Vo švédskom rámcovom rozhodnutí sa stanovujú zásady, podľa ktorých by sa informácie mali vymieňať (zásada dostupnosti a rovnocenného prístupu), lehota, v ktorej by sa malo odpovedať na žiadosť o informácie, formuláre, ktoré by sa mali použiť na podanie takýchto žiadostí a na odpovedanie na ne, ako aj záruky ochrany, ktoré sa majú zabezpečiť pri zaobchádzaní s týmito informáciami.

Orgány presadzovania práva členských štátov sa každodenne zapájajú do cezhraničných výmen informácií, ktoré súvisia s operáciami proti trestným činom. No pravidlá na vnútroštátnej úrovni bránia účinnému a efektívnemu toku informácií. Všeobecné pravidlá výmeny informácií v oblasti presadzovania práva, ktoré majú cezhraničný význam pre orgány presadzovania práva členských štátov, sú stanovené v rámcovom rozhodnutí Rady 2006/960/SVV, ktorým sa zjednodušuje výmena informácií medzi orgánmi presadzovania práva členských štátov Európskej únie (ďalej len „švédske rámcové rozhodnutie“), prijatom v roku 2006 pred nadobudnutím platnosti Lisabonskej zmluvy. Švédske rámcové rozhodnutie čiastočne nahradilo kapitolu o policajnej spolupráci uvedenú v Dohovore z roku 1990, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda.

V priestore bez kontroly vnútorných hraníc (ďalej len „schengenský priestor“) by príslušníci polície v jednom členskom štáte mali mať rovnocenný prístup k informáciám, ktoré majú k dispozícii ich kolegovia v inom členskom štáte (mali by sa na nich vzťahovať rovnaké podmienky). V rámci Únie by mali účinne a štandardne spolupracovať. Výmena informácií o trestných veciach je preto kľúčovým prvkom, ktorý umožňuje zaistiť bezpečnosť v schengenskom priestore.

Ako sa stanovuje v Stratégii EÚ pre bezpečnostnú úniu, v novom programe boja proti terorizmu pre EÚ a v stratégii EÚ na boj proti organizovanej trestnej činnosti na roky 2021 – 2025, nadnárodné hrozby si vyžadujú koordinovanú, cielenejšiu a prispôsobenú reakciu. Hoci vnútroštátne orgány pracujúce v teréne predstavujú prvú líniu v boji proti organizovanej trestnej činnosti a terorizmu, opatrenia na úrovni Únie a celosvetové partnerstvá zohrávajú zásadnú úlohu z hľadiska zabezpečenia účinnej spolupráce, ako aj výmeny informácií a vedomostí medzi vnútroštátnymi orgánmi, a to za podpory spoločného rámca trestného práva a účinných finančných prostriedkov. Organizovaná trestná činnosť a terorizmus sú navyše typickým prejavom prepojenia medzi vnútornou a vonkajšou bezpečnosťou. Tieto hrozby sa šíria cez hranice a prejavujú sa v organizovaných zločineckých skupinách a v teroristických skupinách, ktoré sa zapájajú do širokej škály trestnej činnosti.

Keďže obe zložky spolupráce v oblasti presadzovania práva sa v podstate týkajú i) výmeny informácií (ktorá je predmetom tohto návrhu) a ii) operačnej cezhraničnej spolupráce, tento návrh bude tvoriť súčasť uceleného balíka so sprievodným návrhom odporúčania Rady týkajúceho sa aspektov cezhraničnej operačnej policajnej spolupráce. Tento balík je doplnený súbežným návrhom nariadenia na revíziu mechanizmu automatizovanej výmeny údajov na účely policajnej spolupráce („prümský rámec II“). Návrh prümského rámca II bude mať za cieľ posilniť technickú štruktúru prümskej výmeny, čím sa rozšíri rozsah kategórií údajov a zjednoduší a urýchli výmena údajov po pozitívnej lustrácii. Posilneným návrhom prümského rámca II by sa stanovili osobitné pravidlá a možnosti automatizovanej výmeny osobitných – a predovšetkým dôležitých – kategórií údajov (napríklad odtlačkov prstov, DNA, podôb tváre) v celkovom rámci a všeobecné pravidlá výmeny všeobecných informácií, ktoré sa stanovia touto smernicou.

