SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE

Výročná správa Európskemu parlamentu a Rade o činnosti centrálnej jednotky systému EURODAC za rok 2011

1. Úvod

1.1. Rozsah pôsobnosti

V nariadení Rady (ES) č. 2725/2000 z 11. decembra 2000, ktoré sa týka zriadenia systému „EURODAC“ na porovnávanie odtlačkov prstov pre účinné uplatňovanie Dublinského dohovoru (ďalej len „nariadenie EURODAC“)[1], sa stanovuje, že Komisia predkladá Európskemu parlamentu a Rade výročnú správu o činnostiach centrálnej jednotky[2]. Táto deviata výročná správa obsahuje informácie o riadení a výkone systému EURODAC v roku 2011. Posudzujú sa v nej výsledky a nákladová efektívnosť systému EURODAC, ako aj kvalita služieb jeho centrálnej jednotky.

1.2. Vývoj v oblasti právnych predpisov a politiky

Komisia prijala v rokoch 2008[3] a 2009[4] prepracované znenia nariadenia o systéme EURODAC. Za nimi nasledoval zmenený a doplnený návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady z 11. októbra 2009 o zriadení systému „EURODAC“ na porovnávanie odtlačkov prstov pre účinné uplatňovanie nariadenia (ES) č. […/…] [, ktorým sa ustanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov][5], ktorý zákonodarcovia prediskutovali na začiatku roka 2011. Dňa 3. februára 2011 sa vo Výbore Európskeho parlamentu pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci konalo orientačné hlasovanie, na ktorom bol prijatý návrh správy spravodajcu[6]. Na prediskutovanie tohto návrhu sa uskutočnili dve zasadnutia prípravného orgánu Rady.

Poľské predsedníctvo 21. októbra 2011 oznámilo Rade, že „[p]ráca na nariadení Eurodac sa pozastavila. Prevažná väčšina delegácií naďalej vyjadruje podporu, aby sa do nariadenia EURODAC zaradilo ustanovenie, ktoré by členským štátom umožnilo za prísnych podmienok poskytnúť svojim orgánom presadzovania práva prístup do centrálnej databázy EURODAC na účely boja proti terorizmu a organizovanej trestnej činnosti“[7]. Komisia predtým predložila návrh o možnosti prístupu orgánov presadzovania práva do systému EURODAC, ktorý však s nadobudnutím platnosti Lisabonskej zmluvy zanikol[8]. Preto rokovania o návrhu z roku 2010 (ktorý neobsahoval prístup orgánov presadzovania práva) v roku 2011 nepokračovali. Avšak na základe prevažnej väčšiny členských štátov, ktoré o tento prístup žiadali, sa medzitým ukázalo, že zaradenie prístupu orgánov presadzovania práva do systému EURODAC je potrebné ako súčasť vyváženej dohody v rámci rokovaní o balíku týkajúcom sa spoločného európskeho azylového systému s cieľom uzavrieť tento balík do konca roka 2012. Komisia preto rozhodla opätovne predložiť návrh povoľujúci orgánom presadzovania práva prístup do systému EURODAC, ktorý bol predložený 30. mája 2012.

CENTRÁLNA JEDNOTKA SYSTÉMU EURODAC[9]

1.3. Riadenie systému

Z dôvodov narastajúceho objemu údajov, ktoré treba spracovať (niektoré kategórie transakcií sa musia uchovávať 10 rokov), prirodzeného zastarávania technickej platformy (z roku 2001) a nepredvídateľného vývoja v súvislosti s objemom transakcií v systéme EURODAC Komisia vykonala aktualizáciu tohto systému. Cieľom informačno-technologického projektu EURODAC PLUS bolo a) nahradiť zastaranú IT infraštruktúru, b) zvýšiť celkovú kapacitu a výkonnosť systému, c) zabezpečiť rýchlejšiu, bezpečnejšiu a spoľahlivejšiu synchronizáciu údajov medzi výrobným systémom a záložným systémom. V roku 2011 bol konečný schvaľovací test úspešne ukončený.

Systém EURODAC PLUS bol formálne prijatý v apríli 2011 potom, ako bol konečný schvaľovací test pozostávajúci z 3 nasledujúcich mesiacov bezproblémovej prevádzky ukončený.

