Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov o smernici 2004/67/ES z 26. apríla 2004 o opatreniach na zaistenie bezpečnosti dodávok zemného plynu /* KOM/2008/0769 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 13.11.2008 KOM(2008) 769 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV o smernici 2004/67/ES z 26. apríla 2004 o opatreniach na zaistenie bezpečnosti dodávok zemného plynu OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV o smernici 2004/67/ES z 26. apríla 2004 o opatreniach na zaistenie bezpečnosti dodávok zemného plynu (Text s významom pre EHP) OBSAH 1. Úvod 4 2. Pojem bezpečnosť dodávok plynu 4 3. Vyhodnotenie uplatňovania smernice 2004/67/ES 5 3.1. Rozsah pôsobnosti 5 3.2. Normy bezpečnosti dodávok 6 3.3. Úlohy a zodpovednosti účastníkov trhu 7 3.4. Vymedzenie pojmu vážne narušenie dodávok 7 3.5. Mechanizmus Spoločenstva 7 3.6. Koordinačná skupina pre plyn 8 3.7. Transparentnosť a podávanie správ 8 3.8. Nástroje na zaistenie bezpečnosti dodávok plynu a vnútroštátne havarijné opatrenia 9 4. Možnosti pre budúcnostť 9 4.1. Rozsah pôsobnosti a lepšia implementácia noriem bezpečnosti dodávok na vnútroštátnej úrovni 9 4.2. Mechanizmus Spoločenstva a solidarita 10 4.2.1. Porovnanie regionálnej úrovne s úrovňou EÚ 10 4.2.2. Nové vymedzenie opatrení Spoločenstva 10 4.3. Transparentnosť 11 4.4. Bezpečnostná rezerva dodávok 11 4.5. Strategická zásoba 12 5. Závery 12 PRÍLOHA 1: Porovnanie medzi členskými štátmi 14 ÚVOD Zemný plyn je v súčasnosti druhým najvýznamnejším palivom v kombinácii energií v EÚ a predstavuje približne štvrtinu hrubej domácej spotreby v EÚ. Používa sa v širokom rozsahu v rozličných odvetviach, napr. pri výrobe elektrickej energie, diaľkovom vykurovaní, v domácnostiach a v priemysle. Účelom tohto oznámenia je preskúmať návrhy a diskutovať o tom, ako by sa EÚ mohla v súčasnosti a budúcnosti účinnejšie priblížiť k bezpečnosti dodávok plynu a ktoré prvky politiky EÚ pre bezpečnosť dodávok plynu by sa mali ďalej rozvíjať. Bezpečnosť dodávok, ako jeden z troch pilierov energetickej politiky pre Európu vymedzených Európskou radou v marci 2007, sa čoraz viac vníma ako verejný záujem, ktorý si zasluhuje väčšiu pozornosť Európskej únie. Vzájomná závislosť externých dodávateľov a spotrebiteľov v EÚ a integrácia vnútroštátnych trhov do jednotného európskeho trhu sú charakteristikami, ktoré treba v plnej miere zohľadniť pri posudzovaní súčasnej situácie v dodávkach plynu v Európskej únii a opatrení, ktoré treba realizovať v prípade narušenia dodávok. Vnútorný trh s plynom sa vyvíja. Upravuje sa smernicou 2003/55/ES[1] a nariadením č. 1775/2005[2], ktoré by sa mali revidovať návrhom vypracovaným v septembri 2007, takzvaným tretím balíčkom o vnútorných trhoch s elektrickou energiou a plynom[3]. Na posilnenie regulačného rámca, pokiaľ ide o bezpečnosť dodávok plynu, sa prijala smernica 2004/67/ES[4] o opatreniach na zaistenie bezpečnosti dodávok zemného plynu. Ako sa ustanovuje v článku 6 ods. 3, Komisia musí predkladať správy Európskemu parlamentu a Rade o uplatňovaní a účinnosti smernice. Všetky príslušné členské štáty implementovali smernicu a opatrenia transpozície oznámili Komisii.[5] POJEM BEZPEčNOSť DODÁVOK PLYNU Nejestvuje jednoduché vymedzenie pojmu bezpečnosť dodávok plynu. Najčastejšie to znamená dostupnosť plynu pre užívateľov za prijateľné ceny. V každom prípade treba rozlišovať medzi dlhodobou a krátkodobou bezpečnosťou dodávok plynu , pretože riziká, spôsoby zabránenia problémom s dodávkami a možné nástroje zmierňovania sú odlišné. Dlhodobá bezpečnosť dodávok plynu závisí najmä od - riadenia dopytu (politika 20-20-20[6]); - vývoja domácej výroby v EÚ, ktorá by sa mohla vďaka novým technológiám a vysokým cenám ďalej preskúmať, prípadne podporovať; - účinnej zahraničnej politiky EÚ týkajúcej sa energie: v súčasnosti sa 58 % spotrebovaného plynu vyrába v EHP a 42 % sa dováža z oblastí mimo EHP. Dovoz z tretích krajín je však podstatne vyšší pre „nové členské štáty[7]“ (63 %) ako pre „staré členské štáty“ (39 %). Dobrá spolupráca so