Tento návrh je v súlade s existujúcimi a budúcimi politickými ustanoveniami týkajúcimi sa spolupráce v oblasti presadzovania práva. Spolupráca v oblasti presadzovania práva patrí do spoločnej právomoci EÚ a členských štátov. V posledných rokoch došlo k pokroku, pokiaľ ide o zlepšenie spolupráce medzi členskými štátmi v oblasti výmeny informácií a elimináciu priestoru, v ktorom pôsobia teroristi a páchatelia závažnej trestnej činnosti. V dôsledku teroristických útokov v Európe bol posilnený legislatívny rámec pre boj proti terorizmu a výmenu informácií. Po migračnej kríze v roku 2015 bola všeobecná štruktúra informačných systémov a databáz spravodlivosti a vnútorných vecí prerobená so zameraním na interoperabilitu a dynamické zbližovanie medzi bezpečnosťou, riadením hraníc a riadením migrácie. Navyše sa podporila väčšia spolupráca medzi orgánmi presadzovania práva na úrovni EÚ prostredníctvom uverejnenia (nezáväzných) odporúčaní a usmernení Rady s cieľom uľahčiť zbližovanie vnútroštátnych postupov.

Jednotné kontaktné miesta nie vždy zabezpečujú nepretržité monitorovanie existujúcich kanálov, čo môže mať negatívny vplyv na cezhraničné prípady vyžadujúce si urýchlenú výmenu informácií. Zároveň sa nedostatočne využíva sieťová aplikácia Europolu na zabezpečenú výmenu informácií (ďalej len „SIENA“), a to napriek jej prispôsobeným funkciám a silnej infraštruktúre pre bezpečnosť osobných údajov. Aj v prípade, že členské štáty využívajú aplikáciu SIENA, nie vždy zapájajú (pridávajú do kópie) Europol, hoci vymieňané informácie patria do jeho mandátu. Môže to viesť k vzniku značných medzier v informáciách na úrovni EÚ.

V súčasnosti sa lehoty takmer vždy prekračujú, ak je potrebné súdne povolenie. Funkčná dostupnosť justičného orgánu, ako je to už v prípade účinnejších a efektívnejších jednotných kontaktných miest, pomôže znížiť zbytočné oneskorenia. Prípady, keď je potrebné súdne povolenie, je totiž možné riešiť rýchlejšie, ako sa to deje v súčasnosti, čo znamená, že lehoty možno ľahšie dodržať aj v týchto prípadoch.

Predovšetkým nemajú vždy k dispozícii potrebné nástroje riadenia informácií (napríklad systém správy vecí so spoločným panelom a s automatickým nahrávaním údajov a krížovou kontrolou). Navyše jednotné kontaktné miesta nemajú vždy priamy a používateľsky ústretový prístup ku všetkým relevantným únijným a medzinárodným databázam a platformám. Niektoré jednotné kontaktné miesta majú okrem toho obmedzený prístup k príslušným národným databázam, čo ešte viac predlžuje celkový proces výmeny informácií. Ďalej jednotným kontaktným miestam môžu chýbať zdroje na včasné a účinné zvládnutie rastúceho počtu prijatých žiadostí. Tento vzostupný trend totiž vždy nesprevádza primerané zvýšenie ľudských a IT zdrojov.

V praxi však švédske rámcové rozhodnutie z roku 2006 nie je jednoznačné, čo bráni plnému uplatňovaniu zásady dostupnosti relevantných informácií a zásady rovnocenného prístupu k relevantným informáciám v cezhraničnom kontexte. V dôsledku toho pravidlá na vnútroštátnej úrovni naďalej bránia toku informácií, a to aj napriek úsiliu, ktoré bolo vyvinuté s cieľom doplniť požiadavky švédskeho rámcového rozhodnutia prostredníctvom nezáväzných usmernení Rady. Súčasná neistota by teda pretrvávala a naďalej nepriaznivo ovplyvňovala účinnú a efektívnu výmenu informácií, čím by sa v podstate neriešil dosah na vývoj bezpečnostného prostredia EÚ a na zvýšenú cezhraničnú mobilitu.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Na riadne riešenie problémov identifikovaných v prvej časti tejto dôvodovej správy je potrebné prijať opatrenia na úrovni EÚ. Cieľ zlepšiť toky informácií medzi príslušnými orgánmi presadzovania práva a Europolom nemožno dosiahnuť samostatným konaním členských štátov. Vzhľadom na cezhraničnú povahu trestnej činnosti a terorizmu sa členské štáty musia na seba navzájom spoliehať. Vytvorenie spoločných pravidiel výmeny informácií možno teda lepšie dosiahnuť na úrovni Únie. Napriek tomu, že je zavedených viacero vnútroštátnych a regionálnych opatrení, členské štáty by samy osebe nedokázali zabezpečiť úplné uplatňovanie zásady dostupnosti informácií a zásady rovnocenného prístupu k informáciám. Ak by členské štáty konali samostatne a na základe vnútroštátnych systémov, neprekonali by súčasné rozdiely medzi jednotnými kontaktnými miestami, ktoré bránia efektívnej a účinnej cezhraničnej výmene relevantných informácií. Nezabezpečili by primeranú a jednotnú úroveň vedomostí a kapacít, pokiaľ ide o využívanie príslušných databáz a komunikačných kanálov.

