SK Úradný vestník Európskej únie C 9/23

Stanovisko Výboru regiónov „Doplnkovosť štátnych a európskych opatrení na zmenšenie rozdielov v hospodárskom a sociálnom rozvoji“

2012/C 9/06

VÝBOR REGIÓNOV

— dúfa, že bude možné začať uplatňovať doplnkové ukazovatele k HDP, čím sa lepšie znázorní pokrok dosiahnutý pri zmenšovaní rozdielov medzi regiónmi Európskej únie a vo vnútri týchto regiónov;

— považuje za potrebné, aby tam, kde jestvujú rozličné štruktúry na uplatňovanie štátnych a európskych opatrení, jednotlivé subjekty verejnej správy viac spolupracovali, aby sa zamedzilo neefektívnemu zdvojovaniu, a preto považuje za vhodné posilniť dialóg a následnú spoluprácu medzi rôznymi úrovňami verejnej správy, aby sa zabezpečil väčší súlad a lepšie vzájomné dopĺňanie sa rozličných opatrení;

— v súlade so zásadou partnerstva sa preto sa domnieva, že úspech štátnych a európskych opatrení nemožno dosiahnuť bez príslušných rozhodovacích grémií na miestnej a regionálnej úrovni;

— podporuje prístup, ktorý zväčší účinnosť politiky súdržnosti prostredníctvom prístupu, ktorý bude zameraný hlavne na výsledky, a nie je proti zásade zaviesť podmienečnosť ex ante, zdôrazňuje však, že spomenutá podmienečnosť nesmie spomaliť zavádzanie programov a nesúhlasí s podmienečnosťou v súvislosti s paktom stability a rastu;

— domnieva sa, že pri zabezpečovaní toho, že sa fondy EÚ budú využívať ako účinný doplnok programov štátnych výdavkov, zohráva dôležitú úlohu overovanie doplnkovosti, ktoré bude skutočným prínosom k činnosti Európskej únie;

— podporuje návrh vypracovať spoločný strategický ráme, pričom považuje za nevyhnutné umožniť, aby sa dohody o rozvojovom a investičnom partnerstve stali nástrojom skutočnej doplnkovosti štátnych opatrení a opatrení Európskej únie a pripomína, že je potrebné, aby sa na ich vypracovaní v plnej miere podieľali miestne a regionálne samosprávy.

Spravodajca Francesco MUSOTTO (IT/AE), poslanec regionálneho zhromaždenia Sicílie

I. POLITICKÉ ODPORÚČANIA

VÝBOR REGIÓNOV

Všeobecné pripomienky

1. zdôrazňuje, že podľa článku 174 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (pôvodne článok 158 Zmluvy o založení Európskej únie) Európska únia na podporu svojho harmonického rastu rozvíja a uskutočňuje činnosti vedúce k posilneniu hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti. EÚ sa predovšetkým zameriava na znižovanie rozdielov medzi úrovňami rozvoja v jednotlivých regiónoch a zaostalosti v najviac znevýhodnených regiónoch;

2. upozorňuje, že je potrebné venovať mimoriadnu pozornosť vidieckym regiónom, regiónom zasiahnutým zmenami v priemysle a regiónom závažne a trvalo znevýhodneným prírodnými a demografickými podmienkami, ako sú najsevernejšie regióny s veľmi nízkou hustotou obyvateľstva, ostrovné, cezhraničné a horské regióny. Zároveň je potrebné podporovať aj ostatné regióny Európy v úsilí o udržanie a posilnenie konkurencieschopnosti;

