SK Úradný vestník Európskej únie C 213/1

Oznámenie Komisie: „Usmerňovací dokument o požiadavkách na vodnú energiu v súvislosti s právnymi predpismi EÚ o ochrane prírody“

(2018/C 213/01)

Tento dokument vyjadruje stanoviská Európskej komisie a nie je záväzný.

Európska komisia, máj 2018

Katalógové číslo …

Rozmnožovanie je povolené len s uvedením zdroja.

Tento dokument bol vypracovaný s pomocou N2K GROUP EEIG – Ecosystems LTD, Brusel, a Beleco, Česká republika.

OBSAH

Účel dokumentu 3

1. Prehľad politiky a legislatívneho rámca EÚ 4

1.1. Smernica o vtákoch a smernica o biotopoch 4

1.2. Rámcová smernica o vode (RSV) 6

1.3. Koordinácia medzi rámcovou smernicou o vode a smernicami o ochrany prírody 6

1.4. Smernica o povodniach 8

1.5. Smernica o strategickom environmentálnom hodnotení a smernica o posudzovaní vplyvov na životné prostredie 9

1.6. Vzťah medzi smernicou o strategickom environmentálnom hodnotení a smernicou o posudzovaní vplyvov na životné prostredie a článkom 6 10

2. Sladkovodné ekosystémy a vodná energia v EÚ 10

2.1. Stav riečnych a jazerných ekosystémov v EÚ 10

2.2. Záťaže a hrozby súvisiace so sladkovodnými ekosystémami Európy 12

2.3. Vplyvy vodnej energie na sladkovodné ekosystémy 14

2.4. Kumulatívne účinky 19

2.5. Rozlišovanie medzi významnými a nevýznamnými vplyvmi 21

3. Príklady osvedčených postupov zmierňovania vplyvov a uplatňovania opatrení ekologickej obnovy v oblasti vodnej energie 23

3.1. Snaha o čo najlepší možný ekologický stav riek v kontexte výroby vodnej energie 23

3.2. Riešenie otázky negatívneho vplyvu existujúcich vodných elektrární na lokality sústavy Natura 2000 24

3.3. Zavedenie zmierňujúcich opatrení a opatrení ekologickej obnovy 25

3.4. Príklady osvedčených postupov obnovy životného prostredia 29

4. Osvedčené postupy pri uplatňovaní integrovaného prístupu k plánovaniu vodnej energie 36

4.1. Výhody integrovaného plánovania 36

4.2. Integrované vnútroštátne a regionálne plány 40

4.3. Citlivosť voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín a zonácia 41

4.4. Včasné konzultácie 44

5. Postup odhadu podľa smernice o biotopoch 46

5.1. Úvod 46

5.2. Kedy sa vyžaduje postup podľa článku 6 46

5.3. Postup vykonania primeraného odhadu krok za krokom 47

5.4. Výnimky v zmysle článku 6 ods. 4 57

Skratky 61

ÚČEL DOKUMENTU

Tento dokument ponúka usmernenie a predstavuje rad praktických prípadových štúdií o tom, čo sa dá urobiť, aby sa vodná energia využívala v súlade s požiadavkami smernice o biotopoch a smernice o vtákoch. Skúma sa v ňom, aké druhy vplyvov môžu vzniknúť následkom činností spojených s využívaním vodnej energie a na sérii praktických skúseností sa ukazuje, ako sa im v rôznych podmienkach možno vyvarovať, alebo ich aspoň zmierniť.

Vo všeobecnejšej rovine sa usiluje vytvoriť priestor na podporu synergie medzi politikami a praxou EÚ v oblasti energetiky, prírody a vôd s cieľom dosiahnuť ciele EÚ koordinovanejším spôsobom, a pokiaľ je to možné, so vzájomnou podporou.

V kapitole 1 sa poskytuje prehľad politiky a legislatívneho rámca EÚ, na základe ktorých sa má vodná energia v Európe využívať. Obsahuje aj stručné zhrnutie kľúčových ustanovení smernice o biotopoch a smernice o vtákoch, ako aj ich vzťah s rámcovou smernicou o vode a so smernicou o strategickom environmentálnom hodnotení (SEA) a smernicou o posudzovaní vplyvov na životné prostredie (EIA).

V kapitole 2 sa najskôr opisuje všeobecne zlý stav európskych riečnych a jazerných ekosystémov, ako aj tlaky a hrozby, ktoré na ne pôsobia. Ďalej sa venuje skúmaniu škály vplyvov, ktorý môže mať vodná energia na sladkovodné ekosystémy, pričom sa zvlášť zdôrazňuje význam potenciálnych kumulatívnych účinkov.

Život významného počtu voľne žijúcich živočíšnych a rastlinných druhov vrátane približne 400 sladkovodných druhov chránených smernicou o vtákoch a smernicou o biotopoch závisí od riečnych a jazerných ekosystémov. Dnes je však väčšina európskych riek vo veľmi zlom stave a pod obrovským tlakom širokého spektra sociálno-ekonomických činností (vrátane vodnej energie).

Z posledných správ o stave životného prostredia (1) vyplýva, že ešte stále treba vykonať veľa práce na dosiahnutie cieľov rámcovej smernice o vode a smerníc o ochrane prírody. Dá sa to dosiahnuť iba vtedy, ak prioritou nebude len zabrániť ďalšiemu zhoršeniu našich riek, ale aj aktívna obnova ich ekologického stavu a odstránenie alebo aspoň výrazné zníženie tlakov a hrozieb, ktorým sú vystavené.

V kapitole 3 sa skúmajú spôsoby, ako sa tieto ciele dajú dosiahnuť, a uvádzajú sa príklady osvedčených postupov ekologickej obnovy z celej EÚ.

Zvláštna pozornosť sa v kapitole 4 venuje potrebe strategického plánovania a navrhovania integrovanejších plánov a projektov v oblasti využívania vodnej energie, ktoré zohľadňujú ekologické požiadavky riek od začiatku procesu plánovania, a pokiaľ je to možné, obsahujú aj opatrenia na zlepšenie ekologického stavu rieky.

V dokumente sa pokračuje podrobným opisom postupu (v kapitole 5), ktorý sa má dodržiavať pri vykonávaní primeraného vyhodnotenia plánu alebo projektu v oblasti vodnej energie podľa článku 6 smernice o biotopoch. Objasňujú sa niektoré kľúčové aspekty tohto procesu schvaľovania a jeho vzťah k iným postupom hodnotenia vplyvov na životné prostredie EÚ. Zo skúseností opakovane vyplýva, že problémy s procesom schvaľovania podľa článku 6 sú často spôsobené nízkou kvalitou a neúplnosťou primeraného vyhodnotenia.

Toto usmernenie je určené predovšetkým na použitie príslušnými orgánmi, developermi a konzultantmi. Zaujímať bude aj mimovládne organizácie a ďalšie zainteresované strany, ktoré pracujú v sektore využívania vodnej energie. Dokument bol napísaný po konzultácii s orgánmi členských štátov, ako aj s viacerými kľúčovými partnermi a záujmovými skupinami. Počas prípravnej fázy poskytli všetci cennú spätnú väzbu.

Výsledný dokument je viazaný smernicami o vtákoch a o biotopoch a riadi sa znením týchto smerníc, ako aj širšími zásadami politiky EÚ pre životné prostredie a vodnú energiu. Osvedčené postupy a navrhované metodiky nie sú normatívne vo svojej podstate, ich cieľom je skôr ponúknuť užitočné rady, myšlienky a návrhy na základe diskusií so zástupcami odvetvia, vnútroštátnymi a medzinárodnými orgánmi, MVO, vedeckými expertmi a ostatnými zainteresovanými stranami.

Dokument teda odráža iba názory Komisie a nemá právne záväzný charakter. Poskytovanie konečného výkladu smerníc EÚ je úlohou Európskeho súdneho dvora. V relevantných prípadoch sa uvádza aj existujúca európska judikatúra. Preto sa odporúča čítať tento dokument spolu s existujúcim všeobecným usmernením a príslušnými rozhodnutiami Európskeho súdneho dvora k obom smerniciam (2).

1. PREHĽAD POLITIKY A LEGISLATÍVNEHO RÁMCA EÚ

Vodná energia zohráva kľúčovú úlohu pri vykonávaní smernice o obnoviteľných zdrojoch energie (3) a prispieva k cieľom EÚ v oblasti energetiky na roky 2020 – 2030. Rovnako ako všetky ostatné činnosti súvisiace s vodou musí využívanie vodnej energie spĺňať požiadavky právnych predpisov EÚ v oblasti životného prostredia, ktoré sa zaviedli na ochranu a obnovu európskych riek. Tieto právne požiadavky sú stanovené v rámcovej smernici o vode, smernici o povodniach, smerniciach o vtákoch a biotopoch a smerniciach o environmentálnom hodnotení (smernica o posudzovaní vplyvov na životné prostredie – EIA a smernica o strategickom environmentálnom hodnotení SEA).

V tejto kapitole sa opisujú niektoré z hlavných ustanovení týchto predpisov EÚ, ktoré sú pre vodnú energiu relevantné. Zameriava sa najmä na dve smernice o ochrane prírody, keďže to je hlavná téma tohto dokumentu.

1.1. Smernica o vtákoch a smernica o biotopoch

Európske rieky sú jedným z hlavných zdrojov biodiverzity a dôležitou súčasťou nášho bohatého prírodného dedičstva. Za posledné desaťročia však prešli rozsiahlymi zmenami. Následkom týchto zmien sa znížila ich odolnosť a schopnosť napĺňať svoje funkcie voči prírode a voľne žijúcim živočíchom a rastlinám. Väčšina riek je v súčasnosti v zlom stave a vyžaduje si obnovu.

Hlavy štátov a predsedovia vlád EÚ si uvedomujú alarmujúcu stratu biodiverzity, a preto si stanovili ambiciózny cieľ, že do roku 2020 tento vývoj zastavia a zvrátia. Politický rámec na jeho dosiahnutie zabezpečuje stratégia EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2020 (4), ktorú Komisia prijala v máji 2011. Na prudké zlepšenie praktického vykonávania smerníc o biotopoch a vtákoch a rýchlejšie napredovanie na ceste k cieľu EÚ na rok 2020 spočívajúceho v zastavení a zvrátení straty biodiverzity a ekosystémových služieb spustila Komisia v apríli 2017 nový akčný plán (5).

Smernice o vtákoch a biotopoch sú základom politiky EÚ na ochranu prírody a biodiverzity. Všetkým členským štátom EÚ umožňujú spolupracovať na základe spoločného legislatívneho rámca pri ochrane najohrozenejších, najzraniteľnejších a najcennejších druhov a biotopov Európy v celej oblasti ich prirodzeného výskytu v rámci EÚ bez ohľadu na politické a administratívne hranice.

Celkovým cieľom smernice o ochrane vtáctva a smernice o biotopoch je zabezpečiť, aby druhy a typy biotypov, ktoré sa majú týmito smernicami chrániť, boli zachované a obnovené s dosiahnutím priaznivého stavu (6) ochrany v oblasti ich prirodzeného výskytu v rámci EÚ.

Tento cieľ je vymedzený pozitívnymi znakmi, orientovaný na priaznivý stav ochrany, ktorý treba dosiahnuť a uchovávať. Presahuje tak rámec základnej požiadavky vyhnúť sa zhoršeniu stavu.

Vymedzenie priaznivého stavu ochrany podľa smernice o biotopoch Článok 1 Stav ochrany prirodzeného biotopu znamená súbor vplyvov pôsobiacich na prirodzený biotop a jeho typické druhy, ktoré môžu ovplyvniť jeho dlhodobé prirodzené rozšírenie, štruktúru a funkcie, ako aj dlhodobé prežitie jeho typických druhov v rámci územia EÚ. Stav ochrany prirodzeného biotopu sa bude považovať za „priaznivý“, keď: — jeho prirodzený areál a územie, ktoré v tomto areáli pokrýva, zostávajú stabilné alebo sa zväčšujú a — existuje špecifická štruktúra a funkcie, ktoré sú potrebné na jeho dlhodobé udržanie, a je pravdepodobné, že budú ďalej existovať v dohľadnej budúcnosti, a — stav ochrany jeho typických druhov je priaznivý. Stav ochrany druhov znamená súhrn vplyvov pôsobiacich na príslušné druhy, ktoré môžu ovplyvniť jeho dlhodobé rozšírenie a početnosť ich populácií v rámci územia EÚ. Stav ochrany sa bude považovať za „priaznivý“, keď: — údaje o dynamike populácie príslušného druhu indikujú, že sa tento druh dlhodobo udržuje vo svojom prirodzenom biotope ako životaschopný komponent, a — prirodzený areál druhu sa ani nezmenšuje, ani sa pravdepodobne v dohľadnej budúcnosti nezmenší, a — existuje a pravdepodobne bude ďalej existovať dostatočne veľký prirodzený biotop na dlhodobé udržanie ich populácií.

Na dosiahnutie tohto cieľa sa v európskych smerniciach o ochrane prírody od členských štátov vyžaduje, aby zaviedli dva typy opatrení, a to:

— Vyhlásenie a ochrana hlavných lokalít na ochranu druhov a typov biotopov uvedených v prílohe I a II k smernici o biotopoch a v prílohe I k smernici o vtákoch a na ochranu všetkých pravidelne sa vyskytujúcich sťahovavých vtákov. Tieto lokality tvoria sústavu Natura 2000 v celej EÚ, ktorá v súčasnosti obsahuje viac ako 27 500 lokalít. Jazerné a riečne ekosystémy tvoria približne 4 % celkovej plochy sústavy Natura 2000 (Európska agentúra pre životné prostredie, 2010, EÚ 27).

— Vytvorenie systému ochrany druhov pre všetky druhy vtákov voľne žijúce v Európe a ďalšie druhy uvedené v prílohe IV k smernici o biotopoch. Tieto opatrenia sa uplatňujú na celý areál prirodzeného rozšírenia druhu v EÚ t. j. v chránených lokalitách, ako je sústava Natura 2000, a aj mimo nich.

Ustanovenia týkajúce sa ochrany lokalít sústavy Natura 2000

Ochrana a riadenie lokalít sústavy Natura 2000 sa riadi ustanoveniami článku 6 smernice o biotopoch, ktorými sa určuje aj vzťah medzi ochranou tejto lokality a jej ďalším využívaním, ako je napríklad vodná energia, v lokalite a v jej okolí (7).

