkurencieschopnosti sa môže stať menej priaznivým pre obnovu rovnováhy než v minulosti. V rokoch 2020 a 2021 sa predpokladá, že veľké krajiny, ktoré sú čistými dlžníkmi, alebo krajiny viac postihnuté recesiou spôsobenou pandémiou COVID-19, ako napríklad Chorvátsko, Francúzsko, Taliansko, Portugalsko alebo Španielsko, zaznamenajú vo vzťahu k Nemecku a Holandsku len obmedzený alebo nulový nárast konkurencieschopnosti. ·Zdá sa, že úroveň indexov REER je nad referenčnou hodnotou najmä v členských štátoch, ktoré sa vyznačujú dlhodobejšími trendmi silnej dynamiky relatívnych cien. Týka sa to najmä krajín strednej a východnej Európy. Zdroj: AMECO, údaje za roky 2020 a 2021 pochádzajú z hospodárskej prognózy Európskej komisie z jesene 2020. Poznámka: Krajiny sú uvedené vo vzostupnom poradí podľa priemernej ročnej zmeny deflátora reálneho efektívneho výmenného kurzu (REER) založeného na jednotkových nákladoch práce v rokoch 2017 až 2019. Reálne efektívne výmenné kurzy (REER) a nominálne efektívne výmenné kurzy (NEER) sa vypočítavajú vo vzťahu k 37 obchodným partnerom. Úroveň indexu REER založená na HDP sa vyjadruje ako percentuálny rozdiel vo vzťahu k referenčnej hodnote predstavujúcej REER v súlade s ekonomickými fundamentmi. Z údajov v grafe vyplýva medzera pozorovanej úrovne REER v porovnaní s referenčnou hodnotou REER: kladné hodnoty indexu znamenajú nadhodnotenie a záporné hodnoty indexu podhodnotenie.

Rast podielov na vývoznom trhu sa v roku 2019 spomalil a vo väčšine členských štátov sa očakáva ďalší pokles. V roku 2019 žiadny členský štát nezaznamenal straty podielov na vývoznom trhu pod prahovou hodnotou hodnotiacej tabuľky (na základe kumulovanej zmeny podielov za 5 rokov). Vypuknutie pandémie COVID-19 vytvára oveľa odlišnejšie obchodné prostredie, čo má vplyv na podiely na vývoznom trhu. ·Očakáva sa, že podiely na vývoznom trhu v roku 2020 klesnú približne v polovici členských štátov EÚ. Kríza výraznejšie znižuje obchod v rámci EÚ v porovnaní s obchodom mimo EÚ. Je to zapríčinené tým, že kríza spôsobená pandémiou COVID-19 doteraz postihla viac EÚ než iné oblasti sveta. Keďže krajiny EÚ obchodujú najmä medzi sebou, ich hlavné vývozné trhy sa v porovnaní s inými oblasťami sveta zmenšili, čo pre väčšinu krajín EÚ znamená aj stratu podielov na trhu. ·Podiely na vývoznom trhu najviac klesajú v prípade krajín, ktoré intenzívne vyvážajú služby, najmä cestovný ruch. Obchod klesá predovšetkým v oblasti služieb, konkrétne v oblasti cestovného ruchu, ktorý je výrazne ovplyvnený obmedzeniami zahraničného cestovania a zmeneným správaním spotrebiteľov. Predpokladá sa, že v roku 2020 podiely na vývoznom trhu klesnú najviac v Chorvátsku, na Cypre, v Grécku, vo Francúzsku, v Taliansku, Portugalsku a Španielsku, pričom všetky uvedené krajiny sa vyznačujú výraznou závislosťou od tvrdo zasiahnutého odvetvia cestovného ruchu. Podľa predpokladov však Nemecko a Holandsko naopak podiely na vývoznom trhu získajú. 3.2. Súkromný dlh a trhy s obytnými nehnuteľnosťami V dôsledku priaznivého hospodárskeho rozvoja dlh súkromného sektora ako podiel na HDP do roku 2019 vo väčšine členských štátov klesal, ale v niektorých krajinách zostáva úroveň dlhu vysoká. Jedenásť členských štátov prekročilo prahovú hodnotu hodnotiacej tabuľky, pokiaľ ide o celkový súkromný dlh v roku 2019, v porovnaní s 12 členskými štátmi v roku 2018: Cyprus, Dánsko, Írsko, Luxembursko, Holandsko a Švédsko zaznamenali pomer súkromného dlhu k HDP na úrovni viac ako 200 %, v čom sa odráža aj veľký význam nadnárodných podnikov a účelovo vytvorených subjektov vo viacerých z týchto krajín. Belgicko, Fínsko, Francúzsko a Portugalsko vykazujú nižšie úrovne, ale takisto prekračujú prahovú hodnotu. Dlhy v jednotlivých krajinách sa značne odlišujú, a to vzhľadom na štrukturálne faktory špecifické pre jednotlivé krajiny, ktoré odôvodňujú takéto rozdiely. Zdá sa však, že dlhy v niektorých krajinách EÚ sú vysoké aj v porovnaní s referenčnými hodnotami ekonomických fundamentov pre tieto krajiny. Zdá sa, že v niektorých krajinách sú dlhy vysoké aj v súvislosti s obozretnými prahovými hodnotami. ·Znižovanie zadlženosti v súkromnom sektore pokračovalo aj v roku 2019, pričom väčšina krajín EÚ zaznamenala nižšiu mieru zadlženosti súkromného sektora. Zníženie pomeru dlhu k HDP v rokoch 2018 až 2019 bolo spôsobené najmä rastom nominálneho HDP („pasívne znižovanie zadlženosti“), keďže úvery sa v posledných rokoch zrýchlili v čoraz väčšom počte krajín. ·V posledných rokoch boli úvery stále dynamickejšie, najmä v sektore