SK Úradný vestník Európskej únie C 191/97

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov – Smerom k politike EÚ v oblasti trestného práva: zaistenie účinného vykonávania politík EÚ prostredníctvom trestného práva“

COM(2011) 573 final

2012/C 191/17

Spravodajca: pán DE LAMAZE

Komisia sa 20. septembra 2011 rozhodla podľa článku 304 Zmluvy o fungovaní Európskej únie prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov – Smerom k politike EÚ v oblasti trestného práva: zaistenie účinného vykonávania politík EÚ prostredníctvom trestného práva“

COM(2011) 573 final.

Odborná sekcia pre zamestnanosť, sociálne veci a občianstvo poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci, prijala svoje stanovisko 22. marca 2012.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 480. plenárnom zasadnutí 25. a 26. apríla 2012 (schôdza z 25. apríla 2012) prijal 131 hlasmi za, pričom nikto nehlasoval proti a 2 členovia sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 EHSV podporuje cieľ oznámenia, t. j. stanoviť vykonávanie právomoci EÚ v trestných veciach, ktorá jej bola priznaná v článku 83 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), v nových harmonizovaných oblastiach. EÚ by tak mohla mať k dispozícii účinný nástroj na zlepšenie a posilnenie uplatňovania svojich politík v nadväznosti na pokrok judikatúry Súdneho dvora EÚ v roku 2005 a na dve smernice z roku 2008 a 2009, ktorých cieľom bolo ustanoviť trestné právo v oblasti životného prostredia.

1.2 Oznámenie Komisie je nepopierateľným pokrokom, keďže po prvý raz EÚ navrhuje vymedziť politiku, ktorá bude usmerňovať jej činnosť v trestnej oblasti. Podľa EHSV by mal nasledovať silný politický impulz.

1.3 V súvislosti so spomínaným právnym vývojom chce EHSV na úvod pripomenúť, že vôľa dozerať na realizáciu politík Únie nie je sama osebe dostatočným dôvodom na použitie trestného práva, pretože rozšírenie rozsahu pôsobnosti EÚ v oblasti trestného práva závisí od dodržiavania zásad subsidiarity a proporcionality.

1.4 Vzhľadom na postihujúci a hanlivý charakter trestnej sankcie by odsúdenie daného činu, ktoré EÚ nariadi členskému štátu, malo byť použité len ako krajný prostriedok (ultima ratio). Problémy, ktoré majú členské štáty pri vykonávaní politiky EÚ a ktoré kompromitujú jej účinnosť, by samy osebe nemali byť dôvodom na použite trestného práva. Na to by museli navyše vážne ohrozovať záujem, ktorý sa považuje za základný.

1.5 EHSV sa domnieva, že návrh Komisie predpokladá, že by sa mal najprv lepšie vymedziť rozsah pojmu „všeobecný záujem stanovený na európskej úrovni“, ktorý zatiaľ ešte z právneho hľadiska neexistuje, je však potrebný na odôvodnenie toho, že sa európskym občanom ukladajú trestné sankcie vymedzené na úrovni EÚ. Iba záujem spotrebiteľov skutočne nemôže byť dostatočným dôvodom na takéto opatrenia.

1.6 EHSV vyzýva, aby sa lepšie preskúmal spôsob, akým by trestné sankcie vymedzené na úrovni EÚ mohli v budúcnosti chrániť základné práva vrátane sociálnych práv, čo by v prípade sociálnych práv znamenalo, že treba hľadať spôsob ich aproximácie v jednotlivých členských štátoch. Vzhľadom na to, že definície obvinení a sankcií sa môžu v jednotlivých členských štátoch líšiť tak, že by to mohlo hroziť základné práva porušením zásad proporcionality a právnej istoty, sa EHSV okrem iného domnieva, že by v takýchto prípadoch bola potrebná harmonizácia v trestnej oblasti.

