SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Právne prekážky voľného pohybu zdrojov medzi inštitúciami v rámci jedinej likviditnej podskupiny /* COM/2014/0327 final */





1. úvod a ciele Súvislosti Právny rámec, ktorým sa upravuje prístup k činnosti úverových inštitúcií a investičných spoločností (ďalej spoločne ako „inštitúcie“), systém orgánov finančného dohľadu nad nimi a prudenciálne požiadavky na ne, tvorí nariadenie (EÚ) č. 575/2013[1] („nariadenie o kapitálových požiadavkách“) a smernica 2013/36/EÚ[2] („smernica o kapitálových požiadavkách“). V nariadení o kapitálových požiadavkách sa uvádzajú prudenciálne požiadavky na inštitúcie, ktoré súvisia s fungovaním trhov s bankovými a finančnými službami. Cieľom týchto požiadaviek je zabezpečenie finančnej stability subjektov na uvedených trhoch a dosiahnutie vysokej úrovne ochrany investorov a vkladateľov. Prudenciálne požiadavky by mali zabezpečiť vysokú úroveň harmonizácie, aby sa predišlo narušeniam trhu a regulačnej arbitráži. Príslušné vnútroštátne orgány a členské štáty si však ponechali niekoľko možností a právomocí voľného uváženia. Patrí medzi ne možnosť vyplývajúca z článku 8 nariadenia o kapitálových požiadavkách, podľa ktorej príslušné orgány môžu na individuálnom základe uplatniť výnimku z požiadaviek na likviditu. Uplatnenie výnimky síce podlieha vnútroštátnej právomoci, výrazne však uľahčí uplatňovanie nových pravidiel likvidity v skupinách. Dôvod tejto správy Podľa ustanovení článku 8 nariadenia o kapitálových požiadavkách môžu príslušné orgány udeliť úplnú alebo čiastočnú výnimku z uplatňovania šiestej časti nariadenia o kapitálových požiadavkách, t. j. požiadaviek na likviditu, na inštitúciu a na všetky alebo niektoré jej dcérske spoločnosti v Únii a vykonávať nad nimi dohľad ako nad jedinou likviditnou podskupinou, pokiaľ spĺňajú všetky stanovené podmienky. Ide o tieto podmienky: a) materská inštitúcia na konsolidovanom základe alebo dcérska inštitúcia na subkonsolidovanom základe plnia povinnosti stanovené v šiestej časti; b) materská inštitúcia na konsolidovanom základe alebo dcérska inštitúcia na subkonsolidovanom základe sústavne monitorujú pozície likvidity všetkých inštitúcií v skupine alebo podskupine, na ktoré sa vzťahuje táto výnimka, a vykonávajú nad nimi dohľad a pre všetky tieto inštitúcie zabezpečujú dostatočnú úroveň likvidity; c) inštitúcie uzatvorili zmluvy, ktoré vyhovujú príslušným orgánom a ktoré umožňujú voľný pohyb zdrojov medzi nimi, aby mohli riadne a včas splniť svoje individuálne a spoločné povinnosti; d) v súčasnosti neexistuje a ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca dodržaniu zmlúv uvedených v písmene c). Podľa posledného pododseku článku 8 ods. 1 nariadenia o kapitálových požiadavkách Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o všetkých právnych prekážkach, ktoré môžu znemožniť uplatňovanie písm. c) prvého pododseku, pričom sa vyzýva, aby do 31. decembra 2015 v prípade potreby predložila legislatívny návrh, na základe ktorého by sa tieto prekážky mali odstrániť. Európska komisia sa v minulých mesiacoch obrátila priamo na zástupcov odvetvia a verejné vnútroštátne orgány s cieľom určiť možné prekážky voľného pohybu zdrojov medzi inštitúciami v rámci jedinej likviditnej podskupiny v EÚ, posúdiť možnosti ich odstránenia a zistiť, či existuje potreba regulačného opatrenia na úrovni EÚ. Zástupcovia Komisie diskutovali o tejto téme aj v rámci expertnej skupiny pre bankovníctvo, platby a poisťovníctvo v septembri 2013. 