Stará IT infraštruktúra EURODAC bola vyradená v novembri 2011.

1.4. Kvalita služieb a efektívnosť nákladov

Komisia vyvíja maximálne úsilie, aby členským štátom, ktoré sú konečnými užívateľmi centrálnej jednotky systému EURODAC, poskytovala vysokokvalitné služby. Členské štáty boli v plnej miere informované o akejkoľvek nedostupnosti služby, ku ktorej dochádzalo výlučne z dôvodu činností súvisiacich s aktualizáciou systému EURODAC (EURODAC PLUS). Hoci centrálna jednotka EURODAC nezaznamenala v roku 2011 žiadnu odstávku, plánovaný prechod zo systému EURODAC na systém EURODAC PLUS a súvisiaca synchronizácia údajov medzi systémami si vyžiadali prerušenie prichádzajúcich údajov, a tým aj prerušenie spracovania prichádzajúcich transakcií počas obdobia 16 hodín. Celkove bola centrálna jednotka systému EURODAC v roku 2011 dostupná v 99,82 % času.

Výdavky na údržbu a prevádzku centrálnej jednotky dosiahli v roku 2011 1 040 703,82 EUR a vykazovali zníženie vo výdavkoch v porovnaní s predchádzajúcimi rokmi (2 115 056,51 EUR v roku 2010, 1 221 183,83 v roku 2009), čo bolo hlavne v dôsledku modernizácie systému EURODAC (EURODAC PLUS). Pevne stanovená cena za zavedenie systému EURODAC PLUS predstavuje 3 055 695,49 EUR: 20 % (611 139,10 EUR) bolo vyplatených v roku 2009, 60 % (1 833 417,29 EUR) v roku 2010. Zvyšných 20 % (611 139,10 EUR) bolo vyplatených v roku 2011 a predstavovalo 58,72 % celoročných výdavkov.

Efektívnym využívaním existujúcich zdrojov a infraštruktúry, ktorú spravuje Komisia, napr. využívaním siete s-TESTA[10], sa dosiahli určité úspory. Komisia zároveň poskytla (prostredníctvom programu ISA[11]) komunikačné a bezpečnostné služby pri výmene údajov medzi centrálnou jednotkou a národnými jednotkami. Tieto výdavky, ktoré mal v súlade s článkom 21 ods. 2 a ods. 3 nariadenia pôvodne znášať každý členský štát, Komisia napokon pokryla využitím dostupnej spoločnej infraštruktúry.

1.5. Ochrana a bezpečnosť údajov

V článku 18 ods. 2 nariadenia EURODAC sa ustanovuje kategória transakcií, ktorá umožňuje vykonávať takzvané „špeciálne vyhľadávania“ („kategória 9“) na základe žiadosti osoby, ktorej údaje sú uložené v centrálnej databáze, s cieľom zaručiť jej právo ako osoby, ktorej sa údaje týkajú, na prístup k vlastným údajom.

Ako bolo uvedené už v predošlých ročných správach, v prvých rokoch prevádzky systému EURODAC sa vyskytol veľký počet „špeciálnych vyhľadávaní“, čo vyvolalo obavy zo zneužívania tejto funkcie zo strany vnútroštátnych orgánov verejnej správy.

V roku 2011 bolo vykonaných celkom 226 takýchto vyhľadávaní, čo predstavuje značné zvýšenie v porovnaní s rokmi 2010 (66) a 2009 (42). Obrovská väčšina týchto prípadov však bola vykonaná Španielskom v máji, júni a auguste 2011 (10, 22 a 132 prípadov v uvedenom poradí), čo znamená, že Španielsko sa podieľalo na 79 % všetkých špeciálnych vyhľadávaní.

V snahe lepšie monitorovať tento jav Komisia zahrnula do svojho návrhu na zmenu a doplnenie nariadenia o systéme EURODAC požiadavku, aby členské štáty zasielali kópiu žiadosti dotknutej osoby o prístup k údajom príslušnému národnému dozornému orgánu.

