Ak by všetky členské štáty v plnej miere zjednodušili výkazníctvo a všetky spoločnosti by o tom boli plne informované, odhadované úspory nákladov 11,1 milióna mikropodnikov by mohli dosahovať výšku 1 020 miliónov EUR ročne() po vynaložení jednorazových počiatočných nákladov vo výške 255 miliónov EUR().

Zaokrúhlenie sa v tomto štádiu javí ako nevyhnutné na zaistenie funkčných, jednoduchých a zmysluplných kritérií veľkosti spoločností. Pri zaokrúhlení by sa mal zachovať násobok dvoch zavedený zákonodarcom pre obrat v porovnaní s celkovou bilančnou sumou. Zaokrúhlenie nahor by sa malo prispôsobiť pri každom veľkostnom kritériu, aby sa zaistili zmysluplné výsledky, ktoré by presne odrážali infláciu so značným zaokrúhlením nahor.

Pokiaľ ide o krajiny patriace do Európskeho hospodárskeho priestoru (Nórsko, Island a Lichtenštajnsko), za bežných okolností by tieto krajiny takisto museli uvažovať o úprave veľkostných kritérií svojich národných spoločností.

Pokiaľ ide o členské štáty mimo eurozóny (Bulharsko, Česko, Dánsko, Chorvátsko, Maďarsko, Poľsko, Rumunsko a Švédsko), pri transpozícii kritérií smernice vyjadrených v eurách do svojho vnútroštátneho práva by tieto krajiny museli upraviť veľkostné kritériá svojich národných spoločností v závislosti od výmenných kurzov voči ich príslušnej mene.

Od roku 2013 smernica o účtovníctve vo veľkej miere chráni mikropodniky pred nadmerným zaťažením. Dôvodom je, že od nich nemožno vyžadovať vykazovať viac informácií ako od malých podnikov. V súčasnosti je v EÚ uznaných za mikropodniky 78 % z nich. Znamená to, že využívajú výhody ešte zjednodušenejšieho režimu výkazníctva, a to vďaka tomu, že väčšina členských štátov využila možnosti zjednodušenia, ktoré sa poskytujú v smernici. Miera zjednodušenia sa môže v jednotlivých členských štátoch veľmi líšiť. Toto čiastočne vysvetľuje, prečo úspory nákladov dosahujú len zlomok svojho plného potenciálu. Ďalším dôvodom je podľa všetkého skutočnosť, že samotné spoločnosti nevedia o zmenách alebo sa im bránia. Tým sa oslabuje vplyv zjednodušenia. Komisia naliehavo vyzýva členské štáty, ktoré tak ešte neurobili, aby v plnej miere uznali všetky mikropodniky v EÚ za mikropodniky, a tak v čo najväčšej miere zjednodušili ich režim výkazníctva a zvýšili informovanosť o možnostiach tak urobiť.

V tejto kategórii by sa z približne 4 000 veľkých podnikov stali stredné podniky(). Odhaduje sa, že by pocítili len minimálne účinky na svoj režim výkazníctva: možno menej poznámok, možné oslobodenie od požiadavky viesť konsolidovanú účtovnú závierku, pravdepodobne žiadna zmena pre spoločnosti povinné vykazovať podľa jednotlivých krajín v ťažobnom priemysle ani zmena režimu výkazníctva vzťahujúceho sa na subjekty verejného záujmu vrátane zverejňovania nefinančných informácií. Úspory nákladov považované za zanedbateľné sa preto neposudzovali.

Ako vyplýva z uvedeného, počet stredných/veľkých podnikov by klesol približne o 16 000 v dôsledku zmeny stredných/veľkých podnikov na malé, čo by viedlo k celkovému zníženiu ročných nákladov týchto spoločností na dodržiavanie predpisov približne o 63 miliónov EUR().

Ak by sa zo 77 000 malých podnikov stali mikropodniky, dosiahli by celkové úspory nákladov v priemernej výške 7 miliónov EUR(). Ďalej v texte sa nachádza zhrnutie potenciálnych úspor nákladov stredných podnikov.

Úpravou o infláciu by sa znížil počet malých podnikov v eurozóne približne o 61 000, a to najmä preto, že zo 77 000 z nich by sa stali mikropodniky, čo by čiastočne vykompenzovalo približne 16 000 stredných podnikov, ktoré by sa stali malými podnikmi.

Mikrorežim je možnosť, ktorú členské štáty majú. Odhaduje sa, že úprava veľkostných kritérií by nemala žiadny vplyv na členské štáty eurozóny, ktoré nemajú žiadnu kategóriu mikropodnikov alebo mikrorežim (Cyprus, Španielsko, Luxembursko a Malta). Pokiaľ ide o ostatné členské štáty eurozóny, úprava kritérií veľkosti mikropodnikov o infláciu by spôsobila, že približne 77 000 spoločností (vyššia hranica) by už nebolo považovaných za malé podniky, ale za mikropodniky. Ďalej v texte sa nachádza zhrnutie potenciálnych úspor nákladov.

