ZELENÁ KNIHA O NEKALÝCH OBCHODNÝCH PRAKTIKÁCH MEDZI PODNIKMI V EURÓPE V RÁMCI POTRAVINOVÉHO A NEPOTRAVINOVÉHO DODÁVATEĽSKÉHO REŤAZCA /* COM/2013/037 final - 2012/ () */





Obsah 1........... ÚVOD.. 3 2........... VYMEDZENIE POJMU NEKALÝCH OBCHODNÝCH PRAKTÍK.. 6 2.1........ Pojem „nekalé obchodné praktiky“. 6 2.2........ Príklady nekalých obchodných praktík. 8 2.3........ Potenciálne účinky nekalých obchodných praktík. 9 3........... PRÁVNE RÁMCE PRE NEKALÉ OBCHODNÉ PRAKTIKY.. 11 3.1........ Roztrieštené právne rámce na vnútroštátnej úrovni 11 3.2........ Ochrana pred nekalými obchodnými praktikami na úrovni EÚ.. 13 4........... PRESADZOVANIE PRAVIDIEL PROTI NEKALÝM OBCHODNÝM PRAKTIKÁM... 16 4.1........ Mechanizmy presadzovania na vnútroštátnej úrovni 16 4.2........ Mechanizmy presadzovania na úrovni EÚ.. 17 5........... TYPY NEKALÝCH OBCHODNÝCH PRAKTÍK.. 19 5.1........ Nejednoznačné zmluvné podmienky. 19 5.2........ Neexistencia písomných zmlúv. 19 5.3........ Zmeny zmlúv so spätnou účinnosťou. 19 5.4........ Nekalý prenos obchodného rizika. 20 5.5........ Nekalé používanie informácií 20 5.6........ Nekalé ukončenie obchodného vzťahu. 21 5.7........ Teritoriálne obmedzenia dodávok. 21 5.8........ Spoločné znaky nekalých obchodných praktík. 22 6........... VŠEOBECNÉ POZNÁMKY.. 23 7........... ĎALŠIE KROKY.. 23 1. ÚVOD Dodávateľský reťazec medzi podnikmi (B2B) je významným prvkom európskeho hospodárstva. Prechádzajú ním produkty a služby od dodávateľov k spotrebiteľom a má priamy dosah na hospodársky rast a zamestnanosť. Maloobchodné služby predstavujú 4,3 % HDP EÚ, 18,7 milióna (alebo 8,3 %) pracovných miest v EÚ a 17 % malých a stredných podnikov EÚ[1]. Zabezpečujú pre spotrebiteľov distribúciu tovarov a služieb, ktoré pochádzajú z iných odvetví hospodárstva, ako je poľnohospodárstvo, priemyselná výroba, logistika a služby IT. Táto zelená kniha je zameraná na potravinový a nepotravinový dodávateľský reťazec medzi podnikmi, čo je reťazec transakcií medzi podnikmi alebo medzi podnikmi a orgánmi verejnej správy, ktorý vedie k dodaniu tovaru určeného najmä širokej verejnosti na osobnú alebo domácu spotrebu alebo používanie. Dodávateľský reťazec sa skladá z niekoľkých subjektov (producentov/spracovateľov/distribútorov), z ktorých všetci majú vplyv na konečnú cenu, ktorú zaplatí spotrebiteľ. Tento vplyv sa líši podľa dotknutého potravinového a nepotravinového čiastkového sektora. Na dosiahnutie maximálneho hospodárskeho potenciálu uvedených sektorov je kľúčový dobre fungujúci potravinový a nepotravinový dodávateľský reťazec medzi podnikmi. Za posledné dve desaťročia sa potravinový a nepotravinový obchodný reťazec medzi podnikmi značne zmenil z hospodárskych, sociálnych a demografických dôvodov. Zvýšená koncentrácia a vertikálna integrácia v celej EÚ viedli k štrukturálnym zmenám v potravinovom a nepotravinovom dodávateľskom reťazci medzi podnikmi. Vznikli rôzne medzinárodné maloobchodné nákupné združenia, ktoré sa prostredníctvom väčšej kúpnej sily snažia o úspory z rozsahu. Vďaka expanzii vlastných značiek maloobchodníkov sa niektorí z nich zmenili na priamych konkurentov svojich dodávateľov. Zdá sa, že malý počet pomerne silných hráčov v dodávateľskom reťazci má značnú rokovaciu silu. Tieto faktory môžu v niektorých prípadoch viesť k nekalým obchodným praktikám vo vzťahoch medzi podnikmi v celom potravinovom a nepotravinovom dodávateľskom reťazci. Nekalé obchodné praktiky sú praktiky, ktoré sa výrazne odchyľujú od poctivého obchodného správania a sú v rozpore s dobromyseľnosťou a čestnosťou. Nekalé obchodné praktiky zvyčajne v situácii nerovnováhy nanúti silnejšia strana slabšej strane a môžu existovať na ktorejkoľvek strane vzťahu medzi podnikmi a v každej fáze v dodávateľskom reťazci. Na úrovni EÚ sa o nekalých obchodných praktikách po prvýkrát diskutovalo v potravinárskom sektore EÚ v roku 2009, keď v dôsledku nárastu poľnohospodárskych cien narástli spotrebiteľské ceny. Hlásilo sa, že nedostatočná trhová transparentnosť, nerovnosti vo vyjednávacej sile a praktiky narúšajúce hospodársku súťaž vedú k deformáciám trhu s možnými negatívnymi účinkami na konkurencieschopnosť potravinového dodávateľského reťazca ako celku. To vyvolalo potrebu analyzovať fungovanie potravinového dodávateľského reťazca. Komisia sa domnievala, že spotrebiteľom neboli ponúkané dostatočne spravodlivé obchody z hľadiska rozsahu produktov a cien a že sprostredkovatelia/potravinársky priemysel/maloobchodníci stlačili obchodné rozpätie poľnohospodárskych producentov[2]. Výkonnosť potravinového dodávateľského reťazca skutočne ovplyvňuje každodenný život občanov EÚ vzhľadom na to, že približne 14 % ich výdavkov na domácnosť sa utráca na potraviny[3], ako aj fungovanie odvetví hospodárstva, ako je poľnohospodárstvo, potravinársky priemysel a maloobchod. Reálne ceny potravín navyše len v roku 2008[4] vzrástli o viac ako 3 %, čo viedlo k poklesu kúpnej sily a dôvery spotrebiteľa a bolo jednou z hlavných príčin celkovej cenovej inflácie. Odpoveďou bolo založenie odbornej platformy pre zmluvné postupy medzi podnikmi v rámci fóra na vysokej úrovni pre zlepšenie fungovania potravinového reťazca v roku 2010 s cieľom riešiť uvedený problém. V roku 2011 odborná platforma predložila súbor zásad a príkladov poctivých a nekalých praktík vo vertikálnych vzťahoch v potravinovom dodávateľskom reťazci, ktorý podpísalo jedenásť organizácií zastupujúcich rôzne záujmy európskeho potravinového dodávateľského reťazca[5]. V roku 2012 platforma pracovala na mechanizme presadzovania. Napriek spoločnému úsiliu navrhovaný rámec neidentifikoval účinné nápravné opatrenia v prípade nesúladu a do tretieho zasadnutia fóra na vysokej úrovni 5. decembra 2012 nezískal podporu zástupcov z celého dodávateľského reťazca. Osem z jedenástich organizácií však oznámilo svoj zámer začať začiatkom roka 2013 s vykonávaním zásad poctivých praktík na dobrovoľnej báze[6]. Zároveň medzi všetkými zainteresovanými stranami pokračuje úsilie o dosiahnutie kompromisu prostredníctvom tohto prístupu špecifického pre sektor. Komisia vyzýva všetky zainteresované strany, aby v nastávajúcich mesiacoch dosiahli dohodu. Komisia takisto predĺžila trvanie mandátu fóra na vysokej úrovni do 31. decembra 2014[7] a bude naďalej sledovať špecifický vývoj v potravinovom dodávateľskom reťazci s cieľom prijať opatrenia v nadväznosti na dosiahnuté výsledky. Súčasne Komisia začne pracovať na posúdení vplyvu rôznych možností riešenia tejto otázky nekalých obchodných praktík. V posúdení vplyvu sa takisto preskúma, do akej miery možno tento problém riešiť na miestnej úrovni, alebo či bude potrebné riešenie na úrovni EÚ. Týmto prístupom sa zachovajú dosiahnuté výsledky fóra na vysokej úrovni v potravinárskom sektore a zároveň sa posúdia všetky možné riešenia od samoregulácie po právne predpisy. Komisia podľa toho navrhne príslušné ďalšie kroky v druhej polovici roka 2013. Nekalé obchodné praktiky boli predmetom niekoľkých prieskumov a zisťovaní v niekoľkých členských štátoch[8]. V nedávnej správe Európskej siete pre hospodársku súťaž (ESHS) sa potvrdilo, že veľký počet vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže považuje existenciu nekalých obchodných[9] praktík v potravinárskom sektore za problém. Zo širšieho hľadiska sa však argumentuje, že nekalé obchodné praktiky sa môžu vyskytnúť nielen v potravinárskom sektore, ale takisto aj v iných sektoroch. Táto zelená kniha bude nápomocná pri zhromažďovaní informácií o tomto probléme, ktorý by mohol byť spojený s niekoľkými faktormi. Po prvé vývoj potravinového a nepotravinového maloobchodu smerom k „zmiešanému“ formátu, keď veľká väčšina maloobchodníkov dodáva celý rad potravín, tovarov pre domácnosť a iných produktov pod rovnakým vedením a za rovnakých podmienok. Po druhé skutočnosť, že niektorí z najväčších výrobcov vyrábajú potraviny, ako aj ostatné druhy tovaru, ako sú čistiace prostriedky, kozmetika, hygienické výrobky atď. v kombinácií s významom niektorých značiek, môže takisto ovplyvniť vzťah dodávateľ/maloobchodník. Praktiky sa identifikovali v mnohých sektoroch vrátane nábytku alebo textilu[10]. V odvetví odevného priemyslu sa v správe z roku 2007 o obchodných vzťahoch v odevnom reťazci v