súčasným výrobcom a tranzitnými krajinami je preto rozhodujúca, spolu s vytváraním nových zdrojov a trás a vypracúvaním a implementáciou politík s cieľom ovplyvniť rovnováhu medzi ponukou a dopytom na globálnom trhu s plynom; - podpory investícií do infraštruktúry na spojenie ponuky a dopytu tak v rámci EÚ, ako aj medzi EÚ a externými dodávateľmi, a - dosiahnutia dobre fungujúceho vnútorného trhu s plynom v EÚ. Vnútorný trh s plynom treba dotvoriť. Hospodárskej súťaži medzi plynom a inými palivami by sa nemalo brániť dotáciami, cenovými reguláciami ani tvorbou cien narušujúcich hospodársku súťaž, ovplyvňujúcou postavenie plynu v sústave palív. Dobre fungujúci vnútorný trh zlepší prístup k infraštruktúre, poskytne vhodné cenové signály na investície do novej infraštruktúry a zvýši príťažlivosť trhu s plynom v EÚ pre dodávateľov, a tým zvýši bezpečnosť dodávok. Toto oznámenie sa v prvom rade zameriava na krátkodobú bezpečnosť dodávok. Krátkodobá bezpečnosť dodávok a solidarita medzi členskými štátmi sú v dnešnej agende týkajúcej sa trhov s plynom na poprednom mieste. V dobre fungujúcom vnútornom trhu aktivujú vhodné cenové signály prispôsobenie ponuky a dopytu a nasmerujú plyn tam, kde je najviac cenený. Stále však môžu jestvovať zlyhania trhu a v súčasnosti neexistuje definovaný havarijný plán v EÚ na riešenie krátkodobých výpadkov dodávok alebo narušení za hranicu úrovne, pri ktorej sú trhové mechanizmy, priemysel a vnútroštátne havarijné opatrenia nedostatočné. Vopred stanovený havarijný plán na regionálnej úrovni alebo úrovni EÚ by bol v prípade vážneho ohrozenia pre dodávateľov plynu v EÚ účinnejší a včasnejší než súčasný rozhodovací proces ad hoc. VYHODNOTENIE UPLATňOVANIA SMERNICE 2004/67/ES Členské štáty sú vo veľmi rozdielnych štartovacích pozíciách, pokiaľ ide o bezpečnosť dodávok plynu, čo ovplyvňujú tieto faktory: dostupnosť domácej výroby, geografická poloha, geologický potenciál na skladovacie zariadenia, historický vývoj jednotlivých trhov s plynom, meniace sa úrovne existujúcich vzájomných prepojení a rozdielneho používania plynu, čo určuje stupeň jeho nahraditeľnosti (vykurovanie domácností alebo výroba energie). Smernicou sa zohľadnili tieto rozdiely tým, že sa ponechal jednotlivým členským štátom priestor na to, aby prijali normy a opatrenia podľa vlastných špecifík. Komisia vyhodnotila[8] spôsob implementácie smernice v každom členskom štáte. V tomto oznámení sú zhrnuté najdôležitejšie zistenia. Rozsah pôsobnosti Smernicou sa ustanovuje povinnosť členských štátov „zabezpečiť, aby dodávky pre odberateľov z domácností v rámci ich územia boli v primeranom rozsahu chránené“ v prípadoch čiastočného narušenia dodávok a mimoriadnych poveternostných podmienok v zime. Smernicou sa umožňuje rozšíriť rozsah pôsobnosti na malé a stredné podniky a na zákazníkov, ktorí nemajú možnosť prejsť na iné palivo. Toto vymedzenie teda nezohľadňuje cenové aspekty a neposkytuje ďalšie podrobnosti o primeranom rozsahu. Osem členských štátov rozšírilo rozsah pôsobnosti ochrany aj mimo domácností. Treba vykonať ďalšie preskúmanie, či existujú alternatívne opatrenia z hľadiska bezpečnosti dodávok (napríklad povinnosť prechodu na iné palivo, povinné zásoby alternatívnych palív alebo rezervné kapacity na výrobu elektrickej energie bez spaľovania plynu) v tých krajinách, kde výroba energie spaľovaním plynu prevažuje a na generátory výroby energie sa nevzťahujú vnútroštátne opatrenia pre bezpečnosť dodávok plynu (Luxembursko – 75 %, Holandsko – 60 %, Taliansko – 52 % alebo Írsko – 51 %). Rozsah ochraňovaných spotrebiteľov je vymedzený v členských štátoch rozdielne; to vytvára značný nesúlad v implementácii smernice. Nepreukázalo sa, či tento nesúlad má za následok rozdielnu záťaž na účastníkov trhu v jednotlivých členských štátov, čím sa narušuje hospodárska súťaž, a či jednotlivo stanovené normy poskytujú podobnú úroveň celkovej bezpečnosti dodávok medzi členskými štátmi. Normy bezpečnosti dodávok V smernici sa vymedzujú udalosti, pri ktorých by bežné trhové mechanizmy neboli primerané a členské štáty