[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel 17.6.2005 SEK(2005) 805 konečné znenie SPRÁVA KOMISIE Správa o politike hospodárskej súťaže za rok 2004 OBSAH Úvod 7 Úvodné slovo generálneho riaditeľa pre hospodársku súťaž 7 I – Protitrustová politika – články 81, 82 a 86 Zmluvy o ES 16 A - Legislatívne a interpretačné pravidlá 16 1. Modernizácia protitrustovej politiky: Vykonávacie nariadenie č. 773/2004, usmernenia a oznámenia 16 2. Nariadenie a usmernenia o skupinovej výnimke v oblasti prenosu technológií 18 3. Nariadenia o skupinovej výnimke v doprave 20 3.1 Námorná doprava 20 3.2 Letecká doprava 21 4. Skúmanie procedurálnych pravidiel: Oznámenie o novom prístupe k spisu 22 B – Uplatňovanie článkov 81, 82 a 86 24 1. Zneužívanie dominantného postavenia (článok 82 Zmluvy o ES) 24 1.1 Rozhodnutia 24 1.2 Vývoj v ďalších prípadoch a zamietnutia sťažností 28 2. Kartelové dohody 30 3. Iné dohody a zosúladené postupy 36 3.1 Rozhodnutia Komisie 36 3.2 Vývoj v iných prípadoch 40 3.3 Vyšetrovanie sektorov 41 4. Opatrenia štátu (štátne podniky / podniky s výlučnými a osobitnými právami) 45 4.1 Rozhodnutia 45 4.2 Zamietnutie sťažností 46 C – ECN: Prehľad spolupráce 47 1. Všeobecný prehľad 47 2. Uplatňovanie pravidiel EÚ pre hospodársku súťaž vnútroštátnymi súdmi v EÚ: Správa o implementácii článku 15 nariadenia č. 1/2003 48 3. Energetika 50 4. Doprava 53 5. Finančné služby 51 D – Vybrané súdne prípady 53 II – Kontrola fúzií 60 A – Legislatívne a interpretačné pravidlá 61 1. Prepracované nariadenie o fúziách, nové oznámenia a zmenené a doplnené vykonávacie nariadenie 61 1.1. Nové nariadenie o fúziách: Nariadenie č. 139/2004 61 1.2. Revidované vykonávacie nariadenie 61 1.3. Revidované oznámenie o zjednodušenom postupe 65 1.4. Nové oznámenie o doplnkových obmedzeniach 68 1.5. Oznámenie o posudzovaní horizontálnych fúzií 68 B – Prípady Komisie 70 1. Rozhodnutia prijaté podľa článku 8 70 2. Rozhodnutia prijaté podľa článku 6 ods. 1 písm. b) a článku 6 ods. 2 78 3. Postúpenia 90 4. Stiahnuté oznámenia 91 C – Vybrané súdne prípady 92 III – Vývoj v sektoroch 98 A - Liberalizované sektory 98 1. Energetika 98 2. Elektronické komunikácie 100 3. Doprava 101 3.1 Letecká doprava 101 3.2 Železnice 102 4. Finančné služby 102 B - Iné sektory 104 1. Slobodné profesie 104 IV – Kontrola štátnej pomoci 108 A – Legislatívne a interpretačné pravidlá 108 1. Nariadenia, usmernenia a oznámenia 108 1.1. Procedurálne pravidlá 108 1.2. Výskum a vývoj 110 1.3. Pomoc na odbornú prípravu 111 1.4. Záchrana a reštrukturalizácia 112 2. Lodné staviteľstvo 114 3. Poľnohospodárstvo: Vývoj politiky a legislatívne iniciatívy v roku 2004 114 4. Rybné hospodárstvo 117 5. Uhlie a doprava 118 6. Verejné služby/služby všeobecného (hospodárskeho) záujmu 119 7. Transparentnosť 121 B – Prípady 123 1. Liberalizované trhy 123 2. Pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu 126 3. Regionálna pomoc 136 4. Rozhodnutia o neexistencii pomoci 139 5. Fiškálna pomoc 140 6. Pomoc na výskum a vývoj 143 7. Environmentálna pomoc 146 8. Rozšírenie 150 9. Lodné staviteľstvo 152 10. Poľnohospodárstvo 154 11. Rybné hospodárstvo 160 12. Uhlie a doprava 160 13. Verejné vysielanie, široké pásmo, kinematografia 165 C – Presadzovanie rozhodnutí o štátnej pomoci 170 1. Úvod 170 2. Jednotlivé prípady 171 D – Vybrané súdne prípady 173 V – Medzinárodné aktivity 178 A - Rozšírenie a západný Balkán 178 B - Politika susedstva 179 C – Dvojstranná spolupráca 180 1. Úvod 180 2. Dohody s USA, Kanadou a Japonskom 180 3. Spolupráca s inými krajinami a regiónmi 183 D – Mnohostranná spolupráca 185 1. Medzinárodná sieť hospodárskej súťaže 185 2. OECD 187 VI – Perspektíva na rok 2005 190 1. Protitrustová politika 190 2. Fúzie 190 3. Štátna pomoc 190 4. Medzinárodné aktivity 191 Príloha – Prípady pertraktované v správe 192 1. Články 81, 82 a 86 192 2. Kontrola fúzií 192 3. Štátna pomoc 193 Úvod ÚVODNÉ SLOVO GENERÁLNEHO RIADITEľA PRE HOSPODÁRSKU SÚťAž Úvodné slovo generálneho riaditeľa pre hospodársku súťaž Prácu Generálneho riaditeľstva pre hospodársku súťaž (GR pre hospodársku súťaž) ovplyvnili v roku 2004 veľké zmeny: rozšírenie Európskej únie na 25 členov, modernizácia pravidiel hospodárskej súťaže, utvorenie novej Komisie v novembri a vnútorná reorganizácia generálneho riaditeľstva ako dôsledok modernizácie. Tieto udalosti sa odzrkadľujú vo všeobecných cieľoch politiky Komisie v oblasti hospodárskej súťaže na rok 2005 a nasledujúce roky, ktoré sa zakladajú na rozhodnutí Komisie o ročnej stratégii politiky (RSP) na rok 2005 a na politických prioritách, ktoré nastolila nová Komisia. Výročná správa o hospodárskej súťaži za rok 2004 poskytuje vhodnú príležitosť sprostredkovať širšej verejnosti smer, ktorým sa bude uberať práca Komisie v oblasti politiky hospodárskej súťaže v strednodobom horizonte. Vzájomná súčinnosť politiky hospodárskej súťaže a iných politík Komisie V rozhodnutí o RSP na rok 2005, ktoré uvítali Európsky parlament a Rada, Komisia vyzdvihla vzostup rastu ako hlavný cieľ politiky v spojení s úsilím zlepšiť konkurencieschopnosť európskeho modelu pri súčasnom zachovaní prosperity, zamestnanosti, súdržnosti a ochrany životného prostredia. Pristúpenie desiatich nových členských štátov pridalo ďalšiu geografickú dimenziu k cieľu zvýšenia hospodárskeho rastu na vnútornom trhu. Hlavným cieľom politickej agendy novej Komisie je oživiť lisabonský proces, ktorý Európska rada začala v roku 2000 a ktorého celkovým cieľom je urobiť z Európskej únie najdynamickejšiu a najviac konkurencieschopnú ekonomiku vo svete založenú na vedomostiach. Komisia bude prihliadať na odporúčania skupiny predstaviteľov na vysokej úrovni pod predsedníctvom pána Wima Koka, týkajúcich sa dosahovania lisabonských cieľov. Na podporu rámca konkurencieschopnosti zakotveného v RSP na rok 2005 Komisia napreduje so svojím ambicióznym procesom legislatívneho skúmania v oblasti hospodárskej súťaže, zameraným najmä na štátnu pomoc, a bude presadzovať modernizáciu protitrustových pravidiel a rozsiahlu reformu kontroly fúzií, ktorá sa začala v roku 2004. V tejto súvislosti Komisia hodlá podporovať proaktívne presadzovanie pravidiel hospodárskej súťaže v celej Európskej únii. Spolu s dôsledným uplatňovaním politiky hospodárskej súťaže môže mať podrobné skúmanie európskych právnych predpisov v rozličných sektoroch hospodárstva, ako je liberalizovaná sieť odvetví a finančné služby, s cieľom zhodnotiť jej vplyv na konkurencieschopnosť, veľmi priaznivý vplyv na konkurencieschopnosť a rast európskej ekonomiky a na fungovanie vnútorného trhu pri súčasnom posilňovaní záujmov a dôvery spotrebiteľov. Spomedzi prioritných oblastí politiky, ktoré označil pán Kok vo svojej správe ako kľúčové na dosiahnutie lisabonských cieľov, môže politika hospodárskej súťaže významne prispieť v troch ohľadoch: Podpora spoločnosti založenej na vedomostiach. Silný konkurenčný tlak poskytuje mocné stimuly pre spoločnosti, aby sa nepretržite venovali inováciám a výskumu a vývoju (R&D). Posilňovaním stimulov pre inovácie pri súčasnom zameraní sa na tie obmedzenia, ktoré môžu byť vážnou prekážkou pre hospodársku súťaž, môže politika hospodárskej súťaže prispieť k tomu, aby sa ekonomiky EÚ stali dynamickejšími, a tak napomôcť splniť lisabonské ciele. Najmä politika štátnej pomoci môže prispieť k spoločnosti založenej na vedomostiach cielenejším využívaním prostriedkov, ktoré sú k dispozícii pre verejnú podporu v oblastiach, ako je výskum a vývoj, inovácie a vzdelávanie. Rozvíjanie vnútorného trhu. Vnútorný trh dvanásť rokov po svojom faktickom dobudovaní ešte nerealizoval svoj úplný potenciál. Jedným z dôvodov je ten, že nejestvuje automatické spojenie medzi odstraňovaním prekážok pre cezhraničný obchod a efektívnou hospodárskou súťažou. Regulačný rámec a jeho presadzovanie musí vytvárať prostredie, ktoré skutočne podnecuje a zvýhodňuje hospodársku súťaž, nové vstupy a inováciu. Presadzovanie hospodárskej súťaže, ako aj jej obhajoba, môže prispieť k lepšiemu fungovaniu vnútorného trhu, najmä v sektoroch, ktoré sú kľúčovými pre lisabonskú agendu, pretože sa týkajú základných vstupov pre európsku ekonomiku. Otvorené a konkurencieschopné európske trhy urobia európske spoločnosti väčšmi medzinárodne konkurencieschopnými k prospechu európskych spotrebiteľov a zamestnanosti v Európe. Dôsledné presadzovanie pravidiel hospodárskej súťaže, ktoré má za cieľ odstrániť hlavné prekážky pre trhovú hospodársku súťaž, pomôže vytvoriť dobré podmienky pre rast. Podpora priaznivého podnikateľského prostredia. Politika hospodárskej súťaže môže významne prispieť k vytvoreniu podmienok, ktoré sú priaznivé na podnikanie. Pravidlá štátnej pomoci zohrávajú dôležitú úlohu v úsilí o zvýšenie dostupnosti rizikového kapitálu pre začínajúcich podnikateľov i pre malé a stredné podniky. Politika medzinárodnej hospodárskej súťaže pomáha rozvíjať aj celosvetovú súdržnosť a predpovedateľnosť, ktoré podnikanie potrebuje. Napokon, zásady hospodárskej súťaže umožnia podrobné skúmanie nových a jestvujúcich regulačných rámcov v iných dôležitých oblastiach politiky s cieľom zabezpečiť, aby regulovanie zbytočne neobmedzovalo hospodársku súťaž. Obhajovanie hospodárskej súťaže môže teda pomôcť pri formovaní regulačného rámca Európskej únie a vnútroštátnych regulačných rámcov v záujme podpory režimu priaznivého pre hospodársku súťaž a konkurencieschopnosť. Všeobecné ciele politiky hospodárskej súťaže Priority presadzovania: Orientácia činnosti v rámci presadzovania na postupy zamerané proti hospodárskej súťaži, ktoré sú pre európsku ekonomiku najškodlivejšie. Nové nariadenia v oblasti protitrustovej politiky a fúzií umožnia Generálnemu riaditeľstvu pre hospodársku súťaž lepšie určovať priority svojej činnosti pri presadzovaní, aby sa zameralo na najškodlivejšie postupy a fúzie, pokiaľ ide o vplyv na záujmy spotrebiteľov. V oblasti protitrustovej politiky vytvorilo nariadenie č. 1/2003 nový systém presadzovania, v ktorom sú Komisia a všetky členské štáty oprávnené v plnej miere uplatňovať pravidlá Európskej únie pre hospodársku súťaž. Na tento účel Komisia a 25 členských štátov vytvorili Európsku sieť hospodárskej súťaže (ECN), v ktorej Generálne riaditeľstvo pre hospodársku súťaž zohráva ústrednú úlohu. Vzniká tak významný potenciál na efektívnejšie a proaktívnejšie presadzovanie pravidiel Európskej únie pre hospodársku súťaž. Bude to však vyžadovať efektívnejší dohľad nad trhmi, aby sa identifikovali tie postupy, ktoré môžu pravdepodobne spôsobovať najväčšiu škodu pre hospodársku súťaž a pre spotrebiteľov. Nové nariadenie bolo aj prvým krokom pri posilňovaní súkromného presadzovania pred vnútroštátnymi súdmi tým, že im dalo právomoc tiež uplatňovať článok 81 ods. 3. Presadzovanie sa bude naďalej sústreďovať na kartelové dohody, zneužívanie dominantného postavenia, nezlučiteľnú štátnu pomoc a na presadzovanie pravidiel hospodárskej súťaže v nedávno liberalizovaných a iných regulovaných sektoroch hospodárstva. V oblasti kontroly fúzií nové nariadenie rozšírilo možnosti na predkladanie prípadov od členských štátov Komisii a naopak, čo by malo pomôcť Komisii sústrediť svoje aktivity pri presadzovaní na prípady, ktoré majú nesporný cezhraničný dopad. Okrem toho, nové nezávislé testy „významnej prekážky pre efektívnu hospodársku súťaž“ jednoznačne preukázali, že nové nariadenie sa vzťahuje na všetky fúzie zamerané proti hospodárskej súťaži. V oblasti štátnej pomoci sa Generálne riaditeľstvo pre hospodársku súťaž zameria najmä na presadzovanie negatívnych rozhodnutí a na refundáciu nezlučiteľnej štátnej pomoci. Okrem toho lepšia medzinárodná spolupráca, tak dvojstranná, ako aj mnohostranná, bude naďalej obzvlášť dôležitá pre zaručenie efektívnosti európskej politiky hospodárskej súťaže v boji proti postupom zameraným proti hospodárskej súťaži v medzinárodnom meradle. Zvýšenie konkurencieschopnosti v rámci Európskej únie poskytovaním pomoci pri formovaní regulačného rámca. Regulovanie, tak na úrovni Spoločenstva, ako aj na vnútroštátnej úrovni, môže zbytočne a mimovoľne potláčať hospodársku súťaž a obmedziť potenciál vnútorného trhu. V niektorých sektoroch, ako sú liberalizované sieťové odvetvia, a najmä v sektore energetiky, existuje potreba podporiť regulačný rámec vytvárajúci podmienky pre vstup na trh a podporujúci hospodársku súťaž. Podrobné skúmanie obhajoby a politiky hospodárskej súťaže sa má preto použiť na ovplyvnenie vnútroštátnych právnych predpisov a právnych predpisov EÚ s cieľom zabezpečiť, aby sa náležite zohľadnila ochrana