domácností. Napriek prevažne kladným čistým úverovým tokom pomer dlhu nefinančných korporácií k HDP klesá v rokoch 2018 a 2019 vo všetkých krajinách EÚ s výnimkou Dánska, Fínska, Francúzska, Nemecka, Luxemburska a Švédska. Pokiaľ ide o domácnosti, zníženie miery zadlženosti bolo pozorované len v približne polovici členských štátov. V posledných rokoch bola dynamika dlhu (transakcie ovplyvňujúce objem úverov a nesplatených dlhových cenných papierov) pomerne silná, pokiaľ ide o domácnosti (pozri správu o mechanizme varovania na rok 2020). Rovnaký trend bol opäť pozorovaný v rokoch 2018 a 2019. ·Dlh nefinančných korporácií zostal v roku 2019 vo viacerých krajinách nad referenčnými hodnotami. V Belgicku, na Cypre, v Dánsku, vo Francúzsku, v Írsku, Luxembursku, Holandsku, na Malte, v Portugalsku, Španielsku a vo Švédsku bol dlh nefinančných korporácií nad úrovňami odôvodnenými ekonomickými fundamentmi aj obozretnými prahovými hodnotami. Očakáva sa, že dlh nefinančných korporácií sa priblíži k obozretným prahovým hodnotám v Rakúsku, Chorvátsku, Grécku a Taliansku a v roku 2020 bude naďalej prekračovať obozretné úrovne vo Fínsku ( graf 16 ). V mnohých krajinách, najmä v Belgicku, na Cypre, v Írsku, Luxembursku a Holandsku, je dlh nefinančných korporácií významne ovplyvnený cezhraničným dlhom spoločností a účelovo vytvorených subjektov. ·Vo viacerých členských štátoch zostal dlh domácností v roku 2019 nad referenčnou hodnotou. V Dánsku, vo Fínsku, vo Francúzsku, v Grécku, Holandsku, Portugalsku, Španielsku a vo Švédsku sú úrovne dlhu nad referenčnými hodnotami založenými na fundamentoch aj nad obozretnými prahovými hodnotami ( graf 21 ). Dlh domácností prekračuje obozretné úrovne v Belgicku a na Cypre a blíži sa k obozretným prahovým hodnotám v Rakúsku, Nemecku a Taliansku. Miera zadlženosti sektora domácností v niektorých krajinách sa javí ako podstatne vyššia, keď sa vypočítava ako podiel na hrubom disponibilnom príjme domácností. Týka sa to Írska, Luxemburska a Malty. Zdá sa, že v roku 2020 miera zadlženosti súkromného sektora vo väčšine členských štátov rastie, najmä pokiaľ ide o nefinančné korporácie. Odhady pomeru dlhu k HDP v prípade nefinančných korporácií a domácností (na základe dostupných informácií z mesačných údajov o objemoch dlhu) poukazujú na nezanedbateľný nárast vo väčšine krajín EÚ. Takéto zvýšenie miery zadlženosti je vo veľkej miere mechanickým výsledkom znížených hodnôt HDP v menovateli pomeru. Najmä v súvislosti s nefinančnými korporáciami však zohráva úlohu aj dynamika dlhu. Očakáva sa, že čisté úverové toky budú v roku 2020 vo väčšine krajín EÚ, najmä v Belgicku, vo Fínsku, vo Francúzsku, v Írsku, Luxembursku, Španielsku a vo Švédsku, v niektorých prípadoch výrazne vyššie ako v roku 2019. Zdroj: Sektorové účty finančnej súvahy Eurostatu – úvery (F4) plus dlhové cenné papiere (F3), AMECO a odhady útvarov Komisie (pozri rámček 1). Poznámka: Krajiny sú uvedené v zostupnom poradí podľa pomeru dlhu nefinančných korporácií k HDP v roku 2019. Čísla pod kódmi krajín označujú rok, v ktorom miera zadlženosti dosiahla vrchol. Pokiaľ ide o vymedzenie referenčných hodnôt založených na fundamentoch a obozretných prahových hodnôt, pozri poznámku pod čiarou č. 34. Pokiaľ ide o nefinančné korporácie, zvýšené potreby úverov v roku 2020 sa vysvetľujú na základe výrazných strát a nedostatočnej likvidity. ·Zdá sa, že miera zadlženosti sa v roku 2020 zvyšuje najmä v krajinách, v ktorých vypuknutie pandémie COVID-19 výraznejšie brzdí zisky a peňažné toky nefinančných korporácií. Krajiny, v ktorých sa očakáva, že čisté prevádzkové zisky korporácií v roku 2020 výrazne klesnú, sú spravidla vo všeobecnosti tie isté krajiny, ktoré zaznamenali najmasívnejšie čisté úverové toky (transakcie) ako podiel HDP v roku 2019 (pozri graf 20 ). ·Na financovanie prevádzkového kapitálu nefinančných korporácií na vytvorenie vankúšov likvidity boli potrebné zvýšené úvery, čo znamená, že čistý dlh nefinančných korporácií sa nezvýšil do takej miery ako hrubý dlh. Časť úverov sa použila na doplnenie a posilnenie hotovostných rezerv s cieľom vyrovnať sa so zvýšenou neistotou v súvislosti s hospodárskou situáciou a využiť dočasné osobitné opatrenia na podporu úverových tokov. Úvery na financovanie investícií zohrávali menšiu úlohu. Napriek značným úverom v roku 2020 sa celkovo očakáva, že miera úspor korporácií nebude výrazne klesať. Okrem toho sa očakáva, že v dôsledku znížených investícií sa čisté úspory podnikov zvýšia vo všetkých krajinách EÚ (pozri graf 11 ).

