[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 21.12.2005 KOM(2005) 678 v konečnom znení 2005/0268 (CNS) Návrh ROZHODNUTIE RADY o uzatvorení Dohovoru UNESCO o ochrane a podpore rôznorodosti kultúrneho prejavu (predložená Komisiou) ODÔVODNENIE KONTEXT NÁVRHU | 110 | Dôvody a ciele návrhu V októbri 2003 prijala Generálna konferencia UNESCO jednomyseľné rozhodnutie otvoriť rokovania o Dohovore o ochrane rôznorodosti kultúrneho obsahu a umeleckého prejavu. Rokovania o predbežnom návrhu dohovoru sa začali v septembri 2004. Predsedníctvo Komisie spoločne zaslalo 15. novembra 2004 oznámenie Spoločenstva a jeho členských štátov UNESCU a Rada ministrov prijala 16. novembra 2004 rozhodnutie, ktorým sa Komisia splnomocňuje zúčastniť sa na rokovaniach v mene Spoločenstva. V období od septembra 2004 do júna 2005 sa uskutočnili tri rokovacie zasadania medzivládnych odborníkov. Tieto aktivity viedli počas tretieho zasadania k prijatiu zrevidovaného návrhu dohovoru. Výkonná rada UNESCO v septembri 2005 okrem iného prijala rozhodnutie, ktorým sa odporúča prijatie návrhu dohovoru na Generálnej konferencii v októbri 2005. Generálna konferencia UNESCO prijala dohovor 20. októbra 2005. Rada ministrov tým, že v novembri 2004 povolila Komisii rokovať v mene Spoločenstva, požiadala Komisiu vo svojich rokovacích smerniciach, aby zabezpečila, že znenie dohovoru bude obsahovať ustanovenia nevyhnutné na to, aby sa Spoločenstvo mohlo stať zmluvnou stranou. V skutočnosti dohovor zahŕňa v článku 27 možnosť pre Európske spoločenstvo stať sa zmluvnou stranou a poskytuje mu prostriedky na to, aby mohlo mať rozhodujúce postavenie v orgánoch dohovoru, najmä konferenciu zmluvných strán, ustanovenú v článku 22 dohovoru. Preto je dôležité, aby sa Európske spoločenstvo stalo zmluvnou stranou tohto dohovoru, s členskými štátmi Európskej únie. Cieľom tohto návrhu, ktorý zodpovedá prístupu uplatňovanému počas rokovaní, je preto schválenie Dohovoru UNESCO Európskym spoločenstvom. | 120 | Celkový kontext Podmienky ochrany a podpory kultúrnej rôznorodosti v Európe a na celom svete závisia nielen od hospodárskych podmienok, ale aj od množstva štrukturálnych faktorov. Veľkosť trhov, prítomnosť alebo neprítomnosť jazykových menšín, prítomnosť oblastí s obmedzeným používaním jazyka, prepojenia s národnou alebo regionálnou identitou, materiálna alebo nemateriálna povaha tradícií a kultúrneho dedičstva, historické prepojenia s tretími krajinami sú takisto prvky, ktoré určujú podmienky kultúrneho prejavu, prijímania a kultúrnych výmen. Na európskej úrovni je táto rôznorodosť situácií už dominujúcou skutočnosťou, obohatenou posledným historickým rozšírením o 10 nových členských štátov. Globalizácia, aj keď prináša nové možnosti výmen medzi kultúrami, môže rovnako predstavovať hrozbu pre zraniteľnejšie kultúry a posilniť fenomén štandardizácie, ktorý sa javí ako hrozba pre kultúrnu rôznorodosť. Európska únia už dlhú dobu uznáva dvojitú povahu – kultúrnu a hospodársku – kultúrneho tovaru a služieb a v Zmluve o založení Európskeho spoločenstva ustanovuje, že Spoločenstvo zohľadňuje kultúrne aspekty vo všetkých svojich aktivitách (článok 151 ods. 4 Zmluvy o ES). Na medzinárodnej úrovni však neexistuje žiadne uznanie špecifickosti kultúrneho prejavu v právne záväznom nástroji. Dohovor UNESCO o ochrane a podpore rôznorodosti kultúrneho prejavu, prijatý 20. októbra 2005 v Paríži, je zameraný na vyplnenie právneho vákua v celosvetovom riadení stanovením série práv a povinností na národnej aj medzinárodnej úrovni, zameraných na ochranu a podporu kultúrnej rôznorodosti. Tento nástroj by mal pre kultúrnu rôznorodosť zohrávať podobnú úlohu – a na rovnakej normatívnej úrovni –, akú zohrávajú dohody Svetovej organizácie duševného vlastníctva pre duševné vlastníctvo, dohody Svetovej obchodnej organizácie pre obchod a multilaterálne dohody o životnom prostredí pre životné prostredie. Úplná účasť Európskeho spoločenstva a jeho členských štátov na implementácii tohto dohovoru prispeje najmä k: o vytvoreniu nového piliera alebo celosvetového riadenia s cieľom zabezpečiť ochranu a podporu kultúrnej rôznorodosti; o potvrdeniu osobitnej a dvojakej (kultúrnej a hospodárskej) povahy kultúrnych tovarov a služieb; o uznaniu úlohy a legitímnosti verejných politík pri ochraňovaní a podporovaní kultúrnej rôznorodosti; o uznaniu významu medzinárodnej spolupráce a podpory s cieľom čeliť kultúrnej zraniteľnosti, najmä so zreteľom na rozvojové krajiny; o definovaniu zodpovedajúcich prepojení s ďalšími medzinárodnými nástrojmi, ktoré umožnia účinnú implementáciu dohovoru. | 139 | Existujúce ustanovenia v oblasti návrhu Keďže ide o procedurálny návrh, v oblasti návrhu neexistujú žiadne platné ustanovenia. | 140 | Súlad s inými odvetviami politiky a cieľmi Únie Dohovor UNESCO je v súlade s povinnosťou Spoločenstva, ustanovenou v článku 151 ods. 4 Zmluvy o ES, zohľadňovať kultúrne aspekty vo svojich aktivitách v rámci ďalších ustanovení Zmluvy, najmä s cieľom rešpektovať a podporovať rôznorodosť svojich kultúr. Ciele návrhu sú v súlade s cieľmi iných politík Únie, konkrétne politík vonkajšej spolupráce a najmä rozvojovej politiky; spoločnej obchodnej politiky; dobudovaním vnútorného trhu, najmä pokiaľ ide o duševné vlastníctvo; audiovizuálnou politikou a politikou informačnej spoločnosti, ako aj s kultúrnymi aktivitami. Ciele návrhu sú rovnako v súlade s Chartou základných práv, najmä pokiaľ ide o zásadu podporovania kultúrnej rôznorodosti (článok 22). | KONZULTÁCIE SO ZÚčASTNENÝMI STRANAMI | 219 | Zúčastnené strany, najmä z európskej kultúrnej a audiovizuálnej oblasti, uskutočňovali počas rokovaní o Dohovore UNESCO pravidelné výmeny s Komisiou. Komisia zorganizovala 4. júla 2005 konzultačné stretnutie po treťom rokovacom zasadaní vládnych odborníkov, na základe zrevidovaného návrhu dohovoru. Počas rokovaní UNESCO veľké množstvo zúčastnených strán informovalo Komisiu o plnej podpore spoločných stanovísk Európskej únie voči UNESCO a explicitne odporučilo prijatie dohovoru Generálnou konferenciou UNESCO v roku 2005. Na základe toho sa dodatočné konzultácie po rokovaniach o možnosti Spoločenstva stať sa zmluvnou stranou dohovoru nejavili ako potrebné, keďže situácia sa od júlových konzultácií nezmenila. V skutočnosti je znenie, ktoré prijali členovia UNESCO 21. októbra, takmer totožné (s výnimkou opráv, ktoré urobili právni lingvisti) so znením predbežného zrevidovaného návrhu vychádzajúceho z tretieho rokovacieho zasadania. | Vypracovanie a využitie odborného posudku | 229 | Vypracovanie externého znaleckého posudku nebolo potrebné. | PRÁVNE PRVKY NÁVRHU | 305 | Zhrnutie navrhovaných opatrení Návrh rozhodnutia Rady o uzatvorení Dohovoru UNESCO o ochrane a podpore rôznorodosti kultúrneho prejavu. | 310 | Právny základ Články 89, 133, 151, 181 a 181A v spojitosti s článkom 300 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva. | 320 | Zásada subsidiarity Uplatňuje sa zásada subsidiarity, z dôvodu zmiešaných právomocí ustanovených Dohovorom UNESCO. Keďže ide o právomoci Spoločenstva a zároveň o právomoci členských štátov, je potrebná spoločná ratifikácia tohto dohovoru Spoločenstvom a členskými štátmi. | Návrh je teda v súlade so zásadou subsidiarity. | Zásada proporcionality Otázka zásady proporcionality nie je v tomto prípade relevantná, keďže ide o procedurálny akt. | Výber nástrojov | 341 | Navrhované nástroje: návrh rozhodnutia Rady. | 342 | Iné nástroje by neboli primerané z tohto (týchto) dôvodu(-ov): keďže ide o proces ratifikácie medzinárodného normatívneho textu Spoločenstvom, rozhodnutie Rady je v tomto prípade jediným vhodným právnym nástrojom. | VPLYV NA ROZPOčET | 409 | Návrh nemá vplyv na rozpočet Spoločenstva. | DODATOčNÉ INFORMÁCIE | 560 | Európsky hospodársky priestor Na tento návrh zákona sa nevzťahuje Dohoda o EHP. | 1. 