1.7 Rozhodnutie prijať nové trestné opatrenia na európskej úrovni musí byť vopred odôvodnené analýzou vplyvu vypracovanou v spolupráci s expertmi z rôznych členských štátov, ktorá by obsahovala najmä štúdiu porovnávacieho práva týkajúceho sa systémov, ktoré sú zodpovedné za uplatňovanie príslušných právnych predpisov na úrovni členských štátov, a analýzu potreby zlepšiť právny štát, z ktorej by vyplynulo, že je potrebné, aby sa toto nové opatrenie prijalo na európskej úrovni.

1.8 Inými slovami, analýza, ktorú treba vykonať, musí zdôrazniť, že je potrebné prijať európsku normu v trestných veciach so zreteľom na zásady subsidiarity, nevyhnutnosti a proporcionality (požiadavka ultima ratio) trestnej sankcie. EHSV víta skutočnosť, že Komisia v tomto duchu zamýšľa rozšíriť rozsah činnosti EÚ v trestnej oblasti.

1.9 Podľa názoru EHSV by účinnosť nástroja trestného práva vymedzeného na európskej úrovni a jeho vplyv na základné práva mali byť predmetom vedeckého a nezávislého preskúmania v rámci nevyhnutnej predbežnej štúdie vplyvu.

1.10 EHSV považuje za nevyhnuté, aby sa spresnil obsah politiky harmonizácie v oblasti trestného práva, najmä preto, že jej cieľom je aproximácia definícií sankcií a trestných činov.

1.11 EHSV sa domnieva, že minimálne pravidlá zavedené na úrovni EÚ by nemali zasahovať do definovania kategórií trestných činov vnútroštátnymi orgánmi, ktoré je okrem iného spojené s ich právnym systémom, a že by tieto orgány mali mať možnosť vymedziť svoju vlastnú stratégiu v oblasti presadzovania práva v úplnom súlade so zásadou subsidiarity.

1.12 EHSV zdôrazňuje, že v každom prípade postupná aproximácia dôležitých trestnoprávnych predpisov sa bude môcť uskutočniť iba na úrovní orgánov na základe úzkej spolupráce medzi orgánmi činnými v trestnom konaní (ministerstvami spravodlivosti a prokurátormi) a medzi súdnymi orgánmi. Na takúto spoluprácu je potrebné zabezpečiť osobitný rozpočet. Táto aproximácia však neodstráni rôznorodosť vnútroštátnych predpisov v súvislosti s trestným konaním, a najmä pokiaľ ide o konkrétnu záruku z hľadiska uplatňovania práva na obhajobu (napr. uplatnenie opravných prostriedkov…). Procesná oblasť navyše nie je predmetom oznámenia. Z toho vyplýva, že trestné konania a postupy rôznych systémov presadzovania práva vytvárajú variácie, s ktorými európsky regulačný orgán nepočíta. Za takýchto podmienok EHSV pripisuje osobitný význam tomu, aby bol budúci európsky prokurátor v rámci svojich právomocí poverený monitorovaním postupnej aproximácie vnútroštátnych trestnoprávnych predpisov, na základe ktorých sa bude musieť oboznámiť so súdnym stíhaním.

1.13 Okrem toho sa EHSV domnieva, že by bolo vhodné uskutočniť reflexiu o trestnej zodpovednosti právnických osôb, ktorú v súčasnosti nepripúšťajú všetky členské štáty. Avšak táto nerovnosť pred zákonom si vyžaduje prioritnú reflexiu, keďže veľké množstvo trestných činov v hospodárskej, sociálnej a environmentálnej oblasti páchajú priemyselné a obchodné podniky.

1.14 Rozšírenie rozsahu pôsobnosti EÚ v oblasti trestného práva si vyžaduje najprv reflexiu o témach, ako sú:

— prednosť trestného práva pred všetkými ostatnými systémami prevencie a nápravy, ako sú systémy administratívnych sankcií či daňových pokút a možnosť podať skupinovú žalobu (class action), a tiež pred mediáciou,

— určenie primeranej výšky sankcie, ktorá sa má vymedziť na európskej úrovni, bez čoho by trestné právo bolo v mnohých legislatívach, ktoré by nahradilo, menej odradzujúce,

— úloha Eurojustu a budúceho európskeho prokurátora.

