OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Akčný plán pre budúcnosť ekologickej výroby v Európskej únii /* COM/2014/0179 final */





OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Akčný plán pre budúcnosť ekologickej výroby v Európskej únii 1. Úvod Ekologická výroba predstavuje celkový systém riadenia poľnohospodárskych podnikov a výroby potravín, ktorý je kombináciou najlepších ekologických postupov, vysokej úrovne biodiverzity, ochrany prírodných zdrojov a uplatňovania prísnych noriem v oblasti dobrých životných podmienok zvierat a výroby v súlade s preferenciou niektorých spotrebiteľov pre výrobky vyrábané pomocou prírodných látok a procesov. Trh s ekologickými výrobkami v EÚ, poháňaný stále rastúcim dopytom, zaznamenal v posledných rokoch značný rozvoj (19,7 miliardy EUR s mierou rastu 9 % v roku 2011[1]). Zároveň v poslednom desaťročí rýchlym tempom rástol počet ekologických výrobcov a rozširovala sa aj plocha ekologickej výroby. Každý rok sa v EÚ konvertuje na ekologické poľnohospodárstvo 500 000 ha poľnohospodárskej pôdy. V období rokov 2000 – 2012 sa celková výmera pôdy využívanej na ekologické poľnohospodárstvo[2] rozšírila v priemere o 6,7 % ročne na približne 9,6 milióna ha, čo predstavuje 5,4 % z celkovej využívanej poľnohospodárskej pôdy v EÚ. Po zavedení príslušných predpisov EÚ v roku 2009 rýchlo rastie aj ekologická výroba v oblasti akvakultúry. Toto odvetvie zahŕňa výrobcov z odvetvia poľnohospodárstva a akvakultúry, ako aj ich dodávateľov, výrobcov a distribútorov potravín, ktorí všetci dodržiavajú prísne pravidlá. Celkovou výzvou pre ekologické odvetvie je zabezpečiť trvalý rast ponuky a dopytu a súčasne zachovať dôveru spotrebiteľov. Zaručenie dôveryhodnosti tohto systému a pridanej hodnoty v dlhodobom horizonte je zásadné. Ambíciou akčného plánu je spolu s nadchádzajúcimi zmenami legislatívneho rámca podporiť rast tohto odvetvia, najmä preskúmaním nových strednodobých a dlhodobých možností riešenia výziev v oblasti ponuky a dopytu. V rámci tohto akčného plánu sa ponúka aj príspevok k cieľom stanoveným v stratégii Európa 2020[3] a revidovanej spoločnej poľnohospodárskej politike. Vzhľadom na to, že všeobecným cieľom ekologickej výroby je ochrana životného prostredia, akčným plánom sa prispieva aj k cieľom siedmeho environmentálneho akčného programu do roku 2020[4]. Akčným plánom sa zapoja ďalšie partnerstvá a mobilizujú sa aktéri zapojení do jeho vykonávania, najmä členské štáty a zainteresované strany. 2. Všeobecný kontext Komisia v roku 2004 prijala prvý Európsky akčný plán pre ekologické potraviny a poľnohospodárstvo[5] na podporu a posilnenie ekologického odvetvia. Väčšina z 21 opatrení plánu z roku 2004 bola dosiahnutá, najmä vytvorenie nového loga ekologickej výroby Európskej únie (ďalej len „ekologické logo EÚ“). Odvtedy Rada v roku 2007 preskúmala právne predpisy o ekologickom poľnohospodárstve a Komisia práve prijala návrh nového nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o ekologickej výrobe a označovaní ekologických výrobkov a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 834/2007[6]. V novom akčnom pláne pre budúcnosť ekologickej výroby v Európskej únii sa riešia niektoré z problémov, ktoré boli zistené počas analýzy posúdenia vplyvu vykonanej s cieľom preskúmať ekologickú politiku EÚ[7]. Táto analýza bola založená na rozsiahlych konzultáciách so širokou škálou zainteresovaných strán. Európski občania prejavili o túto tému veľký záujem, keď v rámci účasti na on-line konzultáciách (od januára do apríla 2013) poskytli takmer 45 000 odpovedí. Počas týchto konzultácií zainteresované strany navrhli, aby Komisia predložila nový akčný plán. Od roku 2004 zaviedlo akčné plány rozvoja ekologického poľnohospodárstva na celoštátnej alebo regionálnej úrovni 15 členských štátov[8]. 3. Politické výzvy: program opatrení v osobitných prioritných oblastiach Tento akčný plán predstavuje stratégiu Európskej komisie týkajúcu sa ekologickej výroby, kontrol a obchodu pre nadchádzajúce desaťročie. Cieľom akčného plánu je prispieť aj k bezproblémovému prechodu na nový právny rámec, ktorý sa zavedie do konca tohto desaťročia. Európsky systém ekologickej výroby a kontrol bol vytvorený v roku 1991 pre špecializovaný trh vyznačujúci sa obmedzeným počtom spotrebiteľov a výrobcov. Nedávny vývoj v oblasti ponuky a dopytu naznačuje, že nastal čas systém Únie pre ekologické potraviny a poľnohospodárstvo prispôsobiť a zdokonaliť. Z verejných konzultácií vyplynulo, že európski spotrebitelia očakávajú vysoký štandard pravidiel v oblasti ekologického poľnohospodárstva a jeho kontroly. Hlavnou výzvou je rozšíriť dopyt a reagovať naň bez ohrozenia dôvery spotrebiteľov