EURÓPSKA KOMISIA V Štrasburgu8. 3. 2022 COM(2022) 105 final 2022/0066(COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o boji proti násiliu na ženách a domácemu násiliu {SEC(2022) 150 final} - {SWD(2022) 60 final} - {SWD(2022) 61 final} - {SWD(2022) 62 final} - {SWD(2022) 63 final}



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1.KONTEXT NÁVRHU •Dôvody návrhu Cieľom tohto návrhu je účinne bojovať proti násiliu na ženách a domácemu násiliu v celej EÚ. Na tento účel sa v ňom navrhujú opatrenia v týchto oblastiach: kriminalizácia príslušných trestných činov a sankcie za ne; ochrana obetí a prístup k spravodlivosti; podpora obetí; prevencia; koordinácia a spolupráca. Násilie na ženách je rodovo motivované násilie nasmerované proti žene, pretože je ženou, alebo ženy neúmerne postihuje. Zahŕňa všetky činy rodovo motivovaného násilia, ktoré majú alebo môžu mať za následok telesnú, sexuálnu, duševnú, ale aj ekonomickú ujmu alebo utrpenie vrátane vyhrážania sa takýmito činmi. Patria k nemu trestné činy ako sexuálne násilie vrátane znásilnenia, mrzačenie ženských pohlavných orgánov, nútené manželstvo, nútené umelé prerušenie tehotenstva a násilná sterilizácia, obchodovanie s ľuďmi na účely sexuálneho vykorisťovania, nebezpečné prenasledovanie, sexuálne obťažovanie, femicída, nenávistné prejavy a trestné činy na základe pohlavia a rôzne formy online násilia („kybernetické násilie“) vrátane zdieľania intímneho materiálu alebo manipulácie s ním bez predchádzajúceho súhlasu, kybernetické nebezpečné prenasledovanie a kybernetické obťažovanie. Takéto násilie vychádza z rodovej nerovnosti, ktorá je prejavom štrukturálnej diskriminácie žien. Domáce násilie je formou násilia na ženách, keďže neúmerne postihuje ženy. Dochádza k nemu v rámci rodiny alebo domácnosti bez ohľadu na biologické alebo právne rodinné väzby buď medzi intímnymi partnermi, alebo medzi inými rodinnými príslušníkmi, a to aj medzi rodičmi a deťmi. Ženy sú neúmerne zastúpené medzi obeťami oboch foriem násilia v dôsledku základných vzorcov nátlaku, moci a/alebo kontroly. Potenciálnou obeťou tohto násilia však môže byť každý bez ohľadu na pohlavie alebo rod. Práve domáce násilie môže postihovať každého, a to aj mužov, mladších alebo starších ľudí, deti a LGBTIQ osoby. Násilie na ženách a domáce násilie sú vecou trestného práva, porušovaním ľudských práv a formou diskriminácie. Boj proti nim je súčasťou činnosti Európskej komisie v oblasti ochrany základných hodnôt EÚ a zabezpečovania dodržiavania Charty základných práv EÚ. Násilie na ženách a domáce násilie je všadeprítomné v celej EÚ a odhaduje sa, že sa týka každej tretej ženy v EÚ. Pokiaľ ide o konkrétnejšie druhy násilia, v roku 2014 jedna z desiatich žien uviedla, že bola obeťou sexuálneho násilia a jedna z dvadsiatich bola znásilnená. Viac ako jedna z piatich žien bola obeťou domáceho násilia. Kybernetické násilie sa vyskytuje rovnako často: v roku 2020 zažila podľa odhadov každá druhá mladá žena rodovo motivované kybernetické násilie. Ženy vo všeobecnosti častejšie zažívajú kybernetické násilie na základe svojho pohlavia alebo rodu, a to najmä sexuálne formy kybernetického násilia. Na ženy sa systematicky zameriavajú online násilné pravicové extrémistické a teroristické skupiny, ktorých cieľom je šíriť nenávisť voči ženám. Napríklad takzvané hnutie „incel“ (nedobrovoľný celibát) podnecuje násilie na ženách online a propaguje ho ako hrdinské činy. Kybernetické násilie postihuje najmä ženy pôsobiace vo verejnom živote, ako napríklad političky, novinárky a obhajkyne ľudských práv. Môže mať za následok umlčiavanie žien, bránenie ich účasti na spoločenskom živote a podkopávanie zásady demokracie zakotvenej v Zmluve o Európskej únii. Ženy zažívajú násilie aj na pracovisku: približne tretina žien v EÚ zažila sexuálne obťažovanie práve na pracovisku. V politických usmerneniach predsedníčka von der Leyenová ako kľúčovú prioritu Komisie zdôraznila potrebu predchádzať násiliu na ženách a bojovať proti nemu, chrániť obete a trestať páchateľov. V stratégii pre rodovú rovnosť na roky 2020 – 2025 boli oznámené opatrenia EÚ na predchádzanie týmto formám násilia, ochranu obetí, stíhanie páchateľov a vykonávanie súvisiacich komplexných a koordinovaných politík. V akčnom pláne na realizáciu Európskeho piliera sociálnych práv sa opakuje záväzok bojovať proti rodovo motivovanému násiliu a na tento účel sa navrhuje právny predpis. Európsky parlament opakovane vyzýva Komisiu, aby v súvislosti s násilím na ženách a domácim násilím a rodovo motivovaným kybernetickým násilím navrhla právne predpisy. Európsky parlament nedávno prijal dve legislatívne iniciatívne správy na základe článku 225 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), v ktorých Komisiu žiada, aby predložila návrhy týkajúce sa boja proti rodovo motivovanému násiliu a kybernetickému násiliu a aby rodovo motivované násilie bolo pridané medzi nové oblasti trestnej činnosti podľa článku 83 ods. 1 ZFEÚ. •Ciele návrhu Cieľom tohto návrhu je predchádzať násiliu na ženách a domácemu násiliu a bojovať proti nemu, aby bolo možné zaistiť vysokú úroveň bezpečnosti a plné využívanie základných práv v rámci Únie vrátane práva na rovnaké zaobchádzanie a nediskrimináciu medzi ženami a mužmi. Návrhom sa teda prispieva k zriadeniu priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti (hlava V ZFEÚ). Na dosiahnutie týchto cieľov sa návrhom: ·zefektívňujú súčasné právne nástroje EÚ týkajúce sa boja proti násiliu na ženách a domácemu násiliu, ·vytvára vzostupná konvergencia a odstraňujú sa nedostatky v oblasti ochrany, prístupu k spravodlivosti, podpory, prevencie, koordinácie a spolupráce a ·zosúlaďuje právo EÚ so zavedenými medzinárodnými normami. V návrhu sa na základe existujúcich právnych základov stanovených v článkoch 82 ods. 2 a 83 ods. 1 ZFEÚ kriminalizujú niektoré formy násilia, ktoré neúmerne postihujú ženy, a posilňujú sa práva obetí. Zabezpečuje sa tým účinné stíhanie uvedených trestných činov a prispieva sa k odstraňovaniu násilia na ženách a domáceho násilia, ako aj k lepšej podpore a ochrane obetí. Zvyšovaním dôvery v justičné systémy ostatných členských štátov sa prispeje k vzájomnému uznávaniu rozsudkov a rozhodnutí v trestných veciach a zabezpečí sa zlepšenie justičnej spolupráce v trestných veciach. Dôležitou referenciou návrhu je Dohovor Rady Európy z roku 2014 o predchádzaní násiliu na ženách a domácemu násiliu a o boji proti nemu (ďalej len „Istanbulský dohovor“). Istanbulský dohovor je najrozsiahlejší medzinárodný rámec na komplexné riešenie násilia na ženách a domáceho násilia. Tento návrh je zameraný na dosahovanie cieľov dohovoru v pôsobnosti EÚ doplnením existujúceho acquis EÚ a vnútroštátnych právnych predpisov členských štátov v oblastiach, ktorých sa dohovor týka. Potreba konať je zjavná v členských štátoch, ktoré Istanbulský dohovor ratifikovali, ako aj v tých, ktoré tak neurobili. V rámci prípravných prác sa určila potreba konať v oblastiach prístupu k spravodlivosti vrátane minimálnych pravidiel týkajúcich sa vymedzenia pojmov a sankcií za niektoré trestné činy, práv a ochrany obetí v súvislosti s trestným konaním, špecializovanej podpory obetí, predchádzania takémuto násiliu a posilnenia užšej koordinácie a spolupráce na úrovni EÚ aj na vnútroštátnej úrovni. Príslušné normy EÚ sú rozdrobené vo viacerých právnych nástrojoch a neviedli k účinnému monitorovaniu a presadzovaniu. Hoci sa činnosť na vnútroštátnej úrovni odvíja najmä od Istanbulského dohovoru, z monitorovania vykonávania dohovoru vyplýva, že nedostatky stále pretrvávajú. Vzhľadom na to, ako sa násilie na ženách a domáce násilie vyvíjalo za posledné desaťročia, je nepravdepodobné, že by sa výskyt týchto druhov trestných činov bez ďalších opatrení na úrovni EÚ významne znížil. Ďalej sa v tomto návrhu prihliada na nové javy, ako je kybernetické násilie na ženách, ktorý sa v Istanbulskom dohovore osobitne nerieši. Kybernetické násilie je v dôsledku čoraz intenzívnejšieho využívania internetu a IT nástrojov na vzostupe. Často ide o rozšírenie násilia, ktoré obete zažívajú v reálnom svete, do online priestoru. Napriek širokej prevalencii kybernetického násilia sú právne predpisy do dnešného dňa do veľkej miery fragmentované a na úrovni EÚ, ako aj na úrovni členských štátov boli zistené závažné právne nedostatky.

V súčasnosti sa komplexnému riešeniu násilia na ženách a domáceho násilia nevenuje žiadny osobitný právny predpis EÚ. Táto smernica bude prvým aktom, v ktorom sa bude tento druh násilia osobitne riešiť. Opatrenia vychádzajú z odporúčaní Skupiny expertov pre opatrenia na boj proti násiliu na ženách a domácemu násiliu (ďalej len „GREVIO“), orgánu nezávislých expertov zodpovedného za monitorovanie vykonávania Istanbulského dohovoru. Takisto sa v nich prihliada na odporúčania medzinárodných expertov a orgánov z tejto oblasti, a to aj pod záštitou Organizácie Spojených národov, a na ich postrehy k medzinárodne prijatým osvedčeným postupom v oblasti boja proti násiliu na ženách a domácemu násiliu. V rámci opatrení zameraných na trestné činy a práva obetí sa stanovujú minimálne pravidlá, ktorými sa členským štátom umožňuje stanoviť prísnejšie normy a ponecháva sa im flexibilita pri zohľadňovaní špecifických kontextov v jednotlivých krajinách. Navrhujú sa najmä tieto opatrenia: –Kriminalizácia niektorých foriem násilia, ktoré neúmerne postihujú ženy, ktoré sa dostatočne neriešia na vnútroštátnej úrovni a patria do pôsobnosti EÚ, a to podľa existujúcich právnych základov. To sa týka kriminalizácie znásilnenia pri neudelení súhlasu (v niektorých členských štátoch sa vyžaduje použitie sily), mrzačenia ženských pohlavných orgánov a niektorých foriem kybernetického násilia. –Posilnenie prístupu obetí k spravodlivosti a právu na primeranú ochranu v priamej reakcii na osobitné potreby obetí násilia na ženách a domáceho násilia. Medzi tieto opatrenia patrí: –zabezpečenie toho, aby vnútroštátne orgány mohli násilie na ženách a domáce násilie náležite riešiť, –zabezpečenie toho, aby vnútroštátne orgány zaobchádzali s obeťami spôsobom zohľadňujúcim rodové hľadisko, –poskytnutie posúdenia individuálnych potrieb na účely ochrany a podpory prispôsobenej osobitným potrebám obetí násilia na ženách a domáceho násilia, –poskytnutie osobitných záruk deťom ako obetiam násilia na ženách alebo domáceho násilia, –zabezpečenie ochrany prostredníctvom mimoriadnych príkazov brániacich kontaktu a ochranných príkazov, –zabezpečenie toho, aby obete mohli od páchateľa účinne žiadať odškodnenie, –zabezpečenie odstraňovania online obsahu v súvislosti s trestnými činmi v oblasti kybernetického násilia a možnosti súdnych prostriedkov nápravy pre poškodených používateľov a –zabezpečenie existencie štátnych orgánov, ktorých úlohou je pomáhať obetiam, poskytovať im poradenstvo a zastupovať ich na súdnych konaniach vo veciach násilia na ženách alebo domáceho násilia. –Poskytovanie podpory obetiam prispôsobenej osobitným potrebám obetí násilia na ženách alebo domáceho násilia. K nej patrí aj osobitná podpora v prípadoch sexuálneho násilia a mrzačenia ženských pohlavných orgánov, prístup k vnútroštátnym linkám pomoci, lepšia prístupnosť zariadení núdzového bývania a komplexná podpora pre obete sexuálneho obťažovania na pracovisku. Takisto k nej patrí cielená podpora pre obete so špeciálnymi potrebami a ohrozené skupiny vrátane žien utekajúcich pred ozbrojeným konfliktom. –Predchádzanie násiliu na ženách a domácemu násiliu, a to aj zvyšovaním informovanosti, odbornou prípravou odborníkov, ktorí budú pravdepodobne prichádzať do kontaktu s obeťami, a prácou s páchateľmi. –Posilnenie koordinácie a spolupráce na vnútroštátnej úrovni a úrovni EÚ zabezpečením multisektorového prístupu a zlepšením zhromažďovania údajov o násilí na ženách a domácom násilí. ·Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky Riešeniu násilia na ženách a domáceho násilia sa osobitne nevenuje žiadny konkrétny právny nástroj EÚ. Existuje však viacero právnych nástrojov EÚ, ktoré sú relevantné pre obete násilia na ženách a domáceho násilia. Stanovujú sa v nich buď všeobecné pravidlá platné aj pre túto kategóriu obetí, alebo osobitné pravidlá týkajúce sa niektorých foriem takéhoto násilia. Najvýznamnejšie z týchto predpisov sú: –Smernica 2012/29/EÚ (ďalej len „smernica o právach obetí“): Smernica o právach obetí sa uplatňuje na všetky obete trestných činov. Stanovujú sa v nej minimálne normy v oblasti práv, ochrany a podpory obetí trestných činov v EÚ. Odkazuje sa v nej aj na obete rodovo motivovaného násilia, obete sexuálneho násilia a obete násilia páchaného blízkou osobou. Nestanovujú sa v nej však osobitné pravidlá prispôsobené obetiam týchto druhov trestných činov. Súčasným návrhom sa dopĺňajú pravidlá smernice o právach obetí tak, aby sa vyhovelo osobitným potrebám obetí násilia na ženách a domáceho násilia. Okrem konkrétnejších opatrení uvedených v súčasnom návrhu budú môcť obete naďalej využívať výhody vyplývajúce zo všeobecných ustanovení smernice o právach obetí. –Smernica 2011/99/EÚ (ďalej len „smernica o európskom ochrannom príkaze“) a nariadenie (EÚ) č. 606/2013 (ďalej len „nariadenie o vzájomnom uznávaní“) – pravidlá EÚ týkajúce sa európskych ochranných príkazov:

V týchto dvoch nástrojoch sa umožňuje cezhraničné uznávanie ochranných príkazov vydaných podľa vnútroštátneho práva. V súčasnej iniciatíve sa vyžaduje, aby členské štáty stanovili mimoriadne príkazy brániace kontaktu a ochranné príkazy vo svojich vnútroštátnych právnych predpisov, čím sa poskytne základ pre smernicu o európskom ochrannom príkaze a nariadenie o vzájomnom uznávaní. –Smernica 2011/93/EÚ (ďalej len „smernica o boji proti sexuálnemu zneužívaniu detí“) a smernica 2011/36/EÚ (ďalej len „smernica o boji proti obchodovaniu s ľuďmi“): V smernici o boji proti sexuálnemu zneužívaniu detí a v smernici o boji proti obchodovaniu s ľuďmi sa stanovujú opatrenia v oblasti prevencie, ochrany, podpory a prístupu k spravodlivosti týkajúce sa osobitných kategórií obetí, najmä detských obetí sexuálneho zneužívania a sexuálneho vykorisťovania a detskej pornografie, ako aj obetí obchodovania s ľuďmi. Konkrétnejšie normy týchto smerníc týkajúce sa kriminalizácie takéhoto násilia a zodpovedajúcich sankcií sa budú uplatňovať aj naďalej. Smernica o boji proti obchodovaniu s ľuďmi sa týka boja proti obchodovaniu s ľuďmi na účely sexuálneho vykorisťovania. V súčasnosti sa preskúmava s cieľom posúdiť možnú potrebu jej budúcich zmien podľa kriminalizácie a zodpovedajúcich sankcií na úrovni EÚ zavedených touto smernicou. Smernica o boji proti sexuálnemu zneužívaniu detí sa bude aj naďalej uplatňovať na sexuálne zneužívanie detí. V článku 24 Charty základných práv Európskej únie sa stanovuje, že deti majú právo na takú ochranu a starostlivosť, ktorá je potrebná pre ich blaho, a že pri všetkých opatreniach prijatých orgánmi verejnej moci alebo súkromnými inštitúciami, ktoré sa týkajú detí, sa musia v prvom rade brať do úvahy najlepšie záujmy dieťaťa. Ochrana poskytovaná osobitným rámcom, ktorým sa znásilnenie kriminalizuje na základe koncepcie súhlasu, by sa mala jednoznačne rozšíriť aj na deti, a to v miere, v akej sú schopné dať platný súhlas. Určuje sa to na základe veku spôsobilosti dať súhlas na sexuálne aktivity, ktorý sa reguluje na úrovni členských štátov a v jednotlivých členských štátoch sa odlišuje. Keďže smernica o boji proti sexuálnemu zneužívaniu detí už obsahuje špecializovaný rámec pre všetky deti, v súčasnom návrhu sa zavádzajú potrebné zmeny na zabezpečenie súdržnosti prostredníctvom cielenej úpravy uvedenej smernice. Touto úpravou sa zavádza penetrácia ako ďalšia priťažujúca okolnosť a koncepcia neudelenia súhlasu pre deti vo veku spôsobilosti dať súhlas na sexuálne aktivity. Zároveň sa smernica o boji proti sexuálnemu zneužívaniu detí v súčasnosti takisto prehodnocuje, čo môže v roku 2023 vyústiť do návrhu na prepracovanie jej znenia. Tým sa umožní zabezpečiť celkovú súdržnosť špecializovaného rámca na ochranu detí pred všetkými formami sexuálneho zneužívania a sexuálneho vykorisťovania so súčasným návrhom. Ustanovenia súčasného návrhu týkajúce sa práv, ochrany a podpory obetí, ako aj predchádzania násiliu na ženách alebo domácemu násiliu (kapitoly 3 – 5) sa budú uplatňovať aj na obete, na ktoré sa vzťahuje smernica o boji proti sexuálnemu zneužívaniu detí a smernica o boji proti obchodovaniu s ľuďmi, v miere, v akej sa takéto činy takisto klasifikujú ako násilie na ženách alebo domáce násilie. –Smernica Rady 2004/80/ES (ďalej len „smernica o odškodňovaní“): V smernici o odškodňovaní sa umožňuje osobám, ktoré sa stali obeťami násilného úmyselného trestného činu, požiadať štát o odškodnenie. V súčasnej iniciatíve sa ďalej posilňujú práva obetí na prístup k odškodneniu, a to posilnením práva na odškodnenie od páchateľa, ako aj stanovením minimálnych pravidiel týkajúcich sa poskytnutia takéhoto odškodnenia. –V smerniciach o rodovej rovnosti sa stanovuje, že obťažovanie na základe pohlavia a sexuálne obťažovanie na pracovisku a pri prístupe k tovaru a službám je v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami. V smerniciach sa vyžaduje, aby členské štáty takéto správanie zakázali, zabezpečili nápravu (vrátane odškodnenia) a stanovili účinné, primerané a odrádzajúce sankcie. Súčasnou smernicou sa tieto nástroje dopĺňajú tým, že sa v nej stanovujú minimálne normy v oblasti podpory obetí takéhoto obťažovania a ich prístupu k spravodlivosti. –Návrh nariadenia o jednotnom trhu s digitálnymi službami (ďalej len „akt o digitálnych službách“): V návrhu aktu o digitálnych službách sa Komisia zameriava na ochranu základných práv online a riešenie rizík v online priestore vrátane rizika súvisiaceho s bezpečnosťou žien online. V uvedenom návrhu sa stanovuje horizontálny rámec regulačného dohľadu, zodpovednosti a transparentnosti poskytovateľov online služieb. Súčasným návrhom sa akt o digitálnych službách zefektívňuje v dvoch mimoriadne dôležitých aspektoch: –Akt o digitálnych službách obsahuje povinnosti niektorých poskytovateľov sprostredkovateľských služieb v oblasti náležitej starostlivosti na riešenie nezákonného online obsahu. Neobsahuje vymedzenie na úrovni EÚ, ktoré by sa týkalo toho, čo takýto nezákonný obsah predstavuje. V súčasnom návrhu sa návrh aktu o digitálnych službách dopĺňa o minimálne pravidlá týkajúce sa trestných činov v oblasti kybernetického násilia. –Súčasným návrhom sa zabezpečuje, aby vnútroštátne justičné orgány mali právomoc vydávať poskytovateľom sprostredkovateľských služieb príkazy na prijatie opatrení proti určitým druhom nezákonného obsahu, ktorý predstavuje kybernetické násilie v zmysle tohto návrhu. –Návrh na pristúpenie k Istanbulskému dohovoru V roku 2016 Komisia navrhla pristúpenie EÚ k Istanbulskému dohovoru, po ktorom Komisia a predsedníctvo Rady podpísali v roku 2017 dohovor v mene EÚ. Proces pristúpenia EÚ nebol do dnešného dňa dokončený, keďže Rada zatiaľ neprijala záverečné rozhodnutie. Dokončenie pristúpenia EÚ k dohovoru je naďalej prioritou Komisie. Cieľom opatrení súčasného návrhu je dosiahnuť plnenie cieľov dohovoru v oblastiach pôsobnosti EÚ, a tým posilniť ochranu zaručenú dohovorom. Po pristúpení EÚ k dohovoru bude súčasná iniciatíva predstavovať vykonávanie dohovoru v týchto oblastiach. Komisia vzhľadom na ciele tohto návrhu posúdila všetky právne nástroje EÚ, ktoré sú významné pre boj proti násiliu na ženách a domácemu násiliu a pre práva obetí. Pri príprave tohto návrhu Komisia prihliadla na výsledok tohto posúdenia (pozri prílohu 8 k správe o posúdení vplyvu). Preto je tento návrh v súlade s príslušnými ustanoveniami existujúcich právnych predpisov EÚ. •Súlad s ostatnými politikami EÚ Tento návrh je zlučiteľný s cieľmi zmluvy v oblasti zabezpečenia vysokej úrovne bezpečnosti v priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti EÚ stanovenom v hlave V ZFEÚ, ako aj využívania základných práv v EÚ. Takisto je zlučiteľný s viacerými politikami EÚ, v ktorých sa zdôrazňuje potreba riešiť rodovo motivované násilie. Tomuto cieľu sa pripisuje veľká dôležitosť v komplexnej stratégii EÚ v oblasti práv dieťaťa, v stratégii EÚ v oblasti práv obetí (2020 – 2025), stratégii pre rovnosť LGBTIQ osôb na roky 2020 – 2025, stratégii v oblasti práv osôb so zdravotným postihnutím na roky 2021 – 2030 a v akčnom pláne na realizáciu Európskeho piliera sociálnych práv. V akčnom pláne pre rodovú rovnosť III je boj proti rodovo motivovanému násiliu jednou z priorít vonkajšej činnosti EÚ. Komisia prijala oznámenie s názvom Inkluzívnejšia Európa s vyššou mierou ochrany: rozšírenie zoznamu trestných činov v EÚ o nenávistné prejavy a trestné činy páchané z nenávisti, aby vyzvala k prijatiu rozhodnutia Rady o rozšírení zoznamu trestných činov v EÚ v článku 83 ods. 1 ZFEÚ tak, aby zahŕňal nenávistné prejavy a trestné činy páchané z nenávisti (ďalej len „iniciatíva EÚ týkajúca sa trestných činov“). Nenávistné prejavy a trestné činy páchané z nenávisti oslabujú samotné základy demokratickej a pluralitnej spoločnosti a spoločné hodnoty zakotvené v článku 2 Zmluvy o EÚ. Osobitná závažnosť týchto konaní vzhľadom na ich vplyv na základné práva a hodnoty a ich cezhraničný charakter si vyžadujú spoločné opatrenia na úrovni Únie. S cieľom riešiť najmä výrazný nárast verejného podnecovania k násiliu a nenávisti online na základe pohlavia alebo rodu, najmä myzogýnneho podnecovania k nenávisti alebo násiliu, sa v tejto smernici stanovujú minimálne pravidlá vymedzenia trestných činov tohto druhu kybernetického násilia a sankcií za ne. Po prijatí rozhodnutia Rady o pridaní nenávistných prejavov a trestných činov z nenávisti ako nového právneho základu do článku 83 ods. 1 ZFEÚ bude môcť Komisia navrhnúť ďalšie právne predpisy na harmonizovanie nenávistných prejavov a trestných činov z nenávisti doplnením chránených dôvodov. ·Zlučiteľnosť návrhu so zásadou klimatickej konzistentnosti Ako už bolo uvedené v posúdení vplyvu, neočakáva sa žiaden vplyv na životné prostredie. 2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právny základ Tento návrh vychádza z kombinácie právnych základov článku 82 ods. 2 a článku 83 ods. 1 ZFEÚ. V článku 83 ods. 1 ZFEÚ sa stanovuje právny základ pre minimálne pravidlá vymedzenia trestných činov a sankcií v oblastiach sexuálneho vykorisťovania žien a detí a počítačovej kriminality. Pojem „sexuálne vykorisťovanie“ (sexuálne zneužívanie) v článku 83 ods. 1 ZFEÚ možno chápať ako akékoľvek skutočné zneužitie alebo pokus o zneužitie zraniteľného postavenia, rozdielnej sily alebo dôvery, okrem iného vrátane peňažného, spoločenského alebo politického zisku zo sexuálneho aktu s inou osobou. Prvok zneužitia sa môže týkať získania moci alebo nadvlády nad druhou osobou na účely sexuálneho uspokojenia, finančného zisku a/alebo kariérneho postupu. Pri trestných činoch znásilnenia a mrzačenia ženských pohlavných orgánov sa existencia týchto prvkov predpokladá. Mrzačenie ženských pohlavných orgánov predstavuje prax zneužívania na účely zachovania a presadzovania nadvlády nad ženami a dievčatami a uplatňovania spoločenskej kontroly nad sexualitou dievčat a žien. Niekedy sa vykonáva v súvislosti s detskými alebo nútenými manželstvami alebo domácim násilím. V takýchto prípadoch sa odzrkadľuje typická nerovnováha síl medzi ženami a mužmi, ktorá prevažuje aj v prípade znásilnenia. Pojem „počítačová kriminalita“ v článku 83 ods. 1 ZFEÚ zahŕňa trestné činy namierené proti používaniu informačných a komunikačných technológií alebo s ním neoddeliteľne súvisiace. Použitím takýchto technológií ako útočného prostriedku možno zvýšiť závažnosť trestného činu z hľadiska množstva, kvality, intenzity, výberu cieľa a trvania v takej miere, ktorú nie je možné dosiahnuť inými prostriedkami. Minimálnymi pravidlami v rámci tohto návrhu týkajúcimi sa trestných činov, ktoré v podstate predstavujú kybernetické násilie na ženách, sa riešia také trestné činy, ktoré neoddeliteľne súvisia s online prostredím a používaním takýchto technológií. V článku 82 ods. 2 ZFEÚ sa uvádza právny základ na stanovenie minimálnych pravidiel týkajúcich sa práv obetí trestných činov v miere potrebnej na uľahčenie vzájomného uznávania rozsudkov a súdnych rozhodnutí a policajnej a justičnej spolupráce v trestných veciach, ktoré majú cezhraničný rozmer. •Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci) Násilie na ženách a domáce násilie sú rozšírené v celej EÚ, pričom pandémia COVID-19 túto situáciu ešte zhoršila. Násilie postihuje milióny ľudí v EÚ, vedie k porušovaniu základných práv a má za následok značné náklady. Preto je osobitne potrebné bojovať proti násiliu na ženách a domácemu násiliu na spoločnom základe na úrovni EÚ. Kybernetické násilie na ženách, a to aj v súvislosti s domácim násilím, sa objavilo ako nová forma tohto násilia, ktorá sa prostredníctvom internetu šíri a mocnie aj za hranicami