Medzi príčiny týchto problémov patria regulačné zlyhania smernice o obaloch a odpadoch z obalov v dôsledku kombinácie jej nedostatočného vykonávania a presadzovania, zaostávania za najnovším vývojom na trhu a nedostatočnej jednoznačnej informovanosti vnútroštátnych orgánov o vykonávaní, ktoré je v súlade so smernicou. Revízia smernice z roku 2018 sa okrem toho zaoberala len cieľmi v oblasti recyklácie, nehľadiac na iné výzvy v odvetví odpadov. Neočakáva sa, že by dva konkrétne akty, smernica o jednorazových plastových výrobkoch z roku 2019 a rozhodnutie o vlastných zdrojoch z roku 2020, ktorých rozsah pôsobnosti zahŕňa plastové obaly, uvedené problémy vyriešili, dokonca sa ani neočakáva, že by vyriešili aspoň problémy súvisiace s plastmi. Regulačné zlyhania ešte zhoršujú zlyhania trhu, ako sú environmentálne externality, fragmentované trhy a označovanie, ktoré neplní riadne svoj účel.

Po preskúmaní možných opatrení sa súbor rozmanitých, komplexných a často navzájom súvisiacich opatrení zoskupil do troch možností politiky:

·možnosť 1 obsahuje opatrenia týkajúce sa lepšej normalizácie a jasnejších základných požiadaviek. Tieto opatrenia sú väčšinou nevyhnutnými predpokladmi na zavedenie opatrení v ďalších skupinách,

·možnosťou 2 sa stanovujú povinné cieľové hodnoty týkajúce sa zníženia objemu odpadu, opätovného použitia a obsahu recyklovaného materiálu v plastových obaloch, ako aj požiadavky na zabezpečenie úplnej recyklovateľnosti do roku 2030 a harmonizované pravidlá týkajúce sa výrobkov,

·možnosť 3 obsahuje vyššie povinné cieľové hodnoty a dodatočné požiadavky na výrobok.

Uprednostňovaný balík politických opatrení

Na základe posúdenia opatrení kombinovaných v rámci uvedených možností je vo všeobecnosti uprednostňovanou možnosťou politiky možnosť 2, a to v podobe nariadenia. Jej súčasťou sú opatrenia v rámci možnosti 1, ktoré sú podpornými opatreniami alebo dokonca nevyhnutnými predpokladmi na uľahčenie dosiahnutia povinných cieľových hodnôt a prísnejších požiadaviek v rámci vyváženého prístupu, čím sa podporí dosiahnutie cieľov a nákladovej efektívnosti.

Základnými opatreniami v oblasti zásahu „predchádzanie vzniku a opätovné použitie“ sú:

1.cieľová hodnota zníženia objemu odpadu z obalov na obyvateľa do roku 2030 o 19 % v porovnaní so základným scenárom, čo zodpovedá zníženiu o 5 % v porovnaní s hodnotami z roku 2018;

2.povinné ciele v celej EÚ týkajúce sa opätovného použitia alebo opätovného plnenia obalov v prípadoch, keď je opätovné použitie najúčinnejšie, a

3.postupné upúšťanie od zbytočných alebo nepotrebných obalov.

Dôležitou otázkou je komplementárnosť a súdržnosť opatrení. Zastrešujúcim opatrením v oblasti zásahu týkajúcej sa predchádzania vzniku a opätovného použitia je stanovenie povinných cieľových hodnôt zníženia objemu odpadu z obalov na obyvateľa na úrovni členských štátov, ku ktorému prispieva viacero opatrení: zatiaľ čo harmonizované opatrenia EÚ sú modelované tak, aby prispeli takmer k 60 % potrebného zníženia objemu odpadu, zostávajúci podiel musia zabezpečiť členské štáty prostredníctvom vnútroštátnych opatrení, ktoré sú zlučiteľné s vnútorným trhom.

Rozhodujúcim opatrením v oblasti recyklovateľnosti je stanovenie kritérií koncepcie na účely recyklácie, doplnené o postup posudzovania recyklovateľnosti.

Pokiaľ ide o kompostovateľnosť, z väčšej skupiny obalov spôsobilých na kompostovanie sa zvolili štyri druhy plastových obalov, ktoré budú musieť byť kompostovateľné. Všetky ostatné plastové obaly musia byť chemicky alebo mechanicky recyklovateľné, aby sa umožnila ich recyklácia.