by museli byť schopné zabezpečiť dodávky plynu v primeranom rozsahu aspoň pre spotrebiteľov z domácností, takto: a) čiastočné narušenie vnútroštátnych dodávok plynu (úroveň a trvanie určia členské štáty na základe vlastných špecifík), b) extrémne zimné podmienky : špičkový dopyt v extrémne chladnom zimnom období (úroveň a trvanie určia členské štáty) a spotreba za celé extrémne chladné zimné obdobie (1-v-20). Norma bezpečnosti dodávok je vyjadrením úrovne, do ktorej musí byť každý členský štát schopný pokryť požiadavky na plyn vymedzených spotrebiteľov vlastnými prostriedkami (priemysel a vnútroštátne opatrenia). Je to dôsledok vymedzenia uvedených udalostí. Transpozícia v rozličných členských štátoch viedla k veľmi heterogénnemu celkovému obrazu a v piatich prípadoch[9] udalosti neboli vymedzené. Vnútroštátne vymedzenia čiastočného narušenia , ktoré nie sú ďalej v smernici špecifikované, sa odlišujú od približne 10 % (v Slovinsku) po približne 30 % (Slovensko) priemernej spotreby plynu s trvaním v rozpätí od 48 hodín (Bulharsko) až po 6 mesiacov (Francúzsko). Ako dôsledok by sa mali určiť opatrenia na zmiernenie vymedzeného narušenia. Treba vykonať ďalšiu analýzu na posúdenie, či vymedzené normy bezpečnosti dodávok možno splniť s nástrojmi, ktoré konkrétny členský štát implementoval. Pokiaľ ide o normy týkajúce sa dopytu v špičkovom zimnom období a vysokého dopytu počas celej zimy , v smernici sa neuvádzajú žiadne ďalšie podrobnosti. Ich vymedzenie (množstvo a dĺžka) a uplatňovanie je v členských štátoch rôzne, najbežnejšie sa využíva vymedzenie formou pravidiel 1-v-20 alebo 1-v-50[10]. Okrem toho zatiaľ čo niektoré krajiny podrobne vyhodnotili vlastnú situáciu v dodávkach plynu a účinnosti nástrojov zmiernenia vrátane ich odskúšania formou navodenia krízy (napríklad Veľká Británia, Francúzsko, Rakúsko), iné krajiny takéto hodnotenie nemajú. Úlohy a zodpovednosti účastníkov trhu Pri vymedzení úloh a zodpovedností účastníkov trhu pre bezpečnosť dodávok plynu existujú značné rozdiely. Celková zodpovednosť za bezpečnosť dodávok je na rozličných účastníkoch trhu, spoločné zodpovednosti boli vytvorené v 2 členských štátoch. V 6 členských štátoch bezpečnosť dodávok monitorujú ministerstvá, v 4 členských štátoch regulačné orgány a v ostatných štátoch prevádzkovatelia prenosovej sústavy (TSO). Treba vykonať ďalšie preskúmanie, či tieto rozdiely v krízových situáciách sťažujú cezhraničnú spoluprácu. Tretím balíčkom o vnútornom trhu s energiou sa zaviedla spolupráca prevádzkovateľov prenosovej sústavy. To sa však týka iba plánovania vytvárania sietí, ktoré je dôležité pre dlhodobú bezpečnosť dodávok, nie konkrétnej spolupráce pre krátkodobú bezpečnosť dodávok. Vymedzenie pojmu vážne narušenie dodávok V smernici sa v súčasnosti vymedzuje vážne narušenie dodávok ako strata – alebo riziko straty – 20 % dovozu plynu z tretích krajín do Európskeho spoločenstva počas aspoň 8 týždňov. Koordinačná skupina pre plyn prijala záver, že tento ukazovateľ je veľmi vysoký a že výpadky, ktoré nedosiahnu túto úroveň, by napriek tomu mohli vyžadovať reakciu Spoločenstva. S nárastom závislosti od dovozu je čoraz väčšmi nepravdepodobné, že tento ukazovateľ sa dosiahne predtým, ako je potrebné prijať opatrenie Spoločenstva. Na druhej strane, ukazovateľ vážneho narušenia dodávok v smernici nie je v skutočnosti nutnou podmienkou na prijatie opatrenia Spoločenstva. Ktorýkoľvek členský štát môže Komisiu požiadať, aby aktivovala mechanizmus Spoločenstva ak usúdi, že výpadok dodávok plynu nemôže primerane zvládnuť na vnútroštátnej úrovni, aj keď výpadok nedosahuje vážne narušenie dodávok. Mechanizmus Spoločenstva Smernicou sa ustanovuje trojkrokový prístup: Prvým krokom je prijatie opatrení na vyriešenie výpadku dodávok na úrovni priemyslu . V druhom kroku, členské štáty aktivujú vnútroštátne opatrenia. Ak opatrenia prijaté na prvých dvoch úrovniach nepostačujú na vyrovnanie sa s výpadkom alebo prerušením dodávok, „Komisia musí zvolať zasadnutie [koordinačnej skupiny pre plyn] […] na žiadosť členského štátu alebo z vlastnej