Článok 6 je rozdelený na dva typy opatrení:

— Prvý sa týka riadenia ochrany všetkých lokalít sústavy Natura 2000 a stanovenia cieľov ochrany týchto lokalít. Od členských štátov sa vyžaduje: a) vypracovať a vykonávať pozitívne ochranné opatrenia, ktoré zodpovedajú ekologickým požiadavkám typov prirodzených biotopov uvedených v prílohe I a druhov uvedených v prílohe II vyskytujúcich sa v daných lokalitách (článok 6 ods. 1); a b) prijať vhodné opatrenia s cieľom predísť poškodeniu rôznych typov biotopov a biotopov druhov alebo akémukoľvek rušeniu prítomných druhov (článok 6 ods. 2). V smernici o biotopoch sa odporúča otvoreným a transparentným spôsobom vypracovať plány riadenia sústavy Natura 2000, ktoré budú slúžiť ako prostriedok na identifikáciu potrebných ochranných opatrení lokalít sústavy Natura 2000. Sú užitočnými nástrojmi na stanovenie cieľov ochrany a pomáhajú vytvárať konsenzus medzi všetkými zainteresovanými stranami a záujmovými skupinami, pokiaľ ide o riešenia v oblasti riadenia lokality. Poskytujú aj mechanizmus na začlenenie ochranných opatrení pre sústavu Natura 2000 do širšieho programu opatrení podľa rámcovej smernice o vode.

— Druhý typ opatrení (riadi sa článkom 6 ods. 3) sa týka postupu odhadu akéhokoľvek plánu alebo projektu, ktorý by mohol mať dosah na jednu alebo viacero lokalít sústavy Natura 2000 (podrobnosti pozri v kapitole 5). V podstate sa pri postupe odhadu požaduje, aby akýkoľvek projekt, ktorý môže významne ovplyvniť lokalitu sústavy Natura 2000, podliehal primeranému odhadu, ktorý tieto dosahy podrobne vyhodnotí z hľadiska cieľov ochrany lokality. Príslušný orgán môže plán alebo projekt odsúhlasiť len v prípade, ak sa na základe zistení primeraného odhadu presvedčí, že plán alebo projekt nepriaznivo neovplyvní integritu príslušnej lokality. Je dôležité poznamenať, že povinnosťou je demonštrovať absenciu (nie prítomnosť) významných negatívnych účinkov. Vo výnimočných prípadoch je možné uplatniť výnimku (článok 6 ods. 4) a schváliť plán alebo projekt s nepriaznivým účinkom na integritu lokality sústavy Natura 2000, ak sa dá preukázať, že nie sú menej škodlivé alternatívy a plán alebo projekt sa musí realizovať z nevyhnutných dôvodov vyššieho verejného záujmu. V takýchto prípadoch treba zabezpečiť primerané kompenzačné opatrenia, aby sa zaistila ochrana celkovej súdržnosti sústavy Natura 2000. Je dôležité poukázať na to, že postup odhadu podľa smernice o biotopoch nie je rovnaký ako podľa smernice SEA alebo smernice EIA (8) a článku 4 ods. 7 rámcovej smernice o vode, aj keď by v ideálnom prípade mali byť vzájomne prepojené alebo aspoň koordinované.

Opatrenia na ochranu živočíšnych a rastlinných druhov:

Druhá séria opatrení smerníc o ochrane prírody sa týka ochrany určitých druhov v celej oblasti ich prirodzeného výskytu v rámci EÚ t. j. bez ohľadu na to, či sa nachádzajú v lokalitách sústavy Natura 2000. Opatrenia na ochranu druhov sa uplatňujú na druhy uvedené v prílohe IV k smernice o biotopoch a všetkých druhov voľne žijúcich vtákov v EÚ. Presné podmienky sú ustanovené v článku 5 smernice o vtákoch a článku 12 (pre živočíchy) a článku 13 (pre rastliny) smernice o biotopoch.

V zásade sa od členských štátov požaduje pre tieto druhy zakázať:

— úmyselné rušenie počas obdobia reprodukcie, odchovu mláďat, zimného spánku a migrácie,

— poškodzovanie alebo ničenie miest na reprodukciu alebo miest na oddych,

— úmyselné ničenie hniezd alebo vajec alebo vytrhávanie s koreňmi alebo ničenie chránených rastlín.

Výnimky z ustanovení o ochrane druhov sú povolené len v obmedzenej miere – ako sú napr. prípady, keď treba zabrániť vážnym škodám na pestovaných plodinách alebo hospodárskych zvieratách, alebo ak je to v záujme verejného zdravia a bezpečnosti – za predpokladu, že neexistuje iné uspokojivé riešenie a dôsledky týchto výnimiek nebudú v rozpore s celkovými cieľmi príslušných smerníc. Podmienky uplatňovania výnimiek sú stanovené v článku 9 smernice o vtákoch a v článku 16 smernice o biotopoch (9).

Ustanovenia o ochrane druhov sú veľmi významné aj pre vodné elektrárne vykonávajúce činnosť aj mimo lokalít sústavy Natura 2000. Ich cieľom je zabezpečiť, aby žiadna z nových realizácií nepoškodzovala miesta na párenie a miesta na oddych žiadnych voľne žijúcich vtákov alebo akýchkoľvek druhov uvedených v prílohe IV k smernici o biotopoch, pokiaľ jej nebola príslušnými orgánmi udelená výnimka v súlade s podmienkami smernice. Toto ustanovenie môže byť dôležité najmä pre vodné elektrárne umiestnené na riekach, ktoré poskytujú útočisko sťahovavým druhom, ako sú napr. sťahovavé vtáky alebo ryby (napr. jeseter veľký acipenser sturio alebo kolok rhônsky zingel asper, ktoré sú uvedené v prílohe IV k smernici o biotopoch).

1.2. Rámcová smernica o vode

Rámcovou smernicou o vode sa stanovuje rámec na ochranu a udržateľné obhospodarovanie vnútrozemských povrchových vôd (riek a jazier), brakických vôd (ústí riek), pobrežných vôd a podzemnej vody. Jej cieľom je zabezpečiť, aby všetky vodné útvary dosiahli do roku 2015 „dobrý stav“ (s výnimkou výrazne zmenených a umelých vodných útvarov, v ktorých prípade je cieľom dosiahnuť dobrý ekologický potenciál). Rovnako ako v smerniciach o ochrane prírody, rámcová smernica o vode si kladie vyššie ciele ako len základnú požiadavku zabrániť ďalšiemu zhoršovaniu vodných útvarov a suchozemských ekosystémov a mokradí priamo závislých od vodných ekosystémov.

Na účely dosiahnutia tohto cieľa sa v smernici o vode od členských štátov vyžaduje, aby stanovili plán manažmentu povodia pre každé správne územie povodia. V smernici sa stanovuje cyklický postup, v ktorom sa plány vodohospodárskeho manažmentu povodia pripravujú, vykonávajú a preverujú každých šesť rokov.

1.3. Koordinácia medzi rámcovou smernicou o vode a smernicami o ochrane prírody

Rámcová smernica o vode a obe smernice o ochrane prírody sú navzájom úzko prepojené, keďže cieľom oboch je chrániť a obnovovať európske sladkovodné ekosystémy. Aby sa zabezpečila ich integrovaná realizácia, mali by sa vykonávať koordinovaným spôsobom. V ďalšom texte sa upriami pozornosť na kľúčové body vzájomného pôsobenia medzi rámcovou smernicou o vode a smernicami o ochrane prírody, ktoré sú relevantné konkrétne pre vodné elektrárne. Vychádzajú z často kladených otázok Komisii o prepojení medzi rámcovou smernicou o vode a smernicami o ochrane prírody (10).

Rôzne ciele rámcovej smernice o vode a smerníc o ochrane prírody

Rámcová smernica o vode aj smernice o ochrane prírody sa aspoň sčasti uplatňujú v rovnakom prostredí a majú zhruba podobné ambície zabezpečiť, aby sa nezhoršoval stav riek a zlepšil stav vodných ekosystémov. Aj keď sú celkové ciele podobné, špecifické ciele sa líšia, hoci sú úzko prepojené.

Cieľom rámcovej smernice o vode je ochrana a zlepšenie všetkých povrchových a podzemných vôd tak, aby dosiahli dobrý stav alebo potenciál a zabránilo sa ich zhoršeniu. Na druhej strane cieľom smernice o vtákoch a smernice o biotopoch je chrániť, udržiavať a obnovovať konkrétne druhy rastlín či živočíchov a typy biotopov, aby sa dosiahol priaznivý stav ich ochrany v oblasti ich prirodzeného výskytu v rámci EÚ.

Keď sa dosiahne dobrý ekologický stav v zmysle rámcovej smernice o vode, zvyčajne sa tým prispieva k dosiahnutiu cieľov ochrany biotopov a druhov závislých od vody v rámci sústavy Natura 2000 a naopak. Požiadavka „dobrý ekologický stav“ sa však týka vodných útvarov, kým priaznivý stav ochrany sa vzťahuje na špecifické typy biotopov a druhov.

Dosiahnutie dobrého ekologického stavu ale nestačí nevyhnutne na dosiahnutie priaznivého stavu ochrany, aj keby všetky vodné útvary dosiahli dobrý ekologický stav. Preto môže byť potrebné zaviesť dodatočné ochranné opatrenia, aby sa dosiahli ciele ochrany lokality Natura 2000 pre druhy a typy biotopov, pre ktoré bola lokalita označená za chránenú.

V rámcovej smernici o vode sa to explicitne uznáva. V článku 4 ods. 2 rámcovej smernice o vode sa uvádza „ak sa na daný vodný útvar vzťahuje viac ako jeden z cieľov […] uplatní sa najprísnejší z nich “. Napríklad ak je lokalita sústavy Natura 2000 určená pre vydry alebo sladkovodné perlorodky riečne, môže byť potrebné upraviť aj nadmerný rybolov, aj keď to nie je nevyhnutné na dosiahnutie dobrého ekologického stavu podľa rámcovej smernice o vode.

Tieto dodatočné požiadavky by v ideálnom prípade mali byť zahrnuté do plánu vodohospodárskeho manažmentu povodia podľa rámcovej smernice o vode, alebo by sa na ne mali aspoň odvolávať konkrétne ustanovenia plánu týkajúce sa chránených oblastí, aby sa zabezpečil súlad (a zabránilo sa konfliktom) s opatreniami rámcovej smernice o vode a opatreniami sústavy Natura 2000 (pozri článok 4 ods. 1 písm. c).

Výrazne zmenené vodné útvary alebo umelé vodné útvary a Natura 2000

Podľa článku 4 ods. 3 rámcovej smernice o vode môžu byť niektoré vodné útvary, ktorých fyzické znaky sú významne zmenené ľudskou činnosťou, vyhlásené za výrazne zmenené vodné útvary, ak spĺňajú ustanovenia článku 4 ods. 3 (11). Vodné útvary, ktoré boli vytvorené ľudskou činnosťou na miestach, kde predtým neexistoval žiaden vodný útvar (napr. nádrž vytvorená človekom alebo umelý plavebný kanál) sa môžu označiť za umelé vodné útvary.

Ak sa nedajú uplatniť požiadavky na menej prísne ciele ako „priemerný ekologický potenciál“, tak sa na výrazne zmenené vodné útvary a umelé vodné útvary uplatňuje „dobrý ekologický potenciál“ podľa rámcovej smernice o vode (namiesto dobrého ekologického stavu). Jednoducho povedané to znamená ekologický stav, ktorý je kompatibilný s oprávneným využívaním, na základe ktorého bol označený za výrazne zmenený vodný útvar alebo umelý vodný útvar (12).

Výrazne zmenený vodný útvar alebo umelý vodný útvar je možné označiť aj ako lokalitu sústavy Natura 2000, ak sa tam nachádzajú druhy alebo typy biotopov uvedené v prílohe I k smernici o vtákoch alebo v prílohách I a II k smernici o biotopoch. V takýchto prípadoch sa musia pre tento druh alebo biotop vykonať aj vhodné ochranné opatrenia v súlade s cieľmi ochrany lokality. Aj tu platí, že opatrenia môžu byť prísnejšie ako tie, ktoré sa požadujú na dosiahnutie „dobrého ekologického potenciálu“. Takisto by mali byť začlenené do plánov manažmentu povodia v zmysle rámcovej smernice o vode podľa osobitných ustanovení týkajúcich sa chránených oblastí (pozri článok 4 ods. 1 písm. c) v spojení s článkom 4 ods. 2).

Hodnotenie novej výstavby podľa rámcovej smernici o vode

Rovnako ako v smerniciach o ochrane prírody, aj v rámcovej smernici o vode sú konkrétne ustanovenia o hodnotení novej výstavby vo vodných útvaroch. Podľa článku 4 ods. 7 rámcovej smernice o vode orgány môžu za určitých podmienok schváliť výnimky pre nové zmeny a udržateľné rozvojové činnosti človeka, ktoré vedú k zhoršeniu stavu vodných útvarov alebo bránia dosiahnutiu dobrého ekologického stavu alebo potenciálu alebo dobrého stavu podzemnej vody. K týmto výnimkám môže patriť aj nová výstavba súvisiaca s vodnou energiou (13).

Ak výstavba môže mať vplyv na cieľ rámcovej smernice o vode a aj na lokalitu sústavy Natura 2000, potom treba vykonať postup podľa článku 4 ods. 7 rámcovej smernice o vode a aj postup odhadu podľa článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch (najlepšie koordinovaným a integrovaným spôsobom). Každý postup má iné právne zameranie: v jednom sa hodnotí, či projekt môže ohroziť hlavné ciele rámcovej smernice o vode, v druhom sa posudzuje, či nepriaznivo ovplyvní integritu lokality sústavy Natura 2000. Nebráni to však tomu, aby niektoré aspekty hodnotenia neprebiehali koordinovane, napríklad prostredníctvom prieskumov a konzultácií.

V rámcovej smernici o vode je jasne stanovené, že výstavba sa nemôže uskutočniť, ak nie je v súlade s ďalšími environmentálnymi právnymi predpismi EÚ. Inými slovami, ak projekt neohrozuje ciele rámcovej smernice o vode, ale nepriaznivo ovplyvňuje integritu lokality sústavy Natura 2000, tak nemôže byť schválený podľa rámcovej smernice o vode, ak mu nebola udelená aj výnimka v zmysle článku 6 ods. 4 smernice o biotopoch. Objasnenie uplatňovania článku 4 ods. 7 rámcovej smernice o vode o výnimkách z environmentálnych cieľov vrátane prepojenia so smernicami o ochrane prírody sa nachádza v usmerňovacom dokumente č. 36 o článku 4 ods. 7 rámcovej smernice o vode, ktorý bol vydaný v roku 2017 (14).

