SK Úradný vestník Európskej únie C 164/7

Stanovisko Európskeho výboru regiónov – Diskusný dokument o prehĺbení hospodárskej a menovej únie (HMÚ) do roku 2025

(2018/C 164/02)

Spravodajca: Christophe ROUILLON (FR/SES), starosta obce Coulaines Referenčný dokument: Diskusný dokument o prehĺbení hospodárskej a menovej únie COM(2017) 291 final

EURÓPSKY VÝBOR REGIÓNOV

1. sa domnieva, že nedostatok konvergencie a súdržnosti v rámci Európskej únie a hospodárske a bankové slabiny, ktoré majú mimoriadny dosah na územné samosprávy, najmä v podobe zvýšenia sociálnych výdavkov v dôsledku krízy a obmedzenia ich investičnej schopnosti a schopnosti udržať uspokojivú úroveň verejných služieb, si vyžadujú rýchlu nápravu štrukturálnych nedostatkov hospodárskej a menovej únie (HMÚ), kým dôjde k ďalšej kríze;

2. požaduje preto kvalitatívny skok, pokiaľ ide o zlepšenie HMÚ, prostredníctvom dôrazu na posilnenie odolnosti voči hospodárskym a sociálnym šokom a na podporu konvergencie hospodárstiev, ktorá zohľadní úlohu miestnych a regionálnych orgánov. Budúce kroky pre HMÚ by sa mali naplánovať v niekoľkých etapách do roku 2025, pričom by sa mali určiť opatrenia, ktoré možno okamžite realizovať na základe súčasných zmlúv, a tie, ktoré si vyžadujú zmenu zmlúv (počnúc transpozíciou rozpočtovej dohody do primárneho práva);

3. oceňuje preto, že podľa diskusného dokumentu je HMÚ jednou z prioritných tém diskusie s občanmi o budúcnosti Európy (1). Hoci 73 % občanov eurozóny a 60 % občanov Európskej únie podporuje HMÚ (2), táto podpora spoločného dedičstva, ktorým sa stalo euro, ide ruka v ruke s dôraznou žiadosťou o reformu eurozóny (3), aby sa euro stalo silnou a stabilnou menou a aby sa zaviedlo skutočné demokratické riadenie hospodárskej a menovej politiky. VR sa preto domnieva, že reforma HMÚ by mala byť jednou z prioritných tém demokratických konventov, ktoré by sa mohli decentralizovaným spôsobom sústrediť v regiónoch a obciach Európy od roku 2018, aby sa prostredníctvom nich mohli občania zapojiť do procesu reformy EÚ;

4. vyjadruje však poľutovanie nad tým, že v diskusnom dokumente sa dostatočne neuznáva hospodárska a finančná naliehavosť zmiernenia pôvodných nedostatkov eurozóny. Súčasné oživenie rastu v EÚ totiž spočíva v konjunktúrnej podpore, ktorú prináša menová politika Európskej centrálnej banky (ECB), vďaka ktorej sa od roku 2008 podarilo najmä znížiť sumu úrokov splácaných orgánmi verejnej správy o 1 bilión EUR a udržať v mnohých členských štátoch mimoriadne nízke úrokové sadzby. Orgány verejnej moci a finančné subjekty v eurozóne sa však musia pripraviť na postupné obmedzovanie politiky menovej podpory zo strany ECB a na zvýšenie dlhodobých úrokových sadzieb. EÚ sa zároveň nachádza v situácii, keď treba opätovne potvrdiť strategický význam eurozóny a preukázať jej pridanú hodnotu;

5. ďalej konštatuje, že väčšina konkrétnych návrhov predložených v diskusnom dokumente sa týka opatrení súvisiacich s úniou kapitálových trhov a bankovou úniou, s ktorými sa už začalo, ako je napríklad zavedenie európskeho systému ochrany vkladov (EDIS), na ktorom sa treba dohodnúť do konca roka 2019, aby sa v roku 2025 mohol začať uplatňovať. Naopak, VR vyjadruje poľutovanie nad tým, že otázky týkajúce sa HMÚ boli odsunuté na koniec diskusného dokumentu a že v ňom boli uvedené len možnosti, a nie konkrétne návrhy, ku ktorým sa Komisia zaväzuje. Diskusný dokument preto prináša málo nových informácií v porovnaní so správou štyroch predsedov (z decembra 2012) (4) a správou piatich predsedov (z júna 2015) (5), ako aj niekoľkými uzneseniami Európskeho parlamentu, ako je napríklad uznesenie zo 16. februára 2017 o rozpočtovej kapacite pre eurozónu;

