EÚ už začala modernizovať a transformovať hospodárstvo s cieľom dosiahnuť klimatickú neutralitu. Od roku 1990 do roku 2018 znížila emisie skleníkových plynov o 23 %, pričom ekonomika vzrástla o 61 %. Súčasné politiky však do roku 2050 znížia emisie skleníkových plynov len o 60 %. V nadchádzajúcom desaťročí zostáva ešte veľa práce, počnúc ambicióznejšími opatreniami v oblasti klímy.

Komisia už predstavila jasnú víziu toho, ako do roku 2050 dosiahnuť klimatickú neutralitu. Táto vízia by mala byť základom dlhodobej stratégie, ktorú EÚ predloží stranám Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy začiatkom roka 2020. Na jasné vytýčenie podmienok účinnej a spravodlivej transformácie, v záujme predvídateľnosti pre investorov a na zabezpečenie nezvratnosti transformácie Komisia do marca 2020 navrhne prvý európsky právny predpis v oblasti klímy. Tým sa legislatívne zakotví cieľ klimatickej neutrality do roku 2050. Právny predpis v oblasti klímy zároveň zabezpečí, aby všetky politiky EÚ prispievali k cieľu klimatickej neutrality a aby sa na ňom podieľali všetky odvetvia.

Aby sa európsky ekologický dohovor stal realitou, treba prehodnotiť politiky v oblasti dodávky čistej energie pre celú ekonomiku, ako aj v oblastiach priemyslu, výroby a spotreby, plošnej infraštruktúry, dopravy, potravinárstva a poľnohospodárstva, výstavby, zdaňovania a sociálnych dávok. Na dosiahnutie týchto cieľov je nevyhnutné zvýšiť vnímanú hodnotu ochrany a obnovy prírodných ekosystémov, udržateľného využívania zdrojov a ľudského zdravia. Práve tu je transformačná zmena najpotrebnejšia a potenciálne aj najprínosnejšia pre hospodárstvo, spoločnosť a životné prostredie EÚ. EÚ by zároveň mala podporovať potrebnú digitálnu transformáciu a digitálne nástroje a mala by do nich investovať, keďže sú základnými predpokladmi zmeny.

Komisia do leta 2020 predloží plán (spolu s posúdením vplyvu) na zodpovedné zvýšenie cieľa EÚ v oblasti znižovania emisií skleníkových plynov na rok 2030 aspoň na 50 až 55 % v porovnaní s rokom 1990. Na dosiahnutie tohto dodatočného zníženia emisií skleníkových plynov Komisia do júna 2021 preskúma všetky príslušné politické nástroje v oblasti klímy a podľa potreby navrhne ich revíziu. Patria sem systém obchodovania s emisiami vrátane možného rozšírenia európskeho obchodovania s emisiami o nové sektory, ciele členských štátov na znižovanie emisií v sektoroch mimo systému obchodovania s emisiami a nariadenie o využívaní pôdy, zmenách vo využívaní pôdy a lesnom hospodárstve. Komisia navrhne zmeny právneho predpisu v oblasti klímy, aby sa náležite aktualizoval.

Tieto politické reformy pomôžu zabezpečiť účinné stanovovanie cien uhlíka v celom hospodárstve. Podporí sa tým zmena správania spotrebiteľov a podnikov, ako aj nárast udržateľných verejných a súkromných investícií. Jednotlivé nástroje cenotvorby sa musia dopĺňať a spoločne poskytovať ucelený politický rámec. Kľúčové je aj zaistiť súlad zdaňovania s cieľmi v oblasti klímy. Komisia navrhne revíziu smernice o zdaňovaní energie so zameraním na environmentálne otázky; zároveň navrhne využiť ustanovenia zmlúv, ktoré Európskemu parlamentu a Rade umožňujú prijímať návrhy v tejto oblasti riadnym legislatívnym postupom s hlasovaním kvalifikovanou väčšinou miesto jednohlasnosti.

Ak sa k ambíciám Únie v rovnakej miere nepripoja početní medzinárodní partneri, hrozí únik uhlíka – či už preto, že výroba sa presunie z EÚ do iných krajín s nižšími ambíciami znižovať emisie, alebo preto, že výrobky EÚ nahradí dovoz s vyššou uhlíkovou náročnosťou. Ak sa táto hrozba naplní, celosvetovo sa emisie neznížia, čo zmarí snahu EÚ a jej priemyselných odvetví o dosiahnutie globálnych klimatických cieľov Parížskej dohody.

Ak by rozdiely v úrovni ambícií vo svete pretrvávali, pričom EÚ bude svoje klimatické ambície zvyšovať, Komisia navrhne pre vybrané sektory mechanizmus kompenzácie uhlíka na hraniciach, aby znížila riziko úniku uhlíka. Zabezpečí sa tak, že cena dovezených produktov bude presnejšie odrážať ich uhlíkovú náročnosť. Toto opatrenie bude navrhnuté tak, aby bolo v súlade s pravidlami Svetovej obchodnej organizácie, ako aj s inými medzinárodnými záväzkami Únie. Išlo by o alternatívu k opatreniam zameraným na riziko úniku uhlíka v rámci systému EÚ na obchodovanie s emisiami.