jednotlivých členských štátov. Vzhľadom na neoddeliteľný cezhraničný rozmer kybernetického násilia nebude individuálna činnosť členských štátov na riešenie tohto problému postačovať. Všetky členské štáty riešia násilie na ženách a domáce násilie v právnych predpisoch a politikách, avšak v rôznej miere. Množstvo rozdielnych prístupov v rámci EÚ vytvára právnu neistotu v oblasti práv obetí tejto trestnej činnosti. Na regionálnej a miestnej úrovni je fragmentácia ešte väčšia. EÚ už podporuje členské štáty pri riešení tohto druhu násilia prostredníctvom finančných prostriedkov, politických opatrení a príslušných horizontálnych právnych nástrojov. Na zefektívnenie existujúcich opatrení a ďalšie posilnenie nástrojov Únie na boj proti násiliu na ženách a domácemu násiliu sú však potrebné cielené legislatívne opatrenia na úrovni EÚ, ktorými sa stanovia minimálne pravidlá. V prípade členských štátov, ktoré sú zmluvnou stranou Istanbulského dohovoru, by sa opatreniami EÚ podporilo vykonávanie dohovoru. Súčasným návrhom by sa umožnili ďalšie koordinované opatrenia v celej EÚ a ich presadzovanie na úrovni EÚ. Cieľom súčasného návrhu je nastoliť rovnováhu medzi zabezpečením účinnosti povinností, ktoré sa v ňom stanovujú, a ponechaním flexibility členským štátom pri zohľadňovaní vnútroštátnych špecifík a potrieb pri vykonávaní jeho pravidiel. S cieľom zaistiť rovnaké zaobchádzanie s obeťami v celej EÚ sa v tejto iniciatíve zabezpečí vzostupná konvergencia stanovením minimálnych pravidiel týkajúcich sa práv obetí násilia na ženách a domáceho násilia. Zmyslom týchto pravidiel je podpora a ochrana obetí takéhoto násilia pred začatím trestného konania, počas neho alebo po jeho skončení a zavedenie minimálnych pravidiel týkajúcich sa vymedzenia konania a súvisiacich sankcií v prípadoch, keď sa vyskytnú medzery v kriminalizácii. V návrhu sa stanovuje minimálna úroveň najvyšších sankcií za trestné činy uvedené v návrhu. Preto sa v návrhu ponecháva členským štátom priestor na stanovenie minimálnych sankcií. •Proporcionalita Cieľom tohto návrhu je komplexný boj proti násiliu na ženách a domácemu násiliu. To znamená, že sa prijímajú opatrenia na rôznych úrovniach, ktorých cieľom je predchádzať takémuto násiliu; chrániť a podporovať obete a zabezpečiť prístup k spravodlivosti, ak k násiliu napriek tomu dôjde a zaistiť koordináciu medzi všetkými príslušnými aktérmi. Z viacerých štúdií (napr. rozsiahla štúdia Európskej siete právnych expertov v oblasti rodovej rovnosti a nediskriminácie a hĺbková štúdia tematickej sekcie Európskeho parlamentu pre práva občanov a ústavné veci) vyplýva, že iba komplexný prístup zameraný na všetky aspekty tohto problému v jedinom akte EÚ, v ktorom sa členským štátom stanovujú minimálne pravidlá, môže účinne prispieť k odstráneniu násilia na ženách a domáceho násilia a k zabezpečeniu účinnejšej cielenej podpory a ochrany v reakcii na osobitné potreby obetí tohto druhu násilia. Opatreniami rozptýlenými v celej zmesi rôznych právnych predpisov EÚ, z ktorých sa každý zameriava na svoj vlastný cieľ, by sa takéto výsledky nedosiahli. Komisia zvažovala viacero možností politiky na dosiahnutie cieľov tohto návrhu: ·prvá možnosť spočíva predovšetkým v zavedení noriem Istanbulského dohovoru do práva EÚ v oblastiach patriacich do pôsobnosti EÚ a ·druhá možnosť politiky, ktorá vychádza z opatrení načrtnutých v prvej možnosti a ktorou sa zavádzajú komplexnejšie a podrobnejšie opatrenia na zabezpečenie prísnejších minimálnych noriem, uľahčuje ich presadzovanie a riešia sa ďalšie nedostatky vrátane kybernetického násilia, pričom sa prihliada na odporúčania Skupiny expertov pre opatrenia na boj proti násiliu na ženách a domácemu násiliu v súvislosti s monitorovaním dohovoru, ktoré táto skupina vykonáva. Táto možnosť sa ďalej rozdelila na dve čiastkové možnosti (2A a 2B), pričom čiastková možnosť 2B pozostávala z rozsiahlejších povinností týkajúcich sa sexuálneho obťažovania, prístupu k spravodlivosti, ochrany obetí a zhromažďovania údajov. Tento návrh vychádza z možnosti politiky 2A, keďže sa v ňom stanovuje najúčinnejší súbor opatrení, pričom sa v ňom dodržuje zásada proporcionality. Toto rozhodnutie vychádza z predchádzajúcej hĺbkovej analýzy vplyvu rôznych možností politiky na základné práva, ako aj z ich sociálneho a hospodárskeho vplyvu. Takisto vychádza z dôkladnej analýzy účinnosti, efektívnosti a konzistentnosti možností politík. Celkovo sa možnosť 2A ukázala ako výkonnejšia v uvedených oblastiach, pričom zabezpečuje vyšší čistý prínos. Očakáva sa, že vďaka svojmu komplexnému súboru povinností bude poskytovať rozsiahlejšiu ochranu základných práv a zlepší sa ňou sociálna situácia obetí a celej spoločnosti. V súlade so zásadou proporcionality a nevyhnutnosti opatrení na úrovni EÚ sa v tomto návrhu stanovujú minimálne pravidlá, ktorými sa posilnia opatrenia prijaté členskými štátmi v oblastiach prevencie, ochrany a podpory obetí, prístupu k spravodlivosti a koordinácie. Návrhom sa posilní právna istota, účinné presadzovanie a ochrana obetí. Prvýkrát sa vypracúva cielený a koordinovaný prístup EÚ k riešeniu násilia na ženách a domáceho násilia. Tento prístup vychádza zo súboru minimálnych pravidiel, ktoré prinášajú pridanú hodnotu existujúcim vnútroštátnym a medzinárodným pravidlám, ako aj pravidlám EÚ, pričom sa členským štátom ponecháva flexibilita pri ich vykonávaní.

•Výber nástroja Podľa právneho základu vybratého pre návrh je vhodným nástrojom smernica prijatá v súlade s riadnym legislatívnym postupom. Cieľom tohto návrhu je umožniť zjednodušenie, ktoré sa dosiahne transparentným zoskupením príslušných pravidiel EÚ do jedného nástroja a ktoré prinesie úžitok dotknutým odborníkom aj obetiam. Namiesto zmeny existujúcich nástrojov bola zvolená osobitná smernica o násilí na ženách a domácom násilí. Pravidlá tejto smernice sa budú uplatňovať spoločne s pravidlami stanovenými v smernici o právach obetí, všeobecným právnym rámcom EÚ v oblasti práv obetí. V niektorých ustanoveniach tejto smernice sa stanovujú osobitné opatrenia, ktorými sa dopĺňajú všeobecné pravidlá, a to podobne, ako je to v prípade obetí iných osobitných druhov trestných činov, ako napríklad obetí obchodovania s ľuďmi, sexuálneho zneužívania detí a obetí terorizmu. 3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU •Hodnotenia ex post/kontroly vhodnosti existujúcich právnych predpisov Pri príprave správy o posúdení vplyvu Komisia posúdila účinky príslušných ustanovení existujúceho práva EÚ o predchádzaní násiliu na ženách a domácemu násiliu a boji proti nemu. Zároveň boli zmapované politické a legislatívne opatrenia členských štátov. Pri prípravných prácach sa čerpalo aj z najnovších správ o monitorovaní smernice o právach obetí a smernice o európskom ochrannom príkaze. Komisia pri tejto práci postupovala v koordinácii s nadchádzajúcimi všeobecnými hodnoteniami smernice o právach obetí, smernice o boji proti sexuálnemu zneužívaniu detí a smernice o boji proti obchodovaniu s ľuďmi. Z analýzy vyplýva, že príslušné právne predpisy EÚ stanovujú práva obetí násilia na ženách a domáceho násilia veľmi selektívne. Je to tak v prípade právnych predpisov, ktoré sa primárne netýkajú uvedených druhov násilia (prehľad súčasnej situácie pozri v časti o vzájomnom vzťahu s existujúcimi právnymi predpismi EÚ). Opatrenia EÚ nie sú výslovne zamerané na obete násilia na ženách a domáceho násilia. Príslušné povinnosti nie sú pre obete násilia na ženách a domáceho násilia dostatočne konkrétne, prípadne sa pri nich členským štátom ponecháva široký priestor na voľnú úvahu. Okrem toho sú príslušné právne predpisy EÚ priemerne staršie ako desať rokov. V tom období sa potreby obetí dostatočne neriešili, a malo by sa to náležitým spôsobom zmeniť. •Konzultácie so zainteresovanými stranami Komisia uskutočnila rozsiahle konzultácie so zainteresovanými stranami, aby získala podklady na prípravu tejto legislatívnej iniciatívy. Pritom sa sústredila na získanie aktuálnych informácií a expertízy a vypracovanie účinných opatrení na boj proti násiliu na ženách a domácemu násiliu, ako sa uvádza v stratégii zainteresovaných strán, ktorá je základom tejto iniciatívy. Komisia prihliadla aj na príslušné výsledky predchádzajúcich konzultácií. V roku 2016 Komisia uskutočnila na vzorke viac ako 27 000 respondentov zo všetkých členských štátov EÚ prieskum Eurobarometra týkajúci sa rodovo motivovaného násilia. To pomohlo navrhnúť a overiť možnosti politiky. Viaceré zainteresované strany vyzývali na zintenzívnenie legislatívnych a nelegislatívnych opatrení EÚ v oblasti násilia na ženách a domáceho násilia. Podrobnosti o jednotlivých konzultáciách sa uvádzajú v ďalšom oddiele. Otvorená verejná konzultácia: Ochrana obetí a potrestanie páchateľov sa uskutočnila na webovom sídle Komisie pre konzultácie od 8. februára do 10. mája 2021. Otázky určené verejnosti sa týkali viacerých aspektov predchádzania násiliu na ženách a domácemu násiliu a boja proti nemu. Otázky boli predovšetkým zamerané na príslušné opatrenia členských štátov, potrebu ďalšej regulácie a uprednostňované možnosti politiky. Hlavné výsledky sú: –Prieskumu poukázal na problém, ktorý spočíva v tom, že verejnosť si nie je dostatočne vedomá tohto druhu násilia alebo ho považuje za súkromnú vec. Okrem toho z neho vyplynulo, že je dostatok služieb a činností, ktoré by zlepšovali postavenie obetí a motivovali by ich, aby sa nebáli prehovoriť. Pokiaľ ide o ďalšie možné preventívne opatrenia, väčšina respondentov považovala za dôležité riešiť škodlivé rodové stereotypy. –60 % respondentov sa domnievalo, že je potrebné zlepšiť súčasné štruktúry poskytovania informácií obetiam násilia na ženách a domáceho násilia o ich právach, služby, na ktoré sa môžu obrátiť, a opatrenia prijaté v nadväznosti na ich trestné oznámenia. Pokiaľ ide o včasnosť týchto informácií a ich prístupnosť, respondenti sa prevažne domnievali, že informácie sa neposkytujú dostatočne rýchlo (43 %), ťažko sa hľadajú (42 %) a nie sú jednotné a na jednom mieste (42 %). –73 % respondentov sa domnievalo, že na vnútroštátnej úrovni aj úrovni EÚ sú potrebné ďalšie opatrenia na zlepšenie prístupu k spravodlivosti v prípadoch násilia na ženách a domáceho násilia. –V odpovedi na to, či podporné služby systematicky plnia potreby obetí násilia na ženách a domáceho násilia, približne polovica (48 %) respondentov uviedla, že si to nemyslí. Rôznorodé názory sa vyskytli v odpovedi na to, či obete dostávajú informácie o podporných službách včas a v jazyku, ktorému rozumejú, väčšia časť však odpovedala, že nevie (41 %). –Pokiaľ ide o konkrétne formy násilia na ženách, väčšina respondentov sa domnievala, že základné nedostatky v oblasti ochrany pred obťažovaním na základe pohlavia a sexuálnym obťažovaním vyplývajú z toho, že takéto obťažovanie široká verejnosť nevníma ako skutočný problém (66 %), že sankcie sú nedostatočné (66 %) a že ustanovenia sa nepresadzujú účinne (62 %). Komisia uskutočnila komplexné cielené konzultácie spoločne na účely posúdenia vplyvu a diferenčnej analýzy existujúceho legislatívneho rámca. S členskými štátmi Komisia viedla konzultácie písomne a na seminári. Členské štáty vyjadrili svoju otvorenosť voči opatreniam na úrovni EÚ a plánované opatrenia považovali za relevantné. Z cielených konzultácií s mimovládnymi a medzinárodnými organizáciami vyplynula veľká podpora najambicióznejších opatrení. Mimovládne organizácie zdôraznili najmä potrebu posilniť preventívne a ochranné opatrenia stanovením minimálnych pravidiel na úrovni EÚ, zlepšiť zhromažďovanie údajov a prístupnosť špecializovaných služieb, ako aj zabezpečovať cielené programy odbornej prípravy pre odborníkov v rôznych sektoroch. Medzinárodné organizácie zdôraznili potrebu ďalších preventívnych opatrení, akými sú včasná intervencia, programy prevencie a odborná príprava príslušných odborníkov. Pokiaľ ide o služby ochrany a podpory, medzinárodné organizácie uviedli nedostatočné chápanie násilia z rodového hľadiska, ktoré môže viesť k sekundárnej a opakovanej viktimizácii, zastrašovaniu a odvete. Ako najlepší postup na vyhľadanie pomoci určili prístupy spočívajúce v jednotných kontaktných miestach. Pokiaľ ide o prístup k spravodlivosti, upozornili na nedostatočný prístup k odškodneniu od štátu alebo páchateľa, a najmä na príliš krátke časové lehoty na podanie žiadosti o odškodnenie a obmedzenia v prípade náhrad nemajetkovej ujmy (v prípade niektorých druhov trestných činov).