EÚ identifikovalo deväť praktík medzi výrobcami a maloobchodníkmi, ktoré boli vnímané ako nekalé. Medzi ne okrem iného patrí: automatická fakturácia propagačných nákladov maloobchodníka, prefakturovanie, oneskorené platby, vrátenie nepredaného tovaru, náhle ukončenie dodávateľského vzťahu a využívanie inovatívnych myšlienok zo vzoriek tovaru[11]. V rámci monitorovania maloobchodného trhu, ktoré vykonáva Komisia[12], sa uviedol výskyt nekalých obchodných praktík v rôznych maloobchodných sektoroch. Európsky parlament takisto uznal potrebu ísť nad rámec agropotravinárskeho priemyslu a naliehavo vyzval Komisiu, aby v tomto smere prijala opatrenie[13]. V Akte o jednotnom trhu I[14] Komisia vyjadrila svoj zámer spustiť iniciatívu v oblasti boja proti nekalým obchodným praktikám v obchodných vzťahoch. Okrem toho sa v rámci mnohých nedávnych konzultácií s podnikmi potvrdila existencia tohto problému[15]. Nekalé obchodné praktiky môžu mať škodlivý účinok na hospodárstvo EÚ a najmä na potravinový a nepotravinový dodávateľský reťazec medzi podnikmi. Takéto praktiky môžu ovplyvniť spoločnosti, vrátane malých a stredných podnikov, pokiaľ ide o ich schopnosť investovať a inovácie. Okrem toho môže existencia roztrieštených vnútroštátnych predpisov predstavovať ďalšiu prekážku pre cezhraničné získavanie zdrojov a distribúciu na jednotnom trhu. Táto zelená kniha obsahuje predbežné posúdenie a v rámci nej sa hľadajú ďalšie dôkazy a názory týkajúce sa možných problémov vyplývajúcich z nekalých obchodných praktík vo vzťahoch v rámci potravinového a nepotravinového dodávateľského reťazca medzi podnikmi a problémov vo vzťahu k otázkam efektívneho presadzovania existujúcich vnútroštátnych pravidiel zameraných na boj proti nekalým obchodným praktikám, ako aj výsledného vplyvu na jednotný trh. Cieľom tejto zelenej knihy je začať konzultáciu so zainteresovanými stranami o tejto analýze, zhromaždiť informácie a prípadne identifikovať možné ďalšie kroky na riešenie tohto problému. Zlepšením fungovania dodávateľského reťazca by sa podporila väčšia hospodárska integrácia a vyriešili by sa významné nedostatky jednotného trhu spôsobené nekalými obchodnými praktikami a roztrieštenosťou vnútroštátnych pravidiel zameraných na boj proti takýmto praktikám. To by prispelo k širšiemu cieľu EÚ, ktorým je stať sa do roku 2020 inteligentnejšou, udržateľnejšou a inkluzívnejšou ekonomikou. 2. VYMEDZENIE POJMU NEKALÝCH OBCHODNÝCH PRAKTÍK 2.1. Pojem „nekalé obchodné praktiky“ Sloboda uzatvárať zmluvy je v trhovom hospodárstve základným kameňom každého vzťahu medzi podnikmi a jednotlivé strany by mali mať možnosť navrhnúť zmluvu, ktorá najlepšie vyhovuje ich potrebám. Týka sa to najmä nekalých obchodných praktík v predzmluvných rokovaniach, ktoré sa následne začlenia do zmluvných podmienok. V záujme získania obojstranného prospechu z tejto slobody uzatvárať zmluvy musia byť jednotlivé strany v pozícii skutočne rokovať o zmluvných podmienkach. V niektorých prípadoch, keď jedna zo zmluvných strán má silnejšiu vyjednávaciu pozíciu, však môže jednostranne klásť podmienky slabšej protistrane, a tak príliš formovať obchodný vzťah výhradne v prospech svojich hospodárskych záujmov. Zmluvná strana môže predovšetkým uplatňovať výrazne nevyvážené podmienky a pre svoju vyjednávaciu silu o nich nebude rokovať jednotlivo. V takých situáciách slabšia strana nemusí byť schopná odmietnuť takto jednostranne kladené nevýhodné podmienky z dôvodu obáv o neuzatvorenie zmluvy, alebo dokonca o vytlačenie z obchodu. Takéto nerovné vyjednávacie pozície môžu byť dôsledkom rôznych faktorov, napríklad významného rozdielu v relatívnej veľkosti/obratu strán, hospodárskej závislosti alebo významných utopených nákladov, ktoré už vznikli jednej zo strán (napríklad vysokých počiatočných investícií). Nekalé obchodné praktiky vnucuje zvyčajne v situácii nerovnováhy silnejšia strana slabšej strane, ktorá často nie je schopná opustiť nerovný vzťah a prejsť k inému obchodnému partnerovi z dôvodu nákladov, ktoré z takejto zmeny vyplývajú, alebo nedostatku alternatív pre zmluvnú stranu. Je dôležité poznamenať, že situácia nerovnováhy môže existovať na ktorejkoľvek strane vzťahu medzi podnikmi: obeťami nekalých obchodných praktík môžu byť maloobchodníci, ako aj dodávatelia, a k nekalým obchodným praktikám môže dôjsť v každej fáze dodávateľského reťazca v obchode medzi podnikmi. Takéto situácie môžu napríklad vzniknúť u poľnohospodárskych výrobcov, ktorí majú často obmedzený výber obchodných partnerov pre odbyt svojej produkcie a ktorí by pre inherentné vlastnosti mnohých tovarov nemuseli byť schopní skladovať produkciu dlhšie obdobie s cieľom získať lepšie nákupné podmienky. Takéto praktiky zahŕňajú neposkytnutie dostatočných informácií o zmluvných podmienkach, keď sa vyžadujú platby za tovary alebo služby, ktoré pre zmluvného partnera nemajú žiadnu hodnotu, jednostranné alebo spätné zmeny zmluvných podmienok, ako aj platby za fiktívne služby, ktorými sa zmluvným stranám zamedzuje získavať zdroje z iných členských štátov, čo vedie k územnému rozdeleniu jednotného trhu. Nekalé obchodné praktiky môžu nastať v ktorejkoľvek fáze vzťahu medzi podnikmi. Môžu sa použiť pri rokovaní o zmluve, môžu byť súčasťou samotnej zmluvy alebo sa môžu nanútiť vo fáze po uzatvorení zmluvy (napríklad zmeny zmluvy so spätnou splatnosťou). Po uzatvorení zmluvy môžu nekalé obchodné praktiky spočívať len vo vykonávaní nekalých podmienok. Potenciálne problémy sa však môžu objaviť aj vtedy, ak sa podmienky zmluvy zdajú prijateľné pre obidve strany. Vo všeobecnosti sa zmluvy nevzťahujú na všetky aspekty správania strán vo fáze vykonávania zmluvy alebo sú také zložité, že jednotlivé strany plne nechápu, čo tieto podmienky zahŕňajú v praxi. Okrem toho strany nemusia mať rovnakú úroveň informácií o transakcii, čo môže viesť k nekalému správaniu silnejšej strany voči slabšej protistrane. V tomto ohľade sú malé a stredné podniky oproti väčším protistranám vo všeobecnosti v slabšej pozícii, keďže nemusia mať odborné znalosti požadované na posúdenie všetkých dôsledkov dohodnutých podmienok. Na trhu, ktorý funguje optimálne, by nedostatok dôvery medzi stranami viedol k prechodu k inému obchodnému partnerovi. Vysoké náklady na prechod alebo úplná nemožnosť takéhoto prechodu sa konkrétne premietne do priaznivej vyjednávacej pozície silnejšej strany, ktorá ju môže povzbudiť k nekalému správaniu. Neschopnosť prejsť k inému obchodnému partnerovi a zrušiť platný vzťah je kľúčovým faktorom vo vytváraní nekalých obchodných praktík. Slabšia strana sa navyše často obáva toho, že v prípade sťažnosti z jej strany by sa obchodný vzťah mohol ukončiť. Tento „faktor strachu“ výrazne znižuje pravdepodobnosť výskytu takýchto sťažností, a je preto jednou z najdôležitejších otázok, ktoré sa majú preskúmať pri posudzovaní vhodnosti mechanizmu presadzovania. Napríklad sa zdá, že 87 % dodávateľov nevykoná žiadne opatrenie nad rámec diskusie so svojim zákazníkom. Takmer dve tretiny (65 %) z nich nevykoná žiadne opatrenie z dôvodu strachu z odvety a 50 % pochybuje o účinnosti verejných prostriedkov nápravy[16]. Nedávno tak odmietli urobiť takmer všetci dodávatelia a producenti pozvaní pred írsky parlamentný výbor pre dodávateľsko-odberateľské vzťahy na írskom trhu s potravinami, aby diskutovali o svojich vzťahoch s maloobchodníkmi[17]. V snahe zhromaždiť príslušné informácie sa výbor rozhodol pre priame kontakty na dôvernej báze. Otázky: 1) Súhlasíte s vyššie uvedeným vymedzením nekalých obchodných praktík? 2) Je pojem „nekalé obchodné praktiky“ uznaný vo vašom členskom štáte? Ak áno, vysvetlite ako. 3) Mal by sa podľa Vášho názoru pojem „nekalé obchodné praktiky“ obmedziť na rokovanie o zmluvách, alebo by mal zahŕňať aj fázu pred a/alebo po uzatvorení zmluvy? 4) V ktorej fáze v dodávateľskom reťazci v obchode medzi podnikmi sa môžu nekalé obchodné praktiky vyskytnúť? 5) Čo si myslíte o pojme „faktor strachu“? Súhlasíte v tomto ohľade s uvedeným posúdením? Vysvetlite prosím. 