2. možné prekážky voľného pohybu zdrojov Predmetom tejto správy sú predovšetkým cezhraničné situácie, pretože v rámci nich existuje najväčšia pravdepodobnosť vzniku prekážok v praxi. Okrem toho výnimka z uplatňovania požiadaviek na likviditu na individuálnom základe pre inštitúcie a všetky alebo niektoré ich dcérske spoločnosti, pokiaľ bolo všetkým inštitúciám jedinej likviditnej podskupiny udelené povolenie v tom istom členskom štáte, je samostatne regulovaná v článku 8 ods. 2 nariadenia o kapitálových požiadavkách. Treba upozorniť, že v tejto správe sa nebudú analyzovať možné prekážky v tretích krajinách, keďže podľa článku 8 ods. 1 nariadenia o kapitálových požiadavkách sa výnimka uplatňuje len v rámci Únie, aj keď Komisia uznáva, že takéto prekážky by mohli znamenať problém v prípade dohľadu na konsolidovanom základe. Voľný pohyb kapitálu ako všeobecné pravidlo EÚ Vo všeobecnosti platí, že by nemali existovať žiadne obmedzenia voľného pohybu kapitálu v rámci Európskej únie. Podľa článku 63 Zmluvy o fungovaní Európskej únie („ZFEÚ“) sú všetky obmedzenia pohybu kapitálu a platieb medzi členskými štátmi zakázané. Z tohto dôvodu by vnútroštátny právny predpis, ktorý by bránil inštitúciám uzatvárať zmluvy umožňujúce voľný cezhraničný pohyb zdrojov medzi nimi s cieľom plniť riadne a včas svoje individuálne a spoločné povinnosti, v podstate znamenal obmedzenie zakázané v Zmluve o fungovaní EÚ, na ktoré sa môže vzťahovať konanie o porušení povinností podľa článku 258 a nasl. ZFEÚ. Z toho vyplýva, že členské štáty spravidla nemôžu prijímať vnútroštátne právne predpisy, ktoré by priamo zakazovali voľný pohyb kapitálu. Na druhej strane sa v článku 65 ods. 1 písm. b) ZFEÚ stanovuje, že všeobecným pravidlom uvedeným v článku 63 by nemalo byť dotknuté právo členských štátov prijať všetky potrebné opatrenia, najmä v oblasti prudenciálneho dohľadu nad finančnými inštitúciami, ktorými by sa zabránilo porušovaniu vnútroštátnych predpisov a nariadení, alebo prijať opatrenia, ktoré možno odôvodniť verejným záujmom či verejnou bezpečnosťou. Podľa článku 65 ods. 3 ZFEÚ takéto opatrenia nesmú byť prostriedkom pre svojvoľnú diskrimináciu alebo skryté obmedzovanie voľného pohybu kapitálu a platieb. Z toho vyplýva, že vnútroštátne požiadavky, ktoré majú reštriktívny účinok na kapitálové toky, nemožno samé osebe pokladať za porušenie článku 63 ZFEÚ, pokiaľ nie sú diskriminačné a sú náležite opodstatnené prudenciálnymi účelmi, vhodné na dosiahnutie stanoveného cieľa a primerané tomuto cieľu. Môžu nastať výnimočné okolnosti, za ktorých bude obmedzenie voľného obehu kapitálu (napríklad uložením jeho kontrol) oprávnené. Komisia v tejto súvislosti nedávno posudzovala otázku, či dočasné obmedzenia pohybu kapitálu uložené Cyprom boli odôvodnené verejným záujmom alebo verejnou bezpečnosťou (článok 65 ods. 1 písm. b) ZFEÚ) a naliehavým všeobecným záujmom. Účelové viazanie prostriedkov Príslušné orgány členských štátov v určitých prípadoch prijímajú opatrenia zamerané na udržanie likvidity, dividend a ďalších bankových aktív v rámci vnútroštátnych hraníc, čo môže mať škodlivý vplyv na iné členské štáty. Ide o tzv. účelové viazanie prostriedkov (ring-fencing). Opatrenia na účelové viazanie prostriedkov môžu spočívať v obmedzeniach voľného pohybu kapitálu, ktoré sú