EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli2. 10. 2015 COM(2015) 478 final SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE HODNOTENIE V POLOVICI TRVANIA STRATÉGIE EÚ V OBLASTI BIODIVERZITY DO ROKU 2020 {SWD(2015) 187 final}



SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE HODNOTENIE V POLOVICI TRVANIA STRATÉGIE EÚ V OBLASTI BIODIVERZITY DO ROKU 2020 1.Úvod Biodiverzita – jedinečná rozmanitosť života na našej planéte – je základom nášho hospodárstva a blahobytu. Zabezpečuje nám čistú vodu a vzduch, potraviny, materiály a lieky, zdravie a rekreáciu, podporuje opeľovanie a úrodnosť pôdy, reguluje klímu a chráni nás pred extrémnym počasím. Zmeny ekosystémov spôsobené človekom a zánik druhov prebiehajú však v posledných 50 rokoch rýchlejšie ako kedykoľvek v doterajšej histórii ľudstva. Strata biodiverzity je jednou zo základných hraníc planéty, ktorú ľudstvo už prekročilo. Spojením straty diverzity a zmeny klímy sa zvyšuje riziko nezvratných zmien a oslabuje hospodársky rozvoj a odolnosť spoločností voči novým výzvam. V roku 2015 zaradilo Svetové ekonomické fórum „stratu biodiverzity a kolaps ekosystémov“ medzi 10 najväčších globálnych rizík. V základnom scenári EÚ v oblasti biodiverzity z roku 2010 sa uvádza, že až 25 % európskych živočíšnych druhov čelí zániku a 65 % biotopov s významom pre EÚ má nepriaznivý stav ochrany, predovšetkým z dôvodu ľudskej činnosti. Pokračuje zhoršovanie základných ekosystémových služieb. Ako reakciu na túto situáciu Európska komisia v roku 2011 prijala stratégiu EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2020, v ktorej hlavy štátov a predsedovia vlád EÚ stanovili za hlavný cieľ „do roku 2020 zastaviť stratu biodiverzity a degradáciu ekosystémových služieb v EÚ, obnoviť ich v najväčšom vykonateľnom rozsahu a zároveň zvýšiť príspevok EÚ k zamedzeniu strate biodiverzity v celosvetovom meradle“. Stratégia v oblasti biodiverzity tvorí neoddeliteľnú súčasť stratégie Európa 2020 a 7. environmentálneho akčného programu. V rámci tejto stratégie sa vykonávajú záväzky EÚ podľa Dohovoru o biologickej diverzite. Základ stratégie tvorí šesť cieľov, pričom každý z nich je podporený súborom opatrení. V rámci predmetného hodnotenia v polovici trvania sa hodnotí pokrok pri vykonávaní stratégie EÚ v oblasti biodiverzity v porovnaní so základným scenárom z roku 2010. Cieľom hodnotenia je informovať prijímateľov rozhodnutí o oblastiach, v ktorých je potrebné zvýšené úsilie v záujme dosiahnutia cieľov EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2020.



Rámček 1. Sociálno-ekonomické náklady vyplývajúce z neúspechu pri dosahovaní cieľov EÚ v oblasti biodiverzity Alternatívne náklady súvisiace s nedosiahnutím hlavného cieľa EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2020 sa odhadujú až na 50 miliárd EUR ročne. Jedno zo šiestich pracovných miest v EÚ je do určitej miery závislé od prírody. Len hodnota služieb opeľovania hmyzom sa v EÚ odhaduje na 15 miliárd EUR ročne. Ročné náklady na udržiavanie sústavy EÚ Natura 2000, ktoré dosahujú približne 5,8 miliardy EUR, tvoria len zlomok hospodárskych prínosov sústavy vytváraných prostredníctvom služieb, ako sú napríklad ukladanie oxidu uhličitého, zmierňovanie povodní, čistenie vody, opeľovanie a ochrana rýb, ktoré majú hodnotu 200 – 300 mld. EUR ročne. Obnova ekosystémov a zelenej infraštruktúry môžu zlepšiť kvalitu ovzdušia a vody i protipovodňové opatrenia, znížiť hluk, rozšíriť možnosti na rekreáciu a podporiť príležitosti pre ekologické podniky. V sektore ekologického poľnohospodárstva, ako jednom z agroenvironmentálnych postupov podporujúcich biodiverzitu, sa prejavujú pozitívne trendy zamestnanosti: tento sektor priťahuje mladých pracovníkov, poskytuje o 10 – 20 % viac pracovných miest na výmeru pôdy než tradičné poľnohospodárske podniky a vytvára pridanú hodnotu poľnohospodárskych výrobkov. Zachovanie zdravých morských biotopov a udržateľných populácií rýb má rozhodujúci význam pre dlhodobú životaschopnosť sektora rybného hospodárstva. Dôležitý hospodársky rozmer má boj proti inváznym druhom, ktoré spôsobujú škody jednotlivým sektorom EÚ vo výške najmenej 12 miliárd EUR ročne. Politická nečinnosť a neschopnosť zastaviť stratu celosvetovej biodiverzity by mohli mať za následok ročné straty ekosystémových služieb zodpovedajúce 7 % celosvetového HDP, pričom najsilnejšie vplyvy by pocítili najchudobnejšie krajiny a chudobné vidiecke obyvateľstvo. Rámček 2. Poznámka k metodike Pri hodnotení pokroku v rámci hodnotenia v polovici trvania sa zohľadňuje spôsob vymedzenia jednotlivých cieľov. Hlavný cieľ je vyjadrený z hľadiska požadovaného stavu biodiverzity a ekosystémových služieb v EÚ do roku 2020. Pokrok pri dosahovaní tohto cieľa v rámci preskúmania v polovici trvania sa hodnotí z hľadiska stavu aj z hľadiska trendov. Šesť operačných cieľov obsahuje prvky súvisiace s politikami a prvky súvisiace so stavom. V hodnoteniach jednotlivých cieľov sa uvádzajú nasledujúce skutočnosti: i) aký je stav v polovici trvania; ii) aké činnosti boli vykonané a iii) aké sú nedostatky a aké úsilie treba ešte vynaložiť na dosiahnutie cieľov do roku 2020. Hodnotenie v polovici trvania vychádza z najlepších dostupných informácií zo širokého okruhu zdrojov, ktoré sú zhrnuté v sprievodnom pracovnom dokumente útvarov Komisie. Trendy stavu biotopov a druhov, ktoré sú významné pre EÚ, sú založené na údajoch oznámených podľa smerníc o vtákoch a biotopoch (v období rokov 2007 – 2012 v porovnaní s obdobím rokov 2001 – 2006).