Z hrubej analýzy situácie k 31. júlu 2017 (bez ohľadu na prípustnú odchýlku 5 %) vyplýva, že úpravy o infláciu v príslušných krajinách mimo eurozóny by vo všeobecnosti viedli k nerovnomerným výsledkom medzi jednotlivými krajinami. Úpravy by vo všeobecnosti úplne nezodpovedali príslušným mieram inflácie, pričom len niekoľko členských štátov by dokázalo vykonať úpravy v súlade so svojou vlastnou mierou inflácie. Niekoľkým členským štátom by mohla vzniknúť povinnosť zvýšiť veľkostné kritériá o niekoľko percentuálnych bodov nad kumulatívny účinok svojej vlastnej inflácie. Na opačnom konci spektra by si niektoré členské štáty mohli dovoliť neupraviť niektoré veľkostné kritériá (najmä kritériá malej veľkosti).

Zvýšenie veľkostných kritérií vyjadrených v eurách by pre členské štáty mimo eurozóny znamenalo odlišné povinnosti upraviť (alebo neupraviť) veľkostné kritériá. Okrem úpravy o infláciu by sa príslušné vnútroštátne veľkostné kritériá vyjadrené v domácej mene takisto museli upraviť podľa príslušných výmenných kurzov voči euru() zaznamenaných v deň, kedy pozmeňujúci právny akt EÚ nadobudne účinnosť. Keďže tieto budúce kurzy nemožno za žiadnych okolností úplne predvídať, v smernici sa ponecháva prípustná odchýlka 5 %, ktorá umožňuje stanoviť zaokrúhlené veľkostné kritériá v domácich menách. Táto výsada členských štátov prináša nepredvídateľné potenciálne účinky, a to najmä preto, že prípustná odchýlka a miera inflácie sa môžu násobiť alebo navzájom negovať.

Existujú jasné náznaky, že podávanie správ podľa jednotlivých krajín používa najmä občianska spoločnosť na zvyšovanie informovanosti, prípravu prehľadov alebo infografík alebo vyžiadanie objasnení od vlád a spoločností, čím sa voči nim vyvodzuje zodpovednosť. Keďže ide o nedávnu politiku, informovanosť verejnosti o správach zostáva vo väčšine krajín obmedzená. Ešte je príliš skoro na to, aby sa zaznamenali výrazné zmeny, pokiaľ ide o vyvodenie zodpovednosti voči vládam (najmä v prípade menej demokratických alebo otvorených vlád) alebo správu zdrojov v krajinách s bohatými zdrojmi. Neplánovaným dôsledkom smernice je skutočnosť, že podávanie správ podľa jednotlivých krajín vo veľkej miere využíva občianska spoločnosť na kladenie otázok spoločnostiam a vyvodzovanie zodpovednosti voči nim. V každom prípade aspoň občianska spoločnosť považuje požiadavky na podávanie správ za účinné pri zvyšovaní transparentnosti platieb, ktoré spoločnosti uhrádzajú vládam za ťažbu prírodných zdrojov.

Prieskum spoločnosti VVA naznačuje, že argumenty za zahrnutie dodatočných informácií navrhované v doložke o preskúmaní, konkrétne priemerný počet zamestnancov, využívanie subdodávateľov a akékoľvek peňažné pokuty uložené krajinou nemajú širokú verejnú podporu. Občianska spoločnosť by v zásade privítala viac transparentnosti, ale tieto položky nie sú jej najvyššími prioritami. Podnikateľská sféra sa vo všeobecnosti zdráha pridať akúkoľvek ďalšiu požiadavku na podávanie správ, a to na základe pomeru nákladov a prínosov. Vnútroštátne orgány takisto zvyčajne nie sú presvedčené o tom, že tieto ďalšie položky by umožnili lepšie dosahovanie cieľov požiadaviek na podávanie správ. Komisia v roku 2016 zahrnula počet zamestnancov do svojho návrhu na verejné podávanie správ podľa jednotlivých krajín veľkými nadnárodnými spoločnosťami().

Medzinárodný vývoj, vplyv iných medzinárodných režimov

V Kanade, vo Švajčiarsku, v Spojenom kráľovstve a Európskom hospodárskom priestore sú zavedené účinné právne predpisy na zabezpečenie toho, aby sa za ťažobný priemysel týchto krajín podávali správy podľa jednotlivých krajín( ). Kanada prijala právny predpis týkajúci sa podávania správ podľa jednotlivých štátov( ) 1. júna 2015. EÚ považuje kanadský štandard za ekvivalent svojho vlastného štandardu( ). Podobne má aj kanadský minister pre prírodné zdroje právomoc povoliť subjektom podávajúcim správy použiť správy vypracované v inej jurisdikcii (ktorej požiadavky sú považované za prijateľnú náhradu) na splnenie požiadaviek Kanady v EÚ, ako aj v Európskom hospodárskom priestore. Týmto spôsobom EÚ a Kanada zabraňujú viacnásobnému podávaniu správ, a tým aj nadmernému zaťaženiu spoločností. EÚ a Spojené kráľovstvo sú jediné jurisdikcie, ktoré vyžadujú verejné podávanie správ podľa jednotlivých krajín v drevospracujúcom priemysle.

