Ďalším bezprostredným krokom bude podpísanie parížskej dohody. Dohodu bude možné podpísať od 22. apríla 2016 v New Yorku a nadobudne platnosť dňom, keď ju ratifikuje najmenej 55 zmluvných strán, predstavujúcich najmenej 55 % globálnych emisií. Včasná ratifikácia a nadobudnutie platnosti sú žiaduce, pretože tak všetky krajiny získajú právnu istotu rýchleho uplatňovania dohody. EÚ by mala byť pripravená ratifikovať parížsku dohodu čo najskôr.

Parížska dohoda je prvou viacstrannou dohodou o zmene klímy, ktorá sa týka takmer všetkých svetových emisií. Znamená úspech pre svet a potvrdenie cesty EÚ k nízkouhlíkovému hospodárstvu. Rozhodujúci význam pre dosiahnutie dohody mala rokovacia stratégia EÚ. Európska únia bojovala za svoje ambície, pričom uplatnila skúsenosti s účinnou politikou v oblasti zmeny klímy a tradíciu rokovaní a medzinárodnej spolupráce založenej na pravidlách. EÚ sa stala prvým veľkým hospodárstvom, ktoré 6. marca 2015 predložilo svoj plán boja proti klimatickým zmenám (t. j. plánovaný vnútroštátne stanovený príspevok) odrážajúci rámec politík v oblasti klímy a energetiky do roku 2030 stanovený Európskou radou v októbri 2014 a koncepciu Európskej komisie pre boj proti celosvetovej zmene klímy po roku 2020. EÚ si stanovila ambiciózny cieľ znížiť do roku 2030 emisie skleníkových plynov v celom domácom hospodárstve aspoň o 40 %. Tento cieľ vychádza z celosvetových prognóz, ktoré sú v súlade so strednodobým cieľom parížskej dohody.

Parížska dohoda zahŕňa niekoľko strednodobých medzníkov. Je potrebné rozvinúť jasnú predstavu o konkrétnych politických dôsledkoch cieľa 1,5 °C. Piata hodnotiaca správa Medzivládneho panelu o zmene klímy (IPCC) sa k tomuto aspektu stavia nejednoznačne v dôsledku nedostatočnej vedeckej analýzy. IPCC bol požiadaný, aby prispel k riešeniu uvedeného problému a do roku 2018 vypracoval osobitnú správu. EÚ poskytne podklady pre vedeckú činnosť, ktorá sa na tento účel bude realizovať na medzinárodnej úrovni. EÚ by sa mala zúčastniť na prvom „facilitačnom dialógu“, ktorý sa uskutoční v roku 2018 a zhodnotí spoločné ambície a pokrok pri plnení záväzkov. V tejto súvislosti sa EÚ zúčastní na prvom globálnom hodnotení v roku 2023, ktoré je dôležité pre posudzovanie čoraz ambicióznejších opatrení všetkých zmluvných strán v období po roku 2030. V tomto zmysle má EÚ spolu s ostatnými stranami oznámiť do roku 2020 svoju dlhodobú stratégiu rozvoja do polovice storočia v oblasti nízkych emisií skleníkových plynov. Na uľahčenie prípravy týchto stratégií Komisia pripraví hĺbkovú analýzu hospodárskych a sociálnych zmien s cieľom oživiť politické diskusie v Európskom parlamente a Rade a so zainteresovanými stranami.

