SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o uplatňovaní nariadenia Rady (EÚ) č. 904/2010 o administratívnej spolupráci a boji proti podvodom v oblasti dane z pridanej hodnoty /* COM/2014/071 final */





SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o uplatňovaní nariadenia Rady (EÚ) č. 904/2010 o administratívnej spolupráci a boji proti podvodom v oblasti dane z pridanej hodnoty 1. Úvod Podľa článku 59 nariadenia Rady č. 904/2010 o administratívnej spolupráci v oblasti dane z pridanej hodnoty musí Komisia do 1. novembra 2013 a potom každých päť rokov podávať správu o uplatňovaní tohto nariadenia Európskemu parlamentu a Rade. Táto správa je prvou od prijatia a nadobudnutia účinnosti nariadenia Rady č. 904/2010. Toto nariadenie je prepracovaním predchádzajúceho nariadenia Rady č. 1798/2003 a členským štátom sa v ňom ponúkajú ďalšie nástroje na posilnenie administratívnej spolupráce na podporu boja proti podvodom v oblasti DPH. Cieľom prepracovaného nariadenia bolo výrazne zlepšiť právny rámec upravujúci administratívnu spoluprácu a vytvoriť dôležitý nástroj v boji proti podvodom v oblasti DPH. V nariadení sa najmä zaviedlo niekoľko nových opatrení týkajúcich sa: · kvality informácií v databázach, · zriadenia siete Eurofisc na zabezpečenie viacstrannej, rýchlej a cielenej výmeny informácií týkajúcich sa podvodov v oblasti DPH, · zavedenia mechanizmu spätného informovania, · automatizovaného prístupu k databázam ostatných členských štátov. Komisia zdôraznila, že túto správu treba považovať za príležitosť na zhromaždenie skúsenosti členských štátov s cieľom zlepšiť fungovanie a používanie uvedených opatrení (článok 49, ods. 1). V správe sa posudzuje fungovanie administratívnej spolupráce v rámci súčasného právneho rámca najmä so zameraním na analýzu miery zohľadnenia predchádzajúcich odporúčaní na posilnenie administratívnej spolupráce, ako aj na analýzu využívania novo zavedených opatrení , s cieľom vyhodnotiť, či tieto zmeny boli účinné. Správa sa ďalej zaoberá novými nápadmi v oblasti administratívnej spolupráce v súvislosti s DPH, ako sú spoločné daňové kontroly. Táto správa by sa navyše nemala považovať len za prehľad o uplatňovaní nariadenia ako takého, ale najmä za základ trvalého a štruktúrovaného dialógu medzi Komisiou, Európskym parlamentom, Radou a členskými štátmi so zameraním na zlepšenie účinnosti administratívnej spolupráce v oblasti DPH a s konkrétnym cieľom účinnejšie bojovať proti podvodom v oblasti DPH. Treba tiež uviesť, že táto správa je súčasťou väčšieho súboru dokumentov na túto tému. Len nedávno, 19. septembra 2013, Komisia zverejnila štúdiu zameranú na vyčíslenie a analýzu výpadkov DPH. Výpadky DPH v prípade 26 členských štátov v roku 2011 boli stanovené na približne 193 miliárd eur, čo predstavuje zhruba 18 % teoreticky splatnej DPH alebo 1,5 % HDP týchto členských štátov. Ako bolo zdôraznené v správe, hodnota výpadkov DPH by sa nemala priamo spájať s daňovými podvodmi a daňovými únikmi, pretože tento údaj zahŕňa aj vplyv bežných chýb (štatistických alebo v predložených správach) (napr. v štatistikách národných účtov), a tiež platobnú neschopnosť a problémy s platbami. Ako však bolo jasne preukázané aj v iných štúdiách, podvody v oblasti DPH predstavujú aj naďalej vážny problém pre členské štáty. Táto správa preto prichádza v pravý čas, vzhľadom na to, že sa v nej poskytuje prehľad o tom, ako členské štáty využívajú nástroje administratívnej spolupráce a boja proti podvodom v oblasti DPH, ktoré majú prostredníctvom nariadenia k dispozícii. Okrem tejto správy predloží Komisia aj ďalšiu správu o výbere a monitorovaní DPH v súlade s článkom 12 ods. 3 nariadenia Rady č. 1553/89 (tzv. správa podľa článku 12). V štúdii o výpadkoch DPH spolu s oboma správami Komisie sa poskytuje prehľad o probléme, ktorý aj naďalej predstavujú podvody v oblasti DPH v rámci EÚ, a zároveň pohľad na spôsob, akým členské štáty riešia tento cezhraničný problém pomocou nástrojov, ktoré majú k dispozícii v rámci právnych predpisov EÚ o administratívnej spolupráci v oblasti DPH, a na postupy pri výbere a kontrolách DPH používané v členských štátoch. Tým sa členským štátom umožní posúdiť riziká a identifikovať príležitosti na zlepšenie systémov kontroly a výberu DPH. Túto správu nemožno oddeliť od širšieho kontextu koordinovanej stratégie na zefektívnenie boja proti podvodom v oblasti DPH stanovenej v predchádzajúcom oznámení Komisie na túto tému[1], ako ani od oznámenia Komisie o budúcnosti DPH – Smerom k jednoduchšiemu, spoľahlivejšiemu a efektívnejšiemu systému DPH prispôsobenému jednotnému trhu[2]. V opatrení č. 14 oznámenia Komisie o budúcnosti DPH sa uvádza, že Komisia zabezpečí a bude monitorovať úplné vykonávanie opatrení na boj proti podvodom a v roku 2014 podá správu o ich efektívnosti a potrebe ďalších krokov. Podobne v opatrení č. 16 sa uvádza možnosť sformovať v EÚ tímy cezhraničnej daňovej kontroly na uľahčenie a zlepšenie viacstranných kontrol, kým v opatrení č. 19 sa uvádza, že Komisia bude naďalej sledovať prácu siete Eurofisc a vyslovuje podporu členským štátom, aby ďalej rozvíjali tento nástroj s cieľom odhaliť nové podvodné schémy alebo zabrániť ich vývinu. 2. Zdroje informácií použitých na hodnotenie uplatňovania nariadenia č. 904/2010. Vzhľadom na to, že v tejto správe by sa malo ukázať praktické využitie rozličných nástrojov administratívnej spolupráce a boja proti podvodom v oblasti DPH zo strany vnútroštátnych daňových orgánov, hodnotenie mohlo byť vykonané len na základe značného množstva podkladov od členských štátov. Komisia preto pred vypracovaním tejto správy usúdila, že informácie potrebné na komplexné posúdenie administratívnej spolupráce podľa nového nariadenia by bolo najlepšie zhromaždiť prostredníctvom dotazníka určeného členským štátom. Podrobný prehľad a analýza odpovedí členských štátov na tento dotazník[3] sú uvedené v pracovnom dokumente útvarov Komisie priloženom k tejto správe. Členským štátom bola poskytnutá aj príležitosť ďalej rozpracovať určité odpovede v dotazníku a všeobecnejšie sa podeliť o svoje názory na fungovanie administratívnej spolupráce v súvislosti s DPH a na jej prípadné ďalšie zlepšenie. Záujem o pokračovanie diskusie s Komisiou na túto tému však vyjadril iba jeden členský štát. Komisia zhromaždila aj informácie z diskusií o administratívnej spolupráci a boji proti daňovým podvodom, ktoré sa konali v rámci početných stretnutí expertnej skupiny pre stratégiu boja proti daňovým podvodom a rokovaní Stáleho výboru pre administratívnu spoluprácu , ako aj informácie z výročných správ siete Eurofisc. Ďalším zaujímavým zdrojom informácií boli ročné štatistiky zasielané členskými štátmi v súlade s článkom 49 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 904/2010. Na podporu celého radu záverov boli zohľadnené najmä informácie týkajúce sa štatistík za roky 2011 a 2012. 