6. za prioritu považuje posilnenie štrukturálneho rastu každého členského štátu a podporu vytvorenia podmienok pre konvergenciu v eurozóne, aby lepšie odolávala šokom spôsobeným budúcimi finančnými krízami; V zásade treba skonštatovať, že hoci miery rastu rôznych členských štátov všetky konvergovali, úrovne príjmov členských štátov na obyvateľa sú stále veľmi rozdielne. Okrem toho EÚ trpí nedostatočnou konkurencieschopnosťou v mnohých hospodárskych odvetviach, nedostatočným vnútorným dopytom a slabými súkromnými aj verejnými investíciami. Zároveň je znepokojivé konštatovať, že reálna ekonomika napokon podľa všetkého využíva doterajšiu menovú politiku len minimálne, keďže rezervy výrobného kapitálu stagnujú, zatiaľ čo finančné hodnoty a hodnoty nehnuteľností neprimerane rastú;

7. podporuje preto takú stratégiu konvergencie, ktorá by dopĺňala existujúce európske politiky na posilnenie hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti a vychádzala by z týchto návrhov:

7.1. vytvoriť rozpočtovú kapacitu eurozóny, zahŕňajúcu aj časť venovanú príprave na vstup do eurozóny, s cieľom prijať iniciatívne opatrenia v prospech makroekonomickej a sociálnej konvergencie a zlepšenia odolnosti voči globalizácii. V tejto súvislosti VR zdôrazňuje, že treba venovať väčšiu pozornosť úlohe miestnych a regionálnych orgánov v daňových otázkach, a vyzdvihuje, že mnohé miestne a regionálne orgány už majú fiškálne právomoci. Návrhy na úrovni EÚ preto musia tieto právomoci zohľadňovať;

7.2. premeniť časť Európskeho mechanizmu pre stabilitu (EMS) na európsky nemenový integrovaný nástroj, za ktorý by boli zodpovedné európske inštitúcie, mal by jasne vymedzený mandát a kapacity vo výške 100 až 200 miliárd EUR na poskytovanie a prijímanie pôžičiek, ktorý by umožňoval krátkodobé a strednodobé zásahy v prípade náhlej finančnej krízy a asymetrických šokov;

7.3. vytvoriť konvergenčný kódex, ktorý by bol doplnený o systém stimulov v oblasti štrukturálnych reforiem, ktorých rozsah by sa musel vymedziť podľa ich európskej pridanej hodnoty, a mohol by zahŕňať najmä oblasť fiškálnej konvergencie, opatrenia spojené s oživením pracovného trhu prostredníctvom odbornej prípravy, digitalizáciu a posilnenú sociálnu súdržnosť, pričom treba zohľadniť najmä výzvy spojené s demografickými zmenami. VR v tejto súvislosti upriamuje pozornosť na skutočnosť, že technická pomoc už môže byť podporovaná prostredníctvom programu na podporu štrukturálnych reforiem (SRSP);

8. pripomína v tejto súvislosti svoju výzvu: — vylúčiť štátne, regionálne alebo miestne spolufinancovanie v rámci európskych štrukturálnych a investičných fondov z účtovného mechanizmu Paktu stability a rastu, ako je to už v prípade príspevkov do Európskeho fondu pre strategické investície, — stanoviť na úrovni EÚ typológiu kvality verejných investícií v účtoch verejných výdavkov podľa ich dlhodobých účinkov, — vykonať revíziu metodiky výpočtu „štrukturálneho deficitu“ s cieľom zohľadniť vlastnosti národných hospodárstiev a štrukturálne rozdiely verejných výdavkov, — zapracovať ukazovateľ miery investícií do makroekonomickej hodnotiacej tabuľky;