konkurencieschopných trhov. Pravidlá hospodárskej súťaže pre monitorovanie štátnej pomoci sa majú preskúmať v záujme zabezpečenia, aby sa v nich väčšmi zohľadnili špecifické prípady zlyhania trhu, ktoré majú nepriaznivý vplyv jednak na úroveň investícií Európskej únie do výskumu a vývoja a na prístup k rizikovému kapitálu, a jednak na pretrvávanie rozdielov v regionálnom rozvoji. Prispôsobenie regulačného režimu pre monitorovanie štátnej pomoci poskytne priamy príspevok k úsiliu Komisie o preferovanie inovácií. Zameranie činnosti na kľúčové sektory pre vnútorný trh a lisabonskú agendu. Treba položiť dôraz na odstraňovanie prekážok pre hospodársku súťaž v nedávno liberalizovaných sektoroch, ako aj v niektorých iných regulovaných sektoroch, najmä v telekomunikáciách, poštových službách, energetike a doprave. Tieto sektory poskytujú dôležité vstupy pre mnohé ďalšie hospodárske sektory a majú kľúčový význam pre konkurencieschopnosť Európy. Otvorenie možností zapojiť sa do hospodárskej súťaže pre zvýšený počet poskytovateľov služieb má viesť k širšiemu výberu, lepšej kvalite a nižším cenám pre spotrebiteľov. Vývoj telekomunikačného sektoru v posledných desiatich rokoch je dobrým príkladom prínosov liberalizácie. Nedávno liberalizované sektory sú však nepriaznivo ovplyvnené rôznymi deformáciami hospodárskej súťaže siahajúcimi od škodlivého komerčného správania sa na strane príslušných podnikov až po neadekvátne regulovanie alebo dokonca štátnu pomoc. Treba náležite zohľadniť skutočnosť, že tieto sektory možno charakterizovať záväzkami služby vo verejnom záujme, pokiaľ ide o poskytovanie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu (SGEI), ktoré sa musia plniť. Napriek tomu Komisia musí zabezpečiť, aby subvencie poskytované na fungovanie týchto verejných služieb nepresahovali potrebný rozmer. Okrem toho je nevyhnutné postupovať jednoznačnejšie pri identifikácii toho, ktoré problémy sú najvhodnejšie na riešenie uplatňovaním práva hospodárskej súťaže. V tejto súvislosti je dôležité usilovať sa o integrovanú sektorovú politiku regulovania a presadzovania. Niektoré ďalšie sektory, ktoré sú dôležité pre globálnu konkurencieschopnosť európskej ekonomiky sa vyznačujú značným samoregulovaním alebo kombináciou samoregulovania a regulovania štátom. Toto platí najmä pre finančné služby. Vytvorenie účinného a likvidného kapitálového trhu je jedným z kľúčových cieľov Akčného plánu finančných služieb. Viaceré iniciatívy v oblasti politiky vnútorného trhu, ktoré kulminujú v novej Smernici investičných služieb, sa začali realizovať počas posledného funkčného obdobia Komisie s cieľom odstrániť prekážky pre cezhraničné obchodovanie s cennými papiermi a umožniť hospodársku súťaž medzi investičnými firmami. Politika hospodárskej súťaže predstavuje významný doplnok k tomuto procesu liberalizácie. Okrem toho maloobchodné finančné služby zohrávajú významnú úlohu v každodennom živote občanov Európskej únie. Tieto služby sa musia poskytovať na základe konkurenčných podmienok, čo znamená, že individuálny spotrebiteľ má väčší výber produktov a služieb vyššej kvality za najlepšiu možnú cenu. Rámček 1: Hlavný ekonóm pre hospodársku súťaž na GR pre hospodársku súťaž v roku 2004 Skupina hlavného ekonóma (CET) je samostatný útvar priamo podriadený generálnemu riaditeľovi. Má 10 členov, z ktorých každý má titul PhD v oboroch priemyselnej ekonomiky. Úlohy a funkcie CET možno opísať takto: poradenstvo v metodických otázkach ekonómie a ekonometrie pri uplatňovaní pravidiel EÚ v oblasti hospodárskej súťaže všeobecné poradenstvo v jednotlivých prípadoch hospodárskej súťaže z ich raných štádií podrobné poradenstvo v najdôležitejších prípadoch hospodárskej súťaže spojených s komplexnými ekonomickými otázkami, najmä v prípadoch vyžadujúcich sofistikovanú kvantitatívnu analýzu; to môže zahŕňať dočasné zaradenie člena CET do práce v prípadovej skupine prispievanie k vypracúvaniu všeobecných nástrojov politiky s ekonomickým obsahom. Prispievanie k prípadom a usmerneniam V roku 2004 sa CET zaoberala celkovo 33 prípadmi (11 prípadmi fúzie, 15 protitrustovými prípadmi a 7 prípadmi štátnej pomoci). Okrem toho CET významne prispela k usmerneniam a k všeobecným otázkam politiky. Prípady sa vyberajú po dohode s generálnym riaditeľom na základe potreby sofistikovanejšej ekonomickej analýzy, najmä kvantitatívnej analýzy. V takýchto prípadoch je člen CET zaradený do prípadovej skupiny, má prístup ku všetkým informáciám a zúčastňuje sa na všetkých stretnutiach s vonkajšími expertmi a stranami. Členovia prípadovej skupiny pridelení z CET majú osobitný a nezávislý status a zodpovedajú sa priamo hlavnému ekonómovi pre hospodársku súťaž v oblasti, ktorú preberajú. Vzhľadom na dôležitosť vypracovania ekonomickej analýzy prípadu má CET snahu zapojiť sa do jeho riešenia čo možno najskôr. CET sa zúčastňuje aj na ústnych vypočúvaniach a na interných panelových diskusiách spojených s preskúmavaním prípadov. Hlavný ekonóm pre hospodársku súťaž je prítomný na týždennej schôdzke s komisárom. Okrem toho poskytuje písomné rady vo všetkých prípadoch, do riešenia ktorých bol zapojený. Prispievanie k rozvíjaniu ekonomickej odbornosti na generálnom riaditeľstve Hlavný ekonóm pre hospodársku súťaž prispieva k všeobecnej diskusii o ekonomických otázkach v rámci Generálneho riaditeľstva pre hospodársku súťaž usporadúvaním školení, seminárov a diskusií. Okrem toho udržiava a upevňuje kontakty s akademickým svetom. Zmenil štruktúru Ekonomickej poradnej skupiny pre politiku hospodárskej súťaže (EAGCP). EAGCP je skupina popredných vedeckých pracovníkov pôsobiacich v oblasti priemyselnej ekonómie. Dôležitou funkciou EAGCP je poskytovanie nezávislého stanoviska k širokým otázkam politiky. EAGCP je organizovaná v troch podskupinách: fúzie, protitrustové opatrenia a štátna pomoc. | - Správa vypočúvajúceho úradníka Komisia zriadila post vypočúvajúceho úradníka, aby poverila vedením správnych konaní v protitrustových prípadoch a prípadoch fúzií nezávislú osobu, ktorá má skúsenosti v otázkach hospodárskej súťaže a bezúhonnosť nevyhnutnú pre prispievanie k objektívnosti, transparentnosti a efektívnosti týchto konaní. Mandát vypočúvajúceho úradníka ustanovuje viaceré mechanizmy, ktorými sa má táto funkcia vykonávať. Patrí medzi ne, okrem iného, povinnosť vypracovať záverečnú správu o každom návrhu rozhodnutia predkladanú kolégiu komisára, v ktorej sa uvádza, či bolo rešpektované právo byť vypočutý. V dôsledku toho sú dvaja vypočúvajúci úradníci formálne zapojení do všetkých prípadov, v ktorých sa týmto spôsobom začalo a skončilo formálne konanie. Od mája 2004 to zahŕňalo takzvané „rozhodnutia o záväzku“ podľa článku 9 nariadenia č. 1/2003, prvým z ktorých bol prípad DFB rozhodnutý v januári 2005. Na vypočúvajúcich úradníkov sa možno výnimočne obrátiť aj pred začatím formálneho konania, napríklad keď vznikajú otázky utajenia v súvislosti s informáciami, ktoré majú byť zahrnuté do vyhlásenia o námietkach, alebo v súvislosti s uverejnenou verziou rozhodnutia. Celkom vzaté, vypočúvajúci úradníci boli teda počas roku 2004 formálne zapojení asi do 40 prípadov. Niektoré hlavné prvky týchto skúseností sú uvedené nižšie. Zabezpečenie práva byť vypočutý poskytnutím primeraného prístupu k spisu S prihliadnutím na legitímny záujem poskytovateľov informácií pri ochrane dôverných informácií pri rešpektovaní verejného záujmu na pravidlách hospodárskej súťaže a práv na obranu adresátov vyhlásenia o námietkach, vypočúvajúci úradníci prijali viacero rozhodnutí, ktorými poskytli alebo zamietli stranám prístup k dokumentom v prípadovom spise. Medzi týmito rozhodnutiami v roku 2004 sa zohľadňovali prístupové práva strán, ktoré dostali takzvaný „list skutočností“, ktorým boli informované o dodatočných informáciách, ku ktorým sa má prihliadať v konečnom rozhodnutí. Rozhodnutia v prípadoch Microsoft a Clearstream sú príkladmi prípadov, v ktorých bol stranám za takýchto okolností poskytnutý prístup k ďalším informáciám Zabezpečenie ochrany obchodného tajomstva a legitímneho záujmu podnikov na utajení V prípade nezhody medzi príslušným oddelením Komisie a dotknutými stranami prijímanie rozhodnutí o ochrane obchodného tajomstva a legitímneho záujmu na utajení spoločností spadá do kompetencie vypočúvajúcich úradníkov. Tento záujem musí byť vyvážený so záujmami strán o poskytnutie informácií alebo, ak sa otázka týka uverejnenia rozhodnutia, s verejným záujmom o informovanie právnickej a obchodnej obce o výsledku konania. V prípade Belgického združenia architektov nebezpečenstvo odvetných opatrení viedlo vypočúvajúcich úradníkov k tomu, že odmietli prístup k dokumentu v spise, čo by umožnilo stranám identifikovať informátora. Väčšina rozhodnutí vypočúvajúcich úradníkov o zverejnení potenciálne dôverných informácií v roku 2004 sa týkala zákonnosti uverejnenia konečných rozhodnutí Komisie. Tieto rozhodnutia pomohli zaviesť viacero zásad, ktoré sa budú uplatňovať v budúcich prípadoch. Po prvé, v súlade s judikatúrou sa v každej žiadosti o utajenie musí zdôvodniť, prečo by poskytnutie údajne dôverných informácií mohlo vážne poškodiť spoločnosť[1]. Po druhé, riziko súkromnej súdnej žaloby vyvolanej uverejnením informácií samo osebe nie je platnou obranou. Škody odôvodnené porušením práva hospodárskej súťaže predstavujú oprávnené a vhodné dôsledky tohto správania sa zameraného proti hospodárskej súťaži[2]. Po tretie, nie je úlohou vypočúvajúcich úradníkov rozhodnúť, či je nevyhnutné uverejniť časti konečných rozhodnutí, aby sa zabezpečilo ich správne pochopenie. Relevantnosť časti informácií pre dôkladné pochopenie rozhodnutia sa bude skúmať len v prípade, ak daný výňatok predstavuje dôvernú informáciu. Okrem toho, v priebehu roku 2004 bol zavedený postup, ktorý sa má uplatňovať pred prijatím právne záväzných rozhodnutí o poskytnutí dôverných informácií, s cieľom vyhnúť sa právnym sporom všade, kde je to možné. Vypočúvajúci úradníci môžu v prvom rade navrhnúť predbežné stanovisko. Len ak je tento návrh spochybnený v rámci daného časového obdobia, vypočúvajúci úradníci prikročia k záväznému rozhodnutiu, proti ktorému možno vzniesť námietky pred Súdom prvého stupňa. Táto nová prax v mnohých prípadoch pomohla predísť takzvaným „Akzo konaniam“. V priebehu takého konania vypočúvajúci úradníci prijímajú v mene Komisie formálne a záväzné rozhodnutie o poskytnutí potenciálne dôverných informácií, pričom toto rozhodnutie podlieha preskúmaniu Súdom prvého stupňa. Organizácia a vedenie ústnych vypočutí Ústne vypočutia poskytujú stranám príležitosť doplniť svoju písomnú odpoveď na otázky zaujímajúce Komisiu v súvislosti s hospodárskou súťažou ústnou prezentáciou hlavných problémov pred širokým auditóriom s možnosťou odpovedať na otázky a zapojiť sa do priamej diskusie s príslušnými oddeleniami Komisie a predstaviteľmi členských štátov. Môže to byť aj jedinečná príležitosť pre navrhovateľov alebo iné tretie strany zapojené do konania vypočuť si a priamo komentovať riešené otázky. Práve takáto situácia vznikla v prípade Microsoft , keď po piatich rokoch vyšetrovania a písomného konania, vrátane troch vyhlásení o námietkach, písomných reakcií a písomných pripomienok od početných tretích strán, predstavitelia všetkých zainteresovaných strán po prvý raz zasadli spoločne a počas troch dní prezentovali svoje vlastné stanoviská a komentovali stanoviská druhých ku prospechu všetkých dotknutých. Skúsenosti vypočúvajúcich úradníkov svedčia o tom, že prezentácie uskutočnené pri ústnom vypočutí spolu s nastolenými otázkami vždy vedú k lepšiemu pochopeniu prerokúvaných otázok. Preto úloha vypočúvajúcich úradníkov pri organizovaní a vedení ústnych vypočutí v konaniach spojených s protitrustovými otázkami a fúziami je významná vzhľadom na ich dôležitosť v kontexte všeobecného postupu. Samotná organizácia sa vykonáva v úzkom kontakte so zainteresovanými stranami. Pokiaľ ide o účasť, pozývajú sa orgány hospodárskej súťaže z členských štátov a všetky súvisiace oddelenia Komisie. Vypočúvajúci úradníci zaviedli požiadavku, že riaditeľ zodpovedný za vyšetrovanie prípadu má byť prítomný na ústnom vypočutí, a komisár potvrdil túto požiadavku. Počas vypočutia môže vypočúvajúci úradník pripustiť nové dokumenty na žiadosť príslušného oddelenia Komisie, dotknutých strán alebo tretích strán. Nové právne predpisy zavedené v priebehu roku 2004 v prípadoch fúzií a protitrustových opatrení explicitne ustanovujú, že všetky dotknuté strany môžu klásť otázky s povolením vypočúvajúcich úradníkov. Táto nová prax, aj keď sa