zakázané Zmluvou o fungovaní EÚ, okrem prípadov, keď sú riadne odôvodnené a primerané. Existuje tiež podozrenie, že príslušné vnútroštátne orgány sa občas snažia vyhnúť povinnosti spolupracovať s ostatnými členskými štátmi, ktorú stanovuje nariadenie i smernica o kapitálových požiadavkách. Pracovné útvary Komisie určili na základe dôverného prieskumu medzi 27 členskými štátmi konkrétne oblasti, v ktorých môžu existovať prekážky pre voľný pohyb kapitálu medzi inštitúciami, a to buď prostredníctvom opatrení povolených rámcom nariadenia či smernice o kapitálových požiadavkách, alebo iných neformálnych opatrení. Ide o pilier 2[3], režim veľkej majetkovej angažovanosti[4] a vnútroštátne rámce likvidity[5]. Hranica medzi zákonným a nezákonným konaním je občas nejasná, keďže opatrenia na účelové viazanie prostriedkov sa často vyskytujú v súvislosti so zákonne oprávnenými činnosťami (a maskujú sa nimi) a/alebo v oblastiach, v ktorých majú príslušné orgány právomoc voľného uváženia. Nástroje používané v uvedených oblastiach, ako napríklad právomoci v rámci piliera 2, však majú evidentne platný a užitočný účel, ale pod podmienkou, že sa uplatňujú v súlade s právnymi predpismi a nie sú neprimerané svojmu prudenciálnemu účelu. Skutočnosť, že ich použitie môže mať negatívny vplyv na možnosť presunutia finančných prostriedkov v rámci skupiny, neoprávňuje ich automatickú klasifikáciu ako právnych prekážok v zmysle článku 8 nariadenia o kapitálových požiadavkách. Tieto nástroje možno chápať ako prekážky len vtedy, keď sa používajú na účel, ktorý nie je v súlade s právnymi predpismi EÚ. Nevhodnému používaniu uvedených nástrojov sa treba vyhýbať, neznamená to však, že by bolo potrebné upravovať nástroje ako také. Okrem toho účelom tejto správy nie je spochybňovať nedávno schválené ustanovenia nariadenia a smernice o kapitálových požiadavkách týkajúce sa uvedených nástrojov. Existuje zreteľná a oprávnená potreba týchto nástrojov a ich začlenenie do nariadenia/smernice o kapitálových požiadavkách je výsledkom dlhodobých a dobre stanovených potrieb dohľadu. Zámerom správy je preskúmať právne prekážky, ktoré vznikajú z iných príčin než z ustanovení nariadenia a smernice o kapitálových požiadavkách. Ustanovenia v rámci práva obchodných spoločností Pri porade zainteresovaných strán sa poukázalo na niektoré ustanovenia práva obchodných spoločností, ktoré bránia inštitúciám neobmedzene poskytovať likviditu iným členom rovnakej skupiny a ktoré môžu predstavovať prekážku voľného toku kapitálu v rámci skupiny. Ide predovšetkým o prípad, keď je manažment inštitúcie viazaný všeobecnou fiduciárnou povinnosťou chrániť záujmy svojej inštitúcie (aj na úkor širších záujmov skupiny, ktorej je inštitúcia súčasťou). Preto aj vtedy, keď má inštitúcia prebytok likvidity, nie je automaticky oprávnená prenášať túto likviditu iným členom skupiny, ak nie je možné zaručiť jej splatenie. Inštitúcia preto nemôže voľne (aspoň nie bez hlbšieho zváženia) uzatvoriť zmluvu s inými členmi skupiny, ktorou by sa stanovil voľný pohyb zdrojov medzi zmluvnými stranami. Takéto „prekážky“ sa však javia ako dostatočne odôvodnené, najmä ak sú súčasťou všeobecných zásad práva obchodných spoločností, t. j. platia aj pre spoločnosti z iných odvetví ako je bankovníctvo. Sporné by skôr bolo, keby takáto zásada neplatila. Tieto otázky treba riešiť spravodlivo: buď primeranou zárukou splatenia poskytnutej