Na osobitnom seminári so sociálnymi partnermi odborové zväzy a zamestnávatelia podporili cieľ boja proti sexuálnemu obťažovaniu na pracovisku a privítali ďalšie opatrenia. Zamestnávatelia si však boli vedomí povinností, ktoré by im tak vznikli. Sociálni partneri zdôraznili najmä dôležitosť posúdení rizík pri predchádzaní násiliu na ženách a boji proti nemu. Odborové zväzy a zamestnávatelia trvali na dôležitosti úlohy sociálnych partnerov v tejto oblasti. •Získavanie a využívanie expertízy Komisia na uľahčenie prípravných prác uzavrela s externou konzultačnou firmou zmluvu na vypracovanie podpornej štúdie. Okrem toho zadala Európskej sieti právnych expertov v oblasti rodovej rovnosti a nediskriminácie vypracovanie porovnávacej analýzy ustanovení trestného práva, ktoré sa v Európe na vnútroštátnej úrovni uplatňujú na rodovo motivované násilie na ženách vrátane domáceho a kybernetického násilia. Európsky inštitút pre rodovú rovnosť (EIGE) navyše aktualizoval svoju štúdiu z roku 2014 o nákladoch, ktoré prináša násilie na ženách. Tieto materiály boli doplnené o podstatné informácie z iných existujúcich zdrojov, ako sa uvádzajú v prílohe 1 k správe o posúdení vplyvu. •Posúdenie vplyvu V súlade s požiadavkami lepšej právnej regulácie bola v septembri 2020 zriadená medziútvarová riadiaca skupina Komisie, ktorej predsedá Generálny sekretariát, na podporu prípravy tejto iniciatívy. Táto skupina sa v období od septembra 2020 do októbra 2021 stretla štyrikrát a zúčastnila sa na viacerých písomných konzultáciách. V návrhu posúdenia vplyvu sa zvažovalo viacero nelegislatívnych a legislatívnych opatrení na dosiahnutie cieľov iniciatívy. Posúdila sa účinnosť, efektívnosť a konzistentnosť každej vybratej možnosti a dospelo sa k záveru, že najprimeranejšou a najkonzistentnejšou z hľadiska všeobecných aj špecifických cieľov tejto iniciatívy je kombinácia opatrení z uprednostňovanej možnosti. Pokiaľ ide o očakávaný vplyv uprednostňovanej možnosti, z kvantitatívnej analýzy vyplynul pozitívny hospodársky vplyv. Zníženie prevalencie násilia na ženách a domáceho násilia by mohlo konkrétne priniesť hospodársky úžitok vo výške približne 53,1 miliardy EUR, pričom z dlhodobého hľadiska by táto suma mohla byť približne 82,7 miliardy EUR. Najväčší potenciál hospodárskeho úžitku vyplýva zo zníženia nákladov na telesnú a emocionálnu ujmu obetí (odhadované zníženie je od 32,2 miliardy EUR do 64,5 miliardy EUR). Sociálny vplyv by sa prejavil v prípade rôznych zainteresovaných strán, konkrétne obetí, svedkov, páchateľov, spoločností, vnútroštátnych orgánov a celej spoločnosti. Uprednostňovanou možnosťou by sa dosiahlo zlepšenie zdravia, bezpečnosti a kvality života obetí (najmä vďaka opatreniam ochrany a podpory). Takisto by sa zvýšila informovanosť obetí a svedkov o službách ochrany a podpory a zlepšil by sa ich prístup k týmto informáciám. Opatrenia v podobe intervenčných programov pre páchateľov by mali mať pozitívny vplyv na prístup a správanie páchateľov. Zamestnávateľom by informovanosť a lepšie pochopenie a podpora, pokiaľ ide o pracovníčky, ktoré sú obeťami obťažovania na pracovisku na základe pohlavia, umožnili zaistiť bezpečné pracovné prostredie. Malo by to pozitívny vplyv aj na produktivitu. Pre vnútroštátne orgány by boli prínosom opatrenia na riešenie právnych neistôt a zhromažďovania údajov, ktorými sa umožňuje lepší návrh vnútroštátnych politík na predchádzanie násiliu na ženách a domácemu násiliu a boj proti nemu. Intenzívnejšie rozpoznávanie škodlivých rodových stereotypov a noriem širokou verejnosťou by malo pozitívny vplyv na celú spoločnosť. Návrh správy o posúdení vplyvu bol predložený výboru Komisie pre kontrolu regulácie 15. septembra 2021 a prediskutovaný 13. októbra 2021. Po negatívnom stanovisku výboru bola 1. decembra 2021 predložená revidovaná verzia správy. Napriek tomu, že výbor uznal úsilie vynaložené na zlepšenie správy o posúdení vplyvu po vydaní pôvodných pripomienok, 12. januára 2022 zachoval svoje negatívne stanovisko. Výbor uviedol, že v správe o posúdení vplyvu sa 1. dostatočne nepredstavuje vplyv viacerých činností na úrovni EÚ a členských štátov v základnom scenári; 2. dostatočne jednoznačne nestanovujú celkové ciele a dostatočne neopodstatňuje potreba komplexného prístupu; 3. dostatočne jasne nepredstavujú konkrétne predpokladané opatrenia ani kombinácie osobitných opatrení v jednotlivých možnostiach; 4. v plnej miere nezačleňuje revidovaný súbor možností do revidovanej analýzy nákladov a prínosov, pričom pretrvali nejasnosti v porovnaní možností, ako aj pokiaľ ide o použité kritériá a metodiku bodového hodnotenia; a 5. dostatočne neposudzuje proporcionalita uprednostňovanej možnosti vrátane vybratého prístupu lex specialis. Súčasný návrh vychádza z ďalšieho posúdenia niektorých uvedených problémov. Opatrenia prijaté na riešenie zistených nedostatkov sa vysvetľujú v pracovnom dokumente útvarov Komisie Follow-up to the second opinion of the Regulatory Scrutiny Board and additional information (Opatrenia v nadväznosti na druhé stanovisko výboru pre kontrolu regulácie a ďalšie informácie) [SWD(2022) 61, ďalej len „pracovný dokument útvarov Komisie“]. Konkrétne sa v pracovnom dokumente útvarov Komisie vysvetľuje, ako sa v základnom scenári zohľadňuje to, čo sa zatiaľ dosiahlo v tejto oblasti politiky na úrovni členských štátov. Zároveň sa v ňom reaguje aj na odporúčanie výboru predložiť komplexnejšiu analýzu nedostatkov pri vykonávaní Istanbulského dohovoru členskými štátmi a nedostatočnej reakcie na zmeny vyplývajúce okrem iného z vývoja v digitálnej oblasti. Pokiaľ ide o pripomienky týkajúce sa nedostatočne jasných cieľov, v pracovnom dokumente útvarov Komisie sa objasňuje, že cieľom návrhu je predchádzať násiliu na ženách a domácemu násiliu ako trestnému činu a bojovať proti nemu. V znení navrhovanej smernice sa ďalej charakterizujú hlavné ciele a vysvetľuje sa, že tieto ciele sa dosiahnu kriminalizáciou niektorých foriem násilia na ženách (vrátane znásilnenia, mrzačenia ženských pohlavných orgánov a trestných činov súvisiacich s rôznymi formami kybernetického násilia) a posilnením ochrany, prístupu k spravodlivosti a podpory obetí násilia, ako aj predchádzania násiliu a koordinácie boja proti nemu. Pokiaľ ide o výber možnosti politiky, v pracovnom dokumente útvarov Komisie sa uvádza dôkaz vyplývajúci z hodnotenia príslušných aktov EÚ, ako aj mapovania a diferenčnej analýzy právnych predpisov členských štátov, ktorým sa bližšie vysvetľuje, prečo bol vybratý komplexný prístup (osobitná smernica o násilí na ženách a domácom násilí), a nie zmena existujúcich horizontálnych nástrojov. Pracovné metódy Európskej komisie v rámci lepšej tvorby práva oprávňujú podpredsedu pre medziinštitucionálne vzťahy a strategický výhľad schváliť pokračovanie iniciatívy, ktorá bola predmetom druhého negatívneho stanoviska výboru pre kontrolu regulácie. Je takisto dôležité uviesť, že stanoviská výboru pre kontrolu regulácie sú hodnotením kvality posúdenia vplyvu, a nie hodnotením súvisiaceho legislatívneho návrhu. Komisia aj vzhľadom na súhlas podpredsedu pre medziinštitucionálne vzťahy a strategický výhľad považovala za vhodné pokračovať v iniciatíve z týchto dôvodov: 1.politický význam tejto iniciatívy pre Komisiu, ako sa zdôrazňuje v politických usmerneniach; 2.naliehavosť opatrení s cieľom dosiahnuť pokrok v oblasti predchádzania násiliu na ženách a domácemu násiliu a boja proti nemu, ako aj rodovo motivovanému kybernetickému násiliu, a to aj v zmysle výziev Európskeho parlamentu; 3.ďalšie poskytnuté objasnenia a dôkazy uspokojivo riešili nedostatky zistené výborom pre kontrolu regulácie a zohľadnili sa v prijatom právnom návrhu. Súčasný návrh teda vychádza z ďalšieho posúdenia niektorých problémov, na ktoré upozornil výbor. •Základné práva Navrhovanou smernicou sa posilní ochrana viacerých základných práv, najmä:

–práva na život (článok 2 Charty základných práv Európskej únie – ďalej len „charta“), práva na nedotknuteľnosť (článok 3 charty), zákazu neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania (článok 4 charty) a práva na súkromný a rodinný život (článok 7 charty), práva na ochranu osobných údajov (článok 8 charty), napríklad preto, lebo obsahuje opatrenia na ochranu obetí, ich súkromného života a osobných údajov, ako aj na predchádzanie násiliu zavedením kriminalizácie, zabezpečením ochrany ohrozených osôb (na základe posúdenia rizík a po zavedení podporných opatrení) a odbornej prípravy pre odborníkov, aby rozpoznali tento druh násilia a príslušne naň zareagovali, –práva dieťaťa (článok 24 charty), napríklad uznaním detí ako svedkov za priame obete násilia na ženách a domáceho násilia a prijatím osobitných opatrení na ochranu a podporu detí, ako aj tým, že veci sa budú riešiť v najlepšom záujme dieťaťa, –práva obete na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces (článok 47 charty), napríklad zabezpečením účinnejšieho vyšetrovania a stíhania násilia na ženách a domáceho násilia (napr. stíhanie niektorých trestných činov z vlastného podnetu a vo verejnom záujme, umožnenie obetiam oznamovať veci online a zavedenie usmernení na presadzovanie práva a pre justičné orgány) a práva obete na získanie plného odškodnenia od páchateľa a vydanie rozhodnutia v rámci jedného konania, –nediskriminácie a rovnosti medzi ženami a mužmi (články 21 a 23 charty), napríklad tým, že sa násilie na ženách a domáce násilie považuje za závažnú formu zakázanej diskriminácie medzi ženami a mužmi, a zmierňovaním rizika tohto druhu násilia v prípade osôb v zraniteľnom postavení a skupín, ktorým hrozí zvýšené riziko; takisto tým, že sa budú požadovať cielené činnosti v oblasti zvyšovania informovanosti a poskytovanie informácií s cieľom osloviť ohrozené skupiny a uľahčiť im prístup k podporným službám, –práv na sociálnu pomoc a zdravotnú starostlivosť (články 34 a 35 charty), napríklad poskytovaním špecializovaných podporných služieb, najmä obetiam sexuálneho násilia (napr. naliehavej zdravotníckej pomoci, získania súdnych lekárskych dôkazov v prípadoch znásilnenia, psychologického poradenstva a posttraumatickej starostlivosti). V navrhovanej smernici sa náležite prihliada na prezumpciu neviny a právo podozrivých osôb na obhajobu (článok 48 charty) a na zásady zákonnosti a primeranosti trestných činov a trestov (článok 49 charty). Pokiaľ ide o právo na slobodu prejavu (článok 11 charty), ustanovenia o odstránení alebo blokovaní nezákonného obsahu sa obmedzujú na to, čo je nevyhnutne potrebné a primerané na dosiahnutie cieľa smernice. 4.VPLYV NA ROZPOČET V dôsledku navrhovanej smernice by mali rozpočtu EÚ vzniknúť tieto náklady: –na vývoj a zavedenie nástroja na zhromažďovanie údajov – jednorazové nálady, ktoré vzniknú Európskemu inštitútu pre rodovú rovnosť (ďalej len „EIGE“), –na technickú údržbu a prevádzku nástroja na zhromažďovanie údajov – opakujúce sa náklady, ktoré vzniknú inštitútu EIGE, –na vývoj a zavedenie rozčlenení a metodiky spoločných údajov v spolupráci s členskými štátmi – opakujúce sa náklady, ktoré vzniknú inštitútu EIGE, –na vypracovanie usmernení týkajúcich sa harmonizácie a normalizácie štatistík trestnej činnosti v oblasti násilia na ženách a domáceho násilia, ktoré majú pomôcť členským štátom pri získavaní údajov – opakujúce sa náklady, ktoré vzniknú inštitútu EIGE. Náklady inštitútu EIGE sú podrobne vysvetlené v priloženom legislatívnom finančnom výkaze. Celkovo bude inštitút EIGE potrebovať na úlohu zhromažďovania administratívnych údajov tieto finančné a ľudské zdroje: –jednorazové náklady na zriadenie: 200 000 EUR, –ročné náklady na údržbu a prevádzku: 750 000 EUR, –zamestnanci – jeden (v ekvivalente plného pracovného času) dočasný zamestnanec od roku 2025 a dvaja (v ekvivalente plného pracovného času) zmluvní zamestnanci od roku 2025 (spolu traja). 5.ĎALŠIE PRVKY •Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a podávania správ Členské štáty budú musieť transponovať smernicu do dvoch rokov od nadobudnutia jej účinnosti. Komisii budú musieť oznámiť svoje vnútroštátne vykonávacie opatrenia. Členské štáty budú ďalej musieť Komisii podať správu o vykonávaní smernice po siedmich rokoch od nadobudnutia jej účinnosti. Po uplynutí tohto obdobia sa podávanie správ bude musieť uskutočňovať pravidelne vo forme dotazníka určeného členským štátom. Vplyv špecifických cieľov iniciatívy sa bude monitorovať a vyhodnocovať na základe posilnených požiadaviek tohto návrhu na zhromažďovanie údajov. Pri monitorovaní a vyhodnocovaní návrhu sa bude v prvom rade vychádzať zo súčasných harmonizovaných ukazovateľov vypracovaných inštitútom EIGE. Toto úsilie podporia a doplnia plánované harmonizačné opatrenia v oblasti zhromažďovania rozčlenených administratívnych údajov (a to aj údajov od orgánov presadzovania práva, súdnych orgánov, sociálnych a zdravotníckych služieb) a záväzok uskutočňovať pravidelné prieskumy v oblasti násilia na ženách a domáceho násilia, pričom príslušné údaje sa budú zasielať Komisii (Eurostatu). Podrobnosti budú uvedené v pláne monitorovania a presadzovania práva, ktorý vypracuje Komisia. •Podrobné vysvetlenie konkrétnych ustanovení návrhu