2005/0268 (CNS) Návrh ROZHODNUTIE RADY o uzatvorení Dohovoru UNESCO o ochrane a podpore rôznorodosti kultúrneho prejavu RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej články 89, 133, 151, 181 a 181A v spojitosti s článkom 300 ods. 2, prvý pododsek, prvá veta a článkom 300 ods. 3, prvý pododsek, so zreteľom na návrh Komisie[1], so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu[2],keďže: (1) V novembri 2004 Rada splnomocnila Komisiu zúčastniť sa v mene Európskeho spoločenstva na rokovaniach o Dohovore o ochrane a podpore rôznorodosti kultúrneho prejavu v rámci UNESCO. Komisia sa zúčastnila na týchto rokovaniach spolu s členskými štátmi. (2) Dohovor o ochrane a podpore rôznorodosti kultúrneho prejavu bol prijatý na Generálnej konferencii UNESCO 20. októbra 2005 v Paríži. (3) Tento dohovor predstavuje relevantný a účinný pilier podpory kultúrnej rôznorodosti a kultúrnych výmen, ktorým Európske spoločenstvo a jeho členské štáty pripisujú najväčší význam. Dohovor prispieva k vzájomnému rešpektovaniu a porozumeniu medzi kultúrami na celosvetovej úrovni. (4) Tento dohovor by sa mal schváliť v čo najkratšej lehote. (5) Spoločenstvo, ako aj jeho členské štáty, majú právomoci v oblastiach, na ktoré sa dohovor vzťahuje. Preto by sa Spoločenstvo a jeho členské štáty mali stať zmluvnými stranami, aby mohli spĺňať spoločné záväzky určené v dohovore a spoločne uplatňovať práva, ktoré im zaručil uvedený dohovor v situáciách so zmiešanou právomocou – s cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie dohovoru, ROZHODLA TAKTO: Článok 1 1. Dohovor UNESCO o ochrane a podpore rôznorodosti kultúrneho prejavu sa schvaľuje v mene Európskeho spoločenstva. 2. Znenie dohovoru sa uvádza v prílohe 1 a) tohto rozhodnutia. Článok 2 1. Predseda Rady sa týmto v mene Spoločenstva oprávňuje určiť osobu (osoby) splnomocnenú(-é) na uloženie schvaľovacej listiny o pristúpení u generálneho riaditeľa UNESCO, v súlade s článkom 27 ods. 4 Dohovoru o ochrane a podpore rôznorodosti kultúrneho prejavu. 2. Predseda Rady sa týmto v mene Spoločenstva oprávňuje určiť osobu (osoby) splnomocnenú(-é) na uloženie vyhlásenia o právomociach, uvedeného v prílohe 1 b) tohto rozhodnutia, v súlade s článkom 27 ods. 3 písm. c) Dohovoru o ochrane a podpore rôznorodosti kultúrneho prejavu. 3. Predseda Rady sa týmto v mene Spoločenstva oprávňuje určiť osobu (osoby) splnomocnenú(-é), ktorá(-é) urobí(-ia) jednostranné vyhlásenie uvedené v prílohe 2 tohto rozhodnutia pri uložení schvaľovacej listiny o pristúpení. Článok 3 Komisia zastupuje Európske spoločenstvo na zasadaniach orgánov vytvorených dohovorom, a najmä na konferencii zmluvných strán, a rokuje v jeho mene o otázkach, na ktoré sa viažu právomoci týchto orgánov. V Bruseli Za Radu predseda PRÍLOHA 1 a) DOHOVOR UNESCO O OCHRANE A PODPORE RÔZNORODOSTI KULTÚRNEHO PREJAVU PREAMBULA Generálna konferencia Organizácie spojených národov pre vzdelávanie, vedu a kultúru, ktorá sa zišla v Paríži od 3. do 21. októbra 2005 na svojom 33. zasadnutí, 1. Potvrdzujúc , že kultúrna rôznorodosť je charakteristickou črtou ľudstva, 2. Uvedomujúc si , že kultúrna rôznorodosť predstavuje spoločné dedičstvo ľudstva a že by sa mala uctievať a chrániť v prospech všetkých, 3. Vediac , že kultúrna rôznorodosť vytvára bohatý a rozmanitý svet, ktorý rozširuje možnosti výberu, živí ľudské schopnosti a hodnoty a že je teda základnou hnacou silou pre dlhodobý rozvoj spoločenstiev a národov, 4. Pripomínajúc , že kultúrna rôznorodosť, ktorá sa rozvíja v podmienkach demokracie, tolerancie, sociálnej spravodlivosti a vzájomného rešpektu medzi národmi a kultúrami, je nevyhnutná pre mier a bezpečnosť na miestnej, vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni, 5. Uctievajúc význam kultúrnej rôznorodosti pre úplné realizovanie ľudských a základných práv, ktoré boli vyhlásené vo Všeobecnej deklarácii ľudských práv a v iných svetovo uznaných nástrojoch, 6. Zdôrazňujúc potrebu zapojiť kultúru ako strategický prvok do vnútroštátnych a medzinárodných rozvojových politík, ako aj do medzinárodnej rozvojovej spolupráce, pričom sa vezme do úvahy aj Miléniová deklarácia OSN (2000), ktorá kladie dôraz na odstránenie chudoby, 7. Nazdávajúc sa , že kultúra na seba v čase a v priestore berie rôzne podoby a že sa táto rôznorodosť prejavuje v originálnosti a mnohorakosti identít, ako aj v kultúrnom prejave národov a spoločností predstavujúcich ľudstvo, 8. Uznávajúc význam tradičného poznania ako zdroja nehmotného a hmotného bohatstva a predovšetkým význam vedomostných systémov domorodého obyvateľstva a ich pozitívny prínos pre dlhodobý vývoj, ako aj potrebu zabezpečiť ich primeranú ochranu a podporu, 9. Uznávajúc potrebu prijatia opatrení na ochranu rôznorodosti kultúrneho prejavu, vrátane jeho obsahu, predovšetkým v situáciách, kde môže kultúrnemu prejavu hroziť zánik alebo vážne narušenie, 10. Zdôrazňujúc význam kultúry pre sociálnu súdržnosť vo všeobecnosti a osobitne jej prínos pre zlepšenie štatútu a úlohy ženy v spoločnosti, 11. Uvedomujúc si , že kultúrna rôznorodosť sa upevňuje vďaka slobodnému pohybu ideí a že sa živí neustálymi výmenami a interakciami medzi kultúrami, 12. Opätovne potvrdzujúc , že sloboda myslenia, prejavu a informácií, ako aj rôznorodosť médií umožňujú rozvoj kultúrneho prejavu v spoločnostiach, 13. Uznávajúc , že rôznorodosť kultúrneho prejavu, vrátane tradičného kultúrneho prejavu, je dôležitým činiteľom, ktorý jednotlivcom a národom umožňuje vyjadriť svoje myšlienky a hodnoty a deliť sa o ne s inými, 14. Pripomínajúc , že jazyková rôznorodosť je základným prvkom kultúrnej rôznorodosti a opätovne potvrdzujúc základnú úlohu, ktorú v ochrane a podpore kultúrneho prejavu zohráva výchova, 15 . Berúc do úvahy význam životaschopnosti kultúr pre všetkých, vrátane osôb patriacich k menšinám a domorodých národov, ktorá sa prejavuje v ich slobode tvoriť a šíriť tradičný kultúrny prejav a mať k nemu prístup tak, aby z neho mohli mať osoh pre vlastný rozvoj, 16. Zdôrazňujúc základnú úlohu interakcie a kultúrnej tvorivosti, ktoré živia a obnovujú kultúrny prejav a posilňujú úlohu tých, ktorí pracujú na rozvoji kultúry pre pokrok celej spoločnosti, 17. Uznávajúc význam práv duševného vlastníctva pre podporu osôb, ktoré sa zúčastňujú na