3. Ako bude EÚ vykonávať parížsku dohodu

Prechod na nízkouhlíkové hospodárstvo efektívne využívajúce zdroje si vyžaduje zásadné zmeny v technológii, energetike, hospodárstve, financiách a napokon aj spoločnosti ako celku. Parížska dohoda je príležitosťou na hospodársku transformáciu, rast a zamestnanosť. Predstavuje ústredný prvok dosahovania širších cieľov trvalo udržateľného rozvoja, ako aj priorít EÚ týkajúcich sa investícií, konkurencieschopnosti, obehového hospodárstva, výskumu, inovácií a energetickej transformácie. Vykonávanie parížskej dohody ponúka obchodné príležitosti pre EÚ umožňujúce udržať si a využiť výhodu prvenstva pri podpore obnoviteľných zdrojov energie, energetickej účinnosti a pri zabezpečovaní konkurencieschopného rozvoja ďalších nízkouhlíkových technológií na svetovom trhu. Na využitie týchto výhod bude EÚ musieť naďalej ísť príkladom a presadiť opatrenia regulačnej politiky zamerané na zníženie emisií, ako aj podporiť faktory, ktoré urýchlia verejné a súkromné investície do inovácií a modernizácie vo všetkých kľúčových odvetviach a súčasne zabezpečia pokrok ostatných veľkých hospodárstiev pri plnení prijatých záväzkov. Prechod na nízkouhlíkové hospodárstvo treba správne riadiť, pričom treba zohľadniť rozdiely v energetickom mixe a hospodárskej štruktúre existujúce v rámci EÚ. To znamená, že zároveň treba predvídať a zmierniť spoločenský dosah prechodu v špecifických oblastiach a sociálno-ekonomických odvetviach.

3.1. Podpora priaznivého prostredia pre prechod na nízkouhlíkové hospodárstvo

Transformácia v rámci energetickej únii

Záväzok EÚ prejsť k ekologickej energii je nezvratný a nespochybniteľný. Priorita energetickej únie spočíva v tom, že sa treba „odpútať od hospodárstva založeného na fosílnych palivách, v ktorom sa energetický trh riadi centralizovane a na základe ponuky a v ktorom sa používajú zastarané technológie a obchodné modely. Musíme posilniť postavenie spotrebiteľov (...). Musíme opustiť rozdrobený systém nekoordinovaných národných politík, trhových prekážok a energetických ostrovov“. Projekt energetickej únie, so všetkými jeho rozmermi, poskytuje širší rámec, v ktorom EÚ môže vytvoriť priaznivé prostredie na transformáciu energetického systému. Podľa Medzinárodnej agentúry pre energiu prinesie úplná implementácia plánov v oblasti klímy v rokoch 2015 až 2030 investície do energetickej efektívnosti a nízkouhlíkových technológií vo výške 13,5 miliardy USD, pričom ročný priemer dosiahne 840 miliárd USD. Hlavným dosahom týchto plánov v oblasti klímy je nielen zvýšenie investícií, ale aj ich vyváženosť v rámci jednotlivých palív a odvetví a medzi ponukou a dopytom. Investície do obnoviteľných zdrojov budú okrem iného takmer trojnásobkom investícií do elektrární na fosílne palivá, pričom sa predpokladá, že investície do energetickej účinnosti (predovšetkým v odvetviach dopravy a stavebníctva) sa čo do rozsahu vyrovnajú ostatným častiam energetického systému.

Inovácie a konkurencieschopnosť

V parížskej dohode sa stanovuje jasný a ambiciózny smer prechodu na nízkouhlíkové inovácie. 20 popredných svetových ekonomík v rámci konferencie v Paríži začalo „inovačnú misiu“ na oživenie verejných a súkromných inovácií v oblasti ekologickej energie s cieľom vyvíjať a zavádzať prevratné technológie a dosahovať znižovanie nákladov. EÚ sa chce pripojiť k tejto iniciatíve, keďže rozpočet EÚ pre výskum súvisiaci s nízkouhlíkovým hospodárstvom v rámci programu Horizont 2020 sa v období rokov 2014 – 2020 prakticky zdvojnásobil a EÚ sa zaviazala investovať aspoň 35 % prostriedkov v rámci programu Horizont 2020 do činností súvisiacich s klímou. Okrem toho sa budúca stratégia výskumu, inovácie a konkurencieschopnosti pre energetickú úniu spojí so súčinnosťou energetiky, dopravy, obehového hospodárstva, priemyslu a digitálnej inovácie. To by malo viesť k zvýšeniu konkurencieschopnosti súčasných a budúcich európskych technológií s nízkym obsahom uhlíka, ktoré efektívne využívajú zdroje.