·Úvery boli uľahčené prostredníctvom viacerých politických opatrení. Okrem dostatočného poskytovania likvidity bankám zo strany menových orgánov a prispôsobenia prudenciálnych nariadení pomohli štátne úverové záruky zachovať úverové toky, a to najmä pre malé a stredné podniky. ·K zvyšovaniu dynamiky dlhu v roku 2020 prispievajú moratóriá splácania dlhu. Oneskorenie splácania dlhu nefinančnými korporáciami povolené na základe moratórií v celej EÚ, či už v rámci vládneho opatrenia alebo dobrovoľnej iniciatívy veriteľov, predstavuje mechanické zvýšenie dynamiky dlhu. Potvrdzuje to oveľa silnejší pozitívny vzťah medzi zmenou dlhu nefinančných korporácií a „čistými novými“ úvermi PFI v roku 2020 (s výnimkou opätovných rokovaní a splátok), než bol pozorovaný v roku 2019 (pozri graf 17 a graf 18 ). V porovnaní s predchádzajúcimi rokmi bola preto dynamika dlhu v roku 2020 menej ovplyvnená splátkami, pravdepodobne v dôsledku moratórií. ·V budúcnosti sa očakáva, že dynamika pomeru dlhu k HDP bude z niekoľkých dôvodov viac utlmená. Po prvé, očakáva sa, že mechanické zvýšenie miery zadlženosti v dôsledku zníženia menovateľa bude krátkodobé, keďže pomer dlhu k HDP sa v roku 2020 zvýši najmä z dôvodu dočasného cyklického poklesu (pozri graf 19 ). Po druhé, výnimočné opatrenia zavedené v roku 2020 sa budú postupne rušiť. Uplynutie moratórií dlhu povedie k zvýšenému splácaniu dlhov. Postupné rušenie úverových záruk bude znamenať menšie možnosti úverov pre firmy v zúfalých podmienkach. Údaje z prieskumov navyše naznačujú, že v budúcnosti sa môžu sprísniť podmienky poskytovania úverov. Po tretie, nefinančné korporácie budú mať ako alternatívu k novým úverom možnosť využiť vankúš likvidity. ·Dlhotrvajúce ťažkosti v sektore nefinančných korporácií môžu narušiť vyhliadky týkajúce sa investícií a splácania dlhu. Ziskovosť zostane výrazne ovplyvnená najmä v odvetviach služieb vystavených pandémii. To môže znamenať nielen utlmené investície, ale aj ťažkosti pri splácaní existujúceho dlhu. Všeobecnejšie povedané, uplynutie moratórií dlhu bude mať za následok vyššie dlhové zaťaženie v dôsledku nahromadených úrokov. Zdroj: Databáza ECB MIR, AMECO, Eurostat a výpočty útvarov Komisie (pozri aj rámček 1 s prognózami súkromného dlhu). Poznámka: Nové úvery PFI sa vzťahujú na „čisté nové“ úvery od peňažných finančných inštitúcií (PFI) a zahŕňajú len nové úvery poskytnuté peňažnými finančnými inštitúciami nefinančným korporáciám s výnimkou opätovných rokovaní a splátok. To nezahŕňa Belgicko, Cyprus a Luxembursko ako extrémne hodnoty a Bulharsko, Dánsko, Írsko a Švédsko z dôvodu dostupnosti údajov. Graf 19: Rozčlenenie zmeny pomeru dlhu nefinančných korporácií k HDP (2019 – 2020) Graf 20: Vývoj hrubého prevádzkového prebytku v roku 2020 a čistých úverov (transakcií) pre nefinančné korporácie Zdroj: Odhady AMECO, Eurostatu a útvarov Komisie (rámček 1) a výpočty založené na mesačných údajoch ECB o úveroch PFI a transakciách s dlhovými cennými papiermi (tokoch) so súkromným sektorom z databázy bilancie sektora peňažných finančných inštitúcií, hospodárska prognóza Európskej komisie z jesene 2020. Poznámka: Čisté úverové toky (dlhové transakcie) zodpovedajú transakciám úverov (F4) a dlhových cenných papierov (F3) zo sektorových účtov finančných transakcií Eurostatu. Hrubý prevádzkový prebytok nefinančných korporácií nie je k dispozícii v prípade Bulharska, Chorvátska a Malty. Zdroj: Sektorové účty finančnej súvahy Eurostatu – úvery (F4) plus dlhové cenné papiere (F3), AMECO a odhady útvarov Komisie (pozri rámček 1). Poznámky: Krajiny sú uvedené v zostupnom poradí podľa pomeru dlhu domácností k HDP v roku 2019. Čísla pod kódmi krajín označujú rok, v ktorom miera zadlženosti dosiahla vrchol. Pokiaľ ide o vymedzenie referenčných hodnôt založených na fundamentoch a obozretných prahových hodnôt, pozri poznámku pod čiarou č. 34. Pokiaľ ide o domácnosti, zdá sa, že