3. Hlavné zistenia 3.1. Výmena informácií na žiadosť (články 7 až 12) 3.1.1. Problémy identifikované v predchádzajúcej správe V predchádzajúcej správe o fungovaní administratívnej spolupráce[4] bolo identifikovaných množstvo problémov týkajúcich sa výmeny informácií. Išlo o problémy existujúce v členskom štáte, ktorý bol požiadaný o informácie, ale ktoré zaznamenal členský štát, ktorý o tieto informácie požiadal. Problémy sa týkali identifikácie ústredného kontaktného úradu, neaktuálnosti odpovedí a chýbajúceho oznamovania nedodržania lehoty na odpovede na žiadosti o výmenu informácií. Kľúčovým faktorom efektívnej výmeny informácií je účinné vnútorné riadenie a systém postupov v jednotlivých členských štátoch na zabezpečenie riadneho a včasného vybavenia takýchto žiadostí o informácie. Zdá sa, že problémy týkajúce sa identifikácie kontaktných miest ústredného kontaktného úradu alebo opisu zodpovednosti jednotlivých kontaktných úradov už boli vyriešené. Stále však platí podmienka, že relevantné informácie dostupné na webovej stránke Centra komunikácie a informačných zdrojov pre verejnú správu, podnikateľov a občanov (CIRCABC) musia byť priebežne aktualizované. Pokiaľ ide o včasnosť odpovedí a postup oznamovania, zdá sa, že mnohé členské štáty stále nie sú schopné reagovať a odpovedať v stanovenej lehote a že žiadajúce členské štáty sú len málokedy informované o dôvodoch neskorých odpovedí. Štatistiky ukazujú, že celkový počet neskorých odpovedí dosiahol neprijateľnú úroveň (približne 43 %). Závažnosť tohto problému je v každom členskom štáte iná, ale celková situácia sa musí zlepšiť, najmä s prihliadnutím na návrhy samých členských štátov (táto téma je ďalej rozpracovaná v kapitole 3.1.3). Komisia sa domnieva, že je na členských štátoch, aby prijali opatrenia v tejto veci. V niektorých členských štátoch môžu neskoré odpovede spôsobiť vážne problémy, ak existuje lehota na vykonanie daňovej kontroly stanovená v právnych predpisoch alebo ak je požadovaná informácia naliehavá, napr. v prípadoch podvodu, alebo ak existuje lehota na výmer dane. S cieľom pomôcť členským štátom zlepšiť výmenu informácií boli vypracované nové elektronické formuláre. Tieto nové elektronické formuláre už boli zavedené a Komisia očakáva, že pomôžu daňovým správam zrýchliť vybavovanie žiadostí. Okrem toho by nedávno zavedená možnosť pre príslušné orgány členských štátov získať automatizovaný prístup k určitým druhom informácií dostupných v databázach ostatných členských štátov mala výrazne znížiť počet žiadostí o „štandardné“ informácie a zároveň uľahčiť a urýchliť administratívnu spoluprácu, a tým uvoľniť čas a zdroje na dôkladné vyšetrovanie potrebné v prípade zložitejších žiadostí. 3.1.2. Žiadosti o informácie a o administratívne vyšetrovania (článok 7) V článku 7 nariadenia Rady (EÚ) č. 904/2010 sa pre členské štáty uvádza možnosť navzájom si zasielať žiadosti o informácie a žiadosti o administratívne vyšetrovanie. Vo väčšine členských štátov boli takmer všetky žiadosti o informácie podnetom na administratívne vyšetrovanie. V tejto súvislosti sa využívajú najlepšie postupy[5] schválené Stálym výborom pre administratívnu spoluprácu na zabránenie neprimeranej administratívnej záťaže. Len veľmi málo žiadostí o administratívne vyšetrovanie bolo zamietnutých. Existujú isté špecifické a oprávnené dôvody, prečo sa administratívne vyšetrovanie podľa článku 7 nariadenia niekedy môže ukázať ako zložité pre daňový úrad v porovnaní s vnútroštátnym administratívnym vyšetrovaním, napr. ak v žiadosti podľa článku 7 chýbajú relevantné a jasné informácie alebo ak táto žiadosť musí byť preložená. Tieto faktory môžu spôsobiť značné oneskorenie odpovedí na takéto žiadosti. Komisia je však presvedčená, že minimálne problém prekladu bude do značnej miery vyriešený zavedením nových elektronických formulárov od júla 2013, v ktorých môže byť väčšina informácií sprístupnená v pevne stanovených poliach. 3.1.3. Lehota na poskytovanie informácií (články 10 až 12) Lehota na poskytovanie informácií je stanovená v článkoch 10 až 12 nariadenia č. 904/2010. Táto lehota je buď 3 mesiace alebo 1 mesiac. Aby bolo možné účinne bojovať proti podvodom v oblasti DPH a na zabezpečenie riadneho výberu DPH je dôležité, aby si členské štáty vymieňali informácie čo najrýchlejšie. V predchádzajúcej správe všetky členské štáty uviedli, že na sledovanie takýchto žiadostí majú zavedený monitorovací systém využívajúci ich intranet alebo iný špecifický softvér; tento proces je zvyčajne monitorovaný ústredným kontaktným úradom. Z najnovších štatistických údajov získaných od členských štátov však jasne vyplýva, že prevažná väčšina členských štátov má stále problémy s dodržiavaním lehôt pre všetky žiadosti a že členské štáty si uvedomujú nedostatky vo svojej vnútornej správe a konaniach. Niektoré členské štáty prijali alebo majú v úmysle prijať konkrétne opatrenia na zlepšenie včasnosti svojich odpovedí. Záver, že nedodržiavanie lehôt na odpovede na žiadosti o informácie je zapríčinené vnútornými faktormi (ako je nedostatok zdrojov), už bol uvedený v predchádzajúcej správe o fungovaní administratívnej spolupráce. Prepracované nariadenie zahŕňa niektoré nové prvky na základe odporúčaní predložených v tom čase na riešenie týchto nedostatkov, ako je napríklad poskytnutie priameho prístupu k určitým údajom v národných databázach, napriek tomu je však potrebné tento problém riešiť na riadiacej úrovni v členských štátoch. Mohlo by sa to realizovať napríklad prostredníctvom osvety medzi miestnymi úradníkmi o potrebe uprednostniť tieto žiadosti pri plánovaní, priamym oslovením kontaktných miest v ostatných členských štátoch, aby riešili problémy, alebo uznaním úsilia miestnych úradníkov v rámci ich pracovných hodnotení atď. Jedným z hlavných rysov podvodu typu kolotoč je rýchlosť transakcií a spôsob, akým chýbajúce obchodné subjekty zmiznú po nadobudnutí tovaru v rámci Spoločenstva. Na zastavenie takéhoto podvodu je preto rozhodujúca rýchla a hladká výmena informácií. Komisia sa domnieva, že dodržiavanie lehôt stanovených v nariadení je zásadnou požiadavkou, ktorú musia daňové správy spĺňať. Niektoré členské štáty v tomto kontexte jasne zaostávajú. Úspešná administratívna spolupráca bude nevyhnutne závisieť od zvrátenia tohto trendu a od zvýšeného úsilia členských štátov o poskytovanie presných a včasných odpovedí na žiadosti o informácie, ktoré predložia ich kolegovia z ostatných členských štátov. V snahe pomôcť im dosiahnuť tento cieľ bude Komisia ďalej skúmať túto záležitosť spolu s členskými štátmi a v prípade potreby aj bilaterálne s jednotlivými daňovými správami. Komisia sa domnieva, že členské štáty musia prijať naliehavé opatrenia na zabezpečenie toho, aby boli v rámci ich vnútroštátnych postupov zaručené včasné odpovede na žiadosti o informácie. 