2. Číselné údaje a zistenia

Príloha k predloženej výročnej správe obsahuje tabuľky s faktickými údajmi, ktoré vyhotovila centrálna jednotka za obdobie 1. 1. 2011 – 31. 12. 2011. Štatistické údaje systému EURODAC vychádzajú zo záznamov 1) odtlačkov prstov všetkých osôb vo veku minimálne 14 rokov, ktoré požiadali o azyl v členskom štáte („kategória 1“); 2) odtlačkov prstov osôb, ktoré boli zadržané v súvislosti s nelegálnym prekročením vonkajšej hranice členského štátu („kategória 2“) alebo 3) osôb, ktoré sa nelegálne zdržiavali na území členského štátu (v prípade, že príslušné orgány považujú za potrebné skontrolovať prípadnú predchádzajúcu žiadosť o azyl) („kategória 3“).

Údaje EURODAC týkajúce sa žiadostí o azyl nemožno porovnávať s údajmi úradu Eurostat, ktoré vychádzajú z mesačných štatistických údajov poskytovaných ministerstvami spravodlivosti a vnútra. Tieto rozdiely sú dôsledkom rozličných metodických postupov. Po prvé, údaje úradu Eurostat zahŕňajú všetky žiadosti o azyl, t. j. bez ohľadu na vek. Po druhé, tieto údaje sa zbierajú s rozlišovaním medzi osobami, ktoré žiadajú o azyl počas referenčného mesiaca (ktoré môžu zahŕňať aj opakované žiadosti), a osobami, ktoré žiadajú o azyl prvý raz.

2.1. Úspešné transakcie

„Úspešná transakcia“ je transakcia, ktorá bola riadne spracovaná centrálnou jednotkou a ktorá nebola zamietnutá v dôsledku problémov pri validácii údajov, chybných alebo nedostatočne kvalitných odtlačkov prstov[12].

Centrálna jednotka zaznamenala v roku 2011 celkovo 412 303 úspešných transakcií, čo v porovnaní s rokom 2010 (299 459) predstavuje zvýšenie o 37,7%. To je v rozpore s trendom z predchádzajúceho roka, v ktorom bol zaznamenaný pokles v počte úspešných transakcií. Najvyššie zvýšenia boli zaznamenané na Malte (582,4 %) a v Taliansku (559,1 %) a možno ich pripísať arabskej jari.

Trend v počte transakcií údajov týkajúcich sa žiadateľov o azyl („kategória 1“) sa v roku 2011 zvýšil na 275 857 (28 %) žiadostí v porovnaní s rokmi 2010 (215 463) a 2009 (236 936).

Pokiaľ ide o počet osôb zadržaných v súvislosti s nelegálnym prekročením vonkajších hraníc („kategória 2“), trend sa zmenil. Po znížení počtu transakcií v roku 2009 na 31 071 a ďalšom znížení na 11 156 v roku 2010 sa počet transakcií v roku 2011 výrazne zvýšil na 57 693 (417,1 %). Taliansko vložilo zďaleka najviac týchto transakcií (50 555 alebo 88 %), za ním nasledovalo v určitom odstupe Španielsko (4 204 alebo 7 %). Naproti tomu Grécko, ktoré vložilo najvyšší počet transakcií v tejto kategórií (18 714) v roku 2009 a opätovne v roku 2010 (4 486), vložilo v roku 2011 iba 530 transakcií (– 88 %).

Osem štátov (Švajčiarsko, Česká republika, Estónsko, Írsko, Luxembursko, Lotyšsko, Nórsko, Portugalsko) nezaslalo v roku 2011 žiadne transakcie „kategórie 2“ (5 z týchto štátov nezaslalo žiadne transakcie ani v roku 2010). Ako bolo vysvetlené v správe z roku 2009, problém odchylnosti medzi počtom údajov kategórie 2 zaslaných do systému EURODAC a inými zdrojmi štatistických údajov o počte nepovolených prekročení hraníc v členských štátoch, na ktorý poukázali štatistiky systému EURODAC, je spôsobený definíciou v článku 8 ods. 1 nariadenia EURODAC[13]. Táto otázka bude objasnená v rámci prebiehajúcej revízie nariadenia EURODAC.

Celkový počet transakcií „kategórie 3“ (údaje týkajúce sa osôb zadržaných v súvislosti s neoprávneným pobytom na území členského štátu) mierne vzrástol o 8,1 % v roku 2011 (na 78 753) v porovnaní s rokom 2010 (72 840). Írsko je aj naďalej jediným členským štátom, ktorý nezaslal žiadne transakcie „kategórie 3“.