vypuknutie pandémie COVID-19 viedlo k utlmeniu dynamiky úverov vzhľadom na obmedzené vyhliadky na príjmy a zvýšené úspory. ·Očakáva sa, že čisté úverové toky (dlhové transakcie) pre domácnosti sa v roku 2020 vo väčšine krajín EÚ priblížia k nule alebo budú mierne. Ako vidieť z grafu 22 , narastajúci pomer dlhu domácností k HDP je vo veľkej miere spôsobený poklesom HDP, a nie úverovými a bezpečnostnými transakciami, ktoré sú dosť obmedzené, a zdá sa, že v porovnaní s rokom 2019 klesli takmer vo všetkých krajinách EÚ. Spomaľovanie úverov pre domácnosti je odôvodnené zhoršenými vyhliadkami na príjmy domácností spojenými so zvýšenými úsporami, čiastočne z dôvodu preventívnych a čiastočne z dôvodu reštriktívnych opatrení obmedzujúcich možnosti spotreby. Rozdiely medzi jednotlivými krajinami sú pravdepodobne spojené s prísnosťou zákazu vychádzania a zastavením nákupov obytných nehnuteľností, s rôznymi stupňami vládnej podpory príjmov domácností a úverových podmienok, ako aj s podmienkami na trhu s obytnými nehnuteľnosťami. ·Napriek účinku moratórií dochádza k spomaľovaniu úverov pre domácnosti. Tak ako v prípade nefinančných korporácií majú moratória dlhu pozitívny vplyv na vývoj dlhu z dôvodu nižších splátok. V dôsledku tohto vplyvu sa zdá, že objem dlhu domácností klesá zníženou rýchlosťou. ·Je pravdepodobné, že dynamika dlhu domácností zostane utlmená a keď sa trhy práce zhoršia, môžu sa vyskytnúť ťažkosti so splácaním. Napriek pretrvávajúcim podporným finančným podmienkam a opatreniam vlády na zmiernenie dôsledkov krízy na trh práce a na domácnosti budú príjmy domácností aj naďalej pod tlakom. Predovšetkým sa predpokladá, že po poklese v roku 2020 sa miera nezamestnanosti počas roku 2021 celoplošne zvýši. V tom sa bude odrážať aj strata pracovných miest po postupnom rušení opatrení, ktoré vlády prijali na zmiernenie vplyvu pandémie, najmä dotované režimy skráteného pracovného času, ktoré majú byť dočasné, aby sa zabránilo udržaniu pracovných miest v neživotaschopných firmách. Nárast problémov so splácaním dlhu domácností by sa mohol prejaviť aj v krajinách, ktoré sa už vyznačujú relatívne vysokým dlhovým zaťažením domácností ( graf 23 ).

Zdroj: Čisté úverové toky (dlhové transakcie) zodpovedajú transakciám úverov (F4) a dlhových cenných papierov (F3) zo sektorových účtov finančných transakcií Eurostatu. Ďalšími zdrojmi sú odhady AMECO a útvarov Komisie (rámček 1) a výpočty založené na mesačných údajoch ECB o úveroch PFI a transakciách s dlhovými cennými papiermi (tokoch) so súkromným sektorom z databázy bilancie sektora peňažných finančných inštitúcií. Zdroj: AMECO, údaje za roky 2020 a 2021 sú z hospodárskej prognózy Komisie z jesene 2020. Ceny obytných nehnuteľností sa až do začiatku roka 2020 naďalej zvyšovali a v niektorých prípadoch sa zrýchlili. ·V roku 2019 zaznamenalo rast cien obytných nehnuteľností nad prahovou hodnotou hodnotiacej tabuľky 8 členských štátov (Chorvátsko, Česko, Grécko, Maďarsko, Luxembursko, Poľsko, Portugalsko a Slovensko), čo je v porovnaní s rokom 2018 o jeden štát viac. Celkovo sa tým potvrdilo pokračovanie dynamického rastu cien obytných nehnuteľností, ktorý sa pozoroval približne od polovice desaťročia. ·Ceny obytných nehnuteľností sa v roku 2019 zvýšili takmer vo všetkých krajinách EÚ a vo väčšine členských štátov došlo v rokoch 2018 a 2019 k zrýchleniu. Spomalenie bolo naopak pozorované v Bulharsku, Dánsku, Nemecku, Írsku, Lotyšsku, na Malte, v Holandsku, Rumunsku, Španielsku a Slovinsku. ·Nedávny pozitívny trend rastu cien obytných nehnuteľností bol spôsobený najmä ekonomickými fundamentmi. Nízke úrokové sadzby a zrýchlený rast príjmov z práce boli hlavnými faktormi, ktoré ovplyvnili nedávny dopyt po službách v oblasti obytných nehnuteľností v kontexte oneskorenej adaptácie ponuky obytných nehnuteľností. Zrýchlenie rastu hypotekárneho dlhu sa prejavilo až po konsolidovaní zrýchleného rastu