Okrem tohto právneho návrhu Komisia na základe svojej administratívnej autonómie zriadi neformálnu expertnú skupinu zloženú z odborníkov zo všetkých členských štátov, ktorá bude poskytovať poradenstvo a podporu Komisii pri monitorovaní a uplatňovaní smernice, a to aj pri príprave usmerňujúcich dokumentov Komisie. Táto expertná skupina by sa mohla zriadiť v nadväznosti na existujúcu neformálnu sieť vedúcich jednotných kontaktných miest. V neposlednom rade sa bude naďalej vykonávať hodnotiaci a monitorovací mechanizmus na overenie uplatňovania schengenského acquis v oblasti policajnej spolupráce v súlade so súčasným nariadením Rady a prípadne v súlade s jeho potenciálnou zmenou. Hodnotiace správy sa dosiaľ týkali vykonávania švédskeho rámcového rozhodnutia. Budúce hodnotenia budú zahŕňať uplatňovanie plánovanej novej smernice.

Hodnotenie vplyvov navrhovaných opatrení závisí od informácií, ktoré zašlú členské štáty. Tento návrh preto obsahuje ustanovenia o získavaní ukazovateľov údajov. Zodpovednosť za získavanie príslušných údajov z monitorovania by mala patriť do kompetencie vnútroštátnych orgánov, v ideálnom prípade jednotných kontaktných miest. Následne sa monitorovanie týchto ukazovateľov činností použije pri informovaní o uplatňovaní navrhovaných opatrení.

V každom prípade by sa náklady na vnútroštátnej úrovni mali hradiť z programov členských štátov v rámci Fondu pre vnútornú bezpečnosť. Fond pre vnútornú bezpečnosť zahŕňa špecifický cieľ, ktorým je „zlepšenie a uľahčenie výmeny informácií“ a „zlepšenie a zintenzívnenie cezhraničnej spolupráce“. Členské štáty sa teda vyzývajú, aby pri príprave svojich národných programov do nich začlenili činnosti, ktoré sú relevantné z hľadiska vykonávania plánovanej smernice, pričom uvedú výslovný odkaz na jednotné kontaktné miesta a centrá policajnej a colnej spolupráce, ako aj pripojenie k aplikácii SIENA. Keďže niektoré členské štáty pokročili vo svojej úrovni spolupráce viac ako iné, náklady na vykonávanie navrhovanej smernice sa budú v jednotlivých členských štátoch líšiť.

Tieto náklady (jednorazová investícia) sa považujú za prijateľné a primerané vzhľadom na zistený problém a neprekračujú rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie špecifických cieľov stanovených v tomto návrhu smernice. Treba poznamenať, že členské štáty sa v každom prípade usilujú o modernizáciu svojich systémov informačných technológií (aj v súvislosti s interoperabilitou informačných systémov EÚ). Toto predstavuje vhodnú príležitosť na nákladovo efektívne vykonanie zmien, ktoré sa predpokladajú podľa tohto návrhu. Tieto odhady sa nevzťahujú na potreby odbornej prípravy, pretože najmä v prípade modernizácie IT sú náklady na odbornú prípravu vo veľkej miere závislé od špecifík jednotlivých vnútroštátnych IT mechanizmov a právnych parametrov.

Hoci možné náklady vo veľkej miere závisia od špecifík jednotlivých vnútroštátnych IT mechanizmov a právnych parametrov, Europol poskytol ich odhad a uviedol ho v posúdení vplyvu, ktoré je sprievodným dokumentom k tomuto návrhu. Odhadovalo sa, že potrebné modernizácie IT v jednotných kontaktných miestach a centrách policajnej a colnej spolupráce dosiahnu maximálnu jednorazovú celkovú sumu vo výške 11,5 milióna EUR. Táto suma by sa mala rozdeliť takto:

Článkom 15 sa zavádzajú minimálne požiadavky v súvislosti so zložením jednotného kontaktného miesta, pričom sa všetkým členským štátom ponecháva určitá miera flexibility pri určovaní jeho konkrétnej organizácie a zloženia podľa toho, ako to považujú za primerané v závislosti od svojho vnútroštátneho kontextu, za predpokladu, že sú splnené požiadavky smernice.