V kapitole 1 sa stanovujú všeobecné ustanovenia vrátane predmetu úpravy (článok 1), pričom osobitná pozornosť sa venuje obetiam násilia na ženách a domáceho násilia vystaveným vyššiemu riziku takéhoto násilia (článok 2). Rozsah pôsobnosti súčasného návrhu zahŕňa trestné činy, ktoré sú v návrhu vymedzené, činy násilia na ženách alebo domáce násilie, kriminalizované podľa práva Únie alebo podľa vnútroštátnych zákonov (článok 3). V tejto kapitole sa ďalej uvádza vymedzenie kľúčových pojmov používaných v smernici (článok 4). Kapitola 2 obsahuje ustanovenia o minimálnych pravidlách vymedzenia trestných činov a sankcií na základe článku 83 ods. 1 ZFEÚ. Tieto trestné činy sa týkajú niektorých foriem násilia na ženách alebo domáceho násilia, ktoré v podstate predstavujú sexuálne vykorisťovanie žien alebo počítačovú kriminalitu. Hoci uvedené trestné činy neúmerne postihujú ženy, kriminalizácia podľa tejto kapitoly sa vzťahuje na všetky obete vrátane mužov a nebinárnych osôb, s výnimkou prípadov znásilnenia a mrzačenia ženských pohlavných orgánov. Tie sa v dôsledku právneho základu v článku 83 ods. 1 ZFEÚ, ktorý sa týka iba sexuálneho vykorisťovania (sexuálneho zneužívania) žien a detí, kriminalizujú na úrovni EÚ len vtedy, ak sa páchajú na ženách alebo deťoch. Kapitola obsahuje minimálnu harmonizáciu trestných činov znásilnenia žien (článok 5) a mrzačenia ženských pohlavných orgánov (článok 6). Vzhľadom na rýchle tempo súčasnej digitálnej transformácie a nárastu kybernetického násilia sa v nej uvádzajú aj minimálne pravidlá pre niektoré počítačové trestné činy: zdieľanie intímneho alebo zmanipulovaného materiálu bez predchádzajúceho súhlasu (článok 7), trestné činy súvisiace s kybernetickým nebezpečným prenasledovaním (článok 8), trestné činy súvisiace s kybernetickým obťažovaním (článok 9) a kybernetické podnecovanie k nenávisti alebo násiliu (článok 10). Článok 11 obsahuje ustanovenia o podnecovaní na spáchanie takýchto trestných činov, napomáhaní pri nich, navádzaní na ne a pokuse o ich spáchanie. V článku 12 sa stanovuje minimálna úroveň najvyšších sankcií platných pre trestné činy vymedzené v článkoch 5 až 11 a v článku 13 sa stanovujú priťažujúce okolnosti. Pravidlá týkajúce sa jurisdikcie a premlčacích lehôt sa uvádzajú v článkoch 14 a 15. Kapitola 3 sa týka ochrany obetí všetkých foriem násilia na ženách alebo domáceho násilia a ich prístupu k spravodlivosti. Uvedená kapitola sa vzťahuje na všetky obete násilných trestných činov páchaných na ženách a domáceho násilia. Hoci je tento návrh zameraný predovšetkým na druhy násilia, ktoré neúmerne postihujú ženy, práva prináležiace obetiam môžu využívať aj muži alebo nebinárne osoby, ktoré sa stali obeťami takéhoto násilia vrátane domáceho násilia. Uvedená kapitola obsahuje pravidlá oznamovania násilia na ženách a domáceho násilia, ktorými sa má zabezpečiť, aby sa takéto trestné činy ľahko dostali na súd (článok 16). Ich súčasťou je zrýchlené spracovanie týchto oznámení a nabádanie na oznamovanie takýchto trestných činov, napríklad v niektorých prípadoch odstránením prekážok, ktoré predstavujú pravidlá ochrany dôverných informácií, prípadne zabezpečením toho, aby deti mohli trestné činy ľahko oznamovať, a zabezpečením toho, aby sa osoby bez dokladov a osoby s neistým pobytovým statusom nebáli násilie oznamovať. Týmto posledným aspektom sa v žiadnom prípade v tejto smernici nezavádza právo osôb oznamujúcich násilie na pobytový status. V článku 17 sa zabezpečuje účinné vyšetrovanie a stíhanie trestných činov, existencia dostatočnej expertízy a zdrojov, ako aj stíhanie ex officio trestných činov, ktoré v podstate predstavujú znásilnenie. V tejto kapitole sa zavádza individuálne posúdenie rizík na určenie potrieb obetí v oblasti ochrany a podpory (články 18 a 19). Toto posúdenie sa chápe ako neoddeliteľná súčasť existujúceho individuálneho posúdenia podľa smernice o právach obetí a má byť prispôsobené osobitným potrebám obetí násilia na ženách a domáceho násilia. V článku 20 sa stanovujú povinnosti, ktorými sa majú obetiam zaistiť vhodné podporné služby, ktorých súčasťou je aj iniciatívne oslovovanie obetí podpornými službami. Zároveň sa tento článok zameriava na zabezpečenie súladu s pravidlami v oblasti ochrany údajov. Okrem toho sa v tejto kapitole stanovuje, že členské štáty umožňujú vydávanie mimoriadnych príkazov brániacich kontaktu a ochranných príkazov na zabezpečenie účinnej ochrany obetí (článok 21). V článku 22 sa uvádza, že bez toho, aby boli dotknuté práva na obhajobu, sú pri vyšetrovaní trestnej činnosti a súdnych konaniach vylúčené potenciálne otázky týkajúce sa sexuálneho správania obete v minulosti. Táto kapitola obsahuje aj povinnosť poskytnúť orgánom presadzovania práva a justičným orgánom usmernenia na zabezpečenie primeraného zaobchádzania s obeťami počas konania a primeraného riešenia prípadov násilia na ženách a domáceho násilia (článok 23). V tejto kapitole sa uvádza aj to, že vnútroštátne orgány, akými sú subjekty pre rovnaké zaobchádzanie, majú napríklad právomoc pomáhať obetiam násilia na ženách a domáceho násilia (v oboch prípadoch ide o závažné formy diskriminácie žien) a poskytovať im poradenstvo (článok 24). Tieto orgány majú aj právnu spôsobilosť konať v mene obetí v trestnom konaní, ak to považujú za primerané. V článku 25 sa zabezpečuje odstraňovanie online obsahu v súvislosti s trestnými činmi v oblasti kybernetického násilia a možnosť súdnych prostriedkov nápravy pre poškodených používateľov. Právo obetí žiadať odškodnenie od páchateľa sa uvádza v článku 26. Kapitola 4 obsahuje ustanovenia o podpore obetí, pričom túto podporu musia obete dostávať v čase pred trestným konaním, počas jeho trvania a primeraný čas aj po jeho skončení. V článku 27 sa stanovujú osobitné služby, podmienky a osobitné zdroje podporných služieb, ktoré poskytujú špecializované služby obetiam násilia na ženách a domáceho násilia. Ďalej sa v tejto kapitole uvádza osobitná a bezprostredná podpora v krízových centrách pre obete znásilnenia alebo centrách pomoci pre obete sexuálneho násilia (článok 28) a špecializovaná podpora pre obete mrzačenia ženských pohlavných orgánov (článok 29). Členské štáty by mali zabezpečiť aj to, aby mohli obete sexuálneho obťažovania na pracovisku využívať konzultačné služby mimo pracoviska vrátane poradenstva pre zamestnávateľov o tom, ako takéto trestné činy primerane riešiť (článok 30). Členské štáty musia zriadiť vnútroštátne linky pomoci pre obete a zabezpečovať ich prevádzku na harmonizovanom čísle platnom v celej EÚ (článok 31). Špecializované zariadenia núdzového bývania alebo iného prechodného ubytovania by sa mali sprístupňovať obetiam bez rozdielu, aby sa im po tom, ako sa stali obeťami násilia, zabezpečila pomoc s návratom k nezávislému životu (článok 32). Ďalej musia členské štáty zabezpečovať primeranú ochranu a podporu deťom ako obetiam, a to pri prihliadnutí na najlepšie záujmy dieťaťa (článok 33). K tomu patrí poskytovanie bezpečných miest na návštevy detí s rodičmi, ktorí sú páchatelia a majú právo na styk s dieťaťom (článok 34). V článku 35 sa poskytujú záruky obetiam, ktoré patria do ohrozených skupín, ako napríklad jednoduchší prístup pre obete so zdravotným postihnutím. Ustanovenia kapitoly 5 sa zameriavajú na účinné predchádzanie násiliu na ženách a domácemu násiliu. Patrí k nim aj povinnosť uskutočňovať kampane na zvyšovanie informovanosti a realizovať výskumné a vzdelávacie programy a rozširovať príslušné informácie (článok 36). Odborníci, ktorí s najväčšou pravdepodobnosťou prídu do kontaktu s obeťami, musia absolvovať odbornú prípravu a získať cielené informácie. Cieľom je zabezpečiť, aby títo odborníci dokázali primerane reagovať a rozpoznať prípady násilia a aby príslušné organizácie dokázali účinne koordinovať svoju činnosť (článok 37). V článku 38 sa uvádzajú intervenčné programy, na ktorých sa môžu dobrovoľne zúčastňovať aj osoby, ktoré sa obávajú, že by mohli takéto trestné činy spáchať. Kapitola 6 obsahuje pravidlá koordinácie vnútroštátnych politík členských štátov v oblasti násilia na ženách a domáceho násilia, ale aj ustanovenia o koordinácii na úrovni EÚ. V článku 39 sa vyžaduje, aby členské štáty na účely presadzovania vnútroštátnych politík a zabezpečenia účinnej viacúrovňovej reakcie na tieto druhy násilia určili alebo zriadili oficiálny orgán na koordináciu politík v tejto oblasti a dohľad nad nimi. Táto požiadavka sa dopĺňa povinnosťou podľa článku 40, ktorá spočíva v zabezpečení účinnej koordinácie a spolupráce všetkých agentúr zapojených do podpory obetí. Kľúčovými aktérmi v oblasti poskytovania podpory obetiam a predchádzania násiliu sú mimovládne organizácie. Podľa článku 41 by mali členské štáty spolupracovať s mimovládnymi organizáciami a konzultovať s nimi príslušné politiky. S cieľom zabezpečiť primerané riešenie kybernetického násilia v zmysle vymedzenia v súčasnom návrhu uľahčia členské štáty poskytovateľom sprostredkovateľských služieb prijímanie samoregulačných opatrení (článok 42). Článok 43 sa zameriava na uľahčenie spolupráce medzi členskými štátmi s cieľom zabezpečiť výmenu najlepších postupov pri čo najúčinnejšom vykonávaní tejto smernice. Pri formulovaní príslušných politických opatrení v oblasti násilia na ženách a domáceho násilia je mimoriadne dôležité zhromažďovanie údajov a výskum. V článku 44 sa s cieľom zabezpečiť dostupnosť porovnateľných údajov na úrovni EÚ uvádzajú pravidlá v oblasti zhromažďovania údajov vo všetkých členských štátoch. Vzhľadom na expertízu inštitútu EIGE a jeho úsilie vyvíjané v tejto oblasti by mal tento inštitút podporovať členské štáty pri vývoji spoločnej metodiky a zhromažďovaní údajov. Kapitola 7 obsahuje záverečné ustanovenia tejto smernice. V článku 45 sa mení smernica o boji proti sexuálnemu zneužívaniu detí tak, aby sa zabezpečila jej súdržnosť, a to zavedením trestného činu penetrácie na sexuálne účely a objasnením toho, že okolnosti, za ktorých dieťa vo veku spôsobilosti dať súhlas na sexuálne aktivity nemôže dať platný súhlas, zahŕňajú aj okolnosti uvedené v článku 5 tohto návrhu. Článok 46 sa týka úrovne ochrany a článok 47 oznamovacích povinností členských štátov. V článku 48 sa objasňuje vzťah s ostatnými smernicami a uvádzajú sa v ňom doložky nedotknuteľnosti. V tomto článku sa objasňuje, že sa uvedené ustanovenia uplatňujú spoločne s ustanoveniami smernice o právach obetí, smernice o boji proti obchodovaniu s ľuďmi, smernice o boji proti sexuálnemu zneužívaniu detí a [návrhu aktu o digitálnych službách]. Znamená to, že na obete by sa mala vzťahovať ochrana poskytovaná všetkými smernicami, ktoré sa na ne vzťahujú. Článok 49 obsahuje doložku o zákaze zníženia úrovne ochrany. Článok 50 obsahuje ustanovenia o transpozícii tejto smernice. V článku 51 sa stanovuje, kedy smernica nadobudne účinnosť, a v článku 52 komu je určená. 2022/0066 (COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o boji proti násiliu na ženách a domácemu násiliu EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 82 ods. 2 a článok 83 ods. 1, so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, keďže: (1)Cieľom tejto smernice je poskytnúť komplexný rámec na účinný boj proti násiliu na ženách a domácemu násiliu v celej Únii. Na tento účel sa v nej posilňujú a zavádzajú opatrenia v týchto oblastiach: vymedzenie príslušných trestných činov a sankcií, ochrana obetí a ich prístup k spravodlivosti, podpora obetí, prevencia, koordinácia a spolupráca.