2.Zhrnutie pokroku od roku 2011 Hlavný cieľ: do roku 2020 zastaviť stratu biodiverzity a degradáciu ekosystémových služieb v EÚ, obnoviť ich v najväčšom vykonateľnom rozsahu a zároveň zvýšiť príspevok EÚ k zamedzeniu strate biodiverzity v celosvetovom meradle. V porovnaní so základným scenárom z roku 2010 pokračovala celková strata biodiverzity a degradácia ekosystémových služieb v EÚ, ako sa potvrdilo v správe Životné prostredie v Európe – stav a výhľad 2015. Tento vývoj je v súlade s celosvetovými trendmi a má závažné dôsledky pre spôsobilosť biodiverzity uspokojiť ľudské potreby v budúcnosti. Mnohé miestne úspechy síce preukázali, že opatrenia prijímané na miestnej úrovni prinášajú pozitívne výsledky, je však nutné zväčšiť tieto príklady s cieľom dosiahnuť merateľný vplyv na celkové negatívne trendy. Od predošlého obdobia nahlasovania sa mierne zvýšil počet druhov a biotopov s významom pre EÚ, ktoré majú bezpečný/priaznivý alebo zlepšený stav ochrany. Zdá sa, že sa stabilizujú populácie niektorých obyčajných vtákov, naopak pokračuje úpadok iných druhov viazaných na zraniteľné sladkovodné, pobrežné a poľnohospodárske ekosystémy. 70 % druhov v EÚ je ohrozených stratou biotopu. Rastú niektoré ekosystémové služby (najmä zabezpečujúce), iné, napríklad opeľovanie, klesajú. Hlavné hrozby pre biodiverzitu – strata biotopu (predovšetkým v dôsledku rozrastania miest, intenzifikácie poľnohospodárstva, opúšťania pôdy a intenzívneho obhospodarovania lesov), znečistenie, nadmerné využívanie prírodných zdrojov (najmä rybné hospodárstvo), invázne druhy a zmena klímy – naďalej vyvíjajú tlak spôsobujúci stratu druhov a biotopov a vedúci k degradácii ekosystémov a oslabovaniu ich odolnosti. Stopa 28 členských štátov EÚ zostáva viac ako dvojnásobkom ich biologickej kapacity, čo znásobuje tlaky na biodiverzitu za hranicami Európy. Od začiatku stratégie sa dosiahol pokrok pri stanovovaní politických rámcov, zlepšovaní vedomostnej základne a vytváraní partnerstiev. Ak chceme dosiahnuť udržateľné zlepšenie biodiverzity v teréne, musíme premietnuť tieto iniciatívy do konkrétnych opatrení na národnej, regionálnej a miestnej úrovni. Pokrok pri dosahovaní hlavného cieľa bude tiež závisieť od stanovenia a dosiahnutia cieľov v oblastiach politík, na ktoré sa stratégia priamo nezameriava, a to najmä politík týkajúcich sa klímy, ovzdušia, chemikálií, vôd a ochrany pôdy. Existujú dostatočné dôkazy o veľkom úsilí zainteresovaných strán, ktoré viedlo k pozitívnym miestnym trendom v oblasti biodiverzity. Tieto príklady vysielajú dôležitý signál, že cielené činnosti v teréne môžu priniesť veľmi pozitívne výsledky. Predstavujú modely na usmerňovanie realizácie v druhej polovici stratégie. 2.1.Cieľ 1: Zastaviť zhoršovanie stavu všetkých druhov a biotopov, na ktoré sa vzťahujú právne predpisy EÚ o prírode, a dosiahnuť výrazné a merateľné zlepšenie ich stavu do roku 2020, aby v porovnaní so súčasnými hodnoteniami: i) o 100 % viac hodnotení biotopov a o 50 % viac hodnotení druhov v rámci smernice o biotopoch vykazovalo zlepšený stav ochrany a ii) o 50% viac hodnotení druhov v rámci smernice o vtákoch vykazovalo bezpečný alebo zlepšený stav. Z najnovšej správy o stave prírody v EÚ vyplýva, že sa od základného scenára z roku 2010 mierne zvýšil počet druhov a biotopov s bezpečným/priaznivým alebo zlepšeným stavom ochrany. Doterajší nepriaznivý stav ochrany mnohých biotopov a druhov sa však nezmenil a pri niektorých biotopoch sa dokonca zhoršuje. Od roku 2011 sa síce dosiahol veľký pokrok pri vykonávaní činností v rámci tohto cieľa, medzi najdôležitejšími výzvami však naďalej zostáva dokončenie námornej sústavy Natura 2000, zabezpečenie efektívneho riadenia lokalít sústavy Natura 2000 a zabezpečenie financií potrebných na podporu sústavy Natura 2000. Zdroj: EEA, 2015 Ako je znázornené na obrázku 1, viac druhov a biotopov, na ktoré sa vzťahujú právne predpisy EÚ o prírode, vykazuje bezpečný/priaznivý alebo zlepšujúci sa stav ochrany v porovnaní so základným scenárom z roku 2010. Pri niektorých typických druhoch, ako je napríklad východný orol kráľovský, bolo zaznamenané obnovenie, ktoré je výsledkom cielených ochranných opatrení podporovaných vyhradeným financovaním. Stav mnohých ďalších druhov a biotopov však zostáva nepriaznivý, pričom niektoré