cien obytných nehnuteľností a rozšírilo sa v celej EÚ. ·Výrazný rast cien obytných nehnuteľností je pozorovaný aj v členských štátoch, ktoré vykazujú známky nadhodnotenia ( graf 24 ). V niektorých krajinách sa zaznamenalo určité spomalenie cien v rokoch 2018 a 2019 s dôkazmi o nadhodnotení. V iných povšimnutiahodných prípadoch vrátane Luxemburska a Švédska k tomu však nedošlo. ·Väčšina členských štátov v roku 2019 vykazuje dôkazy o nadhodnotení. Z porovnania cenových indexov s referenčnými hodnotami vyplývajú rozsiahle dôkazy o nadhodnotení. V rámci odhadov cenových úrovní sa potvrdzujú obmedzenia cenovej dostupnosti obytných nehnuteľností. Zhruba v polovici krajín EÚ je na nákup obydlia s rozlohou 100 metrov štvorcových potrebný viac ako 10-ročný príjem. Graf 24: Zmeny cien obytných nehnuteľností a odchýlky v oceneniach v roku 2019 Graf 25: Vývoj deflovaného rastu cien obytných nehnuteľností Zdroj: Eurostat a výpočty útvarov Komisie. Poznámka: Miera nadhodnotenia sa odhaduje ako priemer troch veličín: odchýlky v pomere medzi cenami a príjmami, ako aj medzi cenami a výškou nájomného od ich dlhodobých priemerných hodnôt, ako aj rozdiely v oceňovaní získané z regresného modelu determinantov cien obytných nehnuteľností (pozri poznámku pod čiarou č. 36). Prognózy cien obytných nehnuteľností sú založené na regresnom modeli determinantov cien obytných nehnuteľností (pozri poznámku pod čiarou č. 40). Očakáva sa, že v dôsledku krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 sa v budúcnosti spomalí nedávna dynamika cien obytných nehnuteľností, a to najmä vzhľadom na klesajúce príjmy z práce. ·Zo štvrťročných údajov za rok 2020 vyplýva, že rast reálnych cien obytných nehnuteľností sa začína v niektorých členských štátoch spomaľovať. Hoci väčšina krajín EÚ v druhom štvrťroku tohto roka naďalej zaznamenávala rast cien v porovnaní s rovnakým štvrťrokom 2019, v niektorých krajinách sa už pozoruje spomalenie alebo dokonca pokles deflovaných cien obytných nehnuteľností. Úpravy smerom nadol na ročnom základe sú pozorované na Cypre a v Maďarsku. Spomalenie a stagnácia sa pozorujú vo viac ako polovici krajín EÚ. Pri pohľade na medzištvrťročnú dynamiku v prvom polroku 2020 dochádza k rozšírenejším úpravám smerom nadol, najmä v Estónsku, Maďarsku a Rumunsku, ale do určitej miery aj v Lotyšsku, Portugalsku, Slovinsku a vo Švédsku. ·Odhady cenových úrovní z cenových ponúk predávajúcich potvrdzujú začínajúce oslabovanie trhu s obytnými nehnuteľnosťami. Údaje o cenách obytných nehnuteľností do polovice roka 2020 nemusia plne odrážať vplyv krízy spôsobenej pandémiou COVID-19, pretože transakcie boli v mnohých prípadoch dohodnuté pred vypuknutím pandémie COVID-19. Nedávne odhady požadovaných cien však naznačujú aj úpravy smerom nadol v niektorých krajinách. ·Modelové prognózy cien obytných nehnuteľností poukazujú aj na utlmenie trhov s obytnými nehnuteľnosťami počas roku 2021 a na zníženie úprav smerom nadol vo veľkej väčšine členských štátov EÚ ( graf 25 ). Značnú časť očakávaného spomalenia vysvetľuje pokles príjmov z práce. Očakáva sa, že k výraznému spomaleniu dôjde najmä v krajinách, ktoré v súčasnosti vykazujú dôkazy o nadhodnotení. Nadhodnotené ceny obytných nehnuteľností vo viacerých členských štátoch sprevádza vysoký dlh domácností. Týka sa to najmä Belgicka, Dánska, Luxemburska, Holandska a Švédska. Holandsko je poznačené vysokými cenovými úrovňami, aj pokiaľ ide o priemerný príjem domácností. Rast objemu hypotekárnych úverov v roku 2019 bol obzvlášť rýchly v Bulharsku a na Malte (viac ako 10 % oproti predchádzajúcemu roku) a vyšší ako 5 % v ďalších 14 krajinách. V niektorých prípadoch došlo k intenzívnemu rastu z už relatívne vysokých úrovní, najmä v Belgicku, vo Francúzsku, v Nemecku, Luxembursku a na Malte. Výrazný rast cien obytných nehnuteľností bol s výnimkou Grécka a Portugalska spojený s výrazným rastom hypotekárnych úverov.