Ďalším pilierom balíka sú ambiciózne ciele pre obsah recyklovaného materiálu v plastových obaloch. Spomedzi rôznych podporných opatrení sú najdôležitejšími stanovenie povinných zálohových systémov pre určité druhy obalov vrátane minimálnych požiadaviek na všetky zálohové systémy a harmonizované označovanie výrobkov a nádob na odpad s cieľom uľahčiť spotrebiteľom triedenie.

Z analýzy vyplynulo, že samotné opatrenia v rámci možnosti 1 nie sú dostatočné na zníženie vzniku odpadov z obalov, t. j. že objem odpadov z obalov by sa do roku 2030 zvýšil o ďalších 17 %. Okrem toho by sa miera recyklácie nezvýšila a nezlepšila by sa ani vysokokvalitná recyklácia a efektívnosť využívania zdrojov. Napokon by sa emisie v porovnaní s rokom 2018 ešte zvýšili. Na druhej strane, plný súbor opatrení v rámci možnosti 3, ktoré sú alternatívnymi alebo doplnkovými k opatreniam v rámci možnosti 2, je omnoho náročnejší na realizáciu, mohol by ohroziť ekonomickú životaschopnosť a viedol by k výrazne vyššej administratívnej záťaži. Dodatočné environmentálne prínosy sú, naopak, menej výrazné.

Vykonalo sa však dôkladné individuálne posúdenie základných opatrení s cieľom určiť prvky opatrení nad rámec možnosti 2 v záujme prípadne lepšieho zohľadnenia zásady subsidiarity a relevantných pozícií zainteresovaných strán a zlepšenia uskutočniteľnosti. Preto je uprednostňovaným balíkom politických opatrení skôr „možnosť 2+“ než možnosť 2 ako taká.

Vplyvy uprednostňovaného balíka politických opatrení

Modelovanie uprednostňovanej možnosti do roku 2030 naznačuje zníženie vzniku odpadu o 18 miliónov ton v porovnaní so základným scenárom a o 3,1 milióna ton v porovnaní s rokom 2018. Zníženie skleníkových plynov dosahuje približne 23 miliónov ton ekvivalentu CO2 (42 % celkovej ročnej úrovne emisií Maďarska), pričom environmentálne externality v peňažnom vyjadrení sa znížia o 6,4 miliardy EUR, a to vo vzťahu k predpokladom základného scenára na rok 2030.

Znížené náklady na nakladanie s odpadom vo výške 4,2 miliardy EUR, dodatočné náklady na systémy opätovného použitia a zálohové systémy na úrovni 4,6 miliardy EUR a znížený predaj a spotreba obalov v hodnote 51,7 miliardy EUR povedú k celkovým hospodárskym úsporám v hodnote 47,2 miliardy EUR. Táto možnosť povedie naproti tomu k dodatočným ročným administratívnym nákladom vo výške 1,3 miliardy EUR, najmä na certifikáciu recyklovateľnosti obalov a obsahu recyklovaného materiálu v plastových obaloch. Odhaduje sa, že komplexné vplyvy na zamestnanosť povedú k miernemu čistému nárastu ekologických pracovných miest.

Len opatreniami v oblasti obsahu recyklovaného materiálu na podporu efektívnosti využívania zdrojov sa znížia požiadavky EÚ na fosílne palivá o 3,1 milióna ton ročne (takmer štvrtina fosílnych palív, ktoré sú v súčasnosti potrebné na výrobu plastových obalov). Celkové zníženie dopytu po fosílnych palivách v rámci možnosti 2+ je zložité vyčísliť, ale skutočnosť, že úspory skleníkových plynov v rámci opatrenia týkajúceho sa obsahu recyklovaného materiálu predstavujú 22 % celkových úspor skleníkových plynov, naznačuje úspory fosílnych palív v rozsahu 12 – 15 miliónov ton. Opatreniami na zlepšenie recyklovateľnosti sa okrem toho zvýši celková miera recyklácie obalov zo 66,5 % v roku 2018 na úroveň 73 % v roku 2030, pričom sa skládkovanie zníži z 18,7 % na 9,6 %. Toto presadzovanie obehovosti má za následok znížený dopyt po pôvodných surovinách, ako je drevo, sklo a hliník.