vykazujú klesajúci trend. Pokiaľ ide o suchozemské a vnútrozemské vodné biotopy, sústava Natura 2000 bola z veľkej časti dokončená a pokrýva približne 18 % suchozemského povrchu. Pokrytie morskej sústavy sa zvýšilo na 6 %, stále však výrazne zaostáva za hranicou globálneho cieľa 10 %. Členské štáty rôznou mierou pokročili pri príprave a vykonávaní akčných plánov pre druhy a plánov riadenia lokalít sústavy Natura 2000. V roku 2012 boli plány riadenia lokalít sústavy Natura 2000 vypracované alebo sa pripravovali len pre 58 % lokalít. Biogeografické procesy v rámci sústavy Natura 2000 podnietili spoluprácu medzi členskými štátmi v oblasti riadenia a obnovenia biotopov a zvýšili sa možnosti financovania pre lokality sústavy Natura 2000. Úplné hodnotenie začlenenia sústavy Natura 2000 do nového viacročného finančného rámca bude možné len vtedy, keď budú všetky programy schválené. V súvislosti s lokalitami sústavy Natura 2000 boli vypracované usmernenia na využívanie veternej energie na mori, rozvoj prístavov a bagrovanie, pre ťažobný priemysel, poľnohospodárstvo, akvakultúru, lesné hospodárstvo a energetickú infraštruktúru.

Bola zorganizovaná odborná príprava pre sudcov a prokurátorov týkajúca sa presadzovania kľúčových ustanovení právnych predpisov v oblasti ochrany prírody. Zaznamenalo sa veľké zlepšenie monitorovania a vykazovania údajov o biodiverzite, ako aj zjednodušenie požiadaviek na podávanie správ podľa oboch smerníc o prírode. Zintenzívnila sa komunikácia a informačná činnosť vďaka spusteniu komunikačnej platformy Natura 2000, každoročnému udeľovaniu ocenenia Natura 2000 a vnútroštátnym kampaniam. Komisia vykonáva kontrolu vhodnosti smerníc o vtákoch a biotopoch v rámci svojho Programu regulačnej vhodnosti a efektívnosti. Pôjde o komplexnú a podloženú analýzu primeranosti právnych predpisov a ich vykonávania ku stanoveným cieľom a ich dosahovaniu v súlade s pôvodným zámerom. Výsledky budú predstavené v prvom polroku 2016. Potrvá určitý čas, kým sa prejavia pozitívne účinky mnohých uvedených opatrení, je však jasné, že v zostávajúcom období do roku 2020 bude potrebné vynaložiť oveľa väčšie úsilie aj investície na dokončenie sústavy Natura 2000 v morských oblastiach na dosiahnutie globálneho cieľa 10 %, zabezpečenie účinného riadenia všetkých lokalít sústavy Natura 2000 a vytvorenie primeraných finančných a administratívnych podmienok na dosiahnutie cieľov v oblasti ochrany a umožnenie využitia potenciálu ekosystémových služieb v rámci území sústavy Natura 2000 a mimo nich. 2.2.Cieľ 2: Do roku 2020 sa zaistí zachovanie a posilnenie ekosystémov a ich služieb, a to prostredníctvom zriadenia zelenej infraštruktúry, a obnoví sa najmenej 15 % zdegradovaných ekosystémov. Dosiahol sa pokrok v oblasti politiky a činností týkajúcich sa zlepšenia poznatkov v rámci tohto cieľa a uskutočnili sa niektoré činnosti týkajúce sa obnovenia v členských štátoch. To však ešte nezastavilo trend degradácie ekosystémov a služieb. Je potrebné vypracovať a vykonávať vnútroštátne a regionálne rámce na podporu obnovenia a zelenej infraštruktúry. Treba ešte veľa urobiť na zastavenie straty bežnej biodiverzity mimo sústavy Natura 2000. Typ ekosystému Zmeny biotopov Zmena klímy Využívanie Invázne druhy Znečisťovanie a obohacovanie živinami Mestský ↗ ↑ ↗ ↗ ↑ Orná pôda ↗ ↑ ↗ ↗ ↑ Trávne porasty ↗ ↑ ↗ ↗ ↑ Zalesnené oblasti a lesy ↘ ↑ → → ↗ Vresoviská, kríky a územia riedko pokryté vegetáciou → ↑ → ↗ ↗ Mokrade → ↑ → ↗ ↘ Sladkovodný (rieky a jazerá) → ↑ → ↗ ↘ Morský (brakické a morské vody, kombinovaný)* ↗ ↑ ↗ ↗ ↗ *Poznámka: Výsledky pre morský ekosystém sú predbežné. Legenda: Predpokladané budúce trendy tlaku ↘ → ↗ ↑ Pokles Pokračovanie Zvyšovanie Veľmi rýchle zvyšovanie Pozorovaný vplyv na biodiverzitu do dnešného dňa Nízky Mierny Vysoký Veľmi vysoký Zdroj: EEA, 2015 Nedávnou analýzou sa potvrdzujú zvyšujúce sa trendy pre niektoré zabezpečujúce služby (napr. ťažbu dreva) a klesajúce trendy pre služby, ktoré priamo súvisia s biodiverzitou (napr. opeľovanie) v období rokov 2000 – 2010. Ako je znázornené na obrázku 2, niektoré veľké tlaky na ekosystémy klesajú (napr. atmosférická depozícia síry), mnohé hrozby pre ekosystémy a ich služby pretrvávajú a viaceré sa dokonca zvyšujú, čím sa spomaľuje celkový pokrok pri dosahovaní cieľa.