Investície a kapitálové trhy

Presunutie a rýchle zvýšenie súkromných investícií má zásadný význam pre podporu prechodu na nízkouhlíkové hospodárstvo odolné voči zmene klímy a na predchádzanie „uzamknutiu“ infraštruktúry a aktív s vysokými emisiami. Prostriedky EÚ budú hrať dôležitú úlohu pri mobilizácii trhov. Podpora investícií v rámci Investičného plánu pre Európu, ktorý sa zameriava na opatrenia na odstránenie prekážok investícií v Európskej únii, ako aj na prípadné financovanie z Európskeho fondu pre strategické investície (EFSI), by mala viesť k zníženiu emisií a investovaniu do energetickej účinnosti na jednotnom trhu. Investičný plán pre Európu už prináša sľubné výsledky v tejto oblasti a treba preskúmať jeho úplný potenciál. Komisia nedávno spustila Európsky portál investičných projektov (EIPP), ktorý bude onedlho plne funkčný. Cieľom tohto portálu je prilákať investorov do životaschopných a zdravých investičných projektov v Európe. Zainteresované strany v oblasti energetiky sa vyzývajú, aby zaslali svoje projekty do EIPP v záujme poskytnutia komplexného prehľadu projektov potenciálnym investorom. Komisia predovšetkým urýchli technickú pomoc zainteresovaným stranám, aby v roku 2016 spolupracovala so svojimi partnermi pri vytváraní systémov na zlučovanie menších projektov v oblasti energetickej účinnosti, čím vytvorí kritické množstvo. Tieto systémy by mali poskytnúť investorom lepšie príležitosti na investovanie do energetickej účinnosti a zlepšiť dostupnosť kapitálu pre vnútroštátne, regionálne alebo miestne platformy a programy energetickej účinnosti. Budú zahŕňať posilnenie technickej pomoci a pomoci pri vypracúvaní projektov v rámci Európskeho centra investičného poradenstva (EIAH) zriadeného Komisiou a Európskou investičnou bankou s cieľom pomôcť verejným navrhovateľom štruktúrovať ich projekty a podporiť finančné systémy so štandardnými podmienkami, a to najmä v oblasti budov.

Kľúčovými partnermi v tomto transformačnom procese sú finančné inštitúcie. Uskutočnenie prechodu si bude vyžadovať aj dobre fungujúce cezhraničné kapitálové toky a integrované a udržateľné kapitálové trhy. V tejto súvislosti majú zásadný význam opatrenia, ktoré sa už prijali alebo sa pripravujú v rámci vytvorenia únie kapitálových trhov. Pri zabezpečení prechodu – v rámci jednotného trhu a aj mimo neho – môže zohrať významnú úlohu Európska centrálna banka, ako aj národné centrálne banky, Európska investičná banka a Európska banka pre obnovu a rozvoj, Zelený klimatický fond a iné medzinárodné finančné inštitúcie, napríklad Svetová banka, ako aj národné rozvojové banky. Rada pre finančnú stabilitu (FSB) reagovala v apríli 2015 na žiadosť skupiny G20 o preskúmanie spôsobu, akým by finančný sektor mohol zohľadniť klimatické otázky, a zriadila pracovnú skupinu na sprístupnenie finančných informácií týkajúcich sa klímy, ktorej cieľom je pomôcť účastníkom trhu lepšie pochopiť a riadiť riziká súvisiace so zmenou klímy. Skupina G20 takisto nedávno vytvorila študijnú skupinu (GFSG) s cieľom analyzovať otázky súvisiace s ekologickým financovaním. Na európskej úrovni Európsky výbor pre systémové riziká uverejnil správu o prechode na nízkouhlíkové hospodárstvo a potenciálnych rizikách pre finančný sektor.