v zásady ekologického poľnohospodárstva a kvalitu ekologických výrobkov. V uvedenej súvislosti treba uviesť, že príliš mnoho výnimiek z pravidiel, z ktorých niektoré sú už v kontexte zmenených podmienok na trhu zastarané, predstavuje riziko oslabenia integrity ekologického poľnohospodárstva. Ekologické potraviny a poľnohospodárstvo reagujú na spoločenské požiadavky v oblasti ochrany životného prostredia a kvality potravín, najmä pokiaľ ide o nepoužívanie syntetických chemických látok a geneticky modifikovaných organizmov v rámci celého výrobného reťazca[9]. Pri úvahách o reakcii na zvýšenie dopytu treba venovať osobitnú pozornosť zložitým pravidlám, ktorými sa malým prevádzkovateľom komplikuje prístup k systém ekologického poľnohospodárstva. Okrem toho cieľom harmonizácie ekologických pravidiel musí byť dosiahnutie ambicióznych a prísnych pravidiel s prihliadnutím na realitu v tomto výrobnom odvetví. Ďalším prvkom, ktorý treba vziať do úvahy, je tlak dopytu, ktorý zároveň zvyšuje riziko podvodného správania alebo iného úmyselného porušovania pravidiel. To nielen poškodzuje záujmy spotrebiteľov a spôsobuje hospodárske škody narúšajúce hospodársku súťaž, ale môže aj nepriaznivo ovplyvniť dobré meno ekologických prevádzkovateľov, ktorí dodržiavajú pravidlá. V ponuke ekologických výrobkov hrajú dôležitú úlohu dovážané ekologické výrobky. V uvedenej súvislosti sa musí príslušnými pravidlami zaručiť rozvoj obchodu s ekologickými výrobkami a zároveň zabraňovať oslabovaniu zásad ekologického poľnohospodárstva alebo kontrolného systému. Ekologická výroba si musí udržať inovačnú úlohu v ovplyvňovaní neekologickej výroby vlastnými pravidlami a používanými technikami. V reakcii na uvedené výzvy Komisia venuje osobitnú pozornosť prípadným synergiám medzi politikami EÚ a nástrojmi, ako aj inovačným nápadom vyplývajúcim z konzultácií, spojeniu s výskumnými iniciatívami, potrebe zvyšovať dôveru a informovanosť spotrebiteľov, ako aj obchodu s tretími krajinami. Akčný plán pre obdobie do roku 2020 sa preto bude zameriavať na tri prioritné oblasti. Prvou je zvýšenie konkurencieschopnosti ekologických výrobcov EÚ: – zvyšovaním informovanosti o nástrojoch EÚ zameraných na ekologickú výrobu a ich synergií, – riešením technických nedostatkov v ekologickej výrobe pomocou výskumu, inovácií a šírením získaných poznatkov, – zvyšovaním informovanosti o odvetví ekologickej výroby, ako aj o trhu a obchode. Druhou prioritou je upevňovanie a zvyšovanie dôvery spotrebiteľov v európsky systém pre ekologické potraviny a poľnohospodárstvo, ako aj dôvery v dovážané ekologické výrobky, najmä pokiaľ ide o kontrolné opatrenia. Treťou prioritnou oblasťou je posilnenie vonkajšieho rozmeru systému ekologickej výroby EÚ. 4. Rozvoj európskeho ekologického odvetvia 4.1. Zvýšenie informovanosti o nástrojoch EÚ a ich synergií Do reformovanej spoločnej poľnohospodárskej politiky (SPP) platnej od roku 2014 sú zahrnuté nové alebo revidované podporné opatrenia, ktoré možno uplatňovať na ekologických výrobcov. Po prvé, v SPP sa ekologickí poľnohospodári uznávajú ako „ekologickí eo ipso“ v zmysle systému podpory prostredníctvom priamych platieb, pretože majú de facto nárok na ekologické platby. Okrem toho sa v novom rámci pre rozvoj vidieka[10] navrhuje nové osobitné opatrenie na podporu ekologického poľnohospodárstva, a to ako pre konverziu, tak aj pre udržiavanie ekologických poľnohospodárskych postupov. Členské štáty môžu vo svojich programoch rozvoja vidieka zvážiť aj zavedenie a primerané využívanie rozsiahleho zoznamu opatrení, ktoré sú relevantné aj pre ekologických poľnohospodárov alebo prevádzkovateľov. Tieto opatrenia zahŕňajú spoluprácu medzi rozličnými aktérmi potravinového reťazca, napríklad pri vývoji inovatívnych výrobkov, procesov, postupov a technológií, pri podpore investícií do hmotných aktív, vrátane nevýrobných investícií výlučne na účely ochrany životného prostredia, pri podpore systémov kvality pre poľnohospodárske výrobky alebo pri podpore agroenvironmentálnych klimatických opatrení zameraných na ekologické poľnohospodárske podniky, ktoré sa neprekrývajú s požiadavkami na ekologické poľnohospodárstvo. Účinnejšie využívanie dostupných podporných opatrení v rámci programov rozvoja vidieka možno dosiahnuť zohľadnením analýzy súčasnej situácie v odvetví ekologického poľnohospodárstva a potenciálu trhu v danom členskom štáte alebo regióne[11]. Takáto analýza by mala predstavovať základ výberu vhodných opatrení pre rozvoj vidieka, po ktorom nasleduje správne rozdelenie prostriedkov. Ekologickú výrobu možno podporiť aj prostredníctvom tematických čiastkových programov rozvoja vidieka. Najvýznamnejším tematickým čiastkovým