3.3. Sektor verejnej správy V dôsledku priaznivých hospodárskych podmienok miera zadlženosti verejnej správy vo väčšine členských štátov v roku 2019 ďalej klesala, ale opäť začala stúpať v celej EÚ, a najmä v tých členských štátoch, ktoré boli výraznejšie zasiahnuté krízou spôsobenou pandémiou COVID-19. Miera zadlženosti prekročila v roku 2019 prahovú hodnotu hodnotiacej tabuľky 60 % HDP v 12 členských štátoch, v roku 2018 ich bolo 14. Grécko, Taliansko a Portugalsko vykazovali dlh presahujúci 100 % HDP. Belgicko, Cyprus, Francúzsko a Španielsko boli len o niečo nižšie pod uvedenou hodnotou. Medzi ostatné členské štáty s dlhom presahujúcim 60 % HDP patria Rakúsko, Chorvátsko, Maďarsko a Slovinsko. V roku 2019 bolo zníženie miery zadlženosti verejnej správy viditeľnejšie (nad 5 percentuálnych bodov HDP) na Cypre, v Grécku a Írsku, zatiaľ čo verejný dlh vo Francúzsku a v Taliansku zostal nezmenený. V roku 2019 a v niektorých predchádzajúcich rokoch, bol v niektorých prípadoch vrátane Belgicka, Cypru, Francúzska a Portugalska pozorovaný verejný dlh presahujúci 60 % HDP spolu s dlhom súkromného sektora presahujúcim príslušnú prahovú hodnotu hodnotiacej tabuľky. Pomer verejného dlhu k HDP je jasne na vzostupe v súvislosti s krízou spôsobenou pandémiou COVID-19. Strata produkcie a príjmov spojená s recesiou v roku 2020, ako aj rozsiahle podporné opatrenia, ktoré vlády zaviedli na zmiernenie vplyvu krízy, sú zdrojom zvýšeného objemu úverov a rastu objemu dlhu vo všetkých členských štátoch EÚ. Vlády v celej EÚ nechali fungovať automatické stabilizátory a poskytli priamu fiškálnu podporu a podporu likvidity s cieľom zmierniť krízu v oblasti zdravia a obmedziť výdavky súkromného sektora. Časť zvýšenia pomeru dlhu k HDP v roku 2020 je navyše mechanickým účinkom výrazne zníženého nominálneho HDP. ·Predpokladá sa, že do konca roka 2021 zostane miera zadlženosti verejnej správy vo všetkých krajinách EÚ vyššia ako v roku 2019 a v niektorých prípadoch s výraznou rezervou. Na konci roku 2020 sa očakáva viditeľne viac členských štátov, ktoré prekročia prahovú hodnotu 60 % HDP, a o niečo viac členských štátov by sa malo dostať nad 100 %. Očakáva sa, že v roku 2021 sa miera zadlženosti stabilizuje alebo mierne klesne približne v polovici krajín, a to vďaka oživeniu a prognóze nižších deficitov ( graf 26 ). V zostávajúcich krajinách EÚ sa však očakáva, že verejný dlh bude v roku 2021 ďalej rásť, najmä v Rumunsku, kde sa predpokladá, že vysoký deficit verejných financií sa bude v budúcom roku ďalej zhoršovať a miera zadlženosti sa výrazne zvýši, aj keď z relatívne nízkych úrovní. ·Vo všeobecnosti sa očakáva, že rast miery zadlženosti verejnej správy bude výraznejší tam, kde úrovne dlhu boli relatívne vysoké už pred krízou. V tom sa odráža skutočnosť, že recesia v týchto krajinách bola vo všeobecnosti závažnejšia, najmä z dôvodu šírenia nákazy alebo následných prísnych opatrení na zamedzenie jej šírenia a z dôvodu väčšej závislosti uvedených hospodárstiev od takých odvetví, ako je cestovný ruch. Predpokladá sa, že Grécko, Taliansko a Španielsko zaznamenajú v roku 2020 nárast miery zadlženosti verejného sektora nad 20 percentuálnych bodov HDP. Vo zvýšení dlhu sa odráža aj zosúladenie dlhu a deficitu zvyšujúce dlh, ktoré zahŕňa aj formy finančnej podpory nezaznamenané v saldách verejných financií. Predpokladá sa, že tieto účinky budú najvyššie na Cypre, v Dánsku, Nemecku a Slovinsku. ·Verejné financovanie sa nestalo nákladnejším. Výnosy štátnych dlhopisov boli v priebehu roka 2019 stabilné alebo klesali. Po otrase vyvolanom pandémiou COVID-19 a následných otrasoch na finančných trhoch v marci a apríli došlo v niektorých krajinách eurozóny, ale aj v krajinách mimo eurozóny k ich prudkému rastu. V kontexte zníženej volatility na finančných trhoch a po rozsiahlych opatreniach menových orgánov sa však výnosy opäť zúžili a priblížili sa k úrovniam, ktoré prevládali začiatkom roku 2020 a v niektorých prípadoch sa dokonca znížili, pričom k zvýšeniu došlo len vo veľmi malom počte prípadov. Štruktúra verejného dlhu by mohla znásobiť dodatočné riziká pre niektoré krajiny. Štruktúry splatnosti verejného dlhu sa v jednotlivých členských štátoch výrazne líšia, čo v blízkej budúcnosti znamená aj rôzne potreby refinancovania. Predpokladá sa, že v prípade Belgicka, Francúzska, Maďarska, Talianska a Španielska budú v nasledujúcich rokoch hrubé potreby financovania na úrovni 20 % HDP alebo vyššie ( graf 27 ). Niektoré krajiny mimo ERM II, ktoré nepatria do eurozóny, vrátane Maďarska a Rumunska, čelia dodatočným rizikám vzhľadom na relatívne veľké podiely svojho verejného dlhu denominovaného v cudzej mene.