iniciatívy“. „Skupina posudzuje opatrenia prijímané na vnútroštátnej úrovni na zvládnutie vážneho narušenia dodávok a tam, kde je to primerané, pomáha členským štátom pri koordinácii týchto opatrení. […] Ak opatrenia prijaté na vnútroštátnej úrovni […] nie sú postačujúce na vyriešenie účinkov [výpadku alebo narušenia dodávok], Komisia môže, po porade so skupinou, poskytnúť členským štátom usmernenie týkajúce sa ďalších opatrení na pomoc tým členským štátom, ktoré sú zvlášť postihnuté vážnym narušením dodávok“, alebo „Komisia môže predložiť Rade návrh týkajúci sa ďalších potrebných opatrení“. Až doteraz, najvážnejší výpadok v dodávkach plynu nastal v januári 2006, postihol okolo jednej desatiny dodávok z tretích krajín do Spoločenstva a trval 36 hodín. Táto havarijná situácia mohla byť nakoniec zvládnutá vnútroštátnymi opatreniami. Bola však dôvodom na prvé zasadnutie koordinačnej skupiny pre plyn, zvolané z iniciatívy Komisie. Kým sa skupina stretla, dodávky sa plne obnovili. Všetky ostatné výpadky dodávok boli takisto úspešne zvládnuté priemyslom alebo vnútroštátnymi opatreniami. Až dodnes žiadny členský štát nepožiadal Komisiu o pomoc Spoločenstva. Členské štáty však aj napriek tomu často vyjadrujú potrebu vymedziť širší (na úrovni regiónov alebo EÚ) havarijný plán a/alebo mechanizmus solidarity , pretože dnešný mechanizmus Spoločenstva nemôže ponúknuť účinnú a včasnú reakciu v prípade krízy. Ak sa v súčasnosti mechanizmus Spoločenstva aktivuje, trvá päť dní, kým sa zvolá zasadnutie koordinačnej skupiny pre plyn, ktorá potom prediskutuje situáciu na základe informácií poskytnutých členskými štátmi a ak je to oprávnené, postihnutými tretími stranami, doplnených opisom opatrení, ktoré prijali na zmiernenie problému. Po diskusiách by skupina v ideálnom prípade mala vymedziť opatrenia ad hoc, ktoré potom Komisia predloží Rade, ktorá ich musí schváliť, aby nadobudli účinnosť. Tento proces je zdĺhavý a v prípade skutočnej krízy by mohol byť príliš pomalý. Koordinačná skupina pre plyn Koordinačná skupina pre plyn, ktorá združuje zástupcov členských štátov, plynárenského priemyslu a spotrebiteľov prostredníctvom ich európskych združení (Eurogas, OGP, GIE, IFIEC, BEUC, Eurelectric)[11] dokázala, že je úspešným nástrojom na diskusie o problémoch bezpečnosti dodávok plynu a výmenu osvedčených postupov na úrovni EÚ. Skupina sa pravidelne schádza na štyroch zasadnutiach ročne a v prípadoch rizika vážnych hrozieb pre dodávateľov plynu pre Spoločenstvo môže byť zvolaná ad hoc. Doteraz sa vyriešili všetky potenciálne havarijné situácie predtým, ako sa zistila potreba prijať opatrenia Spoločenstva, a teda úloha skupiny v odsúhlasovaní a navrhovaní ďalších (ad hoc) opatrení Rade sa nepreverila. Významným aspektom je aj spoločný politický odkaz, ktorý skupina môže poskytnúť – jeden európsky hlas. Transparentnosť a podávanie správ Vážnym nedostatkom smernice je, že údaje, ktoré členské štáty poskytujú v súlade s ustanoveniami o podávaní správ[12], nepostačujú na posúdenie ani súčasnej a budúcej situácie dlhodobej a krátkodobej bezpečnosti dodávok v členských štátoch a v EÚ, ani účinnosti nástrojov zmierňovania. Povinnosti členských štátov podávať správy sú obmedzené v početnosti (raz ročne) aj v rozsahu. Okrem toho všetky členské štáty si dostatočne neplnia ani len povinnosť podávať takéto správy: len dva členské štáty poskytli úplné správy. Informácie, ktoré obvykle chýbajú, sú stupeň likvidity trhu (poskytli iba tri členské štáty), stimuly na investície, opatrenia na pokrytie dopytu v špičkovom období a dosah opatrení pre bezpečnosť dodávok na hospodársku súťaž. Pokiaľ ide o opatrenia, správy sa zameriavajú najmä na dlhodobé kontrakty a maximálne skladové kapacity; záložné kapacity nie sú známe. Žiadne informácie sa nepožadujú o iných nástrojoch na zmierňovanie, ktoré sú uvedené v prílohe smernice, ako rozsah prechodu na iné palivo a prerušiteľné kontrakty, pružnosť dodávok v kontraktoch na domácu výrobu alebo dovoz. Niektoré členské štáty tieto údaje nezhromažďujú. Dobrým príkladom je taliansky