Zachovanie sladkovodnej perlorodky riečnej v írskych podpovodiach Sladkovodná perlorodka riečna Margaritifera margaritifera je jeden z najdlhšie žijúcich mäkkýšov na zemi. Z dôvodu svojej komplikovanej histórie a potreby takmer prírodnej čistej tečúcej vody je tento druh kľúčovým biologickým indikátorom, ktorý dokazuje kvalitu riečnych ekosystémov. Druh je chránený podľa smernice EÚ o biotopoch, dochádza však k nepriaznivému stavu ochrany v celom Írsku. Ako hlavná príčina bolo identifikované usadzovanie alebo usadzovanie spolu s eutrofizáciou. Na dosiahnutia priaznivého stavu ochrany sladkovodných perlorodiek riečnych boli v roku 2009 prijaté vnútroštátne právne predpisy. V tejto legislatíve sa stanovili povinné ciele v oblasti kvality životného prostredia na biotopy sladkovodnej perlorodky riečnej v rámci lokalít sústavy Natura 2000. Požadovalo sa aj vypracovanie plánov manažmentu podpovodia spolu s programom opatrení. Cieľom týchto plánov je riešiť otázky celého povodia, ktoré prispievajú k úbytku tohto druhu. Použitý formát kopíroval plány manažmentu povodia podľa rámcovej smernice o vode, aby tieto plány manažmentu podpovodia mohli neskôr fungovať v rámci plánov manažmentu povodia. Už od počiatočnej fázy sa v Írsku zdôrazňovalo úzke prepojenie medzi smernicami o biotopoch a vtákoch a rámcovou smernicou o vode. Národná technická koordinačná skupina pre rámcovú smernicu o vode zriadila v roku 2009 podvýbor – národnú ochranársku pracovnú skupinu, ktorej úlohou bolo rozvíjať aspekty ochrany prírody v zmysle rámcovej smernice o vode. Hlavným cieľom pracovnej skupiny bolo zabezpečiť, aby rozvoj aspektov ochrany prírody podľa rámcovej smernice o vode bol v rámci Írska dobre koordinovaný a podporovaný, a vytvoriť podmienky na účinnú komunikáciu medzi zapojenými príslušnými vládnymi agentúrami. Pri plánoch podpovodia týkajúcich sa sladkovodných perlorodiek riečnych zohrala pracovná skupina kľúčovú úlohu pri spresňovaní a ďalšom rozvoji národného manuálu (súboru nástrojov) štandardných opatrení v povodiach pre sladkovodné perlorodky riečne, ktoré sú praktické, funkčné a efektívne z hľadiska nákladov. Preverila aj plány, aby sa zabezpečila ich praktickosť a účinnosť, a identifikovala medzery v politike a usmerneniach, ktoré by bránili ich vykonávaniu. http://www.wfdireland.ie/docs/5_FreshwaterPearlMusselPlans/ http://kerrylife.ie http://www.environ.ie/en/Environment/Water/WaterQuality/WaterFrameworkDirective/

1.4. Smernica o povodniach

V novembri 2007 bola prijatá smernica 2007/60/ES. Vytvára sa ňou rámec na hodnotenie a manažment povodňových rizík a od členských štátov sa vyžaduje, aby vypracovali:

— Mapy povodňového ohrozenia a povodňových rizík, v ktorých sú zaznamenané identifikované oblasti povodňového rizika podľa povodia (alebo inej dohodnutej plošnej jednotky riadenia). V týchto mapách by mali by tiež zaznamenané potenciálne nepriaznivé dôsledky spojené s rôznymi povodňovými scenármi vrátane informácií o možných zdrojoch znečistenia životného prostredia v dôsledku povodní, ako aj o chránených oblastiach, napr. lokality sústavy Natura 2000 (termín december 2013).

— Plány manažmentu povodňového rizika na riadenie a obmedzenie potenciálnych nepriaznivých dôsledkov povodní. Tieto plány by mali obsahovať prioritný súbor opatrení zameraný na všetky aspekty manažmentu povodňových rizík od prevencie a ochrany k pripravenosti s prihliadnutím na charakteristiky jednotlivých povodí alebo čiastkových povodí (termín december 2015).

Činnosti v rámci smernice o povodniach musia byť v súlade s požiadavkami smerníc o ochrane prírody. Napríklad ak hrozí, že protipovodňové opatrenie ovplyvní jednu alebo viac lokalít sústavy Natura 2000, tiež je potrebné sa riadiť článkom 6 smernice o biotopoch a mali by sa primerane posúdiť možné vplyvy plánu alebo projektu na integritu lokality(-ít) sústavy Natura 2000.

1.5. Smernica o strategickom environmentálnom hodnotení a smernica o posudzovaní vplyvov na životné prostredie

Smernica o strategickom environmentálnom hodnotení

Cieľom smernice 2001/42/ES o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie (ďalej len „smernica SEA“) je poskytovať vysoký stupeň ochrany životného prostredia. a zabezpečiť, aby sa vplyvy určitých plánov a programov na životné prostredie identifikovali, posúdili a zohľadnili v priebehu ich prípravy a pred ich prijatím.

Strategické environmentálne hodnotenie (SEA) je povinné pre rozmanité plány a programy, ktoré stanovujú rámec pre budúce povoľovanie projektov uvedených v smernici o EIA. Povinné je aj v prípade všetkých plánov alebo programov, pri ktorých sa vyžaduje posúdenie podľa článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch z dôvodu ich pravdepodobného významného účinku na lokality sústavy Natura 2000.

Podľa postupu SEA sú členské štáty povinné vypracovať environmentálnu správu, ktorá posúdi pravdepodobné environmentálne účinky plánov a programov a účinky primeraných alternatív. Navyše sa musia poradiť s orgánmi, ktoré sú z dôvodu svojej špecifickej environmentálnej pôsobnosti pravdepodobne zainteresované v environmentálnych účinkoch vykonávania plánov a programov (t. j. s orgánmi pre životné prostredie), a s verejnosťou.

Konzultácie by mali byť včasné a účinné, aby umožnili orgánom pre životné prostredie a verejnosti vyjadriť svoje stanovisko k návrhu plánu alebo programu a k príslušnej environmentálnej správe ešte pred prijatím plánu alebo programu. Postup vypracúvania strategického environmentálneho hodnotenia (SEA) má byť koordinovaný s vypracúvaním plánu, čím sa umožní začlenenie environmentálnych hľadísk do konečnej verzie tohto plánu.

V konečnom dôsledku cieľom SEA je podporiť integrovanejší a účinný prístup k územnému plánovaniu, v rámci ktorého sa životné prostredie vrátane biodiverzity v procese plánovania zohľadní oveľa skôr a na oveľa vyššej strategickej úrovni. Malo by to viesť k menšiemu počtu konfliktov na nižšej úrovni jednotlivých projektov. Umožňuje to tiež vhodnejšie umiestnenie budúceho rozvoja mimo oblastí možného konfliktu, ako sú napr. lokality sústavy Natura 2000.

Smernica o posudzovaní vplyvov na životné prostredie

Zatiaľ čo postup SEA sa týka plánov a programov smernica EIA 2011/92/EÚ zmenená smernicou 2014/52/EÚ (bežne označovaná ako „smernica EIA“) je určená pre jednotlivé verejné a súkromné projekty. Súhlas s projektom (15), ktorý môže mať významný vplyv na životné prostredie, by sa mal poskytnúť až po posúdení jeho pravdepodobných vplyvov na životné prostredie.

Smernica EIA rozlišuje medzi projektmi vyžadujúcimi povinné posudzovanie EIA („projekty prílohy I“ (16)) a projektmi, keď úrady členských štátov musia určiť, či projekty môžu mať významný vplyv („projekty prílohy II“). Uskutočňuje sa to prostredníctvom „zisťovacieho konania“, v ktorom sa zohľadňujú kritériá uvedené v prílohe III k smernici. Väčšina zariadení na výrobu hydroelektrickej energie sú projekty uvedené v prílohe II (17).

1.6. Vzťah medzi SEA, EIA a článkom 6 ods. 3 smernice o biotopoch

Ak sa vyžaduje posúdenie projektu na základe smernice EIA a aj smerníc o ochrane prírody, mali by sa podľa smernice EIA (zmenenej smernicou 2014/52/EÚ) ustanoviť koordinované a/alebo spoločné procedúry. Komisia vydala usmernenie o vytváraní koordinovaných a/alebo spoločných procedúr pre projekty (18), ktoré sú súčasne predmetom posúdení podľa smerníc o EIA, biotopoch, vtákoch, rámcovej smernice o vode a smernice o priemyselných emisiách.

V rámci koordinovanej procedúry musia členské štáty koordinovať rôzne samostatné posúdenia vplyvov konkrétnych projektov na životné prostredie požadované príslušnými právnymi predpismi Únie určením orgánu na tento účel. V rámci spoločnej procedúry členské štáty majú vykonať jedno posúdenie vplyvov konkrétneho projektu na životné prostredie požadované príslušnými právnymi predpismi Únie.

Primeraný odhad podľa právnych predpisov EÚ v oblasti ochrany prírody by malo zostať jasne rozoznateľnou a identifikovateľnou časťou celkovej environmentálnej správy. Je to z toho dôvodu, že primeraný odhad podľa smernice o biotopoch skúma odlišné aspekty prírodného prostredia a na určenie „významu“ má odlišné kritériá ako smernice o EIA a SEA. EIA a SEA zvažujú všetky aspekty životného prostredia vrátane biodiverzity, kým smernice o ochrane prírody sa zameriavajú konkrétne na možné vplyvy na druhy a typy biotopov, pre ktoré boli vyhlásené za lokality sústavy Natura 2000.

Rozdielne sú aj výstupy každého posúdenia. Posúdenia v rámci EIA a SEA stanovujú procesné požiadavky, ale nie povinné normy týkajúce sa životného prostredia. Na druhej strane výstup odhadu podľa smernice o biotopoch je pre príslušný orgán bezprostredne záväzný a podmieňuje jeho konečné rozhodnutie.

Inými slovami, ak sa primeraným odhadom nedá preukázať, že plán alebo projekt nepriaznivo neovplyvní integritu lokality sústavy Natura 2000, príslušný orgán nemôže súhlasiť s plánom alebo projektom v danom stave, iba ak vo výnimočných prípadoch spĺňajú podmienky postupu na udelenie výnimky podľa článku 6 ods. 4.

Ak je potrebné vykonať odhad podľa smernice o biotopoch, Súdny dvor Európskej únie objasnil, že smernica SEA sa uplatňuje na plány a programy samostatne (19).

Usmernenie v záujme zefektívnenia postupov posudzovania vplyvu na životné prostredie v súvislosti s projektmi spoločného záujmu v oblasti energetickej infraštruktúry (projekty spoločného záujmu) Rovnako ako všetky ostatné rozvojové projekty aj na projekty súvisiace s vodnou energiou sa vzťahujú viaceré postupy posudzovania vplyvu. Komisia vydala usmernenia o tom, ako zefektívniť tieto rôzne postupy, najmä v prípade projektov spoločného záujmu, ktoré spadajú pod nariadenie o TEN-E, a zároveň zabezpečiť maximálnu úroveň ochrany životného v súlade s právnymi predpismi EÚ v oblasti životného prostredia. V usmernení Komisie sa uvádza rad odporúčaní, ktoré, aj keď boli pripravované pre projekty spoločného záujmu, sú relevantné aj pre všetky plány alebo projekty v oblasti energetiky vrátane využívania vodnej energie. Odporúčania sa zameriavajú najmä na: — včasné plánovanie, „roadmapping“ a stanovenie rozsahu posudzovania, — včasnú a účinnú integráciu environmentálneho posúdenia a ďalších environmentálnych požiadaviek, — koordináciu postupov a lehôt, — získavanie údajov, spoločné využívanie údajov a kontrolu kvality, — cezhraničnú spoluprácu a — včasnú a účinnú účasť verejnosti. http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf

2. SLADKOVODNÉ EKOSYSTÉMY A VODNÁ ENERGIA V EÚ

2.1. Stav riečnych a jazerných ekosystémov v EÚ

Rieky a jazerá sú vďaka štrukturálnej zložitosti a veľmi dynamickému charakteru mimoriadne bohatými ekosystémami prinášajúcim životodarnú silu, v tomto prípade vodu, do veľkých oblastí okolitej krajiny. Nie sú len samy osebe cennými biotopmi, ale pôsobia aj ako životne dôležité ekologické koridory, ktoré podnecujú šírenie a migráciu živočíšnych a rastlinných druhov na veľké vzdialenosti. Sú zodpovedné za vývoj bohatej mozaiky navzájom prepojených mokradí závislých od vody, ako napr. lužné lesy, močiare, slatiny, mokré lúky, ktoré všetky ďalej zlepšujú svoju celkovú biodiverzitu.

Život významného počtu voľne žijúcich živočíšnych a rastlinných druhov vrátane približne 400 sladkovodných druhov chránených smernicou o vtákoch a smernicou o biotopoch závisí od riečnych a jazerných ekosystémov. Jazerá a rieky spolu pokrývajú 4 % povrchu sústavy Natura 2000 (asi 31 560 km2, čo predstavuje plochu väčšiu ako Belgicko) a bola vymedzená pre druhy, ako sú losos atlantický (Salmo salar), vydru riečnu (Lutra lutra), rybárika riečneho (Alcedo atthis), raka Austropotamobius pallipes, korýtko riečne (Unio crassus), ako aj rôzne druhy biotopov od nížinných až po horské vodné toky, aluviálne lesy, mokré lúky, vlhké travinno-bylinné porasty a slatiny.

Rieky sú navyše pre európske hospodárstvo, sociálny blahobyt, služby a veľký počet rozličných sektorov dôležitým multifunkčným zdrojom a prinášajú spoločnosti mnohé dôležité statky a služby. Viac než 150 rokov sa na tento cenný zdroj jeho intenzívnym využívaním vyvíja obrovský tlak, výsledkom čoho je, že len niekoľko hlavných riek Európy je dnes v úplne prirodzenom stave. Okrem toho v dôsledku vystavenia rozličnému stupňu znečisťovania a veľkého zaťaženia živinami, ktoré vedie k významnému zhoršeniu kvality vody, mnohé rieky prešli významnými zmenami hydromorfológie, dynamiky prirodzeného prietoku a ekologickej konektivity.

Európska environmentálna agentúra v roku 2015 v správe o stave životného prostredia v Európe (20) dospela k tomu, že viac než polovica riek a jazier v Európe nedosahuje dobrý ekologický stav alebo potenciál. Iba 43 % útvarov povrchovej vody bolo v roku 2009 v dobrom alebo veľmi dobrom ekologickom stave. Neočakávalo sa výrazné zlepšenie situácie do roku 2015, predpokladalo sa, že len 53 % vodných útvarov dosiahne dobrý ekologický stav. Táto situácia je veľmi vzdialená od cieľov stanovených v rámcovej smernici o vode.

Z pohľadu chránených sladkovodných druhov a biotop v EÚ je situácia ešte závažnejšia. Podľa poslednej správy Komisie za roky 2007 – 2012 o stave prírody a ochrany biotopov a druhov chránených v zmysle dvoch smerníc o ochrane prírody (21) boli takmer tri štvrtiny sladkovodných druhov (74 %) a sladkovodných biotopov (73 %) v nepriaznivom – nedostatočnom alebo nepriaznivom – zlom stave. Naopak, len 17 % a 16 % bolo označených priaznivým stavom.