programom, pokiaľ ide o obsah a financovanie, by mal byť čiastkový program zmiernenia zmeny klímy a adaptácie na ňu a biodiverzity. Pre ekologické poľnohospodárstvo však môžu byť do – istej miery – dôležité aj ďalšie tematické čiastkové programy, napr. programy týkajúce sa malých poľnohospodárskych podnikov a krátkych dodávateľských reťazcov. Povinnosť členských štátov stanoviť minimálne výdavky vo výške 30 % z celkového príspevku z Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka na každý program rozvoja vidieka na opatrenia, ktoré sa zaoberajú otázkami súvisiacimi so životným prostredím a klímou vrátane opatrení ekologického poľnohospodárstva, môže zohrať veľmi pozitívnu úlohu pri presadzovaní finančnej podpory, a teda rozvoja ekologického poľnohospodárstva. Ako súčasť obnoveného zamerania na podporu akvakultúry v rámci spoločnej rybárskej politiky (ďalej len „SRP“) poskytne podporu postupom ekologickej akvakultúry aj Európsky námorný a rybársky fond (ďalej len „ENRF“). Komisia odporúča členským štátom využívať príležitosti a nástroje na podporu ekologického poľnohospodárstva dostupné v novom právnom rámci pre rozvoj vidieka, modrom raste a spoločnej rybárskej politike. S prihliadnutím na nedávne dôležité zmeny spoločnej poľnohospodárskej politiky sa odporúča urýchlene zvýšiť informovanosť poľnohospodárov a vidieckych aktérov o dostupných opatreniach na podporu ekologického poľnohospodárstva v príslušných nástrojoch navrhnutých v rámci novej SPP a SRP (opatrenia č. 1 a 2). Pozitívne účinky ekologického poľnohospodárstva na životné prostredie prispievajú k dosiahnutiu cieľov stratégie v oblasti biodiverzity do roku 2020[12], oznámenia o zelenej infraštruktúre[13], tematickej stratégie na ochranu pôdy[14] a právnych predpisov v oblasti životného prostredia, ako sú smernica o vtákoch[15] a smernica o biotopoch[16], smernica o dusičnanoch[17], rámcová smernica o vode[18] a smernica o národných emisných stropoch[19]. Opatrenie č. 1: V roku 2014 Komisia uverejní informačný dokument určený ekologickým poľnohospodárom, spracovateľom a obchodníkom, v ktorom predstaví pravidlá platné pre ekologickú výrobu, spracovanie a obchod vrátane pravidiel vzťahujúcich sa na konverziu a podporných opatrení v rámci SPP. Opatrenie č. 2: Komisia zahrnie ekologické poľnohospodárstvo ako špecifickú tematickú oblasť do najbližšej výzvy na predkladanie návrhov na podporu informačných opatrení týkajúcich sa spoločnej poľnohospodárskej politiky (SPP) určených pre poľnohospodárov a výrobcov. Ako súčasť usmernenia o financovaní EFNR budú zdôraznené aj príležitosti pre ekologickú akvakultúru. 4.2. Zabezpečenie informovanosti o ekologickom programe EÚ vrátane ekologického loga EÚ Dôležitú úlohu pri zvyšovaní trhových príležitostí pre ekologických výrobcov môžu zohrávať opatrenia zamerané na informovanie o ekologických výrobkoch a na ich propagáciu. V uvedenom zmysle európska politika v oblasti informačných a propagačných činností zameraných na poľnohospodárske výrobky na vnútornom trhu a v tretích krajinách ponúka prevádzkovateľom možnosti financovania kampaní zameraných na zvýšenie informovanosti spotrebiteľov o hlavných rysoch programu ekologickej výroby, konkrétnych výrobkoch vyrobených podľa pravidiel ekologickej výroby EÚ, systéme kontrol EÚ a ekologickom logu EÚ (opatrenie č. 3). Pre spotrebiteľov je hlavným prostriedkom identifikácie ekologických výrobkov prítomnosť ekologického loga EÚ na etiketách potravín. Ekologické logo EÚ bolo vytvorené v roku 2010 a od roku 2012 je jeho používanie povinné na obaloch všetkých balených ekologických potravín vyrobených v EÚ. V novembri 2013 potvrdilo informovanosť o ekologickom logu EÚ v priemere 25 % respondentov v 28 členských štátoch[20]. Súbežne s ekologickým logom EÚ sú spotrebitelia všeobecne dobre informovaní aj o ekologickej výrobe – 69 % spotrebiteľov v EÚ uviedlo, že videli logo alebo vyhlásenie, v ktorom sa uvádzalo, že potravinársky výrobok bol vyrobený ekologicky[21]. Monitorovanie znalosti ekologického loga EÚ a dôvery spotrebiteľov v ekologické výrobky by prinieslo spoľahlivé informácie, vďaka ktorým by sa ľahšie vymedzovali oblasti s priestorom na zlepšenie, pokiaľ ide o informácie a propagáciu na trhoch EÚ a tretích krajín (opatrenie č. 4). Ak sa v stredno- až dlhodobom horizonte nezvýši informovanosť spotrebiteľov v EÚ alebo niektorom z členských štátov o ekologickom logu EÚ alebo ak by sa dôvera spotrebiteľov v ekologický program javila ohrozená, Komisia môže zvážiť, v kontexte novej informačnej a propagačnej politiky o európskych poľnohospodárskych výrobkoch[22], zvýšenie informovanosti o ekologickom systéme a ekologickom logu EÚ pomocou kampane financovanej