3. zdôrazňuje kľúčovú úlohu, ktorú zohrávajú mestské oblasti a regióny, ako aj hlavné mestá a ich regióny, ako hnacia sila rastu pri dosahovaní hospodárskych, ekologických a sociálnych cieľov stratégie Európa 2020. Aj v budúcnosti by malo byť možné prijať, v rámci integrovaných prístupov a so zohľadnením príslušného manévrovacieho priestoru na regionálnej úrovni, opatrenia s cieľom stabilizovať sociálnu a hospodársku situáciu miest a problémových oblastí v mestách. Treba pritom vychádzať z toho, že mestský rozmer je v podstate v súlade so stratégiou Európa 2020. Aj spolupráca miest s prímestskými oblasťami v rámci funkčných oblastí vo vnútroštátnom meradle by mala byť uľahčená, a to tým, že sa prijmú potrebné opatrenia v budúcich nariadeniach o štrukturálnych fondoch;

4. podporuje návrh Európskej komisie obsiahnutý v oznámení o rozpočte stratégie Európa 2020 (1), ktorý sa týka zavedenia „prechodných regiónov“. Zároveň upozorňuje na to, že regióny, ktoré v súčasnom finančnom výhľade prekročili hranicu 75 % priemerného HDP na obyvateľa v EÚ, by mali mať možnosť vynakladať prostriedky aj na investície do infraštruktúry, čo by im umožnilo upevniť pridanú hodnotu získanú počas súčasného programového obdobia. Rovnako by sa aj cieľ v oblasti energetickej účinnosti mal vzťahovať na efektívne druhy dopravy, vrátane železničnej dopravy a s ňou spojenej infraštruktúry;

5. pripomína, že článok 349 Zmluvy o fungovaní Európskej únie uznáva osobitné charakteristiky najvzdialenejších regiónov a odôvodňuje potrebu zaviesť úpravy právnych predpisov Spoločenstva pri ich uplatňovaní v týchto regiónoch, ako aj prípadné prijatie osobitných opatrení, predovšetkým v oblasti politiky súdržnosti;

6. súhlasí so zásadou, ktorú Európska komisia zaviedla v piatej správe o hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti (2), a podľa ktorej by sa aj v budúcnosti mala súdržnosť považovať za politiku rozvoja platnú v celej Európskej únii, a teda vo všetkých jej regiónoch;

7. domnieva sa preto, že európska politika súdržnosti doplnená o verejné opatrenia na rôznych úrovniach územnej samosprávy by mali aj naďalej zohrávať zásadnú úlohu pri podpore harmonického rozvoja územia Európskej únie ako celku, podporovať dobiehanie regiónov, ktorých rozvoj pomerne zaostáva, tým, že sa im pridelí najväčšia časť zdrojov, a zároveň prispievať k obnoveniu a zlepšeniu konkurencieschopnosti všetkých regiónov;

Význam doplnkovosti opatrení členských štátov a EÚ pri zmenšovaní rozdielov v hospodárskom, sociálnom a územnom raste

8. domnieva sa, že hospodárske, sociálne a územné rozdiely, ktoré na území Európskej únie pretrvávajú, je možné odstrániť iba integráciou, synergiou a vzájomnou doplnkovosťou štátnych a európskych opatrení vychádzajúcich z hodnoty konkrétnej solidarity;

9. zastáva názor, že tieto zásady môžu byť rozhodujúce z viacerých hľadísk a mať predovšetkým za cieľ: — podnecovať členské štáty, aby zlepšili svoje inštitucionálne a administratívne kapacity, — zabrániť neúčinnému zdvojovaniu rozličných opatrení na tom istom území, — zosúladiť ciele a priority všetkých úrovní vlády a správy, — zlepšiť akosť verejných opatrení na všetkých úrovniach, — zvýšiť účinnosť európskej politiky súdržnosti;