(2)Rovnosť medzi ženami a mužmi a nediskriminácia predstavujú základné hodnoty Únie a základné práva zakotvené v článku 2 Zmluvy o Európskej únii a v článkoch 21 a 23 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „charta“). Násilie na ženách a domáce násilie tieto zásady ohrozujú a podkopávajú práva žien a dievčat na rovnosť vo všetkých oblastiach života. (3)Násilie na ženách a domáce násilie predstavujú porušenie základných práv, akými sú právo na ľudskú dôstojnosť, právo na život a nedotknuteľnosť človeka, zákaz neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania alebo trestu, právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života, právo na ochranu osobných údajov a práva dieťaťa zakotvené v Charte základných práv Európskej únie. (4)Táto smernica by sa mala uplatňovať na trestnú činnosť, ktorá v podstate predstavuje násilie na ženách alebo domáce násilie kriminalizované na základe práva Únie alebo vnútroštátneho práva. Patria k nej trestné činy vymedzené v tejto smernici, konkrétne znásilnenie, mrzačenie ženských pohlavných orgánov, zdieľanie intímneho materiálu alebo zmanipulovaného materiálu bez predchádzajúceho súhlasu, kybernetické nebezpečné prenasledovanie, kybernetické obťažovanie, kybernetické podnecovanie k násiliu alebo nenávisti a trestná činnosť, na ktorú sa vzťahujú iné nástroje Únie, najmä smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/36/EÚ a 2011/93/EÚ, v ktorých sa vymedzujú trestné činy v oblasti sexuálneho vykorisťovania detí a obchodovania s ľuďmi na účely sexuálneho vykorisťovania. A napokon do vymedzenia násilia na ženách patria aj niektoré trestné činy podľa vnútroštátneho práva. Ide o trestné činy ako femicída, sexuálne obťažovanie, sexuálne zneužívanie, nebezpečné prenasledovanie, skoré a nútené manželstvo, nútené umelé prerušenie tehotenstva, násilná sterilizácia a rôzne formy kybernetického násilia, ako sú sexuálne obťažovanie online, kybernetické šikanovanie alebo nevyžiadané doručovanie sexuálne explicitného materiálu. Domáce násilie predstavuje formu násilia, ktorá môže byť osobitne kriminalizovaná podľa vnútroštátneho práva, alebo môže ísť o trestné činy spáchané v rámci rodiny alebo domácnosti, alebo medzi bývalými alebo súčasnými manželmi. (5)Opatrenia v rámci tejto smernice boli navrhnuté tak, aby sa nimi riešili osobitné potreby žien a dievčat, keďže ony sú formami násilia, ktorých sa týka táto smernica, konkrétne násilím na ženách a domácim násilím, postihované neúmerne. V tejto smernici sa však uznáva, že aj iné osoby sa môžu stať obeťou týchto foriem násilia a aj na ne by sa mali vzťahovať opatrenia, ktoré sú v nej stanovené. Pojem „obeť“ by sa preto mal vzťahovať na všetky osoby bez ohľadu na ich pohlavie alebo rod. (6)Pre svoju zraniteľnosť utrpia deti, ktoré sú svedkami násilia na ženách alebo domáceho násilia, priamu emocionálnu ujmu, ktorá ovplyvňuje ich vývin. Preto by sa aj takéto deti mali považovať za obete a aj na ne by sa mali vzťahovať cielené ochranné opatrenia. (7)Násilie na ženách je pretrvávajúcim prejavom štrukturálnej diskriminácie žien, ktorá vyplýva z historicky nerovnocenných mocenských vzťahov medzi ženami a mužmi. Je formou rodovo motivovaného násilia, ktoré páchajú muži prevažne na ženách a dievčatách. Je zakorenené v spoločnosťou vytvorených rolách, vzoroch správania, činnostiach a atribútoch, ktoré daná spoločnosť považuje za vhodné pre ženy a pre mužov a ktoré sa označujú všeobecným pojmom „rod“. (8)Domáce násilie predstavuje závažný spoločenský problém, ktorý je často skrytý. Môže viesť k závažnej psychologickej a fyzickej traume s nesmiernymi dôsledkami, pretože páchateľom je zvyčajne osoba, ktorá je obetiam známa a ktorej by mali dôverovať. Takéto násilie môže mať veľa podôb, môže byť napríklad fyzické, sexuálne, psychologické a ekonomické. Domáce násilie sa môže vyskytovať bez ohľadu na to, či páchateľ žije alebo žil v spoločnej domácnosti s obeťou. (9)Vzhľadom na špecifiká týchto druhov trestných činov je potrebné stanoviť komplexný súbor pravidiel, ktorými sa bude cielene riešiť pretrvávajúci problém násilia na ženách a domáceho násilia pri zohľadnení osobitných potrieb obetí takéhoto násilia. Existujúce ustanovenia na úrovni Únie a na vnútroštátnej úrovni sa ukázali ako nedostatočné na účinný boj proti násiliu na ženách a domácemu násiliu a predchádzanie tomuto násiliu. Konkrétne sa smernice 2011/36/EÚ a 2011/93/EÚ zameriavajú na osobitné formy takéhoto násilia, zatiaľ čo v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2012/29/EÚ sa stanovuje všeobecný rámec pre obete trestnej činnosti. Hoci sa v nej obetiam násilia na ženách a domáceho násilia poskytujú určité záruky, nie je určená na riešenie ich osobitných potrieb. (10)V tejto smernici sa podporujú medzinárodné záväzky, ktoré členské štáty prijali v oblasti boja proti násiliu na ženách a domácemu násiliu a predchádzania tomuto násiliu, a to najmä Dohovor Organizácie Spojených národov o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien (CEDAW) a prípadne Dohovor Rady Európy o predchádzaní násiliu na ženách a domácemu násiliu a o boji proti nemu (ďalej len „Istanbulský dohovor“) a Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o odstránení násilia a obťažovania vo svete práce podpísanú 21. júna 2019 v Ženeve. (11)Násilie na ženách a domáce násilie sa môže ešte prehlbovať, ak je spojené s diskrimináciou na základe pohlavia a ďalšími dôvodmi diskriminácie, ktoré právo Únie zakazuje, konkrétne štátnou príslušnosťou, rasou, farbou pleti, etnickým alebo sociálnym pôvodom, genetickými vlastnosťami, jazykom, náboženstvom alebo vierou, politickým alebo iným názorom, príslušnosťou k národnostnej menšine, majetkom, narodením, zdravotným postihnutím, vekom alebo sexuálnou orientáciou. Členské štáty by preto mali náležitú pozornosť venovať obetiam, ktoré postihuje takáto prierezová diskriminácia, a v prípade výskytu takýchto prierezových foriem diskriminácie by mali prijímať osobitné opatrenia. Zvýšené riziko rodovo motivovaného násilia hrozí najmä lesbickým, bisexuálnym, transrodovým a queer (LBTIQ) ženám, nebinárnym a intersexuálnym osobám, ženám so zdravotným postihnutím a ženám s menšinovým rasovým alebo etnickým pôvodom. (12)Obete násilia na ženách a domáceho násilia sú vo vyššej miere ohrozené zastrašovaním, odvetou, ako aj sekundárnou a opakovanou viktimizáciou. Osobitnú pozornosť je preto potrebné venovať týmto rizikám a potrebe chrániť dôstojnosť a telesnú nedotknuteľnosť týchto obetí. (13)Znásilnenie je jedným z najzávažnejších trestných činov, ktorým sa narúša sexuálna integrita človeka, pričom tento trestný čin neúmerne postihuje ženy. Jeho podstatou je mocenská nerovnováha medzi páchateľom a obeťou, ktorá umožňuje páchateľovi sexuálne zneužívať obeť na účely, ako sú osobné uspokojenie, presadzovanie nadvlády, získanie spoločenského uznania, kariérneho postupu, prípadne možný finančný zisk. V mnohých členských štátoch sa na klasifikáciu trestného činu znásilnenia stále vyžaduje použitie sily, hrozieb alebo nátlaku. V iných členských štátoch stačí podmienka, že obeť nedala súhlas so sexuálnym aktom. Len druhým uvedeným prístupom sa dosahuje úplná ochrana sexuálnej integrity obetí. Preto je potrebné zabezpečiť rovnakú ochranu v celej Únii tým, že sa stanovia prvky, na základe ktorých sa určí, že ide o trestný čin znásilnenia žien. (14)Za znásilnenie by sa mali explicitne považovať všetky druhy sexuálnej penetrácie akoukoľvek časťou tela alebo predmetom. Neudelenie súhlasu so sexuálnym aktom by malo byť ústredným prvkom, na základe ktorého sa vymedzuje znásilnenie, keďže fyzické násilie alebo použitie sily sa pri tomto trestnom čine nevyužíva často. Pôvodne udelený súhlas by sa mal považovať za taký, ktorý možno počas aktu vzhľadom na sexuálnu autonómiu obete kedykoľvek stiahnuť, pričom by sa nemal automaticky považovať za súhlas s budúcimi sexuálnymi aktmi. Sexuálna penetrácia vykonaná bez udelenia súhlasu by sa mala považovať za znásilnenie aj vtedy, ak bola spáchaná na manželke/manželovi alebo intímnej partnerke/partnerovi. (15)Pokiaľ ide o trestné činy, ktoré v podstate predstavujú znásilnenie, páchatelia, ktorí už boli v minulosti odsúdení za trestné činy rovnakej povahy, by sa mali povinne zúčastňovať na intervenčných programoch, aby sa znížilo riziko recidívy. (16)S cieľom riešiť nenapraviteľné a celoživotné poškodenie, ktoré mrzačenie ženských pohlavných orgánov spôsobuje obetiam, by sa mal tento trestný čin osobitne a primerane riešiť v trestných zákonoch. Mrzačenie ženských pohlavných orgánov predstavuje prax zneužívania pohlavných orgánov dievčaťa alebo ženy a vykonáva sa na účely zachovania a presadzovania nadvlády nad ženami a dievčatami a uplatňovania spoločenskej kontroly nad sexualitou dievčat a žien. Niekedy sa vykonáva v súvislosti s nútenými manželstvami maloletých alebo domácim násilím. Mrzačenie ženských pohlavných orgánov sa môže vyskytovať ako tradícia, ktorú niektoré spoločenstvá vykonávajú na svojich členkách. Mala by sa týkať postupov vykonávaných z iných ako lekárskych príčin. Pojem „odstránenie“ by sa mal vzťahovať na čiastočné alebo úplné odstránenie klitorisu a veľkých pyskov. Pojem „infibulácia“ by sa mal vzťahovať na uzavretie veľkých pyskov ich čiastočným zošitím s cieľom zúženia vaginálneho otvoru. Pojem „vykonanie akéhokoľvek iného zmrzačenia“ by sa mal vzťahovať na všetky ostatné fyzické úpravy ženských pohlavných orgánov. (17)Je nevyhnutné harmonizovaným spôsobom vymedziť trestné činy a sankcie týkajúce sa niektorých foriem kybernetického násilia. Kybernetické násilie je zacielené najmä na političky, novinárky a obhajkyne ľudských práv a najviac ich postihuje. Môže mať za následok umlčiavanie žien a bránenie ich účasti na spoločenskom živote za rovnakých podmienok, aké majú muži. Kybernetické násilie takisto neúmerne postihuje ženy a dievčatá vo vzdelávacom prostredí, napríklad v školách a na univerzitách, čo má nepriaznivé dôsledky pre ich ďalšie vzdelávanie, ako aj ich duševné zdravie, a v extrémnych prípadoch môže viesť až k samovražde. (18)Používanie informačných a komunikačných technológií nesie riziko jednoduchého, rýchleho a rozsiahleho šírenia niektorých foriem kybernetického násilia, ktoré obeti spôsobuje alebo prehlbuje ťažkú a dlhodobú ujmu. Potenciál takéhoto šírenia, ktoré je predpokladom spáchania závažných trestných činov v oblasti kybernetického násilia vymedzeného v tejto smernici, by sa mal premietnuť v prvku sprístupňovania určitého materiálu prostredníctvom informačných a komunikačných technológií „veľkému počtu“ koncových používateľov. Pojem „veľký počet“ by sa mal chápať ako dosiahnutie významného počtu koncových používateľov predmetných technológií, čím sa umožní prístup veľkého počtu osôb k danému materiálu a jeho ďalšie potenciálne šírenie. Uvedený pojem by sa mal vykladať a uplatňovať s prihliadnutím na príslušné okolnosti vrátane technológií použitých na sprístupnenie daného materiálu a prostriedkov, ktoré tieto technológie ponúkajú na jeho šírenie. (19)Sprístupnenie intímnych obrázkov alebo videí a materiálu zobrazujúceho sexuálne aktivity bez udelenia súhlasu veľkému počtu koncových používateľov prostredníctvom informačných a komunikačných technológií môže byť pre obete veľmi škodlivé najmä preto, že sa ním umožňuje jednoduché, rýchle a rozsiahle šírenie takéhoto materiálu a spáchanie trestného činu, ako aj z dôvodu jeho intímnej povahy. Trestné činy uvedené v tejto smernici by sa mali týkať všetkých druhov takéhoto materiálu, napríklad obrázkov, fotografií a videí, ako aj obrázkov, zvukových klipov a videoklipov so sexuálnym podtónom. Mali by sa vzťahovať na situácie, v ktorých sa sprístupnenie materiálu veľkému počtu koncových používateľov prostredníctvom informačných a komunikačných technológií uskutoční bez súhlasu obete bez ohľadu na to, či obeť súhlasila s vytvorením takéhoto materiálu, alebo takýto materiál odoslala konkrétnej osobe. Trestným činom by mala byť aj výroba materiálu alebo manipulácia s materiálom bez udelenia súhlasu, napríklad úprava obrázkov, takým spôsobom, aby sa zdalo, že osoba vykonáva sexuálne aktivity, ak sa takýto materiál následne bez súhlasu danej osoby prostredníctvom informačných a komunikačných technológií sprístupní veľkému počtu koncových používateľov. Takouto výrobou alebo manipuláciou by sa malo rozumieť aj zhotovovanie deepfake obsahu, v ktorom sa materiál zjavne pripomínajúci existujúcu osobu, predmety, miesta alebo iné veci či udalosti a zobrazujúci sexuálne aktivity inej osoby nesprávne javí ostatným ako autentický alebo pravdivý. V záujme účinnej ochrany obetí takejto činnosti by sa malo za trestný čin považovať aj vyhrážanie sa zapojením osoby do takejto činnosti. (20)Kybernetické nebezpečné prenasledovanie je modernou formou násilia, ktoré sa často pácha na rodinných príslušníkoch alebo osobách žijúcich v tej istej domácnosti, ale páchajú ho aj bývalí partneri alebo známi. Páchateľ pri ňom zvyčajne zneužíva technológiu na zintenzívnenie nátlakového správania a správania zameraného na získanie kontroly, manipulácie a sledovania, čím zvyšuje strach, úzkosť a postupnú izoláciu od priateľov a rodiny. Preto by sa mali zaviesť minimálne pravidlá týkajúce sa kybernetického nebezpečného prenasledovania. K trestnému činu kybernetického nebezpečného prenasledovania by malo patriť nepretržité sledovanie obete bez jej súhlasu alebo bez právneho povolenia prostredníctvom informačných a komunikačných technológií. To sa môže diať na základe spracovania osobných údajov obete, napríklad prostredníctvom krádeže totožnosti alebo vyšpehovania takýchto údajov z rôznych sociálnych médií alebo platforiem na výmenu správ, ktoré používa obeť, jej e-mailov a telefónu, krádeže hesiel alebo hacknutia jej zariadení s cieľom získať prístup do jej osobného online priestoru, prostredníctvom inštalácie geolokalizačných aplikácií vrátane „stalkervéru“, prípadne krádežou jej zariadení. Okrem toho by sa za nebezpečné prenasledovanie malo považovať monitorovanie obete bez jej súhlasu alebo povolenia prostredníctvom zariadení pripojených cez internet vecí, ako sú napríklad inteligentné domáce spotrebiče. (21)S cieľom zabrániť začatiu útoku tretích strán alebo účasti na takomto útoku namierenom priamo na inú osobu spočívajúcom v sprístupnení výhražného alebo urážlivého materiálu veľkému počtu koncových používateľov by sa mali stanoviť minimálne pravidlá týkajúce sa trestného činu kybernetického obťažovania. Takéto rozsiahle útoky vrátane koordinovaných online hromadných útokov môžu prerásť do napadnutia v reálnom svete alebo spôsobiť závažnú duševnú ujmu, pričom v extrémnych prípadoch môžu viesť až k samovražde obete. Často sú zacielené na prominentné političky, novinárky alebo iné známe osobnosti, môžu sa však vyskytnúť aj za iných okolností, napríklad na univerzitách alebo v školách. Takéto online násilie by sa malo riešiť najmä vtedy, ak sa útoky vyskytujú vo veľkom rozsahu, napríklad majú podobu hromadného obťažovania veľkým množstvom ľudí.