kultúrnej tvorivosti, 18. V presvedčení , že kultúrne aktivity, majetky a služby, ktoré sú nositeľmi identít, hodnôt a zmyslu, majú dvojitú povahu, ekonomickú a kultúrnu, a nemalo by sa teda s nimi zaobchádzať, akoby mali len obchodnú hodnotu, 19. Konštatujúc , že proces globalizácie, zjednodušený rýchlym vývojom informačných a komunikačných technológií, vytvára nové podmienky pre posilnenú interakciu medzi kultúrami, ale takisto predstavuje výzvu pre kultúrnu rôznorodosť, najmä vzhľadom na riziká nerovnováhy medzi bohatými a chudobnými krajinami, 20. S vedomím špecifického mandátu, ktorým bolo UNESCO poverené na zabezpečenie rešpektovania rôznorodosti kultúr a na odporúčanie medzinárodných dohôd, ktoré považuje za užitočné na zjednodušenie voľného pohybu ideí prostredníctvom slov a obrazov, 21. Odvolávajúc sa na ustanovenia medzinárodných nástrojov, ktoré UNESCO prijalo a ktoré súvisia s kultúrnou rôznorodosťou a s výkonom kultúrnych práv, a predovšetkým na Všeobecnú deklaráciu o kultúrnej rozmanitosti z roku 2001, Prijíma 20.10.2005 tento Dohovor. I. CIELE A HLAVNÉ ZÁSADY Článok 1 - Ciele Cieľom tohto dohovoru je: (a) chrániť a podporovať rôznorodosť kultúrneho prejavu; (b) vytvoriť podmienky, ktoré kultúram umožnia slobodne sa rozvíjať a reagovať medzi sebou, aby sa mohli vzájomne obohacovať; (c) podporovať dialóg medzi kultúrami, aby sa zabezpečili intenzívnejšie a vyrovnanejšie kultúrne výmeny vo svete v prospech medzikultúrneho rešpektu a kultúry mieru; (d) stimulovať medzikultúrnosť na rozvíjanie kultúrnej interakcie v duchu budovania mostov medzi národmi; (e) podporovať rešpektovanie rôznorodosti kultúrneho prejavu a uvedomovanie si jej hodnoty na miestnej, vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni; (f) opätovne potvrdiť dôležitosť prepojenia medzi kultúrou a rozvojom pre všetky krajiny, a to najmä rozvojové, a podporovať činnosti na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni tak, aby sa uznala skutočná hodnota tohto prepojenia; (g) uznať osobitný charakter kultúrnych aktivít, majetkov a služieb ako nositeľov identít, hodnôt a zmyslu; (h) opätovne potvrdiť zvrchované právo štátov zachovať, prijať a implementovať také politiky a opatrenia, ktoré považujú za vhodné na ochranu a podporu rôznorodosti kultúrneho prejavu na svojom území; (i) posilniť medzinárodnú spoluprácu a solidaritu v partnerskom duchu, aby sa predovšetkým zvýšila kapacita rozvojových krajín chrániť a podporovať rôznorodosť kultúrneho prejavu. Článok 2 – Hlavné zásady 1. Zásada rešpektovania ľudských práv a základných slobôd Kultúrnu rôznorodosť možno chrániť a podporovať, len ak sú zaručené ľudské práva a základné slobody ako sloboda prejavu, informácií a komunikácie, ako aj možnosť jednotlivcov vybrať si kultúrny prejav. Nemožno sa odvolávať na ustanovenia tohto dohovoru s cieľom poškodzovať ľudské práva a základné slobody, ktoré sú potvrdené vo Všeobecnej deklarácii ľudských práv alebo zaručené v medzinárodnom práve, alebo obmedzovať ich pôsobnosť. 2. Zásada zvrchovanosti Štáty majú v súlade s Chartou Spojených štátov a so zásadami medzinárodného práva zvrchované právo prijímať opatrenia a politiky na ochranu a podporu rôznorodosti kultúrneho prejavu na svojom území. 3. Zásada rovnakej dôstojnosti a rešpektovania všetkých kultúr Ochrana a podpora rôznorodosti kultúrneho prejavu zahŕňa uznanie rovnakej dôstojnosti a rešpektovanie všetkých kultúr vrátane kultúr osôb patriacich k menšinám a kultúr domorodých národov. 4. Zásada medzinárodnej solidarity a spolupráce Medzinárodná spolupráca a solidarita by mali všetkým a najmä rozvojovým krajinám umožniť vytvoriť a posilniť prostriedky potrebné na kultúrny prejav vrátane kultúrneho priemyslu, či už začínajúceho, alebo už zriadeného, a to na miestnej, vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni. 5. Zásada komplementarity ekonomických a kultúrnych aspektov rozvoja Keďže kultúra je jednou zo základných hnacích síl rozvoja, kultúrne aspekty rozvoja sú rovnako dôležité ako ekonomické a jednotlivci a národy majú základné právo zúčastňovať sa na nich a mať z nich úžitok. 6. Zásada dlhodobého rozvoja Kultúrna rôznorodosť je veľkým bohatstvom pre jednotlivcov aj spoločnosti. Ochrana, podpora a zachovanie kultúrnej rôznorodosti je základnou podmienkou pre dlhodobý rozvoj v prospech súčasných a budúcich generácií. 7. Zásada spravodlivého prístupu Spravodlivý prístup k bohatej a rozmanitej škále kultúrneho prejavu z celého sveta a prístup kultúr k výrazovým a rozširovacím prostriedkom predstavujú dôležité prvky pre valorizáciu kultúrnej rôznorodosti a podporujú vzájomné porozumenie. 8. Zásada otvorenosti a rovnováhy Keď štáty prijímajú opatrenia na podporu rôznorodosti kultúrneho prejavu, mali by primeraným spôsobom podporovať otvorenosť voči ostatným kultúram sveta a zabezpečiť, aby tieto opatrenia boli v súlade s cieľmi tohto dohovoru. II. ROZSAH PÔSOBNOSTI Článok 3 – Rozsah pôsobnosti Tento dohovor sa uplatňuje na politiky a opatrenia, ktoré prijmú zmluvné strany a ktoré súvisia s ochranou a podporou rôznorodosti kultúrneho prejavu. III. VYMEDZENIE POJMOV Článok 4 - Vymedzenie pojmov Na účely tohto dohovoru sa rozumie, že: 1. Kultúrna rôznorodosť „Kultúrna rôznorodosť“ znamená mnohorakosť podôb, v ktorých kultúry skupín a spoločností nájdu svoj prejav. Tento prejav sa odovzdáva v skupinách a spoločnostiach a medzi nimi. Kultúrna rôznorodosť sa neprejavuje len v rozličných podobách, prostredníctvom ktorých sa kultúrne dedičstvo humanity vyjadruje, obohacuje a odovzdáva vďaka rozmanitosti kultúrneho prejavu, ale aj prostredníctvom rozličných spôsobov umeleckej tvorby, produkcie, šírenia, distribúcie a užívania kultúrneho prejavu bez ohľadu na použité prostriedky a technológie. 2. Kultúrny obsah „Kultúrny obsah“ znamená symbolický význam, umelecký rozmer a kultúrne hodnoty, ktoré majú pôvod v kultúrnych identitách alebo ich vyjadrujú. 3. Kultúrny prejav „Kultúrny prejav“ znamená prejav, ktorý je výsledkom tvorivosti jednotlivcov, skupín a spoločností a ktoré má kultúrny obsah. 4. Kultúrne aktivity, majetky a služby „Kultúrne aktivity, majetky a služby“ sú aktivity, majetky a služby, ktoré pri posudzovaní z hľadiska kvality, použitia alebo účelu stelesňujú, alebo odovzdávajú kultúrny prejav nezávisle od obchodnej hodnoty, ktorú môžu mať. Kultúrne aktivity môžu mať účel samy o sebe, alebo môžu prispievať na produkciu kultúrnych majetkov a služieb. 5. Kultúrny priemysel „Kultúrny priemysel“ znamená priemysel, ktorý produkuje a šíri kultúrne majetky a služby, ktoré sú definované v článku 4. 6. Kultúrne politiky a opatrenia „Kultúrne politiky a opatrenia“ sú politiky a opatrenia súvisiace s kultúrou na miestnej, vnútroštátnej alebo medzinárodnej úrovni, či už sú zamerané na kultúru ako takú, alebo sú určené na to, aby priamo vplývali na kultúrny prejav jednotlivcov, skupín alebo spoločností vrátane tvorby, produkcie, šírenia a distribúcie kultúrnych aktivít, majetkov a služieb a prístupu k nim. 7. Ochrana „Ochrana“ znamená prijatie opatrení určených na ochranu, uchovanie a valorizáciu rôznorodosti kultúrneho prejavu. „Chrániť“ znamená prijať takéto opatrenia. 