1.15 EHSV sa domnieva, že reflexia o zásade rozšírenia európskeho trestného práva si zároveň vyžaduje ďalšiu reflexiu o dodržiavaní práva na obhajobu, ktoré nie je tak dobre zaručené mimo právneho rámca, ktorý poskytuje trestné konanie. Avšak rozšírenie európskeho trestnoprávneho priestoru z dôvodu efektívnosti, ktorá musí byť s týmto postupom spojená, si vyžaduje posilnenie práva na obhajobu, najmä v rámci Eurojustu a Europolu. Toto právo musí byť skutočne v praxi zaručené pre každého občana EÚ. Len vtedy európske trestné právo uspokojí požiadavku dodržiavania základných práv stanovenú v zmluvách (článok 67 ods. 1 a článok 83 ods. 3 ZFEÚ).

2. Obsah oznámenia

2.1 Komisia tvrdí, že vo finančnom sektore, ako aj v oblasti ochrany finančných záujmov Únie, ochrany eura a boja proti falšovaniu je činnosť EÚ v trestných veciach uznaná ako potrebná na posilnenie účinného vykonávania politík EÚ.

2.2 Vyzýva, aby sa posúdila opodstatnenosť jej rozšírenia na tieto oblasti: cestná doprava, ochrana údajov, colné pravidlá, ochrana životného prostredia, rybárska politika a politiky v oblasti vnútorného trhu (falšovanie, korupcia, verejné obstarávanie). Tento zoznam nie je úplný.

2.3 Právnym základom takejto činnosti EÚ by bol článok 83 ods. 2 ZFEÚ, v ktorom sa ustanovuje, že: „ak sa ukáže, že aproximácia zákonov a iných právnych predpisov v oblasti trestného práva je nevyhnutná na zabezpečenie účinného uskutočňovania politiky Únie v oblasti, ktorá bola predmetom harmonizačných opatrení“ je možné „ustanoviť minimálne pravidlá týkajúce sa vymedzenia trestných činov a sankcií“.

2.4 Keďže Lisabonská zmluva poskytuje právny základ, ktorý uľahčuje prijímanie smerníc v oblasti trestného práva, musia tieto smernice prísne rešpektovať okrem základných práv zaručených chartou a Európskym dohovorom o ochrane ľudských práv a základných slobôd aj základné zásady subsidiarity a proporcionality, a trestné právo sa podľa oznámenia musí použiť ako krajný prostriedok (ultima ratio).

2.5 V zmysle zásady subsidiarity, ako sa vysvetľuje v oznámení, môže EÚ zasiahnuť len vtedy, ak členské štáty nie sú schopné zabezpečiť dodržiavanie právnych predpisov Únie, alebo ak sa v tejto oblasti vyskytnú výrazné rozdiely medzi členskými štátmi spôsobujúce nesúlad v uplatňovaní týchto predpisov.

2.6 V súlade s požiadavkou ultima ratio Komisia oznamuje, že výber medzi trestnoprávnymi sankciami a sankciami správnej povahy bude založený na podrobnej analýze vplyvu. Pri tejto úlohe jej pomôže skupina expertov, ktorá sa bude tiež venovať výkladu niektorých základných pojmov trestného práva („účinné, primerané a odrádzajúce sankcie“, „menej závažné prípady“ alebo „pomoc a podnecovanie“…).

2.7 Komisia posudzuje prínos činnosti EÚ v trestnej oblasti z hľadiska štyroch cieľov, a to:

— podporovať voľný pohyb osôb a cezhraničné nákupy (prostredníctvom minimálnych noriem pre procedurálne práva),

— zabrániť existencii „bezpečných prístavov“,

— posilniť vzájomnú dôveru medzi súdnymi orgánmi a spoluprácu medzi orgánmi presadzovania práva,

— predchádzať závažným trestným činom porušujúcim právo EÚ a sankcionovať ich (v oblastiach ako sú životné prostredie, ilegálne zamestnávanie atď.).