likvidity, alebo využitím odlišných štruktúr (napríklad pobočiek), ktoré nie sú samostatnými právnickými osobami. Aj keď členské štáty v súčasnosti disponujú významnými právomocami, pokiaľ ide o riadenie likvidity pobočkami, tieto právomoci majú odlišnú povahu. Netýkajú sa povinností v rámci obchodného práva spoločností, ale prudenciálnych požiadaviek. Navyše ich význam sa oslabí (pozri nižšie – vývoj európskych pravidiel v oblasti likvidity a jednotný mechanizmus dohľadu). Daňové právne predpisy Existencia daňových právnych predpisov obmedzujúcich odpočítateľnosť dane z úroku vyplateného za úvery od iného člena skupiny síce zrejme obmedzuje voľný tok kapitálu, nezdá sa však, že by bránila inštitúciám, aby uzatvárali zmluvy stanovujúce voľný tok kapitálu medzi zmluvnými stranami.[6] 3. o potrebe riešiť súčasnú situáciu Podľa výsledkov revízie sa zdá, že neexistujú podstatné právne prekážky, ktoré by bránili inštitúciám uzatvárať zmluvy stanovujúce voľný pohyb kapitálu medzi zmluvnými stranami, aspoň nie v zmysle neopodstatnených právnych prekážok. Prvú skupinu problémov, ktoré inštitúcie pravdepodobne budú nútené riešiť pri uzatvorení takejto zmluvy, sú požiadavky dohľadu (stanovené príslušnými orgánmi), ktoré v niektorých prípadoch bránia voľnému toku kapitálu v skupine. Môže ísť buď o oprávnené požiadavky (ak si ich oprávnene vyžaduje situácia konkrétnej inštitúcie, ktorej sa týka požiadavka dohľadu), alebo o sporné požiadavky, ak skutočným a hlavným cieľom príslušných orgánov je udržať likviditu na danom území, čím sa nadmerne chránia daňovníci a veritelia inštitúcie pod dohľadom príslušných orgánov na úkor daňovníkov v iných členských štátoch a veriteľov iných častí skupiny. Reakcie mnohých členských štátov a príslušných orgánov dokazujú, že takéto postupy sú bežné a dokonca sa otvorene pripúšťajú. To naznačuje, že viaceré príslušné orgány nedostatočne porozumeli pojmu (cezhraničnej) jedinej likviditnej podskupiny, keďže ju považujú za potenciálne ohrozenie vnútroštátnych záujmov. Takéto správanie (obmedzovanie zdrojov), ktoré má logicky výlučne vnútroštátnu perspektívu, ale jasné a významné negatívne dôsledky zo širšej celoeurópskej perspektívy, sa ťažko zmení bez ďalšej integrácie platného regulačného rámca a rámca dohľadu. Inými slovami, na účinné obmedzenie tejto praxe nestačí odstrániť príznaky problému, ale treba eliminovať aj jeho hlavné príčiny a obavy. Kým sa teda nevyriešia hlavné príčiny a obavy, príslušné orgány by sa mali snažiť hľadať alternatívne prostriedky na dosiahnutie rovnakých cieľov. V situácii, v ktorej je hlavným problémom vlastný vnútroštátny záujem, sa ako najefektívnejšie riešenie javí zosúladenie cieľov verejných zainteresovaných strán na základe širšej európskej integrácie v oblasti finančných služieb a integrovanejšie povinnosti dohľadu. Európsky orgán pre bankovníctvo Prvým dôležitým spôsobom predchádzania postupom dohľadu, ktoré obmedzujú voľný tok kapitálu, alebo ich riešenia (v prípade, že nie sú opodstatnené) je Európsky orgán pre bankovníctvo („EBA“). EBA zohráva stále dôležitejšiu úlohu pri uľahčovaní spolupráce medzi príslušnými orgánmi, pri poskytovaní odborných skúseností a vypracovaní jednotného súboru pravidiel pre bankový dohľad. Predovšetkým treba nabádať príslušné orgány, aby zlepšili vzájomnú spoluprácu a využili nezáväznú mediáciu orgánu EBA v prípadoch sporu o to, či sú splnené podmienky pre ustanovenie jedinej likviditnej podskupiny. Platí to aj pre obdobie do roku 2015, po ktorom sa začnú uplatňovať ustanovenia nariadenia o kapitálových požiadavkách o spoločnom rozhodovaní a nezáväznej mediácii v tejto veci[7]. Komisia posúdi potrebu dodatočných opatrení po uplynutí obdobia pozorovania a po úplnej realizácii požiadavky na krytie likvidity v súlade s nariadením o kapitálových požiadavkách.