Napriek tomu, že vyhľadávania „kategórie 3“ nie sú v zmysle nariadenia o systéme EURODAC povinné, Komisia vyzýva členské štáty, aby využili túto možnosť pred začatím konania o návrate v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES zo 16. decembra 2008 o spoločných normách a postupoch členských štátov na účely návratu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na ich území[14]. V prípadoch uvedených v nariadení EURODAC[15] by takéto vyhľadávanie mohlo pomôcť zistiť, či štátny príslušník tretej krajiny požiadal o azyl v inom členskom štáte, do ktorého by sa mal vrátiť podľa dublinského nariadenia. Najväčší počet transakcií „kategórie 3“ v roku 2011 bol z Nemecka (22 851 alebo 29 %), Spojeného kráľovstva (12 859 alebo 16 %) a Holandska (11 154 alebo 14 %). To zodpovedá trendu v roku 2010.

2.2. „Zhody“

2.2.1. Viacnásobné žiadosti o udelenie azylu (zhody pri porovnávaní údajov „kategórie 1“ s údajmi „kategórie 1“)

Z celkového počtu 275 857 žiadostí o azyl zaznamenaných v systéme EURODAC v roku 2011 predstavovalo 22,4 % žiadostí „viacnásobné žiadosti o azyl“ (t. j. druhýkrát alebo viackrát podané žiadosti), čo znamená, že v 61 819 prípadoch boli odtlačky prstov tej istej osoby už zaznamenané ako transakcie „kategórie 1“ v tom istom alebo inom členskom štáte. V roku 2010 ich bolo 52 064 (24,2 %). Postup niektorých členských štátov, ktoré odoberajú odtlačky prstov po spätnom prijatí osôb podľa dublinského nariadenia, však skresľuje štatistické údaje o viacnásobných žiadostiach – ak sú žiadateľovi o azyl pri jeho návrate podľa dublinského nariadenia po odovzdaní opätovne odobraté odtlačky prstov a následne odoslané do databázy, vyvoláva to nesprávny dojem, že žiadateľ opätovne požiadal o azyl. V snahe vyriešiť tento problém Komisia začlenila do návrhu zmien a doplnení nariadenia EURODAC požiadavku, aby sa odovzdania neregistrovali ako nové žiadosti o azyl.

V tabuľke 3 v prílohe sa uvádza počet žiadostí v jednotlivých členských štátoch, ktoré zodpovedajú žiadostiam o azyl už zaregistrovaným v inom členskom štáte („zahraničná zhoda“) alebo v tom istom členskom štáte („miestna zhoda“)[16].

V roku 2011 bola v spolu 38,6 % všetkých viacnásobných žiadostí zistená „miestna zhoda“. V mnohých členských štátoch (Belgicko, Bulharsko, Cyprus, Česká republika, Španielsko, Írsko, Taliansko, Holandsko, Poľsko a Spojené kráľovstvo) tento údaj dokonca prekračuje 50 %. V roku 2010 podiel miestnych zhôd predstavoval 35 %. Miestne zhody označujú prípady, v ktorých osoba žiadajúca o azyl v členskom štáte podá novú žiadosť v tom istom členskom štáte, čím v podstate napĺňajú pojem následnej žiadosti podľa článku 32 smernice Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca[17].

Zahraničné zhody označujú sekundárne pohyby žiadateľov o azyl v EÚ. Štatistiky rovnako ako v predchádzajúcich rokoch potvrdzujú, že zaznamenané sekundárne pohyby nie vždy sledujú „logické“ trasy medzi susednými členskými štátmi. Napríklad Francúzsko naďalej dostávalo najvyšší počet zahraničných zhôd v súvislosti so žiadateľmi o azyl, ktorí predtým podali žiadosť o azyl v Poľsku (1 746). Rovnaký trend možno pozorovať aj v Nemecku, kde bolo najviac zahraničných zhôd spojených s údajmi pochádzajúcimi zo Švédska (1 314). Štatistiky poukazujú na to, že zahraničné zhody nie sú jednosmerným tokom z krajín s vonkajšou pozemnou hranicou alebo krajín ležiacich pri Stredozemnom mori do severnejších členských krajín. Avšak štatistiky, ktoré poukazujú na sekundárne pohyby do krajín s vonkajšou pozemnou hranicou alebo krajín ležiacich pri Stredozemnom mori, možno vo veľkej miere pripísať postupu niektorých členských štátov odoberať odtlačky prstov po spätnom prijatí osôb podľa dublinského nariadenia.