naďalej používa experimentálne, poskytla dodatočnú súčinnosť. V niektorých prípadoch, ako je prípad Cholínchlorid , vypočúvajúci úradníci akceptovali, že nový dôkaz by mohol byť pripustený na konanie pri ústnom vypočutí. Ako ilustrujú záverečné správy uverejnené v roku 2004, následne po niektorých ústnych vypočutiach, ako v prípade fúzie Sony/BMG , došlo k zmenám v prístupe k prípadom. Okrem toho ústne vypočutia zvyšujú informovanosť vypočúvajúcich úradníkov o kritických aspektoch prípadu a umožňujú im aktívnejšie sa zapájať do následných štádií konania, potenciálne predkladaním pripomienok k ďalšiemu postupu konania v súlade so svojím mandátom. Pôsobenie ako poradca komisára pre politiku hospodárskej súťaže Základnou povinnosťou vypočúvajúcich úradníkov je zabezpečiť, aby boli rešpektované práva strán na obhajobu a aby sa pre všetky zainteresované strany dosiahol riadny proces. No vypočúvajúci úradníci v rámci svojej predbežnej správy, alebo všeobecnejšie pri podávaní správ komisárovi, s osobitným poukázaním na obsah vypočutia, môžu využiť svoju možnosť upozorniť komisára na dôležité otázky, ktoré nastolil daný prípad, ak usúdia, že by to zvýšilo kvalitu konečného rozhodnutia. V roku 2004 vypočúvajúci úradníci zamerali svoju prácu na jasnejšie vypracúvanie návrhov konečných rozhodnutí. Predložili svoje pripomienky k viacerým prípadom, a najmä ku kartelovým prípadom, čo pomohlo skvalitniť rozhodovací proces a v konečnom dôsledku zvýšiť kvalitu konečných rozhodnutí. Vypočúvajúci úradníci prediskutovali s generálnym riaditeľom pre hospodársku súťaž aj viaceré otázky politiky. Tieto diskusie zahŕňali, okrem iného, revíziu oznámenia Komisie o prístupe k spisu, prispôsobenie pravidiel o vyhláseniach v rámci programu Komisie o zhovievavosti k pravidlám cudzích jurisdikcií pre sprístupnenie dokumentov pri rešpektovaní práva prístupu k spisu, a úlohu vypočúvajúcich úradníkov ako potenciálnych sprostredkovateľov v sporoch medzi Generálnym riaditeľstvom pre hospodársku súťaž a spoločnosťami o tom, či sa na daný dokument vzťahuje právna výsada. I – Protitrustová politika – články 81, 82 a 86 Zmluvy o ES A - Legislatívne a interpretačné pravidlá 1. MODERNIZÁCIA PROTITRUSTOVEJ POLITIKY: VYKONÁVACIE NARIADENIE č. 773/2004, USMERNENIA A OZNÁMENIA 1. Dňom 1. mája nadobudol účinnosť nový systém presadzovania pre články 81 a 82 zmluvy a nariadenie č. 17/62 bolo zrušené. V záujme doplnenia nariadenia č. 1/2003[3] a po rozsiahlych konzultáciách Komisia prijala „modernizačný balík“ pozostávajúci z nového nariadenia Komisie o podrobnostiach svojich protitrustových postupov, ako aj zo šiestich nových oznámení Komisie, ktorých cieľom je poskytovať poradenstvo o celom rade aspektov, ktoré majú osobitný význam v rámci nového systému presadzovania. Tento balík pozostáva z nasledovných prvkov: Vykonávacie nariadenie[4] 2. Vykonávacie nariadenie obsahuje podrobné pravidlá týkajúce sa najmä začatia konaní, ústnych vyhlásení, sťažností, vypočutí strán, prístupu k spisu a zaobchádzania s dôvernými informáciami v protitrustových konaniach vykonávaných Komisiou. Oznámenie o sieti[5] 3. Toto oznámenie ustanovuje hlavné piliere spolupráce medzi Komisiou a orgánmi hospodárskej súťaže v členských štátoch v rámci Európskej siete hospodárskej súťaže (ECN). Oznámenie vytyčuje zásady pre deľbu práce na prípadoch medzi členmi siete. V tejto súvislosti sa oznámenie riadi spoločným vyhlásením Rady a Komisie[6], ktoré bolo vydané v deň prijatia nariadenia č. 1/2003. Boli nájdené osobitné mechanizmy pre medzičlánok spájajúci výmeny informácií medzi orgánmi podľa článku 11 ods. 2 a ods. 3 a článku 12 nariadenia č. 1/2003 a prevádzkovaním programov zhovievavosti. Vnútroštátne orgány členských štátov[7] podpísali vyhlásenie, že budú zachovávať zásady ustanovené v oznámení Komisie. Oznámenie o spolupráci s vnútroštátnymi súdmi[8] 4. Toto oznámenie má slúžiť ako praktický nástroj pre vnútroštátnych sudcov, ktorí uplatňujú články 81 a 82 v súlade s nariadením č. 1/2003. Predstavuje súbor relevantnej judikatúry Európskeho súdneho dvora, objasňujúc tak procedurálny kontext, v akom pracujú vnútroštátni sudcovia. Osobitná pozornosť je venovaná situácii, kedy vnútroštátny súd rieši daný prípad súbežne s Komisiou alebo následne po Komisii. Okrem toho nariadenie č. 1/2003 ustanovuje zreteľný právny základ na to, aby medzinárodní sudcovia mohli požiadať Komisiu o stanovisko alebo o informácie, ktoré vlastní, a poskytuje Komisii možnosť, aby za určitých podmienok predkladala vnútroštátnym súdom písomné alebo ústne pripomienky. Oznámenie vysvetľuje fungovanie týchto mechanizmov spolupráce. Oznámenie o sťažnostiach[9] 5. Toto oznámenie sa začína poskytnutím všeobecných informácií o rozdielnych úlohách orgánov hospodárskej súťaže a súdov a vyzýva potenciálnych navrhovateľov, aby sa na základe informácií rozhodovali, či sa majú obrátiť na Komisiu, vnútroštátny orgán pre hospodársku súťaž alebo vnútroštátny súd v zmysle poskytnutých usmernení. Najväčšia časť oznámenia obsahuje vysvetlenia o posudzovaní sťažností v protitrustovej oblasti Komisiou a o uplatňovaných postupoch. Oznámenie zahŕňa aj indikatívny štvormesačný konečný termín, v rámci ktorého sa Komisia pousiluje informovať navrhovateľov o tom, či má alebo nemá v úmysle uskutočniť úplné vyšetrovanie sťažnosti. Oznámenie o usmerňovacích listoch[10] 6. Nariadenie č. 1/2003 sa zameriava na cieľ, podľa ktorého má Komisia preorientovať svoju činnosť pri presadzovaní na odhaľovanie vážnych porušení. Zrušenie systému vyrozumenia je v tejto súvislosti rozhodujúcim prvkom. Zdá sa však rozumné aj to, že v obmedzenom počte prípadov, keď vzniká skutočne neobvyklá otázka týkajúca sa článku 81 alebo 82, môže Komisia, v súlade s inými svojimi prioritami presadzovania, poskytovať usmernenie podnikom v písomnej forme (usmerňovací list). Oznámenie poskytuje podrobné údaje o tomto nástroji. Oznámenie o vplyve na obchod[11] 7. Pojem vplyvu na obchod je kritérium súdnej právomoci, ktoré určuje dosah článkov 81 a 82. Určuje aj sféru uplatňovania článku 3 nariadenia č. 1/2003. Na tomto základe členské štáty vyjadrili silnú požiadavku interpretačného oznámenia o tomto pojme. Oznámenie opisuje súčasnú judikatúru a žiadnym spôsobom sa nesnaží obmedzovať dosah súdnej právomoci článkov 81 a 82. Ustanovuje aj kvantitatívny prah, ktorý bude Komisia vo svojich vlastných konaniach považovať za vyvrátiteľnú domnienku, keď úhrnný ročný obrat Spoločenstva u podnikov zaoberajúcich sa výrobkami, na ktoré sa vzťahuje dohoda, neprekročí 40 miliónov eur a (úhrnný) trhový podiel strán na relevantnom trhu v rámci Spoločenstva ovplyvnený dohodou neprekročí 5 %. Usmernenia k článku 81 ods. 3[12] 8. Právomoc súdov a orgánov hospodárskej súťaže v členských štátoch uplatňovať článok 81 ods. 3 je jedným z hlavných pilierov modernizačnej reformy. Oznámenie rozpracúva rámec pre uplatňovanie článku 81 ods. 3 a poskytuje usmernenie o uplatňovaní každej zo štyroch kumulatívnych podmienok obsiahnutých v tomto ustanovení zmluvy. Oznámenie uvádza zoznam rozličných druhov výkonností, ktoré môžu predstavovať objektívne ekonomické prínosy v zmysle prvej podmienky. Vysvetľuje tiež predstavu spotrebiteľov a požiadavku, že musia dostať primeraný podiel výnosov z výkonnosti vyplývajúcich z dohody. Aspekty dohody zamerané proti hospodárskej súťaži sú analyzované podľa článku 81 ods. 1 a prvky v prospech hospodárskej súťaže sú analyzované a vyvážené s prvkami proti hospodárskej súťaži v rámci článku 81 ods. 3. 2. Nariadeni E A USMERNENIA O SKUPINOVEJ VÝNIMKE V OBLASTI PRENOSU TECHNOLÓGIÍ 9. Ako súčasť základnej reformy pravidiel presadzovania protitrustovej politiky EÚ Komisia prijala 7. apríla nové pravidlá vo forme nového nariadenia Komisie o skupinovej výnimke, nariadenia (ES) č. 772/2004 (TTBER)[13], a sadu usmernení[14] týkajúcich sa licencovania patentov, know-how a softvérového autorského práva. Od 1. mája licenčné dohody užívajú výhody zo zlepšeného spoľahlivého útočiska, ušetriac mnohé dokumenty pred individuálnou kontrolou. Nové pravidlá uľahčujú licencovanie a zmenšujú regulačnú záťaž pre spoločnosti, pričom zabezpečujú efektívnu kontrolu licencovania medzi spoločnosťami, ktoré majú značnú mieru trhovej sily. Nové pravidlá majú prispieť k šíreniu technológie v rámci Európskej únie a tým prispieť k dosiahnutiu lisabonských cieľov. 10. Nové pravidlá profitujú z rozsiahleho vykonávania konzultácií[15], o ktoré zainteresované subjekty prejavili obrovský záujem a poskytli podrobný a veľmi kvalitný vstup. Nahrádzajú nariadenie č. 240/96[16], ktoré bolo kritizované pre svoju úzku sféru pôsobnosti a svoj formalistický charakter. Nové pravidlá sú pevne spojené s novou generáciou nariadení Komisie o skupinových výnimkách a majú tieto všeobecné charakteristiky: 11. TTBER obsahuje len čiernu listinu[17]: všetko, čo nie je explicitne vylúčené zo skupinovej výnimky, je teraz vyňaté. To ponecháva spoločnostiam viac voľnosti na zostavovanie licenčných dohôd v súlade s ich komerčnými potrebami, 12. Sféra pôsobnosti nových pravidiel zahŕňa všetky typy dohôd o prenose technológií pre výrobu tovarov alebo poskytovanie služieb: nielen licencovanie patentov a know-how, ale aj licencovanie projektov a autorských práv na softvér. Tam, kde Komisia nemá právomoc prijať nariadenie o skupinovej výnimke[18], ako je to v prípade spájania patentov a licencovania autorských práv vo všeobecnosti, usmernenia dávajú zrozumiteľné pokyny, pokiaľ ide o budúcu politiku presadzovania, 13. Nové pravidlá jednoznačne odlišujú licencovanie medzi konkurentmi (kde je väčšia pravdepodobnosť, že sa hospodárskej súťaži spôsobí škoda) od licencovania medzi nesúťažiacimi. Líšia sa najmä použiteľné konzervatívne zoznamy, 14. TTBER poskytuje spoľahlivé útočisko len pod určitými prahmi trhového podielu, a to kumulatívnych 20 % pre licenčné dohody medzi súťažiacimi a po 30 % pre dohody medzi nekonkurentmi. Podiely na trhu sa musia vypočítať tak pre relevantný ovplyvnený(-é) trh(-y) s výrobkami a trh technológií[19], 15. Licenčná dohoda nemôže mať úžitok zo skupinovej výnimky, ak obsahuje takzvané konzervatívne obmedzenie hospodárskej súťaže, 16. Niektoré obmedzenia nespĺňajú podmienku pre skupinovú výnimku, zatiaľ čo ostatné dohody môžu naďalej mať úžitok zo skupinovej výnimky[20]. 17. Konzervatívny zoznam v článku 4 TTBER špecifikuje obmedzenia, ktoré znamenajú, že celá dohoda nemôže mať úžitok z hromadnej výnimky, a pre ktoré je aj individuálne uplatňovanie článku 81 ods. 3 nepravdepodobné[21]. 18. Pre licencovanie medzi konkurentmi sú konzervatívnymi obmedzeniami (a) stanovenie cien, (b) limitovanie celkového objemu výroby, (c) alokovanie trhov alebo zákazníkov, (d) obmedzenie licencie využívať svoju vlastnú technológiu a (e) obmedzenie pre strany vykonávať výskum a vývoj (pokiaľ to nie je nevyhnutné, aby sa zabránilo poskytovaniu licencovaných know-how), zatiaľ čo pre licencovanie medzi nekonkurentmi sú konzervatívnymi obmedzeniami (a) vertikálne stanovenie cien, (b) obmedzenie pasívneho predaja pre držiteľov licencií a (c) obmedzenie aktívneho a pasívneho predaja pre držiteľov licencií vnútri výberového distribučného systému. Článok 4 obsahuje špecifické výnimky z konzervatívnych zoznamov pre licencovanie tak medzi konkurentmi, ako aj medzi nekonkurentmi. 19. Usmernenia jasne uvádzajú, že nejestvuje žiadny predpoklad o nelegálnosti mimo spoľahlivého útočiska skupinovej výnimky za podmienky, že dohoda neobsahuje konzervatívne obmedzenie. Nie je najmä žiadny predpoklad, že sa článok 81 ods. 1 uplatňuje len preto, že prahy trhového podielu sú prekročené. Vyžaduje sa individuálne hodnotenie opierajúce sa o zásady opísané v usmerneniach. 20. V záujme podporenia predpovedateľnosti mimo uplatňovania TTBER a obmedzenia podrobnej analýzy na prípady, ktoré by mohli predstavovať reálne problémy v súvislosti s hospodárskou súťažou, Komisia vytvorila v rámci usmernení druhé spoľahlivé útočisko. Je toho názoru, že mimo oblasti konzervatívnych obmedzení je nepravdepodobné, že by došlo k porušeniu článku 81 tam, kde existujú štyri alebo viac nezávisle kontrolovaných technológií - okrem technológií kontrolovaných stranami dohody - ktoré môžu byť nahraditeľné licencovanými technológiami pri porovnateľných nákladoch pre užívateľa. 21. Usmernenia poskytujú nielen všeobecný rámec na analyzovanie licenčných dohôd, ale obsahujú aj špecifické oddiely o uplatňovaní článku 81 na rozličné druhy licenčných obmedzení, najmä na záväzky spojené s autorskými honorármi, výhradné licencovanie a predaj obmedzení, obmedzenia na objem výroby, oblasť používania obmedzení, obmedzenia na používanie pre vlastnú potrebu, viazanie a paketovanie a neúplné záväzky. Obsahujú aj oddiel o hodnotení technologických spoločných fondov[22]. 