Komisia a členské štáty prijali dôležité opatrenia na zlepšenie vedomostnej základne. Mapovanie a hodnotenie ekosystémov a ich služieb, ktoré bude dokončené do obdobia dosiahnutia cieľa v roku 2020, umožní verejným činiteľom a zainteresovaným stranám zo súkromného sektora, aby zahrnuli hodnotu ekosystémového bohatstva EÚ a súvisiace sociálno-ekonomické prínosy do svojich rozhodnutí v oblasti plánovania. Nedávna správa Spoločného výskumného centra tvorí pevný základ, podľa ktorého sa bude sledovať pokrok, pričom prvá aktualizácia sa očakáva v roku 2016. V stratégii EÚ pre zelenú infraštruktúru sa podporuje začlenenie riešení zelenej infraštruktúry do ostatných európskych politík a finančných nástrojov EÚ. Komisia tiež uverejnila štúdiu, aby podporila členské štáty pri stanovovaní priorít obnovenia degradovaných ekosystémov. Existuje síce niekoľko komplexných stratégií obnovy na vnútroštátnej a miestnej úrovni, k určitému obnoveniu však často dochádza v reakcii na právne predpisy EÚ, ako sú napríklad rámcová smernica o vode, rámcová smernica o morskej stratégii a smernica o vtákoch a o biotopoch. V nasledujúcich rokoch bude potrebné zvýšiť úsilie na dokončenie a realizáciu vnútroštátnych rámcov stanovenia priorít obnovenia. Dôležitými stimulmi na udržanie a obnovenie ekosystémov a ich služieb budú ďalšie investície doplnené budovaním kapacít a začlenením zelenej infraštruktúry do vnútroštátnych a regionálnych rámcov plánovania. Treba ešte veľa urobiť, pokiaľ ide o zastavenie straty bežnej biodiverzity na 80 % územia EÚ, ktoré nepatrí do sústavy Natura 2000. Bude pritom treba zvážiť najvhodnejší prístup na zabránenie čistej strate biodiverzity a ekosystémových služieb. 2.3.Cieľ 3: Zvýšiť príspevok poľnohospodárstva a lesného hospodárstva k udržaniu a posilneniu biodiverzity 2.3.1.Cieľ 3A – poľnohospodárstvo: Do roku 2020 maximalizovať poľnohospodársky využívané plochy (trávne porasty, orná pôda a trvalé plodiny), na ktoré sa vzťahujú opatrenia súvisiace s biodiverzitou podľa SPP, aby sa zaistilo zachovanie biodiverzity a dosiahlo merateľné zlepšenie* stavu ochrany druhov a biotopov, ktoré závisia od poľnohospodárstva alebo na ktoré má poľnohospodárstvo vplyv, a merateľné zlepšenie v oblasti poskytovania ekosystémových služieb v porovnaní s referenčným scenárom EÚ (2010), čím by sa prispelo k posilneniu udržateľného obhospodarovania. (*) Zlepšenie sa bude merať na základe kvantifikovaných cieľov pre zlepšenie stavu ochrany druhov a biotopov s významom pre EÚ (cieľ 1) a cieľov pre obnovu degradovaných ekosystémov (cieľ 2). Neustály úpadok stavu druhov a biotopov s významom pre EÚ súvisiaci s poľnohospodárstvom ukazuje, že je potrebné vynaložiť väčšie úsilie na zachovanie a zlepšenie biodiverzity v týchto oblastiach. V tomto procese musí zohrávať dôležitú úlohu spoločná poľnohospodárska politika (SPP) v súčinnosti s príslušnými environmentálnymi politikami. Reforma SPP na roky 2014 – 2020 obsahuje širokú škálu nástrojov, ktoré môžu prispieť k podpore biodiverzity. Je potrebné, aby sa členské štáty v dostatočnom rozsahu využili tieto príležitosti v záujme dosiahnutia uvedeného cieľa. Miestnymi príkladmi sa poukazuje na úspešné, udržateľné poľnohospodárske postupy. Keby sa realizovali v širšej miere, mohli by EÚ nasmerovať späť na cestu k dosiahnutiu cieľa do roku 2020. Zdroj: EEA, 2015 V správe Životné prostredie v Európe – stav a výhľad 2015 sú vymedzené kľúčové tlaky na biodiverzitu: zintenzívnenie poľnohospodárskych postupov a opúšťanie pôdy, spolu s rozrastaním miest a sivej infraštruktúry. V správe o stave prírody v Európskej únii z roku 2015 sa tiež poukazuje na to, že zmeny prírodných podmienok vyvolané poľnohospodárstvom a ľudskou činnosťou vyvolávali najväčšie tlaky na suchozemské ekosystémy v období rokov 2007 – 2012, pričom 20 % tlakov vyplývalo zo samotného poľnohospodárstva. Ako je znázornené na obrázku 3, od uplynulého obdobia nahlasovania nedošlo k žiadnemu merateľnému zlepšeniu stavu väčšiny druhov a biotopov súvisiacich s poľnohospodárstvom, na ktoré sa vzťahujú právne predpisy EÚ v oblasti prírody. Najvyšší podiel biotopov s „nepriaznivým – zlým“ alebo „zhoršujúcim sa“ stavom vykazujú trávne porasty a mokrade. Populácie obyčajných druhov vtákov sa od roku 2010 začali stabilizovať, pokračuje však pokles počtu vtákov osídľujúcich poľnohospodárske plochy. Prudko upadajú služby opeľovania a na divoké včely pôsobia viaceré tlaky. Výrazne klesajú stavy lúčnych motýľov a neprejavujú sa žiadne príznaky zlepšenia situácie. Celkový vývoj síce vzbudzuje vážne obavy, ale dochádza k mnohým miestnym zlepšeniam priamo vyplývajúcim z osvedčených poľnohospodárskych postupov a opatrení týkajúcich sa biodiverzity v rámci SPP, najmä v rámci agroenvironmentálnych opatrení a v lokalitách sústavy Natura 2000. Tieto úspechy vysielajú dôležitý signál o dosiahnuteľnosti cieľa biodiverzity do roku 2020, mali by sa však viac rozšíriť v záujme dosiahnutia merateľných výsledkov na úrovni EÚ.