(22)Intenzívnejšie používanie internetu a sociálnych médií viedlo v posledných rokoch k výraznému nárastu verejného podnecovania k násiliu a nenávisti, a to aj na základe pohlavia alebo rodu. Jednoduché, rýchle a rozsiahle šírenie nenávistných prejavov prostredníctvom digitálneho slova je posilnené efektom straty zábran na internete, pretože predpokladaná anonymita na internete a pocit beztrestnosti znižujú zábranu ľudí šíriť takéto nenávistné prejavy. Ženy sú často na internete terčom sexistickej a mizogýnnej nenávisti, ktorá môže v reálnom svete prerásť do trestného činu z nenávisti. Tomu je potrebné zabrániť už na začiatku. Jazyk používaný pri takomto podnecovaní nemusí vždy obsahovať narážky na pohlavie alebo rod osoby, na ktorú je zacielený, zaujatosť však môže vyplývať z celkového kontextu alebo z kontextu podnecovania. (23)Trestný čin kybernetického podnecovania k násiliu alebo nenávisti predpokladá, že podnecovanie sa nevyjadruje v čisto súkromnej súvislosti, ale verejne prostredníctvom využívania informačných a komunikačných technológií. Preto by sa mal vymedzovať ako verejné šírenie, ktoré možno chápať ako sprístupňovanie daného materiálu podnecujúceho k násiliu alebo nenávisti prostredníctvom informačných a komunikačných technológií potenciálne neobmedzenému počtu osôb, konkrétne jednoduché sprístupňovanie materiálu používateľom vo všeobecnosti bez toho, aby sa vyžadovala ďalšia činnosť osoby, ktorá materiál poskytla, a bez ohľadu na to, či uvedené osoby reálne k predmetným informáciám získali prístup. Vzhľadom na to sa v prípade, že sa na prístup k materiálu vyžaduje registrácia alebo povolenie používateľov, dané informácie považujú za šírené na verejnosti iba vtedy, ak sú používatelia snažiaci sa o prístup k materiálu automaticky zaregistrovaní alebo automaticky získajú povolenie bez toho, aby musel človek rozhodnúť o prístupe alebo vybrať osoby, ktorým povolí prístup. Pri posudzovaní toho, či materiál predstavuje podnecovanie k nenávisti alebo násiliu, by mali príslušné orgány zohľadniť základné práva na slobodu prejavu zakotvené v článku 11 charty. (24)Obete by mali mať možnosť jednoducho oznamovať trestné činy násilia na ženách alebo domáceho násilia bez toho, aby boli vystavené sekundárnej alebo opakovanej viktimizácii. Na tento účel by členské štáty mali umožniť podávanie trestných oznámení online alebo prostredníctvom iných informačných a komunikačných technológií na oznamovanie takýchto trestných činov. Obete kybernetického násilia by mali mať možnosť nahrávať materiály súvisiace s ich oznámením, ako napríklad snímky obrazovky svedčiace o údajnom násilnom správaní. (25)V prípade domáceho násilia a násilia na ženách môžu byť obete, najmä ak toto násilie páchajú blízki rodinní príslušníci alebo intímni partneri, pod takým tlakom páchateľa, že sa boja obrátiť sa na príslušné orgány, a to aj vtedy, ak je ohrozený ich život. Členské štáty by preto mali zabezpečiť, aby ich pravidlá ochrany dôverných informácií nepredstavovali prekážku pre príslušných odborníkov, akými sú zdravotnícki pracovníci, pri oznamovaní svojich opodstatnených podozrení na bezprostredne hroziacu ťažkú telesnú ujmu príslušným orgánom. Podobne aj domáce násilie alebo násilie na ženách, ktoré postihuje deti, sa často zastaví až vtedy, ak si tretie strany všimnú nezvyčajné správanie alebo telesnú ujmu dieťaťa. Deti je potrebné účinne chrániť pred takýmito formami násilia a na to je potrebné rýchlo prijať primerané opatrenia. Preto by ani príslušní odborníci, ktorí prichádzajú do kontaktu s deťmi ako obeťami alebo deťmi ako potenciálnymi obeťami, ku ktorým patria napríklad zdravotnícki pracovníci alebo pedagógovia, nemali byť obmedzovaní dôvernosťou informácií, ak majú opodstatnené podozrenie, že sa na deťoch páchajú závažné násilné činy podľa tejto smernice alebo sa očakáva ich vystavenie ďalším závažným činom. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby takíto odborníci nezodpovedali za porušenie dôvernosti informácií, ak oznamujú takéto násilie. (26)S cieľom riešiť nedostatočné oznamovanie prípadov, v ktorých je obeťou dieťa, by sa mali zaviesť bezpečné postupy oznamovania, pri ktorých sa zohľadňujú potreby detí. Takým môže byť vypočutie dieťaťa príslušným orgánom, ktoré sa uskutočňuje v jednoduchom a zrozumiteľnom jazyku. (27)Oneskorenia pri spracúvaní trestných oznámení týkajúcich sa násilia na ženách a domáceho násilia môžu byť pre obete týchto činov obzvlášť rizikové, keďže im môže stále hroziť bezprostredné nebezpečenstvo, pretože páchatelia sú často blízkymi rodinnými príslušníkmi alebo manželmi. Príslušné orgány by preto mali mať dostatočnú expertízu a účinné vyšetrovacie nástroje na vyšetrovanie a stíhanie takýchto trestných činov. (28)Obete domáceho násilia a násilia na ženách zvyčajne potrebujú okamžitú ochranu alebo osobitnú podporu, napríklad v prípade násilia páchaného intímnym partnerom, ktoré je charakteristické vysokým počtom recidív. Individuálne posúdenie na určenie potrieb obete v oblasti ochrany by sa malo uskutočniť už pri prvom kontakte príslušných orgánov s obeťou, prípadne ihneď po tom, ako vznikne podozrenie, že osoba je obeťou násilia na ženách alebo domáceho násilia. Posúdenie sa môže vykonať ešte predtým, ako obeť formálne oznámi trestný čin, alebo iniciatívne, ak trestný čin oznámi tretia strana. (29)Pri posudzovaní potrieb obete v oblasti ochrany a podpory by malo byť prvoradé zaistiť bezpečnosť obete a poskytnúť jej prispôsobenú podporu, a to okrem iného aj pri prihliadnutí na individuálnu situáciu obete. Situáciou, ktorá si vyžaduje osobitnú pozornosť, môže byť tehotenstvo obete alebo závislosť obete od páchateľa, prípadne jej vzťah k páchateľovi. (30)Na zabezpečenie komplexnej podpory a ochrany obetí by sa mali nielen orgány presadzovania práva a justičné orgány, ale všetky príslušné orgány zapojiť do posudzovania rizík, ktoré hrozia obetiam, a primeraných podporných opatrení na základe jednoznačných usmernení vydaných členskými štátmi. Tieto usmernenia by mali obsahovať faktory, ktoré je potrebné zohľadniť pri posudzovaní rizika, ktoré predstavuje páchateľ alebo podozrivá osoba, vrátane toho, že podozrivé osoby obvinené z menej závažných trestných činov sú pravdepodobne rovnako nebezpečné ako osoby obvinené zo závažnejších trestných činov, a to najmä v prípadoch domáceho násilia a nebezpečného prenasledovania. (31)Vzhľadom na zraniteľnosť detí obete voči sekundárnej a opakovanej viktimizácii, zastrašovaniu a odvete, ako aj v dôsledku skutočnosti, že trpia emocionálnou ujmou, ktorá bráni ich vývinu, by sa mali na ne vzťahovať také isté ochranné opatrenia ako na samotnú obeť. Ďalšie osoby závislé od obete, ako napríklad dospelé osoby so zdravotným postihnutím alebo staršie závislé dospelé osoby, o ktoré sa obeť stará, môžu zažívať podobnú emocionálnu ujmu, a preto by sa aj na ne mali vzťahovať také isté ochranné opatrenia. (32)Obete násilia na ženách a domáceho násilia často potrebujú osobitnú podporu. S cieľom zabezpečiť, aby sa obetiam ponúkla účinná podpora, by ich mali príslušné orgány postúpiť vhodným podporným službám. To by sa malo diať najmä vtedy, ak z individuálneho posúdenia vyplynú konkrétne potreby obete v oblasti podpory. V takom prípade by mali mať podporné služby možnosť spojiť sa s obeťou aj bez jej súhlasu. Pokiaľ ide o spracovanie súvisiacich osobných údajov príslušnými orgánmi, mali by členské štáty zabezpečiť, aby sa uskutočňovalo podľa právnych predpisov v súlade s článkom 6 ods. 1 písm. c) v spojení s článkom 6 ods. 2 a ods. 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679. Takéto právne predpisy by mali obsahovať primerané záruky týkajúce sa osobných údajov, ktoré rešpektujú podstatu práva na ochranu údajov a stanovujú vhodné a konkrétne opatrenia na ochranu základných práv a záujmov jednotlivcov. Ak príslušné orgány pri postúpení obete podporným službám prenášajú jej osobné údaje, mali by zabezpečiť, aby sa prenášané údaje obmedzili na to, čo je potrebné na informovanie služieb o okolnostiach prípadu, aby sa obetiam poskytla primeraná podpora a ochrana. (33)Členské štáty by mali prijať opatrenia potrebné na zabezpečenie dostupnosti mimoriadnych príkazov brániacich kontaktu, obmedzujúcich kontakt a ochranných príkazov s cieľom zaistiť účinnú ochranu obetí a osôb, ktoré sú od nich závislé. (34)Členské štáty by mali zabezpečiť, aby sa mimoriadne príkazy brániace kontaktu mohli vydávať v situáciách, v ktorých hrozí bezprostredné nebezpečenstvo, napríklad v prípade hroziacej alebo vzniknutej ujmy, ktorá sa bude pravdepodobne opakovať. (35)Súčasťou ochranných príkazov môže byť zákaz vstupu páchateľa alebo podozrivej osoby na niektoré miesta; zákaz priblížiť sa k obeti alebo závislej osobe na menšiu ako predpísanú vzdialenosť alebo zákaz ich kontaktovania, a to aj cez internetové rozhrania, a v prípade potreby zákaz vlastniť strelné alebo smrtiace zbrane. (36)Ak majú byť príkazy brániace kontaktu, obmedzujúce kontakt a ochranné príkazy účinné, ich porušovanie by malo podliehať sankciám. Tieto sankcie by sa mali ukladať podľa trestného práva alebo by mali mať inú právnu povahu, pričom môžu zahŕňať tresty odňatia slobody, pokuty alebo iné právne sankcie, ktoré sú účinné, primerané a odrádzajúce. (37)Predkladanie dôkazov o sexuálnom správaní v minulosti s cieľom spochybniť dôveryhodnosť a neudelenie súhlasu obetí v prípadoch sexuálneho násilia, najmä znásilnení, môže prispievať k pretrvávaniu škodlivých stereotypov o obetiach a viesť k opakovanej alebo sekundárnej viktimizácii. Preto by sa bez toho, aby boli dotknuté práva na obhajobu, nemali pri vyšetrovaní trestnej činnosti a súdnych konaniach povoľovať otázky, vypočutia a dôkazy týkajúce sa sexuálneho správania obete v minulosti. (38)Vzhľadom na zložitosť a závažnosť trestných činov násilia na ženách a domáceho násilia a na potreby obetí v oblasti osobitnej podpory by mali členské štáty zabezpečiť, aby určené orgány poskytovali dodatočnú podporu a predchádzali páchaniu takýchto trestných činov. Dobré predpoklady na plnenie týchto úloh majú vzhľadom na ich expertízu v oblasti diskriminácie na základe pohlavia vnútroštátne subjekty pre rovnaké zaobchádzanie zriadené podľa smerníc Európskeho parlamentu a Rady 2004/113/ES, 2006/54/ES a 2010/41/EÚ. Tieto orgány by okrem toho mali mať právnu spôsobilosť konať pri súdnych konaniach v mene obetí všetkých foriem násilia na ženách alebo domáceho násilia alebo na ich podporu, a to, so súhlasom obetí, vrátane podania žiadosti o odškodnenie a odstránenie nezákonného obsahu online. K tomu by mala patriť aj možnosť konať v mene alebo na podporu viacerých obetí spoločne. S cieľom zaistiť účinné vykonávanie úloh týchto orgánov by im mali členské štáty poskytnúť dostatočné ľudské aj finančné zdroje. (39)Niektoré trestné činy, ktorých sa týka táto smernica, predstavujú zvýšené riziko opakovanej, predĺženej alebo dokonca pokračujúcej viktimizácie. Uvedené riziko sa vyskytuje najmä v súvislosti s trestnými činmi, ktorých podstatou je sprístupňovanie materiálu získaného v dôsledku spáchania niektorých trestných činov v oblasti kybernetického násilia veľkému počtu koncových používateľov prostredníctvom informačných a komunikačných technológií, keďže takýto materiál je možné jednoducho a rýchlo šíriť v rozsiahlej miere a často sa veľmi zložito odstraňuje. Uvedené riziko zvyčajne pretrváva aj po odsúdení páchateľa. S cieľom účinne zaistiť práva obetí týchto trestných činov by preto členské štáty mali mať povinnosť prijať vhodné opatrenia zamerané na odstránenie predmetného materiálu. Vzhľadom na to, že odstránenie materiálu zo zdroja nemusí byť vždy možné, napríklad z dôvodu právnych alebo praktických ťažkostí spojených s vykonaním alebo vymáhaním príkazu na jeho odstránenie, by mali mať členské štáty okrem toho možnosť stanoviť opatrenia na znemožnenie prístupu k takémuto materiálu. (40)Takéto opatrenia by mali zahŕňať najmä udelenie právomoci vnútroštátnym justičným orgánom na vydávanie príkazov poskytovateľom sprostredkovateľských služieb, aby odstránili jednu alebo viac konkrétnych položiek predmetného materiálu, alebo k nim znemožnili prístup. Tieto príkazy by sa mali vydávať na základe dostatočne odôvodnenej a podloženej žiadosti obete. Vzhľadom na rýchlosť, akou sa dokáže takýto materiál šíriť online, a čas, ktorý môže uplynúť do skončenia trestného konania proti osobám podozrivým zo spáchania príslušných trestných činov, je na účinnú ochranu práv obetí potrebné umožniť za určitých podmienok vydávanie takýchto príkazov prostredníctvom predbežných opatrení, a to aj pred skončením takéhoto trestného konania. (41)Všetky takéto opatrenia na odstránenie obsahu alebo znemožnenie prístupu, a najmä vrátane uvedených príkazov, môžu mať vplyv na práva a záujmy iných strán ako obetí, ako sú osoby poskytujúce materiál, poskytovatelia sprostredkovateľských služieb, ktorých služby môžu byť využité, a koncoví používatelia uvedených služieb, ako aj všeobecný záujem. Preto by sa malo zabezpečiť, aby sa uvedené príkazy a iné opatrenia vydávali len transparentným spôsobom a aby sa poskytli primerané záruky, ktorými sa zabezpečí ich obmedzenie len na to, čo je potrebné a primerané, zaručí sa právna istota, všetkým ovplyvneným stranám sa umožní uplatniť právo na účinný súdny prostriedok nápravy podľa vnútroštátneho práva a nastolí sa spravodlivá rovnováha medzi všetkými dotknutými právami a záujmami, a to aj základnými právami všetkých dotknutých strán v súlade s chartou. V konaniach týkajúcich sa predbežných opatrení je osobitne dôležité dôkladné zváženie všetkých predmetných práv a záujmov v jednotlivých prípadoch. Vo všeobecnosti platí, že uvedené príkazy by mali byť vydané pre konkrétneho poskytovateľa sprostredkovateľských služieb, ktorý je v najvýhodnejšej pozícii, aby mohol konať, a najmä obmedziť všetky možné negatívne vplyvy na slobodu prejavu a právo na informácie.