3. Nariadenia o SKUPINOVEJ VÝNIMKE V DOPRAVE 3.1 Námorná doprava Skúmanie nariadenia rady (EHS) č. 4056/86 22. Komisia urobila značný pokrok vo svojom skúmaní nariadenia č. 4056/86, výkone, ktorý sa začal v marci 2003. Nariadenie č. 4056/86 uplatňuje pravidlá Európskej únie pre hospodársku súťaž na námornú dopravu a jednou z hlavných otázok skúmania je, či podmienky pre výnimku podľa článku 81 ods. 3 zmluvy pre stanovenie cien a regulovanie kapacity združeniami námornej lodnej prepravy sú ešte opodstatnené. 23. Na základe dôkladného konzultačného procesu (Komisia dostala 36 podaní ako reakciu na konzultačný dokument a usporiadala verejné vypočutie) Komisia prediskutovala dňa 28. mája na neformálnom stretnutí s orgánmi hospodárskej súťaže a dopravy z členských štátov doterajšie výsledky procesu skúmania. Na základe výsledkov tejto diskusie Komisia prijala 13. októbra Bielu knihu[23], v ktorej dospela k záveru, že nejestvuje žiadny presvedčivý ekonomický dôkaz o tom, že predpoklady, ktoré opodstatňovali skupinovú výnimku v čase jej prijatia v roku 1986, sú za súčasných trhových podmienok a na základe štyroch kumulatívnych podmienok článku 81 ods. 3 zmluvy stále opodstatnené. Na tomto základe Komisia posúdila návrh na zrušenie terajšej skupinovej výnimky pre zduženia námornej lodnej prepravy. Vo svojej Bielej knihe však Komisia ponechala otvorené dvierka pre prípadné alternatívy k súčasnému systému združenia námornej lodnej prepravy na trasách do a z Európskej únie. Poskytovatelia služieb námornej lodnej prepravy, zastúpení Európskym združením pre záležitosti námornej lodnej prepravy (ELAA), už predložili konkrétne predstavy o takomto rámci. Komisia však pred prijatím stanoviska k týmto predstavám vyzvala zainteresované tretie strany, aby predložili svoje pripomienky a tiež navrhli alternatívne možnosti. Modernizácia nariadenia Komisie (ES) č. 823/2000 (konzorciá) 24. Nariadenie Komisie (ES) č. 823/2000 o uplatňovaní článku 81 ods. 3 zmluvy na určité kategórie dohôd, rozhodnutí a zosúladených postupov medzi linkovými prepravnými lodnými spoločnosťami (konzorciá) poskytuje skupinovú výnimku súvisiacu s konzorčnými dohodami v námornej doprave. Cieľom konzorčnej dohody medzi dvoma a viac spoločnosťami prevádzkujúcimi plavidlá, ktoré zabezpečujú služby medzinárodnej námornej lodnej dopravy, je zaviesť spoluprácu do spoločného prevádzkovania služieb námornej dopravy, aby sa zvýšila produktivita a kvalita služieb námornej lodnej dopravy a podnietilo sa širšie využívanie kontajnerov a efektívnejšie používanie prepravnej kapacity plavidiel. 25. Vzhľadom na to, že platnosť tohto nariadenia vyprší 25. apríla 2005, Komisia začala v júni verejné konzultácie[24] o rôznych možnostiach politiky pre budúce právne predpisy v tejto oblasti, a najmä v snahe získať názory odvetvia, členských štátov a iných zainteresovaných tretích strán. Tieto konzultácie sa uskutočnili na pozadí pokračujúceho skúmania skupinovej výnimky pre dohody medzi združeniami námornej lodnej dopravy obsiahnutej v nariadení č. 4056/86. Dňa 23. decembra Komisia uverejnila predbežný návrh nariadenia, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Komisie (ES) č. 823/2000 a ktoré vyzýva zainteresované strany, aby poslali svoje pripomienky[25]. 3.2 Letecká doprava Rozšírenie právomocí na presadzovanie hospodárskej súťaže v medzinárodnej leteckej doprave - Zmeny a doplnenia k nariadeniam č. 3975/87 a č. 3976/87 26. Dňa 26. februára Rada prijala nariadenie (ES) č. 411/2004[26], ktorým sa menia a dopĺňajú jestvujúce nariadenia v sektore leteckej dopravy[27] a nariadenie (ES) č. 1/2003. Nariadenie č. 1/2003 sa teda bude uplatňovať aj na leteckú dopravu medzi Európskym spoločenstvom a tretími krajinami. Okrem toho sféra pôsobnosti nariadenia Rady umožňujúceho Komisii vydávať nariadenia o skupinovej výnimke na niektoré vymenované aktivity leteckej dopravy (ovplyvňujúce aj trasy diaľkovej dopravy) je rozšírená. Až do prijatia tohto nariadenia Komisia pociťovala nedostatok účinných právomocí na presadzovanie v tejto oblasti leteckej dopravy medzi Európskou úniou a tretími krajinami, aj keď neboli žiadne pochybnosti o tom, že pravidlá hospodárskej súťaže sa vzťahujú aj na tieto trasy[28]. Uplatňovanie nariadenia č. 1/2003 na všetku leteckú dopravu bez ohľadu na zahrnuté trasy v konečnom dôsledku zaradí leteckú dopravu do všeobecného rámca presadzovania protitrustovej politiky. Nariadenie č. 411/2004 nadobudlo účinnosť dňa 1. mája spoločne s modernizačným balíkom. Skúmanie nariadenia Rady (EHS) č. 1617/93 27. Ústredným prvkom nariadenia Komisie (EHS) č. 1617/93, ktorého platnosť uplynie 30. júna 2005, je v súčasnosti platná výnimka pre Colné združenia IATA v súvislosti s trasami vnútri Európskej únie. Tohto roku Komisia prikročila k prehodnoteniu nariadenia č. 1617/93 a dňa 30. júna uverejnila konzultačný dokument vyzývajúci vlády, priemyselné odvetvie a spotrebiteľov, aby predložili pripomienky a skutočnosti o základných otázkach súvisiacich s hodnotením týchto colných združení podľa článku 81 ods. 3 Zmluvy o ES. 28. Celkovo Komisia dostala a analyzovala 52 odpovedí. Táto analýza preukázala potrebu ďalšieho hĺbkového skúmania niektorých otázok. Na tento účel Komisia vypracovala diskusný dokument s cieľom zabezpečiť transparentné rozhodovania a umožniť štátnym orgánom a priemyselnému odvetviu predložiť záverečné kolo pripomienok. 4. Skúmanie procedurálnych pravidiel: Oznámenie o novom prístupe k spisu 29. Prístup k spisu je dôležitý procedurálny krok a záruka pre práva na obhajobu vo všetkých sporných prípadoch protitrustovej politiky a fúzií. Keď Komisia vydala vyhlásenie o námietkach (SO), prístup k spisu umožňuje adresátom oboznámiť sa s faktami v spise Komisie za účelom efektívneho vyjadrenia svojich názorov na závery, ktoré Komisia urobila vo vyhlásení o námietkach[29]. V záujme zvýšenia transparentnosti a zrozumiteľnosti postupu Komisie pri spracúvaní žiadostí o prístup k spisu[30] Komisia prikročila k prehodnoteniu súčasného oznámenia o prístupe k spisu z roku 1997[31]. Na základe skúseností získaných pri uplatňovaní oznámenia z roku 1997 prehodnotenie zohľadňuje vývoj tak v praxi Komisie[32], ako aj v najnovšej judikatúre[33]. Skúmanie sa ďalej usiluje zabezpečiť, aby pravidlá o prístupe k spisu boli zlučiteľné s modernizovanými pravidlami v oblasti protitrustovej politiky a fúzií, ako aj so súčasným mandátom vypočúvajúcich úradníkov[34]. 30. Po diskusii s členskými štátmi Komisia uverejnila dňa 21. októbra návrh oznámenia o pravidlách pre prístup k spisom Komisie v konaniach spojených s protitrustovou politikou a fúziami[35] a začala verejné konzultácie o tomto návrhu. Ako odpoveď na tieto konzultácie Komisia dostala okolo 20 príspevkov, väčšinou od právnikov, ale aj od spotrebiteľov a odborových združení. 31. Hlavné charakteristické rysy návrhu sú: 32. rozlišovanie medzi právom na prístup k spisu (pre adresátov vyhlásenia o námietkach) a právom na prístup k niektorým poskytnutým dokumentom (pre navrhovateľov v protitrustových konaniach a pre iné strany zúčastnené na konaniach súvisiacich s fúziami), 33. definovanie, čo predstavuje „spis Komisie” a jasné rozlišovanie medzi prístupnými a neprístupnými dokumentmi, 34. rozlišovanie medzi protitrustovými konaniami a konaniami súvisiacimi s fúziami, pokiaľ ide o moment, kedy je poskytnutý prístup k spisu, 35. opis postupov pre zaobchádzanie s dôvernými informáciami a pre realizáciu prístupu k spisu, ako aj postupu pre riešenie rozporov ohľadne nárokov na utajenie, vrátane úlohy vypočúvajúceho úradníka. B – UPLATňOVANIE čLÁNKOV 81, 82 A 86 1. ZNEUžÍVANIE DOMINANTNÉHO POSTAVENIA (čLÁNOK 82 ZMLUVY O ES) 1.1 Rozhodnutia CEWAL 36. Dňa 30. apríla Komisia prijala rozhodnutie, ktorým uložila pokutu vo výške 3,4 milióna eur belgickej lodnej spoločnosti Compagnie Maritime Belge (ďalej len „CMB“). Pokuta bola uložená za úlohu, ktorú spoločnosť CMB zohrala v protiprávnom konaní, ktorého sa koncom osemdesiatych rokov minulého storočia dopustilo združenie námornej lodnej dopravy Associated Central West Africa Lines (Cewal), ktorého členom bola spoločnosť CMB[36]. 37. Pôvodné rozhodnutie[37], ktorým Komisia už uložila pokutu štyrom členom združenia Cewal, vrátane spoločnosti CMB, čiastočne anuloval Európsky súdny dvor (ďalej len „ESD“), pokiaľ ide o pokuty[38]. ESD usúdil, že Komisia urobila procedurálnu chybu tým, že vo vyhlásení o námietkach, ktoré predchádzalo rozhodnutiu, jasne neuviedla, že má v úmysle uložiť pokuty jednotlivým členom združenia Cewal. 38. V záujme toho, aby porušenia nezostali nepotrestané (odvolanie sa proti zisteniam porušení zamietli tak Súd prvého stupňa, ako aj ESD), Komisia prijala nové rozhodnutie, ktorým uložila pokutu spoločnosti CMB na základe nového konania v súlade so zisteniami ESD[39]. Toto rozhodnutie sa v plnom rozsahu zakladá na základných zisteniach pôvodného rozhodnutia. 39. Výpočet pokuty sa zakladá na hodnotení dopadu protiprávneho konania spoločnosti CMB v porovnaní s účasťou ostatných členov združenia Cewal. Komisia uložila nižšiu pokutu v porovnaní s pokutou v pôvodnom rozhodnutí, pretože sa už neprihliadalo k niektorým priťažujúcim okolnostiam, ktoré prevažovali v čase prijatia pôvodného rozhodnutia. Clearstream [40] 40. Dňa 2. júna Komisia prijala rozhodnutie obsahujúce zistenie, že spoločnosť Clearstream Banking AG a jej materská spoločnosť Clearstream International SA (ďalej len „Clearstream“) porušili článok 82 Zmluvy o ES tým, že odmietli poskytnúť spoločnosti Euroclear Bank SA (ďalej len „Euroclear Bank“) cezhraničné služby zúčtovania a vysporiadania cenných papierov[41] a uplatňovali diskriminačné ceny na ujmu tohto klienta. 41. Spoločnosť Clearstream Banking AG je jediným nemeckým Centrálnym depozitárom cenných papierov[42] (Wertpapiersammelbank). Komisia usúdila, že počas príslušného referenčného obdobia, od roku 1997 do konca roku 2001, spoločnosť Clearstream zaujímala dominantné postavenie pre poskytovanie cezhraničných služieb zúčtovania a vysporiadania cenných papierov sprostredkovateľom pôsobiacim v iných členských štátoch. 42. Odmietnutie poskytnúť uvedené služby sa týkalo akcií na meno[43] emitovaných podľa nemeckého práva. Aj keď právo hospodárskej súťaže uznáva slobodu spoločností voľne si vyberať svojich obchodných partnerov, spoločnosti v dominantnom postavení majú osobitnú zodpovednosť. V uvedenom prípade bolo konanie spoločnosti Clearstream klasifikované ako odmietnutie poskytnúť služby, pretože: 43. spoločnosť Clearstream Banking AG je jediný konečný správca nemeckých cenných papierov držaných v kolektívnej bezpečnej úschove, čo je dnes jediná významná forma úschovy pre obchodované cenné papiere. Nový vstup do tejto činnosti je pre dohľadnú budúcnosť nereálny. Preto možno považovať spoločnosť Clearstream Banking AG za nevyhnutného obchodného partnera, 44. spoločnosť Euroclear Bank nemohla duplikovať služby, ktoré požadovala, a 45. konanie spoločnosti Clearstream viedlo k narušeniu spôsobilosti spoločnosti Euroclear Bank poskytovať efektívne cezhraničné služby zúčtovania a vysporiadania klientom na jednotnom trhu. 46. Spoločnosť Euroclear Bank dostala služby, ktoré požadovala, v novembri 2001, t. j. viac ako dva roky potom, čo o ne požiadala. Počas celého tohto obdobia spoločnosť Clearstream Banking AG odmietala poskytovať spoločnosti Euroclear Bank služby zúčtovania a vysporiadania pre akcie na meno. Laxné správanie sa spoločnosti Clearstream voči spoločnosti Euroclear Bank kontrastuje s obvyklým obdobím najviac štyroch mesiacov, v rámci ktorého boli iným porovnateľným klientom poskytnuté služby zúčtovania a vysporiadania. 47. Pokiaľ ide o cenovú diskrimináciu, Komisia zistila, že v čase od januára 1997 do januára 2002 spoločnosť Clearstream účtovala spoločnosti Euroclear Bank za ekvivalentné služby vyššie ceny na jednu transakciu ako iným depozitárom cenných papierov mimo Nemecka. Komisia podrobne preskúmala náplň služieb a náklady za ich poskytovanie, aby zistila, či môže byť cenový rozdiel opodstatnený, a dospela k záveru, že to tak nebolo. 