SK    SK  KOMISIA EURÓ PSKYCH SPOLO ČENSTIEV 
Brusel, 11.10.2004 
KOM(2004) 651 v kone čnom znení 
  
OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE 
Európske zmluvné právo a revízia acquis: ako ďalej 
 
SK 2   SK 1. Ú VOD 
Toto oznámenie tlmo čí reakciu Komisie na Ak čný plán z roku 2003,1 berúc do 
úvahy reakcie inštitúcií EÚ, členských štátov a zainteresovaných strán. Na črtáva ako 
sa bude ďalej „Spolo čný referen čný rámec“ („Common Frame of Reference“, CFR) 
rozvíjať, aby sa zlepšila koherentnos ť už existujúceho a budúceho acquis  
a predostiera konkrétne plány k častiam acquis,  týkajúce sa ochrany spotrebite ľa 
v súlade so „Stratégiou spotrebite ľskej politiky 2002-2006“. Zárove ň tiež prezentuje 
plánované aktivity týkajúce sa presadz ovania štandardných zmluvných podmienok 
v celej EÚ a mieni pokra čovať v úvahách o náležitosti fakultatívneho nástroja. 
Európsky parlament (EP)2 a Rada3 prijali rezolúcie vítajúce Ak čný plán, v ktorom 
zdôrazňujú potrebu zapoji ť všetky zainteresované strany, najmä pri vypracovávaní 
CFR. Európsky parlament požiadal o dokon čenie CFR do konca roku 2006 a jeho 
urýchlené zavedenie. Rada tiež uznala užito čnosť všeobecných zmluvných 
podmienok v celej EÚ, ktoré by vypracovali zmluvné strany rešpektujúc predpisy 
Spoločenstva a vnútroštátne predpisy . Tieto inštitúcie sa zárove ň obrátili na Komisiu 
so žiadosťou, aby pokra čovala v úvahách o fakultatívnom nástroji. 
Do dnešného d ňa bolo obdržaných 122 príspevkov k diskusii. Komisia so súhlasom 
autorov uverejnila príspevky a ich zhrnutie.4 V júni 20035 sa konali dva workshopy 
o zmluvnom práve, aby sa zaru čilo zapojenie zain teresovaných strán. Ďalší 
workshop o štandardných zmluvných pod mienkach sa konal v januári 2004.6 Navyše 
sa v apríli 20047 uskutočnila spolo čná konferencia Komisie a Európskeho 
parlamentu. 
2. A KO ĎALEJ  
2.1 Zlepšenie existujúceho a budúceho acquis  (Opatrenie I Ak čného plánu) 
 Prispievatelia Ak čného plánu podporili potrebu zlepši ť kvalitu a jednotnos ť 
acquis  v oblasti zmluvného práva a zdôraznili, že CFR by mohlo napomôc ť 
tomuto cie ľu. Vzhľadom na túto významnú podporu bude Komisia pokra čovať 
vo vypracovávaní CFR.  
2.1.1 Hlavná úloha CFR 
 Akčný plán vymedzil rôzne kategórie problémov acquis.  Hlavnými 
problémami boli:  
                                                 
1  Všetky dokumenty týkajúce sa európskeho zmluvného práva sú dostupné na internetovej stránke 
Komisie: 
http://europa.eu.int/comm/consumers/cons_int/s afe_shop/fair_bus_pract/cont_law/index_en.htm   
2 Pozri poznámku pod čiarou 1. 
3 Pozri poznámku pod čiarou 1. 
4 Pozri poznámku pod čiarou 1. 
5 Pozri poznámku pod čiarou 1. 
6 http://europa.eu.int/comm/internal_market/contractlaw/2004workshop_en.htm  
7 Pozri poznámku pod čiarou 1. 
 
SK 3   SK ● Používanie abstraktných právnych pojmov, ktoré bu ď nie sú 
definované alebo sú definované v smerniciach príliš všeobecne. 
● Oblasti, v ktorých aplikácia sm erníc nevyrieši problém v praxi. 
● Rozdiely medzi vnútroštátnymi implementa čnými zákonmi, ktoré 
vyplývajú z použitia minimalnej harmonizácie v smerniciach o ochrane spotrebite ľa. 
● Nejednotnos ť v právnych predpisoch ES týkajúcich sa zmluvného 
práva. 
 Aby sa bolo možné týmito problémami zaobera ť, musí sa najprv 
rozhodnú ť zda je potreba existu júce smernice modifikova ť. Ak áno, 
potom použije Komisia CFR ako sadu nástrojov, kde je to vhodné, pri 
prezentovaní návrhov na zlepšenie kvality a jednotnosti existujúceho acquis  a budúcich právnych nástrojov v oblasti zmluvného práva. 
Zároveň to bude slúži ť na zjednodušenie acquis.
8 CFR poskytne jasné 
definície právnych pojmov, základných zásad a koherentné vzorové pravidlá zmluvného práva, čerpajúc z acquis ES a z najlepších riešení 
pochádzajúcich z právnych poriadkov členských štátov.  
                                                
 
8 Táto iniciatíva je zahrnutá v rámci oznámenia Komisie o “Aktualizácii a zjednodušení acquis 
Spoločenstva” (COM(2003)71) a jej cie ľom je zjednodušenie právnych predpisov. 
 
SK 4   SK  Príklad: Revízia spotrebite ľskej acquis   
 Hlavným cie ľom Komisie aj na ďalej zostáva zvýšenie spotrebite ľskej 
a obchodnej dôvery na vnútornom trhu prostredníctvom vysokej 
spoločnej úrovne ochrany spotrebite ľa a eliminácie prekážok vnútorného 
trhu a zjednodušenia regula čných opatrení.9 Bude sa posudzova ť osem 
spotrebite ľských smerníc,10 za účelom určenia či sa im podarilo 
dosiahnuť tieto ciele, najmä vzh ľadom na podmienky „minimálnej 
harmonizácie“, ktoré obsahujú. 
 Revízia zhodnotí, do akej miery v praxi sú časné smernice, ako celok 
a jednotlivo, dosiahli ciele Komisi e na ochranu práv spotrebite ľa 
a vnútorného trhu. To znamená preskúma ť nielen smernice samotné ale 
aj spôsob, akým sú aplikované a tr hy v rámci ktorých fungujú (napr. 
vnútroštátne transpozi čné zákony; jurisprudenciu, samoreguláciu; 
vykonávanie; stupe ň súladu v praxi; a vývo j v obchodnej praxi, 
technológií a spotrebite ľských očakávaních).  
 Revízia preskúma najmä tieto otázky: 
● Je stupe ň ochrany spotrebite ľa, ktorý požaduje smernica dostato čne 
vysoký na to, aby zabezpe čil dôveru spotrebite ľa? 
● Je stupe ň harmonizácie dostato čný na to, aby eliminoval prekážky 
vnútorného trhu a deformácie hospodárskej sú ťaže pre obchod a 
spotrebite ľa?  
● Je obchod minimálne za ťažovaný stup ňom regulácie a podporuje 
hospodársku sú ťaž? 
● Sú smernice uplat ňované efektívne?  
● Celkove sú nejaké závažné rozd iely, nezrovnalosti alebo vzájomné 
prekrývanie sa v rámci ôsmich smerníc?  
● Ktorá zo smerníc by sa mala reformova ť ako prvá? 
 Určité špecifické otázky tiež vyvstávajú: 
● Je rozsah pôsobnosti smerni ce správny? Sú požiadavky na 
predzmluvné údaje primerané?  
● Mali by by ť lehoty a možnosti odstúpe nia pri podomovom predaji, 
podielovom vlastníctve s časovým ur čením doby užívania a predaji 
na diaľku úplne harmonizované a zjednotené medzi jednotlivými 
smernicami? 
                                                 