9. vyzýva na skutočnú demokratickú účasť Európskeho parlamentu a konzultáciu s VR a so sociálnymi partnermi, skôr než budú prijaté odporúčania pre jednotlivé krajiny v rámci európskeho semestra, najmä aby sa zaručilo, že tieto odporúčania budú v súlade so zásadou subsidiarity a nebudú vychádzať z potenciálnej makroekonomickej nerovnováhy zistenej len na základe národných údajov bez toho, aby sa prihliadalo na ich regionálny a/alebo miestny význam;

10. zasadzuje sa za posilnenie demokratického fungovania eurozóny na základe posilnenej úlohy Európskeho parlamentu a národných parlamentov, najmä pokiaľ ide o kontrolu EMS a jeho budúce rozšírenie vo forme európskeho fondu. VR však odmieta myšlienku vytvorenia nových parlamentných štruktúr, keďže Európsky parlament je aj parlamentom eurozóny, pretože podľa zmlúv je euro spoločnou menou Európskej únie. Naopak, výhľadovo a v prípade potreby v rámci revízie Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) by sa mohli v Európskom parlamente zaviesť podobné hlasovacie postupy, aké sa uvádzajú v článku 138 ZFEÚ v súvislosti s Radou, aby sa zohľadnila skutočnosť, že európski poslanci môžu byť zvolení v krajinách, ktoré nie sú členmi eurozóny;

11. podporuje myšlienku zlúčiť funkciu predsedu Euroskupiny a člena Komisie zodpovedného za hospodárske a menové záležitosti, aby bol v Euroskupine zastúpený všeobecný záujem eurozóny;

12. zastáva názor, že je potrebné stanoviť pre Euroskupinu formálne pravidlá fungovania, ktoré podporia jej transparentnosť;

13. zdôrazňuje skutočnosť, že v súlade s plánom, ktorý stanovila Európska rada v decembri 2012, sa má do HMÚ doplniť skutočný sociálny pilier, aby sa zamestnanosť a sociálne normy harmonizované smerom nahor povýšili na úroveň makroekonomických priorít (6);

14. navrhuje, aby sa štyri hlavné zásady, ktoré Komisia navrhla na prehĺbenie HMÚ, doplnili o piatu zásadu, ktorá by sa týkala príspevku k trvalo udržateľnému rozvoju a realizácii cieľov parížskej konferencie o zmene klímy;

15. okrem toho opakuje svoje presvedčenie, že veľkosť súčasného rozpočtu EÚ, ktorý predstavuje len 1 % HDP, je nedostatočná na to, aby mohol mať proticyklický makroekonomický vplyv na úrovni EÚ VR však zdôrazňuje, že európske štrukturálne a investičné fondy (EŠIF) sú aj naďalej napriek pomerne skromnému objemu prostriedkov, ktorými disponujú, [0,37 % hrubého národného dôchodku (HND) EÚ] dôležitou pákou na stimuláciu miestnych investícií a podporu hospodárskej konvergencie členských štátov budúcej EÚ-27. Žiada preto, aby sa na politiku súdržnosti po roku 2020 vyčlenili dostatočné prostriedky zodpovedajúce aspoň tretine budúceho rozpočtu EÚ;

16. trvá na tom, že nasledujúci finančný rámec EÚ na obdobie po roku 2021 treba doplniť novými druhmi vlastných zdrojov (7). Cieľom tohto návrhu by malo byť zlepšenie demokratického riadenia a zrozumiteľnosti rozpočtu EÚ, ako aj zvýšenie efektívnosti riadenia rozpočtu. Nové vlastné zdroje by sa mohli opierať najmä o európsku daň z príjmu právnických osôb prostredníctvom spoločného konsolidovaného základu dane z príjmov právnických osôb (CCCTB), ako aj o európske zdaňovanie ziskov z digitálnej ekonomiky a/alebo obratu v tomto sektore, o daň z finančných transakcií a daň z CO2 stimulujúcu zníženie emisií oxidu uhličitého, v súvislosti s ktorými by mala Komisia v nadväznosti na svoje oznámenie z 21. septembra 2017 predložiť návrhy na jar 2018;