Graf 26: Verejný dlh Graf 27: Potreby verejného financovania v hrubom vyjadrení Zdroj: AMECO, údaje za roky 2020 a 2021 pochádzajú z hospodárskej prognózy Európskej komisie z jesene 2020. Poznámka: Krajiny sú uvedené v zostupnom poradí podľa verejného dlhu v roku 2019, pokiaľ ide o ich HDP. Zdroj: Výpočty útvarov Komisie. Poznámka: Potreby financovania v hrubom vyjadrení sa vypočítavajú ako súčet fiškálneho deficitu, zosúladenia dlhu a deficitu a amortizácie dlhu. Krajiny sú uvedené v zostupnom poradí podľa potrieb verejného financovania v roku 2019, pokiaľ ide o ich HDP. 3.4. Finančný sektor Bankový sektor EÚ sa v posledných rokoch výrazne posilnil napriek pretrvávajúcim výzvam spojeným s nízkou ziskovosťou a nesplácanými úvermi v niekoľkých členských štátoch. ·Bankový sektor EÚ je v lepšom stave než na začiatku celosvetovej finančnej krízy. Nesplácané úvery sa výrazne znížili, najmä ak boli vyššie. Podiel kapitálu v roku 2018 prestal rásť po prekročení regulatórnych požiadaviek TIER 1 vo všetkých členských štátoch. Banky majú tiež oveľa silnejšie vankúše likvidity ako pred desiatimi rokmi. Rast záväzkov finančného sektora zostal v roku 2019 obmedzený, pričom len Maďarsko prekročilo prahovú hodnotu hodnotiacej tabuľky. ·Bankový sektor EÚ naďalej čelí nízkym úrovniam ziskovosti, ktorá sa v roku 2019 ďalej oslabila v prostredí nízkych úrokových sadzieb. Ziskovosť sa javí ako obzvlášť nízka na Cypre, v Nemecku, Grécku, Írsku a Portugalsku. Pokiaľ ide o podiely kapitálu, porovnateľne nižšie sú v Nemecku, Grécku, Maďarsku, Portugalsku a Španielsku. ·V niekoľkých krajinách EÚ sa vyskytujú problémy, ktoré súvisia s nízkou ziskovosťou, podpriemernými podielmi kapitálu a vysokým podielom nesplácaných úverov ( graf 28 a graf 29 ). V Grécku sa podiel nesplácaných úverov znížil, stále je však na úrovni približne 35 %, zatiaľ čo ziskovosť je len nepatrne pozitívna a podiel kapitálu patrí medzi najnižšie v EÚ. Cyperské banky zaznamenali výrazné zlepšenie svojho veľmi vysokého podielu nesplácaných úverov, ktorý klesol pod 20 %, a ziskovosť bánk bola pozitívna, ale pod priemerom EÚ. V Taliansku, Bulharsku a Portugalsku sa podiel nesplácaných úverov v posledných rokoch výrazne znížil, a to na menej ako 7 %, aj keď v roku 2019 bolo zníženie miernejšie. Podiely kapitálu sú pod priemerom v Taliansku a Portugalsku a ziskovosť je nižšia najmä v prípade Portugalska. Otras spôsobený pandémiou COVID-19 bude mať pravdepodobne významný vplyv na kvalitu bankových aktív, ziskovosť a kapitál. Tieto účinky ešte nie sú viditeľné a aj vzhľadom na rozsiahle podporné politické opatrenia môže trvať určitý čas, kým sa prejavia. Otras spôsobený pandémiou COVID-19 mal výrazný negatívny vplyv na hospodársky výhľad a niektoré banky majú značné expozície voči odvetviam, ktoré neprimerane zasiahla kríza. Dostatočná likvidita, ktorú poskytli centrálne banky, pomohla obmedziť úverovú krízu po vypuknutí pandémie COVID-19, a pozastavenie vyplácania dividend a určité dočasné regulačné uvoľnenie poskytujú bankám ďalší manévrovací priestor. Existuje však niekoľko problémov, ktoré sa môžu týkať bankových súvah a kapitálu: ·Rast objemu nesplácaných úverov. Ťažkosti so splácaním dlhu v prípade nefinančných korporácií, ktorých ziskovosť je najviac ovplyvnená krízou spôsobenou pandémiou COVID-19, s najväčšou pravdepodobnosťou povedú k zvýšeniu objemu nesplácaných úverov. Očakáva sa, že konkurzy sa zvýšia najmä v sektoroch, v ktorých je menší priestor na obmedzenie fyzického kontaktu. Skutočnosť, že sú ohrozené vyhliadky domácností na príjmy a zamestnanosť, by znamenala, že aj väčšie časti hypotekárneho dlhu sa môžu stať nesplácanými. Okrem toho v krajinách s pretrvávajúcimi problémami bude pre banky ťažšie predávať existujúce nesplácané úvery. V dôsledku