10. zastáva názor, že európska politika súdržnosti doplnená o verejné opatrenia na rôznych úrovniach územnej správy je najúčinnejším nástrojom solidárnej podpory najznevýhodnenejších regiónov a zároveň nástrojom rastu a prosperity v celej EÚ. Zdôrazňuje, že táto politika podporila rast celkového európskeho HDP, uľahčila budovanie novej infraštruktúry, zvýšila dostupnosť európskych území, zlepšila ochranu životného prostredia. Vďaka investíciám do udržateľných stratégií zamestnávania a zohľadneniu požiadaviek na trhu práce vytvorila úplne nové pracovné profily, staré sa zmenili a tradičné zmizli. Vytváranie kvalitných pracovných miest znamená, že je zabezpečená osobná spokojnosť jednotlivca, odmeňovanie zodpovedajúce výkonu, že zamestnávateľ prispieva na podporu dobrého zdravia a pracovné prostredie je priaznivé pre rodinu. Takéto zvýšenie kvality v pracovnom živote zvýši atraktivitu tohto pracovného miesta, čo sa pozitívne odrazí aj na samotnej lokalite, a to môže prispieť k zvýšeniu konkurencieschopnosti regiónov EÚ;

11. konštatuje, že napriek významnému pokroku dosiahnutému pri znižovaní rozdielov v rozvoji by nedávna hospodárska a finančná kríza mohla zvýrazniť nerovnováhu medzi európskymi regiónmi, a aj v jednotlivých regiónoch. Zdôrazňuje, že táto situácia sa ešte zhoršuje v krajinách, ktoré sú príjemcami pomoci z európskeho finančného a stabilizačného mechanizmu (EFSM) a mechanizmu platobnej bilancie (BoP). Tieto krajiny sa snažia o splnenie podmienok a požiadaviek, ktoré majú výhradne celoštátny charakter, a regionálne rozdiely sú pre ne v podstate druhoradé;

12. upozorňuje na skutočnosť, že znevýhodnené oblasti majú na rozdiel od prosperujúcejších oblastí menšiu schopnosť zaistiť si vlastné zdroje, čo zvyšuje ich citlivosť voči nárazovým vonkajším vplyvom, a v období takej krízy, ako je tá súčasná, ktorej trvanie nie je známe, ohroziť dosiahnutý pokrok. V týchto oblastiach je financovanie Európskou úniou doplnkom štátnych opatrení a kľúčovým prvkom zaručenia určitej stability verejných investícií, a dôsledkom toho aj rozhodujúcim prvkom hospodárskeho oživenia;

13. upozorňuje na to, že európska politika súdržnosti, ktorá sa vyznačuje rozsiahlou víziou zahŕňajúcou hospodársky rozvoj zaostávajúcich regiónov, podporu sociálne znevýhodnených skupín, sociálnu a ekologickú udržateľnosť rozvoja a rešpektovanie územných a kultúrnych osobitostí, vplýva v tomto smere aj na zameranie štátnych opatrení vychádzajúcich z tých istých cieľov súdržnosti;

14. preto trvá na tom, že nová európska politika súdržnosti by naďalej mala disponovať zdrojmi potrebnými na obnovu skutočnej hospodárskej a sociálnej rovnováhy európskych regiónov a mala by zlepšiť a doplniť uplatňované štátne, regionálne a miestne opatrenia. Aj v budúcnosti by sa teda malo počítať s vyčlenením primeraného podielu rozpočtových zdrojov EÚ na financovanie vhodnej činnosti pri štrukturálnej podpore tých regiónov Európskej únie, ktorých rozvoj oproti iným zaostáva;

15. zdôrazňuje, že nová politika súdržnosti musí zohľadňovať spoluprácu v pohraničí. V pohraničných oblastiach krajín EÚ treba vytvoriť podporu pre rozvoj spolupráce so susedmi na vonkajšej hranici EÚ, najmä pokiaľ ide o krajiny a regióny s veľkými rozdielmi z hľadiska hospodárskeho rozvoja. Okrem toho uznáva, že budovanie spoločného územného priestoru v pohraničných oblastiach si vyžaduje systematickú a cielenú podporu zo strany EÚ, a to tak na posilnenie územnej politiky, ako aj na realizáciu spoločných rozvojových projektov;