Komisia prijme novú a ambicióznejšiu únijnú stratégiu adaptácie na zmenu klímy. Je to nevyhnutné, keďže zmena klímy bude napriek zmierňujúcim snahám naďalej Európu vystavovať výraznému tlaku. Kľúčové je posilnené úsilie o zabezpečenie odolnosti proti zmene klímy, prevencia a pripravenosť. Adaptačné úsilie by malo naďalej ovplyvňovať verejné a súkromné investície – aj do riešení inšpirovaných prírodou. Dôležité bude zaistiť, aby mali investori, poisťovatelia, podniky, mestá a občania v celej EÚ prístup k údajom a aby mohli vyvíjať nástroje na začlenenie zmeny klímy do svojich postupov riadenia rizík.

2.1.2.Bezpečné dodávky čistej a cenovo dostupnej energie

Na dosiahnutie klimatických cieľov na roky 2030 a 2050 je potrebná ďalšia dekarbonizácia energetického systému. Výroba a využívanie energie vo všetkých hospodárskych odvetviach zodpovedá v EÚ za viac ako 75 % emisií skleníkových plynov. Energetická efektívnosť musí mať prioritu. Musí sa vybudovať odvetvie elektroenergetiky postavené z veľkej miery na obnoviteľných zdrojoch a doplnené urýchleným odstavením uhlia a dekarbonizáciou plynu. Zároveň musia byť pre domácnosti i podniky zaistené bezpečné a cenovo dostupné dodávky energie v EÚ. Na to treba zabezpečiť úplnú integráciu, prepojenie a digitalizáciu európskeho trhu s energiou, pričom treba dodržať technologickú neutralitu.

Členské štáty do konca roka 2019 predložia svoje revidované energetické a klimatické plány. V týchto plánoch by sa podľa nariadenia o riadení energetickej únie a opatrení v oblasti klímy mali stanovovať ambiciózne národné príspevky k cieľom na úrovni EÚ. Komisia vyhodnotí ambicióznosť plánov a potrebu dodatočných opatrení, ak úroveň ambícií nie je dostatočná. To sa premietne do procesu zvyšovania ambícií v oblasti klímy na rok 2030, kde Komisia do júna 2021 preskúma príslušnú energetickú legislatívu a podľa potreby navrhne jej revíziu. Keď členské štáty začnú v roku 2023 aktualizovať svoje národné energetické a klimatické plány, mali by zohľadniť nové ambície v oblasti klímy. Komisia bude naďalej dbať na dôsledné presadzovanie všetkej relevantnej legislatívy.

Prechod na čistú energiu by mal angažovať odberateľov a mal by pre nich byť prínosný. Zásadnú rolu zohrá energia z obnoviteľných zdrojov. Nevyhnutné bude posilniť výrobu veternej energie na mori nadväzujúc na regionálnu spoluprácu členských štátov. Inteligentná integrácia obnoviteľných zdrojov, energetická efektívnosť a ďalšie udržateľné riešenia v rôznych sektoroch pomôžu dosiahnuť dekarbonizáciu pri najnižších možných nákladoch. Rýchly pokles nákladov na obnoviteľné zdroje energie v kombinácii s vylepšenými podpornými politikami už znížili vplyv zavádzania obnoviteľných zdrojov na účty domácností za energie. Komisia do polovice roka 2020 predstaví opatrenia, ktoré umožnia dosiahnuť integráciu inteligentných riešení. Zároveň sa uľahčí dekarbonizácia plynárenstva, a to aj posilnenou podporou vývoja dekarbonizovaných plynov, výhľadovým modelom konkurenčného trhu s dekarbonizovaným plynom a riešením problému metánových emisií v energetike.

Treba riešiť riziko energetickej chudoby domácností, ktoré si nemôžu dovoliť kľúčové energetické služby na zabezpečenie základnej životnej úrovne. Znížiť účty domácností za energiu a šetriť životné prostredie môžu účinné programy, ako napríklad schémy financovania modernizácie domov. V roku 2020 Komisia vypracuje usmernenia na pomoc členským štátom pri riešení problematiky energetickej chudoby.

Prechod na klimatickú neutralitu si vyžaduje aj inteligentnú infraštruktúru. Intenzívnejšia cezhraničná a regionálna spolupráca pomôže dosiahnuť výhody prechodu na čistú energiu za dostupné ceny. Bude potrebné preskúmať regulačný rámec pre energetickú infraštruktúru vrátane nariadenia o TEN-E, aby zodpovedal cieľu klimatickej neutrality. Tento rámec by mal podporovať zavádzanie inovačných technológií a infraštruktúry, ako sú napríklad inteligentné siete, vodíkové siete či zachytávanie, využívanie a ukladanie oxidu uhličitého, uskladňovanie energie a podpora sektorovej integrácie. Určité časti existujúcej infraštruktúry a zariadení bude treba na zachovanie účelnosti a odolnosti proti zemne klímy modernizovať.