3.2. Výmena informácií bez predchádzajúcej žiadosti (články 13 až 15) Zoznam kategórií údajov, ktoré podliehajú výmene informácií bez predchádzajúcej žiadosti, bol zredukovaný v novom vykonávacom nariadení Komisie č. 79/2012[6]. V dôsledku toho článok 2 nariadenia v súčasnosti obsahuje iba dve kategórie údajov, o ktorých by sa mali automaticky vymieňať informácie, ale zároveň sa v ňom členským štátom poskytuje možnosť nezúčastňovať sa na takejto automatickej výmene informácií. Skutočnosť, že tento zoznam bol zredukovaný, znamená aj to, že všetky členské štáty považujú kategórie údajov, ktoré v ňom zostali, za dôležité, a že automatická výmena informácií o nich je užitočná, resp. potrebná na zabezpečenie riadneho výberu a kontroly DPH. Preto je zrejmé, že členské štáty by sa mali vyhýbať výmene určitých informácií iba vo výnimočných a v náležite odôvodnených prípadoch. Podľa oznámení podľa článku 4 prijatých od členských štátov sa na automatickej výmene informácií o neusadených zdaniteľných osobách nezúčastňuje menšina členských štátov, a to buď pre technické ťažkosti, ktoré majú pri získavaní týchto informácií, alebo preto, že sa domnievajú, že zhromažďovanie týchto informácií im spôsobuje neprimeranú administratívnu záťaž. Tieto informácie sa považujú za užitočné, pretože dopĺňajú údaje, ktoré by sa mali vymieňať v rámci smernice o vrátení DPH. Informácie o neusadených zdaniteľných osobách sú navyše dôležité aj na účely priamych daní. Na základe toho istého článku 4 o oznámeniach sa desať členských štátov nezúčastňuje na automatickej výmene informácií o nových dopravných prostriedkoch (najmä automobiloch), pretože sa domnieva, že tieto informácie nie sú dostupné ani zhromažďované alebo že zhromažďovanie takýchto informácií by viedlo k zavedeniu nových povinností pre daňovníkov alebo k neprijateľnému nárastu administratívnej a finančnej záťaže. Ako však už bolo uvedené, výmena oboch typov informácií je pre členské štáty nesmierne užitočná a potrebná na zabezpečenie správneho zdanenia a na boj proti podvodným transakciám, a to najmä v oblasti nových dopravných prostriedkov. Tieto informácie nemožno získať vnútroštátne a informácie z ostatných členských štátov, v ktorých sú usadení dodávatelia, sú preto zásadné. A hoci sa článkom 4 umožňuje členským štátom nezúčastňovať sa na automatickej výmene informácií v riadne odôvodnených prípadoch, niektoré členské štáty svoje rozhodnutie nezúčastňovať sa na tejto výmene informácií neodôvodnili. Vzhľadom na to, že väčšina členských štátov sa domnieva, že získané informácie sú užitočné a prospešné jednak na analýzu rizík a jednak na účely kontroly, Komisia zastáva názor, že členské štáty by mali zaviesť účinné postupy zberu údajov pre jednotlivé kategórie a nevyhýbať sa účasti na tejto automatickej výmene informácií. Tento bod už bol uvedený v správe Dvora audítorov za rok 2008 o administratívnej spolupráci v oblasti DPH[7]. Členským štátom, ktoré nie sú schopné zhromažďovať informácie o nových dopravných prostriedkoch, sa odporúča oboznámiť sa s osvedčenými postupmi iných členských štátov, ktoré sú v tejto oblasti aktívne, ako napríklad Belgicko, ktoré ponúklo ostatným členským štátom, aby sa podelili o svoje skúsenosti so zhromažďovaním informácií o takýchto transakciách. Komisia vyjadruje poľutovanie nad tým, že niektoré členské štáty sa naďalej vyhýbajú výmene týchto informácií, najmä preto, že zoznam údajov, na ktoré sa táto výmena informácií vzťahuje, bol značne zredukovaný. 3.3. Spätné informovanie (ako je uvedené v článku 16) Spätné informovanie je novým opatrením, ktoré bolo zavedené nariadením v roku 2012 na osobitnú žiadosť niektorých členských štátov. Tieto členské štáty sa domnievajú, že spätné informovanie pomôže vedeniu pri riešení nedostatkov v postupoch a motivovaní daňových kontrolórov, aby zvyšovali kvalitu vymieňaných informácií. Väčšina členských štátov však v roku 2012, t. j. v prvom roku vykonávania spätného informovania, tento mechanizmus nevyužila. Všetky členské štáty súhlasia, že spätné informovanie by sa nemalo požadovať systematicky, ale iba na základe posúdenia konkrétnej veci, s cieľom udržať dodatočnú prácu spojenú so spätným informovaním v rámci prijateľných limitov. Väčšina členských štátov sa však domnieva, že zatiaľ je príliš skoro na akékoľvek závery týkajúce sa účinnosti a kvality spätného informovania. Niektoré členské štáty zaznamenali pozitívny vplyv na motiváciu zamestnancov a zvýšený počet spontánne poskytnutých informácií. Konštatovala to aj expertná skupina[8], ktorá uskutočnila brainstorming o výhodách zriadenia mechanizmu spätného informovania a ktorá sa domnieva, že spätné informovanie by mohlo zohrávať významnú úlohu pri motivácii daňových kontrolórov a povzbudzovaní k vyššej úrovni spontánnej výmeny informácií. Členské štáty, ktoré používajú spätné informovanie, uvádzajú, že získané informácie by mohli mať pozitívny vplyv na ich daňové kontroly DPH a daňové príjmy. V rámci dobrej administratívnej spolupráce a najlepších postupov by sa malo podporovať spätné informovanie, pretože predstavuje najlepší spôsob, ako informovať daňových úradníkov iného členského štátu o tom, že informácie, ktoré poskytli, boli prínosné, a že ich úsilie navyše viedlo k pozitívnemu výsledku alebo aspoň bolo pre žiadajúci členský štát užitočné. Komisia s potešením konštatuje aj to, že niektoré členské štáty poskytujú spätné informovanie spontánne, nie len keď sú oň požiadané, ale aj vtedy, keď sa informácie získané z iných členských štátov ukázali byť vnútroštátne užitočné. Odráža to pozitívny postoj týchto členských štátov k tomu, ako by mala