Reforma SPP na obdobie rokov 2014 – 2020 zahŕňa rôzne nástroje, ktoré môžu prispieť k podpore biodiverzity. Základnú úroveň environmentálnych požiadaviek a povinností, ktoré poľnohospodári musia splniť, predstavuje krížové plnenie. Priamymi platbami sa odmeňuje poskytovanie environmentálnych verejných statkov. Na biodiverzitu sa konkrétne zameriava jeden z troch ekologizačných postupov v rámci prvého piliera – oblasti ekologického záujmu. Napokon nariadením o rozvoji vidieka sa umožňuje vnútroštátnym a regionálnym orgánom výber zo širokej škály možností priaznivých pre biodiverzitu. Patrí medzi ne subpriorita týkajúca sa obnovenia, ochrany a zlepšenia ekosystémov, cieľ pre výsledky v oblasti biodiverzity v rámci programov rozvoja vidieka, mechanizmy spolupráce medzi poľnohospodármi a lesníkmi a väčší dôraz na poskytovanie poradenstva poľnohospodárom v súvislosti s vodou a používaním pesticídov, ako aj dôraz na biodiverzitu vrátane záväzkov vyplývajúcich zo smerníc o vtákoch a biotopoch. Reformovaná SPP dáva vnútroštátnym a regionálnym orgánom členských štátov možnosť sa rozhodnúť, akým spôsobom a v akom rozsahu využijú tieto príležitosti. Programy rozvoja vidieka členských štátov a výber súvisiaci s oblasťami ekologického záujmu budú starostlivo monitorované a hodnotené so zreteľom na ochranu biodiverzity. Podľa programov prijatých v čase dokončovania tejto správy sa na 19,1 % celkovej poľnohospodárskej pôdy vzťahujú zmluvy o riadení podporujúce biodiverzitu a/alebo krajinu, ktoré vykazujú veľké rozdiely medzi členskými štátmi a regiónmi. Pochopenie príčin rozdielov vo využívaní možností členskými štátmi bude mať rozhodujúci význam pre ďalší pokrok pri dosahovaní cieľa do roku 2020. 2.3.2.Cieľ 3B – lesy: Do roku 2020 zaviesť plány obhospodarovania lesov alebo rovnocenné nástroje v súlade s udržateľným obhospodarovaním lesov, a to pre všetky lesy nachádzajúce sa vo verejnom vlastníctve a pre podniky lesného hospodárstva presahujúce určitú veľkosť** (ktorú vymedzia členské štáty alebo regióny a ktorú oznámia vo svojich programoch rozvoja vidieka), ktoré dostávajú finančné prostriedky z programu EÚ pre rozvoj vidieka, aby sa dosiahlo merateľné zlepšenie* stavu ochrany druhov a biotopov, ktoré závisia od lesného hospodárstva, alebo na ktoré má lesné hospodárstvo vplyv, a merateľné zlepšenie v oblasti poskytovania súvisiacich ekosystémových služieb v porovnaní s referenčným scenárom EÚ 2010. (*) Zlepšenie sa bude merať na základe kvantifikovaných cieľov pre zlepšenie stavu ochrany druhov a biotopov s významom pre EÚ (cieľ 1) a cieľov pre obnovu degradovaných ekosystémov (cieľ 2). (**) Členské štáty môžu menším podnikom lesného hospodárstva poskytnúť ďalšie stimuly, aby ich podnietili prijať plány riadenia alebo rovnocenné nástroje, ktoré sú v súlade s udržateľným obhospodarovaním lesov. Plocha lesov v EÚ sa v porovnaní so základným scenárom biodiverzity z roku 2010 rozšírila. Stav ochrany lesných biotopov a druhov, na ktoré sa vzťahujú právne predpisy EÚ v oblasti prírody, však nevykazuje žiadne významné príznaky zlepšenia. Údaje týkajúce sa stavu lesných biotopov mimo sústavy Natura 2000 na úrovni EÚ sú obmedzené. Plány obhospodarovania lesov alebo rovnocenné nástroje môžu zohrať dôležitú pozitívnu úlohu pri dosahovaní uvedeného cieľa, ale ich potenciál zostáva z veľkej časti nevyužitý. Počet priaznivých hodnotení stavu ochrany lesných biotopov s európskym významom sa pri poslednom hodnotení znížil z takmer 17 % na približne 15 %. Prevažná väčšina hodnotení zostáva nepriaznivá (80 %), výsledky sa ale výrazne líšia v rámci európskych biogeografických regiónov, pričom najvyšší podiel priaznivých hodnotení sa týka Stredomorského regiónu. Zdroj: EEA, 2015 V novej stratégii lesného hospodárstva EÚ sa zdôrazňuje hospodársky, sociálny a environmentálny význam európskych lesných ekosystémov a stanovujú hlavné zásady udržateľného obhospodarovania lesov, efektívneho využívania zdrojov a celosvetovej zodpovednosti v oblasti lesov. Komisia