2.2. Príklady nekalých obchodných praktík Nekalé obchodné praktiky boli predmetom niekoľkých prieskumov a zisťovaní, ktoré boli často zamerané na potravinársky sektor. Vyšetrovaním zásobovania obchodov s potravinami v Spojenom kráľovstve, ktoré v roku 2008 vykonala komisia Spojeného kráľovstva pre hospodársku súťaž[18], sa identifikovalo 52 praktík, z ktorých 26 malo „potenciál vytvoriť neistotu pre dodávateľov, pokiaľ ide o ich príjmy alebo náklady v dôsledku prenosu nadmerných rizík alebo neočakávaných nákladov na dodávateľov“. Zahŕňali spätné úpravy cien, spätné financovanie propagácie alebo iné praktiky, ktoré účinne viedli k spätnej úprave predtým dohodnutých dojednaní o dodávke. V správe španielskeho orgánu na ochranu hospodárskej súťaže o vzťahoch medzi dodávateľmi a maloobchodníkmi v potravinárskom sektore[19] sa identifikovalo 18 praktík medzi výrobcami a maloobchodníkmi a rozdelili sa do troch kategórií: i) obchodné platby (napríklad poplatky za dovoz a umiestňovanie výrobkov); ii) príspevky na vedľajšie činnosti, ktoré vykonal maloobchodník (napríklad poplatky za reklamu); iii) atypické platby (napríklad tie, za ktoré je podľa výrobcov zodpovedný maloobchodník). V správe írskeho parlamentného výboru sa upozorňuje na tvrdenia, že zo strany niektorých maloobchodníkov dochádza k „vážnemu nekalému správaniu“, „šikanovaniu a zastrašovaniu“ a dokonca k „nezákonným praktikám“ voči dodávateľom a ďalej sa v nej uvádza, že mnohí dodávatelia boli predmetom takých praktík zo strany maloobchodníkov, ktoré zahŕňali neodôvodnené požiadavky na finančné „príspevky“, ak odmietnu dodržiavať požiadavky maloobchodníkov[20]. 2.3. Potenciálne účinky nekalých obchodných praktík Nanútenie nekalých obchodných praktík v rámci potravinového a nepotravinového dodávateľského reťazca medzi podnikmi môže mať vplyv na podniky, čo môže spätne vyústiť do negatívnych účinkov na celé hospodárstvo. Vplyv nekalých obchodných praktík na potravinový a nepotravinový dodávateľský reťazec medzi podnikmi je ťažké kvantifikovať, primárne z dôvodu povahy tohto problému, ale aj z dôvodu ťažkostí spojených s ich meraním. Tvrdí sa však, že potenciálne negatívne vplyvy nekalých obchodných praktík môžu v krátkodobom aj dlhodobom horizonte zahŕňať účinky na investície a inovácie[21]. Komisia nedávno začala štúdiu o vývoji možností výberu a inovácií v sektore maloobchodu s potravinami s cieľom kvantifikovať, či sa v priebehu posledných rokov zmenili po modernizácii a koncentrácii maloobchodného sektora v Európskej únii. V pracovnom dokumente útvarov Komisie, ktorý je sprievodným dokumentom správy o dohľade nad obchodno-distribučným trhom, sa cituje ako príklad prípad mlieka ošetreného veľmi vysokou teplotou vo Francúzsku, kde podľa údajov Observatoire des prix et des marges spravovaných úradom FranceAgrimer podiel ceny producentov (nie obchodného rozpätia) na konečnej cene pre spotrebiteľa mlieka ošetreného veľmi vysokou teplotou v rokoch 2005 – 2009 klesol z 32,2 % na 25,9 %, čím sa jasne poškodila schopnosť producentov investovať. V dokumente „Analýza prevodu cien v rámci potravinového reťazca v EÚ“, ktorý je sprievodným dokumentom oznámenia Komisie „Lepšie fungovanie potravinového reťazca v Európe“[22], sa navyše v rokoch 2007 – 2009 identifikoval dosť nízky a asymetrický prevod cien poľnohospodárskych producentov na spotrebiteľov na analyzovaných trhoch (napríklad bravčového mäsa a mliečnych výrobkov), ktorý by mohol byť čiastočne spôsobený možnými nerovnováhami vo vyjednávacej sile a/alebo praktikami narúšajúcimi hospodársku súťaž v potravinovom reťazci. Mnohé nekalé obchodné praktiky môžu súvisieť s problémami v oblasti platieb, ktoré sú priamo spojené s tým, ako sú štruktúrované ceny medzi dodávateľmi, sprostredkovateľmi a maloobchodníkmi. Napríklad z nedávnej štúdie fínskych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže o obchode s tovarom každodennej spotreby vyplynulo, že 90 % oslovených spoločností platilo tzv. „príspevky za uvedenie na trh“ spojené s nejasnými prínosmi. Niekedy boli takéto platby predbežnou podmienkou pre obchodovanie bez akejkoľvek „skutočnej“ kompenzácie[23]. Z dôvodu znížených príjmov a neistoty môžu mať nekalé obchodné praktiky nepriaznivý vplyv na investície a inovácie. Predovšetkým nanútené nekalé podmienky so spätnou účinnosťou môžu spôsobiť neistotu z hľadiska obchodného plánovania a vyústiť do znížených investícií. Výpočty návratnosti investície zahŕňajú posúdenie potenciálnych rizík. Zmeny so spätnou účinnosťou alebo „nekalé“ použitie informácií môžu znížiť schopnosť spoločností investovať, inovovať, expandovať alebo vyvíjať nové výrobkové rady. Tak by tomu bolo v prípade, ak by sa za nepredaný tovar vrátený dodávateľom nezaplatilo napriek tomu, že v zmluvných dojednaniach sa stanovil opak (napríklad sezónne výrobky pre domácnosť alebo výrobky s obmedzenou trvanlivosťou). V dôsledku toho vznikajú dodávateľom zbytočné náklady, môže to vytvárať neistotu a mať dominový efekt na investície. Možné škodlivé účinky nekalých obchodných praktík sa vzťahujú na všetkých aktérov v rámci potravinového a nepotravinového dodávateľského reťazca medzi podnikmi, môžu mať ale nepomerné účinky na malé a stredné podniky, ktorým často chýbajú odborné znalosti o zložitých zmluvách, ktoré majú vyššie náklady na prechod k inému obchodnému partnerovi a menej obchodných vzťahov, sú menej ochotné využívať formálne mechanizmy presadzovania predpisov a majú menšiu silu vyrovnať sa mocným obchodným partnerom. Navyše sa tvrdí, že nekalé obchodné praktiky môžu mať negatívny vplyv na cezhraničný obchod a bránia správnemu fungovaniu jednotného trhu. Napríklad dodávatelia môžu byť neochotní obchodovať so zahraničnými maloobchodníkmi zo strachu, že budú obeťami nekalých obchodných praktík v neznámom vnútroštátnom právnom kontexte. To samozrejme nie je jediná prekážka: pomer cezhraničného uzatvárania zmlúv v rámci dodávateľského reťazca EÚ je v jednotlivých členských štátoch odlišný v závislosti od prítomnosti veľkých vertikálne integrovaných maloobchodníkov, podielu online predajcov, čiastkového segmentu maloobchodu a úlohy veľkoobchodníkov[24]. Bez ohľadu na tieto faktory však môžu nekalé obchodné praktiky brániť rozvoju cezhraničných vzťahov, najmä z dôvodu ťažkostí pri presadzovaní pravidiel na ich riešenie v cezhraničnom kontexte. Otázky: 6) Do akej miery a ako často sa podľa Vašich skúseností vyskytujú nekalé obchodné praktiky v potravinárskom sektore? V ktorej fáze obchodného vzťahu sa prevažne vyskytujú a akým spôsobom? 7) Vyskytujú sa nekalé obchodné praktiky takisto v nepotravinárskych obchodných sektoroch? Ak áno, uveďte konkrétne príklady. 8) Majú nekalé obchodné praktiky nepriaznivý vplyv, najmä pokiaľ ide o schopnosť Vašej spoločnosti investovať a inovovať? Uveďte konkrétne príklady a vyčíslite v čo najväčšom rozsahu. 9) Majú nekalé obchodné praktiky vplyv na spotrebiteľov (napríklad prostredníctvom ovplyvňovania cien, výberu výrobkov alebo inovácií)? Uveďte konkrétne príklady a vyčíslite v čo najväčšom rozsahu. 10) Majú nekalé obchodné praktiky dosah na cezhraničný obchod v EÚ? Vyúsťujú nekalé obchodné praktiky do roztrieštenosti jednotného trhu? Ak áno, vysvetlite prosím, do akej miery majú nekalé obchodné praktiky dosah na schopnosť Vašej spoločnosti obchodovať na cezhraničnej úrovni. 