16. uvedomuje si, že HDP na obyvateľa na regionálnej úrovni je dôležitý ukazovateľ pri meraní hospodárskeho rastu, ale dúfa, že v spolupráci s miestnou a regionálnou úrovňou bude možné začať uplatňovať doplnkové ukazovatele, ktorými sa určí východiskový stav jednotlivých regiónov, čím sa lepšie znázorní pokrok dosiahnutý pri zmenšovaní rozdielov medzi regiónmi Európskej únie a vo vnútri týchto regiónov (3) a ktoré by teda vernejšie odrážali úroveň rozvoja a konkrétne problémy sociálnej a územnej súdržnosti každého regiónu;

17. ďalej zdôrazňuje, že očakávané referenčné obdobie, ktoré sa má od roku 2014 používať na rozhodovanie o spôsobilosti regiónov na príjem podpory v rámci novej politiky súdržnosti EÚ (ktorá sa bude pravdepodobne posudzovať podľa výšky HDP na obyvateľa na regionálnej úrovni za obdobie rokov 2007 – 2009), nebude odrážať celkový dosah hospodárskej krízy a následných úsporných opatrení na regióny EÚ. Požaduje, aby sa pri vyčleňovaní zdrojov používali aktuálnejšie údaje týkajúce sa regionálneho HDP a jeho vývoja a aby sa v priebehu programového obdobia používali vyspelejšie mechanizmy preskúmania;

Doplnkovosť závisiaca od inštitucionálneho a administratívneho rámca

18. považuje za nevyhnutné, aby tak európska politika súdržnosti, ako aj štátne politiky regionálneho rozvoja sa mohli opierať o primerané inštitucionálne prostredie, účinnú verejnú správu a účinné partnerstvo rozličných úrovní verejnej správy, vďaka čomu by sa mohli vypracovať koherentné a komplexné strednodobé a dlhodobé rozvojové stratégie a viacročné programovacie rámce, z ktorých budú tieto stratégie vychádzať;

19. zastáva názor, že bez toho, aby sa porušil právny poriadok niektorého členského štátu, mohla by európska politika súdržnosti doplnená o verejné opatrenia na rôznych úrovniach nabádať členské štáty k zlepšeniu inštitucionálnych a administratívnych kapacít potrebných na zaručenie efektívnejšieho využívania finančných prostriedkov, a teda k maximalizácii účinku investícií zameraných na zmenšenie rozdielov v raste;

20. zdôrazňuje, že rozličné sústavy uplatňovania európskej politiky súdržnosti a národných politík regionálneho rozvoja závisia od osobitostí každého členského štátu a sú ovplyvňované inštitucionálnymi podmienkami, rozdelením právomocí a konkrétnejšie aj stupňom decentralizácie, mierou uplatňovania zásad viacúrovňovej správy, regionálnymi a miestnymi skúsenosťami s územným rozvojom, a tiež významom a zemepisným dosahom programov (4);

21. považuje za potrebné, aby tam, kde jestvujú rozličné štruktúry na uplatňovanie štátnych a európskych opatrení, jednotlivé subjekty verejnej správy viac spolupracovali, aby sa zamedzilo neefektívnemu zdvojovaniu. Domnieva sa, že optimálna synergia sa môže dosiahnuť postupne integrovaným plánovaním všetkých opatrení rozvoja, ktoré sa prijmú na danom území, ale aj prostredníctvom prísne koordinovanej správy, a preto považuje za vhodné posilniť dialóg a následnú spoluprácu medzi rôznymi úrovňami verejnej správy, aby sa zabezpečil väčší súlad a lepšie vzájomné dopĺňanie sa rozličných štátnych a európskych opatrení;

Ako dosiahnuť integrovanejší územný rozvoj

22. zastáva názor, že na dosiahnutie väčšieho účinku na súdržnosť a na konkurencieschopnosť území musia byť opatrenia na vyrovnávanie hospodárskych, sociálnych a územných rozdielov založené na integrovaných činnostiach zameraných hlavne na výsledky a stanovených s ohľadom na územný rozmer problémov;