pripravuje tiež kritériá a ukazovatele udržateľného obhospodarovania lesov. Výzvou zostáva zabezpečenie adekvátneho financovania opatrení priaznivých pre biodiverzitu v zalesnených oblastiach. Počas obdobia rokov 2007 až 2013 boli v rámci programov rozvoja vidieka vyčlenené finančné prostriedky na lesy v celkovej výške 5,4 miliardy EUR, zatiaľ čo ročné náklady na spravovanie sústavy Natura 2000 (v ktorej viac než polovicu tvoria lesy) dosahujú približne 5,8 miliardy EUR. Plány obhospodarovania lesov alebo rovnocenné nástroje by mohli zohrať kľúčovú úlohu pri dosahovaní cieľa 3B vrátane súkromných lesov. Celkovo sa na veľký podiel lesov EÚ vzťahuje určitá forma plánu riadenia, medzi členskými štátmi však pretrvávajú veľké rozdiely. Zavádzanie niektorých opatrení určených v stratégii EÚ v oblasti biodiverzity bolo obmedzené. Zlepšenie informovanosti o stave lesov na úrovni EÚ umožní presnejšie zhodnotenie situácie a navrhnutie vhodných politických reakcií v záujme dosiahnutia cieľa. 2.4.Cieľ 4: Dosiahnuť do roku 2015 maximálny udržateľný výnos*. V rámci podporovania dosiahnutia dobrého environmentálneho stavu do roku 2020, ako sa vyžaduje v rámcovej smernici o morskej stratégii, dosiahnuť také rozdelenie populácie podľa veku a veľkosti, ktoré svedčí o jej dobrom stave, a to prostredníctvom riadenia rybárstva, ktoré nemá výrazné nepriaznivé vplyvy na iné populácie, druhy a ekosystémy. * Reformovaná spoločná rybárska politika (SRP), ktorá nadobudla účinnosť v roku 2014, sa zameriava na zabezpečenie miery využívania maximálneho udržateľného výnosu zo všetkých populácií rýb do roku 2015 tam, kde je to možné, a najneskôr do roku 2020.

Významný pokrok sa dosiahol pri stanovovaní politického rámca pre udržateľné rybárstvo v rámci reformovanej spoločnej rybárskej politiky EÚ a dobrý environmentálny stav podľa rámcovej smernice o morskej stratégii. Komisia podporuje zlepšenia správy oceánov pre udržateľnejšie riadenie morských zdrojov. Vykonávanie politiky je však v EÚ nerovnomerné a pretrvávajú veľké výzvy, pokiaľ ide o dosiahnutie cieľov v stanovených lehotách. Počet populácií rýb, hodnotených z hľadiska maximálneho udržateľného výnosu, v ktorých sa využíval udržateľný spôsob lovu v roku 2013 mierne prekračoval 50 %. Vo všetkých európskych moriach pokračuje úpadok morských druhov a ekosystémov v dôsledku ich vystavenia viacnásobným tlakom. Reformovanou spoločnou rybárskou politikou sa poskytuje stabilný politický rámec pre udržateľné rybárstvo a jej vykonávanie napreduje. V čoraz väčšom počte komerčných populácií dosahujú úrovne výlovu maximálny udržateľný výnos alebo sa k nemu približujú. Pozoruhodný pokrok bol zaznamenaný v severných vodách, kde je hodnotená väčšina populácií, na ktoré sa vzťahujú obmedzenia výlovu (do 90 % v Pobaltí), a väčšinou sú spravované na základe maximálneho udržateľného výnosu. V Stredozemnom a Čiernom mori však pochádza z hodnotených populácií menej ako 10 % vylodení a približne 90 % hodnotených populácií sa stále využíva nadmerne. V mnohých populáciách v Pobaltí a širšom Severnom mori sa významne znížila rybolovná úmrtnosť. Dokazuje to ich pozitívnu odozvu na vykonávanie dlhodobých plánov riadenia a uplatňovanie rybolovných postupov rešpektujúcich cieľ maximálneho udržateľného výnosu. Pokračuje úpadok morskej biodiverzity v európskych regionálnych moriach. Výzvou samou osebe je získanie kvalitných, spoľahlivých a komplexných údajov o morskom prostredí, keďže 80 % druhov a biotopov je na základe rámcovej smernice o morskej stratégii kategorizovaných ako neznámych (pozitívnu výnimku predstavujú komerčné populácie rýb). Iba pri 4 % biotopov bol zdokumentovaný dobrý environmentálny stav. Negatívne dôsledky nadmerného rybolovu, znečistenia a morského odpadu, ničenia biotopov a inváznych druhov sa znásobujú zmenou klímy a acidifikáciou. Nová spoločná rybárska politika sa v záujme podpory zmiernenia nepriaznivého vplyvu rybolovu na necieľové druhy a ekosystémy zameriava na odstránenie odhadzovania úlovkov