[8] Jednotný mechanizmus dohľadu Dôležitý úspech predstavovalo vytvorenie jednotného mechanizmu dohľadu na základe nariadenia Rady (EÚ) č. 1024/2013[9]. ECB bude mať právnu spôsobilosť dohliadať na všetky úverové inštitúcie eurozóny, ako aj na tie krajiny, ktoré sa rozhodnú pripojiť k bankovej únii. Podľa nariadenia o jednotnom mechanizme dohľadu sa ECB poveruje kľúčovými úlohami a právomocami v oblasti dohľadu nad všetkými úverovými inštitúciami zriadenými v eurozóne. ECB bude priamo dohliadať na určité veľké úverové inštitúcie a úverové inštitúcie, ktoré požiadali o priamu verejnú finančnú pomoc alebo takúto pomoc dostali. ECB bude tiež monitorovať dohľad zo strany príslušných orgánov nad menej významnými úverovými inštitúciami. ECB sa môže kedykoľvek rozhodnúť, že bude vykonávať priamy dohľad nad jednou alebo viacerými úverovými inštitúciami s cieľom zaistiť konzistentné uplatňovanie noriem dohľadu. V prípade cezhraničných úverových inštitúcií, ktoré aktívne pôsobia v členských štátoch zapojených do jednotného mechanizmu dohľadu aj mimo týchto štátov, budú naďalej zachované existujúce koordinačné postupy medzi domácimi a hosťujúcimi príslušnými orgánmi tak, ako je to v súčasnosti. V rozsahu, v akom ECB prevzala úlohy priameho dohľadu, bude pre všetky zúčastnené členské štáty plniť funkcie domáceho a hosťujúceho orgánu To by malo viesť k výraznej eliminácii nežiaduceho obmedzovania zdrojov, ako je opísané vyššie. Čím viac členských štátov sa zapojí do jednotného mechanizmu dohľadu, tým menej je pravdepodobné, že bude dochádzať k nežiaducemu účelovému viazaniu prostriedkov. Jednotný mechanizmus riešenia krízových situácií Ustanovenie jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií (SRM) je prvým krokom na ceste k bankovej únii a jednou z podmienok priamej rekapitalizácie úverových inštitúcií prostredníctvom Európskeho mechanizmu pre stabilitu. Integrovaná banková únia takisto zahŕňa spoločný mechanizmus riešenia krízových situácií pre úverové inštitúcie podporený jednotným súborom pravidiel. Komisia poukázala na význam dosiahnutia dohody o návrhoch týkajúcich sa reštrukturalizácie úverových inštitúcií, riešenia krízových situácií a ochrany vkladov, ako aj o návrhu Komisie na vytvorenie jednotného európskeho mechanizmu riešenia krízových situácií s cieľom efektívne riešiť krízové situácie v cezhraničných úverových inštitúciách a predísť tomu, aby sa peniaze daňovníkov vynakladali na záchranu úverových inštitúcií. Dohodnuté právne predpisy by mali významne prispieť k zosúladeniu cieľov verejných orgánov a ďalšiemu obmedzeniu podnetov k postupom v oblasti účelového viazania prostriedkov. Európske požiadavky na likviditu Komisia pripravuje delegovaný akt s cieľom zaviesť podrobnú a harmonizovanú požiadavku na krytie likvidity v Únii. Podľa článku 460 ods. 2 nariadenia o kapitálových požiadavkách tento delegovaný akt nadobudne účinnosť do 31. decembra 2014, ale nebude sa uplatňovať skôr ako 1. januára 2015. Delegovaný akt by mal tiež pomôcť