23. zdôrazňuje, že územná súdržnosť, ktorá je novým politickým cieľom vytýčeným v Lisabonskej zmluve, sa stala prioritou súčasne s hospodárskou a sociálnou súdržnosťou, a preto by sa mal územný rozmer lepšie zapracovať do každej politiky, ktorá má jasný územný dosah, a to aj prostredníctvom systematického hodnotenia územného dosahu politiky. Považuje za vhodné, aby sa na tento účel zaviedli sústavy monitorovania, ktorými by sa mohlo neustále sledovať rozdelenie verejných výdavkov určených na ciele územnej súdržnosti EÚ;

24. zdôrazňuje, že účasť všetkých úrovní verejnej správy na strategickom plánovaní a vykonávaní opatrení na zníženie rozdielov v hospodárskom a sociálnom rozvoji je zárukou vypracovania takých opatrení, ktoré z daností územia čerpajú podnety a poznatky potrebné na zhodnotenie potenciálu územia, zhromažďovanie zdrojov a maximalizáciu efektívnosti verejných opatrení;

25. upozorňuje na to, že výzvy, ako je boj proti zmenám podnebia, energetické dodávky, globalizácia, vzťahy medzi mestskými oblasťami a vidiekom, demografické zmeny alebo migrácia, majú veľmi rozdielny územný dosah a preto si vyžadujú riešenia, ktoré navrhne a vykoná regionálna a miestna úroveň v súlade so zásadou subsidiarity;

26. v súlade so zásadou partnerstva sa preto sa domnieva, že úspech štátnych a európskych opatrení nemožno dosiahnuť bez príslušných rozhodovacích grémií na miestnej a regionálnej úrovni, ktoré majú podľa vnútroštátneho práva kompetencie v tejto oblasti a bez schopnosti zapojiť hospodárskych a sociálnych partnerov tak pri fáze plánovania, ako aj pri fáze programovania a uplatňovania opatrení;

Prístup, ktorý zväčší účinnosť súdržnosti

27. uznáva, že je nevyhnutné podporovať rozvoj európskych území v prísnom rámci využívania verejných financií, ktorý predpokladá čo najúčinnejší a najefektívnejší výskum, a zároveň podporuje návrh Európskej komisie zamerať sa hlavne na výsledky a zaviesť jasné a merateľné ciele, a takisto merateľné ukazovatele výsledkov, ktoré by zodpovedali plánovaným opatreniam a dali by sa nastaviť dostatočne pružne. To by umožnilo aj hodnotenie celého plánovacieho obdobia;

28. nie je proti zásade zaviesť podmienečnosť ex ante pri využívaní štrukturálnych fondov, ktorá by bola úzko a priamo viazaná na zvýšenie účinnosti politiky súdržnosti EÚ a bola by schopná kladne ovplyvniť vykonateľnosť a funkčnosť programov a integrovanie rozvojových opatrení;

29. zdôrazňuje však, že spomenutá podmienečnosť nesmie spomaliť zavádzanie programov súvisiacich so štrukturálnymi fondmi, lebo by to značne ohrozilo očakávané výsledky pri používaní prostriedkov štátu určených na doplnkové opatrenia k európskym opatreniam;

30. výbor si vyhradzuje právo vyjadriť sa súhrnne po predložení príslušného návrhu Európskou komisiou;

31. na druhej strane nesúhlasí s tým, čo Európska komisia navrhla o podmienečnosti v súvislosti s paktom stability a rastu, ktorá by mohla miestnym a regionálnym samosprávam poškodiť, lebo nie sú zodpovedné za nedostatočné plnenie povinností členských štátov (5), čo by prerušilo alebo oneskorilo vývoj a ohrozilo už dosiahnuté výsledky;

32. berie na vedomie, že na optimálne využívanie európskych fondov v takých oblastiach a úsekoch činnosti, ktoré podporujú rast, môžu vplývať rozličné činitele, ktoré obmedzujú potenciálny vplyv týchto činností na určitom území (6). V tejto súvislosti zohráva pri zabezpečovaní toho, že sa tieto fondy budú využívať ako účinný doplnok programov štátnych výdavkov, dôležitú úlohu overovanie doplnkovosti, ktoré bude skutočným prínosom k činnosti Európskej únie;