Stav ochrany

Stav ochrany

a) Druhy (5615 odhadov)

b) Biotopy (94 odhadov)

Priaznivý

Neznámy

Nepriaznivý – nedostatočný

Nepriaznivý – zlý

Stav ochrany a trendy druhov (a) a biotopov (b) (smernica o biotopoch) v súvislosti s riečnymi a jazernými ekosystémami. Zdroj: EEA, 2015b, článok 17 správy a odhady.

Celkový zlý stav európskych riek je výrazným dôvodom na obavy. Je očividné, že mnohé európske rieky sú vo veľmi zlom stave a že je potrebné toho veľa urobiť, aby sa dosiahli ciele rámcovej smernice o vode a dvoch smerníc o ochrane prírody. Dá sa to dosiahnuť iba vtedy, ak prioritou nebude len predchádzať ďalšiemu zhoršovaniu, ale aj aktívne zlepšovať ich ekologický stav.

2.2. Záťaže a hrozby súvisiace so sladkovodnými ekosystémami Európy

Vodné útvary čelia tlakom v dôsledku širokého spektra činností. Výrazný vplyv mali najmä hydromorfologické tlaky a ovplyvňujú viac ako 40 % riečnych a brakických vodných útvarov. Na základe prvej charakterizácie povodí riek v súvislosti s rámcovou smernicou o vode (22) väčšina členských štátov EÚ uviedla, že tlaky spojené s rozvojom miest, ochranou proti povodniam, výrobou elektrickej energie vrátane vodnej energie, vnútrozemskou vodnou dopravou, napriamovaním tokov a odvodňovaním pôdy na poľnohospodárske účely sú najvýraznejšie a majú najväčší vplyv na hydromorfologický stav vodných útvarov.

Záťaž na rieky

Vplyvy na rieky

žiadne tlaky (22)

žiadne vplyvy (19)

bodové zdroje (22)

organické obohacovanie (16)

difúzne zdroje (22)

obohacovanieo živiny (19)

kontaminácia (18)

odber vody (19)

okysľovanie (10)

hydromorfológia (22)

zmenené biotopy (16)

iné tlaky (19)

iné vplyvy (14)

Percentuálny podiel vodných útvarov

Percentuálny podiel vodných útvarov

Významné tlaky (vľavo) a vplyvy (vpravo) riek; počet členských štátov sa uvádza v zátvorkách (Európske vodné útvary – posúdenie stavu a záťaže 2012)

Čo sa týka záťaže a ohrozenia sladkovodných vodných útvarov sústavy Natura 2000, v správe o stave prírody sa v porovnaní s inými ohrozeniami a záťažami identifikovali „zmeny podmienok vodných útvarov“ zďaleka najčastejšie.

Obrázok 4.37. Top 10 (% frekvencie) najčastejších ohrození a záťaží v prípade druhov (smernica o biotopoch)v súvislosti s riečnymi a jazernými ekosystémami

J02 Zmeny podmienok vodných útvarov

J03 Iné zmenyekosystémov

H01 Znečisteniepovrchovej vody

I01 Invázne nepôvodné druhy

A02 Zmena postupov obrábania pôdy

K03 Medzidruhové vzťahy živočíchov

F02 Rybolov a zber vodných zdrojov

A07 Používanie pesticídovv poľnohospodárstve

D01 Cesty, železnicea trate

K02 Sukcesia vegetácie/vývoj biocenózy

Záťaže

Ohrozenia

Správa o stave prírody, EEA 2015

Vodná energia v EÚ V EÚ bolo v roku 2011 zaznamenaných približne 23 000 hydroelektrární. Pri veľkej väčšine (91 %) ide o malé (menej ako 10 MWH) elektrárne, ktoré generujú asi 13 % celkovej výroby elektriny z vodnej energie. Na druhej strane veľké vodné elektrárne predstavujú len 9 % všetkých zariadení, ale generujú asi 87 % celkovej výroby elektriny z vodnej energie (23). Hydroelektrárne sa väčšinou z technických dôvodov nachádzajú v horských oblastiach, ale ich vplyv výrazne zasahuje veľké aj malé rieky a jazerá vo všetkých typoch rôznych regiónov. V malých riekach aj malé zníženie prietoku alebo narušenie prírodných ekologických podmienok môže mať výrazný negatívny vplyv na rieku. Toto sú najčastejšie používané zariadenia na využívanie vodnej energie: Prietokové vodné elektrárne V systéme prietokových vodných elektrární výroba elektriny spočíva v existujúcom toku a spáde rieky. Tento druh zariadení využíva prirodzený prietok v rieke, a tak generuje elektrickú energiu. Ich cieľom nie je akumulovať vodu a používať ju neskôr. Tento typ je najčastejší v prípade malých vodných elektrární, ale neobmedzuje sa len na ne. Prietokové vodné elektrárne so zadržiavaním vody Umelá vodná nádrž poskytuje možnosť zadržať vodu v obdobiach s nízkym dopytom a uvoľniť ju počas období špičky. Výrobná kapacita je tak menej závislá od dostupnosti dostatočného prietoku. Takéto vodné nádrže môžu zahŕňať dennú, sezónnu alebo ročnú zásobu, čím umožňujú plniť najvyšší dopyt po elektrickej energii a uľahčujú integráciu kolísavej výroby energie z obnoviteľných zdrojov, napr. z veternej energie, do energetického systému. Akumulačné vodné elektrárne Konvenčná akumulačná elektráreň má nádrž dostatočnej veľkosti, ktorá jej poskytuje zásoby vody aj v obdobiach sucha. Voda sa akumuluje za hrádzou a elektráreň ju má k dispozícii kedykoľvek podľa potreby. Takáto elektráreň sa dá využívať efektívne počas celého roka, či už ako elektráreň základného odberu alebo elektráreň určená na odber počas špičky. Prečerpávacie vodné elektrárne Tieto sú založené na vodných nádržiach v rôznych nadmorských výškach, ktoré umožňujú generovať doplnkovú elektrickú energiu počas špičkového odberu. Voda sa v období nízkeho odberu prečerpáva do vyššie položených nádrží a cez turbíny sa uvoľňuje späť dole, keď je vysoký dopyt. Prečerpávacie vodné elektrárne nie sú vylúčené zo smernice o obnoviteľných zdrojoch energie, ale nie sú zohľadnené v štatistikách energie z obnoviteľných zdrojov.

2.3. Vplyvy vodnej energie na sladkovodné ekosystémy

Spektrum vplyvov, ktoré môže mať vodná elektráreň na druhy a typy biotopov chránených podľa oboch smerníc EÚ o ochrane prírody sa bude značne líšiť od lokality k lokalite. Bude závisieť od individuálnych vlastností rieky, jej fyzického a ekologického stavu – či už je znehodnotená alebo ešte stále nedotknutá, veľká alebo malá, horská alebo nížinná atď. – ako aj od druhu a veľkosti zariadení na využívanie vodnej energie a druhov a biotopov, pre ktoré bola lokalita vytýčená. Preto treba každé zariadenie posudzovať individuálne.

Vplyvy môžu nastať v ktorejkoľvek fáze životného cyklu zariadenia na využívanie vodnej energie, počas pôvodnej výstavby, renovácie, v čase vyraďovania z prevádzky, alebo počas každodennej prevádzky a bežného riadenia. Môžu spôsobiť zánik, zhoršenie alebo fragmentáciu prirodzeného biotopu a populácie druhov, ktorých existencia je závislá od týchto biotopov. Významnosť straty závisí od rozsahu vplyvu, ako aj od zriedkavosti a zraniteľnosti postihnutých biotopov a druhov.

Zvyšná časť tejto kapitoly je venovaná rôznym vplyvom, ktoré môže mať využívanie vodnej energie na biotopy a druhy najmä v rámci smerníc EÚ o ochrane prírody. Prevádzkovatelia, ktorí sú informovaní o rôznych druhoch vplyvov a ktorí chápu zložitosť riečnych ekosystémov, budú môcť lepšie zabezpečiť kompatibilitu svojich činností s požiadavkami rámcovej smernice o vode a smerníc o ochrane prírody. Ľahšie rozpoznajú všeobecne prospešné riešenia, ako pomôcť obnoviť už znehodnotené rieky všade, kde bude možné.

Zmeny morfológie riek a riečnych biotopov

Fyzickými zmenami vodných útvarov sa ovplyvnia normálne hydrologické procesy a naruší sa ekologická kontinuita (24) sladkovodných systémov, tak pozdĺžna, ako aj laterálna, napr. prerušením spojenia medzi riekou a záplavovými oblasťami a mokraďami nachádzajúcimi sa v jej okolí, alebo vytváraním jazerného efektu okolo elektrární.

Najviditeľnejšie formou straty biotopu je priame fyzické zničenie samotných biotopov v hornom alebo dolnom toku rieky alebo v okolitých oblastiach (napr. zaberanie pôdy, zatopenie, likvidácia brehovej vegetácie alebo fyzických štruktúr rieky). Ale aj bez toho, aby došlo k fyzickému zaberaniu pôdy, narušenie prírodných hydromorfologických procesov môže zničiť alebo zmeniť biotické a abiotické podmienky, ktoré sú životne dôležité pre štruktúru a fungovanie biotopu. Okrem toho môže viesť ku kolonizácii degradovaných biotopov inváznymi druhmi, ktoré môžu v konečnom dôsledku nahradiť prirodzenú faunu.

Prekážky migrácie a šírenie chránených druhov

Rieky, jazerá a brehové zóny zohrávajú dôležitú úlohu v šírení a migrácii sladkovodných druhov živočíchov a rastlín a v lokalizovanejších presunoch medzi jednotlivými oblasťami kŕmenia, reprodukcie, oddychu a hniezdenia. V rámci celého krajinného prostredia slúžia ako dôležité ekologické koridory alebo nášľapné kamene. Bariéry a prekážky brániace ich voľnému pohybu po prúde alebo proti prúdu, akokoľvek malé, môžu mať významné následky na prežitie týchto druhov.

Vodné elektrárne môžu buď priamo, alebo nepriamo narušovať šírenie a migráciu jednotlivých druhov alebo im brániť. K najviac viditeľným patria priehrady a vzduté úseky tokov, ktoré tvoria fyzické prekážky brániace migrácii rýb, a tým aj ich presunu hore a dole po toku rieky. Má to zásadný vplyv na prežitie mnohých sladkovodných druhov a následkom je fragmentácia, izolácia a úplne vymiznutie najmä niektorých populácií sladkovodných rýb. Bariérový efekt je obzvlášť závažný, ak sa na úseku rieky nachádza viac ako jedna prekážka. Aj veľmi malé stavby alebo fyzické prekážky môžu znamenať, že sa rieka stane nepriechodnou. Umelé kanály tiež môžu brániť pohybu jednotlivých druhov, pretože narúšajú a následne fragmentujú suchozemské biotopy. Ich prostredníctvom sa môžu vytvoriť umelé spojenia medzi povodiami, čo znásobí rozšírenie nepôvodných druhov na úkor pôvodných druhov.

Škála vplyvov spôsobených rôznymi zariadeniami na využívanie vodnej energie

Zdroj: Veronika Koller-Kreimel

Aj keď je migrácia proti prúdu a po prúde dôležitá pre všetky druhy rýb, osobitne pre diadrómne druhy je kontinuita nevyhnutná. Migrácia proti prúdu je najdôležitejšia pre populácie anadrómnych rýb a druhov mihúľ, ako napríklad Salmo salar, mihuľu morskú Petromyzon marinus a Lampetra fluviatilis, alebo niektorých jeseterovitých, ako Acipenser sturio, z dôvodu ich potreby periodickej (optimálne ročnej) migrácie na veľké vzdialenosti. Migrácie po prúde sú dôležité pre mláďatá a dospelé jedince katadrómnych rýb, ako je úhor európsky Anguilla anguilla, ktorý je chránený nariadením na ochranu úhora európskeho (25).

Narušenie dynamiky sedimentov

Sedimenty sú prirodzenou súčasťou vodných ekosystémov a sú nevyhnutné pre hydrologické, geomorfologické a ekologické fungovanie týchto systémov. Sediment vytvára rôzne biotopy, ktoré priamo a nepriamo podporujú širokú škálu druhov. V prírodných podmienkach dochádza k neustálemu presunu sedimentov po prúde rieky (najmä štrku), čo zachováva ekologické štruktúry a funkcie rieky. Priečne stavby, ako sú napríklad hate alebo hrádze, majú tendenciu narúšať prirodzenú dynamiku sedimentov.

Veľké nádrže môžu zachytiť viac ako 90 % prichádzajúceho sedimentu, čo môže viesť k zvýšenej erózii na dne koryta toku a jeho brehoch v dolnej časti toku, ako aj k lokálnemu zničeniu dôležitých hydromorfologických štruktúr, ako sú štrkové lavice. Údržbové práce na hatiach a priehradách, medzi ktoré patrí pravidelné preplachovanie sedimentov (najmä v lete, keď je nedostatok vody), tiež môžu ohrozovať biotopy a druhy, ak nie sú vykonávané správne.

V toku rieky nad hrádzou v nádrži alebo na vzdutom úseku spôsobuje zníženie prenosu sedimentu jeho hromadenie, čo môže mať negatívny účinok na druhy aj biotopy napr. tým, že sa podporuje rast rias a ďalších vodných rastlín, ktoré vytláčajú chránené druhy. Hromadenie štrku alebo iných prachovitých sedimentov na dne koryta rieky alebo vo vodnom stĺpci môže byť mimoriadne škodlivé pre litofilné druhy, napr. lipňa tymiánového Thymallus thymallus, ktorý sa v týchto oblastiach neresí, ďalej pre sladkovodnú perlorodku riečnu Margaritifera margaritifera a korýtko riečne Unio crassus. Škodí to aj druhom vtákov, ako napr. kulíkom alebo pobrežníkom, ktoré využívajú suché štrkové lavice ako miesta na hniezdenie.

Odstránenie prekážok na povodí rieky Dunaj Energetické využitie vody zodpovedná za približne 45 % narušení kontinuity rieky a biotopov v povodí rieky Dunaj. Na dunajských prítokoch s povodím viac ako 4 000 km2 sa nachádza celkovo 1 688 prekážok, z ktorých je 600 priehrad a hrádzí, 729 rámp/prahov a 359 je klasifikovaných ako iný typ bariéry V súčasnosti sa na 756 nachádzajú funkčné objekty umožňujúce migráciu rýb. Po roku 2009 existuje stále 932 prekážok priechodnosti (55 %), ktoré zabraňujú rybám v migrácii, a v súčasnosti sú klasifikované ako významný tlak. Podľa najnovšieho plánu manažmentu povodia Dunaja plánujú krajiny, ktorými Dunaj preteká, významne znížiť prerušenia kontinuity spôsobené hrádzami do roku 2021. Povodie rieky Dunaj: prerušenie kontinuity rieky a biotopu – (hore) súčasný stav 2015; (1. mapa), očakávané zlepšenia do 2021 (2. mapa) Zdroj: DRBMP. https://www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published

Zmeny v režime ekologického prietoku

Ekologický prietok je životne dôležitý mechanizmus na zachovanie dôležitých procesov zdravých riečnych ekosystémov, od ktorých závisia chránené druhy a biotopy EÚ. Zabezpečuje sa ním dobrý ekologický stav vodných útvarov (26). Zmena ekologického prietoku môže znížiť alebo narušiť rozsah vodných biotopov, ako aj ich konektivitu s brehovými biotopmi.