9 Ú. v. ES C 137, 8.6.2002, s. 2. 
10 Smernice 85/577, 90/314, 93/13, 94/47, 97/7, 98/6; 98/27, 99/44. 
 
SK 5   SK ● Je potrebné ďalej harmonizova ť zmluvné právo?  
● Existuje priestor pre spojenie niektorých smerníc na to, aby sa 
znížili nezrovnalosti medzi nimi? 
 Za ú čelom revízie spotrebite ľského acquis  sa plánuje nieko ľko krokov: 
● Rozvoj verejnej databázy acquis , vrátane vnútroštátnych právnych 
predpisov a jurisprudencie. Tent o projekt poskytne aj komparatívnu 
analýzu implementácie smerníc do praxe. 
● Ustanovenie stálej pracovnej s kupiny pozostávajúcej z expertov 
členských štátov, ktorá by fungova la ako fórum na výmenu 
informácií a priestor na diskusiu o implementácii acquis .  
● Implementa čné správy o smerniciach týkajúcich sa vyzna čenia 
ceny, predaja na dia ľku, predaja spotrebného tovaru a súdnych 
príkazov. Pri týchto sp rávach sa bude konzultova ť aj so 
zainteresovanými stranami a bude sa pokra čovať seminármi.  
 Na základe dokon čenia projektu a správ, Ko misia zváži potrebu návrhnú ť 
doplnenie a zmeny existujúcich smerníc. O čakáva sa, že táto 
diagnostická fáza bude ukon čená do konca roku 2006. Akéko ľvek návrhy 
budú brať do úvahy práce na návrhu CFR, tak ako je to potrebné a budú 
sprevádzané príslušnými ohodnoteniami dopadu opatrení. 
 Rovnako by bolo žiaduce, aby Rada a EP mohli použi ť CFR pri 
predkladaní zmien a doplnení k návr hom Komisie. Také využitie CFR by 
bolo v súlade so spolo čným cieľom dosiahnu ť vysokú kvalitu právnych 
predpisov EÚ11 a záväzkom európskych inštitúcií podpori ť 
jednoduchos ť, zrozumite ľnosť a jednotnos ť právnych predpisov EÚ.12  
2.1.2 Ďalšie možné úlohy CFR 
 Vnútroštátni zákonodárci by mohli využi ť CFR pri transpozícii smerníc 
EÚ v oblasti zmluvného práva do vnút roštátnych právnych predpisov. 
Tiež by mohli čerpať z CFR pri schva ľovaní právnych predpisov 
v oblasti zmluvného práva, ktoré nie sú regulované na úrovni 
Spoločenstva. 
 Ďalšia úloha, navrhnutá Európskym pa rlamentom je možné využitie CFR 
pri arbitráži. Arbitri by mali možnos ť odvoláva ť sa na CFR a nájs ť 
nezaujaté a vyvážené rieš enie na vyriešenie konfliktov vznikajúcich 
medzi zmluvných stranami. 
 CFR môže tiež zohráva ť úlohu pri rozvoji ďalších opatrení 
identifikovaných v Ak čnom pláne. EP napríklad nazna čil, že CFR by sa 
                                                 
11 Ak čný plán “Zjednodušenie a zlepšenie regula čného prostredia” (COM (2002) 278). 
12 Medziinštitucionálna dohoda o lepšej tvorbe práva, (Ú. v. EÚ 2003/C 321/01). 
 
SK 6   SK mohlo ďalej vypracova ť do súboru štandardných  zmluvných podmienok, 
ktoré by boli prístupné pr ávnickej verejnosti. Ko misia súhlasí s tým, že 
by bolo žiadúce aby sa používalo CF R tak, ako je to len možné pri 
realizácii opatrenia II Ak čného plánu. Navyše CFR by s najvä čšou 
pravdepodobnos ťou slúžilo ako základ pre rozvoj možného 
fakultatívneho nástroja. 
 Komisia tiež zvažuje  návrh, že by mohla za členiť CFR do zmlúv 
uzavretých so svojimi zmluvnými partnermi. CFR by sa mohlo používa ť 
ako doplnok platného vnútroštátne ho práva. Komisia bude tiež 
podporova ť iné inštitúcie a orgány, a by používali CFR pri uzatváraní 
zmlúv s tretími stranami.  
 A na záver CFR, založené na acquis ES a na najlepších riešeniach, ktoré 
sú spoločné pre zmluvné právo členských štátov, by mohol inšpirova ť 
Európsky súdny dvor pri interpretácii acquis v oblasti zmluvného práva. 
2.1.3 Právna povaha CFR 
 Nieko ľkí z tých, ktorí prispeli do Ak čného plánu, nastolili otázku právnej 
povahy CFR. Návrhy sú rôzne, od záväzného právneho aktu prijatého Radou a Európskym parlamentom až po nezáväzný nástroj prijatý Komisiou. 
 Komisia uvažuje v tejto fáze, že CFR by bolo nezáväzným nástrojom. 
Komisia však bude vo ve ľkej miere konzultova ť so všetkými 
zainteresovanými stranami pri vypr acovávaní CFR. V tomto kontexte 
môže byť táto otázka nastolená opä ť. 
2.2 Podpora používania štandardných zmluvných podmienok v celej EÚ 
(Opatrenie II Ak čného plánu) 
2.2.1 Návrhy Komisie v Ak čnom plánu 
 Druhé opatrenie sa usilovalo podpori ť vypracovanie štandardných 
zmluvných podmienok („Standard Te rms and Conditions“, STC) pre 
používanie v celej EÚ nie len v jedinom právnom poriadku. V sú časnosti 
si zainteresované strany často myslia, že musia používa ť rôzne STC, 
vzhľadom na existenciu rôznych ob ligatórnych požiadaviek v zákonoch 
členských štátov, bu ď v zmluvnom práve alebo v iných oblastiach práva 
(napr. rozdiely v práve ob čianskoprávnych deliktov môžu vyžadova ť 
rôzne zmluvné podmienky v otázkach ru čenia). Existuje ve ľa príkladov, 
kedy sa STC používalo úspešne v prípadoch týkajúcich sa problémov, ktoré bežne vyžadujú použ itie aj iných zmlúv. 
 Aj v prípadoch, kde sa v sú časnosti používa STC jednej krajiny je 
pravdepodobné, že budú tiež k dispozícii riešenia prijate ľné v celej EÚ. 
Zdá sa, že neexistuje dostato čná informovanos ť o dostupnosti takýchto 
riešení pre celú EÚ, preto Ak čný plán navrhuje komplexnú iniciatívu na 
zvýšenie znalosti o existujúcich možnostiach. 
 