obmedziť všetky nežiaduce postupy, ktoré zadržiavajú likviditu v rámci vnútroštátnych hraníc, keďže sa v ňom stanovujú harmonizované, jednotné, podrobné a záväzné pravidlá týkajúce sa likvidity, čím sa podporuje vzájomná dôvera, pokiaľ ide o dohľad medzi príslušnými orgánmi. Úlohou delegovaného aktu by predovšetkým malo byť riešenie niektorých problémov súvisiacich s riadením cezhraničnej vnútroskupinovej likvidity. Niektoré banky z dôvodov účinnosti a efektívnosti riadia svoju likviditu a pokladnicu na celoskupinovom základe. Pri skupinách, ktoré nevyužívajú výnimku pre jedinú likviditnú podskupinu, môže preferenčný vnútroskupinový tok fungovať ako dôležitý zdroj likvidity. Opisuje sa ako „preferenčný“, pretože pre prijímajúcu banku je povolený vyšší kladný tok, než by bol normálne povolený na individuálnom základe v rámci nariadenia o kapitálových požiadavkách. V prípade nutnosti by bolo možné spojiť ho s príslušným vyšším záporným tokom pre banku poskytujúcu likviditu. V priebehu finančnej krízy sa však ukázalo, že realizácia takýchto vnútroskupinových tokov na cezhraničnom základe je často nespoľahlivá. V článku 425 ods. 4. nariadenia o kapitálových požiadavkách sa stanovuje niekoľko podmienok, ktoré musia byť splnené, aby príslušné orgány povolili preferenčné zaobchádzanie pre kladný tok pre kreditné facility a facility likvidity. V článku 425 ods. 4 písm. d) nariadenia o kapitálových požiadavkách sa vyžaduje, aby inštitúcia a protistrana boli usadené v tom istom členskom štáte. V článku 425 ods. 5 nariadenia o kapitálových požiadavkách sa však povoľuje, aby príslušné orgány upustili od tejto podmienky, ak sú splnené ďalšie objektívne kritériá. Komisia preskúma, či tieto ďalšie objektívne kritériá môžu byť začlenené do pripravovaného delegovaného aktu. Príslušné ustanovenia týkajúce sa vnútroskupinových záporných tokov je možné nájsť v článku 422 ods. 8 písm. d) a článku 422 ods. 9. Útvary Komisie pri príprave delegovaného aktu o pomere pokrytia likvidity teda preskúmajú, či je možné stanoviť ďalšie objektívne kritériá, ktoré umožnia preferenčné zaobchádzanie pre cezhraničné vnútroskupinové kladné a záporné toky. Tým by sa malo vyjasniť a zlepšiť fungovanie cezhraničných vnútroskupinových tokov, ktoré bolo v minulosti občas problematické. Ochrana pred diskrimináciou cezhraničných skupín Jedným z možných zdrojov diskriminačného zaobchádzania je, že vnútroštátne orgány povolia vytvorenie jedinej likviditnej podskupiny na vnútroštátnej úrovni, ale nepovolia ho pre medzinárodnú skupinu. Diskriminácia však môže byť čiastočne zmiernená skutočnosťou, že podľa článku 8 ods. 2 nariadenia o kapitálových požiadavkách príslušné orgány môžu upustiť od požiadaviek na likviditu stanovených v nariadení o kapitálových požiadavkách pre jedinú likviditnú podskupinu na vnútroštátnej úrovni len vtedy, keď sú splnené rovnaké základné podmienky[10], aké musí splniť cezhraničná skupina. Keďže požiadavky právnych predpisov EÚ o nediskriminácii a všeobecné administratívne právne zásady by vylúčili uplatňovanie rovnakých podmienok rôznym spôsobom pri výlučne vnútroštátnych a cezhraničných skupinách, musel by existovať relevantný rozdiel medzi týmito skupinami, aby sa nepovolilo vytvorenie jedinej likviditnej podskupiny na cezhraničnej úrovni tam, kde sa povolilo na vnútroštátnej úrovni. Skutočnosť, že ide o cezhraničnú skupinu, na ktorú dohliadajú rôzne príslušné