Napríklad príliš malý prietok vody môže mať za následok širokú škálu negatívnych účinkov vrátane vysušovania oblastí trenia, čo sa týka najmä niektorých druhov rýb (napr. mihúľ), alebo bráni vývoju rybích ikier a mladých rýb. Migrácia rýb proti prúdu môže byť tiež narušená vo vyčerpaných úsekoch tokov, či už z dôvodu nízkeho prietoku alebo nedostatočných stimulov, ktoré by podnietili ryby k migrácii.

Nedostatočný prietok v pôvodnom koryte môže viesť aj k prehrievaniu vody a spôsobovať nedostatočné okysličovanie vody (ako je uvedené vyššie). Vytvárajú sa tak nevyhovujúce životné podmienky pre celý rad druhov, ako sú ryby, raky a mihule, lastúrniky alebo vážky závislé od biotopov s tečúcou vodou.

Zmeny v režime prietoku špičkovaním vodných elektrární

Silné výkyvy v prietoku vody môžu spôsobiť veľké škody druhom a ich biotopom, a to najmä v malých riekach. Špičkovanie spôsobuje živočíchom žijúcim v postihnutých častiach vodného toku stres, predovšetkým tým, ktorí nie sú schopní zvládať náhle zmeny hladiny vody, ako sú mladé jedince, alebo iné pomalé alebo statické organizmy (najmä rastlinné druhy). Režim špičkovania ovplyvňuje správanie dravcov chránených druhov a následne vplýva na ich úroveň fyzickej kondície.

Vplyv špičkovania je obzvlášť akútny počas citlivých období (napr. v období sucha alebo mrazu) a v kontexte zmeny klímy je čoraz relevantnejší. Ďalším negatívnym dôsledkom špičkovania vodných elektrární je často výrazne odlišná teplota (omnoho nižšia) vypúšťanej vody počas obdobia špičky. Druhy, ktoré sú prispôsobené na bežnú teplotu vody nemôžu prežiť náhle zmeny trvajúce niekoľko hodín denne.

Zmeny cyklov sezónnych povodní

Na lepšiu kontrolu vodného toku sa niekedy používajú opatrenia meniace koryto rieky. Zásahy meniace tok vody môžu viesť k narušeniu cyklu sezónnych povodní, čo niekedy spôsobí aj úplne vymiznutie cieľových typov biotopov a druhov naviazaných na tieto cykly. Medzi príklady zasiahnutých biotopov patria lužné lesy, dočasné rybníky a mŕtve ramená jazier a riek, ako aj s nimi spojené druhy rastlín a živočíchov.

RIPEAK — VÝSKUMNÝ PROJEKT EÚ Reakcia brehových lesov na špičkovanie vodných elektrární (Responses of RiParian forests to hydroPeaking): za udržateľné riadenie vodnej energie Špičkovanie znamená krátkodobé zmeny prietoku rieky, ktoré sa vyskytujú v priebehu dňa a sú spôsobené zapínaním alebo vypínaním vodných turbín pri výrobe elektrickej energiu podľa dopytu na trhu. Výsledkom sú zmeny v hydrológii dolného a horného toku rieky, hydraulických parametroch, kvalite vody, morfológii rieky a hlavne v riečnom ekosystéme. Vedecké štúdie o účinkoch špičkovania sú obmedzené a väčšina z nich sa zamerala na rybiu faunu. Navyše o brehovej vegetácií neexistujú žiadne štúdie. Špičkovanie môže spôsobiť kolaps výberu brehových druhov rastlín a živočíchov, čo bude mať vplyv aj na brehové populácie. Analýzou klíčenia semena a výkonnosti semenáčikov by bolo možné vymedziť špičkovanie – vzťahy a reakcie vegetácie, čo by umožnilo kvantifikovať, korelovať a predpovedať biologickú odpoveď na špičkovanie. Takéto vzťahy sú nevyhnutné, aby sa dalo objektívne stanoviť limity, ktorými by sa minimalizovali ekologické vplyvy energetického využívania vody bez spôsobenia významných výrobných strát. Cieľom tohto projektu je objasniť udržateľné riadenie riek, na ktorých sa využíva vodná energia. Na splnenie tohto cieľa sú naplánované hĺbkové preskúmania literatúry, analýzy toku v priebehu jednotlivých dní, výskumy v teréne a počítačové modelovanie. Od projektu sa očakávajú tieto prínosy: 1) nová hydrologická a ekologická (napr. brehová vegetácia) metrika vplyvu špičkovania, 2) nové hydrologicko-ekologické modely na kvantifikáciu týchto vplyvov 3) nové efektívne opatrenia zamerané na udržateľnú prevádzku priehrad na energetické využívanie vodnej energie. http://www.emg.umu.se/english/research/research-projects/responses-of-riparian-forests-to-hydropeaking/

Zmeny chemického zloženia a teploty vody

Priehrady môžu zásadne zmeniť chemickú kvalitu, minerálne zloženie a hodnotu pH v rieke na jej hornom aj dolnom toku napríklad zhromažďovaním kontaminujúcich látok v sedimentoch. Všetky tieto zmeny majú vplyv na zloženie prítomných rastlinných a živočíšnych spoločenstiev. Organizmy sú ovplyvnené aj zmenami teploty vody a s tým spojenými zmenami koncentrácie kyslíka. Nádrže môžu viesť k významnému nárastu teploty, ale aj k zníženiu teploty, ak sa voda odčerpáva zo spodnej časti.

Zranenia a usmrtenia jednotlivých zvierat

V prípade rýb a iných druhov, ktoré prechádzajú cez vodnú elektráreň, môže dôjsť k zraneniam alebo zabitiu. Vodná elektráreň môže spôsobiť (27):

— zranenia prostredníctvom fyzického kontaktu s vodiacimi lopatkami, rotorom turbíny alebo jej krytom,

— škody spôsobené výkyvom tlaku počas prechodu turbínou,

— zaseknutie do clôn na vtoku alebo zranenia spôsobené čistiacimi strojmi,

— zranenia spôsobené intenzívnym tokom a priepadmi,

— znížená pozornosť pred predátormi z dôvodu dezorientácie.

Úmrtnosť sa v priestoroch jednej vodnej elektrárne môže pohybovať od 0 do 100 % (28). Mnohé závisí od druhu prítomných rýb a typu stavby vodnej elektrárne a použitých zmierňovacích opatrení. Úmrtnosť zapríčinená turbínami sa zvyšuje s rýchlosťou a počtom rotorových lopatiek a menšou vzdialenosťou medzi nimi (Kaplanova turbína). Ak ryby prechádzajú cez turbíny, ktoré sú najmä vo vysokotlakových zariadeniach (napr. Peltonova turbína), môže úmrtnosť dosiahnuť 100 %.

Vytláčanie a rušenie

Inžinierske práce na riekach môžu niektoré druhy rušiť a narúšať ich životné cykly v lokalitách sústavy Natura 2000 aj mimo nich, najmä v prípade bentickej fauny a flóry, ktoré závisia od dobrej kvality vody. Môžu negatívne vplývať na jednotlivé druhy, pokiaľ ide o reprodukciu, kŕmenie, odpočinok alebo šírenie a migráciu.

Ak rušenie dosiahne značnú úroveň, môže to viesť k vypudeniu živočíšnych a rastlinných druhov z takejto oblasti, a teda k strate využitia biotopu, alebo môže spôsobiť zhoršenie úspešnosti prežitia a/alebo reprodukcie. V prípade vzácnych a ohrozených živočíšnych a rastlinných druhov aj malé alebo dočasné rušenie môže mať vážne dôsledky pre ich dlhodobé prežitie v oblasti. Takéto situácie by neboli v súlade s ustanoveniami o ochrane druhov z dvoch smerníc o ochrane prírody.

Vplyvy na suchozemské druhy a biotopy

Využívanie vodnej energie môže mať vplyv nielen na sladkovodné druhy a biotopy, ale aj na suchozemské. Môže k tomu dôjsť kedykoľvek napr. počas výstavby, vyraďovania z prevádzky alebo rekonštrukcie vodnej elektrárne. Na vine môžu byť aj s ňou súvisiace infraštruktúry, ako sú napríklad prístupové cesty, rozvodné trasy alebo elektrické vedenie, ktoré slúži na napojenie zariadenia na využívanie vodnej energie k elektrizačnej sústave.

Okrem straty, degradácie alebo fragmentácie dotknutých biotopov môžu tieto stavby spôsobiť smrť alebo závažné narušenie pozemských druhov. Napríklad vtáky môžu vo vzduchu naraziť do elektrického vedenia a byť usmrtené elektrickým prúdom, alebo ich miesta na párenie môžu byť vážne rušené pravidelnou dopravou na prístupových cestách. Tieto vplyvy môžu byť obzvlášť závažné, ak sa vodná elektráreň a s ňou súvisiaca infraštruktúra nachádza na migračných trasách alebo pozdĺž úzkych údolí s útesmi, ktoré obývajú dravce, alebo vedľa mokradí dôležitých pre vtáky.

2.4. Kumulatívne vplyvy

Ako sa uvádza v správe o stave prírody v EHP, väčšina európskych riek je v súčasnosti v zhoršenom stave a väčšina z nich dosiahla taký stupeň „nasýtenia“, že už nezvládne žiadne ďalšie nové stavby alebo činnosti bez toho, aby nedošlo k ďalšiemu závažnému zhoršeniu stavu rieky. Zvláštnu pozornosť treba preto venovať posudzovaniu možných kumulatívnych vplyvov každej novej činnosti vrátane tých, ktoré sa týkajú vodných elektrární, na riekach vo všeobecnosti a v lokalitách sústavy Natura 2000 zvlášť.

Posúdenie kumulatívnych vplyvov je osobitne dôležité na takmer prirodzených riekach, najmä malých, ktoré sú citlivé na zmeny hydromorfológie. Aj jedno alebo dve malé zariadenia môžu mať neprimerane vysoký účinok, ktorý je v rozpore so zákonnými požiadavkami rámcovej smernice o vode a dvomi smernicami o ochrane prírody.

V posúdení kumulatívnych vplyvov by sa mali brať do úvahy všetky vodné elektrárne a ďalšie stavby v povodí bez ohľadu na to, či sa nachádzajú v lokalitách sústavy Natura 2000 alebo mimo nich. Môže sa stať, že jeden projekt na využívanie vodnej energie sám osebe nebude mať výrazný vplyv, ale ak sa vplyv pridruží k už existujúcim činnostiam alebo schváleným projektom, ich kombinované vplyvy sa môžu stať závažnými.

Kumulatívne vplyvy sa často prejavia po čase. Je preto je dôležité v priebehu posúdenia zohľadniť všetky plány alebo projekty. Týka sa to aj plánov a projektov, ktoré boli schválené v minulosti, ale ešte neboli zrealizované či dokončené, ako aj akýchkoľvek existujúcich tlakov a hrozieb. V tomto kontexte môžu byť užitočné informácie dostupné v plánoch manažmentu povodia a plánov riadenia sústavy Natura 2000 podľa rámcovej smernice o vode.

Rovnako je dôležité poznamenať, že už schválený plán alebo projekt nie je predpokladom v prospech žiadnych ďalších plánov alebo projektov, ktoré môžu byť navrhnuté v budúcnosti. Ak napríklad stavbou na využívanie vodnej energie nevzniká riziko podstatného vplyvu, a je preto schválená, toto schválenie nie je predpokladom v prospech schválenia ďalších takýchto stavieb v budúcnosti. Naopak schválenie tohto projektu môže znamenať, že rieka dosiahne únosné zaťaženie a už nebude ďalej možné, aby uniesla ďalšie stavby, nech sú akokoľvek malé.

Posúdenie kumulatívnych a kombinovaných vplyvov nie je obmedzené na posudzovanie podobných typov plánov alebo projektov v tom istom odvetví. Počas posudzovania treba brať do úvahy všetky ďalšie typy plánov alebo projektov, ktoré by mohli spolu s posudzovaným plánom alebo projektom mať závažný vplyv. Potenciálne kumulatívne vplyvy by mali byť posúdené na základe spoľahlivých základných údajov a nemali by sa neopierať sa len o kvalitatívne kritériá. Mali by sa posudzovať ako neoddeliteľná súčasť celkového posudzovania a nie len ako okrajová záležitosť na konci procesu posudzovania.

Pri kumulatívnom posúdení sa musia brať do úvahy už existujúce zariadenia na rieke (tzv. existujúce zaťaženie) (29). Ak sa napríklad plánuje nový projekt s novou turbínou, jej vplyv sa musí posudzovať z hľadiska existujúcej vodnej elektrárne, aj keď bola vybudovaná pred niekoľkými desaťročiami. Ak sú kumulatívne vplyvy významné, nový projekt sa zamietne.