SK 7   SK 2.2.2 Reakcie zainteresovaných strán a iných 
 Niektorí opýtaní vítajú navrhova ný prístup, iní sú skeptickí vo či 
zaangažovanosti Komisie v tejto oblasti, nako ľko si myslia, že Komisia 
plánuje sama skoncipova ť STC. Toto rozhodne ni e je zámerom Komisie. 
Obsah STC by mali ur čiť účastníci trhu a rozhodnutie, či použiť STC, je 
rozhodnutím pre hospodárske subjek ty. Komisia má v úmysle fungova ť 
len ako sprostredkovate ľ a „čestný prostredník“, to znamená 
zabezpečovať zainteresovaným stranám, aby sa mohli stretnú ť bez toho, 
aby im zasahovala do podstaty veci. 
 Tieto otázky sa rozoberali na workshope 19. januára,13 ktorý sa 
zameriaval najmä na využitie STC v obchode pri podnikate ľských 
transakciách (B2B), rovnako ako pri zmluvách medzi podnikate ľským 
sektorom a vládou (B2G). Dospelo sa k dvom základným záverom: 
 Po prvé, existuje všeobecná dohoda, že STC pre celú EÚ by sa mohlo 
úspešne používa ť v dosť veľkom počte prípadov napriek tomu, že ešte tu 
sú stále nejaké právne a administratívne prekážky v ur čitých oblastiach. 
Komisia s pomocou zainteres ovaných strán vypracuje súpis 
najevidentnejších prekážok. 
 Po druhé, dohodlo sa, že by bolo užito čné sa oboznámi ť s existujúcimi 
možnosťami, obzvláš ť tým spôsobom, že by sa poskytovali systémové 
informácie o úspešných príkladoch STC v celej EÚ na internetovej 
stránke, ktorú by spravovala Komisia. 
2.2.3 Opatrenia: internetová stránka propagujúca rozvoj a používanie STC v 
EÚ 
 Vzh ľadom na všetky tieto príspe vky, Komisia usúdila, že by bolo 
prospešné sa oboznámi ť s existujúcimi možnos ťami. Komisia sa zameria 
na STC, ktoré sa týkajú  transakcií B2B a B2G. 
 Berúc do úvahy hodnotenie týchto činností, je možné, že budú navrhnuté 
ďalšie opatrenia a môže sa ďalej zváži ť rozšírenie tejto činnosti.  
2.2.3.1 Platforma na výmenu informácií o existujúcom a plánovanom 
STC v EÚ 
 Komisia bude poskytova ť internetovú stránku, na ktorej si môžu 
účastníci trhu vymie ňať informácie o STC v EÚ, ktoré práve 
používajú alebo plánujú rozvinú ť. Za zverejnené informácie budú 
výhradne zodpovedné zainteresované strany, ktoré ich predkladajú. 
Takéto zverejnenie nebude znamena ť uznanie žiadnej právnej alebo 
komerčnej platnosti príslušných STC. Pred za čatím sa obráti 
Komisia na zainteresované strany, aby získala presné informácie 
o tom, aké informácie používatelia potrebujú a aké informácie sú organizácie ochotné zverejni ť na internetových stránkach.  
                                                
 
13 Pozri poznámku pod čiarou 6. 
 
SK 8   SK  Tieto informácie by mali tiež umožni ť zainteresovaným stranám 
vyhnúť sa chybám a využi ť pozitívne skúsenosti z minulosti. 
Komisia sa preto nechystá sama definova ť súhrn „tých najlepších 
postupov“. 
2.2.3.2 Usmernenie pre vz ťah medzi pravidlami hospodárskej sú ťaže 
a STC v EÚ 
 Komisia nemá v úmysle v tomto štádiu zverejni ť špeciálne 
usmernenie viažuce sa na rozvoj a používanie STC. Už nazna čila, 
že vo všeobecnosti má pozitívny postoj k dohodám, ktoré podporujú ekonomické prenikanie na spolo čný trh alebo 
napomáhajú rozvoju nových trhov a zlepšených dodávate ľských 
podmienok.
14 Hoci dohody o rozvoji a používaní STC v EÚ sú 
vnímané pozitívne, v ur čitých prípadoch dohody alebo spolo čné 
postupy používania STC môžu by ť nekompatibilné s pravidlami 
hospodárskej sú ťaže. 
 Vzh ľadom na toto Komisia upozor ňuje na jej „Usmernenia o 
uplatniteľnosti článku 81 Zmluvy o založení ES na horizontálne 
dohody o spolupráci“,15 obzvláš ť oddiel 6, ktorý stanovuje 
usmernenie o štandardizácii dohôd. Hoci sa konkrétne nevz ťahujú 
na dohody o STC, zainteresované strany ich môžu použi ť ako 
usmernenie, aby sa vyhli problémom, ke ď pristúpia na používanie 
STC. 
2.2.3.3 Identifikácia legislatívnych prekážok pri používaní STC v EÚ 
 Komisia preskúma spolu so zainteresovanými stranami, či a ak je 
tomu tak, aké legislatívne prekážky existujú pre STC v EÚ 
v jednotlivých členských štátoch, za ú čelom ich eliminácie tam, 
kde je to potrebné a vhodné. Toto sa môže dia ť na dobrovo ľnej 
báze zo strany dotknutého členského štátu, prostredníctvom 
konania o porušení zo strany Komi sie v prípadoch, kde prekážky 
porušujú právo EÚ alebo v prípadoch, ke ď sa neporušuje právo 
prostredníctvom iného opatrenia EÚ, napríklad legislatívneho 
opatrenia.  
 V prvom prípade Komisia zorg anizuje o tomto prieskum po 
konzultáciách zo zainteresovanými stranami o jeho obsahu a štruktúre, aby zaru čila, že sa prieskum zameria na aspekty 
relevantné pre ú častníkov trhu. 
2.3 Sektorovo nešpecifické opatrenie – Fakultatívny nástroj v európskom 
zmluvnom práve (Opatrenie III Ak čného plánu) 
 Akčný plán dospel k záveru okrem iné ho, že v tomto štádiu neexistujú 
indikácie o tom, že by uplat ňovaný sektorový príst up viedol k problémom 
                                                