fungovať cezhraničná spolupráca. Keďže spätné informovanie je dôležité na zlepšenie účinnosti výmeny informácií, členské štáty musia zvýšiť využívanie tohto mechanizmu a zabezpečiť, aby takéto spätné informovanie bolo poskytnuté vždy, keď je oň požiadané, a aby bolo poskytované dokonca aj v prípadoch, keď oň nie je požiadané, ale bolo by užitočné pre ostatné členské štáty. Na dosiahnutie tohto cieľa by malo vedenie zlepšiť odbornú prípravu daňových kontrolórov, aby si uvedomovali význam spätného informovania a spontánnej výmeny informácií v úsilí ostatných členských štátov o výber daní. 3.4. Uchovávanie a výmena informácií o transakciách v rámci Spoločenstva (články 17 až 24) 3.4.1. Databáza systému VIES Ustanovenia týkajúce sa databázy systému VIES boli zmenené s cieľom zvýšiť množstvo a kvalitu informácií, ktoré sa uchovávajú a vymieňajú. Vypracoval sa nový zoznam informácií, ktoré majú byť uchovávané a spracované. Niektoré informácie však bude potrebné sprístupniť až od roku 2015. Väčšina členských štátov je všeobecne spokojná so zmenami, pričom poukazujú na nižší počet spätných opráv a nezrovnalostí, rýchlejšiu aktualizáciu a spoľahlivejšie údaje o obrate. Skrátenie lehôt na podávanie a odovzdávanie súhrnných výkazov okrem toho zrýchlilo výmenu informácií, čím sa daňovej správe poskytuje významná výhoda. Neplatnosť čísel DPH a oneskorené opravy údajov boli v minulosti často uvádzané ako príčina problémov, pokiaľ ide o kvalitu informácií v databáze. Komisia vo svojej predchádzajúcej správe uviedla, že „časté aktualizácie, ktoré by sa mali vykonávať na dennej báze, zvyšujú kvalitu informácií v databáze“. Prevažná väčšina členských štátov teraz uplatňuje systém každodennej aktualizácie. Aj keď väčšina členských štátov, ktoré hodnotia kvalitu a spoľahlivosť údajov, je so zmenami, ktoré sa zavádzajú v prepracovanom nariadení, všeobecne spokojná, zdá sa, že ešte stále existujú nezrovnalosti a že aj naďalej budú vykonávané spätné opravy údajov v databáze systému VIES. Komisia konštatuje, že daňové orgány vo všeobecnosti nemajú k dispozícii relevantné ani presné údaje o počte prípadov nesúladu. Zostáva otázkou, či sú kontroly kvality, ktoré vykonávajú členské štáty, vhodné na zlepšenie spoľahlivosti databázy systému VIES. Pokiaľ ide o retroaktívne zrušenie identifikačných čísel pre DPH, Komisia by zopakovala to, čo už zdôraznila pri niekoľkých príležitostiach, t. j. že takéto praktiky ohrozujú právnu istotu pre obchodné subjekty a malo by sa im zabrániť. V nariadení sa jasne stanovuje, že členské štáty by mali mať svoje databázy aktualizované. Spoľahlivé informácie sú nevyhnutné pre dôveryhodnosť systému VIES. Komisia preto odporúča, aby všetky členské štáty prijali opatrenia na zabezpečenie aktualizácie databázy systému VIES. Tieto opatrenia spolu so skrátením lehôt povedú k spoľahlivému a aktualizovanému systému VIES, v ktorom sa budú sprístupňovať údaje o transakciách v rámci Spoločenstva tak rýchlo, ako je to možné. 3.4.2. Automatizovaný prístup k databázam V nariadení sú teraz stanovené príslušné orgány, ktorým má byť poskytnutý automatizovaný prístup k určitým informáciám v databázach ostatných členských štátov. Cieľom takéhoto automatizovaného prístupu je znížiť počet žiadostí, ktoré má vybaviť požiadaný členský štát, a poskytnúť rýchlejší prístup k požadovaným údajom. Členské štáty vykonali toto opatrenie rôznymi spôsobmi: niektoré extrahujú požadované údaje z existujúcich databáz, zatiaľ čo iné vytvorili samostatnú databázu určenú na tento účel; ich pomer je viac-menej rovnaký. Z uvedeného však nemožno dospieť k záveru, či by väčšina členských štátov jednoznačne uprednostnila existujúce databázy, alebo nie. Treba mať na pamäti aj to, že pri rozhodnutí konkrétneho členského štátu využívať existujúce databázy môže hrať úlohu nákladová efektívnosť alebo iné technické obmedzenia. Napriek tomu je potrebné zdôrazniť, že všetky členské štáty poskytnú príslušným orgánom všetkých ostatných členských štátov automatizovaný prístup k údajom uvedeným v článku 21 ods. 2 nariadenia č. 904/2010 za podmienok stanovených v tomto článku. Vzhľadom na to, že tento nástroj bol zavedený až od 1. januára 2013, ešte stále je skoro na získanie spoľahlivého obrazu o jeho využití. Komisia bude sledovať správne uplatňovanie automatizovaného prístupu a viac podrobností o užitočnosti a účinnosti tohto nástroja poskytne v budúcej správe. 3.5. Prítomnosť úradníkov v úradných priestoroch správnych orgánov a účasť na administratívnych vyšetrovaniach v inom členskom štáte (článok 28) V predchádzajúcej správe bolo zistených viacero problémov pri používaní tohto nástroja. Z každoročne predkladaných štatistík vyplýva, že praktické používanie tohto nástroja je obmedzené, aj keď sa stále považuje za užitočný, najmä v pohraničných regiónoch. Prekážky, ktoré väčšinou predstavujú problémy, ktoré treba riešiť na úrovni členských štátov (ako je rozvoj jazykových znalostí, ľudských zdrojov, vnútorných postupov), boli rovnaké ako tie, ktoré už boli uvedené v predchádzajúcej správe. Najdôležitejšie a opakujúce sa dôvody obmedzeného používania tohto nástroja boli chýbajúci vnútroštátny právny základ, ktorý by umožňoval účasť na vnútroštátnych vyšetrovaniach, špecifické vnútroštátne podmienky brániace jeho používaniu a jazykové problémy. Prevažná väčšina členských štátov umožňuje úradníkom z iných členských štátov prítomnosť na úradoch daňovej správy a účasť na administratívnych vyšetrovaniach, ak sú dodržané podmienky uvedené v článku 28. Rozpočtové problémy v dôsledku obmedzených finančných prostriedkov budú riešené v novom programe Fiscalis 2020, ktorý zahŕňa financovanie takýchto návštev v iných členských štátoch. Okrem toho je potrebná osveta medzi úradníkmi o možnom používaní tohto nástroja. Členské štáty by mali podporovať používanie tohto nástroja vnútroštátne, a tým propagovať jeho výhody. Mohli by ťažiť aj z pozitívnych skúseností iných členských štátov s používaním tohto nástroja. V prípade akéhokoľvek problému pri organizovaní akcie podľa článku 28 by sa členské štáty mali pokúsiť o jeho vyriešenie na dvojstrannom základe. Používanie tohto nástroja by bolo možné ďalej zlepšiť, keďže značný počet členských štátov ho ešte stále bežne nepoužíva. Napriek tomu sa spoluprácou v rámci viacstranných kontrol vrátane prítomnosti v kancelárii daňovníka ušetrí veľa času (vrátane času daňovníka), pretože otázky môžu byť riešené prostredníctvom vzájomnej spolupráce. Komisia dúfa, že v budúcnosti sa bude tento nástroj používať častejšie. 