2.8 Oznámenie sa netýka opatrení, ktoré sa podľa článku 83 ods. 1 ZFEÚ môžu prijať v súvislosti so zoznamom trestných činov, tzv. „európske trestné činy“, z dôvodu ich mimoriadnej závažnosti a cezhraničnej povahy (1).

3. Všeobecné pripomienky

3.1 Predmet tohto oznámenia je obzvlášť chúlostivou otázkou, pretože politika v trestnej oblasti patrí od počiatku existencie štátov do ich výlučnej právomoci a pretože represívne normy sa vo svojej podstate priamo týkajú individuálnych slobôd a práv každého občana.

3.2 Zatiaľ čo v niektorých oblastiach, najmä pokiaľ ide o boj proti obchodovaniu s ľuďmi a sexuálne zneužívanie žien a detí, na ktoré sa vzťahuje článok 83 ods. 1 ZFEÚ, sa nepochybne v trestných veciach požaduje zásah zo strany EÚ, EHSV pochybuje, že by podobná požiadavka existovala, pokiaľ ide o oblasti spadajúce do pôsobnosti článku 83 ods. 2 ZFEÚ.

3.3 Základy európskych trestnoprávnych predpisov

3.3.1 Potreba dostatočného oprávneného záujmu.

3.3.1.1 Inovácie zavedené Lisabonskou zmluvou predstavujú acquis, ktoré EHSV víta. Zjednodušilo sa prijímanie smerníc v trestnej oblasti a lepšie sa zabezpečila ochrana základných práv.

3.3.1.2 EHSV chce však popredu zabrániť možnej nejasnosti: nemožno sa na základe článku 83 ods. 2 ZFEÚ domnievať, že by vôľa zaručiť vykonávanie politík Únie mohla sama osebe opodstatniť použitie trestného práva.

3.3.1.3 „Hospodárska obnova“, na ktorú sa Komisia odvoláva v súvislosti s rozšírením rozsahu činnosti EÚ v trestnej oblasti (strana 10) a ktorá je veľmi dôležitým cieľom, ktorého prioritu každý uzná, nemôže sama osebe predstavovať dostatočný oprávnený záujem na odôvodnenie uplatnenia trestného práva. Tento cieľ okrem iného závisí od mnohých ďalších vecí, nielen od boja proti „nelegálnemu hospodárstvu a finančnej trestnej činnosti“, na ktorý by sa činnosť EÚ v trestnej oblasti nemohla podľa Komisie obmedziť.

3.3.1.4 EHSV sa domnieva, že návrh Komisie predpokladá, že najprv by sa mal lepšie vymedziť rozsah pojmu „všeobecný záujem stanovený na európskej úrovni“, ktorý zatiaľ ešte z právneho hľadiska neexistuje, je však potrebný na odôvodnenie toho, že sa európskym občanom ukladajú trestné sankcie vymedzené na úrovni EÚ. Iba záujem spotrebiteľov skutočne nemôže byť dostatočným dôvodom na takéto opatrenia.

3.3.1.5 EHSV vyzýva, aby sa lepšie preskúmal spôsob, akým by trestné sankcie vymedzené na úrovni EÚ mohli v budúcnosti chrániť základné a sociálne práva, čo by v prípade sociálnych práv znamenalo, že treba hľadať spôsob ich aproximácie v jednotlivých členských štátoch. Keďže definícia obvinení a sankcií sa môže v jednotlivých členských štátoch líšiť tak, že by to mohlo ohroziť základné práva porušením zásad proporcionality a právnej istoty, sa EHSV okrem iného domnieva, že by v takýchto prípadoch bola potrebná harmonizácia v trestnej oblasti.

3.3.2 „Metazásada“ subsidiarity a požiadavka „ultima ratio“.