Odporúčania k malým vodným elektrárňam, Spolková agentúra pre životné prostredie, Nemecko V Nemecku sa už využíva asi 80 % využiteľného potenciálu vodnej energie. Technologický potenciál sa tiež vo veľkej miere vyčerpal. Výsledkom tohto je, že v podporných programoch je pre využívanie vodnej energie k dispozícii len relatívne nízka miera podpory. Zostávajúci využiteľný potenciál sa preto sa týka hlavne malých, v minulosti nerozvinutých, prakticky nenarušených vodných útvarov. Preto je možné, že potenciálne škodlivé ekologické vplyvy na tých niekoľko zostávajúcich malých neporušených vodných tokoch budú v Nemecku výrazné. V makroekonomickej analýze nákladov a prínosov sa ukázalo, že ekonomické náklady môžu byť v porovnaní s prínosom značné. Čím je kapacita zariadenia menšia a čím je vodný tok prírodnejší, tým vychádza analýza nákladov a prínosov menej výhodne. Z ekonomických posúdení vyplýva, že najmä v prípade malých vodných elektrární do 100 kW sú vo všetkých troch prípadoch, teda novej výstavby, modernizácie a reaktivácie, náklady na výrobu energie vyššie ako platby podľa zákona o energii z obnoviteľných zdrojov. V mnohých prípadoch sa tak stáva, že aj za priaznivých okolností sa elektrická energia dá len ťažko vyrobiť ekonomicky výhodne. Z hľadiska hospodárnosti vyplýva, že podpora, ktorá pokrýva prevádzkové náklady malých vodných elektrární, najmä elektrární s kapacitou do 100 kW, vedie k vysokým makroekonomickým nákladom na zamedzenie emisií CO2. Vzhľadom na negatívne ekologické vplyvy nie je ďalšie využívanie potenciálu malých vodných elektrární z pohľadu ochrany klímy prioritou. Vzhľadom na príslušné právne ustanovenia a požiadavky rámcovej smernice ES o vode boli vypracované tieto odporúčania: — Z dôvodu vyššej efektívnosti sa na sekundárne využitie vodných útvarov, na ktorých už existuje výstavba a zadržiavanie vody pred malými zariadeniami vo všeobecnosti uprednostňujú veľké vodné elektrárne. V prípade rozvoja kapacity vodnej energie treba venovať pozornosť optimalizácii. — Pri prakticky nenarušených vodách alebo tých, ktoré sa plánujú renaturalizovať, by sa malo upustiť od využívania vodnej energie. — Výstavba a reaktivácia malých vodných elektrární je neproblematická na existujúcich hatiach, ktoré nemožno zbúrať, najmä ak sa zároveň dajú dosiahnuť ekologické zlepšenia, napr. spriechodnenie. — V prípade reaktivácie zariadení, ktoré v súčasnosti nie sú v prevádzke, a obnovy práv na využívanie vody by sa mali prísnejšie brať do úvahy požiadavky na ochranu vody a stanovovať podmienky (napr. funkčné rybovody, štrukturálne garantovaný dynamický minimálny prietok vody, zákaz priehrad s nárazovým vypúšťaním do dolného toku). — Pri nových zariadeniach sa treba vyhýbať zavzdúvaniu vodných útvarov na účely odkláňania. Mali by sa zvoliť také konštrukčné metódy, ktoré odvádzajú používanú vodu tak, že zostáva zachovaný voľný priechod a charakter vodného toku (napr. laterálny odber vody s odvádzacím zariadením vo vodnom útvare). Musia byť vydané požiadavky na minimálny tok a na opatrenia na predchádzanie škodám na rybách spôsobených turbínami. Priehrady s nárazovým vypúšťaním do dolného toku treba zakázať. Abstrakt z: Hydroelectric Power Plants as a Source of Renewable Energy- legal and ecological aspects –Umweltbundesamt (Hydroelektrárne ako zdroj energie z obnoviteľných zdrojov – právne a ekologické aspekty), november 2003 http://www.umweltbundesamt.de/sites/default/files/medien/publikation/long/2544.pdf.

2.5. Rozlišovanie medzi významnými a nevýznamnými vplyvmi

Prvým krokom každého posúdenia vplyvu je identifikácia rozsahu vplyvov na biotopy a druhy, ktoré budú pravdepodobne ovplyvnené plánom alebo projektom na výstavbu zariadenia na využívanie vodnej energie. Ďalej je potrebné určiť, či je vplyv významný z hľadiska cieľov ochrany lokality sústavy Natura 2000, alebo nie je. Posúdenie významu sa musí vykonávať od prípadu k prípadu, z hľadiska druhov a biotopov nachádzajúcich sa v lokalite a z hľadiska presnej charakteristiky projektu ako takého a na základe spoľahlivých vedeckých poznatkov (pozri kapitolu 5).

Strata niekoľkých jedincov môže byť pre niektoré druhy bezvýznamná, ale pre iné môže mať vážne dôsledky. Veľkosť populácie, jej rozmiestnenie, areál, reprodukčná stratégia a dĺžka života budú ovplyvňovať význam vplyvov a môžu sa líšiť od jednej lokality sústavy Natura 2000 k druhej, aj keď boli označené pre ten istý druh. Malo by sa zohľadniť aj prepojenie vplyvov. Napríklad zaberanie pôdy samo osebe nemusí byť významné pre určitý druh, ale ak sa spojí s veľkým prerušením vodného toku, môže sa vplyv stať významným.

Posúdenie významu by sa malo zvážiť v rámci vhodnej geografickej mierky. V prípade niektorých sťahovavých druhov, ktoré sa pohybujú na veľmi veľké vzdialenosti (napr. losos atlantický Salmo salar), sa vplyv konkrétneho miesta na dané druhy môže prejaviť vo väčšej geografickej oblasti (povodie). Podobne v prípade nesťahovavých druhov na veľkých územiach alebo v meniacich sa podmienkach využitia biotopu môže byť potrebné zvažovať potenciálne vplyvy v regionálnom a nie miestnom rozsahu.

Ciele ochrany lokality sústavy Natura 2000 sú tiež zásadné pri určovaní, či ide o významný vplyv. Je to potvrdené aj rozhodnutím Súdneho dvora vo veci Waddenzee (30), v odseku 49 sa hovorí, že „pokiaľ existuje nebezpečenstvo, že plán alebo projekt nie priamo súvisiaci alebo nevyhnutný pre správu určitej lokality, môže ohroziť ciele jej ochrany, musí byť považovaný za taký, ktorý môže mať na ňu významný dopad“. Posúdenie uvedeného nebezpečenstva sa musí vykonať s ohľadom na charakteristické vlastnosti a podmienky životného prostredia lokality dotknutej takýmto plánom alebo projektom.“

Primerané posúdenie sa musí opierať o najlepšie dostupné údaje. Môže si to vyžadovať pred samotným projektom osobitné prieskumy v teréne alebo monitorovacie programy. Investori musia byť schopní pri plánovaní toto predvídať a zabezpečiť, aby relevantné údaje z biologického a hydrologické dohľadu zahŕňali informácie o všetkých dôležitých aspektoch (životný cyklus a sezónnu variabilitu). Takéto štúdie môžu niekedy trvať niekoľko rokov, kým môžu dostatočne zachytiť životný cyklus druhov a typov biotopov (pozri podrobnosti v kapitole 5).

Usmernenie k stanoveniu prahov významnosti v Nemecku V Nemecku, rovnako ako aj inde, bolo pre vysokú subjektivitu ťažké posúdiť závažnosť vplyvov na cieľové prvky sústavy Natura 2000, čo je kľúčové pri primeranom posúdení. Z tohto dôvodu príslušné orgány často nemali primeranú vedeckú istotu, ktorú potrebovali na rozhodnutie o schválení plánu alebo projektu. Zároveň riskovali právne komplikácie. Na riešenie tohto problému a zabezpečenie jednotnejšieho a konzistentnejšieho prístupu pri posudzovaní významu vplyvu v praxi Nemecká spolková agentúra pre ochranu prírody (BfN) zadala výskumný projekt, ktorý poskytol vedecky testované pravidlá a zásady pre všetky typy biotopov a druhov uvedené v smernici o vtákoch a biotopoch, ktoré sa vyskytujú v Nemecku (31). Výsledné usmernenia boli uverejnené v roku 2007. Usmernenie vychádza z predpokladu, že každá trvalá strata každého typu biotopu a biotopu pre rastlinné a živočíšne druhy v lokalite sústavy Natura 2000 by sa mala považovať za významný vplyv. Určitá úroveň strát by sa napriek tomu mohla považovať za určitých podmienok za nevýznamnú v prípade niektorých typov biotopov a druhov. Usmernenie poskytuje vedecky podložené prahové hodnoty a kritériá na určenie významu, ktoré sú založené tak na kvalitatívnych, ako aj na funkčných aspektoch – nie len na kvantitatívnych kritériách. Na to, aby sa vplyv považoval za nevýznamný, musia byť splnené všetky tieto podmienky: — konkrétne znaky daného biotopu/biotopov pre druhy alebo kľúčové biotopy typických druhov musia zostať nezmenené, — orientačné hodnoty „kvantitatívnej – absolútnej straty územia“ sa nesmú prekročiť, — doplnkové hodnoty „kvantitatívnej – absolútnej straty územia“ vo výške 1 % sa nesmú prekročiť, — kumulatívne vplyvy s inými projektmi neprekračujú uvedené prahové hodnoty a — kumulatívne účinky s inými faktormi sa nevyskytujú. Pre druhú podmienku bolo vytvorených 7 veľkostných tried pre biotopy a 8 tried pre druhy, ktorými sa poskytol rozsah, v ktorom sa nachádzajú prahové hodnoty pre každý typ biotopu/druhu; pre každú triedu boli stanovené 3 prahové stupne. V praxi to znamená, že pre 21 z 91 typov biotopov vyskytujúcich sa v Nemecku nie je prijateľná žiadna strata a pre zvyšné biotopy sa niektoré straty považujú za nevýznamné, ak je rozsah v súlade s veľkosťou a stupňom triedy. Čo sa týka 53 druhov z prílohy II, pre 16 z nich nie sú stanovené prahové hodnoty, ani pre 20 druhov z 98 uvedených v smernici o vtákoch. Inými slovami, prijateľný je žiadny vplyv. Všetky tieto závery/údaje/prahové hodnoty sú určené len ako usmernenie. Znamená to, že stále sa vyžaduje prístup od prípadu k prípadu v rámci každého primeraného posúdenia. Od zverejnenia usmerňujúci dokument bol úspešne testovaný na nemeckých súdoch a v súčasnosti sa uplatňuje v celej krajine. http://www.bfn.de/0306_ffhvp.html

Kritériá používané odborníkmi oprávnenými na primerané posúdenie v Českej republike Praktickým prínosom sú kritériá používané na posúdenie významu vplyvu počas primeraného posúdenia. Nie je to záväzný predpis, ale na základe dlhodobých praktických skúseností sa odporúča, aby zákonne oprávnení odborníci v Českej republike používali tieto kritériá (32): Význam vplyvu sa posudzuje pre každý cieľový znak danej lokality. Ak vplyv hoci len na jeden cieľový znak je označený číslom „-2“, automaticky to znamená, že to má na integritu lokality nepriaznivý vplyv a na takýto projekt sa nesmie udeliť povolenie v zmysle postupu podľa článku 6 ods. 3. Hodnota Označenie Opis Príklady – 2 Výrazný negatívny vplyv Výrazný negatívny vplyv. Plánovanie/vykonávanie projektu je vylúčené. Významné narušenie alebo deštruktívny vplyv na biotop alebo populáciu druhu alebo jej podstatnú časť, významné narušenie ekologických požiadaviek biotopov alebo druhov, významné vplyv na biotop alebo prirodzený vývoj druhu. Za určitých podmienok možno vplyv znížiť zmierňovacími opatreniami. Narušenie migračných trás na miestach neresenia anadrómnych druhov, zničenie biotopu zaplavením z dôvodu nových priehrad, hydrologické zmeny z dôvodu odvedenia vôd, ktoré významne ovplyvňujú populáciu. – 1 Mierny negatívny vplyv Obmedzený/mierny/nevýznamný negatívny vplyv. Vykonanie plánu/projektu sa nevylučuje. Mierne problematický vplyv na biotop alebo populáciu druhu, mierne narušenie ekologických požiadaviek biotopov alebo druhov, okrajový vplyv na biotop alebo prirodzený vývoj druhu. Jeho odstránenie prostredníctvom zmierňovacích opatrení je možné, ale aplikáciu zmierňovacích opatrení je možné presadiť, iba ak to vyžadujú vnútroštátne právne predpisy. Modernizácia – využitie technológie je pre ryby menej škodlivé, výstavba rybích priechodov cez existujúce prekážky, vplyv na okrajovú časť populácie, vplyv na biotop bežný v okolitej oblasti. 0 Nulový vplyv Plán/projekt nemá žiadny preukázateľný vplyv. Mimo oblasti výskytu. + 1 Mierne pozitívny vplyv Mierne priaznivý vplyv na biotop alebo populáciu druhu, mierne zlepšenie ekologických požiadaviek biotopu alebo druhu, mierne priaznivý vplyv na biotop alebo prirodzený vývoj druhu. Rekonštrukcia vodnej elektrárne projektovanej na špičkovanie na prietokovú vodnú elektráreň bez hate alebo hrádze. + 2 Významne pozitívny vplyv Významne pozitívny vplyv na biotop alebo druh, významné zlepšenie ekologických požiadaviek biotopu alebo druhu, významný priaznivý vplyv na biotop alebo prírodný vývoj druhu. Demolácia vodnej elektrárne.

3. PRÍKLADY OSVEDČENÝCH POSTUPOV PRI ZMIERŇOVANÍ ÚČINKOV VÝROBY VODNEJ ENERGIE A UPLATŇOVANÍ OPATRENÍ EKOLOGICKEJ OBNOVY

3.1. Snaha o čo najlepší možný ekologický stav riek v kontexte vodnej energie

Ako bolo uvedené v predchádzajúcej kapitole, len málo európskych veľkých riek sa zachovalo v relatívne prirodzenom stave po tom, ako sa z rôznych dôvodov, vrátane výroby elektriny s využitím vodnej energie, roky zasahovalo do ich fyzického stavu. Preto by v záujme zlepšenia ekologickej stopy vodných elektrární mala pred výstavbou nových mať prednosť modernizácia už existujúcich.

Na zmiernenie negatívnych vplyvov vodných elektrární na riečne ekosystémy a okolité biotopy a druhy a na zlepšenie stavu ich ochrany je možné prijať celý rad opatrení. To vo veľkej miere znamená dosahovanie cieľov rámcovej smernice o vode a dvoch smerníc o ochrane prírody.

Treba sa usilovať aj o vyraďovanie neúčinných alebo zastaraných zariadení a ich úplné odstránenie z riečneho systému. Treba poznamenať, že štandardným opatrením, ktoré sa má podľa rámcovej smernice o vode prijať v prípade, že určitý vodný útvar je znehodnotený existujúcim zariadením, je obnova dobrého ekologického stavu rieky. Značné modifikácie fyzikálnych vlastností možno vykonať len vtedy, ak zároveň slúžia legitímnemu účelu, ktorý sa nedá dosiahnuť inou lepšou environmentálnou voľbou (viac o požiadavkách na označenie vodných útvarov za výrazne zmenené/umelé sa uvádza v článku 4 ods. 3 rámcovej smernice o vode a v príslušných usmerneniach).

Možnosti technického zlepšenia vodných elektrární a zavádzania opatrení ekologickej obnovy sa musia vyhodnocovať od prípadu k prípadu a so zohľadnením ich kumulatívnych účinkov. Druh možného ekologického opatrenia bude veľmi závisieť od miestnych okolností, akými sú napríklad stav rieky, iné aktuálne záťaže na jej toku a už fungujúce zariadenia, ako aj typ prítomných druhov a biotopov.

3.2. Riešenie otázky existujúcich vodných elektrární s negatívnym vplyvom na lokalitu sústavy Natura 2000

Existujúce zariadenia na využívanie vodnej energie umiestnené v lokalite sústavy Natura 2000, v jej blízkosti alebo s negatívnym vplyvom na ňu musia za každých okolností byť v súlade s ustanoveniami článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch. Konkrétnejšie sa v článku 6 ods. 2 ukladá povinnosť zabezpečiť, aby sa stav lokality nezhoršil v porovnaní so stavom, keď bola po prvý raz vyhlásená za lokalitu sústavy Natura 2000. To znamená, že členské štáty by mali podnikať akékoľvek primerané kroky, ktoré možno rozumne očakávať v záujme toho, aby sa predišlo poškodeniu biotopov a/alebo vážnemu rušeniu príslušných druhov.