33. preto podčiarkuje, že treba účinnejšie dohliadať na doplnkovú úlohu štrukturálnych fondov a zaručiť, že sa spolu s európskymi opatreniami budú uskutočňovať dodatočné a doplňujúce činnosti, ktoré nie sú obvyklé a nie sú dostatočne zahrnuté do jednotlivých národných poriadkov;

34. domnieva sa, že účinnosť a efektívnosť európskej politiky súdržnosti závisí aj od zjednodušenia postupov, aby sa čo najviac mohlo zmenšiť normatívne a administratívne zaťaženie príjemcov. Zjednodušené postupy sú totiž dôležitým predpokladom účinného využitia prostriedkov. Vyzýva preto Európsku komisiu, aby členským štátom odporučila, aby spolu s miestnymi a regionálnymi orgánmi preskúmali a predložili návrhy ako zlepšiť súlad predpisov EÚ (zásady, lehoty, postupy) s predpismi členských štátov, pričom prioritu majú mať dosiahnuté výsledky a účinky. Zároveň treba zabrániť vzniku nerovnakých podmienok na využívanie prostriedkov pre jednotlivé členské štáty;

Zlepšenie integrácie a doplnkovosti opatrení po roku 2013

35. uznáva význam stratégie Európa 2020 pre inteligentný, udržateľný a inkluzívny rast a víta obsah oznámenia Európskej komisie „Prínos regionálnej politiky k udržateľnému rastu v rámci stratégie Európa 2020“ (7), podľa ktorého bude spresnenie cieľov vytýčených v stratégii vo veľkej miere závisieť od rozhodnutí prijatých na miestnej a regionálnej úrovni;

36. zastáva názor, že politika súdržnosti môže významne prispieť k stratégii Európa 2020, ale stratégia ju nesmie pohltiť, a trvá na jej podpornej úlohe pri harmonickom rozvoji Európskej únie vyrovnávaním hospodárskych a sociálnych rozdielov medzi európskymi územiami, ako sa to stanovuje v článku 174 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Obidve vykonávania by teda mali zostať aj v budúcnosti nezávislé a zodpovedať rozdielnym cieľom, ktoré sa nebudú úplne prekrývať, aj keď sa budú v rámci integrácie a doplnkovosti navzájom ovplyvňovať;

37. podporuje návrh obsiahnutý v Piatej správe o hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti, t. j. vypracovať spoločný strategický rámec, do ktorého by patrili štrukturálne zamerané fondy a iné európske fondy územného rozvoja, teda Európsky fond regionálneho rozvoja (EFRR), Európsky sociálny fond (ESF), Kohézny fond, Európsky poľnohospodársky fond rozvoja vidieka (EPFRV) a Európsky rybársky fond (ERF), aj keď každý z nich bude mať vlastné prostriedky a vlastné osobité pravidlá. Považuje za kladné, že európske fondy na podporu štrukturálnych opatrení budú zaradené do toho istého strategického rámca rozvoja, ktorý by mal umožniť ich lepšiu koordináciu;

38. považuje za nevyhnutné umožniť, aby sa v súvislosti s prebiehajúcou diskusiou o budúcich pravidlách pre štrukturálne fondy dohody o rozvojovom a investičnom partnerstve stali nástrojom skutočnej doplnkovosti štátnych opatrení a opatrení Európskej únie s rovnakými cieľmi pri vyrovnávaní hospodárskych, sociálnych a územných rozdielov a aby sa určili investičné priority, vyčlenenie štátnych a európskych prostriedkov, dohodnuté podmienky a ciele, ktoré sa majú dosiahnuť;