 
14 Oznámenie Komisie č. 2001/C 3/02, (Ú. v. ES C3/2 zo 6. januára 2001) bod 169. 
15 Ibid. 
 
SK 9   SK alebo že by sa od neho malo upusti ť. Ale aj napriek tomu sa považovalo za 
vhodné preskúma ť, či použitie sektorovo nešpecifi ckých opatrení ako napríklad 
fakultatívny nástroj, by sa mohlo požadova ť na riešenie problémov v oblasti 
Európskeho zmluvného práva. 
 Komisia má v úmysle pokra čovať v tomto procese paralelne s prácou na 
rozvoji CFR, berúc do úvahy doteraz obdržané pripomienky od zainteresovaných strán o ich prioritách pokia ľ ide o parametre ktoréhoko ľvek 
z nástrojov, ak by ich bolo potrebné použi ť. V tomto oh ľade proces rozvoja 
CFR a obzvláš ť konzultácie zainteresovaných strán pravdepodobne poskytnú 
relevantné informácie. 
 Komisia vytvorí konkrétne príležitosti na výmenu informácií o opodstatnenosti 
takého nástroja. Hoci je ešte pred časné špekulova ť o možnom výsledku úvah, 
je dôležité vysvetli ť, že zámerom Komisie nie je navrhnú ť nejaký „európsky 
občiansky zákonník“, ktorý by harmonizo val európske zmluvné právo 
členských štátov, a tiež by sa tieto úvahy nemali vníma ť ako nejaký spôsob, 
ktorý by spochyb ňoval súčasné postupy, ktoré podporujú vo ľný obeh na 
základe flexibilných a ú činných riešení.  
 Pre úvahy o potrebe nástroja na základe príspevkov k ak čnému plánu a úvah 
samotnej Komisie bolo stanovených nieko ľko parametrov. Tieto zah ŕňajú 
potrebu zobra ť do úvahy rozdiely medzi transakciami so spotrebite ľmi a medzi 
podnikate ľskými subjektami alebo verejnými inštitúciami, mieru do akej iné 
riešenia, vrátane STC v EÚ už ponúka jú uspokojujúce riešenia a potrebu 
rešpektova ť rôzne právnu a administratívnu kultúru v členských štátoch. Tieto 
parametre bude nutné vzia ť do úvahy pri budúcich di skusiách o náležitosti 
tohto nástroja. Niektoré z týchto pa rametrov sú vysvetlené v prílohe II. 
 Navyše, ak sa identifikujú problémy, ktoré vyžadujú riešenia na úrovni EÚ, 
Komisia pristúpi k podrobne jšiemu ohodnoteniu dopadu, za ú čelom stanovenia 
povahy a obsahu týchto riešení. 
3. P
RÍPRAVA A  VYPRACOVANIE „SPOLOČNÉHO REFEREN ČNÉHO RÁMCA “ 
3.1 Príprava: výskum a ú časť inštitúcií EÚ, členských štátov a iných 
zainteresovaných strán 
3.1.1 Preh ľad 
 V snahe zabezpe čiť vysokú kvalitu CFR, bude Komisia financova ť 
trojročný výskum v rámci šiesteho rámcového programu pre výskum 
a technologický rozvoj.16. Návrhy na výskum boli ohodnotené a o čakáva 
sa skoré za čatie prác. 
 Do roku 2007 sa o čakáva od vedeckých pracovníkov predloženie 
záverečnej správy, ktorá poskytne všetky potrebné prvky na 
vypracovanie CFR Komisiou. Malo by to preto zah ŕňať návrh CFR, 
                                                 
16 Rozhodnutie č. 1513/2002/EC (Ú. v. ES L 232, 29.8.2002 s. 1). 
 
SK 10   SK ktorý bude pod ľa odborníkov vhodný na ú čely stanovené Ak čným 
plánom. 
3.1.2 Účasť zainteresovaných strán 
 Ako bolo zdôraznené všetkými respondentmi Ak čného plánu ú časť 
zainteresovaných strán v tomto procese je nevyhnutná. 
 Na spolo čnej konferencii EP a Komisie v apríli 2004 boli v snahe 
dosiahnuť spoluúčasť navrhnuté a podporen é štyri kritéria: 
• Rôznorodos ť právnych tradícií: musí sa zobra ť do úvahy škála 
rôznych právnych tradícií v EÚ; 
• Vyváženos ť ekonomických záujmov: musia sa zobra ť do úvahy 
záujmy širokej škály podnikate ľských činností z rôznych 
ekonomických sektorov od ma lých a stredných podnikov až po 
medzinárodné spolo čnosti, rovnako ako spotrebite ľov a právníkov; 
• Zaangažovanos ť: zainteresované strany musia venova ť skutočné 
zdroje na zabezpe čenie nepretržitého, pods tatného prínosu;  
• Technická expertíza: zabezpe čiť detailnú spätnú väzbu 
a atraktívnos ť pre vedeckých pracovníkov. 
 Tieto kritériá sa budú bra ť do úvahy pri zostavovaní štruktúr 
naznačených nižšie. Štruktúry v prvej línii budú tvori ť časť dohody 
medzi Komisiou a odborníkmi:  
 Prvá línia: technická stránka 
• Komisia ustanoví sie ť expertov zo zainter esovaných strán za 
účelom vytvárania nepretržitého, podrobného príspevku 
k prípravným prácam vedeckých pracovníkov. 
• Budú sa organizova ť pravidelné workshopy na všetky témy, aby sa 
umožnilo zainteresova ným stranám identifikova ť praktické kroky, 
ktoré je potrebné vzia ť do úvahy a poskytnú ť spätnú väzbu. Na 
každú tému sa budú organizova ť workshopy tak, aby 
zainteresované strany a Komisia mohli sledova ť vývoj prác. Témy 
workshopov budú konkrétne a po čet účastníkov na každom 
workshope bude limitovaný, aby sa zaru čila účinnosť. 
• Tento proces bude podporovaný internetovou stránkou prístupnou 
vedeckým pracovníkom, odborníkom zo zainteresovaných strán, 
Komisii, odborníkom z členských štátov a EP. Návrhy budú 
aktualizované na tejto internetove j stránke tak, ako ich vedeckí 
pracovníci vypracujú a do úv ahy sa vezmú pripomienky 
zainteresovaných strán. 
 