48. Komisia sa rozhodla pokuty neuložiť. Okrem iného Komisia zohľadnila skutočnosť, že nejestvuje žiadna judikatúra alebo právna teória Spoločenstva, ktoré by sa zaoberali analýzou hospodárskej súťaže v oblasti zúčtovania a vysporiadania. Okrem toho, prebiehajú rozsiahle diskusie o zúčtovaní a vysporiadaní v rámci rozličných inštitúcií a fór s cieľom lepšie definovať úlohu rozličných protagonistov v danom odvetví. Microsoft 49. Dňa 24. marca Komisia prijala zakazujúce rozhodnutie s pokutami proti spoločnosti Microsoft Corporation (ďalej len „Microsoft“) v súlade s článkom 82 Zmluvy o ES[44]. Toto rozhodnutie sa opieralo o záver, že spoločnosť Microsoft zneužila svoje dominantné postavenie na trhu operačných systémov osobných počítačov[45], a to dvoma spôsobmi. (1) Odmietnutie poskytnúť informácie o vzájomnej prevádzkovateľnosti 50. Spoločnosť Microsoft odoprela poskytnúť konkurentom na trhu operačných systémov pre pracovné skupinové servery informácie nevyhnutné pre ich produkty, aby mohli udržiavať úplnú vzájomnú prevádzkovateľnosť s dominantným operačným systémom Microsoftu pre osobné počítače, systémom Windows. Hoci spoločnosť Microsoft predtým sprístupnila tento druh informácií o vzájomnej prevádzkovateľnosti, keď vstúpila na trh operačných systémov pre pracovné skupinové servery, neskôr prijala politiku odmietania takýchto sprístupnení pre svojich konkurentov, čím rozvrátila predošlé úrovne poskytovania informácií. V roku 1998 spoločnosť Microsoft zamietla oficiálnu žiadosť spoločnosti Sun o takéto informácie o vzájomnej prevádzkovateľnosti. Na základe rozsiahleho prieskumu trhu Komisia dospela k záveru, že uvedené informácie boli nevyhnutné pre hospodársku súťaž na trhu operačných systémov pre pracovné skupinové servery a že spoločnosť Microsoft odoprením poskytnúť tieto informácie bola schopná vydobyť si dominantné postavenie a riskovala elimináciu všetkých ostatných konkurentov na tomto trhu. Komisia ďalej dospela k záveru, že odmietnutie spoločnosti Microsoft poskytovať informácie obmedzilo technický vývoj na ujmu užívateľov: keby konkurenti mali prístup k odopreným informáciám, boli by schopní poskytovať užívateľom nové a zdokonalené produkty bez kopírovania vlastnej ponuky spoločnosti Microsoft. (2) Viazanie produktu Windows Media Player na operačný systém Windows 51. Spoločnosť Microsoft spôsobila ujmu hospodárskej súťaži na prudko sa rozvíjajúcom trhu mediálnych prehrávačov tým, že na svoj dominantný operačný systém Windows pre osobné počítače viazala samostatný produkt - svoj Windows Media Player. Táto prax viazania preniesla na Windows Media Player rovnakú všade sa vyskytujúcu prítomnosť ako Windows, čo umelo prinútilo poskytovateľov náplne a odborníkov vyvíjajúcich softvér spoliehať sa na technológiu Windows Media a zabránilo súperiacim tvorcom mediálnych prehrávačov konkurovať, využívajúc prednosti svojich produktov. Rozhodnutie ukazuje, že spoločnosť Microsoft dosiahla výrazné vedúce postavenie pred svojimi konkurentmi, pretože začala uplatňovať svoju stratégiu viazania v polovici roku 1999. 52. Komisia dospela k záveru, že protiprávne konanie spoločnosti Microsoft predstavuje veľmi vážne porušenie pravidiel Európskej únie v oblasti hospodárskej súťaže a uložila jej pokutu vo výške 497 196 miliónov eur[46]. 53. S cieľom skoncovať s týmto porušovaním Komisia požiadala spoločnosť Microsoft, aby urobila tieto hlavné nápravné kroky: 54. sprístupnila relevantné informácie o vzájomnej prevádzkovateľnosti a umožnila ich používanie pre vývoj kompatibilných operačných produktov pre pracovné skupinové servery („náprava vzájomnej prevádzkovateľnosti“), 55. sprístupnila verziu operačného systému Windows pre osobné počítače, ktorá neobsahuje Windows Media Player („náprava rozviazaním”). Výrobcovia osobných počítačov a užívatelia môžu teda získať Windows s mediálnym prehrávačom podľa vlastného výberu, 56. okrem toho, spoločnosť Microsoft musela predložiť návrh na zavedenie monitorovacieho mechanizmu vo forme monitorujúceho správcu. Spoločnosť takýto návrh predložila. 57. Spoločnosť Microsoft podala Súdu prvého stupňa (ďalej len „CFI“)[47] žiadosť o zrušenie rozhodnutia, ako aj žiadosť o prijatie dočasných opatrení, usilujúc sa o pozastavenie nápravy vzájomnej prevádzkovateľnosti a nápravy rozviazaním, až kým nebude známy výsledok jej žiadosti o zrušenie[48]. Komisia sa rozhodla, že sa nebude snažiť presadzovať tieto nápravné opatrenia až do rozhodnutia predsedu CFI o žiadosti Microsoftu o prijatie dočasných opatrení[49]. Dňa 22. decembra predseda CFI v plnom rozsahu zamietol žiadosť spoločnosti Microsoft o prijatie dočasného opatrenia[50]. Rámček 2: Uplatňovanie pravidiel EÚ pre hospodársku súťaž na mobilné a širokopásmové internetové služby Hospodárska súťaž v sektore elektronických komunikácií sa v roku 2004 zintenzívnila a niektoré segmenty trhu zaznamenali výrazný rast[51]. Dvomi hlavnými hnacími motormi rastu tohto sektoru v rozšírenej Európskej únii 25 členských štátov boli pevné širokopásmové služby a mobilné služby. Rast v širokopásmovom sektore predbehol rast v mobilnom sektore. Pokiaľ ide o protitrustové aktivity, Komisia sa zamerala na tieto dva najvýznamnejšie segmenty. V kontexte nového regulačného rámca pre elektronické komunikácie, ktorý bol v platnosti od 25. júla 2003, politika hospodárskej súťaže naďalej zohráva poprednú úlohu pri ešte užšom zosúladení regulácie tohto sektoru so zásadami práva hospodárskej súťaže. V súvislosti so širokopásmovými službami prístupu k internetu činnosť Komisie týkajúca sa predpokladaného stláčania ziskového rozpätia prinútila spoločnosť Deutsche Telekom, prevádzkovateľa pevných liniek v Nemecku, výrazne znížiť poplatky za používanie telefónnych liniek[52]. Vzhľadom na zníženie sadzieb mohla Komisia uzavrieť svoje vyšetrovanie údajného zneužívania dominantného postavenia spoločnosti Deutsche Telekom na trhu poskytovania širokopásmového prístupu k jej pevnej telekomunikačnej sieti. Komisia akceptovala záväzok spoločnosti Deutsche Telekom natrvalo skoncovať so stláčaním ziskového rozpätia od 1. apríla 2004[53]. Pokiaľ ide o mobilné komunikácie, Komisia vydala dňa 26. júla dve vyhlásenia o námietkach týkajúce sa medzinárodného roamingu v Spojenom kráľovstve. Námietky sa týkajú sadzieb, ktoré spoločnosti O2 a Vodafone účtovali operátorom iných mobilných sietí za medzinárodný roaming na veľkoobchodnej úrovni. Na základe svojho vyšetrovania Komisia usúdila, že obidve spoločnosti účtovali nepoctivé a nadmerné ceny, a to spoločnosť Vodafone v čase od roku 1997 najmenej do septembra 2003 a spoločnosť O2 v čase od roku 1998 najmenej do septembra 2003[54]. Napokon, pokiaľ ide o medzinárodné mobilné roamingové služby, Komisia sleduje aj vplyvy na hospodársku súťaž vyplývajúce z nedávneho utvárania strategických mobilných aliancií (ako je „Freemove“ alebo „Starmap“). | 1.2 Vývoj v ďalších prípadoch a zamietnutia sťažností Interbrew (zneužívanie)[55] 58. Dňa 30. apríla Komisia uzavrela vyšetrovania na základe článku 82, ktoré začala v roku 1999 na základe vlastnej iniciatívy a ktoré sa týkali konania spoločnosti Interbrew NV (teraz Inbev NV) voči belgickým veľkoobchodníkom s pivom potom, čo spoločnosť Interbrew prijala niekoľko záväzkov. Spoločnosť sa zaviazala najmä zmeniť svoje systémy zliav a svoje dohody o partnerstve a obchodné dohody s veľkoobchodníkmi takým spôsobom, že konkurujúcim dodávateľom sa už nebude brániť v efektívnom konkurovaní spoločnosti Interbrew v Belgicku. 59. Spoločnosť Interbrew spočiatku súhlasila s tým, že urobí svoj štandardizovaný systém zliav úplne transparentným pre všetkých veľkoobchodníkov namiesto toho, aby im len poskytla sadzbu zliav zodpovedajúcu rozsahu objemov, do ktorého spadajú ich vlastné nákupy rozličných druhov piva, a sadzby zodpovedajúce rozsahom objemov nachádzajúcim sa tesne nad alebo tesne pod týmto rozsahom. Iný systém zliav, špecificky určený pre veľkoobchodníkov, ktorí sú pripravení predávať rozličné druhy piva spoločnosti Interbrew vo svojich vlastných maloobchodných predajniach, bude tiež zmenený takým spôsobom, aby sa zľavy už nezvyšovali s počtom viazaných odbytísk veľkoobchodníkov, ale aby predstavovali pevnú sumu na hektoliter konkrétneho druhu piva nezávisle od počtu viazaných odbytísk. 60. V rámci svojich dohôd o partnerstve spoločnosť Interbrew už nebude mať prístup k dôverným obchodným údajom veľkoobchodníkov a nebude mať viac právo blokovať ponuku konkurenta na kúpu podniku veľkoobchodníka a robiť namiesto tohto svoju vlastnú ponuku (zrušenie „predkupného práva“). Napokon, pokiaľ ide o obchodné dohody, ktorými spoločnosť Interbrew poskytuje veľkoobchodníkom viaceré stimuly, ako je finančná podpora alebo rôzne mechanické zariadenia, hlavne ako odmenu za propagačné aktivity, spoločnosť Interbrew akceptovala, že (a) zruší všetky požiadavky na exkluzivitu výrobkov, (b) urobí kritériá oprávnenosti úplne transparentnými a (c) dá jasne najavo, že rovnaké stimuly sú prístupné pre všetkých veľkoobchodníkov bez výnimky. Scandlines/Prístav Helsingborg[56] a Sundbusserne/Prístav Helsingborg[57] 61. Dňa 23. júla prijala Komisia dve rozhodnutia[58], ktorými zamietla dve sťažnosti, ktoré podali prevádzkovatelia trajektov - spoločnosti Scandlines Sverige AB a Sundbusserne AS - na Prístav Helsingborg vo Švédsku. Tieto dve súbežné sťažnosti sa týkali údajného zneužitia v zmysle článku 82 Zmluvy o ES, ktorým boli nadmerne vysoké prístavné poplatky, ktoré prístav Helsingborg účtoval za služby poskytované prevádzkovateľom trajektov pôsobiacim na trase Helsingborg-Elsinore medzi Švédskom a Dánskom. 62. Po rozsiahlom vyšetrovaní Komisia dospela k názoru, že dostupné dôkazy neboli postačujúce na to, aby na nevyhnutnej právnej úrovni preukázali, že sporné ceny boli nadmerne vysoké. Rozhodnutia poukazujú na všeobecnejšie ťažkosti pri uplatňovaní článku 82 Zmluvy o ES na prípady účtovania nadmerne vysokých cien, najmä v prípadoch, keď neboli k dispozícii žiadne platné štandardné kritériá. Vzhľadom na to, že jestvujúca judikatúra v tejto otázke je pomerne limitovaná[59], rozhodnutia môžu poskytovať užitočné usmernenie pri určovaní ekonomickej hodnoty služby a toho, či je cena nadmerne vysoká, resp. nepoctivá, a preto predstavuje zneužitie dominantného postavenia v zmysle článku 82 Zmluvy o ES. Sadzby spoločnosti KPN Mobile[60] za ukončenie 63. Komisia informovala žalovanú stranu, že spoločnosť MCI stiahla dňa 21. októbra svoju sťažnosť a Komisia nepredpokladá ďalšie kroky v tomto prípade. Vyhlásenie o námietkach bolo vydané dňa 22. marca 2002 a uvádza sa v ňom, že spoločnosť KPN Mobile odmietla poskytnúť priame prepojenie na nezávislých operátorov a zapojila sa do stláčania ziskového rozpätia medzi jej veľkoobchodnými mobilnými sadzbami za ukončenie a maloobchodnými cenami za služby mobilnej virtuálnej súkromnej siete (MVPN). Pri rozhodovaní nepokračovať v prípade z úradnej moci Komisia zohľadnila skutočnosť, že činnosť holandského regulátora OPTA medzičasom podnietila spoločnosť KPN Mobile ponúknuť primerané sadzby za prepojenie. Veľkoobchodné sadzby za mobilné prepojenie v Holandsku sa tiež znížili a regulátor OPTA ďalej analyzovl trhy ukončení v jednotlivých mobilných sieťach v Holandsku v súvislosti s novým regulačným rámcom pre elektronické komunikácie zavedeným v Holandsku na jar 2004. Napokon Komisia dospela vo svojich vyšetreniach k záveru, že v špecifickom kontexte služieb MVPN nie je možné náležite zistiť existenciu stláčania ziskového rozpätia podľa článku 82 Zmluvy o ES. B2/Telia[61] 64. Spoločnosť B2 Bredband AB (B2) stiahla v novembri svoju sťažnosť proti spoločnosti TeliaSonera AB, ktorá vykonáva funkciu telekomunikačného operátora vo Švédsku. Komisia následne svoj prípad uzavrela. V decembri 2003 Komisia adresovala spoločnosti TeliaSonera vyhlásenie o námietkach, v ktorom sa uvádza, že spoločnosť zneužila svoje dominantné postavenie tým, že pristúpila k stanoveniu neúmerne vysokých cien, keď sa uchádzala o veľký kontrakt na vybudovanie a prevádzkovanie optickovláknovej širokopásmovej siete na poskytovanie vysokorýchlostného prístupu k internetu v Malmö. Komisia argumentovala tým, že cenová ponuka spoločnosti TeliaSonera za uvedený kontrakt bola zámerne stanovená pod úrovňou nákladov a neumožňovala operátorovi vymáhať investície a výdavky vyplývajúce z poskytovania infraštruktúry a služieb obsiahnutých v kontrakte, a že práve stanovením takejto nízkej ceny spoločnosť TeliaSonera zabránila rozvinutiu alternatívnej infraštruktúry a vstupu konkurenčných poskytovateľov služieb. Dodatočné vyšetrovanie, ktoré nasledovalo po vydaní vyhlásenia o námietkach, priviedlo však Komisiu k záveru, že nie je možné konštatovať s dostatočnou istotou, že spoločnosť TeliaSonera zaujímala dominantné postavenie na relevantných trhoch v čase predloženia cenovej ponuky. 