2.2.2. Zhody pri porovnávaní údajov „kategórie 1“ s údajmi „kategórie 2“

Tieto zhody poukazujú na trasy, ktoré si zvolili osoby neoprávnene vstupujúce na územie členských štátov predtým, ako požiadali o azyl. V roku 2011 sa najviac zhôd vyskytlo v údajoch, ktoré zaslalo Taliansko (4 268), Grécko (1 805), Španielsko (555), Maďarsko (446) a Bulharsko (76). Je však zarážajúce, že pokiaľ ide o Taliansko (85,9 %) vo väčšine prípadov išlo o miestne zhody.

Keď porovnáme roky 2011 a 2010, došlo k dramatickému zníženiu zo 73,4 % na 21 % prípadov osôb zadržaných v súvislosti s neoprávneným prekročením hraníc, ktoré sa neskôr rozhodli požiadať o azyl. Keď však porovnáme absolútny počet týchto zhôd, je zrejmý pokles z 11 939 v roku 2010 na 7 384 v roku 2011.

Väčšina osôb, ktoré neoprávnene vstúpili na územie EÚ cez Taliansko a cestovali ďalej, pokračovala do Švajčiarska (2 288), Nemecka (688), alebo Švédska (363). Osoby, ktoré neoprávnene vstúpili cez územie Grécka, pokračovali najmä do Nemecka (323), Spojeného kráľovstva (195) alebo Francúzska (193). Z osôb vstupujúcich cez Španielsko (555) väčšina pokračovala do Švajčiarska (161), Francúzska (139) alebo Belgicka (130), zatiaľ čo osoby, ktorým boli odtlačky prstov odobraté v Maďarsku, vo väčšine prípadov pokračovali do susedného Rakúska (163) alebo Nemecka (66).

2.2.3. Zhody pri porovnávaní údajov „kategórie 3“ s údajmi „kategórie 1“

Tieto zhody ukazujú, kde nelegálni migranti prvýkrát požiadali o azyl pred odcestovaním do ďalšieho členského štátu. Je však potrebné poznamenať, že odosielanie transakcií „kategórie 3“ nie je povinné a že nie všetky členské štáty systematicky využívajú možnosť tejto kontroly.

Dostupné údaje ukazujú, že toky osôb zadržaných v súvislosti s neoprávneným pobytom na území iného členského štátu, ako je štát, v ktorom požiadali o azyl, väčšinou končia v malom počte členských štátov, a to najmä v Nemecku (7 749), Švajčiarsku (2 225), Holandsku (3 418), Francúzsku (2 255), Rakúsku (1 739) a Nórsku (1 612).

2.3. Oneskorenie pri odosielaní údajov

V nariadení EURODAC sa v súčasnosti stanovujú len veľmi nepresné lehoty na odosielanie odtlačkov prstov, v dôsledku čoho môže v praxi dochádzať k značným oneskoreniam. Ide o kľúčový problém, keďže oneskorenie pri odosielaní údajov môže viesť k výsledkom, ktoré sú v rozpore so zásadami určovania zodpovednosti členského štátu ustanovenými v dublinskom nariadení. Na problém značného oneskorenia medzi odobratím odtlačkov prstov a ich odoslaním do centrálnej jednotky systému EURODAC sa už poukázalo v predchádzajúcich výročných správach a v hodnotiacej správe sa kvalifikoval ako problém pri implementácii.

Na rozdiel od predchádzajúcich rokov došlo v roku 2011 k celkovému zníženiu v priemernom oneskorení transakcií, t. j. celkovom predĺžení času, ktorý prebehne medzi odobratím odtlačkov prstov a ich zaslaním do centrálnej jednotky EURODAC. Väčšina oneskorení členských štátov a pridružených krajín pri zasielaní odtlačkov prstov do centrálnej jednotky EURODAC sa pohybuje medzi 0 a 4 dňami. Výnimky z tohto priemeru boli zaznamenané najmä v transakciách odtlačkov prstov „kategórie 2“ v prípade týchto členských štátov: Nemecko (4,67), Grécko (12,03), Holandsko (8,83), Slovensko (6,4) a Spojené kráľovstvo (5,75). Komisia opätovne zdôrazňuje, že oneskorené odosielanie údajov môže viesť k nesprávnemu určeniu členského štátu, a to podľa dvoch rozličných scenárov načrtnutých v predchádzajúcich výročných správach ako „chybné zhody“[18] a „premeškané zhody“[19].