Článkom 12 sa zavádza povinnosť jednotného kontaktného miesta, ako aj všetkých ostatných orgánov presadzovania práva systematicky informovať Europol (teda „pridať ho do kópie“), pokiaľ sa výmeny týkajú trestných činov patriacich do rozsahu pôsobnosti mandátu Europolu, ako sa uvádza v základnom akte agentúry. Touto povinnosťou sa zabezpečí schopnosť Europolu plniť si úlohu informačného centra v EÚ v súvislosti s informáciami, ktoré sú relevantné na účely presadzovania práva.

Článok 9 je zameraný na situácie, keď sa podľa vnútroštátneho práva členského štátu, ktorý ma k dispozícii relevantné informácie, vyžaduje na poskytnutie daných informácií súdne povolenie, a to na základe žiadosti alebo automaticky a jednotným kontaktným miestom alebo orgánom presadzovania práva. Týmto ustanovením sa uplatňuje zásada rovnocenného prístupu a ďalej sa táto zásada spresňuje, čo znamená, že sa musia uplatňovať v podstate rovnaké podmienky v prípade, že požadované informácie podliehajú súdnemu povoleniu, a to bez ohľadu na skutočnosť, že informácie sa majú poskytnúť orgánu iného členského štátu, a nie orgánu toho istého členského štátu. Týmto článkom sa navyše stanovuje, že dotknutý orgán musí bezodkladne prijať všetky potrebné praktické aj právne kroky v súlade so svojím vnútroštátnym právom, aby čo najskôr získal takéto súdne povolenie.

V článku 6 sa stanovuje úplný zoznam dôvodov, na ktoré sa jednotné kontaktné miesto môže odvolať, ak je to objektívne odôvodnené, s cieľom zamietnuť poskytnutie požadovaných informácií, o čom musí byť príslušný orgán žiadajúceho členského štátu bezodkladne informovaný. Predpokladá sa možnosť jednotného kontaktného miesta požiadať o objasnenie obsahu žiadostí, čím sa preruší plynutie príslušných lehôt, ale to iba v prípade, že objasnenie je objektívne nevyhnutné na to, aby sa zabránilo zamietnutiu žiadosti. V prípade iných objasnení, ktoré sa môžu považovať za nevyhnutné, nedôjde k takémuto prerušeniu.

(6)Nezrovnalosti medzi príslušnými ustanoveniami Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, a rámcovým rozhodnutím 2006/960/SVV by sa mali predovšetkým riešiť zahrnutím výmen informácií na účely predchádzania trestným činom, ich odhaľovania alebo vyšetrovania, čím by sa v plnej miere nahradili články 39 a 46 uvedeného dohovoru, pokiaľ ide o takéto výmeny, a zabezpečila sa tak potrebná právna istota. Okrem toho by sa mali zjednodušiť a objasniť príslušné pravidlá, aby sa tak uľahčilo ich účinné vykonávanie v praxi.

(2)V priestore bez kontroly vnútorných hraníc by príslušníci polície v jednom členskom štáte mali mať v rámci uplatniteľného práva Únie a vnútroštátneho práva možnosť získať rovnocenný prístup k informáciám, ktoré majú k dispozícii ich kolegovia v inom členskom štáte. V tejto súvislosti by orgány presadzovania práva mali účinne a štandardne spolupracovať v celej Únii. Základnou zložkou opatrení, ktoré podporujú verejnú bezpečnosť vo vzájomne závislom priestore bez kontroly vnútorných hraníc, je preto policajná spolupráca pri výmene relevantných informácií na účely presadzovania práva. Výmena informácií o trestných činoch a trestnej činnosti, ako aj o terorizme je v záujme celkového cieľa chrániť bezpečnosť fyzických osôb.

(1)Nadnárodné hrozby týkajúce sa trestných činností si vyžadujú koordinovanú, cielenú a prispôsobenú reakciu. Zatiaľ čo vnútroštátne orgány pôsobiace na mieste sú v prvej línii v boji proti organizovanej trestnej činnosti a terorizmu, opatrenia na úrovni Únie sú mimoriadne dôležité na zabezpečenie efektívnej a účinnej spolupráce, a to aj pokiaľ ide o výmenu informácií. Konkrétne organizovaná trestná činnosť a terorizmus sú navyše typickým prejavom prepojenia medzi vnútornou a vonkajšou bezpečnosťou. Uvedené hrozby sa šíria cez hranice a prejavujú sa v organizovaných zločineckých skupinách a v teroristických skupinách, ktoré sa zapájajú do širokej škály trestnej činnosti.