2. Kartelové dohody Rámček 3: Prehľad presadzovania proti konzervatívnym kartelovým dohodám Počas roku 2004 si Komisia zachovávala dôraz na protikartelovú aktivitu zavedenú počas troch predchádzajúcich rokov vydaním ďalších 6 rozhodnutí proti nezákonným horizontálnym dohodám, do ktorých bolo zapojených okolo 30 spoločností. Tieto prípady sa týkali: medených inštalačných rúr, glukonátu sodného, francúzskeho piva, surového tabaku v Španielsku, tvrdého galantérneho tovaru - ihiel a cholínchloridu[62]. Týmito rozhodnutiami Komisia uložila pokuty v celkovej výške 390 miliónov eur. V priebehu roka došlo k niekoľkým udalostiam v boji proti kartelovým dohodám. Osobitnú zmienku si zaslúžia tri aspekty, a to vývoj v oblasti zhovievavosti, následky zavedenia nariadenia č. 1/2003 pre protikartelové presadzovanie a vyjasnenie pravidiel, ktorými sa riadi právna výsada. Zhovievavosť Oznámenie o zhovievavosti z roku 2002[63] bolo i naďalej dôležitým nástrojom presadzovania. Vysoký počet prípadov v dôsledku oznámenia o zhovievavosti z roku 2002 dokumentuje, že je mimoriadne účinné, a to dokonca oveľa účinnejšie ako oznámenie o zhovievavosti z roku 1996. Väčšina prípadov, ktoré sa teraz dostávajú do rozhodovacieho štádia, sa rieši na základe oznámenia z roku 2002[64]. Nariadenie (ES) č. 1/2003 Nadobudnutie účinnosti nariadenia č. 1/2003 v máji[65] výrazne posilnilo vyšetrovacie právomoci Komisie. Treba osobitne zdôrazniť tri kľúčové aspekty. Po prvé, nariadenie rozširuje právomoci Komisie prehľadávať tak, aby zahŕňali prevádzkové priestory iné ako obchodné priestory, vrátane súkromných bydlísk členov personálu podniku na základe odôvodneného podozrenia, že obchodné záznamy sú uschovávané v týchto priestoroch[66]. Takáto činnosť sa môže vykonávať len s predbežným splnomocnením od vnútroštátneho justičného orgánu príslušného členského štátu. Po druhé, prehľadávacie právomoci Komisie sú umocnené jej možnosťou zapečatiť obchodné priestory na dobu nevyhnutnú na vykonanie inšpekcie[67]. Po tretie, Komisii boli udelené výslovné právomoci vypočúvať každú fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá s tým súhlasí, na účely vyšetrovania[68]. Právna výsada Na základe odvolania podaného Komisiou predseda Európskeho súdneho dvora zrušil rozhodnutím z 27. septembra[69] (čiastočné) pozastavenie účinnosti rozhodnutia Komisie, ktorým zamietla nárok na právnu výsadu a ktoré predtým nariadil predseda súdu prvého stupňa[70] v danej veci. Obálka obsahujúca niektoré dokumenty zabavené počas inšpekcie, na ktoré si však strany nárokovali uplatňovanie právnej výsady[71] a ktoré boli uložené v registratúre Súdu prvého stupňa, sa vrátila Komisii. Európsky súdny dvor vzal na vedomie záväzok Komisie neposkytnúť sporné dokumenty tretím stranám až do uzavretia hlavného konania. Keďže súdy nepotvrdili prístup navrhnutý stranami v súvislosti so sférou pôsobnosti právnej výsady, Komisia naďalej rieši otázku inšpekcií tak ako predtým na základe zavedenej judikatúry[72], ktorá podľa názoru Komisie zostáva platná a vyhovujúca. | Medené inštalačné rúry[73] 65. Dňa 3. septembra Komisia prijala rozhodnutie, v ktorom sa uvádza, že poprední európski výrobcovia medených inštalačných rúr, spoločnosti Boliden AB (spolu s jej bývalými dcérskymi spoločnosťami Boliden Fabrication AB a Boliden Cuivre & Zinc SA), Halcor SA, HME Nederland BV, IMI plc (spolu s jej (bývalými) dcérskymi spoločnosťami IMI Kynoch Ltd. a IMI Yorkshire Copper Tube Ltd.), KM Europa Metal AG (spolu s jej plne vlastnenými dcérskymi spoločnosťami Europa Metalli SpA a Tréfimétaux SA), Mueller Europe Ltd., DENO Holding Company, Inc. a DENO Acquisition EURL), Outokumpu Oyj (spolu s jej plne vlastnenou dcérskou spoločnosťou Outokumpu Copper Products Oy) a Wieland Werke AG (spolu s jej dcérskymi spoločnosťami Austria Buntmetall AG a Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H.), porušili pravidlá Európskeho spoločenstva pre hospodársku súťaž tým, že uzavreli tajné dohody o stanovení cien a zdieľaní trhov na trhu Európskeho hospodárskeho priestoru s medenými inštalačnými rúrami. Na základe vyšetrovania, ktoré sa začalo v roku 2001, Komisia zistila, že toto porušovanie trvalo od polovice roku 1988 do začiatku roku 2001. 66. Príslušný výrobok sa používa predovšetkým pre vodovodné, ropné, plynové a vykurovacie zariadenia v stavebnom priemysle. Hlavnými odberateľmi inštalačných rúr sú distribútori, veľkoobchodníci a maloobchodníci, ktorí predávajú inštalačné rúry inštalatérom a iným konečným spotrebiteľom. Celková trhová hodnota obyčajných (970,1 milióna eur) a plastom obalených (180,9 milióna eur) medených inštalačných rúr predstavuje 1 151 miliónov eur (EHP v roku 2000). 67. Celková výška pokút uložených podnikom v tomto prípade bola približne 222,3 milióna eur. S výnimkou spoločnosti HME Nederland BV všetci adresáti rozhodnutia spolupracovali s Komisiou pri jej vyšetrovaní na základe oznámenia o zhovievavosti z roku 1996. Komisia za spoluprácu udelila beztrestnosť skupine Mueller a zníženie pokuty o 50 % pre spoločnosť Outokumpu, o 35 % pre skupinu KME a skupinu Wieland, o 15 % pre spoločnosť Halcor a o 10 % pre skupinu IMI a skupinu Boliden za ich spoluprácu. Najvyššiu pokutu uložila spoločnostiam skupiny KME v celkovej výške 67,08 milióna eur. Skupina Wieland dostala pokutu vo výške 27,8411 milióna eur a skupina IMI 44,98 milióna eur, spoločnosť Outokumpu 36,14 milióna eur, Boliden 32,6 milióna eur, Halcor 9,16 milióna eur a HME 4,49 milióna eur. Spoločnosti Outokumpu a KME boli odmenené zmierňujúcim faktorom za ich spoluprácu mimo rámca oznámenia o zhovievavosti z roku 1996. Spoločnosť Outokumpu bola prvým podnikom, ktorý priznal celú dobu trvania kartelovej dohody, ktorá presiahla 12 rokov, spoločnosť KME bola prvá, ktorá priznala rozhodujúce skutočnosti o spolupráci týkajúcej sa medených inštalačných rúr obalených plastmi. Na druhej strane, spoločnosť Outokumpu bola penalizovaná priťažujúcim faktorom za opakované porušovanie, keďže bola adresátom iného rozhodnutia Komisie odsudzujúceho kartelovú dohodu v sektore nehrdzavejúcej ocele v roku 1990, a na odstrašenie jej pokuta bola zvýšená. Glukonát sodný[74] 68. Dňa 29. septembra Komisia uložila štyrom spoločnostiam skupiny Jungbunzlauer pokutu vo výške 19,04 milióna eur za ich účasť na stanovení cien a zdieľaní trhu s glukonátom sodným, chemikálie, ktorá sa používa hlavne na čistenie kovu a skla. 69. Toto rozhodnutie bolo dodatkom k prvému rozhodnutiu prijatému v roku 2001[75], v ktorom sa konštatovalo, že šesť podnikov, vrátane jednej spoločnosti skupiny Jungbunzlauer, prevádzkovalo tajnú kartelovú dohodu v čase od roku 1987 do roku 1995. Pokiaľ ide o spoločnosť skupiny Jungbunzlauer, rozhodnutie prijaté v roku 2001 bolo stiahnuté v roku 2002 z dôvodu vecnej chyby v odôvodnení rozhodnutia, ktoré sa týkalo jej zodpovednosti za porušenie. 70. Strany kartelovej dohody o glukonáte sodnom boli hlavným zdrojom takmer celej svetovej produkcie. Porušenie bolo veľmi vážne a spoločnosti skupiny Jungbunzlauer porušovali pravidlá hospodárskej súťaže Spoločenstva počas siedmich rokov. Pri určovaní výšky pokuty Komisia zohľadnila obmedzený rozsah trhu s glukonátom sodným. Okrem toho skupina Jungbunzlauer dostala 20 % zníženie pokuty, pretože spolupracovala s Komisiou na základe oznámenia o zhovievavosti z roku 1996. Francúzske pivo[76] 71. Dňa 29. septembra Komisia prijala zakazujúce rozhodnutie s pokutami na základe článku 81 ods. 1 Zmluvy o ES proti dvom pivovarníckym skupinám, spoločnosti Brasseries Kronenbourg a jej vtedajšej materskej spoločnosti Groupe Danone, na jednej strane, a spoločnosti Heineken France (predtým Sogebra) a jej materskej spoločnosti Heineken NV, na strane druhej, za uzatvorenie dohody o „prímerí“ s cieľom vyváženia od domova vzdialeného[77] sektoru vo Francúzsku medzi týmito dvoma skupinami a skoncovania s obstarávacou vojnou týkajúcou sa veľkoobchodníkov s nápojmi medzi týmito dvoma skupinami. Táto dohoda sa však nikdy nezrealizovala. 72. Celkovo Komisia posúdila porušovanie ako závažné. Spoločnostiam Heineken France a Heineken NV uložila pokutu vo výške 1 milióna eur. Pokutu vo výške 1,5 milióna eur uložila spoločnostiam Groupe Danone a Brasseries Kronenbourg, pričom pri určovaní tejto pokuty zohľadnila opakované porušovanie ako priťažujúcu okolnosť. Surový tabak v Španielsku[78] 73. Dňa 20. októbra Komisia uložila pokuty v celkovej výške 20 miliónov eur štyrom španielskym spracovateľom surového tabaku (spoločnostiam Cetarsa, Agroexpansión, World Wide Tobacco España a Taes), ako aj jednému talianskemu spracovateľovi (spoločnosti Deltafina) za to, že uzatvorili dohody obmedzujúce hospodársku súťaž zamerané na stanovenie maximálnej priemernej ceny, ktorú chceli platiť výrobcom surového tabaku v Španielsku, a taktiež množstiev surového tabaku, ktoré chceli nakupovať. Kartelová dohoda trvala od roku 1996 do roku 2001. Od roku 1998 títo spracovatelia začali používať sofistikovaný systém presadzovania a monitorovania. Od roku 1999 uplatňovali aj vzájomne dohodnuté cenové pásma pre surový tabak, ktoré chceli potom použiť v obchodných rokovaniach so zástupcami výrobcov s cieľom zahrnúť ich do štandardných zmlúv o pestovaní, čo poskytuje rámec pre stanovenie konečnej ceny surového tabaku v momente dodania. Materské spoločnosti firiem Agroexpansión a WWTE považovala Komisia za spoločne a nerozdielne zodpovedné za konanie svojich dcérskych spoločností. 74. V tom istom rozhodnutí Komisia tiež zakázala kartelovú dohodu s účasťou združení zastupujúcich výrobcov surového tabaku (ASAJA, UPA, COAG a CCAE). Komisia zistila, že počas toho istého obdobia uzavreli tajné dohody o cenových pásmach a minimálnych cenách surového tabaku, ktoré chceli potom kolektívne vyrokovať so spracovateľmi pri prerokúvaní štandardných zmlúv o pestovaní, a uložila im symbolickú pokutu vo výške po 1 000 eur, aby sa zohľadnila úloha vnútroštátneho regulačného rámca v ich konaní. Komisia zohľadnila túto skutočnosť ako poľahčujúcu okolnosť pri určovaní pokút pre spracovateľov. Tvrdý galantérny tovar - ihly[79] 75. V rozhodnutí prijatom dňa 26. októbra Komisia uviedla, že tri podniky a ich príslušné dcérske spoločnosti, menovite William Prym GmbH & Co. KG a Prym Consumer GmbH & Co. KG, Coats Holdings Ltd a J & P Coats Ltd. a Entaco Ltd a Entaco Group Ltd. uzatvorili v čase od 10. septembra 1994 do 31. decembra 1999 sériu písomných, formálne dvojstranných dohôd, ktoré v praxi znamenali tripartitné dohody, na základe ktorých uvedené podniky zdieľali alebo prispievali k zdieľaniu trhov výrobkov (tvrdého galantérneho tovaru) a geografických trhov (ihiel). Okrem toho, tieto podniky sa v čase od 10. mája 1993 do 8. novembra 2001 zúčastnili na dvojstranných alebo trojstranných stretnutiach. 76. Komisia opierala svoje rozhodnutie najmä o existenciu vzájomne podmienených doložiek obsiahnutých v horeuvedenej sérii dohôd. Tieto doložky boli časom obnovované. 77. Komisia identifikovala tri relevantné trhy výrobkov: (i) európsky trh s ihlami na ručné a umelecké šitie (vrátane špeciálnych ihiel), na ktorom dochádzalo k zdieľaniu trhu výrobkov a geografického trhu, (ii) európsky trh s „inými výrobkami na šitie a pletenie, vrátane špendlíkov, ihiel/ihlíc na pletenie“ a (iii) európsky trh s inými tvrdými galantérnymi výrobkami vrátane zipsov a iných spojovadiel, pričom u oboch z nich došlo k zdieľaniu trhu výrobkov len v čase od 10. septembra 1994 do 13. marca 1997. 78. Porušenie malo veľmi závažný charakter vzhľadom na to, že sa týkalo zdieľania trhu výrobkov a geografického trhu medzi rozličnými trhmi. Dohody o zdieľaní trhu výrobkov zasahovali rôzne trhové úrovne, t. j. výrobu i distribúciu (tak na veľkoobchodnej, ako aj na maloobchodnej úrovni), keďže spoločnosť Coats bola hlavne distribútorom ihiel, ale konkurovala na maloobchodnej úrovni spoločnostiam Prym a Entaco so svojou maloobchodnou značkou ihiel „Milward“. 