Vzhľadom na toto všeobecné zlepšenie v priemernom oneskorení pri odosielaní údajov celkový počet zmeškaných zhôd z dôvodu oneskorenia pri odosielaní odtlačkov prstov klesol z 362 v roku 2010 na iba 9 v roku 2011.

Rovnako ako v predchádzajúcom roku je potrebné poznamenať, že prevažná väčšina premeškaných zhôd bola spôsobená oneskoreniami Grécka pri odosielaní údajov, a to v 6 prípadoch (66,6%). Rozdelenie chybných zhôd malo rovnaký trend ako v roku 2010, pričom oneskorenia Dánska pri odosielaní údajov viedli k 28 chybným zhodám nasledované oneskoreniami Fínska s 23 chybnými zhodami z celkového počtu 89. Na základe uvedených výsledkov Komisia opätovne vyzýva členské štáty, aby vynaložili maximálne úsilie a odosielali údaje urýchlene v súlade s článkami 4 a 8 nariadenia EURODAC.

2.4. Kvalita transakcií

V roku 2011 sa priemerný podiel zamietnutých transakcií[20] všetkých členských štátov a pridružených krajín znížil z 8,92 % v roku 2010 na 5,87 %. V týchto členských štátoch bol podiel zamietnutých žiadostí vyšší ako 10 %: Estónsko (21,65 %), Francúzsko (13,41 %), Malta (13,31 %), Portugalsko (15,42 %) a Spojené kráľovstvo (11,08 %). Celkovo bol v desiatich členských štátoch zaznamenaný nadpriemerný podiel zamietnutých žiadostí.

Podiel zamietnutých žiadostí nezávisel od technológie alebo nedostatkov systému. Dôvody zamietnutia transakcií súviseli predovšetkým s nedostatočnou kvalitou odtlačkov prstov odoslaných členskými štátmi, so zlyhaním ľudského faktora alebo so zlou konfiguráciou technického zariadenia odosielajúceho členského štátu. Na druhej strane sú do týchto údajov v niektorých prípadoch zahrnuté viaceré pokusy odoslať rovnaké odtlačky prstov potom, ako ich systém pre nedostatočnú kvalitu zamietol. Hoci Komisia uznáva, že určité oneskorenie môže byť spôsobené dočasnou nemožnosťou odobratia odtlačkov prstov (poškodené končeky prstov alebo iné zdravotné podmienky, ktoré bránia okamžitému odobratiu odtlačkov prstov), opakovane upozorňuje na problém všeobecne vysokého podielu zamietnutých transakcií, na ktorý už poukázali predchádzajúce výročné správy, a vyzýva príslušné členské štáty, aby vnútroštátnym prevádzkovateľom systému EURODAC poskytli primeranú odbornú prípravu a aby v záujme zníženia podielu zamietnutých transakcií zabezpečili správnu konfiguráciu technického zariadenia.

3. Závery

Centrálna jednotka systému EURODAC dosahovala aj v roku 2011 uspokojivé výsledky, pokiaľ ide o rýchlosť, výkon, bezpečnosť a efektívnosť nákladov.

V roku 2011 sa celkový objem transakcií zvýšil o 37,7 % (na 412 303), pričom k zvýšeniu došlo vo všetkých troch kategóriách transakcií. Počet transakcií „kategórie 1“ sa zvýšil o 28 % (na 275 857), zatiaľ čo počet transakcií „kategórie 2“ vzrástol o 17,1 % (na 57 693) a počet transakcií „kategórie 3“ sa zvýšil o skromnejších 8,1 % (na 78 753).

V roku 2011 sa priemerný podiel zamietnutých transakcií všetkých členských štátov znížil z 8,92 % v roku 2010 na 5,87 %.

Pokiaľ ide o oneskorenia pri odosielaní údajov do centrálnej jednotky EURODAC, došlo k všeobecnému zlepšeniu, aj keď by boli možné ďalšie zlepšenia.