Záverečné ustanovenia zabezpečujú náležité monitorovanie vykonávania navrhovanej smernice. Po prvé sa to zabezpečuje uložením povinnosti členským štátom získavať a poskytovať minimálny súbor štatistických údajov raz ročne (článok 17). Po druhé sa to zabezpečuje uložením povinnosti Komisii predložiť Európskemu parlamentu a Rade správu, a to aj so zreteľom na údaje poskytnuté členskými štátmi, čím sa po tretie umožní aj uvedeným dvom inštitúciám monitorovať vykonávanie smernice (článok 18).

(9)Všetky výmeny informácií podľa tejto smernice by mali podliehať trom všeobecným zásadám, konkrétne zásadám dostupnosti, rovnocenného prístupu a dôvernosti. Hoci uvedenými zásadami nie sú dotknuté konkrétnejšie ustanovenia tejto smernice, v relevantných prípadoch by sa nimi mal riadiť výklad a uplatňovanie smernice. Napríklad zásada dostupnosti by sa mala chápať tak, že sa ňou stanovuje, že relevantné informácie, ktoré má k dispozícii jednotné kontaktné miesto alebo orgány presadzovania práva jedného členského štátu, by mali byť v čo najväčšej možnej miere dostupné aj jednotným kontaktným miestam alebo orgánom presadzovania práva ostatných členských štátov. Táto zásada by však v odôvodnených prípadoch nemala mať vplyv na uplatňovanie osobitných ustanovení tejto smernice, ktorými sa obmedzuje dostupnosť informácií, napríklad ustanovení o dôvodoch zamietnutia žiadostí o informácie a súdne povolenie. Okrem toho podľa zásady rovnocenného prístupu by mali byť podmienky prístupu jednotného kontaktného miesta a orgánov presadzovania práva ostatných členských štátov k relevantným informáciám v podstate rovnaké, a teda ani prísnejšie, ani menej prísne než podmienky prístupu jednotného kontaktného miesta a orgánov presadzovania práva toho istého členského štátu, na čo sa vzťahujú konkrétnejšie ustanovenia smernice.

(10)V záujme dosiahnutia cieľa, ktorým je uľahčiť a zabezpečiť primeranú a rýchlu výmenu informácií medzi členskými štátmi, by sa malo prijať ustanovenie na získanie takýchto informácií prostredníctvom zaslania žiadosti o informácie jednotnému kontaktnému miestu iného dotknutého členského štátu v súlade s určitými jednoznačnými, zjednodušenými a harmonizovanými požiadavkami. Pokiaľ ide o obsah takýchto žiadostí o informácie, malo by sa najmä vyčerpávajúcim a dostatočne podrobným spôsobom a bez toho, aby bola dotknutá potreba individuálneho posúdenia, uviesť, kedy sa majú žiadosti považovať za naliehavé a aké vysvetlenia majú obsahovať ako minimum.

(11)Zatiaľ čo jednotné kontaktné miesta všetkých členských štátov by mali mať v každom prípade možnosť predkladať žiadosti o informácie jednotnému kontaktnému miestu iného členského štátu, v záujme flexibility by členské štáty mali mať možnosť rozhodnúť, že takéto žiadosti môžu takisto predložiť aj ich orgány presadzovania práva. S cieľom umožniť jednotným kontaktným miestam vykonávať svoje koordinačné funkcie podľa tejto smernice je však potrebné, aby v prípade, že členský štát prijme takéto rozhodnutie, bolo jeho jednotné kontaktné miesto informované o všetkých takýchto odchádzajúcich žiadostiach, ako aj o akejkoľvek s tým súvisiacej komunikácii, a to tak, že bude vždy pridané do kópie.

(12)Lehoty sú potrebné na zabezpečenie rýchleho spracovania žiadostí o informácie predložených jednotnému kontaktnému miestu. Takéto lehoty by mali byť jednoznačné a primerané a zároveň by mali zohľadňovať to, či je žiadosť o informácie naliehavá a či sa vyžaduje predchádzajúce súdne povolenie. S cieľom zabezpečiť dodržiavanie príslušných lehôt a zároveň umožniť určitý stupeň flexibility, ak je to objektívne odôvodnené, je nutné povoliť odchýlky len vo výnimočných prípadoch, keď príslušný justičný orgán dožiadaného členského štátu potrebuje dodatočný čas na rozhodnutie o udelení potrebného súdneho povolenia. Takúto potrebu by mohol zapríčiniť napríklad veľký rozsah alebo zložitosť záležitostí, na ktoré sa sústreďuje žiadosť o informácie.