SK 11   SK • Keď sa už raz prijmú rozhodnutia o tom, ako rozdeli ť rôzne 
aspekty, bolo by vhodné zavies ť nejaké usmernenia pre fungovanie 
po technickej stránke, aby sa zaru čilo, že vedeckí pracovníci 
a zainteresované strany jasne a rovnako pochopia tento proces. 
Toto by mohlo zah ŕňať štruktúru, ktorá by zabezpe čovala celkovú 
koordináciu príspevku zai nteresovaných strán, také ako napríklad 
riadiacu skupinu, v ktorej by boli členovia vedeckého výskumu 
a odborníci zo zaint eresovaných strán. 
 Druhá línia: politické h ľadisko a revízia 
 Komisia: 
• Zabezpe čí pravidelne najnovšie informácie pre Európsky parlament 
a Radu o progrese tak, ako o to požiadali 
• Zorganizuje pravidelne podujatia  na vysokej úrovni, ktorých 
súčasťou budú EP a členské štáty 
• Ustanoví pracovnú skupinu odborníkov z členských štátov, aby 
zaručila, že budú informovaní o progrese a budú ma ť príležitos ť na 
spätnú väzbu 
 Navyše, tieto dve línie by sa mohli pravidelne zlu čovať, aby vytvorili 
diskusné fórum, ktoré by umožn ilo diskusiu v širšom kontexte. 
3.1.3 Možná štruktúra a obsah CFR 
 Výskum pripravujúci CFR bude ma ť za cieľ identifikova ť najlepšie 
riešenia, berúc do úvahy vnútroštátne zmluvné právo (judikatúru, ako aj 
zaužívané postupy), acquis ES  a relevantné medzinárodné nástroje, 
obzvlášť Dohovor OSN o zmluvách pre medzinárodný obchod s tovarom 
z roku 1980. Iné existujúce materiály budú tiež relevantné a budú sa bra ť 
do úvahy a zárove ň sa bude zaru čovať, že CFR vyhovuje špecifickým 
požiadavkám EÚ. 
 Predpokladaná štruktúra pre CFR (prí klad možnej štruktúry sa nachádza 
v prílohe I) je taká, že najprv sa stanovia spolo čné základné zásady 
zmluvného práva, vrátane pokynov, kedy možno žiada ť o výnimky 
z týchto základných zásad. Po druhé sa tieto základné zásady podporia 
definíciami k ľúčových pojmov. Po tretie sa tieto zásady a definície 
doplnia modelovými pravidlami, ktoré budú tvori ť prevažnú vä čšinu 
CFR. Mohlo by sa po čítať s rozdielom medzi modelovými pravidlami 
platnými na zmluvy uzatvorené medzi podnikate ľskými subjektami alebo 
súkromnými osobami a modelovými pravidlami platnými na zmluvy medzi podnikate ľským subjektom a spotrebite ľom. 
 Niektorí respondenti identif ikovali oblasti, ktoré by pod ľa nich mali by ť 
zahrnuté do CFR. Mnohé z týchto s úvisia so všeobecnými koncepciami, 
ktoré nie sú špecifické pre konkrétne  typy zmlúv alebo zmluvné strany. 
 
SK 12   SK Základným kritériom na ur čenie, ktoré oblasti je potrebné pokry ť, by 
mala byť užitočnosť v zmysle zvýšenej koherentnosti acquis.  
 Sú však dva druhy zmlúv, ktoré boli špeciálne spomenuté a to 
spotrebite ľské a poistné zmluvy. Komisia o čakáva, že pri prípravách 
CFR sa bude venova ť špeciálna pozornos ť týmto dvom oblastiam. Ďalšie 
oblasti, ktoré boli konkrétne spome nuté, ktoré by CFR mohlo pokry ť boli 
kúpne zmluvy a služobné zmluvy a články týkajúce sa zachovania 
a postúpenia vlastníckeho  práva na tovar.  
 Komisia zobrala tiež do úvahy za čatú štúdiu, na základe žiadosti EP 
a Rady o preskúmanie či vznikli problémy z rozdielov v interakcii medzi 
zmluvným právom a právom ob čianskoprávnych deliktov a medzi 
zmluvným právom a majetkovým právom.17 Berúc do úvahy túto štúdiu 
Komisia dospela k záveru, že nie sú žiadne zjavné problémy vyplývajúce 
z rozdielov v interakcii medzi zmluvným právom a právom občianskoprávnych deliktov v rôznych členských štátoch. Ove ľa 
závažnejšie problémy vyvstávajú z rô znych interakcií medzi zmluvným 
právom a majetkovým právom v členských štátoch. Príprava CFR bude 
musieť zvážiť ako vyrieši ť tieto problémy do tej miery, aby sa zlepšilo 
súčasné a budúce acquis . 
3.2 Vypracovanie „Spolo čného referen čného rámca“ Komisiou  
3.2.1 Vhodnos ť pre ciele Ak čného plánu  
 Pre Komisiu nie je záväzná závere čná správa vedeckých pracovníkov 
a Komisia ju doplní a zmení tam, kde  je to nutné, aby dosiahla ciele 
Akčného plánu. 
3.2.2 Test realizovate ľnosti 
 Pri hodnotení závere čnej správy vedeckých pracovníkov Komisia 
zabezpečí, aby návrh CFR bol p odrobený testu realizovate ľnosti na 
základe konkrétnych príkladov pre predpokladané používanie CFR.  
 Po prvé toto bude znamena ť kontrolu, že návrh CFR je vhodný na 
používanie pri zlepšovaní acquis  a pripravovaní právnych predpisov. 
Toto by mohlo znamena ť použitie návrhu CFR ako návrhu na úpravu už 
existujúcej smernice.  
 Toto by sa mohlo vykona ť, napríklad v rámci plánov Komisie revidova ť 
acquis  spotrebite ľského práva a v rámci akýchko ľvek opatrení 
vyplývajúcich z revidovania smernice 2000/35/ES o boji proti oneskoreným platbám pri obchodných transakciách.
18 
 Takto získané skúsenosti budú zapracované pred závere čným prijatím 
CFR Komisiou. 
                                                 