3.6. Súčasne vykonávané kontroly – viacstranné kontroly (články 29 až 30) 3.6.1. Organizácia viacstranných kontrol Členské štáty uznávajú pridanú hodnotu tohto nástroja. Sú spokojné so zavedením platformy pre viacstranné kontroly a príručky viacstranných kontrol. Počet ročne začatých viacstranných kontrol zostáva rovnaký. Dôvody, ktoré členské štáty uvádzajú v súvislosti s pomerne nízkym počtom začatých viacstranných kontrol, zahŕňajú tvrdenia, že pre členské štáty je zložité začleniť viacstranné kontroly do už stanovených ročných plánov programov daňovej kontroly, že viacstranné kontroly predstavujú ďalšiu pracovnú záťaž pre miestnych úradníkov, ktorým chýbajú skúsenosti, a že je ťažké presvedčiť vedenie, že stojí za to investovať do daňových kontrol, ktoré sa môžu ukázať ako prínosné len pre ostatné zúčastnené členské štáty. 3.6.2. Komunikácia medzi oddeleniami viacstranných kontrol a inými oddeleniami V predchádzajúcej správe bolo uvedené, že ešte stále existuje priestor na zlepšenie komunikácie medzi koordinátormi viacstranných kontrol a ostatnými oddeleniami (napr. útvarmi ústredného kontaktného úradu a úradu na boj proti daňovým podvodom), a to prípadným prispôsobením existujúcich postupov viacstranných kontrol na umožnenie rýchlejšej a menej byrokratickej reakcie v konkrétnych prípadoch spojených s podvodmi. Všeobecne platí, že členské štáty zaviedli vhodné komunikačné kanály medzi útvarmi, resp. osobami, ktoré sa zaoberajú prevenciou podvodov, a koordinačnými útvarmi, resp. koordinátormi viacstranných kontrol. Spôsob, akým je takáto komunikácia organizovaná, do značnej miery závisí od administratívnej organizácie daňovej správy v rámci daného členského štátu. Tá sa môže líšiť od priamych kontaktov v rámci jedného oddelenia až po kontakty medzi samostatnými oddeleniami v decentralizovanej štruktúre. Členské štáty chápu, že zavedený systém priamej komunikácie medzi koordinačným útvarom viacstranných kontrol a útvarom, ktorý sa zaoberá kontrolou a bojom proti podvodom, má pridanú hodnotu v tom, že v prípade podvodu koná rýchlo. Pokiaľ ide o interakciu so sieťou Eurofisc, cielené informácie z tejto siete môžu byť užitočné pri začatí viacstrannej kontroly. Prístup do siete Eurofisc je výhradnou zodpovednosťou styčného úradníka siete Eurofisc, ale informácie, ktoré považuje za užitočné pre viacstranné kontroly, by mohli byť odovzdané koordinátorovi viacstranných kontrol. Spolupráca medzi sieťou Eurofisc a koordinačným útvarom viacstranných kontrol by mohla byť vymedzená v protokole. Projektová skupina[9] nedávno predložila niekoľko odporúčaní na posilnenie používania tohto nástroja vrátane jeho používania v oblasti spotrebných daní. V niektorých z týchto odporúčaní sa poukazuje aj na užšiu spoluprácu medzi colnými a daňovými správami v tých členských štátoch, kde sú tieto dve dane riadené odlišnými vnútroštátnymi oddeleniami. Belgicko zaviedlo pilotný projekt na zabezpečenie tímu pre rýchlu analýzu na európskej úrovni s cieľom reagovať na včasné varovania a zrekonštruovať globálny podvodný reťazec transakcií. To by mohlo byť užitočným zdrojom informácií pre viacstranné kontroly. Tento belgický pilotný projekt, ktorého cieľom je posilniť boj proti podvodom v oblasti DPH, bude predmetom ďalších diskusií v rámci platformy Eurofisc. Viacstranné kontroly a prítomnosť úradníkov v úradných priestoroch správnych orgánov iných členských štátov sú nástroje, ktoré by členské štáty mali používať častejšie, najmä preto, že náklady spojené s ich použitím budú odteraz (a naďalej) financované prostredníctvom programu Fiscalis. Je ťažké pochopiť, prečo je používanie viacstranných kontrol stále značne obmedzené a v posledných rokoch dokonca kleslo, a to aj napriek tomu, že je možné dokonale preukázať prínosy tohto nástroja pre všetky príslušné členské štáty. Členské štáty by mali vyčleniť viac zdrojov na používanie tohto nástroja a všetky členské štáty by mali zabezpečiť, aby buď takéto viacstranné kontroly začali vykonávať, alebo sa ich aktívne zúčastňovali. Nárast na zhruba 75 viacstranných kontrol za rok 2014 by mal byť dosiahnuteľný najmä preto, že v priemere by to znamenalo približne len tri viacstranné kontroly na členský štát. 3.6.3. Možný budúci prístup: spoločný audit OECD opisuje spoločný audit ako dve alebo viac krajín, ktoré sa spoja s cieľom vytvoriť jeden audítorský tím na preskúmanie problémov/transakcií jednej alebo viacerých prepojených zdaniteľných osôb (právnických aj fyzických), ktoré uskutočňujú cezhraničné obchodné aktivity, možno vrátane cezhraničných transakcií zahŕňajúcich pridružené spoločnosti organizované v zúčastnených krajinách, kde tieto krajiny majú o predmetné zdaniteľné osoby spoločný alebo doplnkový záujem a kde daňovník predkladá týmto krajinám spoločné podklady a poskytuje im totožné informácie, pričom kontrolný tím zahŕňa zástupcov príslušného orgánu z každej krajiny[10]. Skúsenosti s takto vymedzenými spoločnými auditmi majú iba tri členské štáty. Jeden členský štát vykonal spoločné audity s treťou krajinou, zatiaľ čo Holandsko a Spojené kráľovstvo začali pilotný projekt zameraný na túto oblasť. Na základe týchto pomerne obmedzených skúseností možno konštatovať, že zodpovednosti, koordinácia, právomoci a obmedzenia tímu spoločného auditu sú uvedené v (dvojstranných) dohodách o vzájomnej administratívnej pomoci a výmene informácií v daňových záležitostiach. Členské štáty poskytli veľmi odlišné odpovede na otázku, či by spoločné audity boli za určitých okolností užitočným nástrojom napríklad v porovnaní s viacstrannými kontrolami. Na to, aby bolo možné povedať, či by spoločné audity vykonávané jednotným kontrolným tímom mohli byť v niektorých prípadoch efektívnejšie než viacstranné kontroly, zostáva podľa názoru väčšiny členských štátov nezodpovedaných príliš veľa právnych a organizačných otázok (napríklad chýbajúci právny základ, nevhodné vnútroštátne postupy, oddelené jurisdikcie, súhlas zdaniteľnej osoby). Niektoré členské štáty však uviedli, že spoločný audit by mohol byť účinný v prípadoch, kde je potrebná rýchla výmena informácií, a to najmä v prípadoch priameho zdaňovania, do ktorých by mohli byť zapojené veľké spoločnosti s dcérskymi spoločnosťami (napr. transferové oceňovanie). Členské štáty, ktoré vytvorili pilotný projekt, musia ešte overiť, či jeden audítorský tím môže urýchliť spoločné