orgány, nemožno samu osebe pokladať za relevantný rozdiel. Budúca revízia nariadenia a smernice o kapitálových požiadavkách Európska komisia je presvedčená, že jednotné pravidlá spolu s bankovou úniou zaistia konzistentnosť a zaručia finančnú stabilitu. Nové pravidlá tiež zaistia rovnaké podmienky pre domáce a hosťujúce orgány na jednotnom trhu, ako aj pre členské štáty, ktoré sa podieľajú na jednotnom mechanizme dohľadu a tie, ktoré sa na ňom nepodieľajú, čím sa zabráni vzniku príležitostí viesť regulatórnu arbitráž, umelým postupom účelového viazania prostriedkov, pokiaľ ide o kapitál a likviditu, a uľahčí sa ozdravenie a riešenie krízovej situácie cezhraničného bankovníctva. Pri možných budúcich revíziách nariadenia a smernice o kapitálových požiadavkách by mohlo byť užitočné opätovne preskúmať dôsledky právomocí voľného uváženia príslušných orgánov, pokiaľ ide o voľný tok kapitálu v rámci skupiny. Ak je to nevyhnutné a tam, kde je to možné (t. j. v odôvodnených prípadoch bez porušenia rozsahu a účinnosti príslušných nástrojov), Komisia posúdi, či by takéto právomoci mali byť obmedzené tak, že by sa ponechali menšie možnosti voľného uváženia pre prípadné opatrenia obmedzujúce voľný tok kapitálu. 4. záver Na záver, vzhľadom na skutočnosť, že: i) legislatívny proces týkajúci sa nariadenia a smernice o kapitálových požiadavkách bol dokončený len nedávno (a teda schválenie existujúcich právomocí voľného uváženia zo strany spoluzákonodarcov je tiež nedávne); ii) Komisia preskúma, či chystaný delegovaný akt o pomere pokrytia likvidity môže pomôcť obmedziť nežiaduce postupy, ktoré zadržiavajú likviditu vo vnútroštátnych hraniciach; v tejto súvislosti sa bude snažiť o vypracovanie jednotných, podrobných a záväzných pravidiel týkajúcich sa likvidity, čím podporí vzájomnú dôveru medzi príslušnými orgánmi v oblasti dohľadu; presnejšie, delegovaný akt by sa mohol stať príležitosťou na stanovenie dodatočných objektívnych kritérií uľahčujúcich povoľovanie preferenčného zaobchádzania pre cezhraničné vnútroskupinové kladné a záporné toky, čím by sa vyjasnili a zlepšili cezhraničné vnútroskupinové toky; iii) existuje stabilný proces lepšieho zosúladenia cieľov verejných zainteresovaných strán prostredníctvom širšej európskej integrácie so súborom jednotných pravidiel, EBA a predovšetkým prostredníctvom bankovej únie; iv) táto revízia nepreukázala relevantné právne prekážky, ktoré by inštitúciám bránili uzatvárať zmluvy stanovujúce voľný pohyb zdrojov medzi nimi v rámci jednotnej likviditnej podskupiny, Komisia v súčasnosti nevidí potrebu predkladať legislatívny návrh v tejto veci. Bude však naďalej dôkladne sledovať a posudzovať situáciu a ak by došlo k jej zhoršeniu, opätovne posúdi potrebu predložiť takýto návrh. [1] Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012, Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 1. [2] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ z 26. júna 2013 o prístupe k činnosti úverových inštitúcií a prudenciálnom dohľade nad úverovými inštitúciami a investičnými spoločnosťami, o zmene smernice 2002/87/ES a o zrušení smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES, Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, s. 338. [3] Ak sa postavenie inštitúcie nepokladá za dostatočne pevné alebo stabilné napriek splneniu požiadaviek piliera 1, príslušné orgány sú oprávnené prijať opatrenia v rámci