PRÍLOHA

Tabuľka 1: Centrálna jednotka systému EURODAC, obsah databázy – stav k 31. 12. 2011

Tabuľka 2: Úspešné transakcie do centrálnej jednotky systému EURODAC v roku 2011

Tabuľka 3: Rozpis zhôd – porovnávanie údajov „kategórie 1“ s údajmi „kategórie 1“ v roku 2011

Tabuľka 4: Rozpis zhôd – porovnávanie údajov „kategórie 1“ s údajmi „kategórie 2“ v roku 2011

Tabuľka 5: Rozpis zhôd – porovnávanie údajov „kategórie 3“ s údajmi „kategórie 1“ v roku 2011

Tabuľka 6: Zamietnuté transakcie v roku 2011 v percentuálnom vyjadrení

Tabuľka 7: Priemerný časový interval medzi odobratím odtlačkov prstov a ich odoslaním do centrálnej jednotky systému EURODAC v roku 2011

Tabuľka 8: Chybné zhody pri porovnávaní údajov „kategórie 1“ s údajmi „kategórie 1“ v roku 2011

Tabuľka 9: Rozpis premeškaných zhôd pri porovnávaní údajov „kategórie 1“ s údajmi „kategórie 2“ v dôsledku oneskoreného odoslania údajov „kategórie 2“ v roku 2011

Tabuľka 10: Rozpis zhôd pri porovnaní s blokovanými prípadmi [článok 12 nariadenia (ES) č. 2725/2000] v roku 2011

Tabuľka 11: Počet „špeciálnych vyhľadávaní“ kategórie 9 na členský štát v roku 2011

[1] Ú. v. ES L 316, 15.12.2000, s. 1.

[2] Článok 24 ods. 1 nariadenia o systéme EURODAC.

[3] KOM(2008) 825 v konečnom znení.

[4] KOM(2009) 342 v konečnom znení a KOM(2009) 344 v konečnom znení.

[5] KOM(2010) 555 v konečnom znení.

[6] Pozri dokument Európskeho parlamentu LIBE_PV(2011)_1.

[7] „Spoločná európska azylová politika – súčasný stav“. Pozri dokument Rady 15843/11.

[8] KOM(2009) 344 v konečnom znení.

[9] Nariadenie EURODAC ustanovuje zriadenie centrálnej jednotky spravovanej Európskou komisiou a vybavenej automatizovaným systémom na identifikáciu odtlačkov prstov (AFIS), ktorý bude prijímať údaje a poskytovať odpovede („nájdený záznam – žiaden záznam“) národným jednotkám (vnútroštátnym prístupovým miestam) v každom členskom štáte. Nariadenie EURODAC a jeho vykonávacie pravidlá vymedzujú zodpovednosť za zhromažďovanie, prenos a porovnávanie údajov o odtlačkoch prstov, spôsoby prenosu údajov, štatistické úlohy centrálnej jednotky a normy pre prenos údajov.

[10] Sieť s-TESTA (zabezpečené transeurópske telematické služby medzi orgánmi verejnej správy) poskytuje všeobecnú infraštruktúru pre služobné potreby a výmenu informácií medzi európskymi a vnútroštátnymi orgánmi verejnej správy.

[11] ISA (riešenie interoperability pre európske orgány verejnej správy) je nový program na zlepšenie elektronickej spolupráce medzi orgánmi verejnej správy v členských štátoch EÚ. Nadväzuje na predchádzajúci program IDA II (Výmena údajov medzi správnymi orgánmi) a IDABC [Vzájomná súčinnosť pri poskytovaní celoeurópskych služieb elektronickej verejnej správy (e-government) pre orgány verejnej správy, podnikateľské subjekty a občanov].

[12] V tabuľke 2 v prílohe sa podrobne uvádzajú úspešné transakcie podľa jednotlivých členských štátov a kategórií za obdobie od 1. januára 2011 do 31. decembra 2011.

[13] „Každý členský štát v súlade so zárukami ustanovenými v Európskom dohovore o ľudských právach a Dohovore Organizácie Spojených národov o právach dieťaťa bezodkladne odoberie odtlačky všetkých prstov každého cudzinca vo veku aspoň 14 rokov zadržaného príslušnými orgánmi v súvislosti s nezákonným prekročením pozemných, vzdušných alebo vodných hraníc príslušného členského štátu pochádzajúceho z tretej krajiny, ktorý nebol vrátený späť“.