8. Medzikultúrnosť „Medzikultúrnosť“ znamená existenciu, spravodlivú interakciu rôznych kultúr a možnosť vytvoriť spoločné kultúrny prejav prostredníctvom dialógu a vzájomného rešpektu. IV. PRÁVA A POVINNOSTI ZMLUVNÝCH STRÁN Článok 5 – Všeobecné pravidlo o právach a povinnostiach 1. V súlade s Chartou Spojených národov, so zásadami medzinárodného práva a s medzinárodne uznávanými nástrojmi v oblasti ľudských práv zmluvné strany opätovne potvrdzujú svoje zvrchované právo formulovať a implementovať kultúrne politiky a prijímať opatrenia na ochranu a podporu rôznorodosti kultúrneho prejavu, ako aj na posilnenie medzinárodnej spolupráce, aby splnili ciele tohto dohovoru. 2. Keď jedna strana implementuje politiky a prijíma opatrenia na ochranu a podporu rôznorodosti kultúrneho prejavu na svojom území, musia byť jej politiky a opatrenia zlučiteľné s ustanoveniami tohto dohovoru. Článok 6 - Práva zmluvných strán na vnútroštátnej úrovni 1. V rámci svojich kultúrnych politík a opatrení, ako sú opísané v článku 4 ods. 6, a vzhľadom na okolnosti a potreby, ktoré sú jej vlastné, môže každá zmluvná strana prijať opatrenia určené na ochranu a podporu rôznorodosti kultúrneho prejavu na svojom území. 2. Takéto opatrenia môžu zahŕňať: (a) regulačné opatrenia, ktorých cieľom je ochraňovať a podporovať rôznorodosť kultúrneho prejavu; (b) opatrenia, ktoré vhodným spôsobom ponúkajú vnútroštátnym kultúrnym aktivitám, majetkom a službám príležitosti nájsť si miesto medzi kultúrnymi aktivitami, majetkami a službami dostupnými na svojom území, pokiaľ ide o ich tvorbu, produkciu, šírenie, distribúciu a užívanie vrátane opatrení týkajúcich sa jazyka, ktorý sa pre tieto aktivity, majetky a služby používa; (c) opatrenia, ktorých cieľom je poskytnúť nezávislému vnútroštátnemu kultúrnemu priemyslu a aktivitám neformálneho sektora skutočný prístup k prostriedkom produkcie, šírenia a distribúcie kultúrnych aktivít, majetkov a služieb; (d) opatrenia, ktoré majú za cieľ prideľovať štátnu finančnú podporu; (e) opatrenia, ktorých cieľom je podporovať neziskové organizácie, ako aj štátne a súkromne inštitúcie, umelcov a ostatných profesionálov kultúry v rozvíjaní a podporovaní slobodnej výmeny a slobodného pohybu ideí a kultúrneho prejavu, ako aj kultúrnych aktivít, majetkov a služieb, a v stimulovaní tvorby a podnikavého ducha vo svojich aktivitách; (f) opatrenia, ktorých cieľom je vhodným spôsobom zriaďovať a podporovať štátne inštitúcie; (g) opatrenia, ktorých cieľom je povzbudzovať a podporovať umelcov, ako aj všetkých, ktorí sa zúčastňujú na tvorbe kultúrneho prejavu; (h) opatrenia, ktorých cieľom je podporovať rôznorodosť médií, a to aj prostredníctvom verejnej služby rozhlasového vysielania. Článok 7 – Opatrenia určené na podporu kultúrneho prejavu 1. Zmluvné strany sa usilujú vytvoriť na svojom území prostredie, ktoré bude povzbudzovať jednotlivcov a sociálne skupiny: (a) aby tvorili, produkovali, šírili a distribuovali svoj vlastný kultúrny prejav a aby k nemu mali prístup, venujúc osobitnú pozornosť špecifickým podmienkam a potrebám žien a rôznych sociálnych skupín vrátane osôb patriacich k menšinám a domorodých národov; (b) aby mali prístup k rôznemu kultúrnemu prejavu pochádzajúcemu z ich územia, ako aj z ostatných krajín sveta. 2. Zmluvné strany sa takisto usilujú uznať významný prínos umelcov a všetkých, ktorí sa zúčastňujú tvorivého procesu, kultúrnych spoločenstiev a organizácií, ktoré ich podporujú v ich práci, ako aj ich hlavnú úlohu poskytovať živnú pôdu pre rôznorodosť kultúrneho prejavu. Článok 8 – Opatrenia určené na ochranu kultúrneho prejavu 1. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článkov 5 a 6, niektorá zmluvná strana môže zistiť, že existuje špecifická situácia, keď kultúrnemu prejavu na jej území hrozí nebezpečenstvo zániku, je vážne ohrozené alebo súrne potrebuje ochranný zásah. 2. Zmluvné strany môžu prijať všetky vhodné opatrenia na ochranu kultúrneho prejavu v situáciách uvedených v odseku 1 v súlade s ustanoveniami tohto dohovoru. 3. Zmluvné strany odovzdajú medzivládnemu výboru správu o všetkých prijatých opatreniach na zvládnutie situácie a výbor môže formulovať primerané odporúčania. Článok 9 – Vzájomné poskytovanie informácií a transparentnosť Zmluvné strany: (a) každé štyri roky vo svojich správach pre UNESCO poskytujú zodpovedajúce informácie o opatreniach prijatých na ochranu a podporu rôznorodosti kultúrneho prejavu na svojom území a na medzinárodnej úrovni; (b) určia kontaktný bod zodpovedný za deľbu informácií týkajúcich sa tohto dohovoru; (c) poskytujú si informácie súvisiace s ochranou a podporou rôznorodosti kultúrneho prejavu a vymieňajú si ich. Článok 10 – Výchova a zvyšovanie povedomia verejnosti Zmluvné strany: (a) podporujú a rozvíjajú chápanie významu ochrany a podpory rôznorodosti kultúrneho prejavu, najmä prostredníctvom výchovných programov a zintenzívneného zvyšovania informovanosti verejnosti; (b) v záujme splnenia cieľa tohto článku spolupracujú s ostatnými stranami a medzinárodnými a regionálnymi organizáciami; (c) povzbudzujú tvorivosť a posilňujú kapacity produkcie prostredníctvom výchovných, vzdelávacích a výmenných programov v oblasti kultúrneho priemyslu. Tieto opatrenia by sa mali uplatňovať tak, aby nemali negatívny dopad na tradičné formy produkcie. Článok 11 – Účasť občianskej spoločnosti Zmluvné strany uznávajú centrálnu úlohu občianskej spoločnosti pri ochrane a podpore rôznorodosti kultúrneho prejavu. Zmluvné strany povzbudzujú občiansku spoločnosť k aktívnej účasti na úsilí zameranom na splnenie cieľov tohto dohovoru. Článok 12 – Podpora medzinárodnej spolupráce Zmluvné strany sa usilujú o posilnenie bilaterálnej, regionálnej a medzinárodnej spolupráce, aby vytvorili priaznivé podmienky pre podporu rôznorodosti kultúrneho prejavu, pričom vezmú osobitne do úvahy situácie uvedené v článkoch 8 a 17, najmä s cieľom: (a) uľahčiť dialóg o kultúrnych politikách a opatreniach medzi zmluvnými stranami; (b) posilniť strategické a riadiace kapacity verejného sektora v štátnych kultúrnych inštitúciách vďaka profesionálnym a medzinárodným kultúrnym výmenám, ako aj vďaka vzájomnému poskytovaniu najlepších metód; (c) posilniť partnerstvá s občianskou spoločnosťou, mimovládnymi organizáciami a súkromným sektorom a medzi nimi s cieľom podporovať a propagovať rôznorodosť kultúrneho prejavu; (d) propagovať využívanie nových technológií a povzbudzovať partnerstvá s cieľom zintenzívniť vzájomné poskytovanie informácií a kultúrne porozumenie a podporovať rôznorodosť kultúrneho prejavu; (e) podporovať uzatváranie dohôd o koprodukcii a spoločnej distribúcii. Článok 13 – Začlenenie kultúry do dlhodobého rozvoja Zmluvné strany sa usilujú o začlenenie kultúry do svojich rozvojových politík na všetkých úrovniach s cieľom vytvoriť priaznivé podmienky pre dlhodobý rozvoj a zároveň podporovať aj aspekty súvisiace s ochranou a podporou rôznorodosti kultúrneho prejavu. Článok 