79. Na základe oznámenia o zhovievavosti z roku 1996 Komisia poskytla spoločnosti Entaco úplné oslobodenie od pokuty, ktorú by v opačnom prípade bola uložila, za to, že informovala Komisiu o existencii dohôd o zdieľaní trhu a poskytla jej rozhodujúce dôkazy, bez ktorých by ich nebola mohla zistiť. Spoločnosti Coats a Prym, ktoré boli spoločne a nerozdielne zodpovedné so svojimi príslušnými dcérskymi firmami, dostali pokuty po 30 miliónov eur každá. Cholínchlorid[80] 80. Dňa 9. decembra Komisia prijala rozhodnutie obsahujúce zistenia proti spoločnostiam Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV, spoločne a nerozdielne, Chinook Group Limited Partnership a Chinook Group Limited, spoločne a nerozdielne, BASF AG, Bioproducts Incorporated, DuCoa LP a UCB SA. 81. Tieto podniky porušili európske pravidlá hospodárskej súťaže tým, že sa zúčastnili na kartelovej dohode v sektore cholínchloridu. Pokiaľ ide o EHP, kartelová dohoda v oblasti cholínchloridu sa uplatňovala na dvoch rôznych, ale úzko súvisiacich úrovniach, na celosvetovej úrovni a na európskej úrovni. Na celosvetovej úrovni všetci výrobcovia zúčastnení na tomto konaní sa v čase od júna 1992 do apríla 1994 podieľali na aktivitách proti hospodárskej súťaži týkajúcich sa EHP. Tieto aktivity zahŕňali stanovenie a zvyšovanie celosvetových cien, rozdeľovanie celosvetových trhov, kontrolu distribútorov a spracovateľov a výmenu komerčne citlivých informácií. 82. Severoamerickí výrobcovia sa nezúčastnili na sérii ďalších stretnutí zameraných proti hospodárskej súťaži usporadúvaných striktne medzi európskymi výrobcami s cieľom koordinovať svoje konanie na európskom trhu. Tieto stretnutia sa uskutočnili v čase od marca 1994 do októbra 1998. Aktivity zahŕňali stanovenie a zvyšovanie cien (tak pre celý EHP, pre konkrétne vnútroštátne trhy, ako aj pre individuálnych zákazníkov), rozdeľovanie individuálnych zákazníkov medzi zúčastnené podniky, rozdeľovanie trhových podielov pre každý podnik na celom trhu EHP, kontrolu distribútorov a spracovateľov a výmenu komerčne citlivých informácií. 83. Veľkosť celosvetového trhu s cholínchloridom, ktorý sa používa hlavne v sektore výroby potravín pre zvieratá, Komisia odhadla na 183,7 milióna eur v roku 1997, ktorý bol posledným úplným rokom porušovania, pričom na EHP pripadalo približne 52,6 milióna eur. Počas obdobia vyšetrovania výrobcovia zapojení do porušovania kontrolovali viac ako 80 % svetového trhu. Príslušní európski výrobcovia kontrolovali takmer 80 % oblasti EHP. 84. Severoamerickí výrobcovia ukončili svoju účasť na porušovaní na konci celosvetového stretnutia, ktoré sa uskutočnilo v čase od 14. do 20. apríla 1994. Prvé kroky zamerané na vyšetrenie tohto porušovania urobila Komisia 26. mája 1999. Keďže sa tak stalo viac ako päť rokov potom, čo severoamerickí výrobcovia ukončili svoju účasť na porušovaní, Komisia neuložila žiadne pokuty severoamerickým výrobcom, spoločnostiam Bioproducts, Chinook a DuCoa. 85. Komisia uložila európskym výrobcom tieto pokuty: 20,99 milióna eur spoločne a nerozdielne spoločnostiam Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV, 34,97 milióna eur spoločnosti BASF AG a 10,38 milióna eur spoločnosti UCB SA. 3. Iné dohody a ZOSÚLADENÉ POSTUPY 3.1 Rozhodnutia Komisie Air France/Alitalia[81] 86. Dňa 7. apríla Komisia schválila alianciu medzi spoločnosťami Air France a Alitalia na základe významných záväzkov prijatých obidvomi stranami. Podmienky uložené v rozhodnutí majú za cieľ zmenšiť vstupné prekážky a ponúknuť novým uchádzačom reálnu šancu etablovať sa ako dôveryhodní konkurenti. Komisia označila sedem prekrývajúcich sa trás, na ktorých by kombinácia leteckých síl spoločností Air France a Alitalia eliminovala alebo značne obmedzila hospodársku súťaž. Sú to trasy Paríž-Miláno, Paríž-Rím, Paríž-Benátky, Paríž-Florencia, Paríž-Bologna, Paríž-Neapol a Miláno-Lyon, na ktorých boli spoločnosti Air France a Alitalia pred ich spojením dvomi hlavnými konkurentmi. Potom, čo sa tieto spoločnosti dohodli najmä o tom, že sa zrieknu dostatočného počtu štartovacích a pristávacích sektorov na letiskách a poskytnú rozličné ďalšie prostriedky na obnovu efektívnej hospodárskej súťaže na uvedených trasách, Komisia mohla potvrdiť túto transakciu[82]. Topps[83] 87. Dňa 26. mája Komisia prijala rozhodnutie[84], ktorým uložila pokutu vo výške 1,59 milióna eur spoločnosti The Topps Company Inc a jej európskym dcérskym spoločnostiam, Topps Europe Ltd, Topps International Ltd, Topps UK Ltd a Topps Italia SRL („Topps“) za porušenie článku 81 ods. 1 zmluvy. Skupina Topps vyrába zberateľské výrobky, ako sú nálepky alebo obchodné karty, na ktorých sú zobrazení futbalisti alebo postavičky z kreslených filmov. 88. Komisia zistila, že spoločnosť Topps uzatvorila sériu dohôd a zúčastnila sa zosúladených postupov s viacerými sprostredkovateľmi v Spojenom kráľovstve, Taliansku, Fínsku, Nemecku, Francúzsku a Španielsku s cieľom obmedziť súbežné dovozy zberateľských predmetov s Pokémonmi. Pokémon je názov pre celú paletu postavičiek pôvodne vyvinutých pre videohru Nintendo ‚Game Boy‘, ktoré však v rámci licencie používa spoločnosť Topps aj na ilustráciu zberateľských výrobkov, ako sú nálepky alebo obchodné karty. V roku 2000 bol obrovský dopyt po takýchto zberateľských predmetoch s Pokémonmi, pričom ich ceny sa v rôznych členských štátoch značne líšili. Rodiny v krajinách s vysokými cenami, ako je Fínsko, museli zaplatiť viac ako dvojnásobnú sumu za rovnaké nálepky s Pokémonmi ako rodiny v Portugalsku. 89. Komisia a súdy Spoločenstva v minulosti viac razy jednoznačne odsúdili takéto obmedzenia súbežného obchodu. Predstavujú veľmi vážne porušenia článku 81 ods. 1 Zmluvy o ES, keďže ohrozujú základný princíp vnútorného trhu. Uvedenými opatreniami spoločnosť Topps znemožnila distribútorom a v konečnom dôsledku i spotrebiteľom užívať výhody výrazných cenových rozdielov medzi členskými štátmi. 90. Komisia adresovala svoje rozhodnutie všetkým štyrom európskym dcérskym firmám spoločnosti Topps, ktoré sa zúčastnili na dohodách a zosúladených postupoch zameraných proti hospodárskej súťaži, a konečnej materskej spoločnosti v USA vzhľadom na jej rozhodujúci vplyv na konanie ňou plne vlastnených dcérskych spoločností. Rozhodnutie nebolo adresované sprostredkovateľom spoločnosti Topps, pretože ich zodpovednosť za porušovanie bola menej významná. Pri stanovení výšky pokuty Komisia posúdila porušenie, ktorého sa dopustila spoločnosť Topps, napriek jeho veľmi závažnej povahe, ako vážne hlavne preto, že dôkazy zahrnuté v spise Komisie nepreukázali, že obmedzenia súbežného dovozu sa uplatňovali systematicky na všetkých sprostredkovateľov. Rámček 4: Trhy riadenia práv v Európskej únii Rozvinutie výrazného výskytu rôznorodosti európskej hudby a európskej kultúry na nových celoeurópskych priamo prepojených trhoch je v centre záujmu celkového kontextu lisabonských cieľov. To znamená, že je potrebný nový dynamizmus v predaji práv na európsku hudbu užívateľom práv, ktorí môžu rozšíriť zastúpenie Európy v týchto médiách pri súčasnom zachovaní náležitých podmienok pre vývoj miestneho obsahu. Pokiaľ ide o uplatňovanie pravidiel hospodárskej súťaže na služby riadenia práv, obmedzenia v tomto sektore zamerané proti hospodárskej súťaži, ako aj stimuly hospodárskej súťaže na efektívne poskytovanie takýchto služieb, vyžadujú osobitnú pozornosť. Komisia poskytla v tejto oblasti určité usmernenia vo svojom rozhodnutí o IFPI[85]. Niektoré zo zásad odzrkadlených v tomto rozhodnutí sa medzičasom osvedčili pri ich realizácii a teraz sa uplatňujú aj celkom všeobecne, keď členovia IFPI vydávajú celoeurópske povolenia na výber hudby pre internet týkajúce sa práv, ktoré vlastnia. Pokiaľ ide o takzvanú „Santiagsku dohodu“[86] týkajúcu sa riadenia autorských práv na hudbu cez internet, Komisia vydala formálne vyhlásenie o námietkach[87] k súčasnej dohode poukazujúce na spoločnosti riadenia kolektívnych práv, ktoré sú zapojené do záležitostí hospodárskej súťaže nastolených touto dohodu, najmä do štiepenia trhu spôsobeného obmedzením ekonomického pobytu. Oznámenie vydané v apríli ustanovuje budúce zásady spravovania, ktoré Komisia navrhuje pre tento sektor[88]. Z hľadiska hospodárskej súťaže sú osobitne dôležité tieto otázky: Vytváranie nových celoeurópskych mechanizmov komplexných služieb, ktoré sú nevyhnutné na dosiahnutie efektívnosti pre celoeurópske a celosvetové licencovanie práv na nových hudobných trhoch v Európskej únii, nemá byť brzdené územnými obmedzeniami. Komisia bude v rámci práva hospodárskej súťaže priaznivo posudzovať mechanizmy komplexných služieb a s tým súvisiace recipročné dohody medzi systémami riadenia kolektívnych práv. Komisia však nemôže dovoliť, aby sa zachovávali minulé obmedzenia, ak už nie sú nevyhnutne potrebné. Vlastníci práv musia byť schopní určiť pre seba správnu zmes medzi individuálnym a kolektívnym riadením svojich práv na hudbu. Mechanizmy nesmú zbytočne zväzovať ponuky riadenia práv. Musí sa umožniť rozvíjanie individuálneho spravovania práv. Majúc na zreteli životaschopnosť systémov kolektívneho riadenia, vlastníci práv majú mať možnosť používať nové digitálne techniky riadenia práv na individuálne riadenie práv. | - Združenie belgických architektov[89] 91. Dňa 24. júna Komisia odsúdila odporúčanú stupnicu minimálnych poplatkov, ktorú používalo Združenie belgických architektov. 92. Stupnicu minimálnych poplatkov prijala Národná rada Združenia belgických architektov v roku 1967 a táto stupnica sa následne niekoľkokrát novelizovala. Jej posledná novelizácia z júna 2002 ju označila ako „usmernenie“ ( indicatif/leidraad ). Stupnica ustanovila minimálne poplatky, ktoré sa majú zaplatiť architektovi za služby vykonané v Belgicku v rámci samostatnej praxe. 93. Komisia usúdila, že rozhodnutie, ktorým sa prijala stupnica poplatkov, bolo nezávislým aktom nariaďujúceho charakteru, za ktorý nieslo toto združenie, konajúce ako združenie podnikov, plnú zodpovednosť. Okrem toho Komisia dospela k záveru, že združenie malo v úmysle koordinovať správanie sa svojich členov na trhu prostredníctvom svojich rozhodnutí ustanovujúcich a meniacich stupnicu. Komisia ďalej zistila, že stupnica sa uplatňovala aspoň do určitej miery. 94. Dôkazy naznačujúce, že stupnica mala snahu obmedziť hospodársku súťaž, zahŕňali zámerne normatívny tón názvu a odôvodnení preambuly, skutočnosť, že združenie za 18 rokov zostavilo a dalo do obehu štandardnú zmluvu, v ktorej jedinou možnosťou na určovanie poplatkov bol odkaz na stupnicu, a skutočnosť, že združenie ďaleko prekročilo rámec iba samotného uvádzania informácií do obehu pre svojich členov, klientov a pre súdy. 95. Hoci rozhodnutie stanovujúce alebo odporúčajúce minimálne poplatky je svojím charakterom veľmi vážnym porušením, Komisia klasifikovala toto porušenie celkovo ako vážne vo svete okolností, že stupnicu poplatkov pravdepodobne neuplatňovali univerzálne všetci architekti a že geografická sféra pôsobnosti rozhodnutia bola obmedzená na jeden členský štát. 96. Pri uložení pokuty vo výške 100 000 eur Komisia považovala za poľahčujúcu okolnosť skutočnosť, že mohli existovať odôvodnené pochybnosti týkajúce sa združenia, či stupnica poplatkov skutočne predstavovala porušenie predtým, ako Komisia prijala svoje rozhodnutie o CNSD v roku 1993[90]. Okrem toho politikou Komisie uvedenou v jej správe z 9. februára 2004 je nabádať vnútroštátne regulačné orgány a profesijné organizácie, aby zrevidovali a zmenili svoje obmedzujúce pravidlá, a poskytnúť im príležitosť na takéto konanie. Výška pokuty odzrkadľuje aj postupný prístup[91] Komisie k ukladaniu pokút za postupy uplatňované v profesiách proti hospodárskej súťaži. Gaz de France[92] 97. Dňa 26. októbra Komisia prijala dve rozhodnutia týkajúce sa dvoch zmlúv, ktoré spoločnosť Gaz de France (GDF) uzatvorila v roku 1997, jednej s talianskou plynárenskou spoločnosťou ENI a druhej s talianskou elektrárenskou spoločnosťou ENEL. Predmetom zmluvy medzi spoločnosťami GDF a ENI bola preprava zemného plynu vyťaženého spoločnosťou ENI v severnej Európe spoločnosťou GDF cez územie Francúzska na hranice so Švajčiarskom. Zmluva obsahovala doložku, ktorá vyžadovala od spoločnosti ENI, aby predávala plyn výlučne „v smere nadol od bodu odovzdania dodávky“, t. j. po opustení Francúzska. Zmluva GDF-ENEL sa týkala výmeny skvapalneného zemného plynu, ktorý spoločnosť ENEL ťaží v Nigérii, a obsahovala doložku vyžadujúcu od spoločnosti ENEL, aby využívala plyn v Taliansku. 98. Komisia dospela k záveru, že tieto dve doložky obmedzovali územie, na ktorom strany mohli využívať plyn, a boli určené na rozdelenie vnútroštátnych trhov tým, že bránili odberateľom zemného plynu etablovaným vo Francúzsku získavať dodávky od spoločností ENEL a ENI. To znamená, že predstavovali obmedzenie hospodárskej súťaže v zmysle článku 81 Zmluvy o ES a značnú prekážku pre vytváranie skutočne konkurenčného celoeurópskeho trhu s plynom. 