To znamená, že členské štáty sú právne zaviazané:

— skúmať hrozby a záťaže, ktoré sú vyvolané prítomnosťou zariadení na využívanie vodnej energie, na druhy a typy biotopov, pre ktoré bola lokalita vyhlásená za chránenú, a

— prijímať potrebné nápravné opatrenia, ak sú tieto záťaže príčinou poklesu alebo zhoršovania stavu prítomných cieľových druhov a biotopov.

Európsky súdny dvor túto požiadavku potvrdil vo veci Owenduff (C-117/00) (33), kde rozhodol, že došlo k porušeniu článku 6 ods. 2, pretože neboli prijaté opatrenia, aby sa predišlo poškodeniu biotopov druhov, pre ktoré bolo vyhlásené osobitne chránené územie. Vo viacerých veciach Súdny dvor EÚ (34) ďalej objasnil typ režimu právnej ochrany, ktorý treba zaviesť na účely článkov 4 ods. 1 a 2 smernice o vtákoch a článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch. Zdôrazňuje sa najmä potreba právneho režimu, ktorý by bol osobitný, koherentný a úplný, a teda spôsobilý zabezpečiť trvalé riadenie a účinnú ochranu príslušných území (C-293/07).

Súdny dvor takisto konštatoval porušenia v prípadoch, keď zavedený režim bol „príliš všeobecný a netýkal sa špecificky osobitne chráneného územia alebo druhov, ktoré v ňom žijú“ (C-166/04), prijaté opatrenia boli „čiastočnými a roztrúsenými opatreniami, z ktorých len niektoré podporujú ochranu populácií dotknutých vtákov, ale nepredstavujú koherentný celok“ (C-418/04), alebo že osobitne chránené územia boli podriadené „heterogénnym právnym režimom, ktoré nepriznávajú osobitne chráneným územiam dostatočnú ochranu“ (C-293/07). Takisto sa domnieval, že na účely článku 6 ods. 2 (C-96/98) čisto administratívne alebo dobrovoľné opatrenia nie sú dostačujúce.

Je potrebné pripomenúť, že v súvislosti s lokalitami sústavy Natura 2000, sa podľa článku 6 ods. 1 smernice o biotopoch od členských štátov vyžaduje, aby zaviedli ochranné opatrenia, ktoré zodpovedajú ekologickým požiadavkám typov biotopov uvedených v prílohe I a druhov uvedených v prílohe II vyskytujúcich sa v daných lokalitách. To znamená, že zariadenia na využívanie vodnej energie musia tiež spĺňať ambicióznejšie ciele ochrany než len nepoškodzovanie podľa článku 6 ods. 2. Rovnako by mali byť zahrnuté do programu opatrení v rámci plánu manažmentu povodia.

Hoci to nie je povinné, smernica o biotopoch nabáda orgány pôsobiace v oblasti ochrany prírody, aby plány riadenia sústavy Natura 2000 vypracúvali v úzkej spolupráci so zainteresovanými stranami na miestnej úrovni a dotknutými vlastníkmi pôdy, identifikovali ohrozenia a záťaže v každej lokalite sústavy Natura 2000, a tak spoločne určovali ochranné opatrenia, ktoré treba realizovať.

Základom je dobrá komunikácia prevádzkovateľov vodných elektrární s úradmi a/alebo inými subjektmi zodpovednými za plánovanie riadenia, čo môže viesť k prijímaniu opatrení, ktoré môžu byť osožné tak z pohľadu cieľov ochrany, ako aj výroby vodnej energie.

3.3. Zavedenie zmierňujúcich opatrení a opatrení ekologickej obnovy

Na zníženie vplyvov, ktoré majú existujúce aj nové vodné elektrárne na životné prostredie, možno prijať široké spektrum opatrení. (35) Môžu zmierniť potenciálne vplyvy pred tým, než sa prejavia, alebo napraviť škody, ku ktorým už došlo. Takéto opatrenia môžu napríklad zahŕňať:

— obnovu priechodnosti riek a migrácie rýb napríklad odstránením starých alebo zastaraných konštrukcií alebo vybudovaním rybovodov,

— znižovanie úhynu rýb napríklad inštaláciou clôn na vpustoch a osobitne prispôsobenými turbínami,

— obnovenie primeraného premenlivého ekologického prietoku (čo zahŕňa riešenie nízkeho prietoku, dynamického prietoku, prietoku vhodného pre ryby a rýchlo sa meniaceho prietoku) a dynamiky sedimentov, čím sa zlepšuje štruktúra a fungovanie sladkovodných biotopov.

Takisto možno zaviesť celý rad opatrení na aktívnu obnovu, prepojenie alebo znovuvytvorenie hodnotných prírodných riečnych biotopov a biotopov pre vzácne a ohrozené druhy, čím sa dosiahne čistý kladný príspevok k zlepšeniu ekologického stavu rieky v súlade s cieľmi rámcovej smernice o vode a smerníc o ochrane prírody. Druh zvoleného opatrenia bude vo veľkej miere závisieť od ekologického stavu daného vodného útvaru, druhu existujúceho zariadenia na využívanie vodnej energie, iných záťaží a hrozieb, celkových nákladov a potenciálu na zvýšenie účinnosti a výkonu zariadenia na využívanie vodnej energie.

Po zrealizovaní opatrení by sa v záujme dosiahnutia očakávaného účinku mali zaviesť monitorovacie systémy a v prípade zaostávania by sa na riešene akýchkoľvek nedostatkov mali prijať nápravné opatrenia.

Rozlišovanie medzi zmierňovaním, kompenzáciou a environmentálnou obnovou Zmierňujúce opatrenia sú priamo naviazané na pravdepodobné účinky a sú súčasťou projektu, alebo ich zavedením príslušný úrad podmieňuje povolenie plánu alebo projektu. Podľa zásady predbežnej opatrnosti sú určené na odstránenie pravdepodobných negatívnych účinkov, ich zabránenie alebo zníženie na úroveň, na ktorej už nebude dochádzať k nepriaznivému vplyvu na integritu príslušnej lokality. Ku dňu rozhodnutia o povolení realizácie projektu sa musí zabezpečiť, že zmierňujúce opatrenia v rámci daného projektu vylučujú akúkoľvek dôvodnú vedeckú pochybnosť o tom, že nedôjde k nepriaznivým vplyvom na integritu dotknutej lokality (36). Kompenzačné opatrenia sú určené na kompenzáciu škôd, ku ktorým môže projekt viesť. Môže sa o nich uvažovať výlučne v kontexte článku 6 ods. 4, ak sa plán alebo projekt považuje za nevyhnutný z naliehavých dôvodov vyššieho verejného záujmu a v prípade, že neexistujú žiadne alternatívy (pozri oddiel 5). Opatrenia ekologickej obnovy nie sú nevyhnutne spojené s určitým posudzovaním vplyvov na životné prostredie a sú navrhnuté tak, aby boli čistým kladným príspevkom k zlepšeniu ekologického stavu už znehodnotenej rieky, a to v súlade s cieľmi rámcovej smernice o vode a smerníc o ochrane prírody.

Tabuľka

Prehľad najrozšírenejších opatrení na zmiernenie následkov akumulácie vody

Hydromorfologické zmeny Hlavný ekologický vplyv Zmierňuje sa Možnosti zmierňujúcich opatrení Priechodnosť riek v smere proti prúdu, znížená alebo prerušená migrácia rýb Ryby: absencia populácií migračných a iných riečnych druhov rýb alebo znížená abundancia Priechodnosť pre ryby v smere proti prúdu — Rampa — Rybovod — Obtokový kanál Priechodnosť riek v smere po prúde, znížená alebo prerušená migrácia rýb Ryby: absencia populácií migračných a iných riečnych druhov rýb alebo znížená abundancia Priechodnosť pre ryby v smere po prúde — Turbíny ohľaduplnejšie k rybám — Rybie clony — Obtokový kanál — Rybovod Umelo vyvolané extrémne nízke prietoky alebo dlhotrvajúce nízke prietoky Znížená abundancia rastlinných a živočíšnych druhov, zmeny zloženia rastlinných a živočíšnych druhov Nízky prietok — Zvýšenie prietoku — Zmeny riečnej morfológie Strata alebo zníženie prietoku, ktorý nepostačuje na vyvolanie a udržanie migrácie rýb Absencia alebo znížená abundancia migrujúcich rýb Tok rýb Umožnenie toku rýb Strata, zníženie alebo absencia variabilného prúdenia postačujúceho na preplachovanie Zmena/znížená abundancia druhov rýb a bezstavovcov Variabilný prietok — Pasívna variabilita prietoku — Aktívna variabilita prietoku Rýchlo sa meniace prietoky (vrátane intenzívnej fluktuácie prietoku – špičkovania) Zníženie abundancie živočíšnych a rastlinných druhov v dôsledku uviaznutia na plytčime alebo spláchnutia Rýchlo sa meniace prietoky — Vyrovnávacia(-ie) nádrž(-e) (na toku) — Premiestnenie odtokového kanála — Zníženie intenzity — Úprava riečnej morfológie — Vyrovnávacia(-ie) nádrž(-e) (mimo toku) Zmena všeobecných fyzikálno-chemických podmienok tak proti prúdu, ako aj po prúde (napr. teplota, supersaturácia atď.) Zmena zloženia alebo rast spoločenstiev makrobezstavovcov a rýb alebo úhyn rýb Fyzikálno-chemické zmeny — Flexibilný vtok — Viaceré vtoky — Manažment hladiny v nádrži Kontinuita toku pre sediment prerušená alebo redukovaná s následkom zmien v zložení substrátu Znížená abundancia rýb a bezstavovcov a zmeny v zložení druhov Zmeny v sedimentoch — Mechanické narušenie výstuže koryta — Odstránenie sedimentu — Opätovné zanesenie sedimentmi (vtoky) — Opätovné zanesenie sedimentmi (vodné nádrže) — Obnovenie procesov bočnej erózie — Zavedenie mobilizačného prúdenia Umelo extrémne zmeny hladiny vody, zníženie kvality a rozsahu plytkých vôd a príbrežných biotopov Znížená abundancia rastlinných a živočíšnych druhov, zmeny zloženia druhov Zmeny hladiny vody — Zníženie odberu — Zvýšenie vtokov — Vytvorenie miest so stabilnou hladinou — Manažment príbrežných/plytkých biotopov — Konektivita s prítokmi — Umelé plávajúce ostrovy Odvodnená príbrežná línia a znížený prietok vody v rieke – stojatá rieka Zmeny zloženia rastlinných a živočíšnych druhov (napr. šírenie druhov netolerantných na disturbancie/druhy šíriace sa v stojatých vodách) Stojaté rieky (vzdúvanie) — Obtokový kanál — Zníženie zádržnej kapacity — Zlepšenie biotopov v korytách — Obnovenie laterálnej konektivity Zdroj: Upravené na základe tabuľky 3 zo správy pracovnej skupiny ECOSTAT-u o jednotnom chápaní používania zmierňujúcich opatrení na dosiahnutie dobrého ekologického potenciálu výrazne zmenených vodných útvarov, časť 2: Vplyv akumulácie vody. (37)

V zariadeniach na využívanie vodnej energie sa často venuje osobitná pozornosť celej možnej škále metód, ktoré možno použiť na obnovu alebo uľahčenie protiprúdového alebo poprúdového pohybu rýb a iných vodných živočíchov v riečnych systémoch. Ide o neustále sa vyvíjajúcu oblasť, v ktorej sa pravidelne testuje a prehodnocuje široká škála metód a inovatívnych riešení. Nie je to však liekom na všetko.

Existuje príliš veľa príkladov objektov umožňujúcich migráciu rýb, pri ktorých zavedení sa predpokladal zmierňujúci účinok, ukázalo sa však, že sú buď neúčinné, či dokonca populáciám rýb, ktorým mali pomáhať, škodia. Dôvodom môže byť zlá koncepcia takýchto zariadení a ich nevhodnosť na daný účel, alebo skutočnosť, že sa nezohľadnili kumulatívne vplyvy ďalších už existujúcich prekážok na danom riečnom úseku. Môže to byť aj tým, že sa nedodržali podmienky údržby a prevádzkovania alebo neexistoval žiaden monitorovací systém na kontrolu toho, či zariadenie vôbec spĺňa účel, na ktorý bolo určené.

Je preto dôležité zabezpečiť nielen to, že sa rybovod alebo prispôsobená turbína vybuduje so zreteľom na najnovší vývoj v tomto odvetví a aktuálne najlepšie postupy, ale aj to, že sa v záujme spätnej väzby, pokiaľ ide o efektívnosť, zavedie spoľahlivý systém ich monitorovania. Vo všeobecnosti platí, že monitorovanie by malo preukázať, že dané zariadenie umožňuje všetkým riečnym druhom vstúpiť do rybovodu a že prevažná väčšina z nich (napr. 85 %) ostáva tiež na výstupe z neho nažive.

Vždy, keď je to možné, treba uprednostňovať prírodne pôsobiace rybovody, keďže vo všeobecnosti platí, že čím prírodnejšie rybovod pôsobí, tým lepšie funguje. Výber najvhodnejšieho druhu rybovodu (napr. štrbinový, obtokový, balvanitá rampa, výťah) vo veľkej miere závisí od miestnych podmienok (výška prekážky, charakter prúdu, použiteľnosť susedných lokalít atď.) a vyžaduje si dôkladné preskúmanie od prípadu k prípadu.

Podobne aj vplyv turbín na ryby je zvyčajne veľký, niekedy sa však môže znížiť určitými úpravami ich geometrie a spôsobu prevádzky. Avšak pri takýchto prispôsobených turbínach sa doposiaľ nepreukázalo, že sú zárukou toho, že ryby nebudú usmrtené a ani to, že už nebránia migrácii. Opäť teda platí, že účinnosť treba posudzovať a monitorovať od prípadu k prípadu.

Plánovanie rybovodov alebo prispôsobených turbín by tiež malo závisieť od hodnotenia kumulatívneho vplyvu prekážok v širšom riečnom systéme. Postavenie jedného rybovodu na rieke plnej prekážok sa môže ukázať ako drahé a súčasne neúčinné. V záujme zvolenia čo najlepšieho postupu nápravných opatrení je teda dôležitý strategickejší pohľad na všetky prekážky na danom riečnom úseku.

V neposlednom rade je nevyhnutné disponovať plánom pravidelnej údržby všetkých nových stavieb. Ak sa neudržiavajú dostatočne pravidelne, v stredno- a dlhodobom horizonte nebudú mnohé rybovody alebo turbíny účinné.