[14] Ú. v. EÚ L 348, 24.12.2008.

[15] Článok 11: „(...) Vo všeobecnosti existujú dôvody kontrolovať, či cudzinec v minulosti podal žiadosť o azyl v inom členskom štáte, ak: a) cudzinec vyhlási, že podal žiadosť o azyl, avšak neuvedie členský štát, v ktorom tak učinil; b) cudzinec nežiada o azyl, ale namieta voči vráteniu späť do svojej krajiny pôvodu tvrdením, že by sa ocitol v nebezpečenstve alebo c) cudzinec sa inak snaží zabrániť vráteniu späť do svojej krajiny pôvodu tým, že sa odmieta podieľať na zistení svojej totožnosti, najmä tým, že sa nepreukazuje dokladmi totožnosti alebo sa preukazuje sfalšovanými dokladmi totožnosti“.

[16] Štatistické údaje týkajúce sa miestnych zhôd uvedené v tabuľkách nemusia nevyhnutne zodpovedať výsledkom zhôd, ktoré zaslala centrálna jednotka a zaznamenali členské štáty. Dôvodom je skutočnosť, že členské štáty nevyužívajú vždy možnosť stanovenú v článku 4 ods. 4, na základe ktorej sa vyžaduje, aby centrálna jednotka porovnala údaje s ich vlastnými údajmi, ktoré sú už uložené v centrálnej databáze. Aj keď členské štáty túto možnosť nevyužívajú, centrálna jednotka musí z technických dôvodov vždy vykonať porovnanie so všetkými údajmi (vnútroštátnymi a zahraničnými) uloženými v centrálnej databáze. Hoci v tomto konkrétnom prípade existuje zhoda s vnútroštátnymi údajmi, v centrálnej jednotke by bol zaznamenaný výsledok „bez zhody“, pretože členský štát nepožiadal o porovnanie odoslaných údajov s jeho vlastnými údajmi.

[17] Ú. v. EÚ L 326, 13.12.2005.

[18] V prípade tzv. „chybnej zhody“ štátny príslušník tretej krajiny podá žiadosť o azyl v členskom štáte A, kde mu príslušné orgány odoberú odtlačky prstov. Zatiaľ čo tieto odtlačky prstov čakajú na odoslanie do centrálnej jednotky (transakcia „kategórie 1“), tá istá osoba sa môže presunúť do iného členského štátu B a opätovne tam podať žiadosť o azyl. Ak členský štát B odošle odtlačky prstov ako prvý, odtlačky prstov zaslané členským štátom A budú zaregistrované v centrálnej databáze neskôr ako odtlačky prstov zaslané členským štátom B. Výsledkom bude zhoda údajov zaslaných členským štátom B s údajmi zaslanými členským štátom A. Za zodpovedný bude teda určený členský štát B namiesto členského štátu A, kde bola žiadosť o azyl predložená ako prvá.

[19] V prípade tzv. „premeškanej zhody“ je štátny príslušník tretej krajiny zadržaný v súvislosti s neoprávneným prekročením hraníc a príslušný orgán členského štátu A, na ktorého územie vstúpil, mu odoberie odtlačky prstov. Zatiaľ čo tieto odtlačky prstov čakajú na odoslanie do centrálnej jednotky (transakcia „kategórie 2“), tá istá osoba sa môže presunúť do iného členského štátu B a podať tam žiadosť o azyl. Pri tejto príležitosti mu príslušné orgány členského štátu B odoberú odtlačky prstov. Ak členský štát B zašle odtlačky prstov (transakcia „kategórie 1“) ako prvý, centrálna jednotka zaregistruje najskôr transakciu „kategórie 1“ a za vybavenie žiadosti bude namiesto členského štátu A zodpovedný členský štát B. Ak budú údaje týkajúce sa transakcie „kategórie 2“ doručené neskôr, k zhode nedôjde, keďže údaje „kategórie 2“ nebudú k dispozícii na porovnanie.

[20] Transakcia môže byť zamietnutá v dôsledku problémov pri validácii údajov, chybných alebo nedostatočne kvalitných odtlačkov prstov (pozri aj oddiel 2.1 tamtiež).