17 Pozri poznámku pod čiarou 1. 
18 Ú. v. ES L 200, 8.8.2000, s. 35. 
 
SK 13   SK  Po druhé, návrh CFR by mohol by ť na skúšku použitý aj inými 
inštitúciami. V tejto fáze by sa mohlo obráti ť na členské štáty, aby 
preskúmali transpozíciu vzorky už existujúcich právnych predpisov 
a zvážili do akej miery by k tomu tento návrh prispel. Bolo by tiež 
potrebné otestova ť vhodnosť návrhu CFR na použitie  pri opatreniach II a 
III, opäť za pomoci konkrétnych príkladov. Rovnako sa budú h ľadať 
spôsoby ako skontrolova ť vhodnos ť návrhu CFR ako nástroja pre 
medzinárodnú arbitráž alebo v zmluvných vz ťahoch samotnej Komisie. 
3.2.3 Konzultácie o CFR Komisie 
 Výsledkom tohto rozpracovani a bude CFR Komisie, ktorý bude 
predložený na závere čné konzultácie. EP, Rada a členské štáty budú 
požiadané, aby preskúmali závere čnú správu vedeckých pracovníkov 
a hodnotenie Komisie. Môže sa vytvori ť aj interinštitu cionálna pracovná 
skupina, ktorá by mohla diskutova ť o použití CFR po čas legislatívneho 
procesu. Prostredníctvom te j istej skupiny sa môže pokra čovať 
v konzultáciách vnútroštátnych odborníkov členských štátov, ktorí budú 
sledovať prípravné práce. 
. Ďalším krokom bude otvorená dis kusia vo forme Bielej knihy, čím by sa 
umožnilo prispie ť zainteresovaným stranám. Za tým ú čelom bude CFR 
Komisie preložený do všetkých ofic iálnych jazykov EÚ. Zainteresované 
strany budú ma ť aspoň šesť mesiacov na pripomienky k návrhu Komisie. 
Diskusia umožní podrobné zváženie obsahu CFR a poskytne možnos ť 
poukázať na rozdiely medzi jazykovými verziami, aby sa zaru čilo, že 
záverečné verzie sú plne kompatibilné a jasne zrozumite ľné vo všetkých 
jazykoch. 
3.2.4 Prijatie CFR Komisiou 
 Prijatie CFR Komisiou sa predpoklad á na rok 2009. CFR bude všeobecne 
uverejnený, vrátane v Úradnom vestníku Európskej únie  a revidovaný tak 
ako bude potrebné. Mechanizmy na aktualizáciu CFR budú stanovené. 
 
SK 14   SK ANNEX I  
Possible structure of the CFR 
The main goal of the CFR is to serve as a tool box for the Commission when preparing 
proposals, both for reviewing the existing acquis  and for new instruments. To that aim, the 
CFR could be divided into three parts: fundamental  principles of contract law; definitions of 
the main relevant abstract legal terms and model rules of contract law. 
CHAPTER I – Principles 
The first part of the CFR could provide some common fundamental principles of European 
contract law and exceptions for some of these pr inciples, applicable in limited circumstances, 
in particular where a contract is  concluded with a weaker party. 
Example: Principle of contractual freedom; exception: application of mandatory rules; 
Principle of  the binding force of contract ; exception: e.g. right of withdrawal; principle of 
good faith 
CHAPTER II – Definitions 
The second part of the CFR could provide some definitions of abstract legal terms of 
European contract law in partic ular where relevant for the EC acquis . 
Examples: definition of contract, damages. Concerning the definition of a contract, the 
definition could for example also explain when a contract should be considered as concluded.  
CHAPTER III – Model rules 
SECTION I – Contract  
1. Conclusion of a contract: i. e. notion of offer, acceptance,  counteroffer, revocation of 
an offer, time of conclusion of a contract. 
2. Form of a contract: i.e. written contract, oral contra ct, electronic contract and 
electronic signature. 
3. Authority of agents: direct  and indirect representation. 
4. Validity: i.e. initial impossibility, incorrect information, fraud, threats. 
5. Interpretation: i.e. general rules of interpretation, reference to all relevant 
circumstances. 
6. Contents and effects: i.e. statements gi ving rise to contractual obligation, implied 
terms, quality of performance, obligation to  deliver the goods / provide the services, 
conformity of the performance with the contract. 
 
SK 15   SK SECTION II  – Pre-contractual obligations 
1. Nature of pre-contractual ob ligations (mandatory or not) 
2. Pre-contractual information obligations:  
a. General/Form: i.e. written information, by any clear and comprehensible way. b. Information to be given before the conc lusion of the contract: i.e. information 
regarding the main charact eristics of goods or servic es, price and additional 
costs, regarding the rights of the consumer, specific information for e-contracts. 
c. Information to be given at the conc lusion of the contract: i.e. information 
regarding the right to  ask for arbitration. 
d. Information to be given after the conclu sion of the contract: i.e. obligation to 
notify any modification of the information. 
SECTION III – Performance / Non-Performance:  
1. General rules: i.e. place and time of performance, performance by a third party, time 
of delivery, place of delivery, costs of performance. 
2. Non-performance and remedies in general: 
a. Non-performance : notion of breach of contract b. Remedies in general: i.e. remedies av ailable, cumulation of remedies, clause 
excluding or restricting remedies. 
3. Particular remedies for non-performance: i. e. right to performance, to terminate the 
contract (right of rescissi on), right of cancellation, right for a price reduction, repair, 
replacement, right to damages and interest.  
SECTION IV – Plurality of parties  
1. Plurality of debtors 2. Plurality of creditors 
SECTION V – Assignment of claims   
1. General principles: i.e. contractual claims  generally assignable, partial assignment, 
form of assignment. 
 
SK 16   SK 2. Effects of assignment as be tween Assignor and A ssignee: i.e. rights  transferred to 
assignee, when assignment takes effects. 
3. Effects of assignment as between Assignee and Debtor: i.e. effect on debtor’s 
obligation, protection of debtor. 
SECTION VI – Substitution of new debtor - Transfer of contract  
1. Substitution of new debtor: i.e. effects of substitution on defences and securities 2. Transfer of contract 
SECTION VII – Prescription  
1. Periods of prescription and their commencement 2. Extension of period 3. Renewal of periods 4. Effects of prescription 
SECTION VIII – Specific rules for contract of sales  
SECTION IX – Specific rules for insurance contracts  
 