Kedy možno rybovod považovať za primerané zmierňujúce opatrenie? Zistenia z rozsudku Súdneho dvora 142/16 vo veci uhoľnej elektrárne Moorburg Uhoľná elektráreň Moorburg sa nachádza v prístave Hamburg na južnom brehu južnej vetvy rieky Labe. Ide o migračné pásmo niektorých druhov rýb uvedených v prílohe II k smernici o biotopoch, a má teda dôležitú funkciu pre sériu sústav Natura 2000, ktorých ciele ochrany obsahujú tieto druhy a ktoré sa nachádzajú pred vstupom do priehrady Geesthacht (Nemecko). Tieto oblasti sa nachádzajú vo vzdialenosti až do približne 600 km od tejto elektrárne. Priehrada Geesthacht sa nachádza na toku Labe medzi elektrárňou Moorburg a sústavami Natura 2000. Povoleniu na výstavbu elektrárne v Moorburgu vydanému 30. septembra 2008 predchádzalo posudzovanie vplyvov na životné prostredie v zmysle nemeckej právnej úpravy o vodách. Pri tomto posudzovaní sa dospelo k záveru, že povolenie je zlučiteľné s cieľmi zachovania sústav Natura 2000, pretože sa prevádzkovateľ zaviazal, že na priehrade Geesthacht, približne 30 km od tejto elektrárne, nainštaluje druhý rybovod. Teda cieľom bolo vyrovnať straty druhov rýb pri činnosti chladiacej sústavy elektrárne, ktorá potrebuje odber veľkého množstva vody na chladenie elektrárne Moorburg (v rozsudku ako „prechod“). Záver posudzovania vplyvov navyše uvádzal dohľad vo viacerých fázach určený na overenie účinnosti tohto rybovodu. Komisia sa nazdávala, že príslušný orgán nesprávne klasifikoval rybovod ako zmierňujúce opatrenie. Zistenia Súdneho dvora: „Na to, aby sa nemecké orgány presvedčili, že projekt výstavby elektrárne Moorburg nenaruší integritu dotknutých sústav Natura 2000, prislúchalo im zohľadniť ochranné opatrenia zahrnuté do tohto projektu výstavby. V tejto súvislosti z ustálenej judikatúry vyplýva, že uplatnenie zásady predchádzania škodám v rámci uplatňovania článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch vyžaduje, aby príslušný vnútroštátny orgán najmä zohľadnil ochranné oparenia zahrnuté do uvedeného projektu, ktoré majú za cieľ vyhnúť sa prípadným priamo spôsobeným nepriaznivým vplyvom alebo ich znížiť, aby sa presvedčil, že nenaruší uvedenú lokalitu (… C-521/12, … C-387/15 a C-388/15…). V prejednávanej veci je potrebné uviesť, že zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že… prechod údajne umožňuje posilnenie stavu zásob migrujúcich rýb, pričom týmto druhom poskytuje možnosť rýchlejšie dosiahnuť svoje reprodukčné zóny na strednom a hornom toku Labe. Posilnenie stavu zásob údajne kompenzuje straty blízko elektrárne Moorburg a z tohto dôvodu údajne nie sú významne dotknuté ciele zachovania sústav Natura 2000 nachádzajúcich sa pred vstupom do tejto elektrárne. Z posudzovania vplyvov však vyplýva, že neobsahuje konečné zistenia v súvislosti s účinnosťou prechodu, ale obmedzuje sa na spresnenie, že táto účinnosť bude potvrdená až po niekoľkých rokoch dohľadu. Preto je potrebné konštatovať, že napriek tomu, že cieľom prechodu bolo znížiť nepriaznivé účinky priamo spôsobené v sústavách Natura 2000 nachádzajúcich sa pred vstupom do elektrárne Moorburg, v okamihu vydania povolenia nemohol spoločne s ostatnými opatreniami uvedenými v bode 35 tohto rozsudku zaručiť neprítomnosť akejkoľvek primeranej pochybnosti o tom, či uvedená elektráreň nenaruší integritu lokality v zmysle článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch. Pokiaľ ide o predpovede, z ktorých vychádzalo posudzovanie vplyvov, je potrebné uviesť, že Spolková republika Nemecko poskytla zistenia týkajúce sa rokov 2011 až 2014 až po vydaní povolenia z 30. septembra 2008. V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že v deň prijatia rozhodnutia nesmie existovať žiadna primeraná pochybnosť z vedeckého hľadiska , pokiaľ ide o neprítomnosť škodlivých následkov na integritu dotknutej lokality (rozsudok z 26. októbra 2006, Komisia/Portugalsko, C-239/04, EU:C:2006:665, bod 24 a citovaná judikatúra).“ Komisia tiež uviedla, že mesto Hamburg vydalo príslušné povolenie bez toho, aby pri posudzovaní vplyvov elektrárne Moorburg zohľadnilo možné kumulatívne účinky spojené s existenciou prečerpávacej stanice Geesthach, ktorá existuje od roku 1958 a nie je vybavená osobitnými zariadeniami na ochranu rýb. Podľa Komisie je irelevantné, že prečerpávacia stanica Geesthacht bola postavená pred uplynutím lehoty na prebratie smernice o biotopoch, lebo ustanovenia článku 6 ods. 3 tejto smernice sa neobmedzujú len na plány a projekty schválené alebo ukončené po uplynutí tejto lehoty. Zistenia Súdneho dvora: Podľa článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch sa od vnútroštátnych orgánov vyžaduje, aby pri posudzovaní kumulatívnych vplyvov zohľadnili všetky projekty, ktoré spoločne s projektom, pre ktorý sa žiada o povolenie, môžu mať vzhľadom na ciele sledované touto smernicou podstatný vplyv na chránenú lokalitu, aj keď projekty predchádzajú dňu prevzatia uvedenej smernice. Projekty, ktoré rovnako ako projekt prečerpávacej stanice Geesthacht môžu v kombinácii s projektom, ktorého sa týka posudzovanie vplyvov, spôsobiť zhoršenia alebo narušenia, ktoré môžu mať vplyv na migrujúce ryby vo vodnom toku a v dôsledku toho na zhoršenie stavu dotknutej lokality vzhľadom na ciele sledované smernicou o biotopoch, nemožno vylúčiť z posudzovania vplyvov na základe článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch. http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16

Technický dokument ICPDR: Opatrenia na zabezpečenie migrácie rýb na priečnych objektoch Cieľom tohto dokumentu je informovať podunajské štáty o existujúcich technických riešeniach na obnovu priechodnosti riek, pokiaľ ide o migráciu rýb. Jeho predmetom sú všetky usmernenia, ktoré sa v súčasnosti týkajú horného povodia Dunaja. Z porovnania vyplynulo, že ich celková štruktúra a obsah sa v zásade zhodujú a odchýlky sú vo väčšine prípadov len okrajové. Keďže väčšina usmerňujúcich dokumentov je k dispozícii len v nemeckom jazyku, v tomto dokumente sa najdôležitejšie skutočnosti uvádzajú v angličtine. https://www.icpdr.org/main/practical-advice-building-fish-migration-aids

3.4. Príklady osvedčených postupov zmierňovania vplyvov a/alebo ekologickej obnovy

Nasledujúce príklady osvedčených postupov ukazujú, ako sa za rôznych okolností zaviedli pri zariadeniach na využívanie vodnej energie rôzne typy opatrení zmierňovania a/alebo ekologickej obnovy.

Manažment sladkovodných lokalít sústavy Natura 2000 v Anglicku s osobitným zreteľom na využívanie vodnej energie a osobitné chránené územia riek Natural England je oficiálnou agentúrou zodpovednou za poskytovanie poradenstva o chránených lokalitách v Anglicku, vrátane lokalít sústavy Natura 2000. Pri rozhodovaní o chránených sladkovodných lokalitách agentúra uplatňuje prístup, ktorý sa zameriava v prvom rade na biotopy, avšak so zohľadnením druhov. Ciele sú založené na prirodzenej funkcii ekosystémov, pričom sladkovodné druhy sa chránia, vždy keď je to možné, ako charakteristické zložky prirodzene fungujúceho ekosystému. Na črty chráneného sladkovodného biotopu sa nazerá holisticky – riečny biotop (napríklad položka 3260 prílohy II k smernici o biotopoch: vodné toky s vegetáciou typu Ranunculion a Callitricho-Batrachion) znamená celý riečny koridor, ktorý zahŕňa všetky biotopy menšieho rozsahu v jeho rámci. Základné prvky prirodzenej funkcie biotopu (režim toku, prírodná morfológia a sedimentačný režim, chemické zloženie vody a absencia zdrojov priameho biologického stresu ako napr. nepôvodné druhy) sú neoddeliteľnou súčasťou cieľov dohodnutých pre charakter biotopu. Cieľové hodnoty prírodnosti týchto komponentov sa uvádzajú v dokumente UK guidance for protected sites (Usmerneniach Spojeného kráľovstva pre chránené lokality). Účinky na tieto zložky prirodzenej funkcie sa riešia pomocou celej škály ochranných a obnovných opatrení. Tento prístup má veľa spoločného s princípmi stanovovania cieľov v oblasti ekologického stavu podľa rámcovej smernice o vode, líši sa však z hľadiska miery obozretnosti pri rozhodovaní, stupňa ambicióznosti pri ochrane prirodzenej funkcie a riešení historických škôd, ako aj miery, v akej sa účinky na prirodzené fungovanie ekosystému berú do úvahy. Zvolený prístup takisto korešponduje s princípmi adaptácie na zmenu klímy pre sladkovodné ekosystémy, kde sa vyžaduje zameranie na obnovu prirodzenej funkcie. V korytách anglickej siete povrchových vôd (zahŕňajúcej sladkovodné osobitné chránené územia) sú tisíce konštrukcií, ktoré výrazne ovplyvňujú prirodzenú funkciu riečnych a jazerných ekosystémov. Niektoré z nich sú rozsahom veľké s výraznými ekologickými vplyvmi, zatiaľ čo iné sú malé a početné, a teda ich účinky sa kumulujú. K mnohým z ich sú vydané povolenia na odber vody, ktoré sa môžu alebo nemusia využívať. Niektoré z nich boli postavené na využívanie vodnej energie, pričom mnohé z nich by sa dali upraviť. Boli vypracované plány obnovy s cieľom odstrániť fyzické úpravy riečnych osobitných chránených území všade tam, kde je to možné, s cieľom obnoviť prirodzenú funkciu biotopov. Ide o ambiciózny a dlhodobý program, ktorý sa začal pred desiatimi rokmi (Wheeldon et al. 2015). Existujú aj programy na zníženie zaťaženia z odberu vody a znečistenia a na riešenie problému nepôvodných druhov. Rozhodovacie procesy týkajúce sa chránených lokalít boli stanovené v spoločnom vyhlásení o vodnej energii, ktoré bolo vypracované v spolupráci s anglickým regulačným orgánom vo veciach vody (Environment Agency – Agentúra pre životné prostredie). Uznáva sa v ňom potreba obozretnosti vo veciach životného prostredia, riadneho zohľadňovania kumulatívnych účinkov, a toho, že pri rozhodovaní treba brať do úvahy ciele ochrany špecifické pre danú lokalitu a príslušné plány obnovy. Ak sa v pláne obnovy rieky v sústave Natura 2000 považuje určitý objekt v koryte rieky za trvalý, prípadne na jeho odstránenie bude potrebný dlhý čas, potom môže existovať priestor na výrobu elektriny s využitím vodnej energie (trvalú alebo dočasnú). Takýto objekt by sa však mal upraviť tak, aby sa minimalizoval jeho vplyv na prirodzenú funkciu biotopov a dosiahli sa cieľové hodnoty pre prirodzený režim toku (vrátane limitov na kumulovaný rozsah úsekov s nedostatočným prietokom v dôsledku odberu vody). Vzhľadom na ciele ochrany sladkovodných lokalít v Anglicku a obozretnosť a ambície súvisiace s obnovou prirodzenej funkcie biotopov, rozvoj využívania vodnej energie sa na sladkovodnú sieť Natura 2000 prirodzene nezameriava. Aj keď môžu existovať miestne okolnosti, za ktorých by využívanie vodnej energie bolo zlučiteľné s cieľmi sústavy Natura 2000, väčšie príležitosti existujú mimo chránených lokalít v širšej sieti povrchových vôd. Ak sa kroky v prospech využívania vodnej energie osobitne sústreďujú na sústavu Natura 2000, ale sú v rozpore s cieľmi ochrany, potom možno dôvodiť vyšším verejným záujmom. Platí však, že alternatívne riešenia s využitím iných foriem energie z obnoviteľných zdrojov s menším vplyvom na ochranu prírody môžu byť nákladovo efektívnejšie. http://publications.naturalengland.org.uk/publication/5478339747774464?category=5605910663659520

Realizácia riadených záplav z vodných elektrární na rieke Ebro (Španielsko) Riadené záplavy boli v Španielsku právne upravené v roku 2008. Odvtedy sa na mediteránnych riekach zrealizovalo viacero záplav. Napríklad boli vypočítané a z komplexu priehrad (Mequinenza, Ribarroja, Flix), ktoré regulujú rieku Ebro, po roku 2002 zrealizované riadené záplavy na jeho dolnom toku v severovýchodnom Španielsku. Hlavným cieľom týchto záplav bola regulácia populácií makrofytov a zlepšenie sedimentácie v koryte (Tena et al., 2013). Komplex priehrad bol vybudovaný v rokoch 1948 až 1969 s celkovou kapacitou približne 1 700 hm3. Systém nádrží bol zrealizovaný na viacero účelov: výroba elektriny s využitím vodnej energie, zásobovanie vodou (vrátane dodávok vody do nižšie po prúde položenej jadrovej elektrárne) a protipovodňové opatrenia. Záplavy z týchto priehrad riadil hydroelektrárenský podnik (Endesa Generación S.A.) pod dozorom úradu povodia rieky Ebro. Dohoda v prospech záplav bola medzi hydroelektrárenským podnikom, vodohospodárskymi úradmi a vedeckou komunitou dosiahnutá v roku 2002. Odvtedy sa riadené záplavy realizujú pravidelne dvakrát ročne (na jeseň a na jar). Zvyčajne sa vypúšťala voda v objeme približne 36 hm3 za 16 hodín s vrcholovým prietokom 900 až 1 300 m3/s. Dizajn týchto záplav a ich účinky nižšie na toku boli monitorované a rozobraté vo viacerých štúdiách (Batalla et al., 2006; Batalla & Vericat, 2009; Tena et al., 2013). Predmetom výpočtov a analýz boli aj náklady na vypúšťanie záplavovej vody, pričom sa ukázalo, že náklady na realizáciu umelých záplav zodpovedali zlomku energie dodanej na trh a celkových ročných príjmov (0,17 % za obe každoročné riadené záplavy) (Gómez et al., 2014). Odkazy: Gómez, C. M., Pérez-Blanco,