regulačný orgán, ktorý zhromažďuje dostatok údajov na sledovanie vývoja v zimnom období: popri údajoch o skladovacích možnostiach a o infraštruktúre sa regulačnému orgánu musí oznamovať rozsah prerušiteľných kontraktov a podmienky dovozných kontraktov (pružnosť), preto regulačný orgán vie, ktorý výpadok sa dá pokryť zvýšením dovozu od dostupných dodávateľov. Skupina európskych regulačných orgánov pre elektrickú energiu a plyn (ERGEG) vydala nové usmernenia na zlepšenie kvality a úrovne podrobností vo vnútroštátnych správach. V treťom balíčku sa tiež navrhuje väčšia transparentnosť údajov. Treba pozorne preskúmať potrebu poskytovania ďalších údajov a početnosť, aby nedošlo k zaťaženiu priemyslu a členských štátov neúmerným podávaním správ, ale aby súčasne bolo možné získať jasný obraz situácie v bezpečnosti dodávok plynu v EÚ. Nástroje na zaistenie bezpečnosti dodávok plynu a vnútroštátne havarijné opatrenia Príloha smernice obsahuje zoznam nástrojov bez akejkoľvek ďalšej špecifikácie. Tento zoznam je „nie vyčerpávajúci“ a umožňuje členským štátom zaviesť ďalšie nástroje na zaistenie bezpečnosti dodávok plynu, najmä postupy dlhodobého plánovania a povinnosť poskytovať služby vo verejnom záujme. Rozdielna štruktúra vnútroštátnych trhov s plynom riadi kombináciu a bilanciu rôznych nástrojov. Najčastejšie používanými opatreniami sú skladovanie plynu, dlhodobé kontrakty na dodávky, pružnosť vo výrobe a v dovoze a diverzifikácia dodávok plynu. Rozmanitosť opatrení dáva členským štátom možnosť zohľadniť ich vnútroštátne podmienky, ale komplikuje posúdenie úlohy jednotlivých nástrojov z európskeho hľadiska. Svoje vnútroštátne havarijné opatrenia oznámilo Komisii 18 členských štátov. Vlastné vnútroštátne havarijné opatrenia vytvorením vnútroštátnych havarijných plánov systematicky vypracovalo 10 členských štátov. Škála havarijného stavu je v jednotlivých členských štátoch odlišná. MOžNOSTI PRE BUDÚCNOSTť Rozsah pôsobnosti a lepšia implementácia noriem bezpečnosti dodávok na vnútroštátnej úrovni Treba pozorne preskúmať, či by sa mala pôsobnosť záväzných noriem bezpečnosti dodávok rozšíriť aj mimo domácností. Najmä ak je výroba elektrickej energie z plynu výrazná, v prípade neexistencie primeraných alternatívnych opatrení (prechod na iné palivo, skladovanie alternatívneho paliva alebo dostatočné záložné kapacity) treba dodávky do elektrární zabezpečiť aj za mimoriadnych udalostí. Komisia by spolu s členskými štátmi a priemyslom mala preskúmať, či rozdiely vo vymedzení úloh a zodpovedností účastníkov trhu vyvolajú deformácie trhu alebo zabránia cezhraničnej spolupráci v prípade kríz. Zvýraznila sa neúplná implementácia a rôznorodosť noriem bezpečnosti dodávok. Členské štáty by mali dokončiť implementáciu. Mala by sa vykonať podrobná analýza pre každú krajinu, aby sa videlo: - či individuálne vymedzené normy bezpečnosti dodávok sú úmerné vzniknutým rizikám; - či rozdiely ovplyvňujú hospodársku súťaž alebo vytvárajú prekážku pre dohody o solidarite. Táto hĺbková analýza by mohla poukázať na potrebu vymedziť normy bezpečnosti dodávok podrobnejšie alebo zosúladenejším spôsobom, aby sa minimalizovali deformácie trhu a zabezpečila primeraná úroveň bezpečnosti dodávok v celej EÚ. Mali by sa preskúmať tieto otázky: jestvujú iné udalosti, ktoré by sa mali zohľadniť okrem čiastočného narušenia a extrémnych zimných podmienok? Aká by mala byť minimálna úroveň krátkodobej bezpečnostnej rezervy dodávok, na ktorú musí byť každý členský štát samostatne pripravený? Ako by sa mala vymedziť? Normy pre čiastočné narušenie by sa mohli vymedziť ako - percentuálny podiel príslušnej priemernej spotreby alebo - zlyhanie najväčšieho dodávateľa/infraštruktúry/vstupného bodu – najkritickejšie spomedzi nich. Tento prístup by mohol prispieť k dosiahnutiu dlhodobých cieľov: ak by každý členský štát bol povinný vypracovať ustanovenie pre prípad zlyhania svojho najväčšieho dodávateľa plynu alebo infraštruktúry počas danej doby, mohlo by to povzbudiť diverzifikáciu zdrojov alebo trás, čo by mohlo vyjsť lacnejšie než výstavba skladu