3. PRÁVNE RÁMCE PRE NEKALÉ OBCHODNÉ PRAKTIKY 3.1. Roztrieštené právne rámce na vnútroštátnej úrovni V priebehu rokov nekalé praktiky vo vzťahoch medzi dodávateľmi a kupujúcimi naberali z pohľadu verejných orgánov na politickom význame. V dôsledku toho prijali mnohé členské štáty opatrenia na riešenie problému nekalých obchodných praktík, ale urobili tak rôznymi spôsobmi. Viedlo to k vysokému stupňu rozdielnosti z hľadiska úrovne, povahy a právnej formy ochrany poskytnutej pred nekalými obchodnými praktikami na vnútroštátnej úrovni. Východiskovým bodom bola často analýza, ktorú vykonali vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže s cieľom posúdiť hospodársku súťaž v maloobchodnom sektore a úlohu obchodných praktík vo vzťahu maloobchodník – dodávateľ[25]. Vzťah právnych predpisov o hospodárskej súťaži a právnych predpisov o nekalých obchodných praktikách V tomto kontexte treba rozlíšiť právne predpisy o hospodárskej súťaži a právne predpisy zamerané na zabránenie nekalým praktikám. Predpisy týkajúce sa nekalého obchodovania sledujú prevažne iný cieľ, než je tomu v prípade právnych predpisov o hospodárskej súťaži, keďže regulujú zmluvné vzťahy medzi spoločnosťami stanovením podmienok, ktoré napríklad musia dodávatelia ponúknuť distribútorom bez ohľadu na skutočný alebo predpokladaný účinok na hospodársku súťaž na trhu. To je osobitne prípad právnych predpisov, ktoré zakazujú podnikom vnucovať svojim obchodným partnerom, získavať od nich alebo sa pokúšať získať podmienky, ktoré sú neodôvodnené, neprimerané alebo neobsahujú protiplnenie[26]. Právne predpisy o hospodárskej súťaži môžu zachytiť určité nekalé obchodné praktiky vo vzťahoch v rámci potravinového a nepotravinového dodávateľského reťazca medzi podnikmi. Nevzťahovali by sa však na všetky také praktiky, keďže sledujú cieľ ochrany hospodárskej súťaže na trhu a zvyčajne sú zamerané na situácie trhovej sily[27]. Niekoľko členských štátov má zavedené pravidlá hospodárskej súťaže pre jednostranné konanie, ktorými sa napríklad zakazuje alebo postihuje zneužívajúce správanie voči ekonomicky závislým podnikom a/alebo zneužívanie nadradenej vyjednávacej pozície. V nedávnej správe Európskej siete pre hospodársku súťaž, ktorú tvoria vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže, sa dospelo k záveru, že určité obchodné praktiky, ktoré mnohé zainteresované strany považujú za nekalé, nepatria do rozsahu pôsobnosti pravidiel hospodárskej súťaže na úrovni EÚ alebo vo väčšine členských štátov[28]. Občianske a obchodné právo a nekalé obchodné praktiky Čo sa poctivosti v jednotlivých obchodných vzťahoch týka, základné zásady občianskeho a/alebo obchodného práva môžu ponúknuť určitú úroveň ochrany pred nekalými obchodnými praktikami. Všeobecný pojem povinnosť poctivosti existuje vo väčšine členských štátov. Zvyčajne ide o pojmy ako správanie v rozpore s dobrými mravmi, vykonávanie/rokovanie v súlade so zásadami dobromyseľnosti, dobrej morálky, poctivosti alebo vernosti. Pri nedodržiavaní týchto zásad sa zmluva zvyčajne vyhlási za neúčinnú a neplatnú alebo právne nevymožiteľnú. Osobitné vnútroštátne rámce pre nekalé obchodné praktiky Niektoré členské štáty rozšírili ochranu, ktorá sa poskytuje v rámci občianskeho práva, na riešenie narastajúceho počtu prípadov nekalých obchodných praktík[29]. Na to sa použili rôzne vnútroštátne nástroje. Zatiaľ čo niektoré členské štáty uprednostnili možnosť prijať osobitné právne predpisy v tejto záležitosti[30], iné zaviedli alebo presadili kódexy správania alebo tak zvažujú urobiť[31]. Podobne existujú podstatné rozdiely v prístupoch členských štátov, pokiaľ ide o rozsah príslušných zákonných alebo samoregulačných nástrojov. Zatiaľ čo v niektorých členských štátoch poskytujú ochranu pred nekalými obchodnými praktikami v maloobchodnom dodávateľskom reťazci alebo v danom maloobchodnom sektore, v iných sa pravidlá uplatňujú celoplošne. Napríklad v Portugalsku[32], Slovinsku[33], Španielsku[34], Belgicku[35] a Spojenom kráľovstve[36] existujú kódexy správania zamerané na potravinový dodávateľský reťazec[37], zatiaľ čo v Holandsku a Írsku sa takéto kódexy plánujú prijať. Česká republika, Maďarsko a Taliansko prijali právne predpisy, ktoré sa vzťahujú na nekalé obchodné praktiky v agropotravinárskom sektore. Samoregulácia je uprednostňovaným prostriedkom na riešenie nekalých obchodných praktík podobne aj v maloobchodnom sektore motorových vozidiel. Naopak francúzske ustanovenia obchodného práva zamerané na nekalé obchodné praktiky sa uplatňujú celoplošne na všetky vzťahy medzi podnikmi. Navyše možno očakávať, že problémy v rámci jednotného trhu vyplývajúce z odlišných právnych predpisov sa budú v priebehu času zvyšovať so zreteľom na väčšie využívanie elektronického obchodu a všeobecnejšie v dôsledku globalizácie. Výsledná rozdielnosť v ochrane pred nekalými obchodnými praktikami môže spoločnosti odradiť od pokračovania v aktivitách mimo ich členského štátu pôvodu. Situácia sa ešte zhoršuje, keďže vnútroštátne právne rámce sú predmetom častých zmien, čo naznačuje, že opatrenia na boj proti nekalým obchodným praktikám nie sú vždy úspešné, keďže musia sledovať vývoj nových nekalých obchodných praktík. Spoločnosti postihnuté nekalými obchodnými praktikami preto tvrdia, že je ťažké a nákladné sledovať svoje zákonné práva dostupné v rôznych členských štátoch, najmä keď sú malými a strednými podnikmi. V členských štátoch, v ktorých neexistujú žiadne osobitné rámce pre nekalé obchodné praktiky, sa ako dôvod spravidla uvádza, že všeobecné právne predpisy hospodárskej súťaže sú na riešenie tejto otázky dostatočne účinné (Česká republika) alebo že existuje určitá neochota zasahovať do zmluvnej slobody strán (Spojené kráľovstvo), najmä ak nedošlo k porušeniu pravidiel hospodárskej súťaže[38]. Niekedy sa takisto použije všeobecnejší argument týkajúci sa účinnosti a potreby právnych predpisov o nekalých obchodných praktikách a ich možného vplyvu, okrem iného na ceny. 3.2. Ochrana pred nekalými obchodnými praktikami na úrovni EÚ Aj keď otázka nekalých obchodných praktík bola prednesená v kontexte mnohých nedávnych iniciatív[39], v súčasnosti neexistuje žiadny osobitný regulačný rámec EÚ týkajúci sa problému nekalých obchodných praktík v potravinovom a nepotravinovom dodávateľskom reťazci medzi podnikmi. Právnymi predpismi EÚ o hospodárskej súťaži sa prispieva k výstavbe a zachovaniu jednotného trhu a sú zamerané na zvýšenie prosperity spotrebiteľov[40]. Usiluje sa nimi o stanovenie podmienok, podľa ktorých môže trh fungovať správne, a ako také sa nedotýkajú poctivosti v jednotlivých obchodných vzťahoch, ak takéto vzťahy nezahŕňajú nesprávne fungovanie trhu z dôvodu existencie trhovej sily. Výsledkom je, že právne predpisy EÚ o hospodárskej súťaži by sa mohli zaoberať niektorými, ale nie všetkými nekalými obchodnými praktikami. Aj iné medziodvetvové nástroje EÚ sú zamerané na riešenie nekalých praktík v obchodných vzťahoch. Smernica o nekalých obchodných praktikách[41] sa vzťahuje len na aspekt podnik-zákazník, pričom sa uznáva nevyhnutnosť starostlivého preskúmania potreby opatrenia v oblasti vzťahov medzi podnikmi na úrovni EÚ[42]. Týmito právnymi predpismi sa plne harmonizuje ochrana spotrebiteľov pred praktikami (pred obchodnými transakciami, počas nich a po nich), ktoré sú v rozpore s požiadavkami profesionálnej starostlivosti a môžu ovplyvniť ich ekonomické správanie. Členským štátom je ponechaná voľnosť pri rozširovaní uvedených pravidiel na praktiky medzi podnikmi, pričom niektoré z nich tak urobili. Touto smernicou nie je dotknuté zmluvné právo, a najmä pravidlá platnosti, uzatvárania alebo účinkov zmluvy. Pokiaľ ide o oblasť marketingu, v smernici o klamlivej a porovnávacej reklame[43] sa už stanovili pravidlá minimálnej ochrany v Európe a poskytuje ochranu obchodníkom, zákazníkom aj konkurentom pred klamlivou reklamou. Komisia nedávno načrtla budúce opatrenia v oblasti zavádzajúcich marketingových praktík medzi podnikmi[44], ktoré zahrnú posilnenie presadzovania predpisov a pevné pravidlá ochrany podnikov pred zavádzajúcimi schémami v Európe. Komisia chce predovšetkým predložiť legislatívnu revíziu smernice o klamlivej a porovnávacej reklame. Smernica o oneskorených platbách[45] sa navyše týka špecifickej otázky platobných podmienok. Nariadenia 593/2008 a 864/2007 o právnych predpisoch uplatňovaných na zmluvné, respektíve nezmluvné povinnosti na druhej strane poskytujú komplexný súbor pravidiel na určenie toho, ktoré právne predpisy sa uplatňujú na spory zahŕňajúce nekalé obchodné praktiky do tej miery, v akej zahŕňajú zmluvné alebo nezmluvné povinnosti medzi stranami. Z hľadiska sektorov sa zásady poctivosti v zmluvných vzťahoch zaviedli v mliekarenskom sektore/sektore mliečnych výrobkov[46]. Medzi ne okrem iného patria povinné písomné zmluvy medzi poľnohospodármi a spracovateľmi a povinnosť nákupcov ponúknuť poľnohospodárom minimálnu dĺžku trvania zmluvy. Na úrovni EÚ sa takisto preskúmali niektoré samoregulačné sektorové riešenia. Malo by sa poznamenať, že na základe smernice o nekalých podmienkach[47] sú pred nekalými zmluvnými podmienkami chránení len spotrebitelia. Podľa týchto právnych predpisov zmluvná podmienka, ktorá nebola individuálne dohodnutá, sa bude považovať za nekalú, ak v rozpore s požiadavkami dobromyseľnosti spôsobí značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach strán vzniknutých na základe zmluvy v neprospech spotrebiteľa. V kontexte legislatívnych návrhov reformy spoločnej politiky v oblasti rybného hospodárstva Komisia takisto prijala súbor odvetvových iniciatív na podporu čestnosti vo vzťahoch medzi podnikmi v oblasti rybného hospodárstva a akvakultúry[48]. Nekalé obchodné praktiky v obchodných vzťahoch sa môžu čiastočne riešiť niektorými právnymi ustanoveniami na úrovni EÚ. To však môže vytvoriť rôznorodú zmes pravidiel, ktoré môžu vstúpiť do hry v závislosti od dotknutých špecifických praktík, alebo ak spoločnosť používajúca tieto praktiky má trhovú silu. Vo všeobecnosti stále platí, že spoločnosť vystavená nekalým obchodným praktikám zo strany obchodného partnera nie je schopná požívať výhody z jednotnej ochrany v celej EÚ. Táto právna roztrieštenosť na celom jednotnom trhu môže spoločnosti odradiť od začatia vykonávania činností mimo ich členského štátu pôvodu, alebo im v tom môže brániť. V roku 2011 Európska komisia navrhla jednotný súbor pravidiel kúpneho práva, ktorý sa môže použiť pri cezhraničných predajoch hmotného hnuteľného tovaru a digitálneho obsahu[49]. Toto spoločné európske kúpne právo (SEKP) bude voliteľné: zmluvné strany ho môžu používať, ale nebude sa to od nich vyžadovať. Aby sa mohlo uplatňovať na vzťahy medzi podnikmi, aspoň jedna strana bude musieť byť malým a stredným podnikom. Predovšetkým je zamerané na malé a stredné podniky s cieľom ochrániť ich pred jednostranne uvalenými nepriaznivými podmienkami. Niektoré pravidlá budú štandardnými pravidlami: V rámci SEKP sa napríklad stanovuje, že ak cena nebola výslovne dohodnutá, má sa zaplatiť cena zvyčajne účtovaná v porovnateľných situáciách, alebo že zmluvu na dobu neurčitú môže vypovedať každá zo strán len s udaním primeranej výpovednej lehoty. Niektoré ustanovenia zaručujúce spravodlivú rovnováhu medzi záujmami oboch strán sú také dôležité, že budú povinné: · Každá strana je povinná konať v súlade so zásadou dobromyseľnosti a čestnosti. · V zmluvách medzi podnikmi sa zmluvné podmienky, ktoré neboli dohodnuté jednotlivo, považujú za nekalé, ak sa ich používanie v rozpore so zásadou dobromyseľnosti a čestnosti značne odchyľuje od dobrej obchodnej praxe. Voči druhej strane sa môžu použiť len vtedy, ak o nich druhá strana vedela alebo ak strana prijala odôvodnené kroky, aby na ne druhú stranu upozornila. · Ak je jedna strana oprávnená jednostranne určiť cenu a takto určená cena je značne neopodstatnená, platí sa cena, ktorá sa bežne účtuje. · Zmluva sa môže vyhlásiť za neplatnú, ak strana bola využívaná nekalými praktikami, je napríklad neskúsená a druhá strana to vedela alebo sa dalo očakávať, že o tom vie, a využila situáciu prvej strany na získanie nadmerného prospechu alebo nekalej výhody. Strany nesmú skrátiť premlčaciu lehotu na základe skutočných alebo predpokladaných poznatkov o skutočnostiach na menej ako jeden rok, ani ju predĺžiť na viac ako desať rokov. Otázky: 11) Riešia sa v niektorých členských štátoch pomocou zavedených vnútroštátnych regulačných/samoregulačných rámcov nekalé obchodné praktiky dostatočne? Ak nie, uveďte prečo. 12) Je neexistencia osobitných vnútroštátnych regulačných/samoregulačných rámcov, ktorými sa riešia nekalé obchodné praktiky, problémom v jurisdikciách, v ktorých neexistujú? 13) Majú opatrenia, ktoré sa usilujú riešiť nekalé obchodné praktiky, účinky len na domáce trhy alebo aj na cezhraničný obchod/poskytovanie služieb? Ak áno, vysvetlite tento dosah na schopnosť Vašej spoločnosti obchodovať na cezhraničnej úrovni. Majú rozdiely medzi zavedenými vnútroštátnymi regulačnými/samoregulačnými rámcami za následok roztrieštenosť vnútorného trhu? 14) Myslíte si, že by sa mali prijať ďalšie opatrenia na úrovni EÚ? 15) Ak regulácia nekalých obchodných praktík existuje, má pozitívny dosah? Existujú možné nedostatky/obavy spojené so zavedením regulácie nekalých obchodných praktík, napríklad uloženie neodôvodnených obmedzení zmluvnej slobody? Vysvetlite prosím. 4. PRESADZOVANIE PRAVIDIEL PROTI NEKALÝM OBCHODNÝM PRAKTIKÁM 4.1. Mechanizmy presadzovania na vnútroštátnej úrovni Úroveň ochrany slabšej zmluvnej strany vo vzťahu medzi podnikmi sa v jednotlivých členských štátoch líši. Na vnútroštátnej úrovni sa na riešenie nekalých obchodných praktík používajú rôzne mechanizmy presadzovania. Okrem iného zahŕňajú súdnu nápravu (vo väčšine členských štátov), možné opatrenia orgánov na ochranu hospodárskej súťaže v rámci vnútroštátnych pravidiel jednostranného konania (napríklad v Španielsku), administratívnu nápravu (napríklad vo Francúzsku) a ombudsmanov (napríklad v Spojenom kráľovstve). Splnomocnenie orgánov presadzovania predpisov sa líši v závislosti od nástroja presadzovania predpisov, ktorý používajú jednotlivé členské štáty. Niektoré orgány nemôžu prijímať anonymné sťažnosti (napríklad súdy), iné nemôžu chrániť anonymitu sťažovateľov počas celého konania (napríklad orgány na ochranu hospodárskej súťaže v určitých členských štátoch), zatiaľ čo tretej kategórii je umožnené začať vyšetrovanie len na základe dôveryhodného dôkazu (napríklad rozhodca v Spojenom kráľovstve podľa kódexu postupov pre zásobovanie potravinami alebo francúzske ministerstvo hospodárstva). Rôzne prístupy prijaté členskými štátmi na riešenie problému nekalých obchodných praktík môžu mať za následok značnú roztrieštenosť jednotného trhu. Pre spoločnosti, najmä malé a stredné podniky, je ťažké identifikovať nápravné prostriedky, ktoré sú k dispozícii v rôznych členských štátoch. Okrem rozdielnych prístupov, ktoré zaviedli členské štáty, z nedávnej konzultácie s podnikmi vyplynulo, že existujúce mechanizmy presadzovania predpisov sa považujú za nedostatočné (pozri obrázok 1 nižšie). Obrázok 1: Ako členské štáty vnímajú dostatočnosť existujúcich mechanizmov presadzovania predpisov, ktoré využívajú (EBTP, 2012) Podľa respondentov prieskumu EBTP všeobecne neexistujúce primerané mechanizmy presadzovania predpisov na ochranu slabších strán pred nekalými obchodnými praktikami bránia rozvoju podnikania a obchodu, najmä v cezhraničných situáciách. To má významný dosah na malé a stredné podniky, pri ktorých je najmenej pravdepodobné, že majú k dispozícii potrebné prostriedky na pokrytie možných vysokých nákladov na právne zastupovanie vzhľadom na zložitosť takýchto procesov a nedostatok poznatkov o tom, ako presadiť svoje práva dostupnými nápravnými prostriedkami. 4.2. Mechanizmy presadzovania na úrovni EÚ Ako bolo vysvetlené v oddiele 3.2, na úrovni EÚ v súčasnosti neexistujú žiadne špecifické mechanizmy presadzovania predpisov proti nekalým obchodným praktikám. Existuje však niekoľko medziodvetvových nástrojov, ktoré sa vzťahujú na súdne spory vo všeobecnosti, a teda aj na súdne spory v súvislosti s nekalými obchodnými praktikami[50]. Čo sa týka zavádzajúcich marketingových praktík medzi podnikmi, Komisia vo svojom preskúmaní smernice 2006/114/ES z roku 2012 oznámila, že vytvorí mechanizmus spolupráce v oblasti presadzovania predpisov[51] na posilnenie cezhraničnej spolupráce a zabezpečenie lepšej ochrany pred najškodlivejšími zavádzajúcimi marketingovými schémami. Ako už bolo uvedené, zástupcovia subjektov potravinového reťazca v rámci fóra na vysokej úrovni pre lepšie fungovanie potravinového dodávateľského reťazca sa takisto zaoberali rôznymi možnosťami riešenia sporov, pokiaľ ide o presadzovanie identifikovaných zásad osvedčených praktík. Tento prístup je špecifický pre sektor, kým v tejto zelenej knihe sa rozoberá otázka nekalých obchodných praktík medzi podnikmi v rámci potravinového a nepotravinového dodávateľského reťazca s medziodvetvovým prístupom. Komisia bude popri konzultácii začatej v nadväznosti na túto zelenú knihu monitorovať konkrétny vývoj potravinového dodávateľského reťazca a začne pracovať na posúdení vplyvu rôznych možností na poskytnutie spravodlivého a účinného riešenia problému nekalých obchodných praktík. Napriek týmto medziodvetvovým nástrojom, ktoré sa už uplatňujú na nekalé obchodné praktiky, môže byť v záujme riešenia rôznych typov nekalých obchodných praktík uvedených v oddiele 5 nižšie potrebné zabezpečiť existenciu spoločného súboru zásad presadzovania predpisov vo všetkých členských štátoch. Príslušné otázky by mohli zahŕňať správny nápravný prostriedok pre vyššie opísaný „faktor strachu“, napríklad pomocou udelenia právomoci orgánom na ochranu hospodárskej súťaže začať konanie z úradnej moci a akceptovať anonymné sťažnosti. Navyše by sa v takomto spoločnom súbore zásad presadzovania predpisov mohlo stanoviť aj to, že príslušné orgány by mali mať právo ukladať primerané sankcie. Mohli by napríklad zahŕňať možnosť nariadiť dodržiavanie poctivých praktík, požadovať náhradu škody, ukladať pokuty s odstrašujúcim účinkom a zverejňovať správy o svojich zisteniach. Existujúce vnútroštátne pravidlá by mohli slúžiť ako príklady najefektívnejších mechanizmov presadzovania predpisov, ktoré by sa zahrnuli do takéhoto spoločného súboru zásad presadzovania predpisov. Otázky: 16) Existujú medzi členskými štátmi významné rozdiely v právnej úprave nekalých obchodných praktík? Ak áno, sú tieto rozdiely prekážkou pre cezhraničný obchod? Uveďte prosím konkrétne príklady a vyčíslite dosah v čo najväčšom rozsahu. 