Snaha nariadenia konsolidovať jednotný trh pre stavebné výrobky bola nasmerovaná odlišne od všeobecných zásad pôvodne stanovených v uznesení Rady o novom prístupe k technickej harmonizácii a normám, ktoré bolo odvtedy revidované rozhodnutím č. 768/2008/ES o spoločnom rámci na uvádzanie výrobkov na trh. Hlavné rozdiely sú:

Rozdelenie právomocí medzi EÚ a členskými štátmi: EÚ sa zaoberá pravidlami prístupu na jednotný trh. Členské štáty sú zodpovedné za bezpečnosť, environmentálne a energetické požiadavky na stavby.

Harmonizované podmienky uvádzania na trh: namiesto harmonizácie stavebných výrobkov alebo požiadaviek na ne sa právne predpisy EÚ (nariadenie o stavebných výrobkoch) obmedzujú na harmonizáciu podmienok na uvádzanie týchto výrobkov na trh. Harmonizované technické špecifikácie majú uľahčovať voľný pohyb stavebných výrobkov a podporiť hospodárske subjekty, aby plne využívali výhody jednotného trhu.

Prostredníctvom spoločného technického jazyka získavajú odborníci, orgány verejnej moci a používatelia stavebných výrobkov spoľahlivé informácie, na základe ktorých môžu porovnávať parametre výrobkov. Ďalšie výhody sú:

výrobky sa povinne skúšajú len raz na základe harmonizovanej normy alebo európskeho hodnotiaceho dokumentu;

vnútroštátne orgány môžu stanovovať požiadavky na parametre využívajúc harmonizované normy alebo európske hodnotiace dokumenty;

používatelia stavebných výrobkov môžu lepšie stanoviť svoje požiadavky na parametre;

dohľad na trhom sa môže opierať o jednu spoločnú informačnú štruktúru.

Všeobecné vykonávanie

Keďže nariadením o stavebných výrobkoch sa zavádza nová dokumentácia, postupy a povinnosti, ustanovuje sa v ňom prechodné obdobie. Nariadenie o stavebných výrobkoch sa teda v plnom rozsahu uplatňuje od 1. júla 2013, čo je menej ako tri roky pred vznikom tejto správy. Aj z tohto dôvodu zatiaľ nie je možné úplne posúdiť vykonávanie niektorých aspektov nariadenia o stavebných výrobkoch, čo znamená, že toto posúdenie je sčasti predbežné.

S cieľom podporiť prechod začala Komisia informačné kampane zamerané najmä na hospodárske subjekty, osobitne MSP, ale aj orgány verejnej moci a používateľov stavebných výrobkov. Niektoré priemyselné združenia a orgány verejnej moci takisto uskutočnili informačné kampane zamerané na svojich členov alebo územia.

Celkovo všetky dotknuté strany zaviedli všetky prvky vyžadované v nariadení o stavebných výrobkoch: v celej Európe už napríklad existujú notifikované osoby a orgány technického posudzovania a v členských štátoch boli zriadené kontaktné miesta pre stavebné výrobky. Niektoré aspekty však neboli v plnej miere vykonané a vyžadujú si ďalšie úsilie, ako sa uvádza ďalej texte.

3.Pravidlá uvádzania stavebných výrobkov na trh

Na uvedenie výrobku na trh v EÚ je potrebné označenie CE a vyhlásenie o parametroch. Používať ich musia výrobcovia, ktorí patria do harmonizovanej sféry. Ide zároveň o jediný spôsob poskytovania informácií o parametroch výrobkov vo vzťahu k podstatným vlastnostiam vymedzeným v nariadení o stavebných výrobkoch.

Podmienkou efektivity informačného systému o parametroch výrobkov zriadeného na základe nariadenia o stavebných výrobkoch je jeho jednotné používanie. Pravidlá týkajúce sa harmonizovaných podmienok uvádzania stavebných výrobkov na trh je preto potrebné stanoviť na úrovni EÚ v rámci alebo prostredníctvom nariadenia o stavebných výrobkoch. Prijatie vlastných postupov zo strany orgánov verejnej moci členských štátov by bolo prekážkou súladu a prispelo by k fragmentácii jednotného trhu.

Niekoľko členských štátov napriek tomu naďalej používa vnútroštátne označenie, čo je proti zásadám nariadenia o stavebných výrobkoch. Vnútroštátne procesy ex ante alebo overenia pokrývajúce harmonizovanú oblasť nie sú povolené. Týka sa to aj dobrovoľných označení bez akejkoľvek vnútroštátnej konotácie, keďže neprimerane bránia voľnému pohybu výrobkov s označením CE, napríklad v spojení s náročnejším systémom posudzovania a overovania nemennosti parametrov zo strany orgánov stavebnej kontroly či poisťovacích spoločností, alebo v spojení s finančnými stimulmi.

Potvrdil to aj Súdny dvor Európskej únie vo svojom rozsudku vo veci C-100/13, v ktorom sa uvádza, že členské štáty sa majú zdržať stanovovania dodatočných požiadaviek. Uplatniteľnosť tohto rozsudku v rámci nariadenia o stavebných výrobkoch a jeho široký dosah na všetky harmonizované normy potvrdzuje povinnú povahu spoločného technického jazyka. Keďže sa harmonizovaný systém vytvorený v rámci alebo prostredníctvom nariadenia o stavebných výrobkoch považuje za vyčerpávajúci, v rámci harmonizovanej sféry nezostáva žiadny priestor na iné systémy uvádzania stavebných výrobkov na trh. Komisia preto požiadala všetky členské štáty, aby zosúladili svoje vnútroštátne systémy s týmito zásadami, a podrobne sleduje úpravy, ktoré vykonávajú.

Ďalším kľúčovým problémom pri vykonávaní, na ktorý poukázali mnohé zainteresované strany, je významné prekrývanie informácií požadovaných v rámci vyhlásenia o parametroch a v rámci označenia CE, čo vytvára dodatočnú administratívnu a finančnú záťaž. V rámci flexibilného výkladu článku 9 ods. 2 by označenie CE mohlo obsahovať len zásadné informácie a odvolávať sa na vyhlásenie o parametroch, v ktorom budú obsiahnuté ďalšie informácie. Vyhlásenie o parametroch by sa poskytovalo v papierovej podobe spolu s výrobkom, elektronicky alebo prostredníctvom webového sídla. To by mohlo znížiť záťaž na výrobcov, čím by sa naplnili ciele nariadenia o stavebných výrobkoch v oblasti zjednodušenia. Komisia naďalej podporuje takéto zjednodušené a flexibilné riešenie, a to aj s cieľom zabezpečiť právnu istotu pre výrobcov, ktorí si neželajú rôzne výklady na úrovni členských štátov.