3.3.2.1 V rámci európskych trestnoprávnych predpisov EHSV pripisuje osobitný význam zásade subsidiarity v tom zmysle, že sociálne hodnoty chránené trestným právom sú úzko spojené so sociálnou štruktúrou a samotnou identitou spoločností členských štátov. Táto identita je zakotvená v ZFEÚ, v ktorej sa uvádza, že členské štáty by mali bez váhania použiť svoje výsadné práva a využiť tzv. núdzovú brzdu, ak sa domnievajú, že legislatívny návrh sa týka základných aspektov ich systému trestného súdnictva (článok 83 ods. 3).

3.3.2.2 EHSV sa domnieva, že minimálne pravidlá v trestnoprávnej oblasti stanovené na európskej úrovni by nemali zasahovať do definovania kategórií trestných činov vnútroštátnymi orgánmi, ktoré je okrem iného spojené s ich právnym systémom, a že by tieto orgány mali mať možnosť vymedziť svoju vlastnú stratégiu v oblasti presadzovania práva v úplnom súlade so zásadou subsidiarity.

3.3.2.3 EHSV poukazuje na to, že Komisia upresňuje, že podľa zásady subsidiarity je činnosť EÚ v trestnej oblasti odôvodnená len vtedy, ak všetky členské štáty alebo ich značná časť nie sú schopné svojimi vlastnými predpismi zabezpečiť dodržiavanie právnych predpisov Únie. Otázka intervencie EÚ má svoje opodstatnenie za predpokladu, že sa iba jeden členský štát alebo malý počet členských štátov ocitne v takejto situácii.

3.3.2.4 Európske právne predpisy by mohli porušovať ľudské práva, a preto by všetky mali vychádzať zo zásady proporcionality a najmä z požiadavky ultima ratio, ktorá predpokladá, že sa vopred dokáže, že na dosiahnutie želaného cieľa neexistuje iný, menej obmedzujúci prostriedok.

3.3.2.5 V oznámení sa zdôrazňuje uplatňovanie týchto zásad, čo predpokladá, že sa vykonajú posúdenia, v ktorých sa zohľadnia všetky možné alternatívne opatrenia.

3.3.2.6 EHSV oceňuje, že Komisia prejavila ochotu uskutočniť takéto štúdie. Komisia uvádza, že „pripraví plány zberu ďalších štatistických údajov a dôkazov v súvislosti s oblasťami, na ktoré sa vzťahuje článok 325 ods. 4 a článok 83 ods. 2“ (bod 2.2.2).

3.3.2.7 Pokiaľ ide o uplatňovanie požiadavky ultima ratio, uvádza, že zákonodarca bude musieť vychádzať zo štúdií vplyvu, ktoré budú obsahovať „posúdenie otázky, či sankčné režimy členských štátov prispejú k dosahovaniu požadovaných výsledkov, ako aj ťažkostí, s ktorými sa vnútroštátne orgány stretávajú pri uplatňovaní právnych predpisov“ (bod 2.2.1).

3.3.2.8 Treba uznať, že do dnešného dňa existuje len veľmi málo hodnotení transpozície a uplatňovania európskych právnych predpisov členskými štátmi, ako aj porovnávacích výskumných prác týkajúcich sa rôznych právnych systémov. Prvou úlohou bude ich vypracovať. Podľa názoru EHSV až na základe výsledkov týchto prác bude možné skutočne zistiť, či je harmonizácia „nevyhnutná“.

3.3.2.9 EHSV trvá na tom, že treba zároveň zistiť, aké nedostatky majú právne poriadky členských štátov a aké ťažkosti na úrovni Únie spôsobuje rozdielne chápanie pojmov z oblasti obvinenia, sankcií a účinnosti represívnych opatrení.