17. nesúhlasí s tým, aby sa rozpočtová kapacita eurozóny stala rozpočtovou položkou eurozóny v rámci rozpočtu EÚ, ak strop vlastných zdrojov zostane stanovený na 1,23 % HND EÚ. Začlenenie rozpočtovej kapacity eurozóny do rozpočtu Únie by totiž znamenalo, že by sa táto kapacita zvýšila maximálne na menej ako 30 miliárd EUR ročne, čo sa zdá úplne nedostatočné na plnenie funkcií plánovaných Komisiou, t. j.: 1. poskytovať pomoc pri štrukturálnych reformách; 2. vykonávať stabilizačnú funkciu; 3. predstavovať zabezpečovací mechanizmus (backstop) bankovej únie a 4. slúžiť ako nástroj predvstupovej pomoci členským štátom, ktoré nepoužívajú euro. Okrem toho by začlenenie rozpočtovej kapacity do rozpočtu Európskej únie vyvolalo riziko efektu mechanického vytláčania (crowding out) vo vzťahu k financovaniu politík Únie, napríklad pokiaľ ide o EŠIF;

18. domnieva sa, že príprava zavedenia nástrojov konvergencie v súvislosti s pristúpením štátov do eurozóny by si vyžadovala vyjasniť ich rozsah vo vzťahu k EŠIF a najmä ku Kohéznemu fondu (8);

19. konštatuje, že v diskusnom dokumente sa vyzdvihuje možnosť posilniť prepojenie medzi štrukturálnymi reformami a rozpočtom EÚ, či už prostredníctvom osobitného fondu, ktorý by členské štáty podnecoval na zavádzanie reforiem, alebo tým, že by sa prostriedky zo štrukturálnych a investičných fondov vyplácali (vcelku alebo po častiach) v závislosti od pokroku pri realizácii konkrétnych reforiem na podporu konvergencie. Realizácia reforiem by sa monitorovala v rámci európskeho semestra. VR v tejto súvislosti pripomína svoj zamietavý postoj k akejkoľvek forme makroekonomickej podmienenosti, pri ktorej by sa EŠIF využívali ako nástroj na odrádzanie alebo trestanie. VR rovnako vyjadruje znepokojenie nad tým, že v procese európskeho semestra sa v záujme obmedzenia alebo zníženia vysokého podielu medzi dlhom a HDP pripisuje oveľa väčší význam zníženiu vnútroštátnych deficitov verejných financií než opatreniam na zvýšenie rastu. VR napokon vyjadruje poľutovanie nad tým, že zapojenie miestnych a regionálnych orgánov do riadenia európskeho semestra je naďalej veľmi neuspokojivé, a to aj napriek tomu, že viac ako tri štvrtiny odporúčaní pre jednotlivé krajiny na rok 2017 sa týkali jednotlivých území, zatiaľ čo ich realizácia sa uskutočňuje na nižšej ako štátnej úrovni;

20. domnieva sa, že dohoda Rady z februára 2016 o pružnosti uplatňovania PSR by sa mala tiež potvrdiť v primárnom práve EÚ. VR pripomína v tejto súvislosti svoje požiadavky, aby sa verejné investície miestnych a regionálnych samospráv nezapočítavali do štrukturálneho deficitu pre strednodobý rozpočtový cieľ vymedzený v PSR a rozpočtovej dohode a aby sa spolufinancovanie EŠIF členskými štátmi a územnými samosprávami nezohľadňovalo vo verejných štrukturálnych výdavkoch. Toto spolufinancovanie sú v podstate investície všeobecného európskeho záujmu, ktoré majú preukázaný pákový efekt v oblasti udržateľného rastu (9);

21. zdôrazňuje, že pre dobudovanie bankovej únie je dôležité vypracovať európsky koordinovaný prístup k nesplácaným úverom (10), ktoré predstavovali koncom roka 2016 takmer 1 bilión EUR, čo predstavuje približne 6,7 % HDP EÚ a 5,1 % celkových bankových úverov, a pre ktoré sa v EÚ zaznamenali výrazné rozdiely s podielom v rozmedzí od 1 % do 46 % a s veľkým rozptylom v jednotlivých hospodárskych odvetviach. VR preto vyjadruje svoju podporu akčnému plánu, ktorý Rada schválila 11. júla 2017, na riešenie problému nesplácaných úverov v bankovom sektore prostredníctvom súboru iniciatív v oblasti dohľadu nad bankami, reformy rámcov pre platobnú neschopnosť a vymáhanie dlhov, rozvoja sekundárnych trhov pre nesplácané úvery a reštrukturalizácie bankového sektora;

