Mali by sme vdýchnuť viac jasnosti do našich rozhodnutí. Hovoriť jasne a úprimne. Zamerať sa na to, čo občania očakávajú, a odvážne vzdorovať zjednodušujúcim riešeniam extrémnych a populistických politických síl.“

V skúsenosti z roku 2014 by sa malo pokračovať a mala by sa zlepšiť na základe súčasných zmlúv. Európska komisia sa domnieva, že existujú praktické opatrenia, ktoré možno prijať na zlepšenie tohto postupu, pričom sa nenaruší rovnováha medzi inštitúciami EÚ a medzi členskými štátmi navzájom.

Zájsť o krok ďalej by podľa niektorých tvrdení znamenalo, že predseda Európskej komisie by bol priamo volený občanmi. Na to by však bola potrebná zmena zmlúv.

Vedenie kampane v celej Európe a komunikácia priamo s občanmi a volenými zástupcami na miestnej, regionálnej a vnútroštátnej úrovni pomohli úspešnému vedúcemu kandidátovi v roku 2014 zabezpečiť väčšiu zodpovednosť. Týmto postupom získal predseda Európskej komisie mandát na väčšiu selektívnosť pri výbere priorít, pri ktorých sa má zasahovať na európskej úrovni, a to na základe spoločného programu so spoločnou zodpovednosťou jednotlivých inštitúcií. To pomohlo Európskej komisii určiť oblasti, v ktorých je potrebné prijať opatrenia na úrovni Únie a v ktorých nie. „Zohrávať v zásadných otázkach zásadnú úlohu a v menej dôležitých otázkach menej dôležitú úlohu“, je teda prístup, ktorý zastáva Junckerova Komisia a ktorý bol schválený v Rímskej deklarácii.

Postup vedúcich kandidátov po tom, ako jeho výsledok potvrdila 27. júna 2014 Európska rada a 15. júla 2014 Európsky parlament, bol dôležitým faktorom, ktorý umožnil, aby Junckerova Komisia bola politicky orientovanejšia a cielenejšia vo svojich politických rozhodnutiach. Bolo to aj vďaka strategickému programu kľúčových priorít, ktorý stanovila Európska rada v júni 2014, ktorý bol zapracovaný do 10 bodov politických usmernení, ktoré boli základom pre voľbu predsedu Junckera v Európskom parlamente a v ktorých sa takisto prirodzene odzrkadľoval program, ktorý presadzoval vo svojej kampani v rámci Únie. Aj vďaka tomu sa preukázalo, že európske inštitúcie a členské štáty dokážu spolupracovať a riešiť otázky, ktoré sú dôležité pre občanov a skutočne si vyžadujú opatrenia na európskej úrovni. Všetky tieto kroky mali pomôcť zmierniť pociťovaný rozpor medzi „Bruselom“ a členskými štátmi.

V roku 2014 to bol vedúci kandidát, ktorého strana získala najväčší podiel hlasov, kto mal najlepšie predpoklady na to, aby získal väčšinovú podporu v Európskej rade aj v Európskom parlamente.

V roku 2014 európske politické strany prostredníctvom nového systému vedúcich kandidátov – tzv. spitzenkandidátov určili vedúcich kandidátov v predstihu pred voľbami do Európskeho parlamentu. Tento systém dáva súťaži medzi jednotlivými politickými programami konkrétne tváre a zviditeľňuje profil celoeurópskej volebnej kampane. Aj keď sa nepodarilo zvrátiť klesajúci trend volebnej účasti zaznamenaný v predchádzajúcich voľbách do Európskeho parlamentu, systém vedúcich kandidátov pomohol zabrzdiť jej pokles, pretože zaviedol väčšiu informovanosť a možnosť výberu.

O niečo viac ako po roku spôsob práce dohodnutý v Bratislave funguje. EÚ dosiahla skutočný pokrok v oblastiach, ako je riadenie hraníc, obrana, investície, digitálne hospodárstvo, vzdelávanie a kultúra, ale aj sociálny rozmer nášho vnútorného trhu. Tento nový spôsob práce posilnila Agenda lídrov z októbra 2017, v ktorej je jasne vymedzené, čo zamýšľa Európska únia dosiahnuť za nasledujúcich 16 mesiacov do konania volieb do Európskeho parlamentu.