17) V prípade takéhoto negatívneho dosahu, do akej miery by sa mal spoločný prístup EÚ k presadzovaniu predpisov zaoberať týmto problémom? 18) Mali by sa príslušným orgánom presadzovania udeliť vyšetrovacie právomoci vrátane práva začať konanie z úradnej moci, ukladať sankcie a prijímať anonymné sťažnosti? 5. TYPY NEKALÝCH OBCHODNÝCH PRAKTÍK Z výsledkov prieskumov a zisťovaní opísaných vyššie vyplýva, že nekalé obchodné praktiky sú v mnohých členských krajinách EÚ vnímané ako bežný fenomén prítomný v potravinovom a nepotravinovom dodávateľskom reťazci medzi podnikmi . Okrem toho sa identifikovali rôzne typy nekalých obchodných praktík alebo súvisiacich problémov, ktoré sú opísané nižšie. Na základe zásad a príkladov poctivých a nekalých praktík vo vertikálnych vzťahoch v potravinovom dodávateľskom reťazci, ktoré prinieslo fórum na vysokej úrovni pre lepšie fungovanie potravinového dodávateľského reťazca, a na základe práce, ktorú vykonala Komisia v oblasti potravinového a nepotravinového dodávateľského reťazca medzi podnikmi, sa identifikovalo sedem typov nekalých obchodných praktík. Tieto nekalé obchodné praktiky sú podrobne opísané nižšie spoločne s možnými poctivými praktikami, ktoré by pomohli pri ich riešení. 5.1. Nejednoznačné zmluvné podmienky Najbežnejšia podoba nekalých obchodných praktík (uznaná v prieskumoch a zisteniach uvedených vyššie) vyplýva z nejednoznačných zmluvných podmienok, ktoré umožňujú ukladať dodatočné povinnosti slabším zmluvným stranám. Prvky poctivých praktík by mohli byť také, že zmluvné strany by mali zabezpečiť, aby práva a povinnosti vrátane sankcií v zmluve boli stanovené jasne, transparentne a jednoznačne. Zmluvné strany by mali poskytnúť presné a úplné informácie, pokiaľ ide o ich obchodné vzťahy. To by takisto mohlo zahŕňať skutočnosť, že zmluvné sankcie by mali byť úmerné utrpenej škode. Zmluvy by mali obsahovať doložky stanovujúce okolnosti a podmienky, za ktorých sa povoľujú dodatočné zmeny nákladov alebo cien výrobkov alebo služieb. 5.2. Neexistencia písomných zmlúv Musia sa zohľadniť okolnosti, za ktorých sa môžu vyskytnúť nekalé obchodné praktiky. Nekalé obchodné praktiky sa ľahšie nanútia vtedy, ak sa zmluvy neuzatvoria v písomnej forme, pretože strany nemajú trvalý dôkaz o dohodnutých podmienkach. Prvky poctivých praktík by mohli byť také, že zmluvné strany by mali zabezpečiť, aby sa zmluvy uzatvárali písomne, ak to nie je nepraktické pre jednu alebo obe strany. Obsah ústnych zmlúv by mala po ich uzavretí potvrdiť v písomnej forme aspoň jedna zmluvná strana. 5.3. Zmeny zmlúv so spätnou účinnosťou Zmeny so spätnou účinnosťou, ako napríklad zrážky z fakturovanej sumy na pokrytie poplatkov za propagáciu, jednostranné zľavy na základe predaného množstva, poplatky za zaradenie do zoznamu výrobkov atď. by sa na prvý pohľad mohli zdať legitímne, ale mohli by byť nekalé, ak sa na nich vopred nedohodlo dostatočne presne. Prvky poctivých praktík by mohli byť také, že podmienky by mali byť spravodlivé pre obe strany. Každá dohoda by mala obsahovať presné okolnosti a podrobné pravidlá, podľa ktorých môžu strany spoločne zmeniť a doplniť svoje podmienky včas a informovane vrátane procesu stanovenia potrebnej kompenzácie za všetky náklady vyplývajúce z takýchto zmluvných zmien a doplnení ponúkaných jednou zo zmluvných strán. 5.4. Nekalý prenos obchodného rizika Niektoré praktiky by sa mali preskúmať bez ohľadu na to, či boli alebo neboli vopred dohodnuté. Významnou kategóriou takýchto praktík je prenos rizika na druhú stranu, napríklad prenesením zodpovednosti za ukradnutý tovar v plnom rozsahu na dodávateľa (poplatky za zmenšenie objemu tovaru), pričom maloobchodník je zvyčajne v najlepšom postavení zabrániť krádeži alebo zmiznutiu tovaru vo svojich priestoroch. Hneď po prenesení rizika krádeže na dodávateľa sa však motivácia maloobchodníka prijať príslušné preventívne opatrenia významne znižuje. Ďalšie praktiky v tejto kategórii zahŕňajú financovanie vlastných podnikateľských činností druhej strany (napríklad náročné investície do nových predajní), povinnosti kompenzovať straty vzniknuté obchodnému partnerovi alebo dlhé oneskorené platby. Ďalším typom nekalých obchodných praktík, ktorý si zasluhuje pozornosť, je zneužívanie tzv. „reverzného rozpätia“. Tento model je súčasťou mnohých moderných obchodných modelov maloobchodníkov a pozostáva zo spojenia nákupu tovarov s niektorými dodatočnými službami, ktoré maloobchodníci ponúkajú dodávateľom za úplatu (napríklad poplatky za propagáciu a dopravu, služby spojené s používaním miesta na regáloch atď.). Takéto praktiky sú väčšinou legitímne. V niektorých prípadoch však môžu byť takisto nadmerné a nekalé: V niektorých jurisdikciách EÚ (napríklad vo Francúzsku) súdy vyhlasujú, že poplatky za zaradenie do zoznamu výrobkov by sa mali považovať za legitímne len vtedy, ak sú viazané na skutočné služby, sú úmerné a účtujú sa transparentne. Prvky poctivých praktík by mohli byť také, že zmluvné strany by sa mali dohodnúť na tom, že každý subjekt preberá zodpovednosť za vlastné riziká a nepokúša sa nenáležite preniesť svoje riziká na druhú stranu. Zmluvné strany by sa mali dohodnúť na podmienkach, ktoré platia pre príspevok týkajúci sa vlastných obchodných činností a/alebo propagačných činností druhej strany. Poplatky za legitímne služby by mali zodpovedať ich hodnote. Takisto by sa mohlo stanoviť, že keď sa na poplatkoch za zaradenie do zoznamu výrobkov dohodli obe zmluvné strany, mali by byť primerané vzniknutému riziku. Zmluvné strany by nikdy nemali požadovať platbu za neposkytnuté služby alebo za nedoručený tovar a nikdy by nemali požadovať platby zjavne nezodpovedajúce hodnote/cene poskytnutej služby. 5.5. Nekalé používanie informácií „Nekalé“ používanie informácií jednou zmluvnou stranou môže charakterizovať niekoľko nekalých obchodných praktík. Hoci je pre stranu legitímne vyžadovať niektoré informácie o ponúkaných výrobkoch, prijaté podrobné informácie by sa nemali použiť napríklad na vyvinutie jej vlastného konkurenčného výrobku, ktorý by slabšiu stranu pripravil o výsledky jej inovácie. Komisia uverejnila štúdiu o hospodárskych a právnych aspektoch spojených s používaním, zneužívaním a sporovým konaním v súvislosti s dôvernými obchodnými informáciami a obchodným tajomstvom[52]. Ďalšie praktiky v tejto kategórii môžu zahŕňať odmietnutie podpísať dohody o utajení alebo nerešpektovanie dôvernosti. Prvky poctivých praktík by mohli byť také, že informácie poskytnuté zmluvnej strane v rámci obchodného vzťahu sa musia použiť poctivo (najmä v situáciách, keď sú obchodní partneri zároveň čiastočnými konkurentmi). Mohlo by sa takisto zahrnúť to, že každá strana dohody by mala vynaložiť primeranú starostlivosť s cieľom zabezpečiť, aby informácie poskytnuté druhým stranám boli správne a nezavádzajúce. 5.6. Nekalé ukončenie obchodného vzťahu Náhle a neodôvodnené ukončenie obchodného vzťahu alebo ukončenie bez prijateľnej výpovednej lehoty môže byť takisto významným typom nekalých obchodných praktík. Hoci je ukončenie vzťahu súčasťou podnikateľského života, nemalo by sa používať ako prostriedok na zastrašovanie zmluvnej strany odmietnutím odôvodniť toto rozhodnutie alebo nedodržaním primeranej výpovednej lehoty. Prvky poctivých praktík by mohli byť také, že zmluvné strany by mali zabezpečiť spravodlivé vypovedanie zmlúv. Zmluvy by sa mali vypovedať v súlade s právom uplatňovaným na zmluvu, pričom strana, s ktorou sa ukončila zmluva, by o tom mala byť oboznámená s dostatočným predstihom, aby mohla získať späť svoju investíciu. 