chápanie súvisiacich záležitostí (napr. objasnenie nejasností v medzinárodných daňových otázkach, lepšie posúdenie medzinárodných daňových rizík, efektívnejšie riešenie cezhraničných rizík) a či sa preukáže ako menej nákladný pre obe správy a daňovníka, vzhľadom na to, že bude vykonaný len jeden audit s jedným výsledkom. Aj keď prevažná väčšina členských štátov nemá skúsenosti so spoločnými auditmi, zdá sa, že v zásade nie sú proti tejto myšlienke (najmä v oblasti priamych daní). Mnohé právne a organizačné otázky, ktoré zostávajú nezodpovedané, by mohli byť ďalej prerokované v rámci projektovej skupiny programu Fiscalis, a to na základe existujúcich skúseností a pilotného projektu, ktorý v súčasnosti organizujú dva členské štáty. Komisia by na základe získaných výsledkov mohla predložiť návrh s cieľom vytvoriť právny základ pre použitie tohto nástroja na úrovni EÚ. 3.7. Informovanie zdaniteľných osôb (články 31 až 32) Obchodné subjekty môžu s cieľom zvýšenia právnej istoty získať v niektorých členských štátoch potvrdenie o platnosti identifikačného čísla pre DPH za predpokladu, že poskytnú svoje identifikačné číslo pre DPH. Systém výmeny informácií o DPH (VIES) bol vytvorený pred mnohými rokmi členskými štátmi s pomocou Komisie s cieľom poskytovať informácie zdaniteľným osobám. K dnešnému dňu používajú systém VIES všetky členské štáty s výnimkou jedného, a to na potvrdenie platnosti identifikačného čísla pre DPH, ako aj názvu a adresy obchodného subjektu. Pokiaľ ide o uplatňovanie týchto ustanovení, iba jeden členský štát naďalej neposkytuje potvrdenie o identifikačnom čísle pre DPH vnútroštátnych obchodných subjektov zdaniteľným osobám v rámci EÚ, ktoré o to požiadajú v systéme VIES na internete, namiesto toho vyžaduje, aby zdaniteľné osoby, ktoré hľadajú tieto informácie, získali potvrdenie o týchto údajoch prostredníctvom vnútroštátneho ústredného kontaktného úradu. Iný členský štát uviedol, že to je jediný dôvod, prečo aj naďalej udržiava vnútroštátny systém. Na záver možno konštatovať, že pokiaľ ide o poskytovanie údajov zdaniteľným osobám na potvrdenie identifikačných čísel pre DPH ich klientov, všetky členské štáty majú takýto systém zavedený. Členské štáty by mali zabezpečiť systematickú aktualizáciu systému VIES na internete. 3.8. Eurofisc (články 33 až 37) Sieť Eurofisc je novo zavedený mechanizmus rýchlej spolupráce vytvorený s cieľom vyriešiť rozsiahle podvody alebo podvody nového typu. V rámci tejto siete boli zriadené štyri pracovné oblasti. Prvé správy o svojej činnosti zverejnila sieť Eurofisc v marci 2012 a apríli 2013. Sieť bola vytvorená na základe ustanovení, ktoré nadobudli účinnosť v novembri 2010. Dnes má sieť Eurofisc štyri pracovné oblasti, ktoré zahŕňajú rozličné odvetvia zasiahnuté podvodmi s DPH. V súčasnosti neexistuje skutočná potreba vytvoriť ďalšie pracovné oblasti, pokiaľ sa v určitom odvetví neobjavia nové podvody vo významnom počte prípadov. Viaceré členské štáty sa domnievajú, že by bolo možné použiť spoločnú analýzu rizík na úrovni siete Eurofisc na krížovú analýzu údajov vo všetkých pracovných oblastiach a chceli by vytvoriť pilotný projekt na vykonanie spoločnej analýzy rizík. Výsledkom tejto analýzy by boli cielené informácie, ktoré sa budú oznamovať všetkým zainteresovaným členským štátom a ktoré by nakoniec mohli viesť k novým viacstranným kontrolám. Takáto spoločná analýza rizík by mohla byť zriadená ako samostatná pracovná oblasť. Táto téma je predmetom diskusií, ktoré prebiehajú medzi členskými štátmi. Nedávne diskusie o tejto myšlienke v rámci skupiny pre stratégiu boja proti daňovým podvodom žiaľ ukázali, že nie všetky členské štáty sú presvedčené, že sieť Eurofisc by sa mala v tejto fáze zaoberať možnosťou spoločnej analýzy rizík, a domnievajú sa, že jej činnosť by mala byť obmedzená na cielené zlepšenie súčasných pracovných postupov. Komisia sa domnieva, že kľúčovými oblasťami, kde by mohlo dôjsť k zlepšeniu s cieľom zvýšiť účinnosť siete Eurofisc, sú analýza rizík a spätné informovanie. – Získané informácie by mali byť cielenejšie. Veľký objem informácií, ktoré sú niekedy zaslané, je ťažké posúdiť. Niektoré členské štáty preto navrhujú, aby všetky členské štáty mali zavedený účinný nástroj vnútroštátnej analýzy rizík, ktorý umožní lepšie filtrovať tento objem údajov a ktorým sa zabezpečí, aby boli odovzdávané len podozrivé prípady. – Na účely analýzy rizík by mohla byť použitá aj databáza systému VIES. Môže to byť veľmi rýchly spôsob, ako získať informácie týkajúce sa možnej siete podvodov typu kolotoč, pretože údaje môžu byť k dispozícii pred podaním priznaní DPH alebo súhrnných výkazov. Členské štáty, ktoré vyvíjajú vyhľadávací nástroj na analýzu informácií tohto typu, by si mohli vymieňať informácie o najlepších postupoch. – V rámci siete je potrebný mechanizmus rýchlej a jasnej spätnej väzby. Spätná väzba by mohla byť využitá na zlepšenie analýzy rizík, čo by viedlo k cielenejším údajom. Mechanizmus spätnej väzby používaný v súčasnosti v rámci siete Eurofisc pomáha členským štátom overovať kvalitu varovaní vydávaných v súvislosti s určitými spoločnosťami, pretože členský štát, ktorý bol upozornený, môže spätne informovať o výsledkoch členský štát, ktorý dané varovanie vydal. Okrem toho, na základe informácií získaných zo siete Eurofisc môžu daňové správy začať audity, ktoré môžu viesť k zrušeniu platnosti identifikačného čísla pre DPH. Vyššia kvalita odovzdávaných informácií a zefektívnenie siete možno dosiahnuť prostredníctvom posilneného vnútorného fungovania, ktoré môže byť schválené na rokovaniach siete Eurofisc. Rýchla a presná spätná väzba je rozhodujúca pre účinnosť siete. Jeden členský štát tvrdí, že vytvorenie tímu pre spoločnú analýzu rizík v rámci osobitnej pracovnej oblasti by bolo možné odôvodniť tým, že by išlo o dôležitý politický signál, že členské štáty majú vážny záujem o pokrok v boji proti podvodom. Komisia konštatuje, že viaceré členské štáty by chceli ďalej zlepšiť administratívnu spoluprácu a umožniť styčným úradníkom siete Eurofisc lepšie využívať informácie dostupné v tejto sieti. To by ďalej pomohlo členským štátom v úsilí o odhalenie podvodu v oblasti DPH, prv, ako sa uskutoční. Napriek tomu niektoré členské štáty stále uprednostňujú vykonávanie analýzy rizík na vnútroštátnej úrovni. Komisia sa domnieva, že členské štáty, ktoré sú na to pripravené, by sa mali zaoberať otázkou lepšieho využívania dostupných informácií. Komisia je presvedčená, že vývoj spoločnej analýzy rizík v rámci siete Eurofisc by mohol byť dôležitým krokom k výmene cielenejších informácií. Táto sieť by preto mala preskúmať výhody takejto spoločnej analýzy rizík. 