3.3.2.10 EHSV sa domnieva, že európsky nástroj trestného práva by tiež mal byť predmetom nezávislého vedeckého posúdenia, ktoré zhodnotí jeho účinnosť a vplyv na základné práva. Len takého posúdenie umožní, aby sa skutočne účinné opatrenia posilnili a aby sa upustilo od tých ostatných. Preto je nevyhnutné, aby členské štáty disponovali osobitným finančným nástrojom, ktorý umožní vyčleniť v rámci ich rozpočtu potrebné finančné prostriedky. Takisto je nevyhnutné, aby sa na európskej úrovni definovala spoločná metodika, ktorá stanoví základné ukazovatele a nástroje merania.

3.3.2.11 EHSV si uvedomuje, že reflexia o zásade subsidiarity v oblasti trestnoprávnych predpisov je ešte len na začiatku. Judikatúra sa ešte len vyvíja. V tejto súvislosti zdôrazňuje význam prehĺbenia tejto reflexie, aby sa lepšie vymedzil tento pojem. Vo všeobecnosti vyzýva, aby sa prehĺbila reflexia o zásadách, na ktorých sú založené všetky európske trestnoprávne predpisy.

3.3.2.12 Podľa názoru EHSV treba lepšie preskúmať dôvody, ktoré sú uvedené v oznámení s cieľom zdôrazniť pridanú hodnotu činnosti EÚ v trestnej oblasti (strana 4).

3.3.2.12.1 Konkrétne argument, že v rámci EÚ existujú rozdielne sankcie, nastoľuje podľa EHSV najmä otázku diskriminácie medzi občanmi EÚ, pokiaľ ide o základné práva. Tento argument však treba brať s nadhľadom: v prvom rade z dôvodu diskrečnej právomoci sudcu v mnohých členských štátoch, a tiež preto, že odradzujúci účinok spočíva predovšetkým v efektívnosti orgánov činných v trestnom konaní.

3.3.2.12.2 EHSV zdôrazňuje, že v každom prípade postupná aproximácia dôležitých trestnoprávnych predpisov sa bude môcť uskutočniť iba na úrovní orgánov opierajúc sa o spoluprácu vnútroštátnych súdnych orgánov, na ktorú bude potrebné zabezpečiť osobitný rozpočet. Upozorňuje na skutočnosť, že harmonizácia, o ktorú sa usiluje, nebude môcť úplne odstrániť rozdiely v trestných konaniach, a najmä pokiaľ ide o vnímanie kontradiktórnosti a právo na obhajobu.

3.3.2.12.3 Preto, ak by sa ukázalo, že intervencia EÚ v oblasti trestného práva je nevyhnutná, EHSV upozorňuje na to, že je potrebná harmonizácia v oblasti predkladania dôkazov.

3.3.2.13 EHSV chce napokon pripomenúť, že v zmysle požiadavky ultima ratio treba preskúmať možnosť preventívnych prostriedkov, najmä prostredníctvom opatrení v sociálnej oblasti. Táto možnosť sa dá účinne kombinovať s trestnoprávnymi sankciami.

3.3.3 Iné zásady.

3.3.3.1 EHSV pripomína, že v súlade s Chartou základných práv a dohovorom o ochrane ľudských práv má zákonodarca povinnosť jasne a presne formulovať obvinenia, pričom táto povinnosť je len odrazom všeobecnej povinnosti právnej istoty. Táto povinnosť by sa podľa EHSV mala rozšíriť na iné konania, ako sú pokus o spáchanie trestného činu a pomoc pri čine, ktoré sú v jednotlivých štátoch rôzne definované.

3.3.3.2 Ako pripomína Komisia, návrh harmonizovať právne predpisy nesmie viesť k sprísneniu sankcií uplatňovaných v členských štátoch. V zmysle zásady (vertikálnej) koherentnosti EHSV pripomína, že minimálne tresty stanovené Európskou úniou nesmú viesť k zvýšeniu maximálnych trestov ukladaných v členskom štáte, pretože toto zvýšenie by bolo v rozpore s právnym systémom tohto štátu (článok 67 ods. 1 ZFEÚ). Vyzýva, aby sa pri posudzovaní sankcie rozlišovalo medzi prísnosťou a účinnosťou.