Bude dôležité pokračovať v otvorených diskusiách o najlepšom postupe, ktorý by odzrkadľoval jedinečný demokratický charakter Európskej únie a dvojitú legitimitu Európskej komisie, ktorá zastupuje všetkých európskych občanov a všetky členské štáty EÚ. Tento postup by sa mal na základe pozitívneho prínosu zo skúsenosti nadobudnutej v roku 2014 ďalej rozvinúť, aby vyústil do skutočnej európskej diskusie o Európe, akú si želajú jej občania a členské štáty.

Výber vedúcich kandidátov skôr ako naposledy, v ideálnom prípade do konca roku 2018, a skorší začiatok kampane by poskytli voličom viac príležitostí na identifikovanie kandidátov a politických programov, ktoré predkladajú. Kandidáti vrátane tých, ktorí zastávajú výkonnú funkciu, ako je hlava štátu alebo predseda vlády, minister alebo člen Európskej komisie, by mali viac času na návštevu členských štátov s cieľom zistiť, aké sú nálady v Európe a obavy občanov. V roku 2014 európske politické strany vybrali svojich kandidátov pomerne neskoro, a preto im na predvolebnú kampaň a profilovanie sa na celom kontinente zostalo iba niekoľko týždňov.

Zavážiť môže aj spôsob, akým európske politické strany vyberajú vedúcich kandidátov. Keby európske politické strany, ktoré združujú podobne zmýšľajúce vnútroštátne a regionálne politické strany a ich lídrov, zorganizovali napríklad „primárne“ voľby s cieľom vybrať svojich kandidátov, oboznamovanie sa a profilovanie sa by sa mohlo začať skôr. Prezentovanie súťaže medzi osobnosťami s rôznym ideovým zameraním by mohlo vyvolať väčší záujem o kampaň a následné voľby do Európskeho parlamentu.

Vzájomný vzťah medzi vnútroštátnymi stranami a európskymi stranami by mal byť viditeľnejší a mal by podporiť väčšiu otvorenosť na európskej politickej scéne. V cielenom návrhu reformy týkajúcej sa európskych politických strán a nadácií predloženom so správou o stave Únie v roku 2017 Európska komisia navrhla, aby sa v prípade európskych politických strán usilujúcich sa o finančné prostriedky z rozpočtu EÚ požadovala povinná úroveň transparentnosti, pokiaľ ide o takéto prepojenia (konkrétne ich logo a program by sa mali uverejňovať na webových stránkach vnútroštátnych a regionálnych členských politických strán). Členské štáty a samotné politické strany by mohli na dobrovoľnom základe urobiť ešte viac, napríklad pridať na volebné materiály a hlasovacie lístky logá európskych strán. Vnútroštátne a regionálne politické strany by mali zaujať jasný a zreteľný postoj k hlavným otázkam, ktorými sa zaoberá celoeurópska diskusia. Vnútroštátne a regionálne politické strany vrátane tých, ktoré nie sú pridružené k európskym stranám, by mali takisto objasniť svoj zámer, pokiaľ ide o účasť v (existujúcich alebo potenciálnych nových) politických skupinách v Európskom parlamente a o kandidáta na predsedu Európskej komisie, ktorého zamýšľajú podporiť.

Dôležitú rolu v každej volebnej kampani zohrávajú médiá. V roku 2014 sa vo viacerých členských štátoch diskusie medzi kandidátmi na post predsedu Európskej komisie vysielali na hlavných televíznych kanáloch (ako ARD, ZDF, ÖRF, RTBF, France24, LCI a Euronews), zatiaľ čo v iných členských štátoch sa pokrývali iba povrchne, alebo vôbec. Bol to dobrý začiatok, ale nestačí to. V roku 2019 by na podporu širokého, vyváženého a nestranného spravodajstva bolo žiaduce, aby sa aspoň jedna diskusia vedúcich kandidátov vysielala na hlavných verejnoprávnych kanáloch v každom členskom štáte. Vysielanie diskusií o obsahu a výzvach volieb do Európskeho parlamentu môže v každom prípade pomôcť zvýšiť povedomie a zapojenie občanov.