(13)Vo výnimočných prípadoch môže byť objektívne odôvodnené, aby členský štát zamietol žiadosť o informácie predloženú jednotnému kontaktnému miestu. S cieľom zabezpečiť účinné fungovanie systému zriadeného touto smernicou by uvedené prípady mali byť taxatívne vymedzené a mali by sa vykladať reštriktívne. Ak s dôvodmi zamietnutia žiadosti súvisia len časti informácií, ktorých sa takáto žiadosť o informácie týka, zvyšné informácie sa majú poskytnúť v lehotách stanovených v tejto smernici. Malo by sa prijať ustanovenie uvádzajúce možnosť požiadať o objasnenie, na základe čoho by sa malo prerušiť plynutie príslušných lehôt. Takáto možnosť by však mala existovať iba v prípade, že objasnenie je objektívne nevyhnutné a primerané, keďže žiadosť o informácie by inak musela byť zamietnutá z jedného z dôvodov uvedených v smernici. V záujme účinnej spolupráce by malo byť možné požiadať o potrebné objasnenie aj v iných situáciách, čo by ale v takých prípadoch neviedlo k prerušeniu plynutia stanovených lehôt.

(14)Na umožnenie potrebnej flexibility z hľadiska operačných potrieb, ktoré sa v praxi môžu líšiť, by sa malo prijať ustanovenie pre ďalšie dva spôsoby výmeny informácií, ktoré by doplnili žiadosti o informácie predkladané jednotným kontaktným miestam. Prvým spôsobom je automatické poskytnutie informácií, čo znamená, že buď jednotné kontaktné miesto, alebo orgány presadzovania práva z vlastného podnetu poskytnú informácie bez predchádzajúcej žiadosti. Druhým spôsobom je poskytnutie informácií na základe žiadostí o informácie predložených buď jednotnými kontaktnými miestami, alebo orgánmi presadzovania práva nie jednotnému kontaktnému miestu, ale priamo orgánom presadzovania práva iného členského štátu. V súvislosti s oboma spôsobmi by sa mal stanoviť len obmedzený počet minimálnych požiadaviek, najmä požiadavky týkajúce sa informovanosti jednotných kontaktných miest, a pokiaľ ide o poskytnutie informácií z vlastného podnetu, požiadavky týkajúce sa situácií, v ktorých sa majú informácie poskytovať, a jazyka, ktorý sa má použiť.

(15)Dôležitou zárukou môže byť požiadavka predchádzajúceho súdneho povolenia na poskytnutie informácií. Právne systémy členských štátov sú v tomto ohľade odlišné a táto smernica by sa nemala chápať tak, že ovplyvňuje takéto požiadavky zavedené vnútroštátnym právom okrem podmienky, že vnútroštátne výmeny a výmeny medzi členskými štátmi sa považujú za rovnocenné, a to z vecného aj procesného hľadiska. Ďalej, aby sa minimalizovali akékoľvek oneskorenia či komplikácie spojené s uplatňovaním takejto požiadavky, by jednotné kontaktné miesto alebo prípadne orgány presadzovania práva členského štátu, v ktorom sa nachádza príslušný justičný orgán, mali prijať všetky praktické a právne kroky, v prípade potreby v spolupráci s jednotným kontaktným miestom alebo orgánom presadzovania práva iného členského štátu, ktorý o informácie požiadal, s cieľom čo najskôr získať súdne povolenie.

(16)Je mimoriadne dôležité zabezpečiť ochranu osobných údajov v súlade s právom Únie, pokiaľ ide o všetky výmeny informácií podľa tejto smernice. V záujme toho by sa mali zosúladiť pravidlá tejto smernice so smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/680. Predovšetkým by sa malo vymedziť, že všetky osobné údaje, ktoré si vymenia jednotné kontaktné miesta a orgány presadzovania práva, majú zostať obmedzené na kategórie údajov uvedené v oddiele B bode 2 prílohy II k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/794. Okrem toho by sa všetky takéto osobné údaje mali v čo najväčšom rozsahu rozlišovať podľa stupňa ich správnosti a spoľahlivosti, pričom fakty by sa mali odlišovať od osobných hodnotení, aby sa zabezpečila ochrana fyzických osôb, ako aj kvalita a spoľahlivosť vymieňaných informácií. Ak sa zdá, že osobné údaje sú nesprávne, mali by sa bezodkladne opraviť alebo vymazať. Takáto oprava alebo vymazanie, ako aj akékoľvek iné spracúvanie osobných údajov v spojení s činnosťami podľa tejto smernice by sa mali vykonať v súlade s príslušnými pravidlami práva Únie, najmä smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/680 a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679, na ktorých pravidlá táto smernica nemá vplyv.