5.7. Teritoriálne obmedzenia dodávok Teritoriálne obmedzenia dodávok ukladané niektorými nadnárodnými dodávateľmi môžu brániť maloobchodníkom v získavaní rovnakého tovaru za hranicami v centrálnom mieste a jeho distribúcii do iných členských štátov[53]. Veľkí výrobcovia značkového tovaru, ktorí majú účinnú kontrolu na úrovni logistiky alebo veľkoobchodu, nemusia mať žiadny priamy záujem o zníženie cien a pokúsia sa zjednať zmluvy na vnútroštátnej úrovni, aby zachovali cenové rozdiely. Maloobchodníci na druhej strane sa usilujú o získavanie tovaru z najlacnejších veľkoobchodných predajní alebo pobočiek dodávateľa a vyvíjajú tlak na výrobcov uzatváraním zmlúv priamo s konkurenčnými dodávateľmi o ponúkaní výrobkov pod súkromnou značkou. Maloobchodníci v malých členských štátoch podotýkajú, že keď sa usilujú o získavanie dodávok od zahraničných veľkoobchodníkov alebo dokonca priamo od dodávateľov na konkurencieschopnejších a cenovo atraktívnych susedných trhoch, sú presmerovaní na pobočku zodpovednú za uvedený príslušný geografický trh alebo na svojich vnútroštátnych veľkoobchodníkov, ktorí majú regionálne zmluvy s dodávateľmi. Takéto obmedzenia umožňujú segmentáciu trhu a môžu vyústiť do výrazných rozdielov vo veľkoobchodných cenách medzi krajinami. Komisia vo svojom oznámení z roku 2009 „Lepšie fungovanie potravinového reťazca v Európe“ analyzovala rozptyl v cenových úrovniach pre vybrané výrobky v rámci členských štátov[54]. Napríklad v Írsku sa podľa informácií zo zasadnutia írskeho parlamentného výboru vo februári 2009 môžu ceny výrobkov predávaných v Írsku a Spojenom kráľovstve líšiť až o 130 %, pričom írski maloobchodníci sú povinní obstarávať tovar na základe cenníka, ktorí platí v Írsku. Zatiaľ čo sa faktormi, ako sú mzdy a sociálne odvody, náklady na energie, dane a logistika, môže vysvetliť časť rozdielov spotrebiteľských cien medzi trhmi v prípade výrobku rovnakej značky, teritoriálne obmedzenia dodávok môžu mať škodlivý dosah. Podobná štúdia sa uskutočnila v roku 2012 v Belgicku[55]. Ak nie sú takéto obmedzenia cezhraničného získavania zdrojov odôvodnené objektívnymi dôvodmi efektivity (ako napríklad logistikou), pravdepodobne povedú k cenovej diskriminácii na základe krajiny usadenia kupujúceho. V dôsledku toho sú spotrebitelia negatívne ovplyvnení vyššími cenami a užším výberom výrobkov a nepožívajú výhody prístupu k lepším cenám a hladkého fungovania jednotného trhu. Technické dôvody, ktoré uvádzajú dodávatelia, ako je označovanie, môžu byť platné v určitých prípadoch, ale vo všeobecnosti sa nevzťahujú na rovnaký tovar. 5.8. Spoločné znaky nekalých obchodných praktík Prevod vzniknutých nákladov a presun podnikateľského rizika na slabšiu stranu vo vzťahu predstavujú spoločného menovateľa v prípade väčšiny uvedených nekalých obchodných praktík. Nadmerný tlak, neschopnosť vykonávať riadne plánovanie podnikateľských činností a nedostatočná jasnosť, pokiaľ ide o skutočný obsah zmluvy, to všetko brzdí optimálne rozhodovanie, vedie k stláčaniu marží, čím sa potenciálne znižuje schopnosť spoločností investovať a inovovať. Otázky: 19) Sú na uvedenom zozname uvedené najdôležitejšie nekalé obchodné praktiky? Existujú ešte iné typy nekalých obchodných praktík? 20) Môže byť stanovenie zoznamu zakázaných obchodných praktík účinným prostriedkom na riešenie tejto problematiky? Mal by sa takýto zoznam pravidelne aktualizovať? Existujú prípadné alternatívne riešenia? 21) V prípade každej z nekalých obchodných praktík a príslušných možných poctivých praktík identifikovaných vyššie, prosím: a) Uveďte, či s analýzou Komisie súhlasíte alebo nesúhlasíte. Prípadne poskytnite ďalšie informácie. b) Vysvetlite, či sú nekalé obchodné praktiky relevantné pre sektor, v ktorom pôsobíte. c) Vysvetlite, či by sa zodpovedajúce možné poctivé praktiky mohli uplatňovať celoplošne v rôznych sektoroch. d) Vysvetlite. či by sa nekalé obchodné praktiky mali zakázať ako také alebo či by sa malo ich posúdenie vykonávať prípad od prípadu. 22) Pokiaľ ide o teritoriálne obmedzenia dodávok, vysvetlite prosím: a) Čo by ste považovali za objektívne dôvody efektívnosti oprávňujúce dodávateľa, aby nezásoboval konkrétneho zákazníka? Prečo? b) Aké by boli výhody a nevýhody zákazu teritoriálnych obmedzení dodávok (v zmysle vyššie uvedenej definície)? Aké praktické účinky by mal takýto zákaz na spôsob, akým spoločnosti zostavujú svoje distribučné systémy v Európe? 23) Mali by sa vyššie uvedené možné poctivé praktiky začleniť do rámca na úrovni EÚ? Existovali by v prípade takéhoto prístupu nejaké nevýhody? 24) Ak si myslíte, že by sa na úrovni EÚ mali prijať ďalšie opatrenia, malo by ísť o záväzný legislatívny nástroj? Alebo o nezáväzný nástroj? Alebo o samoregulačnú iniciatívu? 6. VŠEOBECNÉ POZNÁMKY Otázka: 25) Táto zelená kniha je zameraná na nekalé obchodné praktiky a poctivosť vo vzťahoch medzi podnikmi v rámci potravinového a nepotravinového dodávateľského reťazca. Myslíte si, že v nej boli vynechané alebo nedostatočne obsiahnuté nejaké dôležité otázky? 7. ĎALŠIE KROKY Komisia je odhodlaná naďalej spolupracovať so všetkými zainteresovanými stranami a zohľadniť všetky príspevky, ktoré jej poskytnú, s cieľom zlepšiť fungovanie a efektívnosť potravinového a nepotravinového dodávateľského reťazca medzi podnikmi. Vyzývame všetky zainteresované strany, aby v odpovedi na uvedené otázky predložili svoje názory. Príspevky by sa mali zaslať Komisii najneskôr do 30. apríla 2013 na túto adresu: markt-retail@ec.europa.eu. Príspevky sa nemusia týkať všetkých otázok položených v tejto zelenej knihe. Preto jasne uveďte otázky, ktorých sa týka váš príspevok. Ak je to možné, uveďte konkrétne dôvody podporujúce alebo odmietajúce možnosti a prístupy uvedené v tomto dokumente. V nadväznosti na túto zelenú knihu a na základe doručených odpovedí Komisia oznámi ďalšie kroky do polovice roku 2013. Príspevky budú uverejnené na internete. Je dôležité, aby ste sa oboznámili s vyhlásením o ochrane súkromia priloženým k tejto zelenej knihe, kde sú uvedené informácie o spôsobe, akým sa bude zaobchádzať s vašimi osobnými údajmi a s vaším príspevkom. [1] Eurostat, 2010. [2] Lepšie fungovanie potravinového reťazca v Európe, [KOM(2009) 591, 28. októbra 2009]. [3] Eurostat, 2012. [4] Tamtiež. [5] AIM, CEJA, CELCAA, CLITRAVI, Copa Cogeca, ERRT, EuroCommerce, Euro Coop, FoodDrinkEurope, UEAPME a UGAL. [6] AIM, CELCAA, ERRT, EuroCommerce, Euro Coop, FoodDrinkEurope, UEAPME a UGAL. [7] Rozhodnutie Komisie z 19. decembra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie z 30. júla 2010, pokiaľ ide o jeho uplatňovanie a zloženie fóra na vysokej úrovni pre zlepšenie fungovania potravinového reťazca (2012/C 396/06), Ú. v. EÚ C 396, s. 17, 21.12.2012. [8] Medzi ne patrí Bulharsko, Česká republika, Fínsko, Francúzsko, Írsko, Litva, Nemecko, Poľsko, Portugalsko, Rumunsko, Slovinsko, Španielsko, Taliansko a Spojené kráľovstvo. [9] ECN Report on competition law enforcement and market monitoring activities by European competition authorities in the food sector (Správa ESHS o činnostiach presadzovania právnych predpisov o hospodárskej súťaži a monitorovania trhu európskymi orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže v potravinárskom sektore), máj 2012, s. 116 – 120. [10] Business relations in the EU clothing chain: from industry to retail and distribution (Obchodné vzťahy v odevnom reťazci v EÚ: od priemyslu po maloobchod a distribúciu). Univerzita Bocconi. ESSEC Business School. Baker & McKenzie. 