3.3.3.3 Keďže ide o sankcie, ktoré odporúča EÚ, EHSV pripomína, že v záujme horizontálnej koherentnosti treba tiež zohľadniť výšku trestov, ktorá už bola stanovená európskymi právnymi aktmi.

3.4 Právne pojmy, ktoré treba objasniť

3.4.1 Komisia zjavne chcela spustiť diskusiu ešte pred vymedzením hlavných pojmov. Z toho vyplýva určitá nejasnosť oznámenia. Hoci EHSV chápe politický dosah dokumentu, vyjadruje poľutovanie nad tým, že nie je možné diskutovať na pevnom základe, ktorý by si prial. Zdôrazňuje tiež, že rozlíšenie medzi pojmami „trestnoprávne sankcie“ a „sankcie správnej povahy“, ktoré je také potrebné, je veľmi zložité, a zamýšľa sa nad tým, čo sa myslí pod pojmom „hrubé porušenie“ právnych predpisov Únie.

3.4.2 Činnosť skupiny expertov by mala pomôcť vyriešiť niektoré nejasnosti. EHSV bude dozerať na to, aby boli títo experti skutočne vymenovaní spomedzi právnikov, advokátov, sudcov, kriminológov atď.

3.5 Na ktoré sektory rozšíriť činnosť EÚ v trestnej oblasti?

3.5.1 V oznámení sa právom uvádzajú alternatívy trestného práva, avšak bez toho, aby sa z nich, podľa názoru EHSV, vyvodili všetky dôsledky: reakcia EÚ na protizákonné konanie vo finančnej, sociálnej a hospodárskej oblasti musí podľa EHSV sama osebe obsahovať ekonomickú zložku, tzn. sankcie správnej povahy a občianskoprávne sankcie (napr. zákaz vykonávať určité povolanie).

3.5.2 V dôsledku neexistencie všeobecnej stratégie pre politiku v oblasti trestného práva na európskej úrovni nie je možné dôsledne odôvodniť zoznam sektorov, v ktorých by Komisia mohla uvažovať o prijatí opatrení.

3.5.3 Činnosť EÚ by podľa EHSV mala byť založená na troch kritériách, a to na miere závažnosti (ktorú treba vymedziť) a nadnárodnom rozmere trestných činov, ako aj na spoločnom kritériu ich „poškodzujúceho charakteru“, podľa významu záujmu, ktorý bol poškodený.

3.6 Aká má byť miera harmonizácie?

3.6.1 EHSV berie na vedomie cieľ Komisie stanoviť minimálne normy. Zmluva neumožňuje zájsť ďalej a vylučuje úplnú harmonizáciu. Minimálne pravidlá však môžu vyjadrovať vôľu uskutočniť viac-menej ambicióznu harmonizáciu. EHSV sa domnieva, že je dôležité presne vymedziť želanú mieru harmonizácie, a to v jednotlivých posudzovaných sektoroch. Hoci Európsky parlament bude môcť priniesť potrebný politický impulz a zároveň zabezpečiť demokratickú legitimitu, je nevyhnutné, aby sa tejto téme začali venovať národné parlamenty a aby sa k nej vyjadrili v súlade s ich novými právomocami, s cieľom posilniť dôveru v európske trestné právo.

3.6.2 Harmonizácia definícií trestných činov a sankcií, i keď sa uskutočňuje v minimálnej miere, predstavuje obrovský a nekonečný objem práce a podľa EHSV musí nevyhnutne ovplyvniť identitu každého národného právneho systému.

3.7 Právo na obhajobu

3.7.1 EHSV upozorňuje na skutočnosť, že hoci podľa judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva sankcia, či už správnej alebo trestnoprávnej povahy, zabezpečuje rovnocenné záruky pre osoby v trestnom konaní (uplatnenie článku 6 Európskeho dohovoru o ochrane základných ľudských práv a základných slobôd), v skutočnosti sa môžu vyskytnúť rozdiely v ochrane práva na obhajobu podľa zvoleného typu sankcie. Podľa EHSV si táto situácia vyžaduje, aby sa jasne a a priori definovalo, čo spadá do sankcie správnej povahy a čo do trestnoprávnej sankcie.