plynu, alebo - ustanovenie konkrétnych cieľov, napr. regulačným orgánom, na vzájomné prepojenie kapacít, diverzifikáciu portfólia dodávok (napr. dodávatelia by nemali poskytovať viac ako isté percento dodávok z jedného zdroja), možnosti prechodu na iné palivo. Trvanie čiastočného narušenia by sa malo zosúladiť alebo ustanoviť na základe spoločných kritérií. Pokiaľ ide dopyt v špičkovom zimnom období , mohla by sa zaviesť rovnaká povinnosť 1-v-20 alebo 1-v-50 spolu so zosúladením trvania špičkového obdobia. Metodika a základné východiská na výpočet rezervného množstva plynu potrebného v extrémnych zimných podmienkach tak na špičkový dopyt, ako aj na celkovú spotrebu v zimnom období, by sa mali zosúladiť na regionálnej úrovni. Treba vykonať ďalšiu analýzu havarijných opatrení a nástrojov používaných členskými štátmi. Vzájomné hodnotenie krajín týkajúce sa bezpečnosti dodávok by poukázalo na osvedčené postupy a najpoužívanejšie prostriedky, ktoré by sa potom mohli spoločne využiť v koordinačnej skupine pre plyn. Mechanizmus Spoločenstva a solidarita Porovnanie regionálnej úrovne s úrovňou EÚ Regionálna spolupráca je rozhodujúca. Trhy s plynom, v ktorých dominuje (90 %) plyn privádzaný plynovodmi, majú najmä regionálny charakter: viaceré krajiny sú naviazané na jednu hlavnú potrubnú infraštruktúru. Tieto členské štáty teda zväčša závisia od vzájomných opatrení a spotreby. Napríklad ak je výpadok dodávok na konkrétnom potrubí, členské štáty by mali spolupracovať pri prideľovaní dostupných dodávok, znížení spotreby, zvýšení čerpania zo skladov atď. V rámci EÚ sa plyn prepravuje len potrubiami, a teda regionálna koordinácia by mohla zabezpečiť včasnú reakciu, ktorú opatrenia na úrovni EÚ nemusia byť schopné dosiahnuť. Mohol by sa teda zaviesť ďalší stupeň do úrovní zásahu: 1) priemysel, 2) členské štáty, 3) regionálna úroveň, 4) úroveň Spoločenstva. Ak nie je možné narušenie dodávok primerane zvládnuť na regionálnej úrovni, región by mal právo požiadať Spoločenstvo o pomoc. V treťom balíčku o vnútornom trhu s energiou čiastočne sa riešil tento problém a navrhla sa povinnosť regionálnej spolupráce a vypracovanie dohôd o solidarite medzi tromi a viacerými členskými štátmi. V ďalšom však treba vymedziť presný mechanizmus a postupy. Nové vymedzenie opatrení Spoločenstva Ako vyplýva z predchádzajúcej kapitoly, súčasný mechanizmus Spoločenstva, aj keď ešte nebol otestovaný, by nemusel zabezpečiť účinnú a včasnú reakciu v krízových situáciách. Vopred stanovené opatrenia by zabezpečili jasnú, predvídateľnú a včasnú reakciu. Stanovené opatrenia môžu obsahovať: - spoločné vyhlásenie havarijnej situácie, - rozdelenie dostupných dodávok a infraštruktúrnej kapacity medzi postihnuté krajiny, - koordinovaný dispečing, - aktivovanie havarijných opatrení v nepostihnutých alebo menej postihnutých štátoch s cieľom zvýšiť dostupné množstvo plynu pre postihnuté trhy (prerušiteľné kontrakty, prechod na iné palivo, odčerpateľné zásoby, pružnosť dodávok – pozri ďalej: bezpečnostná rezerva dodávok). Tento prístup by mal viesť k vymedzeniu účinného havarijného plánu EÚ vrátane európskej škály núdze, ktorá bude špecifikovať nominálnu úroveň činnosti na trhu s plynom, preventívne mechanizmy, ako aj rozdielne predhavarijné a havarijné úrovne vymedzené objemom narušenia a hospodárskym dosahom. Reakcia Spoločenstva by bola de facto solidárnym opatrením . Solidarita nie je v žiadnom prípade charita a museli by sa vypracovať primerané kompenzačné mechanizmy. Každý členský štát by sa mal riadiť vymedzenými normami bezpečnosti dodávok. Ak vznikne situácia, v ktorej dosahy presahujú rámec vymedzených noriem (skutočná kríza), táto udalosť by automaticky aktivovala vyhlásenie havarijnej situácie a aktiváciu reakcie Spoločenstva – solidaritu. To by de facto odstránilo súčasný ukazovateľ „vážne narušenie dodávok“. Existencia mechanizmu solidarity by, samozrejme, nemala byť ospravedlnením členských štátov v súvislosti s tým, že neinvestovali do vlastnej bezpečnosti dodávok. Transparentnosť Mali by sa navrhnúť povinnosti podávania