99. Tieto dve rozhodnutia sú o to dôležitejšie vzhľadom na proces liberalizácie, ktorý sa v posledných rokoch začal v európskom plynárenskom sektore a ktorého prednosti sa zhmotňujú len pomaly. Územné obmedzenia sú jedným z kľúčových prvkov v súbore postupov, ktoré udržiavajú rozdelenie európskeho trhu a prispievajú k nedostatku plynulosti v sektore. S prihliadnutím na špecifické osobitosti európskeho plynárenského sektoru a na okolnosti prípadu Komisia sa predsa len rozhodla neuložiť pokuty. 3.2 Vývoj v iných prípadoch Prémiový obsah pre mediálne trhy 100. Komisia naďalej dáva vysokú prioritu hospodárskej súťaži o prémiový obsah ako hnaciemu motoru pre inováciu na mediálnom trhu s cieľom prispieť k rozvoju spoločnosti založenej na vedomostiach. Jedna dôležitá sada prípadov sa týka práv na športové podujatia, kde Komisia zaujala vyvážený prístup: boj proti koncentrujúcim a obmedzujúcim vplyvom marketingovej politiky spočívajúcej na širokých a výlučných dohodách uzatváraných jedným predávajúcim na jednej strane, pri zohľadňovaní možnej účinnosti spojenej s hromadením obsahu, na strane druhej. 101. V prípade Bundesliga , ktorý sa týka spoločného predaja užívateľských práv médií v súvislosti so stretnutiami prvej a druhej nemeckej národnej futbalovej ligy mužstiev, Komisia usúdila, že výlučný predaj komerčných vysielacích práv ligovou asociáciou by mohol obmedziť hospodársku súťaž medzi klubmi a spoločnosťami v prvej a druhej lige. 102. Po oznámení o predbežnom hodnotení začiatkom roku 2004 ligová asociácia ponúkla záväzky, ktoré boli trhovo testované[93] v septembri[94]. 103. Komisia aj ďalej presadzovala svoj postup, pokiaľ ide o anglickú Premier League (FAPL)[95] uverejnením oznámenia o záväzkoch, ktoré ponúkla FAPL[96]. Prebiehajúce konanie v súvislosti so systémom Eurovízie pokračovalo vyšetrovaním spojeným so zhromažďovaním údajov týkajúcich sa viacerých aspektov spoločného kupovania a zdieľania športových programov, vrátane práv na prenosy z olympijských hier 2010/2012 verejnoprávnymi rozhlasovými a televíznymi spoločnosťami - členmi EBU. Návrhy a podnety EBU zamerané na zabezpečenie, aby bol systém Eurovízie kompatibilný s pravidlami hospodárskej súťaže Európske únie, sa budú musieť riadiť usmerneniami súdov v danom prípade[97]. 104. Dňa 26. októbra Komisia oznámila ukončenie svojho vyšetrovania[98] v súvislosti s takzvanými doložkami najvyšších výhod (ďalej len „MFN“[99]), ktoré zistila v zmluvách hollywoodskych filmových štúdií so spoločnosťami platenej televízie, s výnimkou dvoch štúdií. 105. Doložky MFN sa vyskytovali vo väčšine „dohôd o výrobe“ medzi hollywoodskymi filmovými štúdiami a európskymi vysielateľmi platenej televízie. Dohody o výrobe sú bežné vo filmovom odvetví Hollywoodu, kde sa štúdiá obvykle dohodnú na predaji celej svojej filmovej produkcie vysielateľom na daný počet rokov. Doložky MFN poskytli štúdiám právo užívať najvýhodnejšie podmienky dohodnuté medzi spoločnosťami platenej televízie a ktorýmkoľvek zo štúdií. 106. Podľa predbežného hodnotenia Komisie kumulatívny účinok doložiek MFN sa prejavil vo vyrovnaní cien platených štúdiám, keďže každé zvýšenie dohodnuté s jedným štúdiom vyvolalo právo na súbežné zvýšenie ceny pre ostatné štúdiá. Komisia usudzuje, že takýto spôsob stanovenia cien je v rozpore so základnými princípmi cenovej konkurencie. 107. Bez toho, aby pripustili porušenie práva hospodárskej súťaže, štúdiá, v súvislosti s ktorými sa vyšetrovanie uzavrelo, sa rozhodli upustiť od doložiek MFN vo svojich jestvujúcich dohodách. Pokiaľ sa neodchyľujú od tohto nového správania sa, nepočíta sa s ďalšími krokmi proti nim. Vyšetrovanie zostáva otvorené vo vzťahu k spoločnostiam NPB Universal a Paramount Pictures Inc., ktoré sa neriadili rozhodnutím súdu. 3.3 Vyšetrovanie sektorov Vyšetrovanie sektorov zamerané na predaj športových práv na používanie v sieťach 3G [100] 108. Mobilná technológia tretej generácie (3G) sa teraz veľmi rýchlo rozvíja na celom svete spolu s rastom počtu užívateľov, a to rýchlosťou vyššou, akú zaznamenal systém GSM v tom istom momente svojho rozvoja. 109. Komisia vystupňovala svoje úsilie zabrániť konaniu zameranému proti hospodárskej súťaži, ktoré by mohlo spomaliť rozvoj tohto kľúčového novovznikajúceho trhu. 110. Komisia identifikovala niekoľko typov konania zo strany etablovaných aktérov, ktoré by mohli obmedziť prístup k náplni kľúčových športov pre nových mediálnych operátorov, ako sú odmietnutia dodávok. viazanie televíznych práv na nové mediálne/UMTS práva, embargá zvýhodňujúce televízny prenos pred novými typmi prenosov alebo kúpa nových mediálnych/UMTS práv etablovanými aktérmi na základe exkluzivity. 111. Komisia v snahe plne zhodnotiť špecifiká trhu a vyriešiť jestvujúce a potenciálne problémy súvisiace s prístupom k obsahu 3G, prikročila dňa 30. januára k prieskumu sektoru zameranému na predaj športových práv na používanie v sieťach 3G, a to spoločne s Dozorným orgánom EZVO. 112. Prvá, prieskumná fáza sa skončila v auguste. Umožnila zhromaždiť informácie o stave rozvíjania 3G vrátane predaja práv 3G mobilným operátorom, a poskytla prehľad o typoch obmedzení uvalených na športové práva 3G. Žiadosti o informácie boli adresované viacerým, väčšinou veľkým televíznym kanálom, mobilným operátorom a majiteľom obsahu. 113. Druhá fáza odštartovaná v septembri rozširuje vyšetrovanie na širší okruh aktérov na trhu, zahŕňa však aj následné dotazníky pre aktérov oslovených v prvej fáze. Táto fáza má poskytnúť podrobné informácie o zmluvách ovplyvňujúcich poskytovanie športových práv 3G. Rámček 5: Distribúcia a opravy motorových vozidiel Počas roku 2004 Komisia pokračovala v monitorovaní implementácie nariadenia č. 1400/2002 a v poskytovaní pomoci zainteresovaným stranám, pokiaľ ide o jeho výklad. V priebehu tohto obdobia bolo možné pozorovať niekoľko novovznikajúcich trendov. Konkrétne, ceny automobilov sa v priemere zvyšovali pomalšie ako ceny iných tovarov a súčasne vykazovali jasné znaky väčšej konvergencie v celej Európskej únii. Konsolidácia v sieti dílerov pokračovala, ale mnohí díleri, ktorých zmluvy sa skončili v dôsledku reorganizácie siete, boli schopní využiť výhody skupinovej výnimky a udržať sa na trhu ako autorizovaní opravári. Urobili sa aj nové investície do vylepšených distribučných a opravárskych zariadení. Je však evidentné, že takýto vývoj nemôže poskytovať viac ako predbežný náznak, pokiaľ ide o vplyvy novej skupinovej výnimky, ktorej vplyv na trh možno plne oceniť až po dlhšom čase. V súlade so svojou úlohou pravidelne monitorovať uplatňovanie nariadenia č. 1400/2002 Komisia vykonala hĺbkové monitorovanie systémov, ktoré používajú výrobcovia osobných a nákladných automobilov, aby umožnili nezávislým operátorom prístup k technickým informáciám súvisiacim s opravami. Okrem toho Komisia pokračovala v monitorovaní vývoja cien automobilov v celej Európskej únii a vydala dve správy - vo februári a v júli. Posledná z nich sa vzťahovala na prvých šesť mesiacov po nadobudnutí účinností nového nariadenia a prvý raz obsahovala údaje týkajúce sa všetkých 25 členských štátov (podrobnosti pozri nižšie). Okrem toho v období, na ktoré sa vzťahuje uvedená správa, Komisia preorientovala svoje aktivity presadzovania na niektoré prípady, ktoré nastoľujú dôležité otázky hospodárskej súťaže. Patria k nim problémy týkajúce sa prístupu autorizovaných a nezávislých opravárov k OEM a konkurenčným náhradným dielom, možnej existencie umelých prekážok pre vstup do autorizovaných opravárskych sietí, ako aj údajných obmedzení schopnosti dílerov predávať motorové vozidlá konkurenčných značiek. Hoci tieto otázky sa ešte len skúmajú v rámci prebiehajúcich vyšetrovaní, Komisia predniesla svoje stanovisko k prípadu týkajúcemu sa dohôd spoločnosti Porsche o distribúcii a službách, v ktorom objasnila uplatňovanie pravidla de minimis v súvislosti s implementáciou nariadenia č. 1400/2002 (pozri nižšie). Nadobudnutie účinnosti nariadenia č. 1/2003 a z toho vyplývajúce poverenie súdov a orgánov hospodárskej súťaže členských štátov poskytlo orgánom hospodárskej súťaže tiež príležitosť plne využiť príslušné poznatky zo sektora motorových vozidiel a zužitkovať mechanizmus spolupráce utvorený v rámci ECN. V tejto súvislosti Komisia usporiadala dňa 19. októbra pracovnú konferenciu, na ktorej sa stretli predstavitelia vnútroštátnych orgánov hospodárskej súťaže, aby si vymenili skúsenosti a posúdili implementáciu nariadenia č. 1400/2002. Prístup k technickým informáciám Komisia uverejnila v októbri štúdiu o prístupe k technickým informáciám pre nezávislých operátorov v automobilovom sektore. Štúdia, ktorú na žiadosť Komisie vypracovala IKA (Univerzita v Aachene), skúmala, ako výrobcovia dodržiavali nariadenie, pokiaľ ide o poskytovanie technických informácií pre opravovne automobilov, výrobcov nástrojov a pre vydavateľov. Všetky tieto typy operátorov majú zohrávať významnú úlohu pri zabezpečovaní zdravej hospodárskej súťaže pri zabezpečovaní oprav automobilov, najmä s prihliadnutím na to, že pokroky v technike robia aj tie najzákladnejšie opravy čoraz zložitejšími. Štúdia ukazuje, že sú dostupné technické informácie pre takmer všetky modely, ktoré sa začali vyrábať v posledných desiatich rokoch, a to buď na internete, na CD/DVD a/alebo vytlačené na papieri. Kvalita poskytovania informácií je však často dosť neuspokojivá, pretože je ťažké nájsť informácie, alebo sú informácie dostupné len vo veľkých, drahých balíkoch. Ich obsah je tiež často nedostatočný, pričom niektorí výrobcovia zadržiavajú značnú časť informácií, ktoré sú veľmi dôležité napríklad pre výrobcov diagnostických nástrojov. Napokon, vydavatelia technických informácií, ktorých produkty si nezávislí opravári vysoko cenia, majú ťažkosti so získavaním informácií, ktoré potrebujú. Priaznivé trendy v oblasti rozdielov v cenách automobilov V marci a júli Komisia uverejnila správy o rozdieloch v cenách automobilov v rámci Európskej únie. Z perspektívy hospodárskej súťaže posledné dve vydania opierajúce sa o údaje z novembra a mája vyjavili pomerne uspokojivé trendy k cenovej konvergencii v rámci eurozóny. Zatiaľ čo správa vydaná v júli 2003 ukázala, že cenové rozdiely pre jednu tretinu modelov prekročili 20 % v rámci celej eurozóny, v poslednom vydaní tento podiel klesol takmer na jednu štvrtinu modelov. Okrem toho treba poznamenať, že táto konvergencia sa uskutočňuje na celkovom pozadí pomernej cenovej stability v Európskej únii. V porovnaní s júlom 2003 cenový index pre automobily v Európskej únii sa v júli 2004 zvýšil len o 0,6 % oproti 2,3 % celkovej inflácii. Júlové vydanie Správy o cenách automobilov prvý raz obsahuje ceny v desiatich nových členských štátoch, ktoré, ako sa zdá, nie sú veľmi odlišné od cien v európskej pätnástke: niektoré modely sú v niektorých nových členských štátoch lacnejšie, ale ostatné nie. V porovnaní s júlom 2003 sa cenový index pre automobily v júli 2004 výrazne zvýšil v Poľsku (+ 8,4 %) a Lotyšsku (+ 4,1 %), ale klesol v Estónsku (- 6,8 %), Litve (- 4,9 %) a Českej republike (- 3,3 %). Dohody spoločnosti Porsche o distribúcii a popredajných službách Dňa 30. apríla Komisia uzavrela konanie týkajúce sa nových štandardných dohôd s dovozcami, dílermi a autorizovanými opravármi, ktoré oznámila spoločnosť Porsche. Tento výrobca automobilov súhlasil s úpravou týchto dohôd, ktoré sa používajú v celej Európskej únii a Európskom hospodárskom priestore, s cieľom zabezpečiť, aby už neobsahovali žiadne „konzervatívne obmedzenia“ ustanovené v článku 4 nariadenia č. 1400/2002. Konkrétne, upravené dohody o distribúcií už neobmedzujú schopnosť dílerov spoločnosti Porsche uzatvárať vedľajšie dohody o poskytovaní popredajných služieb ktorémukoľvek autorizovanému servisnému stredisku Porsche, hoci servisné strediská Porsche už nie sú povinné predávať nové automobily. Komisia sa rozhodla nepokračovať ďalej vo svojom vyšetrovaní v súvislosti s ďalšími ustanoveniami dohôd spoločnosti Porsche o distribúcii, pretože sa ukázalo, že spoločnosť Porsche má iba menej ako 5 % podiel na všetkých vnútroštátnych trhoch v Európskej únii, pokiaľ ide o predaj športových automobilov vyššej kategórie a športových úžitkových vozidiel. Treba pripomenúť, že oznámenie o de minimis vysvetľuje, že dodávateľ, ktorý prevádzkuje distribučný systém na trhu, kde takmer všetci operátori používajú ten istý druh obmedzujúcich dohôd, neprispieva významne ku kumulatívnemu účinku, ak jeho podiel na trhu neprekračuje 5 % a ak dohody neobsahujú konzervatívne obmedzenia. Pokiaľ ide o dohody o popredajných službách, spoločnosť Porsche akceptovala, že nemôže spadať do sféry pôsobnosti skupinovej výnimky, ak používa kvantitatívnu selektívnu distribúciu pre svoju