39. zdôrazňuje však, že v súlade so zásadami viacúrovňovej správy sa tieto dohody musia vypracovať s plnou účasťou miestnych a regionálnych samospráv, teda inštitúcií zodpovedných za uplatňovanie a usmerňovanie opatrení na určitom území, a nielen medzi členskými štátmi a Európskou komisiou, aby sa účinnejšie koordinovali a synchronizovali rozličné politické programy a upevnilo aj strategické, nielen operatívne riadenie;

40. domnieva sa, že dohody o rozvojovom a investičnom partnerstve môžu, v závislosti od konkrétnych pomerov v danom členskom štáte, vhodným spôsobom zaviesť do praxe územné dohody, ktoré Výbor regiónov propaguje s odkazom na národné reformné programy;

41. zastáva názor, že takto koordinované štátne politiky regionálneho rozvoja a európska politika súdržnosti by konkrétne odrážali zásadu sústreďovania opatrení, čo by umožnilo maximálnu synergiu rozličných nástrojov uplatňovaných na danom území a zohľadňovanie jestvujúcich väzieb. Takto by sa mohla zaručiť nielen väčšia koordinácia podľa oblastí použitia EFRR, ESF, Kohézneho fondu, EPFRV a ERF, ale aj štátnych opatrení s rovnakými cieľmi rozvoja;

42. okrem toho považuje za strategicky významné, aby sa štátne politiky regionálneho rozvoja a európska politika súdržnosti neposudzovali oddelene o odvetvových politík, pretože je nevyhnutné nájsť väčší súlad, spojitosť a synergiu jednotlivých opatrení. V mnohých oblastiach majú totiž jednotlivé časti verejnej politiky tendenciu k vzájomne závislým účinkom a môžu mať väčší celkový vplyv, ak sa budú uplatňovať koordinovane (8);

43. domnieva sa, že by sa takto mohlo podporiť konkrétne prispôsobenie programov určeným cieľom zameraním sa na už fungujúce politické nástroje a finančné zdroje na dosiahnutie týchto cieľov, určením priorít z hľadiska podpory investícií a prideľovania prostriedkov Európskej únie na základe analýzy zdrojov jednotlivých regiónov. Takéto opatrenia by umožnili optimálne využiť potenciál každej oblasti ako aj jej znalosť vlastných priorít.

V Bruseli 11. októbra 2011 Predsedníčka Výboru regiónov Mercedes BRESSO

(1) KOM(2011) 500 v konečnom znení: Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov – Rozpočet stratégie Európa 2020.

(2) Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru, Výboru regiónov a Európskej investičnej banke – Závery z piatej správy o hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti: budúcnosť politiky súdržnosti, KOM(2010) 642 v konečnom znení.

(3) Závery zo seminára na tému „Nové ukazovatele – Meranie pokroku v politike súdržnosti“, ktorý 29. apríla 2011 v Perugii usporiadal región Umbria a komisia pre politiku územnej súdržnosti (COTER) Výboru regiónov.

(4) Pozri štúdiu: Rona Michie, John Bachtler: Managing Structural Funds – Institutionalising Good practice, European Policies Research Centre, University of Strathclyde, 1996.

(5) Pozri stanovisko Výboru regiónov na tému „Piata správa o súdržnosti“, CdR 369/2010 fin, spravodajca Michel Delebarre, FR/SES).

(6) Chiara Del Bo, Massimo Florio, Emanuela Sirtori, Silvia Vignetti: Additionality and regional development: are EU structural funds complements or substitutes of National public finance?, CISL – Centre of Industrial Studies, štúdia vypracovaná v roku 2009 na žiadosť GR Európskej komisie pre regionálnu politiku.

(7) Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov: Prínos regionálnej politiky k udržateľnému rastu v rámci stratégie Európa 2020, KOM(2011) 17 v konečnom znení

(8) Pozri štúdiu: Laura Polverari, Rona Michie: Complementarity or conflict? The (in)coherence of Cohesion Policy, European Policies Research Centre, University of Strathclyde, 2011.