14 – Spolupráca pre rozvoj Zmluvné strany sa vynasnažia podporovať spoluprácu pre dlhodobý rozvoj a obmedzenie chudoby, hlavne pokiaľ ide o špecifické problémy rozvojových krajín s cieľom podporiť vznik dynamického kultúrneho sektora, okrem iného týmito prostriedkami: 1. posilnenie kultúrneho priemyslu rozvojových krajín: (a) vytvorením a posilnením kapacít kultúrnej produkcie a distribúcie v rozvojových krajinách; (b) uľahčením širšieho prístupu k ich kultúrnym aktivitám, majetkom a službám na svetovom trhu a v medzinárodných distribučných sieťach; (c) umožnením vytvorenia životaschopných miestnych a regionálnych trhov; (d) zakaždým, keď to bude možné, prijatím vhodných opatrení v rozvinutých krajinách s cieľom zjednodušiť na ich územiach prístup ku kultúrnym aktivitám, majetkom a službám rozvojových krajín; (e) podporovaním kreatívnej práce a v rámci možností uľahčením mobility umelcov rozvojových krajín; (f) podporovaním vhodnej spolupráce medzi rozvinutými a rozvojovými krajinami, najmä v oblastiach hudby a filmu; 2. posilnenie kapacít výmenou informácií, skúseností a odborných posudkov a odborná príprava ľudských zdrojov v rozvojových krajinách v štátnom aj súkromnom sektore zameraná na strategické a riadiace kapacity, vypracovanie a implementovanie politík, podporu a distribúciu kultúrneho prejavu, rozvoj stredných a malých podnikov a mikropodnikov, využívanie technológií, ako aj na rozvoj a prenos kompetencií; 3. prenos technológií a „know-how“ prostredníctvom implementovania vhodných povzbudzujúcich opatrení, hlavne v oblasti kultúrneho priemyslu a podnikania; 4. finančná podpora: (a) zriadením medzinárodného fondu pre kultúrnu rôznorodosť, ktorý je ustanovený v článku 18; (b) udelením štátnej pomoci rozvoju podľa potreby vrátane technickej pomoci určenej na stimuláciu a podporu tvorivosti; (c) prostredníctvom iných foriem, napríklad pôžičiek s nízkou úrokovou sadzbou, subvencií a iných finančných mechanizmov. Článok 15 – Podmienky spolupráce Zmluvné strany podporujú rozvoj partnerstiev medzi štátnymi a súkromnými sektormi a neziskovými organizáciami, ako aj v rámci nich, s cieľom spolupracovať s rozvojovými krajinami na posilnení ich kapacít chrániť a podporovať rôznorodosť kultúrneho prejavu. Ako odpoveď na konkrétne potreby rozvojových krajín budú tieto priekopnícke partnerstvá klásť dôraz na rozvoj infraštruktúr, ľudských zdrojov a politík, ako aj na výmeny kultúrnych aktivít, majetkov a služieb. Článok 16 – Zvýhodňovanie rozvojových krajín Rozvinuté krajiny uľahčujú kultúrne výmeny s rozvojovými krajinami tým, že prostredníctvom vhodných inštitucionálnych a právnych rámcov zvýhodňujú ich umelcov a iných profesionálov a aktérov kultúry, ako aj ich kultúrne majetky a služby. Článok 17 - Medzinárodná spolupráca v situáciách vážnej hrozby voči kultúrnemu prejavu Aby si zmluvné strany mohli vzájomne pomáhať v situáciách uvedených v článku 8, spolupracujú navzájom, pričom venujú osobitnú pozornosť rozvojovým krajinám. Článok 18 – Medzinárodný fond pre kultúrnu rôznorodosť 1. Týmto sa vytvára „Medzinárodný fond pre kultúrnu rôznorodosť“ (ďalej len „fond“). 2. Fond sa zriadi v súlade s rozpočtovými pravidlami UNESCO ako depozitný fond. 3. Zdroje fondu predstavujú: (a) dobrovoľné príspevky zmluvných strán; (b) financie, ktoré na tento účel uvoľní Generálna konferencia UNESCO; (c) platby, dary alebo dedičstvo od iných štátov, organizácií a programov systému Spojených národov, iných regionálnych alebo medzinárodných organizácií a štátnych alebo súkromných organizácií či súkromných osôb; (d) všetky úvery zo zdrojov fondu; (e) výnos zo zbierok a ziskov z podujatí organizovaných v prospech fondu; (f) všetky ostatné zdroje, ktoré sú v rozpočtových pravidlách povolené. 4. O používaní financií z fondu rozhoduje medzivládny výbor na základe usmernení konferencie zmluvných strán. 5. Medzivládny výbor môže prijímať príspevky a iné formy pomoci na všeobecné alebo osobitné účely vzťahujúce sa na určené projekty, pokiaľ medzivládny výbor tieto projekty schválil. 6. Príspevky do fondu nemôžu sprevádzať žiadne politické, ekonomické ani iné podmienky, ktoré by neboli zlučiteľné s cieľmi tohto dohovoru. 7. Zmluvné strany sa usilujú pravidelne vyplácať dobrovoľné príspevky na plnenie tohto dohovoru. Článok 19 – Výmena, analýza a šírenie informácií 1. Zmluvné strany súhlasia s tým, že si budú vymieňať informácie a odborné posudky súvisiace so zhromažďovaním údajov a štatistikami týkajúcimi sa rôznorodosti kultúrneho prejavu, ako aj najlepších metód na jej ochranu a podporu. 2. UNESCO vďaka mechanizmom, ktoré v sekretariáte existujú, uľahčuje zhromažďovanie, analýzu a šírenie všetkých informácií, štatistík a najlepších metód v danej oblasti. 3. UNESCO takisto vytvorí a pravidelne aktualizuje databázu týkajúcu sa rozličných štátnych, súkromných a neziskových sektorov a organizácií, ktoré sú aktívne v oblasti kultúrneho prejavu. 4. S cieľom uľahčiť zhromažďovanie údajov UNESCO venuje osobitnú pozornosť posilneniu kapacít a odborných posudkov zmluvných strán, ktoré podajú žiadosť o pomoc v tejto oblasti. 5. Zhromažďovanie informácií uvedených v tomto článku dopĺňa informácie, na ktoré sa vzťahujú ustanovenia článku 9. V. VZŤAHY S OSTATNÝMI NÁSTROJMI Článok 20 - Vzťahy s ostatnými nástrojmi: vzájomná podpora, komplementarita a nepodriadenosť 1. Zmluvné strany uznávajú, že si musia v dobrej viere plniť povinnosti podľa tohto dohovoru a všetkých ostatných zmlúv, ktorými sa zaviazali. Bez toho, aby tento dohovor podriaďovali ostatným zmluvám: (a) povzbudzujú k vzájomnej podpore medzi týmto dohovorom a ostatnými zmluvami, ktorými sa zaviazali; a (b) keď vykladajú a uplatňujú ostatné zmluvy, ktorými sa zaviazali, alebo keď sa zaväzujú k iným medzinárodným povinnostiam, berú do úvahy náležité ustanovenia tohto dohovoru. 2. Nič v tomto dohovore nemožno vyložiť tak, aby menilo práva a povinnosti zmluvných strán, vyplývajúce zo zmlúv, ktorými sa zaviazali. Článok 21 – Medzinárodná konzultácia a koordinácia Zmluvné strany sa zaväzujú podporovať ciele a zásady tohto dohovoru v rámci iných medzinárodných združení. Na tento účel sa zmluvné strany spolu v prípade potreby radia, pričom nezabúdajú na tieto ciele a zásady. VI. ORGÁNY DOHOVORU Článok 22 – Konferencia zmluvných strán 1. Týmto sa zriaďuje konferencia zmluvných strán. Konferencia zmluvných strán je plenárnym a najvyšším orgánom tohto dohovoru. 2. Konferencia zmluvných strán sa schádza na normálnom zasadnutí každé dva roky, pokiaľ možno v rámci Generálnej konferencie UNESCO. Môže sa zísť na výnimočnom zasadnutí, ak tak rozhodne, alebo ak medzivládnemu výboru doručí žiadosť v tomto zmysle aspoň tretina zmluvných strán. 3. Konferencia zmluvných strán prijíma svoj rokovací poriadok. 