(17)S cieľom umožniť primerané a rýchle poskytnutie informácií jednotnými kontaktnými miestami buď na základe žiadosti, alebo z ich vlastného podnetu je dôležité, aby si príslušní úradníci dotknutých členských štátov navzájom rozumeli. Jazykové bariéry často bránia cezhraničnej výmene informácií. Preto by sa mali zaviesť pravidlá týkajúce sa používania jazykov, v ktorých majú byť vyhotovené žiadosti o informácie predkladané jednotným kontaktným miestam, informácie, ktoré majú poskytnúť jednotné kontaktné miesta, ako aj akákoľvek iná s tým súvisiaca komunikácia týkajúca sa napríklad zamietnutí a objasnení. Uvedené pravidla by mali byť vyvážené z pohľadu rešpektovania jazykovej rozmanitosti v rámci Únie a maximálneho obmedzenia nákladov na preklad na jednej strane a operačnými potrebami spojenými s primeranými a rýchlymi cezhraničnými výmenami informácií na strane druhej. Členské štáty by preto mali zostaviť zoznam zahŕňajúci jeden alebo viacero úradných jazykov Únie podľa svojho výberu, ktorý by ale zároveň obsahoval jeden jazyk, ktorý je vo všeobecnosti zrozumiteľný a používaný v praxi, konkrétne angličtinu.

(18)Prioritou je ďalší rozvoj Agentúry Európskej únie pre spoluprácu v oblasti presadzovania práva (Europolu) ako informačného centra Únie o trestnej činnosti. To je dôvodom, prečo by sa pri výmene informácií alebo akejkoľvek súvisiacej komunikácie bez ohľadu na to, či sa tak deje na základe žiadosti o informácie predloženej jednotnému kontaktnému miestu alebo orgánu presadzovania práva, alebo z ich vlastného podnetu, mala zaslať Europolu kópia, avšak iba vtedy, ak sa týka trestných činov, ktoré patria do rozsahu cieľov Europolu. V praxi tak možno urobiť automatickým zaškrtnutím zodpovedajúceho políčka SIENA.

(19)Malo by sa zabrániť pribúdaniu komunikačných kanálov, ktoré sa využívajú na prenos informácií v oblasti presadzovania práva medzi členskými štátmi a s tým súvisiacej komunikácie, keďže to predstavuje prekážku primeranej a rýchlej výmeny takýchto informácií. Používanie sieťovej aplikácie na zabezpečenú výmenu informácií s názvom SIENA, ktorú spravuje Europol v súlade s nariadením (EÚ) 2016/794, by preto malo byť povinné pre všetky takéto prenosy a komunikáciu podľa tejto smernice, a to aj v prípade zasielania žiadostí o informácie predložených jednotným kontaktným miestam a priamo orgánom presadzovania práva, poskytovania informácií na základe takýchto žiadostí a z ich vlastného podnetu, oznámení o zamietnutí a objasnení, ako aj kópií pre jednotné kontaktné miesta a Europol. Na tento účel by všetky jednotné kontaktné miesta, ako aj orgány presadzovania práva, ktoré môžu byť zapojené do takýchto výmen, mali byť priamo pripojené k aplikácii SIENA. V tejto súvislosti by sa však malo stanoviť prechodné obdobie, aby sa tak umožnilo úplné zavedenie aplikácie SIENA.

(20)Členské štáty by mali v záujme zjednodušenia, uľahčenia a lepšieho spravovania tokov informácií zriadiť alebo určiť jednotné kontaktné miesto zodpovedné za koordináciu výmen informácií podľa tejto smernice. Jednotné kontaktné miesta by mali v reakcii na čoraz väčšiu potrebu spoločne bojovať proti cezhraničnej trestnej činnosti, napríklad obchodovaniu s drogami a terorizmu, hlavne prispieť k zmierneniu fragmentácie prostredia orgánov presadzovania práva, najmä v súvislosti s tokmi informácií. Jednotné kontaktné miesta by mali mať istý počet konkrétnych minimálnych úloh, ako aj určité minimálne spôsobilosti, aby dokázali účinne plniť svoje koordinačné funkcie v súvislosti s cezhraničnou výmenou informácií na účely presadzovania práva podľa tejto smernice.