2.1.3.Mobilizácia priemyslu v záujme čistého a obehového hospodárstva

Dosiahnutie klimaticky neutrálneho a obehového hospodárstva si vyžaduje úplnú mobilizáciu priemyslu. Transformácia priemyselného odvetvia vrátane všetkých hodnotových reťazcov trvá 25 rokov, čo je jedna celá generácia. Ak chceme byť v roku 2050 pripravení, rozhodnutia a opatrenia treba prijať v najbližších piatich rokoch.

Od roku 1970 do roku 2017 sa svetová ročná ťažba materiálov strojnásobila a naďalej rastie, čo prináša veľké globálne riziko. Približne polovicu celkových emisií skleníkových plynov a vyše 90 % straty biodiverzity a prípadov nedostatku vody spôsobuje získavanie surovín a spracovanie materiálov, palív a potravín. Hoci priemysel EÚ sa už meniť začal, stále naň pripadá 20 % emisií skleníkových plynov Únie. Naďalej je príliš „lineárny“ a závislý od kapacity premeny nových vyťažených, zobchodovaných a spracovaných materiálov na tovar a zlikvidovaných v podobe odpadu alebo emisií. Iba 12 % materiálov použitých v priemysle pochádza z recyklácie.

Transformácia je príležitosťou na rozšírenie udržateľnej hospodárskej činnosti, ktorá vytvára pracovné miesta. Svetové trhy nízkoemisných technológií, udržateľných výrobkov a služieb majú značný potenciál. Veľký potenciál nových činností a pracovných miest ponúka aj obehové hospodárstvo. Transformácia však napreduje príliš pomaly a pokrok nie je ani plošný, ani jednotný. Európsky ekologický dohovor podporí a urýchli prechod priemyslu EÚ na udržateľný model inkluzívneho rastu.

Komisia v marci 2020 prijme priemyselnú stratégiu EÚ na riešenie dvojakého problému ekologickej a digitálnej transformácie. Európa musí využiť potenciál digitálnej transformácie, ktorá je kľúčovým faktorom dosiahnutia cieľov ekologického dohovoru. Nový akčný plán pre obehové hospodárstvo spolu s priemyselnou stratégiou pomôže zmodernizovať hospodárstvo EÚ a využiť príležitosti, ktoré obehové hospodárstvo ponúka na domácej i svetovej úrovni. Kľúčovým cieľom nového politického rámca bude stimulovať rozvoj vedúcich trhov s klimaticky neutrálnymi a obehovými výrobkami – tak v EÚ, ako aj za jej hranicami.

Energeticky náročné odvetvia ako oceliarstvo, chemický a cementársky priemysel sú pre európske hospodárstvo nenahraditeľné, pretože zásobujú viacero kľúčových hodnotových reťazcov. Rozhodujúca je dekarbonizácia a modernizácia tohto sektora. Odporúčania, ktoré uverejnila skupina na vysokej úrovni pre energeticky náročné odvetvia, preukazujú odhodlanie sektora plniť tieto ciele.

Akčný plán pre obehové hospodárstvo bude zahŕňať politiku udržateľných výrobkov na podporu obehového navrhovania všetkých výrobkov na základe spoločnej metodiky a zásad. Pred recykláciou materiálov sa uprednostní znižovanie ich objemu a opätovné využívanie. Podporia sa nové obchodné modely a stanovia minimálne požiadavky na prevenciu uvádzania environmentálne škodlivých výrobkov na trh EÚ. Ďalej sa rozšíri aj zodpovednosť výrobcov.

Zatiaľ čo transformáciu vo všetkých odvetviach bude usmerňovať akčný plán pre obehové hospodárstvo, opatrenia sa zamerajú najmä na odvetvia náročné na zdroje ako textilný priemysel, stavebníctvo, elektronika a plasty. Komisia nadviaže na stratégiu pre plasty z roku 2018, pričom sa okrem iného zameria na opatrenia boja proti zámernému pridávaniu mikroplastov a neúmyselnému úniku plastov – napríklad z textilu či oderu pneumatík. Komisia vypracuje požiadavky zabezpečujúce, aby sa všetky obaly na trhu EÚ do roku 2030 dali rentabilne viackrát použiť alebo recyklovať, navrhne regulačný rámec pre biologicky rozložiteľné plasty a bioplasty a prijme opatrenia vo sfére jednorazových plastov.

Súčasťou akčného plánu pre obehové hospodárstvo budú aj opatrenia, ktoré budú podnikateľov motivovať, aby spotrebiteľom ponúkali možnosť voľby opätovne použiteľných, trvácnych a opraviteľných výrobkov. V pláne sa zanalyzuje potreba „práva na opravu“ a obmedzí zámerné zastarávanie zariadení – najmä elektroniky. Spotrebiteľská politika pomôže spotrebiteľom prijímať informované rozhodnutia a aktívne sa zapojiť do ekologickej transformácie. Svoju rolu zohrajú aj nové obchodné modely prenájmu a zdieľania tovarov a služieb, pokiaľ sú skutočne udržateľné a cenovo dostupné.