SK 17   SK ANNEX II  
Parameters concerning the optional instru ment – For further discussion on the 
opportuneness of this instrument 
This annex presents some parameters concer ning an optional instru ment which should be 
taken into account during the furthe r discussion on its opportuneness.  
1. Concerning the general contex t of an optional instrument: 
The existing legal framework, in particular existing European legislation relating to 
contract law and the ongoing work regard ing the future Re gulation on the law 
applicable to contractual obligations should be taken into account within this 
reflection process. The results of meas ure I regarding the improvement of the acquis  
as well as those of measure II will have to be considered.  
Moreover, an extended impact assessment will have to be carried out regarding this 
measure. Such an exercise implies that , among others, the following questions are 
considered before any decision on the adoption of an optional instrument:  
● What problem(s) are being addressed? 
● What is the overall policy objective,  in terms of the desired impacts? 
● What would happen under a ‘no change’ scenario? 
● What other options are available to m eet the objectives? (eg different types of 
action, more or less ambitious options) 
● How are subsidiarity and pr oportionality taken into account? 
● What are types and the scale of positiv e and negative impacts associated with 
each option – whether economic, social, environmental – and are there tensions/trade offs between them? 
● How can the positive impacts be maximi sed and negative impacts minimised? 
Are any associated measures needed to achieve this? 
● Who is affected? Are any specific groups particularly affected? 
● Are there impacts outside the EU? 
● How will the instrument be implemented and the impact in practice monitored 
and evaluated? 
● What were the views of stakeholders? 
2. Concerning the binding nature of an optional instrument 
In the Action Plan, the Commission pres ented different possible approaches 
concerning the binding nature of an optional instrument. This instrument could either 
be a set of rules on contract law which w ould apply unless its application is excluded 
 
SK 18   SK by the contract of  the parties (“ opt out ”) or a purely optional model which would 
have to be chosen by the parties through a choice of law clause (“ opt in ”). The latter 
would give parties the greatest de gree of contractual freedom.  
Respondents’ positions on this issue were clear, with most favouring an “ opt in ” 
model. The governments which expressed an  opinion on this po int, supported the 
“opt in ” model which they consider being of great importance in  preserving the 
principle of contractual freedom. Businesse s also supported such a voluntary scheme 
and again stressed the importance of the ge neral principle of contractual freedom. 
Further, almost all legal practitioners called for an “ opt in ” solution. Finally, a 
majority of academics seemed also to prefer this solution. 
The Commission shares stakeholders’ view of the importance of the principle of 
contractual freedom and had al ready underlined in the Actio n Plan that the principle 
of “contractual freedom should be one of the guiding principles of such a contract 
law instrument” and that consequently  “ it should be possible for the specific rules of 
such a new instrument, once it has been chosen by the contracting parties as the 
applicable law to their contract, to be adapted by the parties according to their 
needs ”. A limit to contractual freedom would only be acceptable in relation to some 
mandatory provisions contained in the opti onal instrument, particularly provisions 
aiming to protect consumers (see point 4  below). 
In that context, and as suggested by c ontributors, the Commission considers that 
future consultations and de bates should follow this dir ection and should take into 
account the coherence of such  an optional instrument with the Rome Convention of 
1980 on the law applicable to the contractua l obligations and the subsequent Green 
Paper of January 2003 on the conversion of  the Rome Convention into a Community 
instrument and its modernisation. This latt er point was underlined by all respondents. 
Contributors to the Action Plan mentioned di fferent approaches which could be used 
as a basis for further reflection on the que stion of the articulation of an optional 
instrument and the successor of the Ro me Convention (“Rome I”). The first 
suggestion, as put forward by some contri butors, would be to adopt the optional 
instrument as international uniform law. Th e main example of an instrument adopted 
as international uniform law is the Vienna Convention on the International Sale of 
Goods (CISG). Within that  approach, the optional in strument would contain a 
provision relating to its scope19 and Rome I would not then apply to matters 
regulated by the optional instrument. Moreover,  for all the aspects of contract law not 
provided by the optional instrument, th e parties would use the national law 
applicable according to the provisions of Rome I. The second approach presented by 
respondents to ensure such coherence w ould be through Article  20 of the Rome 
Convention20. In this case, the optional instru ment would again contain a clause 
relating to its scope  and Rome I would not then apply to matters regulated by the 
optional instrument. An adaptation of Artic le 20 could be envisaged. Finally, the 
                                                 
19 The scope clause could provide that the optional instru ment is applicable to contracts where at least one 
of the parties is established in a Member State. 
20 Article 20 of the Rome Convention: “This Conventio n shall not affect the application of provisions 
which, in relation to particular matters, lay down ch oice of law rules relating to contractual obligations 
and which are or will be contained in acts of th e institutions of the European Communities or in 
national laws harmonized in implementation of such acts”. 
 
SK 19   SK third possibility suggested by stakeholders w ould be to adopt the optional instrument 
as a Community instrument, which would not  benefit from any priority over Rome I 
and that the parties could c hoose as applicable law to th eir contract on the base of 
Article 321 of the Rome Convention. In this cas e, the optional instrument would not 
contain any scope clause but  only provisions of substa ntive law. As suggested by 
stakeholders, Article 3, pa ragraph 1 could be interpre ted in a way to leave the 
possibility for the parties to choose the opti onal instrument as applicable law to their 
contract. The possibility of  such interpretation could be clarified in Rome I. 
It is clear from the approaches suggeste d by respondents that the works undertaken 
on the conversion of the Rome Convention into a Community instrument and its 
modernisation and those on European Contract Law need to be coherent. Even if it is 
too premature to take any decision on th e opportuneness and adoption of the optional 
instrument, it is important to ensure that  the future Community instrument “Rome I” 
takes into account the possibility of a cohe rent articulation of its provisions with a 
possible future optional instrument. 
3. Concerning the legal form of an optional instrument 
In the Action Plan, the Commi ssion suggested that an optio nal instrument could take 
the legal form of a regulation or a recommendation which would exist in parallel with, rather than instead of, national contract laws. 
As we have seen above, a great majority of  respondents expressed its preference for 
an “opt in ” instrument. If this approach is follo wed, there is signifi cant support for a 
regulation. However, among the academics’ c ontributions, some are in favour of a 
non-binding instrument, for example a recommendation.  
For an “opt-out” instrument a regulation would be more appropriate as, unlike a 
recommendation, it is directly applicable. For an “opt-in” instrument, the choice of 
its legal form will depend on the approach chosen for the articulation of this 
instrument with the successor of the Rome  Convention (see point 1 above). In this 
context, in the light of the three approach es suggested by stakeholders, the form of a 
Regulation may seem more appropriate. 
4. Concerning the content of an optional instrument 
In its Action Plan, the Commission made clear  that in reflecting on the content of a 
non-sector-specific instrument, the future  CFR should be take n into account. The 
content of this CFR would be likely to se rve as a basis for the discussions on the 
optional instrument. On that point, most of the stakeholders agreed with the 
Commission view even if the question of whether the new instrument should cover 
the whole scope of the CFR or only parts of it was left open. 
The question of whether this optional inst rument should contain only some general 
contract law components or also component s for specific contracts which are of a 
                                                
 
21 Article 3.1 of the Rome Convention: “A contract shall be governed by the law chosen by the parties. 
The choice must be expressed or demonstrated with r easonable certainty by the terms of the contract or 
the circumstances of the case. By their choice the par ties can select the law applicable to the whole or a 
part only of the contract. 
 