3.9. Vzťahy s Komisiou (článok 49) V článku 49 nariadenia sa stanovuje, že členské štáty preskúmajú a zhodnotia, ako funguje systém administratívnej spolupráce. V predchádzajúcej správe sa konštatovalo, že veľká väčšina členských štátov nevykonáva systematické vnútorné hodnotenie svojich mechanizmov a pri sebahodnotení vychádza výlučne z ročných štatistík, ktoré v tejto súvislosti musia členské štáty poskytovať Komisii. Táto situácia sa medzičasom nezmenila. Počas rokovaní vedúcich k prijatiu nového nariadenia Rada zastávala názor, že v prepracovanom nariadení nie je potrebné stanovovať, že členské štáty by mali pravidelne vykonávať audit fungovania administratívnej spolupráce. Komisia je však naďalej presvedčená, že takáto vnútroštátna analýza by bola veľmi užitočná pre samotné členské štáty na účely vlastného hodnotenia významu, užitočnosti a účinnosti nástrojov administratívnej spolupráce. Najmä pokiaľ ide o sieť Eurofisc, ktorá bola osobitne vytvorená na účinnejší boj proti podvodom, členské štáty majú veľký záujem o vyhodnotenie, do akej miery táto sieť prispela k zníženiu straty príjmov z dôvodu podvodov v oblasti DPH. Keďže Komisia môže zohrávať len podpornú úlohu, pokiaľ ide o administratívnu spoluprácu v oblasti DPH, členské štáty samy najlepšie vyhodnotia účinnosť rozličných nástrojov. Komisia preto členským štátom odporúča, aby prijali takýto postup, s cieľom vykonať analýzu skutočných nákladov a prínosov rozličných nástrojov. 3.10. Vzťahy s tretími krajinami (článok 36) Členské štáty sa domnievajú, že informácie pochádzajúce z tretích krajín by mohli byť užitočné na uľahčenie výmeru dane alebo odhaľovania podvodov. Nie všetky členské štáty však majú uzatvorené daňové dohovory zahŕňajúce problematiku DPH, a preto nemôžu odovzdávať ostatným členským štátom informácie získané z tretích krajín. Členské štáty nemajú jednotný prístup k výmene informácií s tretími krajinami. Niektoré členské štáty podpísali/ratifikovali dohovor OECD, ktorý bol koncipovaný najmä na účely priamych daní. Okrem toho niektoré členské štáty majú viacero dohôd o výmene daňových informácií, kým iné podpísali alebo ratifikovali dohody o zamedzení dvojitého zdanenia. Na základe údajov poskytnutých členskými štátmi možno dospieť len k tomu záveru, že existuje malý objem celkových skúseností, pokiaľ ide o výmenu informácií o DPH s tretími krajinami. Komisia je preto presvedčená, že ďalšia cesta k dohodám s tretími krajinami o administratívnej spolupráci v oblasti DPH vedie cez koordinovaný prístup na úrovni EÚ. Viacstranná dohoda EÚ by mohla byť vnímaná ako dlhodobý projekt. Ďalší argument na podporu viacstrannej dohody EÚ poskytnú nové mechanizmy vytvorené na vykonávanie zjednodušeného režimu jedného kontaktného miesta, ktorý nadobudne účinnosť v roku 2015. Komisia má v úmysle predložiť návrh na získanie povolenia Rady na začatie rokovaní s určitými tretími krajinami o uzatvorení dvojstrannej dohody o administratívnej spolupráci začiatkom roku 2014. 4. Osobitná téma: zjednodušený režim jedného kontaktného miesta Od 1. januára 2015 bude zavedený voliteľný zjednodušený režim jedného kontaktného miesta ako zjednodušujúce opatrenie pre určité obchodné subjekty. Tento režim umožní dodávateľovi zaregistrovať sa, priznať a zaplatiť DPH na dodávky telekomunikácií, vysielania a elektronických služieb v iných členských štátoch prostredníctvom jednotného webového portálu v jednom členskom štáte – t. j. v členskom štáte identifikácie – namiesto registrácie na účely DPH v každom členskom štáte, v ktorom má odberateľa. Zjednodušený režim jedného kontaktného miesta bude mať vplyv aj na administratívu spoluprácu medzi členskými štátmi v oblasti daňovej kontroly. Prípravné právne a praktické práce sú už takmer vykonané. Komisia zriadila aj projektovú skupinu programu Fiscalis (FPG 86), aby preskúmala záležitosti daňovej kontroly v kontexte zjednodušeného režimu jedného kontaktného miesta. Členovia tejto skupiny vypracovali zoznam odporúčaní, ako možno od obchodných subjektov požadovať informácie pomocou štandardného súboru daňovej kontroly pre systém zjednodušeného režimu jedného kontaktného miesta a ako možno tieto podniky najlepšie kontaktovať v prípade potreby ďalších informácií alebo otázok. Keďže členské štáty nie sú povinné tieto usmernenia jednomyseľne prijať, Komisia dúfa, že budú súhlasiť s uplatňovaním týchto usmernení v podobe džentlmenskej dohody, a tým zmiernia zaťaženie podnikov a uľahčia používanie mechanizmu zjednodušenia. 5. Všeobecné zhodnotenie fungovania administratívnej spolupráce Všeobecne platí, že celkové posúdenie fungovania administratívnej spolupráce sa zdá byť pozitívne. Mnoho členských štátov uvádza, že je nevyhnutné zabezpečiť dobrú kvalitu formulárov žiadostí Stáleho výboru pre administratívnu spoluprácu a dodržiavať lehoty na odpoveď na tieto žiadosti. Niektoré členské štáty aj naďalej odkazujú na vnútroštátne otázky (ako je nedostatok zdrojov) a na dlhodobé problémy s výmenou informácií (neúplné podklady v žiadostiach o informácie, nezrovnalosti v štatistických informáciách, spätné zmeny v databáze systému VIES, rôzne pravidlá týkajúce sa lehoty na odpovede). Niektoré členské štáty predložili viacero návrhov na zlepšenie administratívnej spolupráce v oblasti DPH. Prvý súbor návrhov spadá do právomoci členských štátov a bude si vyžadovať vnútroštátne opatrenia (napríklad zvýšenie informovanosti vedenia, predkladanie žiadostí o informácie až po vyčerpaní všetkých možných zdrojov v žiadajúcom členskom štáte). Ďalšie návrhy by si vyžadovali zmeny právnych predpisov, napríklad povinné spätné informovanie, ukladanie pokút za nedodržanie termínov alebo zvyšovanie limitov pre žiadosti. Okrem obtiažnosti prijatia takýchto legislatívnych opatrení však Komisia predvída aj niektoré praktické problémy, napríklad ako by sa ukladali sankcie a kto by ich ukladal, aký by bol spôsob výpočtu týchto sankcií atď. Ďalšie návrhy by si vyžadovali zmeny v odovzdávaní údajov Komisii, napríklad zber štatistických údajov na zoradenie podľa zmeškaných lehôt (oneskorenie o 3 mesiace, 6 mesiacov, 9 mesiacov). Komisia sa domnieva, že v rámci Stáleho výboru pre administratívnu spoluprácu by malo byť možné dospieť k spoločnej dohode o tomto bode. Podľa ďalšieho návrhu by Komisia mala prijať opatrenie vo vzťahu k tým členským štátom, ktoré sústavne neplnia svoje záväzky podľa nariadenia č. 904/2010. Komisia by v tomto prípade mohla navrhnúť kroky prostredníctvom opatrení na poskytovanie technickej pomoci alebo prostredníctvom neustáleho sledovania podľa článku 12 ods. 3 nariadenia č. 1553/89. Ako dobré nástroje na zlepšenie administratívnej spolupráce bolo uvedené šírenie najlepších postupov a semináre o programe Fiscalis ústredného kontaktného úradu. Niektoré z týchto návrhov už boli prerokované v minulosti, avšak bezúspešne. Komisia má však v úmysle ďalej sa zaoberať týmito návrhmi na príslušnej úrovni s cieľom zlepšiť fungovanie administratívnej spolupráce za predpokladu dostatočnej podpory zo strany členských štátov. 