4. Funkcie Konferencie zmluvných strán sú medzi inými: (a) voliť členov medzivládneho výboru; (b) dostávať a skúmať správy zmluvných strán k dohovoru, ktoré jej doručí medzivládny výbor; (c) schvaľovať operačné smernice, ktoré na jej žiadosť pripravil medzivládny výbor; (d) prijímať akékoľvek iné opatrenie, ktoré považuje za potrebné na podporu cieľov tohto dohovoru. Článok 23 – Medzivládny výbor 1. Týmto sa pri UNESCO zriaďuje medzivládny výbor pre ochranu a podporu rôznorodosti kultúrneho prejavu (ďalej len „medzivládny výbor“). Skladá sa zo zástupcov 18 štátov, ktoré sú zmluvnými stranami dohovoru, zvolených na štyri roky konferenciou zmluvných strán hneď po tom, ako tento dohovor nadobudne platnosť v súlade s článkom 29. 2. Medzivládny výbor sa schádza raz za rok. 3. Medzivládny výbor pracuje pod vedením a podľa smerníc konferencie zmluvných strán a zodpovedá sa jej. 4. Počet členov medzivládneho výboru dosiahne 24 hneď po tom, ako počet zmluvných strán dohovoru dosiahne 50. 5. Voľba členov medzivládneho výboru sa zakladá na zásadách spravodlivého geografického rozdelenia a rotácie. 6. Bez toho, aby boli dotknuté ostatné právomoci, ktoré mu tento dohovor prideľuje, má medzivládny výbor tieto funkcie: (a) podporovať ciele tohto dohovoru, povzbudzovať a zabezpečovať kontrolu jeho plnenia; (b) pripraviť operačné smernice súvisiace s implementovaním a uplatňovaním ustanovení dohovoru a predložiť tieto smernice na schválenie konferencii zmluvných strán, a to na jej žiadosť; (c) odovzdať konferencii zmluvných strán správy zmluvných strán k dohovoru, ku ktorým pripojí svoje pripomienky a zhrnutie ich obsahu; (d) formulovať primerané odporúčania v situáciách, ktoré mu zmluvné strany dajú do pozornosti v súlade s príslušnými ustanoveniami dohovoru, najmä s článkom 8; (e) vytvoriť postupy a iné konzultačné mechanizmy s cieľom podporovať ciele a zásady tohto dohovoru v rámci iných medzinárodných združení; (f) plniť všetky ostatné úlohy, o ktoré ho môže požiadať konferencia zmluvných strán. 7. Medzivládny výbor môže v súlade so svojím rokovacím poriadkom kedykoľvek pozvať štátne a súkromné organizácie či fyzické osoby na účasť na svojich zasadnutiach s cieľom poradiť sa s nimi o špecifických otázkach. 8. Medzivládny výbor zostavuje svoj rokovací poriadok a predkladá ho na schválenie konferencii zmluvných strán. Článok 24 – Sekretariát UNESCO 1. Orgánom dohovoru pomáha sekretariát UNESCO. 2. Sekretariát pripravuje dokumentáciu konferencie zmluvných strán a medzivládneho výboru ako aj návrh programu ich zasadnutí, pomáha pri uplatňovaní ich rozhodnutí a vypracúva o nich správy. VII. ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA Článok 25 – Riešenie sporov 1. V prípade sporu medzi zmluvnými stranami dohovoru o výklade alebo uplatňovaní tohto dohovoru zmluvné strany hľadajú riešenie prostredníctvom rokovania. 2. Ak príslušné zmluvné strany nedospejú k dohode prostredníctvom rokovaní, môžu sa spoločne obrátiť na tretiu stranu, aby im pomohla v zmierovaní alebo aby bola sprostredkovateľom. 3. Ak nedošlo k zmierovaniu ani sprostredkovaniu, alebo ak spor nebol vyriešený rokovaním, zmierením ani sprostredkovaním, môže sa zmluvná strana pokúsiť o urovnanie v súlade s postupom uvedeným v prílohe k tomuto dohovoru. Zmluvné strany v dobrej viere preskúmajú návrh riešenia sporu, ktorý predložila zmierovacia komisia. 4. Ktorákoľvek zmluvná strana môže kedykoľvek počas ratifikácie, prijímania, schvaľovania alebo pristupovania vyhlásiť, že neuznáva vyššie uvedený zmierovací postup. Každá zmluvná strana, ktorá uskutoční takéto vyhlásenie, ho môže kedykoľvek stiahnuť prostredníctvom oznámenia generálnemu riaditeľovi UNESCO. Článok 26 – Ratifikácia, prijatie, schválenie alebo pristúpenie členskými štátmi 1. Tento dohovor podlieha ratifikácii, prijatiu a schváleniu členskými štátmi UNESCO alebo ich pristúpeniu v súlade s ich jednotlivými ústavnými postupmi. 2. Nástroje ratifikácie, prijatia, schválenia alebo pristúpenia sú uložené u generálneho riaditeľa UNESCO. Článok 27 - Pristúpenie 1. Tento dohovor je otvorený na pristúpenie ktoréhokoľvek štátu, ktorý nie je členom UNESCO, ale je členom Organizácie spojených národov alebo niektorej z jej špecializovaných inštitúcií a na pristúpenie ho vyzvala Generálna konferencia OSN. 2. Tento dohovor je takisto otvorený na pristúpenie území s úplnou vnútornou autonómiou, ktorú Organizácia spojených národov uznala, ktoré však nedosiahli úplnú nezávislosť v súlade s rezolúciou 1514 (XV) valného zhromaždenia a ktoré majú právomoc v oblastiach, na ktoré sa tento dohovor vzťahuje vrátane právomoci uzatvárať zmluvy o týchto oblastiach. 3. Tieto ustanovenia sa uplatňujú na organizácie regionálnej hospodárskej integrácie: (a) tento dohovor je otvorený aj na pristúpenie ktorejkoľvek organizácie regionálnej hospodárskej integrácie, ktorá je s výhradou nasledujúcich odsekov plne viazaná ustanoveniami dohovoru, rovnako ako zmluvné štáty; (b) keď je jeden alebo viac členských štátov takejto organizácie zmluvnou stranou dohovoru, táto organizácia a tento štát alebo tieto štáty uznávajú svoju zodpovednosť vo výkone svojich povinností podľa tohto dohovoru. Táto deľba zodpovednosti nadobúda účinnosť po procese notifikácie, opísanom v pododseku (c). Organizácia a členské štáty nie sú oprávnené vykonávať práva vyplývajúce z tohto dohovoru súbežne. Okrem toho v oblastiach patriacich do ich právomoci disponujú organizácie hospodárskej integrácie na výkon svojho práva voliť počtom hlasov rovnajúcim sa počtu ich členských štátov, ktoré sú zmluvnými stranami tohto dohovoru. Tieto organizácie nevykonávajú svoje právo voliť, ak vykonávajú členské štáty svoje právo a naopak. (c) organizácie regionálnej hospodárskej integrácie a jej členský štát alebo členské štáty, ktoré uznali deľbu zodpovednosti, ako je ustanovené v pododseku (b), informujú zmluvné strany o navrhovanej deľbe týmto spôsobom: (i) vo svojom nástroji pristúpenia táto organizácia presne uvádza deľbu zodpovednosti, pokiaľ ide o otázky, na ktoré sa dohovor vzťahuje; (ii) v prípade neskorších zmien a doplnení jednotlivých zodpovedností organizácia regionálnej hospodárskej integrácie informuje depozitára o všetkých návrhoch na zmenu a doplnenie týchto zodpovedností; depozitár o týchto zmenách a doplneniach informuje zmluvné strany; (d) členské štáty organizácie regionálnej hospodárskej integrácie, ktoré sa stanú zmluvnými stranami dohovoru, sa naďalej považujú za kompetentné pre všetky oblasti, ktoré neboli predmetom prenosu právomoci na organizáciu, ktorý by bol výslovne ohlásený alebo oznámený depozitárovi; (e) pod pojmom „organizácia regionálnej hospodárskej integrácie“ sa rozumie organizácia zložená zo zvrchovaných členských štátov Organizácie spojených národov alebo inej špecializovanej inštitúcie, ktorej členské štáty udelili právomoc v jednej z oblastí spravovanej týmto dohovorom a ktorá bola podľa svojich vnútorných postupov riadne oprávnená stať sa jej zmluvnou stranou. 