primeraných správ, aby sa zvýšila transparentnosť a posúdila situácia v bezpečnosti dodávok v EÚ. Na zvýšenie transparentnosti by sa mali zohľadniť tieto opatrenia navrhnuté v treťom balíčku o vnútornom trhu s energiou: posúdenie budúcej dodávky a dopytu európskou sieťou TSO, povinnosť uverejňovať súhrnné úrovne dodávky a dopytu, zásoby plynu a využitie skladovacích zariadení plynu a LNG. Bezpečnostná rezerva dodávok Počas výpadkov dodávok musí byť zaručená dodávka plynu pre domácnosti a iné subjekty ochraňované touto smernicou. Potrebné sú dva prvky: - zvýšenie dostupného plynu pre spotrebiteľov ochraňovaných touto smernicou a - poskytnutie dostatočnej infraštruktúry na prepravu plynu týmto zákazníkom. Tento nadbytok plynu a kapacity by sa mohli volať „bezpečnostná rezerva dodávok“. Rozsah tejto rezervy by sa mohol odvodiť priamo z novo vymedzených vnútroštátnych noriem bezpečnosti dodávok. Tieto množstvá by sa potom vyjadrovali ako percentuálny podiel priemernej spotreby. Voľná kapacita a „nadbytočný plyn“ by mali zodpovedať takémuto ukazovateľu. a) Dostupnosť plynu : V prípadoch, keď sa žiada o solidaritu/vzájomnú pomoc, nepostihnuté členské štáty by mali sprístupniť plyn pre postihnuté regióny až po rozsah ich vlastnej bezpečnostnej rezervy. Tento „nadbytočný plyn“ by mohol pochádzať z kombinácie opatrení, ktoré si vymedzí každý členský štát: - prerušiteľné kontrakty, - uskladnenie - pružnosť dodávok (výroba, dovoz alebo LNG). b) Prenosová infraštruktúra : Solidarita môže byť vážne oslabená, ak sa dostupný plyn nemôže prepraviť tam, kde je potrebný. Táto ťažkosť by však nemala brániť implementácii tohto princípu. V niektorých prípadoch sa zmluvný prenos plynu môže uskutočniť formou výmeny, čím sa uvoľní plyn na postihnutých trhoch, aj keď spätný tok plynu fyzicky nie je možný. Takéto dohody jestvujú napríklad medzi spoločnosťami v Maďarsku a Francúzsku, kde v prípade znížených dodávok z Ruska by francúzska spoločnosť ponechala v Maďarsku svoj podiel dodávok. Solidarita by mala motivovať členské štáty, aby podporili výstavbu vzájomných prepojení. Mali by sa vypracovať ciele infraštruktúry pokiaľ ide o diverzifikáciu trás (vyjadrenú ako počet vstupných bodov), úroveň vzájomného prepojenia a záložné kapacity. Povinnosť alebo možnosť dať plyn k dispozícii podľa uvedených opatrení a kapacita plynu sa musia prísne regulovať (napríklad spojením s vyhlásením núdze), aby sa to pri normálnych trhových podmienkach nedalo zneužiť. Strategická zásoba Strategické zásoby plynu sa týkajú vytvorených zásob zemného plynu, ktorý je určený na použitie výhradne v havarijných situáciách, a pri normálnych trhových podmienkach je teda nedostupný. Skladovanie zemného plynu je drahé: náklady na jednotku energie sú oveľa vyššie ako pri rope (približne 16,7 mil. EUR na PJ, v porovnaní s 3,33 pri rope)[13]. Geologické podmienky môžu v istých oblastiach tiež obmedziť výstavbu zariadení na skladovanie plynu. Členské štáty majú rozdielne úrovne vystavenia sa rizikám, a preto aj rozdielne požiadavky na bezpečnosť dodávok plynu (pozri prílohu 1). Strategické zásoby by mohli byť preferovaným alebo len strednodobým riešením pre krajiny závislé od jedného zdroja a s vysokým podielom prerušiteľného dopytu. Komisia nenavrhuje na úrovni EÚ povinnosť pokiaľ ide o strategické zásoby. Ak si členský štát zvolí túto alternatívu ako vnútroštátne opatrenie, použitie strategických zásob musí byť veľmi pozorne regulované, aby nedošlo k deformáciám trhu: strategické zásoby by sa nemali uvoľňovať v nekrízových situáciách na ovplyvňovanie hodnoty skladovaných zásob a iných pružných nástrojov, ktoré sa vytvorili za trhových podmienok hospodárskej súťaže. Mal by sa stimulovať rozvoj komerčných skladov. ZÁVERY EÚ potrebuje urobiť krok vpred v oblasti bezpečnosti dodávok plynu a solidarity. Aj keď krízy môžu nastať zriedkavo, môžu mať veľmi vysoké hospodárske a sociálne dosahy. EÚ teda potrebuje byť pripravená riešiť problémy s bezpečnosťou dodávok účinným spôsobom. Dnešný mechanizmus Spoločenstva – hoci našťastie nebol doteraz potrebný – nepostačuje na zabezpečenie včasnej reakcie na krízy v dodávkach plynu idúce nad rámec úrovne, ktorú môžu zmierniť vnútroštátne opatrenia. Okrem toho dnešný nedostatok transparentnosti bráni posúdeniu situácie pri dodávkach plynu v reálnom čase a potenciálnych reakcií v rámci EÚ. Smernicu treba preto revidovať podľa zásad navrhnutých v tomto oznámení v oddiele 4. Cieľom tohto oznámenia je otvoriť diskusiu s členskými štátmi a európskymi inštitúciami, ako aj so zainteresovanými stranami, so zámerom pripraviť revíziu smernice 2004/67, ktorá by odstránila hlavné identifikované nedostatky. Vystávajú tieto otázky: 1. Ako vymedziť normy porovnateľnej bezpečnosti dodávok, ktoré položia rovnakú, prijateľnú záťaž na účastníkov trhu, pričom budú rešpektovať rozdiely medzi členskými štátmi? 2. Mala by smernica rozšíriť záväznú ochranu popri domácnostiach aj na výrobcov energie, malé a stredné podniky a iných zraniteľných zákazníkov? 3. Aké by mali byť presné opatrenia vymedzené v mechanizme Spoločenstva, v havarijných regionálnych plánoch a v plánoch na úrovni EÚ? 4. Ako by sa mali najlepším spôsobom vymedziť regióny pre bezpečnosť dodávok plynu? 5. Ako možno hospodársky kompenzovať solidaritu? 6. Ako možno posilniť bezpečnosť dodávok plynu pri najnižších nákladoch? Hoci to prekračuje rozsah pôsobnosti tejto smernice, dlhodobá stratégia EÚ pre bezpečnosť dodávok plynu a energie, diskutovaná v prieskume energetickej stratégie[14], zostáva kľúčová. V snahe znížiť riziko a dosahy krátkodobých otrasov v dodávkach plynu v budúcnosti musí EÚ pokračovať v úsilí o energetickú účinnosť, dobre fungujúci a dobre vzájomne prepojený vnútorný trh s energiou, inovácie a technologický rozvoj, diverzifikáciu kombinácie energií, dodávok a trás a účinné medzinárodné rámce a vzťahy. Transparentnosť a koordinácia medzi opatreniami členských štátov smerom k tretím krajinám by mala prispieť k posilneniu jednotného hlasu o energetických otázkach na medzinárodnej úrovni. EÚ týmto spôsobom položí pevný základ bezpečnosti dodávok energie v budúcnosti. PRÍLOHA 1: Porovnanie medzi členskými štátmi Nasledujúce grafy znázorňujú úroveň zraniteľnosti členských štátov podľa koncentrácie ich zdrojov plynu[15] a podielu domácností na celkovej spotrebe a podielu plynu pri výrobe energie. Bez ochranných opatrení, akým je skladovanie, zraniteľnosť je najväčšia v pravom hornom kvadrante: vysoká spotreba v domácnostiach kombinovaná s nízkou diverzifikáciou zdrojov. [pic] [pic] [1] Smernica 2003/55/ES z 26. júna 2003 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom (Ú. v. EÚ L 176, 15.7.2003, s. 57 – 78). [2] Nariadenie (ES) č. 1775/2005 z 28. septembra 2005 o podmienkach prístupu do prepravných sietí pre zemný plyn (Ú. v. EÚ L 289, 3.11.2005, s. 1 – 13). [3] Návrh smernice, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2003/55/ES o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, (KOM(2007) 0529 v konečnom znení) z 19. 9. 2007. [4] Smernica Rady 2004/67/ES z 26. apríla 2004 o opatreniach na zaistenie bezpečnosti dodávok zemného plynu (Ú. v. EÚ L 127, 29.4.2004, s. 92-96).. [5] Malta a Cyprus boli oslobodené, ale Malta ju transponovala do svojich právnych predpisov. [6] Oznámenie – 20 20 20 do roku 2020 – Zmena klímy – príležitosť pre Európu, (KOM(2008) 0030 v konečnom znení) z 23. 1. 2008. [7] Nové členské štáty: krajiny, ktoré pristúpili k EÚ po 1. 5. 2004. [8] http://ec.europa.eu/energy/gas/sos/index_en.htm [9] Bulharsko, Grécko, Írsko, Luxembursko, Malta. [10] Najchladnejšia zima počas 20 alebo 50 rokov. [11] Rozhodnutie Komisie 2006/791/ES zo 7. novembra 2006, ktorým sa ustanovuje zloženie koordinačnej skupiny pre plyn (text s významom pre EHP) (Ú. v. EÚ L319, 18.11.2006, s. 49 – 50). [12] Články 5 smerníc 2004/67/ES a 2003/55/ES. [13] Štúdia o skladovaní zemného plynu v EÚ, Európska komisia GR TREN, 2008. [14] Oznámenie Komisie o druhom prieskume energetickej stratégie, (KOM(2008) XXX). [15] Koncentrácia zdrojov sa počíta takto: ∑(dovoz plynu z krajiny i/celková spotreba)2, i=1 až n, zdroj údajov: Eurostat 2006.