22. naďalej má určité pochybnosti, pokiaľ ide o návrh vytvoriť sekuritizované finančné produkty, ktoré by mohol vydávať obchodný subjekt alebo inštitúcia, ktorá by nakupovala portfólio štátnych dlhopisov eurozóny a emitovala svoje vlastné dlhopisy zabezpečené týmto portfóliom (sovereign bond-backed securities – SBBS), porovnateľné s dlhopismi ministerstva financií USA. Takéto dlhopisy by nepochybne umožnili prerušiť prepojenie medzi bankami a ich domovskými štátmi a prispeli k tomu, aby sa prestali uprednostňovať štátne dlhopisy, pričom by sa súčasne zabránilo mutualizácii dlhov a morálnemu hazardu. Metóda sekuritizácie zároveň umožňuje bankám rozšíriť finančné riziká na neregulované finančné subjekty. Okrem toho by SBBS mohli viesť k zvýšeniu rozdielu v úrokových sadzbách medzi štátnymi dlhopismi (spread) v čase hospodárskeho stresu.

V Bruseli 30. novembra 2017 Predseda Európskeho výboru regiónov Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) V nadväznosti na uznesenie VR s názvom Biela kniha Európskej komisie o budúcnosti Európy: úvahy a scenáre pre štáty EÚ-27 k vývoju do roku 2025, ktoré bolo prijaté 12. mája 2017, začal VR konzultáciu o procese úvah, pričom závery z tejto konzultácie vyvodí v stanovisku, ktoré bude prijaté v polovici roka 2018.

(2) Pozri s. 34 a 35 posledného štandardného Eurobarometra 87 z jari 2017.

(3) Pozri eupinions #2016/4: A European Finance Minister with Budget Autonomy? Need for reforms of the Eurozone and their potential, given public opinion in Europe, Bertelsmann Stiftung.

(4) http://www2.consilium.europa.eu/media/26310/132525.pdf.

(5) http://www.consilium.europa.eu/sk/policies/emu-report-2015/.

(6) Pozri stanovisko VR k oznámeniu Komisie Posilnenie sociálneho rozmeru HMÚ, COM(2013) 690, ktoré vypracoval Jean-Louis DESTANS (FR/SES), prijaté 31. januára 2014, ECOS-V-050. VR zároveň 11. alebo 12. októbra 2017 prijme stanovisko, ktoré vypracoval Mauro D’ATTIS (IT/EĽS), k Návrhu medziinštitucionálneho vyhlásenia Európskeho piliera sociálnych práv a Diskusnému dokumentu o sociálnom rozmere Európy, SEDEC-VI/027.

(7) Pozri bod 35 stanoviska zo 7. februára 2017, ktoré vypracoval Carl Fredrik GRAF (SE/EĽS) na tému Fiškálna kapacita a automatické stabilizátory v HMÚ.

(8) Pozri bod 35 stanoviska zo 7. februára 2017, ktoré vypracoval Carl Fredrik GRAF (SE/EĽS) na tému Fiškálna kapacita a automatické stabilizátory v HMÚ.

(9) Pozri body 52 a 54 stanoviska z 8. februára 2017, ktoré vypracoval Markku MARKKULA (FI/EĽS) na tému Prekonávanie nedostatku investícií: Ako riešiť výzvy?.

(10) Nesplácané úvery sú bankové úvery, ktorých splácanie sa oneskoruje alebo sa pravdepodobne nesplatia vôbec, pokiaľ sa nepredá kolaterál. pretrvávajúca vysoká miera nesplácaných úverov predstavuje problém, pretože brzdia rentabilitu bánk z dôvodu administratívnych nákladov a vyšších nákladov bánk na financovanie. V dôsledku potreby ich financovania sa znižujú vlastné zdroje bánk a tieto úvery predstavujú riziko pre životaschopnosť bánk s vysokou mierou nesplácaných úverov.