EÚ. Informačné alebo propagačné kampane možno zvážiť aj na zvýšenie informovanosti spotrebiteľov o ekologickom logu EÚ a znalosti tohto loga a/alebo hlavných znakov ekologického systému EÚ v jednej alebo viacerých krajinách, ktoré nie sú členmi EÚ. Tieto kampane by sa mohli riadiť recipročnými mechanizmami alebo dohodami podpísanými EÚ (t. j. s USA, so Švajčiarskom) alebo iniciatívami na ochranu ekologického loga EÚ vykonávanými v niektorých tretích krajinách. Dôležitým nástrojom na zvýšenie informovanosti o programe ekologickej výroby a dôvery v tento systém môžu byť aj informácie zamerané na mladých spotrebiteľov a deti. Vnútroštátne iniciatívy v rámci programu konzumácie ovocia a zeleniny v školách a mliečneho programu pre školy umožňujú ako súčasť vzdelávacieho rozmeru daného programu podporiť informačné činnosti v školách o ekologických výrobných metódach. Preskúmaním školských programov SPP[23] sa poskytuje príležitosť posilniť spojenie s ekologickou výrobou tým, že sa podporí používanie ekologických výrobkov a začlenenie ekologických tém do podporných vzdelávacích opatrení. Ekologická výroba má medzi kritériami zeleného verejného obstarávania v EÚ pre potraviny a stravovacie služby dostupnými od roku 2008 dôležité postavenie (minimálne percento potravín, ktoré musia byť z ekologickej výroby). Tieto kritériá majú formu odporúčaní, ktorými sa môžu dobrovoľne riadiť verejné orgány v celej Európe. Existuje tu priestor, aby sa členské štáty a verejní obstarávatelia vo verejnom obstarávaní vo vzťahu k potravinám a stravovacím službám ešte viac opierali o požiadavky ekologického poľnohospodárstva. Komisia vypracuje osobitný informačný materiál na zvýšenie informovanosti verejných orgánov o možnosti zahrnúť do zmlúv o obstarávaní potravín a stravovacích služieb viac aspektov udržateľnosti vrátane kritérií ekologickej výroby (opatrenie č. 5). Opatrenie č. 3: Komisia bude naďalej zvyšovať informovanosť o možnostiach, ktoré sa ponúkajú v rámci nariadenia o informačných a propagačných činnostiach v prospech poľnohospodárskych výrobkov na vnútornom trhu a v tretích krajinách, najmä pokiaľ ide o ciele propagačnej politiky a pravidlá a postupy uplatňované pri predstavovaní tohto nástroja verejnosti ekologického odvetvia, členským štátom (Stály výbor pre ekologické poľnohospodárstvo), zainteresovaným stranám (poradná skupina pre ekologické poľnohospodárstvo) alebo na osobitných podujatiach ekologického poľnohospodárstva, ako je medzinárodný veľtrh BioFach. Opatrenie č. 4: Komisia bude vykonávať: – pravidelné prieskumy informovanosti spotrebiteľov o ekologickom logu EÚ, – osobitný prieskum zameraný na informovanosť spotrebiteľov o systéme ekologického poľnohospodárstva EÚ, ich dôveru v tento systém a jeho znalosť. Opatrenie č. 5: Komisia do konca roku 2015 zreviduje kritériá zeleného verejného obstarávania potravín a stravovacích služieb a vypracuje osobitný informačný materiál s uvedením príkladov použitia požiadaviek ekologického poľnohospodárstva v oblasti verejného obstarávania. 4.3. Výskum a inovácie na prekonanie výziev v ekologických pravidlách 4.3.1. Rozsah Ekologická výroba sa stala vysoko špecializovaným poľnohospodárskym systémom, v rámci ktorého sa vyžaduje osobitné odborné vzdelanie, znalosti a technológie. S rastlinnou a živočíšnou výrobou v rámci ekologicky spravovaných systémov sa spája celý rad výziev, napríklad z dôvodu obmedzenej dostupnosti niektorých vstupov v ekologickej forme. Hlavné obmedzenia sa týkajú výživy zvierat, konkrétne dostupnosti bielkovín, mikroživín a ekologických osív. Uvedené prekážky by bolo treba riešiť a prekonať najmä vzhľadom na možné postupné ukončenie niektorých existujúcich výnimiek a odchýlok od pravidiel. Okrem týchto výziev Komisia navrhuje venovať ďalšiu pozornosť konkrétnym otázkam rozvoja tohto odvetvia, ako sú: a) inovatívne spôsoby ochrany pred škodcami, chorobami a burinami, b) alternatíva k prostriedkom na ekologickú ochranu rastlín obsahujúcim meď, c) zníženie spotreby energie v skleníkoch, d) lepšia úrodnosť pôdy, e) lepšie používanie energie, f) koexistencia ekologického a neekologického poľnohospodárstva, g) zložky a techniky kompatibilné s ekologickým spracovaním potravín. Dôležité oblasti výskumu sú uvedené aj v správe „3. výhľadové plánovanie“[24] Stáleho výboru pre poľnohospodársky výskum. Dostupnosť ekologických bielkovinových krmív bola analyzovaná v niekoľkých výskumných projektoch o ekologickom poľnohospodárstve a poľnohospodárstve s nízkymi vstupmi, ktoré financovala EÚ[25]. Výskum bielkovinových plodín je napriek tomu stále obmedzený v porovnaní s ostatnými výrobnými odvetviami, čoho výsledkom je zaostávanie v úrode bielkovinových plodín v