moratórií už dochádza k oneskoreným platbám. Keďže sú zavedené moratóriá, podiel úverov, ktoré by sa bežne klasifikovali ako nesplácané úvery, sa tak v súčasnosti nemôže klasifikovať. Údaje dostupné pre vzorku systémových bánk EÚ naznačujú, že objem nesplácaných úverov od druhého štvrťroka 2020 prestal klesať. Predbežné odhady možného vývoja podielov nesplácaných úverov poukazujú na značné zvýšenie. ·Očakáva sa, že ziskovosť bánk v EÚ sa ešte viac zhorší. Ziskovosť bude podľa očakávaní ďalej klesať v dôsledku zníženého dopytu po úveroch, znížených úrokových marží a úverových strát. Oceňovanie vlastného kapitálu bánk po vypuknutí pandémie COVID-19 zaznamenáva permanentne výrazný pokles. Oceňovanie vlastného kapitálu bánk stagnovalo už v roku 2019 a v marci 2020 hneď po vypuknutí pandémie COVID-19 utrpelo výrazný pokles, po ktorom sa zotavilo len mierne, pričom jasne zaostávalo za celkovými indexmi európskych akciových trhov. ·Oceňovanie aktív. Banky absorbujú veľké objemy štátnych dlhopisov. Finančné inštitúcie prepojené so štátmi v krajinách s nestabilnejšími verejnými financiami by mohli byť vystavené nepriaznivej vzájomnej spätnej väzbe. Okrem toho utlmenie trhov s nehnuteľnosťami, najmä s komerčnými nehnuteľnosťami, môže znížiť hodnotu hypotekárneho kolaterálu a viesť k spätnej väzbe medzi cenami obytných nehnuteľností, bankovými súvahami a dostupnosťou hypoték.

Táto kríza ešte viac rozšíri prostredie s nízkymi úrokovými sadzbami, čo môže mať nepriaznivý vplyv na nebankový finančný sektor. Keďže prostredie nízkej výnosnosti ovplyvňuje najmä nízkorizikové finančné aktíva, zaťažuje aj ziskovosť a súvahu nebankových finančných inštitúcií s portfóliami aktív z veľkej časti investovanými do uvedených nízkorizikových aktív, ako sú poisťovne, najmä ich podsektor životného poistenia, a dôchodkové fondy. Pri hľadaní výnosov mnohé nebankové finančné inštitúcie zvýšili svoju zadlženosť a vystavenie rizikovejším aktívam, ktorých ceny po vypuknutí pandémie COVID-19 klesli, čo viedlo k značným stratám pri oceňovaní najmä pre investičné fondy. Očakáva sa, že nedávny vývoj bude mať nepriaznivý vplyv aj na sektor poisťovníctva. Graf 28: Ziskovosť a kapitál bankového sektora Zdroj: ECB, výpočty útvarov Komisie. Poznámka: Priemerné hodnoty pre EZ graf 28 sú nevážené veľkosťou hospodárstva. Údaje o hrubých nesplácaných dlhových nástrojoch (NDN) za rok 2008 zaznamenané v Chorvátsku, Česku, Írsku, Slovinsku a vo Švédsku nie sú k dispozícii. Na grafe 29 sa údaje za rok 2008 a „rast smerom k vrcholu“ vzťahujú na podiel hrubých nesplácaných dlhových nástrojov (NDN) na celkových hrubých dlhových nástrojoch; Podiely NDN sa uvádzajú za prvý štvrťrok 2018 a prvý štvrťrok 2019; Čísla pod kódmi krajín označujú rok, v ktorom NDN dosiahli vrchol.



Rámček 2: Vývoj v oblasti zamestnanosti a sociálnej situácie V roku 2019, pred pandémiou, pokračovali zlepšenia na trhoch práce v EÚ napriek tomu, že európske hospodárstvo sa už spomaľovalo. V roku 2019 zamestnanosť v EÚ ďalej rástla a dosiahla nový rekord v počte zamestnaných osôb. V roku 2019 sa miera zamestnanosti zvýšila takmer vo všetkých členských štátoch. Najväčšie zvýšenie miery zamestnanosti zaznamenalo Bulharsko (2,4 percentuálneho bodu), za ním nasledoval Cyprus (1,9 percentuálneho bodu), Grécko (1,6 percentuálneho bodu) a Chorvátsko (1,5 percentuálneho bodu). Nezamestnanosť naďalej klesala takmer vo všetkých členských štátoch, pričom v decembri 2019 dosiahla najnižšiu mieru od roku 2000 (6,5 %) a všetky krajiny vstupovali do roku 2020 s najnižšou mierou nezamestnanosti od roku 2013. Pokles bol obzvlášť intenzívny v krajinách s vysokou nezamestnanosťou, ako je Grécko a Chorvátsko (–2 percentuálne body), Cyprus (–1,3 percentuálneho bodu) a Španielsko (–1,2 percentuálneho bodu),