prostredníctvom postupného zavádzania (do roku 2019) povinnosti vylodiť úlovky. To si bude vyžadovať posilnené monitorovanie na úrovni členského štátu s cieľom zaviesť čistejšie a selektívnejšie postupy a postupy, pri ktorých nedochádza k vedľajším úlovkom, ako aj zlepšiť údaje o vedľajších úlovkoch. Rozhodujúci význam pre riešenie tlakov na morskú biodiverzitu do roku 2020 bude mať pokračovanie úsilia o vykonávanie plánov riadenia a monitorovanie presadzovania pravidiel na vnútroštátnej úrovni, ako aj zlepšenie monitorovania, rozšírenie vedomostnej základne a koordinovanie informácií o morskej biodiverzite. Najdôležitejšou úlohou bude využitie skúseností a rozširovanie výskumných sietí. 2.5.Cieľ 5: Do roku 2020 sa identifikujú invázne druhy a trasy, po ktorých sa dostávajú do EÚ, a stanovia sa priority. Prioritné druhy sú predmetom kontroly alebo eradikácie a trasy, po ktorých sa dostávajú do EÚ, sa spravujú tak, aby sa zabránilo preniknutiu a udomácneniu nových inváznych druhov. Invázne druhy sú rýchlo rastúcou hrozbou pre biodiverzitu. Nariadenie o inváznych druhoch nadobudlo účinnosť v roku 2015. Pripravujú sa návrhy prvého zoznamu inváznych druhov vzbudzujúcich obavy Únie. Ak bude tento zoznam prijatý do konca roka 2015, bude možné skonštatovať, že EÚ je na dobrej ceste k realizácii činností plánovaných v rámci cieľa 5. Ďalším dôležitým krokom na dosiahnutie cieľa bude vykonávanie členskými štátmi. Ratifikácia dohovoru o balastnej vode, ktorý má rozhodujúci význam pre riešenie problému morských inváznych druhov, je pomalá. Zatiaľ ho ratifikovalo len 7 členských štátov. V súčasnosti je v životnom prostredí Európy prítomných viac ako 11 000 nepôvodných druhov a 10 až 15 % z nich spôsobuje problémy. Do morí celej Európy bolo po roku 1950 zavedených viac ako 80 % nepôvodných druhov (pozri Figure 5 ).

Zdroj: EEA, 2015 V novom nariadení o inváznych druhoch sa stanovuje rámec na prevenciu a riadenie zavádzania a šírenia inváznych druhov v EÚ. Zriaďuje sa Európska informačná sieť zhromažďujúca údaje o cudzích druhoch na pomoc členským štátom pri jeho vykonávaní. V spolupráci s členskými štátmi sa dokončuje prvý zoznam inváznych druhov vzbudzujúcich obavy Únie na základe posúdení rizika vrátane možných hospodárskych hrozieb. Preventívny prístup bude podporený preskúmaním, pri ktorom budú určené priority budúcich posúdení rizík. Návrhy Komisie z roku 2013 týkajúce sa zdravia rastlín a zvierat sa tiež zameriavajú na podporu ochrany biodiverzity. Rýchle prijatie prvého zoznamu inváznych druhov vzbudzujúcich obavy Únie a účinné vykonávanie členskými štátmi budú mať rozhodujúci vplyv na ďalší pokrok pri dosahovaní tohto cieľa. Mimoriadne dôležitý bude pokrok súvisiacich politík, najmä ratifikácia a presadzovanie dohovoru o balastnej vode a uplatňovanie režimu zdravia zvierat na choroby voľne žijúcich zvierat. 2.6.Cieľ 6: Do roku 2020 EÚ zvýši svoj príspevok k zamedzeniu strate biodiverzity v celosvetovom meradle.



EÚ zostáva najväčším finančným darcom a dosiahla pokrok pri zvyšovaní prostriedkov na zachovanie globálnej biodiverzity. Podnikla prvé kroky s cieľom obmedziť nepriame hybné činitele spôsobujúce stratu globálnej biodiverzity vrátane obchodu s voľne žijúcimi druhmi a začleniť biodiverzitu do svojich obchodných dohôd. Pokrok však nie je dostatočný na to, aby sa znížil vplyv modelov spotreby v EÚ na celosvetovú biodiverzitu. Pokiaľ bude pokračovať súčasný vývoj, doterajšie úsilie nemusí stačiť na dosiahnutie cieľov v oblasti biodiverzity z Aichi v stanovených lehotách. EÚ je najväčším darcom oficiálnej rozvojovej pomoci súvisiacej s biodiverzitou a v období rokov 2006 až 2013 viac ako zdvojnásobila poskytnuté finančné prostriedky. Európska únia ratifikovala Nagojský protokol v roku 2014 s cieľom regulovať prístup ku genetickým zdrojom a spravodlivo a nestranne spoločne využívať prínosy vyplývajúce z ich používania. Boli prijaté nové právne predpisy na reguláciu opatrení na dosiahnutie súladu a pripravuje sa dodatočný vykonávací akt.