4. Nástroj pristúpenia je uložený u generálneho riaditeľa UNESCO. Článok 28 – Kontaktné body Po tom, ako sa stane zmluvnou stranou, každá strana určí „kontaktný bod“ tak, ako je uvedené v článku 9. Článok 29 - Nadobudnutie platnosti 1. Tento dohovor nadobudne platnosť tri mesiace po dátume uloženia tridsiateho nástroja ratifikácie, prijatia, schválenia alebo pristúpenia, ale len vzhľadom na krajiny alebo organizácie regionálnej hospodárskej integrácie, ktoré svoje nástroje ratifikácie, prijatia, schválenia alebo pristúpenia uložia k tomuto dátumu alebo skôr. Pre všetky ostatné zmluvné strany nadobudne platnosť tri mesiace po tom, ako uložia svoj nástroj ratifikácie, prijatia, schválenia alebo pristúpenia. 2. Na účely tohto článku žiadny z nástrojov, ktoré uloží organizácia regionálnej hospodárskej integrácie, nemožno považovať za ďalší nástroj, ktorý sa pripočíta k tým, ktoré už uložili členské štáty tejto organizácie. Článok 30 – Federálne a neunitárne ústavné režimy Uznávajúc, že medzinárodné dohody zaväzujú zmluvné strany rovnakou mierou, a to nezávisle od ich ústavných systémov, tieto ustanovenia sa uplatňujú na zmluvné strany, ktoré majú federálny a neunitárny ústavný režim: (a) pokiaľ ide o ustanovenia tohto dohovoru, ktorých uplatňovanie patrí do právomoci federálnej alebo ústrednej zákonodarnej moci, sú povinnosti federálnej alebo ústrednej vlády rovnaké ako povinnosti zmluvných strán, ktoré nie sú federálnymi štátmi; (b) pokiaľ ide o ustanovenia tohto dohovoru, ktorých uplatňovanie patrí do právomoci každej z ústavodarných zložiek ako štát, grófstvo, provincia alebo kantón, ktoré nie sú podľa ústavného režimu federácie povinné prijímať legislatívne opatrenia, federálna vláda v prípade potreby oboznámi príslušné úrady ústavodarných zložiek ako štát, grófstvo, provincia alebo kantón o týchto ustanoveniach a o svojom kladnom stanovisku k ich prijatiu. Článok 31 - Vypovedanie 1. Každá zmluvná strana môže tento dohovor vypovedať. 2. Vypovedanie sa oznámi písomným nástrojom, ktorý sa uloží u generálneho riaditeľa UNESCO. 3. Vypovedanie nadobudne platnosť dvanásť mesiacov po doručení nástroja vypovedania. Nijakým spôsobom nemení finančné povinnosti, ktoré má vypovedajúca zmluvná strana vyplatiť do dátumu, keď odstúpenie nadobudne platnosť. Článok 32 – Funkcie depozitára Generálny riaditeľ UNESCO ako depozitár tohto dohovoru informuje členské aj nečlenské štáty OSN, ako aj organizácie regionálnej hospodárskej integrácie, uvedené v článku 27, a Organizáciu spojených národov o uložení všetkých nástrojov ratifikácie, prijatia, schválenia alebo pristúpenia, ktoré sú uvedené v článkoch 26 a 27, a rovnako aj o vypovedaniach, ktoré sú ustanovené v článku 31. Článok 33 – Zmeny a doplnenia 1. Ktorákoľvek zmluvná strana môže prostredníctvom písomného oznámenia generálnemu riaditeľovi navrhnúť zmeny a doplnenia tohto dohovoru. Generálny riaditeľ toto oznámenie odovzdá všetkým zmluvným stranám. Ak do šiestich mesiacov od odovzdania oznámenia aspoň polovica zmluvných strán odpovie na túto žiadosť kladne, generálny riaditeľ tento návrh predloží na ďalšom zasadnutí konferencie zmluvných strán na diskusiu a prípadné schválenie. 2. Zmeny a doplnenia sa schvaľujú dvojtretinovou väčšinou prítomných a hlasujúcich zmluvných strán. 3. Po tom, ako sa zmeny a doplnenia tohto dohovoru schvália, predložia sa zmluvným stranám na ratifikáciu, prijatie, schválenie alebo pristúpenie. 4. Zmeny a doplnenia tohto dohovoru, ktoré zmluvné strany ratifikovali, prijali, schválili alebo k nim pristúpili, pre ne nadobúdajú platnosť tri mesiace po tom, ako dve tretiny zmluvných strán uložia nástroje uvedené v odseku 3 tohto článku. Neskôr pre každú zmluvnú stranu, ktorá ratifikuje, prijme, schváli zmeny a doplnenia alebo k nim pristúpi, tieto zmeny a doplnenia nadobudnú platnosť tri mesiace po tom, ako zmluvná strana uloží svoj nástroj ratifikácie, prijatia, schválenia alebo pristúpenia. 5. Postup ustanovený v odsekoch 3 a 4 sa neuplatňuje na zmeny a doplnenia vykonané v článku 23, ktorý súvisí s počtom členov medzivládneho výboru. Tieto zmeny a doplnenia nadobúdajú platnosť hneď po prijatí. 6. Štát alebo organizácia regionálnej hospodárskej integrácie podľa článku 27, ktoré sa stávajú zmluvnou stranou tohto dohovoru po tom, ako nadobudnú platnosť zmeny a doplnenia v súlade s odsekom 4 tohto článku, sa považujú, pokiaľ nevyjadria iný úmysel, za: (a) zmluvnú stranu tohto zmeneného a doplneného dohovoru; a (b) zmluvnú stranu tohto dohovoru, ktorý sa nemení a nedopĺňa vzhľadom na všetky zmluvné strany, ktoré nie sú viazané týmito zmenami a doplneniami. Článok 34 – Autentické texty Tento dohovor je vypracovaný v angličtine, arabčine, čínštine, španielčine, francúzštine a ruštine, pričom všetkých šesť textov je rovnako autentických. Článok 35 - Registrácia V súlade s článkom 102 Charty Spojených národov bude tento dohovor zaregistrovaný na sekretariáte Organizácie spojených národov na žiadosť generálneho riaditeľa UNESCO. PRÍLOHA ZMIEROVACÍ POSTUP Článok 1 – Zmierovacia komisia Zmierovacia komisia sa zriaďuje na žiadosť jednej zo zmluvných strán, ktoré sú v spore. Pokiaľ sa zmluvné strany nedohodnú inak, komisia sa skladá z piatich členov, pričom každá zmluvná strana určí dvoch členov a predsedu vyberú na základe spoločnej dohody zvolení členovia. Článok 2 – Členovia komisie V prípade sporu medzi viac ako dvoma stranami tie strany, ktoré zaujímajú spoločnú pozíciu, určia členov komisie na základe spoločnej dohody. Ak aspoň dve strany zaujímajú nezávislé pozície, alebo ak sa nezhodujú v otázke, či zaujímajú spoločnú pozíciu, vymenujú svojich členov nezávisle. Článok 3 - Vymenovanie Ak do dvoch mesiacov od žiadosti o vytvorenie zmierovacej komisie zmluvné strany nevymenujú všetkých členov, pristúpi generálny riaditeľ UNESCO, ak ho o to požiada zmluvná strana, ktorá podala žiadosť, k vymenovaniu potrebných členov v ďalšej dvojmesačnej lehote. Článok 4 – Predseda komisie Ak si komisia do dvoch mesiacov po vymenovaní svojho posledného člena nezvolí predsedu, pristúpi generálny riaditeľ, ak ho o to niektorá zmluvná strana požiada, k určeniu predsedu v ďalšej dvojmesačnej lehote. Článok 5 - Rozhodnutia Zmierovacia komisia prijíma rozhodnutia väčšinou hlasov svojich členov. Pokiaľ sa zmluvné strany nedohodnú inak, komisia si vytvorí svoj vlastný postup a predloží návrh riešenia sporu, ktorý zmluvné strany v dobrej viere preskúmajú. Článok 6 - Nezhoda V prípade nezhody týkajúcej sa právomocí zmierovacej komisie táto komisia rozhoduje, či má, alebo nemá danú právomoc. PRÍLOHA 1 b) VYHLÁSENIE EURÓPSKEHO SPOLOČENSTVA PODĽA ČLÁNKU 27 ODS. 3 PÍSM. C) DOHOVORU O OCHRANE A PODPORE RÔZNORODOSTI KULTÚRNEHO PREJAVU Toto rozhodnutie je určené Belgickému kráľovstvu, Českej republike, Spolkovej republike Nemecko, Estónskej republike, Helénskej republike, Španielskemu kráľovstvu, Francúzskej republike, Írsku, Talianskej republike, Cyperskej republike, Lotyšskej republike, Litovskej republike, Luxemburskému veľkovojvodstvu, Maďarskej republike, Maltskej republike, Holandskému kráľovstvu, Rakúskej republike, Poľskej republike, Portugalskej republike, Slovinskej republike, Slovenskej republike, Fínskej republike, Švédskemu kráľovstvu a Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Severného Írska. V tomto vyhlásení sa uvádzajú právomoci odovzdané Spoločenstvu členskými štátmi na základe zmlúv