posledných desaťročiach. Oživenie investícií do výskumu v oblasti pestovania bielkovinových plodín by mohlo opäť pomôcť pri riešení ich nedostatku a zároveň by to viedlo k stabilnejšej úrode a kvalite výrobkov (obsah bielkovín, stráviteľnosť atď.), aby pestovanie bielkovinových plodín bolo výhodnejšie pre poľnohospodárov a celý dodávateľský reťazec. Ak by bol výskum zameraný na lepšiu udržateľnosť a účinnosť zdrojov vrátane ochrany vôd a pôdy, zachovanie biodiverzity a prispôsobenie sa zmene klímy a jej zmiernenie, mohol by viesť aj k zlepšeniu v oblasti výživy zvierat, účinnosti krmív, chovu a poľnohospodárstva v oblasti ekologickej výroby. Hospodárskou a technickou výzvou pre ekologických výrobcov je aj dostupnosť ekologických osív, živočíšnych materiálov, mladých jedincov a zárodkov lastúrnikov. Aj keď sa zdá, že situácia v oblasti ekologických osív sa mierne zlepšila, stále sa značne využívajú výnimky, ktorými sa umožňuje použiť konvenčné neošetrené osivo. Je dôležité zvýšiť informovanosť výrobcov o dostupnosti ekologických osív v celej EÚ pomocou databázy osív na európskej úrovni. Komisia odporúča, aby dotknuté zainteresované strany zriadili databázu o dostupnosti ekologických osív na úrovni EÚ. Komisia podporuje zainteresované strany – najmä v rámci poradnej rady pre akvakultúru –, aby zvážili podobné iniciatívy vo vzťahu k dostupnosti mladých jedincov a zárodkov vodných schránkovcov a kôrovcov z ekologickej akvakultúry. Pre úplnosť tohto prístupu je navyše nutné striktne obmedziť používanie výnimiek zo zásady povinného používania ekologických osív. Takisto je potrebné zvýšiť výskum chovateľských techník, a to aj zameraním sa na využitie miestnych populácií a polozdomácnených druhov pri výrobe ekologického osiva, pričom sa musí dbať na kompatibilitu so zásadami a s cieľmi ekologického poľnohospodárstva. Výrobcovia ekologickej akvakultúry uvádzajú, že nízka dostupnosť mladých jedincov a zárodkov lastúrnikov z ekologickej akvakultúry stále obmedzuje rast tohto odvetvia. 4.3.2. Nástroje V rámci programu Horizont 2020 – rámcového programu EÚ pre výskum a inováciu – sa môžu objaviť riešenia a nástroje na ďalšie zlepšenie výkonnosti výskumu a využitie jeho výsledkov. Do programu Horizont 2020 sú zahrnuté rozličné mechanizmy na podporu výskumu a inovácií, demonštračných činností, koordinácie, vytvárania sietí a odbornej prípravy, ako aj podporných infraštruktúr a inovácií, napríklad v malých a stredných podnikoch. Účasť odvetvia ekologického poľnohospodárstva v Európskom partnerstve v oblasti inovácií zameranom na produktivitu a udržateľnosť poľnohospodárstva (ďalej len „EIP“) bude mať zásadný význam pre podporu inovácií a zlepšenie spolupráce medzi vedou, poľnohospodárskymi podnikmi, poľnohospodárskym poradenstvom a priemyslom, a to na regionálnej, vnútroštátnej aj európskej úrovni. Reakcia na budúce výzvy si vyžaduje väčšie zapojenie poľnohospodárov na lepšiu identifikáciu potrieb v oblasti výskumu a inovácií (opatrenie č. 6). V rámci EIP možno využiť niekoľko formátov na preskúmanie konkrétnych otázok dôležitých pre ekologické poľnohospodárstvo, ktoré by podporili aktívne zapojenie poľnohospodárov. Členské štáty by pri určovaní priorít v oblasti inovácie v rámci programov rozvoja vidieka mali okrem iného zvážiť odstránenie odchýlok. Pri vymedzovaní týchto priorít môžu členské štáty zvýšiť informovanosť poľnohospodárov a vedcov a umožniť vytvorenie tematických operačných skupín. V rokoch 2000 až 2012 EÚ financovala 49 výskumných projektov zameraných na poľnohospodárstvo s nízkymi vstupmi a na ekologické poľnohospodárstvo, ktoré posilnili výskumnú a inovačnú kapacitu ekologického odvetvia[26]. Posilnením prenosu poznatkov získaných výskumom v praxi, najmä pokiaľ ide o výrobné metódy, by sa zvýšila účinnosť výsledkov výskumu a zlepšila výkonnosť tohto odvetvia. Mali by sa podporiť konkrétne opatrenia na využitie existujúcich poznatkov z výskumu a praxe na skúšanie možných riešení a ich realizáciu. Technologická platforma pre výskum ekologických potravín a ekologického poľnohospodárstva (TP Organics) by bola užitočná aj poskytovaním vstupov do programu strategického výskumu a inovácií. Existuje tu potenciál pre ďalšie zlepšenie koordinácie činností v oblasti financovania výskumu v ekologickom odvetví v celej Európskej únii. Programom Horizont 2020 sa zabezpečuje podpora pre siete vnútroštátnych orgánov financovania na uskutočňovanie spoločných výziev. Aktívne budú propagované možnosti ďalšieho využitia nástrojov ERA-Net a/alebo spoločného programovania, čím sa podporí už existujúca spolupráca, napr. iniciatíva ERA-Net CORE Organic-Plus. Pracovné programy v rámci programu Horizont 2020 budú musieť