SK 20   SK great economic importance in the internal mark et, i.e. contract of sale or services, 
was also left open in the Action Plan. Many stakeholders agreed on the fact that an 
optional instrument should contain some pr ovisions of general contract law as well 
as provisions relating to sp ecific contracts which have significant importance for 
cross-border transactions . Concerning provisions of general contract law, 
stakeholders suggested that the optional instrument could contain, for instance, 
provisions relating to the conc lusion, validity and interpretation of contracts as well 
as performance, non-performance and reme dies. Concerning specific contracts, 
several suggestions were made: the optiona l instrument should contain rules relating 
to contract of sale, exchange, donation, leas e, cross-border financ ial transactions and 
contracts of insurance. Some stakeholders also expressed the view that the optional 
instrument should cover areas of law linked to  contract law, i.e. security law, unjust 
enrichment as well as rules on cr edit securities on movable goods.  
Thus, according to these contributions, an optional instrument could have different 
components, i.e. parts relating to genera l contract law and/or certain specific 
contracts. However, the exact content of an optional instrument and which sectors 
should receive special atten tion will need to be further discussed. An optional 
instrument should only contain those areas of contract law, whether general or 
specific to certain contracts, which clear ly contribute to addressing identified 
problems, such as barriers to the smooth functioning of the internal market.  
5. Concerning the scope of  an optional instrument 
Concerning the scope of an optional instru ment, two main issues can be identified 
which would need to be addre ssed through furthe r reflection. 
Firstly, in the Action Plan, the Commissi on raised the question of whether an 
optional instrument should cover solely bu siness-to-business tran sactions or also 
business-to-consumer contracts. In the latt er case, the new instrument would contain 
mandatory provisions concer ning consumer protection.  The Commission underlined 
the importance of the principle of contractua l freedom that allows parties, once they 
have decided to apply the optional instru ment to their contract, to adapt this 
instrument according to their needs. Howeve r, it also noted that this freedom could 
be restricted by the mandatory characte r of some limited provisions of the new 
instrument, e.g. those relati ng to consumer protection.  
In answering this question, it is important to remember th e main goal of the optional 
instrument, namely the smoother functioning of  the internal market. It is clear that 
including business-to-business transactions  would facilitate th at goal. However, 
business-to-consumer transactions are also of great economic importance for the internal market and, to that  extent, their inclus ion would be justif ied. In this case, 
consumers would need to be afforded a suffi ciently high level of protection to ensure 
benefits for the demand-side of the market  (consumers) as well as the supply-side 
(businesses). In that context, most stakeh olders considered that a new instrument 
should apply to business-to-consumer transac tions as well and so include mandatory 
rules to ensure a high leve l of consumer protection.  
Here it should be noted that national ma ndatory rules, applicable on the basis of 
Articles 5 and 7 of the Rome Convention,  can increase transaction costs and 
constitute obstacles to cross-border contract s. In that context, the introduction in the 
 
SK 21   SK optional instrument of mandatory provisions in the meaning of in Articles 5 and 7 of 
the Rome Convention could represent a grea t advantage: the parties, by choosing the 
optional instrument as appli cable law to their contract, would know from the moment 
of the conclusion of the c ontract which mandatory rules are applicable to their 
contractual relationship. That would pr ovide legal certainty in cross border 
transactions and the relevant  providers of services an d goods could market their 
services or products throughout the whole Eu ropean Union using one single contract. 
The optional instrument would then become  a very useful tool for the parties. 
However, in such a situation, it would need to be  certain that, where the parties have 
chosen the optional instrument as applic able law, other national mandatory rules 
would no longer be applicable. That woul d depend on the solution chosen for the 
articulation of the optional instrument  with Rome I (see point 1 above). 
Secondly, the introduction of the business-to-business tran sactions within the scope 
of the optional instrument raises another i ssue. It concerns the articulation of the 
optional instrument and the Vienna Conven tion on the International Sale of Goods 
(CISG). In its Action Plan, the Commission asked for some comments on the scope of the optional instrument in relation to the CISG. Many stakeholders presented their 
view on this issue. All of them agreed on the necessity to ensure coherence between 
an optional instrument and the CISG. However, there was less consensus on how to ensure such coherence: while some consid ered that the optiona l instrument should 
only provide for complementary rules to th e CISG, others proposed that the CISG 
should become part of the optional instrument.  
The question of the relationship between the optional instrument and the CISG 
would depend, on the one hand, on the scope of the optional instrument
22, and, on the 
other hand, on the binding nature of this new instrument, i.e. “ opt in ” or “ opt out ”. 
As noted in point 1, the major ity of respondents favoured an “ opt in ” instrument. In a 
scenario where the optional instrument was an “ opt in ” instrument applicable to 
business-to-business international sa les of goods, by choosing the optional 
instrument as applicable law to their cont ract, the parties would have tacitly excluded 
the application of the CISG on th e base of Article 6 of the CISG23. However, in the 
alternative scenario of an “ opt out ” instrument applicable to business-to-business 
international sales of goods, the problem of  determining the appropriate application 
of the two instruments could be more difficu lt to solve. That would be an argument 
in favour of an “ opt in ” instrument, an approach pref erred so far by stakeholders. 
6. Concerning the legal base of an optional instrument 
In its Action Plan, the Commission launched the reflection on the legal base of a new 
instrument and welcomed comments fr om stakeholders. However, very few 
contributors expressed their view on that issue. While one Member State proposed 
Article 308 of the TEC for an “ opt in ” instrument and Article 95 TEC for an “ opt 
out” scheme, a group of academic lawyers preferred Article 65 TEC.  
                                                 
22 If the optional instrument is not applicable to international sales of goods, there is no problem of 
competition between this optional instrument and the CISG. 
23 Article 6 of the CISG: “The parties may exclude the application of this Convention or, subject to 
article 12, derogate from or vary the effect of any of its provisions.” 
 
SK 22   SK The question of the legal base is closely linked with the questions of the legal form 
of the optional instru ment (see point 2 above), of its content (see point 3 above) and 
its scope (see point 4 above). More reflect ions on the important issue of the legal 
base will be necessary within a larger debate on the parameters of an optional 
instrument.