Cieľom nariadenia EÚ o dreve z roku 2013 je zastaviť obeh nezákonne vyťaženého dreva na trhu EÚ. Plánom EÚ pre vynútiteľnosť práva, správu a obchod v lesnom hospodárstve sa podporuje obchod so zákonne vyťaženým drevom. Spotrebitelia čoraz viac uprednostňujú výrobky z udržateľne obhospodarovaných lesov. Určitý pokrok sa tiež dosiahol v prípade palmového oleja, prijalo sa však príliš málo opatrení pre ostatné komodity a stopa EÚ-28 je viac ako dvojnásobkom veľkosti jej biologickej kapacity. Zdroj: EEA (SEBI) Všetky nedávne dohody EÚ o voľnom obchode obsahujú ustanovenia o vykonávaní multilaterálnych environmentálnych dohôd. EÚ podporuje aj globálne úsilie v boji proti nezákonnému obchodovaniu s voľne žijúcimi druhmi vrátane podpory pokroku smerom k prijatiu komplexnej rezolúcie Valného zhromaždenia Organizácie Spojených národov o boji proti nedovolenému obchodovaniu s voľne žijúcimi druhmi. EÚ sa oficiálne stala zmluvnou stranou Dohovoru o medzinárodnom obchode s ohrozenými druhmi voľne žijúcich živočíchov a rastlín 8. júla 2015. Opatrenia v oblasti rozvojovej spolupráce EÚ zohľadňujúce biodiverzitu boli zahrnuté do rámca uplatňovania hľadiska životného prostredia a zmeny klímy. Záväzný environmentálny skríning každej novej činnosti v rámci rozvojovej spolupráce rieši otázky možného vplyvu na chránené alebo zraniteľné oblasti, ekosystémové služby, zavedenia nepôvodných druhov, ako aj používania hnojív, pesticídov alebo iných chemikálií. V rámci plánovania sa venovala osobitná pozornosť potenciálu na ochranu a zlepšenie biodiverzity. EÚ a jej členské štáty aktívne pôsobili pri utváraní globálneho programu udržateľného rozvoja do roku 2030. Plnenie týchto záväzkov v EÚ a podporovanie ich dosahovania v celosvetovom meradle prispeje k pokroku pri dosahovaní tohto cieľa. Dosiahnutie medzinárodného cieľa zdvojnásobiť finančné toky súvisiace s biodiverzitou do rozvojových krajín do roku 2015 a zachovať ich až do roku 2020, ako aj zvýšiť účinnosť financovania si bude vyžadovať neustálu angažovanosť, lepšie stanovenie priorít a koordináciu s ostatnými darcami. Dosahovanie cieľov EÚ si vyžiada ďalšie opatrenia na riešenie ekologickej stopy EÚ a účinné vykonávanie nedávno prijatých politík a právnych predpisov s osobitným zameraním na dodržiavanie Nagojského protokolu. Väčšie úsilie tiež treba vynaložiť na vykonávanie ustanovení o biodiverzite z nedávnych obchodných dohôd, na ďalšie začleňovanie cieľov v oblasti biodiverzity do obchodných politík EÚ a stimulovanie iniciatív na podporu udržateľného obchodu. 3.Horizontálne opatrenia 3.1.Financovanie Hlavným faktorom, ktorý podmienil neúspech pri dosahovaní cieľa biodiverzity do roku 2010, bolo nedostatočné financovanie. Aspekty biodiverzity sú v rôznej miere začlenené do európskych štrukturálnych a investičných fondov, najmä spoločnej poľnohospodárskej politiky, fondov politiky súdržnosti a Európskeho fondu námorného a rybného hospodárstva. Spoľahlivá analýza pridelených rozpočtových prostriedkov pre biodiverzitu bude možná len vtedy, keď budú schválené všetky programy rozvoja vidieka a operačné programy. Malým, ale vysokoefektívnym zdrojom finančných prostriedkov pre prírodu a biodiverzitu zostáva program LIFE. Bude sa tiež podporovať inovatívne financovanie prostredníctvom nedávno zavedeného nástroja na financovanie prírodného kapitálu. Komisia vypracovala postup na sledovanie výdavkov súvisiacich s biodiverzitou v rozpočte EÚ s cieľom pripraviť spoľahlivejšie odhady začlenenia biodiverzity do programovania. Je vypracovaná metodika na zohľadnenie biodiverzity v rámci rozpočtu EÚ s cieľom zabezpečiť, aby výdavky nemali žiadny negatívny vplyv, ale aby podporili ciele v oblasti biodiverzity. Finančné nástroje EÚ majú kľúčový význam pri plnení medzinárodných záväzkov v oblasti biodiverzity, najmä prostredníctvom nástroja rozvojovej spolupráce a Európskeho rozvojového fondu, ako aj v rámci nástroja partnerstva. Snahy EÚ o zlepšenie mobilizácie zdrojov z vonkajších nástrojov sú zakotvené v hlavnej iniciatíve Biodiverzita pre život (B4Life), ktorá sa začala v roku 2014. 3.2.Partnerstvá Značný pokrok sa dosiahol pri vytváraní partnerstiev a zapojení zainteresovaných strán a občianskej spoločnosti. Aktívne zapojenie podnikov do vykonávania stratégie podporuje obnovená platforma EÚ pre podnikanie a biodiverzitu. Prípravná akcia Biodiverzita a ekosystémové služby v európskych zámorských územiach (BEST) prispieva k prechodu na rýchly a jednoduchý prístup k financovaniu na ochranu biodiverzity a udržateľného využívania ekosystémových služieb. EÚ takisto podporila iniciatívu Ekononika ekosystémov a biodiverzity v rámci EÚ, ako aj v rozvojových krajinách a podnietila synergie medzi Dohovorom o biologickej diverzite a ostatnými dohovormi.