v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje dohovor. Spoločenstvo má výhradnú právomoc, pokiaľ ide o oblasť spoločnej obchodnej politiky (články 131 až 134 Zmluvy). Vedie politiku rozvojovej spolupráce (články 177 až 181 Zmluvy) a politiku spolupráce priemyselných krajín (článok 181a Zmluvy) bez toho, aby boli dotknuté príslušné právomoci členských štátov. Má zmiešané právomoci, pokiaľ ide o voľný pohyb tovaru, osôb, služieb a kapitálu (články 23 až 31 a 39 až 60 Zmluvy), hospodársku súťaž (články 87 až 89) a vnútorný trh, vrátane duševného vlastníctva (články 94 až 97 Zmluvy). Podľa článku 151 Zmluvy, a najmä jej odseku 4, Spoločenstvo zohľadňuje kultúrne aspekty vo svojich aktivitách v rámci ďalších ustanovení Zmluvy, najmä s cieľom rešpektovať a podporovať rôznorodosť svojich kultúr. V ďalej uvedených zákonoch Spoločenstva sa uvádza rozsah oblasti právomocí Spoločenstva v súlade s ustanoveniami Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva. Rozhodnutie Rady 94/800/ES, týkajúce sa uzavretia dohôd v mene Európskeho spoločenstva, pokiaľ ide o záležitosti v rámci jeho kompetencie, ku ktorým sa dospelo na Uruguajskom kole multilaterálnych rokovaní (1986-1994) (Ú. v. ES L 336, 23.12.1994) Nariadenie Rady (ES) 2501/2001, ktorým sa uplatňuje systém všeobecných colných preferencií na obdobie od 1. januára 2002 do 31. decembra 2004 – vyhlásenia týkajúce sa nariadenia Rady, ktorým sa uplatňuje systém všeobecných colných preferencií na obdobie od 1. januára 2002 do 31. decembra 2004 (Ú. v. ES L 346, 31.12.2001, s. 0001 – 0060) Rozhodnutie Rady 2005/599/ES o podpísaní Dohody, ktorou sa mení a dopĺňa Dohoda o partnerstve medzi členmi skupiny afrických, karibských a tichomorských štátov na jednej strane a Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na strane druhej v mene Európskeho spoločenstva, podpísaná v Cotonou 23. júna 2000 (Ú. v. EÚ L 203, 11.8.2005, s. 26-27) Nariadenie Rady (ES) 2698/2000, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) 1488/96 o finančných a technických opatreniach sprevádzajúcich (MEDA) reformu ekonomických a sociálnych štruktúr v rámci Európsko-stredomorského partnerstva (Ú. v. ES L 311, 12.12.2000, s. 0001 – 0008) Nariadenie Rady (EHS) 3906/89 o hospodárskej pomoci Maďarskej republike a Poľskej ľudovej republike a neskoršie zmeny a doplnenia k nemu, ktoré sa naďalej uplatňujú na Bulharsko a Rumunsko (Ú. V. ES L 375, 23.12.1989, s. 0011 – 0012) Nariadenie Rady (ES) 2666/2000 o pomoci Albánsku, Bosne a Hercegovine, Chorvátsku, Federatívnej republike Juhoslávie a bývalej Juhoslovanskej republike Macedónsko, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1628/96 a menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 3906/89 a (EHS) č. 1360/90 a rozhodnutia 97/256/ES a 1999/311/ES (Ú. V. ES L 306, 7.12.2000, s. 0001 – 0006) Nariadenie Rady (EHS) 443/92 o finančnej a technickej pomoci ázijským a latinskoamerickým rozvojovým krajinám a o hospodárskej spolupráci s nimi (Ú. v. ES L 052, 27.2.1992, s. 0001 – 0006) Nariadenie Rady (ES, Euratom) 99/2000 o poskytnutí pomoci partnerským štátom vo východnej Európe a strednej Ázii (Ú. v. ES L 012, 18.1.2000, s. 0001 – 0009) Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady 792/2004/ES o ustanovení akčného programu Spoločenstva, zameraného na podporu organizácií pôsobiacich na európskej úrovni v oblasti kultúry (Ú. v. EÚ L 138, 30.4.2004, s. 40) Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady 508/2000/ES, zavádzajúce program „Kultúra 2000“ (Ú. v. ES L 063, 10.3.2000, s. 1) Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady 1419/1999/ES o akcii Spoločenstva na podporu podujatia „Európske hlavné mesto kultúry“ pre roky 2005 až 2019 (Ú. v. ES L 166, 1.7.1999, s. 1) Rozhodnutie Rady z 22. septembra 1997 o budúcnosti kultúrnych aktivít v Európe (Ú. v. ES C 305, 7.10.1997, s. 1) Rozhodnutie Rady z 22. septembra 1997, týkajúce sa cezhraničného systému stanovených cien kníh v európskych jazykových zónach (Ú. v. ES C 305, 7.10.1997, s. 2) Smernica Rady 89/552/EHS o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, nariadením alebo administratívnym opatrením v členských štátoch, týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania (Ú. v. ES L 298, 17.10.1989, s.23). Smernica zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 97/36/ES (Ú. v. ES L 202, 30.7.1997, s. 60) Rozhodnutie Rady 2000/821/ES, týkajúce sa vykonania programu na podporu rozvoja, distribúcie a propagácie európskych audiovizuálnych diel MEDIA Plus - rozvoj, distribúcia a propagácia (2001-2005) (Ú. v. ES L 336, 30.12.2000, s. 0082 – 0091) Rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady 163/2001/ES o implementácii programu ďalšieho vzdelávania odborníkov európskeho audiovizuálneho programového priemyslu (MEDIA-vzdelávanie) (2001-2005) (Ú. v. ES L 026, 27.1.2001, s. 0001 – 0009) Nariadenie Rady (ES) 659/1999, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá uplatňovania článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, 27.3.1999, s.1) v súvislosti so štátnou pomocou. Smernica 2004/48/ES o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva (Ú. v. EÚ L 157, 3O.4.2004, s. 0045 – 0086) Smernica 2001/29/ES Európskeho parlamentu a Rady o harmonizácii niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 167, 22.6.2001, s. 0010 – 0019) Smernica 2001/84/ES Európskeho parlamentu a Rady o práve ďalšieho predaja v prospech autora pôvodného umeleckého diela (Ú. v. ES L 272, 13.10.2001, s. 0032 – 0036) Smernica 93/83/EHS o koordinácii určitých pravidiel týkajúcich sa autorského práva a príbuzných práv pri satelitnom vysielaní a káblovej retransmisii (Ú. v. ES L 248, 6.10.1993, s. 0015 – 0021) Smernica Rady 93/98/EHS o zosúladení lehoty ochrany autorského práva a niektorých príbuzných práv (Ú. v. ES L 290, 24.11.1993, s. 0009 – 0013) Smernica 92/100/EHS o nájomnom práve a výpožičnom práve a o určitých právach súvisiacich s autorskými právami v oblasti duševného vlastníctva (Ú. v. ES L 346, 27.11.1992, s. 0061 – 0066) Uplatňovanie právomocí Spoločenstva závisí, na základe svojej povahy, od priebežného vývoja. Vzhľadom na to si Spoločenstvo vyhradzuje právo zverejniť v budúcnosti ďalšie vyhlásenia. PRÍLOHA 2 JEDNOSTRANNÉ VYHLÁSENIE V MENE SPOLOČENSTVA PRI ULOŽENÍ SCHVAĽOVACEJ LISTINY „Pokiaľ ide o právomoci Spoločenstva, opísané vo vyhlásení podľa článku 27 ods. 3 písm. c) dohovoru, Spoločenstvo je viazané dohovorom a zabezpečí jeho implementáciu v plnej miere. Na základe toho členské štáty Spoločenstva, ktoré sú zmluvnou stranou dohovoru, neuplatňujú ustanovenia dohovoru a nemôžu sa odvolávať na práva alebo povinnosti vyplývajúce z dohovoru vo svojich vzájomných vzťahoch, za predpokladu, že existujú ustanovenia Spoločenstva v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje dohovor. Dohovor sa však uplatňuje na vzťahy medzi Spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a ostatnými zmluvnými stranami dohovoru na strane druhej.“ [1] Ú. v. EÚ C […], […], s. […]. [2] Ú. v. EÚ C […], […], s. […].