2007, s.124. [11] Business relations in the EU clothing chain: from industry to retail and distribution (Obchodné vzťahy v odevnom reťazci v EÚ: od priemyslu po maloobchod a distribúciu, s. 126). [12] Dohľad nad obchodno-distribučným trhom „Na ceste smerom k efektívnejšiemu a spravodlivejšiemu vnútornému obchodno-distribučnému trhu do roku 2020“, [KOM (2010) 355, 5. júla 2010]. [13] Uznesenie Európskeho parlamentu z 5. júla 2011 o efektívnejšom a spravodlivejšom maloobchodnom trhu [2010/2109 (INI)]. [14] Akt o jednotnom trhu. Dvanásť hybných síl podnecovania rastu a posilňovania dôvery „Spoločne za nový rast“ [KOM(2011) 206, 13. apríla 2011]. [15] Prieskum členských štátov týkajúci sa nekalých obchodných praktík; ECN Report on competition law enforcement and market monitoring activities by European competition authorities in the food sector (Správa ESHS o činnostiach presadzovania právnych predpisov o hospodárskej súťaži a monitorovania trhu európskymi orgánmi hospodárskej súťaže v potravinárskom sektore), máj 2012, s. 117. Európsky podnikateľský skúšobný panel; Konzultácia o smernici 2006/114/ES o klamlivej a porovnávacej reklame a o nekalých obchodných praktikách ovplyvňujúcich spoločnosti. [16] Dedicated Research, AIM-CIAA Survey on Unfair Commercial Practices in Europe (prieskum Dedicated Research, AIM-CIAA o nekalých obchodných praktikách v Európe), marec 2011, dostupný na adrese: http://www.dlf.no/filestore/CIAAAIMSurveyonUCP-Europe.pdf [17] Parlamentná správa o dodávateľsko-odberateľskom vzťahu na írskom trhu s potravinami, výbor pre podnikanie, obchod a zamestnanosť, marec 2010, s. 19. [18] Komisia pre hospodársku súťaž, Záverečná správa z vyšetrovania zásobovania obchodov s potravinami na trhu Spojeného kráľovstva, 30. apríla 2008. [19] Comisión Nacional de la Competencia, Správa o vzťahoch medzi výrobcami a maloobchodníkmi v potravinárskom sektore, október 2011. [20] Pozri poznámku pod čiarou č. 15. [21] To je v súlade so zisteniami prieskumu agentúry Dedicated Research o vnímaní dodávateľov, ktorý ukazuje, že nekalé obchodné praktiky mali negatívny účinok na náklady, predaj a inovácie (u 83 %, 77 %, respektíve 40 % respondentov). Pozri poznámku pod čiarou č. 15. [22] SEK(2009) 1450. [23] Kilpailuviraston Päivittäistavarakauppaa koskeva selvityksiä I/2012, s. 119. [24] Pozri „The functioning of the food supply chain and its effect on food prices in the European Union“ (Fungovanie potravinového dodávateľského reťazca a jeho účinok na ceny potravín v Európskej únii), European Economy, Occasional Papers 47, máj 2009 [25] Pozri okrem iného: v prípade Portugalska Autoridade da Concorrência, Správa o obchodných vzťahoch medzi veľkými maloobchodnými skupinami a ich dodávateľmi, október 2010; v prípade Spojeného kráľovstva: Komisia pre hospodársku súťaž, vyšetrovanie zásobovania obchodov s potravinami na trhu Spojeného kráľovstva, 30. apríla 2008, v prípade Švédska: Konkurrensverket, Mat och marknad — från bonde till bord, apríl 2011; v prípade Španielska: Comisión Nacional de la Competencia, 5. októbra 2011, Informe sobre el código de buenas prácticas de distribución del automóvil a Informe sobre el anteproyecto de ley de contratos de distribución; v prípade Fínska: Kilpailuviraston Päivittäistavarakauppaa koskeva selvityksiä. Ďalšie štúdie sú uvedené v správe ESHS uvedenej v poznámke pod čiarou č. 8. [26] V odôvodnení 9 nariadenia 1/2003 sa výslovne stanovuje hranica medzi právnymi predpismi o hospodárskej súťaži (ktoré zahŕňajú vnútroštátne pravidlá jednostranného konania, ktoré sú prísnejšie než článok 102) a právnymi predpismi o nekalých obchodných praktikách. [27] Tamtiež. [28] Pozri správu ESHS, bod 26, poznámka pod čiarou č. 8. [29] Urobilo sa to buď v rámci rozsahu pôsobnosti občianskeho práva napríklad prijatím osobitných ustanovení obchodného práva (napríklad vo Francúzsku), alebo v rámci správneho práva. [30] Napríklad Francúzsko, Belgicko, Taliansko a Španielsko. [31] Napríklad Holandsko, Portugalsko, Slovinsko a Španielsko. [32] Kódex dobrých obchodných praktík (1997), ktorý vypracovalo združenie distribútorov a konferencia o priemysle. [33] Kódex dobrých obchodných praktík. [34] Kódex dobrých obchodných praktík v sektore distribúcie motorových vozidiel podpísaný ANFAC, ANIACAM, FACONAUTO y GANVAM 10.6.2011, dohoda z 1.8.2007 medzi FIAB a ASEDAS o odporúčaní dobrých obchodných praktík na zlepšenie riadenia prostredníctvom hodnotového reťazca a na podporu obchodnej spolupráce a dohoda z 29.7.2011 o obchodnom kódexe správania v potravinovom reťazci v Katalánsku. [35] Kódex správania pre poctivé vzťahy medzi dodávateľmi a nákupcami v agropotravinárskom reťazci z 20. mája 2010. [36] Kódex postupov pre zásobovanie potravinami. [37] Európska sieť pre hospodársku súťaž, Report on competition law enforcement and market monitoring activities by European competition authorities in the food sector (Správa o činnostiach presadzovania právnych predpisov o hospodárskej súťaži a monitorovania trhu európskymi orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže v potravinárskom sektore), máj 2012, s. 118. [38] Pozri špeciálny program ICN pre kyótsku výročnú konferenciu. Report on Abuse of Superior Bargaining Position (Správa o zneužívaní silnejšej vyjednávacej pozície) z roku 2008. [39] Lepšie fungovanie potravinového reťazca v Európe, [KOM(2009) 591, 28. októbra 2009]; Jednotný trh pre Európu 21. storočia, KOM(2007) 725, 20. novembra 2007, správa o dohľade nad obchodno-distribučným trhom (pozri poznámku pod čiarou č. 11), Akt o jednotnom trhu (pozri poznámku pod čiarou č. 13). [40] Pozri Správu o politike hospodárskej súťaže za rok 2010, KOM(2011) 328 v konečnom znení, bod 9. [41] Smernica 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu. [42] Tamtiež, odôvodnenie 8, že „priamo ochraňuje ekonomické záujmy spotrebiteľov pred nekalými obchodnými praktikami podnikateľov voči spotrebiteľom. […] Existujú ďalšie obchodné praktiky, ktoré, hoci nepoškodzujú spotrebiteľov, môžu poškodzovať účastníkov hospodárskej súťaže a ich zákazníkov podnikateľov. Komisia by mala starostlivo preskúmať potrebu činnosti Spoločenstva v oblasti nekalej súťaže prekračujúcej pôsobnosť tejto smernice a v prípade potreby predložiť legislatívny návrh, ktorý by sa vzťahoval aj na tieto ďalšie aspekty nekalej súťaže“. [43] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/114/ES z 12. decembra 2006 o klamlivej a porovnávacej reklame. [44] Ochrana podnikov pred zavádzajúcimi marketingovými praktikami a zabezpečenie účinného uplatňovania. Revízia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/114/ES o klamlivej a porovnávacej reklame [COM(2012) 702]. [45] Smernica 2011/7/EÚ o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách. [46] Nariadenie (EÚ) č. 261/2012, pokiaľ ide o zmluvné vzťahy v sektore mlieka a mliečnych výrobkov. [47] Smernica 93/13/EHS o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách. [48] KOM(2011) 416 v konečnom znení z 13. júla 2011. [49] Návrh nariadenia o spoločnom európskom kúpnom práve, KOM (2011) 635. [50] Smernica 2002/8 o právnej pomoci (ktorou sa vytvára rámec pre získanie právnej pomoci v cezhraničných sporoch); smernica 2008/52 o mediácii (ktorou sa zabezpečuje hladká koordinácia mediácie a súdnych konaní); nariadenie 44/2001 o právomoci súdov a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (ktorým sa určuje, ktoré súdy v EÚ majú právomoc zaoberať sa daným sporom, a ako sa majú rozsudky vydané v jednom členskom štáte uznávať a presadzovať v iných členských štátoch – poznamenáva sa, že toto nariadenie sa prepracovalo nariadením 1215/2012, ktorým sa zruší celý sprostredkovateľský postup uznávania a presadzovania); nariadenia 1896/2006 a 861/2007 (ktorými sa zriaďujú jednotné európske súdne postupy pre nenapadnuté a drobné sťažnosti), ako aj nariadenia 593/2008 a 864/2008 uvedené vyššie, ktorými sa zavádza právna istota, pokiaľ ide o výsledok sporov v Európe. [51] COM(2012) 702 final. [52] http://ec.europa.eu/internal_market/iprenforcement/trade_secrets/index_en.htm#maincontentSec1 [53] Upozorňujeme, že teritoriálne obmedzenia dodávok v tomto kontexte sú definované ako zákaz pre dodávateľov predávať ďalším predajcom, ktorí sa sami usilujú zásobovať od dodávateľa. Za teritoriálne obmedzenie dodávky sa nepovažuje, ak napríklad distribútor, ktorému bolo priznané výhradné územie v určitej geografickej oblasti, je chránený pred aktívnym predajom iných distribútorov v tejto oblasti. [54] KOM(2009) 591 v konečnom znení. [55] SPF Economie, Etude sur les niveaux de prix dans les supermarchés, február 2012.