(42)Ustanovenia tejto smernice o príkazoch a iných opatreniach na odstránenie a znemožnenie prístupu k príslušnému materiálu by nemali mať žiadny vplyv na príslušné pravidlá uvedené v nariadení č. XX/YYYY [navrhované nariadenie o digitálnych službách]. Uvedené príkazy by mali byť v súlade najmä so zákazom ukladania všeobecných povinností monitorovania alebo aktívneho zisťovania a s osobitnými požiadavkami uvedeného nariadenia, ktoré sa týkajú príkazov na odstránenie nezákonného obsahu online. (43)Vzhľadom na potenciálny význam materiálu, ktorý môže byť predmetom príkazov alebo iných opatrení prijatých podľa tejto smernice na účel odstránenia tohto materiálu alebo znemožnenia prístupu k nemu, pre vyšetrovanie alebo stíhanie príslušných trestných činov podľa trestného práva by sa mali prijať opatrenia, ktorými sa príslušným orgánom umožní v prípade potreby takýto materiál získať alebo zabezpečiť. Uvedené opatrenia by mohli spočívať napríklad v požiadavke, aby príslušní poskytovatelia sprostredkovateľských služieb postúpili materiál uvedeným orgánom alebo ho uchovali na obmedzené obdobie, ktoré nie je dlhšie ako je nevyhnutné. Všetkými týmito opatreniami by sa mala zaistiť bezpečnosť materiálu, pričom tieto opatrenia by sa mali obmedzovať len na to, čo je primerané a v súlade s platnými pravidlami ochrany osobných údajov. (44)S cieľom zabrániť sekundárnej viktimizácii by obete mali mať počas trestného konania možnosť získať odškodnenie. Odškodnenie od páchateľa by malo mať plnú výšku a jeho horná hranica by nemala byť pevne stanovená. Malo by pokrývať všetku ujmu a traumu spôsobenú obetiam a náklady na nápravu škôd, okrem iného vrátane nákladov na terapiu, nákladov vyplývajúcich zo zmeny zamestnania obete, straty príjmov, duševnej ujmy a morálnych predsudkov v dôsledku porušenia jej dôstojnosti. Vo výške odškodnenia by sa malo prihliadať aj na to, že obete domáceho násilia môžu byť z dôvodu zaistenia svojej bezpečnosti donútené zmeniť svoj život, čo môže znamenať aj zmenu zamestnania alebo nájdenie nových škôl pre deti, prípadne dokonca aj vytvorenie novej identity. (45)Pomoc a podpora obetiam násilia na ženách a domáceho násilia by sa mali poskytovať pred začatím trestného konania, v jeho priebehu aj primeraný čas po jeho skončení, napríklad ak je stále potrebná liečba súvisiaca s ťažkými fyzickými alebo psychickými dôsledkami násilia alebo ak je ohrozená bezpečnosť obete, a to najmä z dôvodu jej výpovede v trestnom konaní. (46)Špecializované podporné služby by mali poskytovať podporu obetiam všetkých foriem násilia na ženách a domáceho násilia vrátane sexuálneho násilia, mrzačenia ženských pohlavných orgánov, núteného manželstva, núteného umelého prerušenia tehotenstva a násilnej sterilizácie, sexuálneho obťažovania a rôznych foriem kybernetického násilia. (47)Špecializovaná podpora by mala byť prispôsobená osobitným potrebám obetí a nemala by byť podmienená podaním formálneho trestného oznámenia. Takéto služby by sa mohli poskytovať popri všeobecných službách na podporu obetí alebo ako ich integrovaná súčasť, pričom sa tieto všeobecné služby môžu obracať na už existujúce subjekty, ktoré poskytujú špecializovanú podporu. Špecializovanú podporu môžu poskytovať vnútroštátne orgány, organizácie na podporu obetí alebo iné mimovládne organizácie. Mali by sa im poskytovať dostatočné ľudské aj finančné zdroje, a pokiaľ tieto služby poskytujú mimovládne organizácie, členské štáty by mali zabezpečiť, aby im boli poskytnuté primerané finančné prostriedky. (48)Obete domáceho násilia a násilia na ženách zvyčajne potrebujú viacnásobnú ochranu a podporu. Aby služby na riešenie takýchto potrieb fungovali účinne, mali by ich členské štáty poskytovať na jedom mieste alebo ich koordinovať pomocou centrálneho kontaktného miesta. Členské štáty by mali k uvedeným službám zabezpečiť online prístup, aby sa na ne mohli obracať aj obete zo vzdialených regiónov alebo obete, ktoré sa do týchto centier nemôžu dostaviť osobne. K tomu by malo patriť aj zriadenie jednotného a aktualizovaného webového sídla, v ktorom sa poskytujú všetky relevantné informácie o dostupnej podpore a ochranných službách, ako aj prístup k nim (jednotný online prístup). Webové sídlo by malo byť navrhnuté tak, aby ho mohli využívať aj osoby so zdravotným postihnutím. (49)Špecializované podporné služby vrátane zariadení núdzového bývania a krízových centier pre obete znásilnenia by sa mali považovať za nevyhnutnosť počas krízových situácií a núdzových stavov, ako aj počas zdravotných kríz. Uvedené služby by mali stále fungovať práve v takých situáciách, keď sa počet prípadov domáceho násilia a násilia na ženách dramaticky zvyšuje. (50)Traumatická povaha sexuálneho násilia vrátane znásilnenia si vyžaduje obzvlášť citlivý prístup vyškolených a špecializovaných zamestnancov. Obete tohto druhu násilia potrebujú okamžitú lekársku starostlivosť a posttraumatickú podporu v kombinácii s okamžitým súdnym vyšetrením na získanie dôkazov potrebných na stíhanie. Krízové centrá pre obete znásilnenia alebo centrá pomoci pre obete sexuálneho násilia by mali byť dostupné v dostatočnom počte a mali by byť primerane rozložené po celom území jednotlivých členských štátov. Podobne potrebujú cielenú podporu aj obete mrzačenia ženských pohlavných orgánov, ktorými sú často dievčatá. Členské štáty by preto mali zabezpečiť poskytovanie špecializovanej podpory prispôsobenej takýmto obetiam. (51)Obťažovanie na pracovisku sa považuje na základe smerníc 2004/113/ES, 2006/54/ES a 2010/41/EÚ za diskrimináciu na základe pohlavia. Keďže sexuálne obťažovanie na pracovisku má závažné negatívne dôsledky pre obete aj zamestnávateľov, mali by externé poradenské služby obetiam aj zamestnávateľom poskytovať poradenstvo týkajúce sa primeraného riešenia takýchto prípadov na pracovisku a právnych prostriedkov nápravy, ktoré má zamestnávateľ k dispozícii na vykázanie páchateľa z pracoviska a zabezpečenie skorého zmierenia, ak si to obeť želá. (52)Členské štáty by mali zabezpečiť, aby sa ich linky pomoci prevádzkovali pod číslom harmonizovaným na úrovni EÚ [116016] a toto číslo by mali intenzívne propagovať ako verejné bezplatné číslo s nepretržitou prevádzkou. Súčasťou podpory na tejto linke by malo byť aj krízové poradenstvo a informácie o službách s bezprostredným osobným kontaktom, ako sú zariadenia núdzového bývania, poradenské centrá alebo polícia. (53)Kľúčovú úlohu pri ochrane obetí pred násilnými činmi zohrávajú zariadenia núdzového bývania. Okrem poskytovania bezpečného miesta na pobyt by mali zariadenia núdzového bývania poskytovať aj nevyhnutnú podporu týkajúcu sa súvisiacich problémov, ktoré sú spojené so zdravím obetí, ich finančnou situáciu a dobrými životnými podmienkami ich detí a v konečnom dôsledku by mali dokázať pripraviť obete na samostatný život. (54)V záujme účinného riešenia negatívnych dôsledkov na deti ako obete by mali podporné opatrenia pre deti zahŕňať vekovo primerané psychologické poradenstvo, v prípade potreby doplnené o pediatrickú starostlivosť a mali by sa poskytnúť, hneď ako majú príslušné orgány oprávnené dôvody sa domnievať, že obeťami mohli byť deti vrátane detí ako svedkov násilia. Pri poskytovaní podpory detským obetiam by sa mali v prvom rade zohľadňovať práva dieťaťa stanovené v článku 24 charty. (55)V záujme zaistenia bezpečnosti detí počas možných návštev páchateľa alebo podozrivej osoby, ktorá je nositeľom rodičovských práv a povinností a má právo styku s deťmi, by členské štáty mali zabezpečiť dostupnosť neutrálnych miest pod dohľadom, ku ktorým patria úrady ochrany alebo starostlivosti o deti, aby sa takéto návštevy mohli uskutočňovať v najlepšom záujme dieťaťa. V prípade potreby by sa mali návštevy uskutočňovať v prítomnosti úradníkov z oblasti sociálno-právnej ochrany detí. Ak je potrebné zabezpečiť prechodné ubytovanie, deti by mali byť prednostne ubytované s nositeľom rodičovských práv a povinností, ktorý nie je páchateľom alebo podozrivou osobou, napríklad so svojou matkou. Vždy je potrebné prihliadať na najlepší záujem dieťaťa. (56)Osobitná ochrana a podpora by sa mala poskytnúť obetiam s osobitnými potrebami a skupinám ohrozeným násilím na ženách alebo domácim násilím, ako sú ženy so zdravotným postihnutím, ženy s pobytovým statusom alebo povolením na pobyt v postavení závislej osoby, migrantky bez dokladov, ženy žiadajúce o medzinárodnú ochranu, ženy utekajúce pred ozbrojeným konfliktom, ženy bez domova, ženy s menšinovým rasovým alebo etnickým pôvodom, ženy žijúce vo vidieckych oblastiach, ženy poskytujúce sexuálne služby, zadržané ženy alebo staršie ženy. (57)Násiliu na ženách a domácemu násiliu sú neúmerne vystavené ženy so zdravotným postihnutím, ktoré v jeho dôsledku majú často problém s prístupom k ochranným a podporným opatreniam. Členské štáty by preto mali zaručiť, aby takéto ženy mohli v plnej miere využívať práva stanovené v tejto smernici na rovnoprávnom základe s ostatnými a náležite pamätať na osobitnú zraniteľnosť týchto obetí a ťažkosti, ktorým pravdepodobne budú čeliť pri hľadaní pomoci. (58)Členské štáty by mali zabezpečiť prijímanie preventívnych opatrení na boj proti násiliu na ženách a domácemu násiliu, akými sú napríklad kampane na zvyšovanie informovanosti. Prevencia by takisto mala byť súčasťou formálneho vzdelávania, najmä v podobe väčšieho dôrazu na sexuálnu výchovu a rozvoj sociálno-emoci