3.7.2 V záujme lepšej ochrany práva na obhajobu v prípade sankcií správnej povahy je EHSV priaznivo naklonený zavedeniu zásad zameraných na to, aby sa tieto sankcie zverili do právomoci súdov.

3.7.3 EHSV chce zdôrazniť, že otázka práva na obhajobu sa vyskytuje aj v rámci spolupráce súdnych orgánov a orgánov presadzovania práva (najmä Eurojustu a Europolu).

3.8 Doplňujúce otázky

3.8.1 Otázka, či uplatňovať systém (trestnej alebo občianskej) zodpovednosti na právnické osoby.

3.8.1.1 Keďže niektoré štáty dodnes nepoznajú trestnú zodpovednosť právnických osôb, vzniká rozkol medzi účinnosťou možných spôsobov postihov a predložením žaloby na príslušnom súde (trestnom alebo civilnom podľa pravidiel medzinárodného práva súkromného, z čoho vyplýva riziko účelovej voľby právomoci tzv. forum shopping). Napríklad netreba vôbec zdôrazňovať, že v prípade rozsiahleho cezhraničného znečistenia je účinnejším riešením uložiť trestnú sankciu zodpovedným subjektom, ktorými sú väčšinou veľké podniky, než obviniť vedúcich pracovníkov týchto podnikov alebo dokonca zamestnancov. Táto téma by sa mala podrobnejšie preskúmať, najmä pokiaľ ide o otázku možnosti delegovať zodpovednosť v rámci podniku, pretože v opačnom prípade nebude možné zabezpečiť rovnocennosť postihov, a tým ani odradzujúci účinok preventívnych opatrení.

3.8.1.2 Keďže harmonizácia trestného práva spoločností naráža na problémy z hľadiska výkladu pojmov v jednotlivých členských štátoch, postihy porušovania základných pravidiel zabezpečujúcich vytváranie európskych noriem majú výlučne správnu povahu, či už sú uložené na podnet Komisie, členských štátov a/alebo ich nezávislých orgánov. Je dôležité, aby právnické osoby mali pred týmito orgánmi, ktoré majú právomoc ukladať sankcie a pred ktoré sú predvolané, zaručené právo na obhajobu podobne ako pred trestným súdom.

3.8.2 V oznámení sú nastolené ďalšie otázky:

3.8.2.1 Je potrebné vymedziť v právnych predpisoch Únie pojem „hrubá nedbanlivosť“?

3.8.2.2 V súlade s požiadavkou zásady „nulla poena sine culpa“ sa EHSV domnieva, že keby právne predpisy EÚ v oblasti trestného práva vymedzili pojem „úmyselné správanie“, členské štáty by naopak jediné mali mať právomoc ukladať sankcie za hrubú nedbanlivosť (treba prediskutovať).

3.8.3 Je potrebné zaviesť do právnych predpisov Únie opatrenia ako zhabanie majetku?

3.8.3.1 Ako sa zdá, neexistuje zásada proti zavedeniu trestu zhabania majetku (odlíšiť od exekúcie) do európskych právnych predpisov, najmä v oblasti obchodovania s drogami, táto otázka by si však vyžadovala podrobnejšiu diskusiu, ak by sa uvažovalo o celkovom zhabaní majetku, ktorá vo väčšine právnych systémov neexistuje a mohlo by vyvolať otázku primeranosti a neistoty trestu.

V Bruseli 25. apríla 2012 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Staffan NILSSON

(1) Terorizmus, obchodovanie s ľuďmi a sexuálne zneužívanie žien a detí, nedovolené obchodovanie s drogami, nedovolené obchodovanie so zbraňami, pranie špinavých peňazí, korupcia, falšovanie platobných prostriedkov, organizovaná trestná činnosť.