zohľadniť dané výzvy a získané skúsenosti pokiaľ ide o identifikáciu potrieb výskumu zo strany poľnohospodárov, výmenu výsledkov výskumu, a to aj z iných výrobných odvetví, a ďalšiu koordináciu európskeho výskumu (opatrenie č. 7). Opatrenie č. 6: V roku 2015 Komisia zorganizuje konferenciu s cieľom identifikovať priority výrobcov v oblasti výskumu a inovácií vo vzťahu k výzvam, ktoré môžu vyplynúť z budúcich pravidiel pre ekologickú výrobu. Opatrenie č. 7: Komisia v príslušných formátoch programu Horizont 2020 vezme do úvahy potrebu: – posilniť výskum, výmenu a využívanie výsledkov výskumu prostredníctvom osobitných opatrení, ako sú výskumné a inovačné činnosti, tematické siete a ďalšie typy opatrení spolupráce a podporných opatrení, ktoré sa zaoberajú synergiami, a to jednak medzi výsledkami výskumu z iných výrobných odvetví a jednak medzi konvenčným a ekologickým výskumom, – podporiť nástroj ERA-Net alebo iné typy nástrojov na zlepšenie koordinácie výskumu medzi orgánmi financovania výskumu v EÚ s cieľom predkladať spoločné výzvy v oblasti výskumu. 4.4. Monitorovanie a vyhodnocovanie Pre tvorbu, monitorovanie a vyhodnocovanie vykonávania politiky Únie v oblasti ekologickej výroby, najmä pokiaľ ide o znalosti o výrobnom sektore, cenách v dodávateľskom reťazci ekologických potravín, obchode, preferenciách spotrebiteľov a osobitných distribučných kanáloch, je zásadná dostupnosť štatistických údajov. Európska komisia financuje výskumný projekt „Dátová sieť pre lepšie informácie o európskom ekologickom trhu – sieť ekologických údajov“, ktorého cieľom je zvýšiť transparentnosť európskeho trhu s ekologickými potravinami prostredníctvom lepšej dostupnosti trhových informácií o tomto odvetví[27]. Ďalšie úsilie o zber, analýzu a šírenie existujúcich údajov zvýši transparentnosť a dôveru v ekologické odvetvie. Aby bolo možné lepšie vyhodnotiť účinnosť a efektívnosť vykonávania právnych predpisov EÚ, treba zlepšiť aj znalosti o rozdelení pridanej hodnoty v dodávateľskom reťazci, a tiež do akej miery je v prospech poľnohospodárskych výrobcov (opatrenie č. 9). Dôležitým prvkom vo vzťahu k vykonávaniu novej SPP je aj príťažlivosť odvetvia ekologickej výroby pre malé podniky a mikropodniky, najmä pokiaľ ide o prekážky a príťažlivosť vstupu do systému ekologickej výroby. Hodnotenie napredovania akčného plánu sa uskutoční v roku 2020. Opatrenie č. 8: Komisia bude uverejňovať pravidelné správy o ekologickej výrobe v EÚ, ktoré budú obsahovať najmä informácie o plochách, podnikoch zapojených do ekologickej výroby, ako aj o hlavných výrobných odvetviach. Opatrenie č. 9: Komisia vykoná: – analýzu rozdelenia pridanej hodnoty v potravinovom dodávateľskom reťazci, – analýzu prekážok, ktoré bránia vstupu do ekologického odvetvia prostredníctvom prieskumu príťažlivosti ekologického systému, najmä pre malé poľnohospodárske podniky a malé a stredné podniky v odvetví spracovania potravín. 5. Zabezpečenie dôvery spotrebiteľov v európsky program ekologickej výroby Jednou z hlavných výziev ekologického odvetvia je riziko straty dôvery spotrebiteľov. Podľa nového rámca akreditácie a dohľadu nad trhom v Európskej únii[28] sa akreditácia stala kľúčovým nástrojom na preukázanie technickej odbornej spôsobilosti orgánov posudzovania zhody, ako sú súkromné inšpekčné organizácie v ekologickom odvetví. Akreditáciu v EÚ teraz vykonáva jeden vnútroštátny akreditačný orgán, ktorý pôsobí ako orgán verejnej moci. V rámci organizácie Európska spolupráca pre akreditáciu bola zriadená pracovná skupina, ktorá sa zaoberá konkrétne záležitosťami týkajúcimi sa akreditácie súkromných inšpekčných organizácií pôsobiacich v ekologickom odvetví. Jej práca, v úzkej spolupráci s Komisiou, vyústila do prijatia záväzného dokumentu pre vnútroštátne akreditačné orgány pôsobiace v tejto oblasti, s platnosťou od januára 2014[29]. Komisia zároveň vykonala v rokoch 2012 a 2013 prostredníctvom Potravinového a veterinárneho úradu 10 auditov v členských štátoch a 4 audity v tretích krajinách so zameraním na systém kontroly ekologických výrobkov. Vzhľadom na zistenia uvedené v správach Potravinového a veterinárneho úradu je potrebná ďalšia koordinácia a spolupráca medzi príslušnými orgánmi a vnútroštátnymi akreditačnými orgánmi (opatrenie č. 10) na zabezpečenie účinnejšieho a efektívnejšieho dohľadu nad súkromnými inšpekčnými organizáciami v EÚ. Vo vzťahu k dovozu je navyše potrebné uľahčiť odovzdávanie osvedčení o ekologickom dovoze a zároveň zvýšiť informovanosť prevádzkovateľov a colných orgánov členských štátov o jeho používaní najmä prostredníctvom on-line integrovaného colného sadzobníka Európskych spoločenstiev TARIC[30] (opatrenie č. 11). Ďalej treba znížiť a