piliera 2. Podľa článku 86 ods. 3 smernice o kapitálových požiadavkách príslušné orgány prijmú účinné opatrenia vtedy, keď profily rizika likvidity inštitúcií presahujú profily požadované pre funkčné a stabilné systémy. V článku 104 ods. 1 písm. k) a článku 105 smernice o kapitálových požiadavkách sa umožňuje stanovenie osobitných požiadaviek na likviditu. [4] V prípade režimu veľkej majetkovej angažovanosti existuje určitý priestor pre obmedzenie pohybu kapitálu, pri ktorom sú vnútroskupinové expozície obmedzené v rámci záväzného limitu veľkej majetkovej angažovanosti. Podľa článku 395 ods. 1 nariadenia o kapitálových požiadavkách inštitúcia nesmie byť vystavená inému skupinovému subjektu po zohľadnení účinku zmierňovania kreditného rizika vo výške viac ako 25 % svojho prípustného kapitálu, okrem prípadov vyňatia z pôsobnosti požiadaviek veľkej majetkovej angažovanosti podľa článku 400 ods. 1 písm. f) a článku 400 ods. 2 písm. c), e) a f) nariadenia o kapitálových požiadavkách. Príslušné orgány tiež môžu inštitúciám uložiť prísnejšie limity veľkej majetkovej angažovanosti podľa piliera 2, a to najmä vtedy, keď sa domnievajú, že problém koncentrácie rizika nie je dostatočne monitorovaný a riešený (článok 81 smernice o kapitálových požiadavkách). V prípade režimu veľkej majetkovej angažovanosti sa tiež uplatňujú osobitné ustanovenia zamerané priamo na vnútroskupinové expozície, pri ktorých členské štáty môžu za určitých podmienok uplatňovať limit veľkej majetkovej angažovanosti nižší ako 25 % na subkonsolidovanom základe (článok 395 ods. 6 nariadenia o kapitálových požiadavkách). V tomto konkrétnom prípade však Komisia môže zamietnuť navrhované vnútroštátne opatrenia, ak sa domnieva, že okrem iného predstavujú prekážku podľa ustanovení ZFEÚ (článok 395 ods. 8 nariadenia o kapitálových požiadavkách). [5] Podľa článkov 412 ods. 5 a 413 ods. 3 nariadenia o kapitálových požiadavkách členské štáty môžu zachovať alebo zaviesť vnútroštátne ustanovenia v oblasti likvidity a stabilného financovania skôr, ako sa v Únii stanovia a úplne zavedú záväzné minimálne štandardy. V dôsledku toho členské štáty smú zachovávať alebo zavádzať vnútroštátne ustanovenia v oblasti likvidity, ktoré sú prísnejšie ako rámec nariadenia/smernice o kapitálových požiadavkách, a vyžadovať záväzné krytie likvidity až do výšky 100 %, a to minimálne do roku 2018 (alebo 2019, ak sa Komisia rozhodne zmeniť harmonogram spresnený v článku 460 a odloží na rok 2019 zavedenie 100 % záväznej minimálnej normy pre požiadavku na krytie likvidity (článok 461 nariadenia o kapitálových požiadavkách). [6] Tieto daňové právne predpisy však môžu obmedzovať podnety pre voľný tok kapitálu, keďže zvyšujú daňové zaťaženie skupiny. [7] Pozri článok 8 ods. 3 a článok 21 spolu s článkom 521 ods. 2 písm. a) nariadenia o kapitálových požiadavkách. [8] Pozri odôvodnenie 30 nariadenia o kapitálových požiadavkách. [9] Nariadenie Rady (EÚ) č. 1024/2013 z 15. októbra 2013, ktorým sa Európska centrálna banka poveruje osobitnými úlohami, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami, Ú. v. EÚ L 287, 29.10.2013, s. 63. [10] Tieto podmienky sú stanovené v článku 8 ods. 1 nariadenia o kapitálových požiadavkách. V prípade cezhraničnej povahy jedinej likviditnej spoločnosti musia byť splnené aj požiadavky stanovené v článku 8 ods. 3 nariadenia o kapitálových požiadavkách (uplatniteľné od 1. januára 2015).