6. Záver Ako už bolo uvedené pri niekoľkých príležitostiach a najnovšie v koordinovanej stratégii na zefektívnenie boja proti podvodom v oblasti DPH ustanovenej v nedávnom oznámení Komisie, ktorým bol predstavený „Akčný plán na posilnenie boja proti daňovým podvodom a daňovým únikom“ [COM(2012) 722 final zo 6. decembra 2012], členské štáty môžu efektívne riešiť daňové podvody a daňové úniky, len ak pracujú spoločne. Zlepšenie administratívnej spolupráce medzi daňovými správami členských štátov je preto kľúčovým cieľom stratégie Komisie v tejto oblasti. V správe sa poukázalo na oblasti, v ktorých môže byť administratívna spolupráca ďalej posilnená väčším využívaním vylepšených možností ponúknutých v nariadení č. 904/2010: · celkovo sa musia zrýchliť odpovede na žiadosti o informácie, pretože neskoré odpovede sú zásadným problémom, · niektoré členské štáty sa stále vyhýbajú účasti na automatickej výmene informácií o neusadených zdaniteľných osobách a nových dopravných prostriedkoch, aj keď tieto informácie považujú za veľmi užitočné; ide o veľmi problematickú záležitosť a Komisia má preto v úmysle posilniť podrobné sledovanie vývoja v tejto oblasti, · spätné informovanie, či už spontánne alebo na žiadosť, je prístup, ktorý musí byť podporovaný v rámci dobrej spolupráce a najlepších postupov, pretože je to najlepší spôsob, ako informovať daňových úradníkov, že ich práca bola (do určitej miery) prospešná, · členské štáty musia podporovať účasť na administratívnych vyšetrovaniach využitím existujúcich právnych ustanovení v nariadení; ide o veľmi užitočný nástroj, ktorý bol zachovaný aj v revidovanom nariadení, a preto je poľutovaniahodné vidieť, v akej malej miere členské štáty tento nástroj používajú, · viacstranné kontroly preukázali svoju užitočnosť; zdá sa však, že členské štáty ich v poslednej dobe využívali menej; je potrebné obnoviť zapojenie členských štátov do viacstranných kontrol a prekážky brániace viacstranným kontrolám uvedené v tejto správe musia byť prekonané, · spoločné audity sú nástrojom, ktorý by sa mal ďalej rozvíjať prostredníctvom projektovej skupiny Fiscalis na základe skúseností získaných v rámci pilotného projektu zriadeného v Holandsku a v Spojenom kráľovstve; ak to bude potrebné, Komisia prevezme iniciatívu na stanovenie právneho základu pre použitie tohto nástroja na úrovni EÚ, · spoločná analýza rizík a účinný mechanizmus spätného informovania v rámci siete Eurofisc by boli vhodnou reakciou na potrebu mať k dispozícii cielenejšie informácie a lepšie využívať informácie, ktoré už sú v tejto sieti dostupné; to by umožnilo ďalej posilniť úlohu siete Eurofisc ako rýchlej reakcie zo strany daňovej správy proti cezhraničným podvodom v oblasti DPH, · koordinovaný prístup na úrovni EÚ s cieľom nadviazať administratívnu spoluprácu s tretími krajinami v oblasti DPH by bol odpoveďou na rozdielne spôsoby, akými majú členské štáty v súčasnosti upravené svoje kontakty s tretími krajinami; Komisia predloží v krátkodobom horizonte návrh na získanie povolenia Rady na začatie rokovaní s určitými tretími krajinami o uzatvorení dvojstrannej dohody o administratívnej spolupráci v oblasti DPH. Komisia môže pomôcť pripraviť cestu pre účinnú administratívnu spoluprácu medzi členskými štátmi na boj proti podvodom v oblasti DPH. Je ochotná podporiť akúkoľvek iniciatívu, ktorou by sa posilnila spolupráca, a podniknúť právne kroky, kedykoľvek sa to ukáže ako nevyhnutné. Členské štáty však musia preukázať politickú vôľu nevyhnutnú na sledovanie tohto trendu. Musia vyvinúť potrebné úsilie na vnútroštátnej úrovni, aby zlepšili fungovanie mechanizmov administratívnej spolupráce v praxi s cieľom využiť všetky výhody týchto nástrojov. Cezhraničná spolupráca je v skutočnosti jedinou adekvátnou reakciou na cezhraničné podvody v oblasti DPH a členské štáty musia stanoviť prioritné oblasti, ktorým pridelia zdroje v súčasnej zložitej hospodárskej situácii. Komisia je presvedčená, že straty pre štátne pokladnice v dôsledku podvodov v oblasti DPH môžu byť znížené jedine prostredníctvom plného využitia týchto nástrojov spolu s dostatočnými zdrojmi sprístupnenými na vnútroštátnej úrovni. Komisia podá správu o pokroku dosiahnutom členskými štátmi v oblastiach uvedených v tejto správe. Vzhľadom na závažnosť problému podvodov v oblasti DPH nebude čakať na ďalšiu správu, ktorá má byť predložená až koncom roku 2018, ale má v úmysle do konca roku 2015 poskytnúť Stálemu výboru pre administratívnu spoluprácu vyhodnotenie situácie so zameraním na úsilie vynaložené členskými štátmi na odstránenie nedostatkov uvedených v tejto správe a na ďalšie posilnenie cezhraničnej spolupráce v oblasti DPH. [1] Oznámenie Komisie o koordinovanej stratégii na zefektívnenie boja proti podvodom v oblasti DPH v Európskej únii, KOM(2008) 807 v konečnom znení, 1.12.2008. [2] KOM(2011) 851, 6.12.2011. [3] Na dotazník zaslaný listom č. 1763918 z 19. decembra 2012 odpovedalo 27 členských štátov. [4] SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o uplatňovaní nariadenia Rady (EÚ) č. 1798/2003 o administratívnej spolupráci v oblasti dane z pridanej hodnoty, KOM(2009) 428 v konečnom znení z 18. augusta 2009. [5] Pozri pracovný dokument Stáleho výboru pre administratívnu spoluprácu č. 562. [6] Ú. v. EÚ L 29, 1.2.2012, s. 13. [7] Osobitná správa Dvora audítorov č. 08/2007, Ú. v. EÚ C 20, 25.1.2008, kapitola 51. [8] Projektová skupina 43 programu Fiscalis „Výmena informácií a potreba spätného informovania“. [9] Projektová skupina 84 programu Fiscalis „Viacstranné kontroly v oblasti spotrebných daní“. [10] Správa o spoločných daňových kontrolách, OECD, FTA, september 2010.