2. Právny rámec pre voľby do Európskeho parlamentu v roku 2019

Na zasadnutí Európskej rady majú lídri na základe návrhu Európskeho parlamentu a s jeho súhlasom s konečným znením rozhodnúť o zložení Európskeho parlamentu na volebné obdobie 2019 – 2024. Rozhodnutie o preskúmaní rozdelenia kresiel medzi členské štáty je potrebné prijať pred voľbami do Európskeho parlamentu, pričom však treba zohľadniť aj vystúpenie Spojeného kráľovstva z Únie v marci 2019: Spojené kráľovstvo má v súčasnosti 73 kresiel.

Existuje viacero možností:

·znížiť počet poslancov Parlamentu na menej ako 751, čo je maximálny počet, ktorý umožňujú zmluvy;

·prerozdeliť kreslá ostatným členským štátom;

·ponechať nevyužité kreslá ako rezervu pre budúce rozšírenie Únie;

·ponechať nevyužité kreslá ako rezervu pre možné vytvorenie nadnárodného volebného obvodu.

Európsky parlament 7. februára 2018 navrhol kombináciu prvých troch možností: znížiť celkový počet poslancov na 705, prerozdeliť 27 kresiel a zostávajúce nevyužité kreslá ponechať ako rezervu pre prípad rozšírenia. Aj keď sa vytvorenie nadnárodného volebného obvodu nepožaduje, v uznesení Európskeho parlamentu sa pripomína, že takýto krok by mal byť zakotvený v pravidlách EÚ, ktorými sa riadia voľby do Európskeho parlamentu, na ktoré sa vzťahuje návrh Európskeho parlamentu z roku 2015. Zmena týchto pravidiel si vyžaduje, aby konečné znenie odsúhlasené Európskym parlamentom jednomyseľne schválila Rada a aby ho následne každý členský štát ratifikoval v súlade so svojimi ústavnými požiadavkami.

Niekoľko členských štátov nedávno vyjadrilo podporu nadnárodnému volebnému obvodu, zatiaľ čo iné štáty vyjadrili nesúhlas s jeho vytvorením.

Nadnárodný volebný obvod by mohol posilniť európsky rozmer volieb, pretože by kandidátom poskytol možnosť osloviť väčší počet občanov v celej Európe. Mohlo by to byť v súlade s postupom vedúcich kandidátov, pretože by sa tým nepochybne vytvoril európsky priestor na verejnú diskusiu a zviditeľnila by sa úloha európskych politických strán.

Keby sa mal vytvoriť nadnárodný volebný obvod, bolo by dôležité zabezpečiť, aby poslanci mohli zastupovať voličov, ktorí ich volili, a byť s nimi v úzkom kontakte, a to zo zodpovednosti a aj pre to, aby mohli poukazovať na obavy svojich voličov.

K preskúmaniu volebného systému sa už pristúpilo. V roku 2015 Európsky parlament predložil formálny návrh reformy volebného práva Európskej únie. Ak má rozhodnutie nadobudnúť účinnosť dostatočne včas pred nasledujúcimi voľbami do Európskeho parlamentu, treba ho prijať do mája 2018. V návrhu Európskeho parlamentu sa okrem jedného nadnárodného volebného obvodu obhajovala aj reforma volebného práva EÚ s cieľom posilniť európsky charakter týchto volieb. Návrh obsahoval jednotnú lehotu na vytvorenie volebných zoznamov a zoznamov voličov v celej EÚ; vďaka čomu by sa na voľbách mohli zúčastniť aj občania EÚ, ktorí majú bydlisko mimo Únie; nabádal členské štáty, aby umožnili hlasovanie poštou, elektronicky a cez internet; požadoval rodovo vyvážené zoznamy kandidátov; zviditeľnenie európskych politických strán uvedením ich názvov a log na hlasovacích lístkoch; ako aj transparentné a demokratické postupy pri výbere kandidátov.

Kľúčový návrh sa týkal prahu od 3 do 5 percent hlasov za jeden volebný obvod v členských štátoch a volebné obvody s viac ako 26 kreslami so systémom zoznamu. Tieto prahy pomáhajú zmenšiť politickú roztrieštenosť výsledného parlamentu, vďaka čomu sa rozhodovanie stáva efektívnejším. Pri rozhodovaní o tomto návrhu treba venovať náležitú pozornosť zabezpečeniu zastúpenia rôznych stanovísk a rešpektovaniu rôznych tradícií členských štátov.

3. Zloženie Európskej komisie

Kolégium komisárov dnes pozostáva z 28 členov, po jednom z každého členského štátu.