zjednodušiť administratívnu záťaž a zvýšiť vysledovateľnosť ekologického tovaru pomocou elektronického systému udeľovania osvedčení (opatrenie č. 12). Medzi hlavné faktory, ktoré môžu ovplyvňovať dôveru spotrebiteľov, patrí podvodné správanie a úmyselné porušovanie pravidiel. EÚ bude podporovať členské štáty a ďalších aktérov v potravinovom reťazci, aby identifikovali opatrenia na prevenciu a riešenie takéhoto porušovania (opatrenie č. 13). Opatrenie č. 10: Komisia bude podporovať členské štáty, aby skúmali synergie medzi činnosťami akreditačných orgánov a príslušných orgánov, ako aj možnosti ich zjednodušenia. Komisia v roku 2016 stanoví ďalšie usmernenia. Podľa potreby bude spolupracovať s akreditačnými orgánmi zodpovednými za dohľad nad súkromnými inšpekčnými organizáciami v tretích krajinách. Opatrenie č. 11: Komisia navrhne výboru TARIC, aby do databázy TARIC začlenil požiadavky právnych predpisov o ekologickej výrobe. Opatrenie č. 12: Komisia vypracuje: – systém elektronického udeľovania osvedčení pre dovoz v podobe modulu začleneného do systému TRACES (budúci systém riadenia informácií pre úradné kontroly – IMSOC) do roku 2015, – prístup k elektronickému udeľovaniu osvedčení pre vnútorný trh, ktorý bude začlenený do budúceho systému riadenia informácií pre úradné kontroly (IMSOC). Opatrenie č. 13: Komisia bude pomáhať členským štátom pri vypracúvaní a vykonávaní politiky predchádzania podvodom v ekologickej výrobe prostredníctvom: – cielených seminárov na odovzdávanie získaných skúseností a osvedčených postupov, a – vypracovania prehľadov/zbierky precedentných prípadov. 6. Posilnenie vonkajšieho rozmeru ekologickej výroby v EÚ EÚ zohráva dôležitú úlohu v obchode s potravinami, najmä pokiaľ ide o vysoko kvalitné výrobky. S celkovým ročným dovozom a vývozom vo výške 196 miliárd EUR (priemerné údaje za obdobie 2010 – 2012) má EÚ v obchode s poľnohospodárskymi výrobkami popredné postavenie. Vývozná sila EÚ spočíva vo finálnych výrobkoch, spracovaných aj nespracovaných, ktoré spotrebiteľ môže okamžite používať, kde EÚ vykazuje čistú obchodnú bilanciu vo výške 6,7 miliardy EUR (priemer za obdobie 2010 – 2012). K výrobkom, ktoré vytvárajú významnú pridanú hodnotu v dodávateľskom reťazci, patrí víno, alkoholické nápoje, syry a spracované mäso. Ak sa zabezpečí, aby ekologickí výrobcovia v EÚ kopírovali trend európskeho potravinárskeho priemyslu a plne rozvinuli svoju silu, prospeje to všetkým výrobcom v EÚ. Spolu s rastúcim obchodom sa musí ekologickým systémom EÚ zabezpečiť, aby dovážané výrobky spĺňali prísne vymedzenie ekologických potravín a ekologického poľnohospodárstva v EÚ. Navyše je tu zvýšená potreba zaručiť spotrebiteľom celistvosť kontrolného systému v tretích krajinách vo vzťahu k označovaniu ekologických výrobkov a používaniu ekologického loga. Rozvojové krajiny sú dôležitým zdrojom ekologických výrobkov dovážaných do EÚ. Zvláštna pozornosť musí byť venovaná vplyvu vykonávania nových pravidiel kontroly a výroby na zabezpečenie plynulého obchodu z rozvojových krajín (opatrenie č. 14). V niektorých dohovoroch o rovnocennosti uzavretých medzi EÚ a ďalšími poprednými svetovými ekologickými trhmi sú stanovené recipročné podmienky pre výrobcov v EÚ, aj keď ich rozsah sa do istej miery líši. Spolupráca v oblasti regulácie a noriem ekologickej výroby je zabezpečená iba v dohovore medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi. V snahe rozšíriť dohovory s ďalšími poprednými ekologickými trhmi tak, aby zahŕňali spoluprácu v oblasti regulácie a noriem, sa bude Komisia usilovať o užšie zbližovanie ekologických noriem týchto trhov. V súlade s tým Komisia preskúma možnosť mnohostrannej dohody medzi poprednými ekologickými trhmi (opatrenie č. 15). Takáto mnohostranná dohoda podporovaná spoluprácou v oblasti regulácie by mohla priniesť synergie v systéme dohľadu a kontroly, čím sa výrazne uľahči ekologická výroba orientovaná na vývoz v krajinách stojacich na čele ekologickej výroby, a tiež v rozvojových krajinách. Aj keď podrobné informácie o objeme a hodnote obchodných tokov ekologických výrobkov nie sú k dispozícii, je dôležité zlepšiť znalosti o tomto obchode, identifikovať napríklad existujúce a potenciálne trhy pre výrobky EÚ a sústrediť vonkajšiu činnosť na vedúcich obchodných partnerov EÚ (opatrenie č. 16). V potravinovom kódexe Codex Alimentarius zriadenom Organizáciou OSN pre výživu a poľnohospodárstvo, Svetovou zdravotníckou organizáciou, 185 členskými krajinami a jednou členskou organizáciou (EÚ) sú stanovené normy, ktoré sa používajú ako referenčné v medzinárodnom obchode vrátane obchodu s ekologickými výrobkami. Keďže svetový obchod sa vyvíja a stúpa riziko rozdielnych