(21)Medzi tieto spôsobilosti jednotných kontaktných miest by mal patriť prístup ku všetkým informáciám, ktoré sú k dispozícii v rámci ich členského štátu, vrátane používateľsky ústretového prístupu ku všetkým príslušným únijným a medzinárodným databázam a platformám v súlade s postupmi uvedenými v príslušnom práve Únie a vnútroštátnom práve. Na to, aby mohli jednotné kontaktné miesta plniť požiadavky tejto smernice, najmä pokiaľ ide o lehoty, mali by sa im poskytnúť primerané zdroje vrátane prekladateľských kapacít a mali by byť nepretržite v prevádzke. V tejto súvislosti môže existencia kancelárie kontaktu, ktorá je schopná kontrolovať, spracúvať a postupovať prichádzajúce žiadosti o informácie, zvýšiť ich efektívnosť a účinnosť. Uvedené spôsobilosti by mali zahŕňať aj to, že jednotné kontaktné miesta by mali vždy k dispozícii justičné orgány príslušné za udeľovanie potrebných súdnych povolení. V praxi tak možno docieliť napríklad zabezpečením fyzickej prítomnosti alebo funkčnej dostupnosti takýchto justičných orgánov, a to buď v priestoroch jednotného kontaktného miesta, alebo priamo telefonicky.

(22)Na to, aby mohli jednotné kontaktné miesta účinne plniť svoje koordinačné funkcie podľa tejto smernice, mali by byť zložené zo zástupcov vnútroštátnych orgánov presadzovania práva, ktorých zapojenie je nevyhnutné na primeranú a rýchlu výmenu informácií podľa tejto smernice. Hoci je na každom členskom štáte, aby rozhodol o konkrétnej organizácii a zložení, ktoré sú potrebné na splnenie uvedenej požiadavky, takýmito zástupcami môžu byť policajné, colné a iné orgány presadzovania práva zodpovedné za predchádzanie trestným činom, ich odhaľovanie alebo vyšetrovanie, ako aj možné kontaktné miesta pre regionálne a bilaterálne úrady, akými sú styční dôstojníci a atašé vyslaní alebo pridelení do iných členských štátov a príslušných orgánov presadzovania práva Únie, ako je Europol. V záujme účinnej koordinácie by však jednotné kontaktné miesta mali byť minimálne zložené zo zástupcov národnej ústredne Europolu, útvaru SIRENE, útvaru informácií o cestujúcich a národnej ústredne INTERPOL-u zriadených podľa príslušných právnych predpisov, a to bez ohľadu na to, že táto smernica sa nevzťahuje na výmeny informácií osobitne upravené takýmito právnymi predpismi Únie.

(23)Zavedenie a prevádzka jednotného elektronického systému správy vecí s určitými minimálnymi funkciami a schopnosťami zo strany jednotných kontaktných miest je nevyhnutné na to, aby mohli jednotné kontaktné miesta účinne a efektívne vykonávať svoje úlohy podľa tejto smernice, najmä pokiaľ ide o riadenie informácií.

(24)Od členských štátov by sa malo vyžadovať získavanie a každoročné poskytovanie určitých údajov Komisii s cieľom umožniť potrebné monitorovanie a hodnotenie uplatňovania tejto smernice. Táto požiadavka je nevyhnutná predovšetkým na odstránenie nedostatku porovnateľných údajov, ktoré kvantifikujú výmeny relevantných informácií, a zároveň uľahčuje povinnosť Komisie podávať správy.

(25)Vzhľadom na cezhraničný charakter trestnej činnosti a terorizmu sa od členských štátov vyžaduje, aby sa v boji proti takýmto trestným činom navzájom na seba spoliehali. Primerané a rýchle toky informácií medzi príslušnými orgánmi presadzovania práva a smerujúce do Europolu nemožno dosiahnuť samostatným konaním členských štátov. Vzhľadom na rozsah a vplyv opatrení je to možné lepšie dosiahnuť na úrovni Únie zavedením spoločných pravidiel výmeny informácií. Únia preto môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.

(26)V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o fungovaní Európskej únie, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, nie je ňou viazané ani nepodlieha jej uplatňovaniu. Vzhľadom na to, že táto smernica je založená na schengenskom acquis, by sa Dánsko malo v súlade s článkom 4 uvedeného protokolu rozhodnúť do šiestich mesiacov po rozhodnutí Rady o tejto smernici, či ju bude transponovať do svojho vnútroštátneho práva.

(27)Táto smernica predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis, na ktorom sa Írsko zúčastňuje v súlade s rozhodnutím Rady 2002/192/ES; Írsko sa preto zúčastňuje na prijatí tejto smernice a je ňou viazané.

(28)Pokiaľ ide o Island a Nórsko, táto smernica predstavuje vývoj ustanovení schengenského acquis v zmysle Dohody uzavretej medzi Radou Európskej únie a Islandskou republikou a Nórskym kráľovstvom o pridružení Islandskej republiky a Nórskeho kráľovstva pri vykonávaní, uplatňovaní a rozvoji schengenského acquis, ktoré patria do oblasti uvedenej v článku 1 bode H rozhodnutia Rady 1999/437/ES.