Spoplatňovanie uhlíka a dotácie na fosílne palivá

Spoplatňovanie uhlíka je základným prvkom podpory rovnakých podmienok na globálnej úrovni pre transformáciu. Môže mať podobu obchodovania s emisiami, ako je to v prípade EÚ, zdanenia alebo iných hospodárskych a/alebo daňových nástrojov. EÚ by mala zvýšiť úsilie pri výmene svojich skúseností v tejto oblasti so všetkými krajinami, ktoré potrebujú začať spoplatňovať uhlík. To sa bude naďalej týkať krajín, ako je Čína a Južná Kórea, ktoré zriaďujú systémy obchodovania s emisiami, ako aj širšieho okruhu krajín vrátane všetkých veľkých hospodárstiev zavádzajúcich technológie výroby energie z obnoviteľných zdrojov a zlepšujúcich politiky v oblasti energetickej účinnosti. Zatiaľ čo parížskou dohodou sa menia okolnosti v tom zmysle, že ide o celosvetovú dohodu, úsilie jednotlivých krajín na národnej úrovni sa líši, pričom hrozí riziko konkurenčného znevýhodnenia určitých odvetví v prípade pretrvávania nerovnakých podmienok. Strategické rozhodnutie Európskej rady zachovať režim bezplatného prideľovania po roku 2020 a ustanovenia o úniku uhlíka navrhované pre systém EÚ na obchodovanie s emisiami sa v tomto období dosahujú správnu vyváženosť, v nadchádzajúcom desaťročí by sa však mali podrobiť preskúmaniu.

Vyhliadky spoplatnenia oxidu uhličitého a energií komplikuje súčasná nízka cena ropy. Môže to byť dobrá príležitosť nielen na spoplatnenia uhlíka, ale aj na odstránenie dotácií na fosílne palivá, ktoré – podľa Medzinárodnej agentúry pre energiu – na celom svete predstavovali v roku 2013 sumu 548 miliárd USD. Takéto subvencie sú najväčšou prekážkou inovácie v oblasti čistých technológií, ako sa uvádza aj vo výzvach skupín G20 a G7 na zrušenie dotácií na fosílne palivá. Najbližšia správa o cenách a nákladoch na energie v EÚ sa zameria na aktuálnu situáciu v tejto oblasti.

Úloha miest, občianskej spoločnosti a sociálnych partnerov

Ďalšou predpokladanou podmienkou transformácie je podpora činnosti viacerých zainteresovaných strán z radov občianskej spoločnosti: občanov, spotrebiteľov, sociálnych partnerov, malých a stredných podnikov, inovatívnych začínajúcich podnikov a celosvetovo konkurencieschopných odvetví. Parížska konferencia a akčný program Lima – Paríž (iniciatíva, na ktorú sa zameralo peruánske a francúzske predsedníctvo konferencie COP) zjednotili nebývalý počet neštátnych subjektov na celosvetovej úrovni s cieľom urýchliť spoluprácu v oblasti klímy podporujúcu novú dohodu. EÚ má výnimočné postavenie umožňujúce uplatňovať hľadisko prechodu na nízkouhlíkové hospodárstvo vo všetkých odvetviach a na všetkých úrovniach riadenia.

Inteligentné mestá a mestské oblasti predstavujú miesto, na ktorom sa uskutoční veľká časť budúcej transformácie. Preto sa v roku 2016 zintenzívni práca na úrovni miest a mestských politík vrátane podpory opatrení integrovaného a globálneho Dohovoru primátorov a starostov a zriadenia jednotného kontaktného miesta pre miestne orgány. To by malo umožniť miestnym orgánom, aby sa lepšie zapojili do prechodu EÚ na nízkouhlíkové hospodárstvo, a poskytnúť európskym spoločnostiam príležitosť využiť na celosvetovej úrovni konkurenčnú výhodu v oblasti inovačných technológií pre inteligentné mestá.

Diplomacia v oblasti klímy a celosvetové opatrenia

Opatrenia v oblasti klímy sú hlavnou strategickou výzvou zahraničnej politiky s dôsledkami pre vonkajšiu politiku EÚ, napríklad v súvislosti s rozvojovou pomocou a spoluprácou, so susedskou politikou a s politikou rozširovania, medzinárodnou vedeckou a technickou spoluprácou, obchodom, hospodárskou diplomaciou a bezpečnosťou. Zachovanie pozitívnej dynamiky z Paríža si bude vyžadovať nepretržitú politickú a diplomatickú pozornosť na celosvetovej úrovni.

Ako bolo odsúhlasené v Rade, v roku 2016 sa diplomacia v oblasti klímy bude musieť zameriavať na i) udržiavanie obhajoby opatrení v oblasti zmeny klímy ako strategickej priority; ii) podporovanie vykonávania parížskej dohody a plánov v oblasti klímy; a iii) zvýšenie úsilia s cieľom zamerať sa na vzťah zmeny klímy, prírodných zdrojov vrátane vody, prosperity, stability a migrácie.