vnútroštátnych noriem, najmä pre rozvíjajúce sa odvetvia, je nutné pokračovať v práci na aktualizácii a dopĺňaní existujúceho kódexu noriem (opatrenie č. 17). Ochrana nového ekologického loga EÚ je zabezpečená jeho registráciou ako kolektívnej ochrannej známky na európskom Úrade pre harmonizáciu vnútorného trhu a v obmedzenom počte susedných krajín, ako sú Švajčiarsko a Nórsko. S cieľom zabezpečiť, že ekologické logo EÚ sa nebude v tretích krajinách zneužívať, mala by sa presadzovať ochranná známka, pričom sa vezme do úvahy trhový potenciál ekologického loga EÚ a riziko jeho zneužitia (opatrenie č. 18). Opatrenie č. 14: Komisia bude naďalej podporovať obchodných partnerov v rozvojových krajinách a spolupracovať s nimi v rámci rozvojovej politiky EÚ. Na zabezpečenie obchodu podľa právnych predpisov EÚ budú zohľadnené konzultácie so zainteresovanými stranami a zástupcami rozvojových krajín, ktoré dovážajú tovar do EÚ. Opatrenie č. 15: Komisia zváži ďalšie zbližovanie noriem medzi poprednými ekologickými partnermi a preskúma možnosť mnohostrannej dohody. Opatrenie č. 16: Komisia preskúma rozličné možnosti zberu a analýzy štatistických údajov o objeme a hodnote obchodu s tretími krajinami s cieľom zlepšiť znalosti o potenciálnych trhoch pre ekologické odvetvie EÚ. Osobitná pozornosť bude venovaná rozvojovým krajinám ako súčasným a potenciálne rastúcim dodávateľom na trhy EÚ. Opatrenie č. 17: Pokiaľ ide o Codex Alimentarius, Komisia podporí vypracovanie pravidiel pre akvakultúru a preskúma, či je možné začať tvoriť pravidlá o ekologickom víne. Opatrenie č. 18: Komisia zvýši ochranu ekologického loga EÚ v tretích krajinách jeho registráciou ako kolektívnej ochrannej známky a/alebo prostredníctvom dvojstranných dohôd. [1] Odhad podľa FiBL. [2] Celková plocha (ha) pôdy využívanej na ekologické poľnohospodárstvo (certifikovaná plocha a plocha v období konverzie) – celková plocha vrátane plodín pestovaných na ornej pôde, trvalých trávnych porastov (pasienkov a lúk), trvalých plodín a pôdy ležiacej úhorom v rámci striedania plodín. [3] KOM(2010) 2020, „EURÓPA 2020 – Stratégia na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu“. [4] Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1386/2013/EÚ z 20. novembra 2013 o všeobecnom environmentálnom akčnom programe Únie do roku 2020 „Dobrý život v rámci možností našej planéty“. [5] KOM(2004) 415 v konečnom znení. [6] Odkaz na návrh. [7] Správa o posúdení vplyvu je dostupná na: http://ec.europa.eu/governance/impact/ia_carried_out/cia_2013_en.htm. [8] Pozri výskumný projekt financovaný EÚ: ORGAP, k dispozícii na: http://www.orgap.org/. [9] Pozri správu o výsledkoch verejných konzultácií o preskúmaní politiky EÚ v oblasti ekologického poľnohospodárstva (15. január – 10. apríl 2013) dostupnú na: http://ec.europa.eu/agriculture/organic/files/eu-policy/of_public_consultation_final_report_en.pdf. [10] Nariadenie (EÚ) č. 1305/2013. [11] Pozri štúdiu „Use and Efficiency of Public Support Measures addressing Organic Farming“, november 2011, dostupnú na: http://ec.europa.eu/agriculture/external-studies/organic-farming-support_en.htm. [12] KOM(2011) 244 v konečnom znení, „Naše životné poistenie, náš prírodný kapitál: stratégia EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2020“. [13] SWD(2013) 155 final, „Zelená infraštruktúra – Zveľaďovanie prírodného kapitálu Európy“. [14] KOM(2006) 231 v konečnom znení, „Tematická stratégia na ochranu pôdy“. [15] Smernica 2009/147/ES. [16] Smernica 92/43/EHS. [17] Smernica 91/676/EHS. [18] Smernica 2000/60/ES. [19] Smernica 2001/81/ES. [20] Osobitný Eurobarometer 410 – Wave EB80.2 – TNS Opinion & Social, prieskum z novembra 2013. [21] „Consumer market study on the functioning of voluntary food labelling schemes for consumers in the European Union“, január 2014, k dispozícii na: [Odkaz bude poskytnutý.]. [22] V nadväznosti na návrh Komisie COM(2013) 812 final, k dispozícii na: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2013:0812:FIN:SK:PDF. [23] Návrh Komisie COM(2014) 32 final, 30.1.2014, 2014/0014 (COD). [24] http://ec.europa.eu/research/agriculture/scar/pdf/scar_feg3_final_report_01_02_2011.pdf. [25] Konkrétne projekty LEGUME-FUTURES, MicroFIX a INTERCROP. [26] http://ec.europa.eu/research/bioeconomy/agriculture/news-events/news/20120903_en.htm. [27] Prvé výsledky ukazujú, že je potrebná ďalšia harmonizácia metodiky zberu dát. [28] Nariadenie (ES) č. 765/2008. [29] Usmernenie o používaní noriem EN 45011 a ISO/EC 17021 na certifikáciu na EN ISO 3834 (uverejnené 3. júla 2013): http://www.european-accreditation.org/publication/ea-6-02-m. [30] http://ec.europa.eu/taxation_customs/dds2/taric/taric_consultation.jsp?Lang=en.