Takisto iniciatíva pre transparentnosť v ťažobnom priemysle (EITI) je súkromnou iniciatívou zameranou na vyvodenie zodpovednosti voči ťažobnému priemyslu. EITI je medzinárodné neziskové združenie registrované podľa nórskeho práva. Spája členov samospráv, ropných, plynárenských a ťažobných spoločností, medzinárodných investorov a organizácie občianskej spoločnosti s cieľom zlepšiť otvorenosť a zodpovedné hospodárenie s príjmami z prírodných zdrojov. V súčasnosti sa skladá z 52 vykonávacích krajín. Správy EITI, uverejňované v rámci vládnej právomoci členských krajín, obsahujú platby prijaté vládami od ťažobných spoločností pôsobiacich v ich jurisdikcii. Správy vypracované v rámci tejto iniciatívy sú verejné a strojovo čitateľné. Podobne ako pri postupe EÚ sa v nich uvádzajú platby rozdelené podľa jednotlivých projektov v danej krajine.

EITI a podávanie správ podľa jednotlivých krajín v EÚ sa vzájomne dopĺňajú. Pri podávaní správ podľa jednotlivých krajín v EÚ sa od začiatku vyžaduje zverejňovanie druhov platieb v súlade s požiadavkami EITI. Požiadavky EÚ rovnako do určitej miery ovplyvnili požiadavky EITI, napríklad pokiaľ ide o podávanie správ podľa jednotlivých projektov. V hociktorej krajine EITI pravdepodobne poskytne komplexnejšie informácie týkajúce sa tejto krajiny ako správy predložené v rámci podávania správ podľa jednotlivých krajín v EÚ. Dôvodom je skutočnosť, že správy EITI sa vzťahujú nielen na činnosti riadené priemyslom EÚ alebo Kanady, ale takisto inými zahraničnými spoločnosťami a vnútroštátnymi spoločnosťami vrátane spoločností vlastnených štátom. Správy EITI sú však geograficky obmedzené, pretože jedna správa sa týka len jednej krajiny. Správy EITI sa takisto zvyčajne zverejňujú viac ako rok po správe predloženej v rámci podávania správ podľa jednotlivých krajín v EÚ za daný rok. Počet členov EITI sa od prijatia smernice o účtovníctve zvýšil. Medzi týmito dvomi skutočnosťami neexistuje priama súvislosť, ale to nič nemení na cieli uvedenom v odôvodnení 45 smernice o účtovníctve, podľa ktorého by podávanie správ podľa jednotlivých krajín malo pomôcť vládam krajín s bohatými zdrojmi uplatňovať zásady a kritériá EITI. Aspoň v súčasnosti existuje viacero faktorov, ktoré zabraňujú tomu, aby požiadavky EITI prevažovali nad požiadavkami EÚ a naopak.

Občianska spoločnosť a odvetvie vyzývajú Komisiu, aby naďalej opätovne potvrdzovala záväzok EÚ podporovať transparentnosť v ťažobnom odvetví na medzinárodných fórach, a tým nabádať svojich medzinárodných partnerov k zavedeniu podobných požiadaviek na podávanie správ na celom svete.

Vplyv na konkurencieschopnosť a bezpečnosť dodávky energie

EÚ je veľmi závislá od niekoľkých krajín, pokiaľ ide o jej dodávku ropy aj plynu. Akékoľvek obmedzenia činností spoločností EÚ v strategických partnerských krajinách s bohatými zdrojmi vyplývajúce z požiadaviek na podávanie správ by mali vplyv na energetickú bezpečnosť.

Spoločnosť VVA nenašla žiadne dôkazy o tom, že konkurenti z krajín mimo EÚ by mali výrazné konkurenčné výhody vyplývajúce z toho, že nemusia podáva správy o platbách vládam. Takisto nenašla žiadne prípady krajín mimo EÚ, ktoré by obmedzovali činnosti spoločností z EÚ v dôsledku požiadaviek na podávanie správ. Napriek tomu spoločnosti naďalej znepokojujú chýbajúce rovnaké podmienky, pretože na USA, Čínu a iných konkurentov sa nevzťahujú rovnaké povinnosti týkajúce sa transparentnosti. Priemysel znepokojujú riziká spojené s konkurencieschopnosťou z dlhodobého hľadiska vyplývajúce z chýbajúcich rovnakých podmienok. Zdá sa, že toto tvrdenie podporuje istá akademická štúdia( ), z ktorej vyplýva, že spoločnosti zverejňujúce správy podľa jednotlivých krajín zvyčajne zvyšujú svoje platby hostiteľským vládam a znižujú a opätovne prerozdeľujú investície v súvislosti s konkurentmi nezverejňujúcimi informácie v týchto krajinách.

Napriek tomu sa zatiaľ neprejavili žiadne hmatateľné účinky na dodávku energie do EÚ. Politika podávania správ podľa jednotlivých krajín má len niekoľko rokov. Je to oveľa menej ako zvyčajne oveľa dlhšie priemyselné cykly v oblasti ťažby, ropy atď. od prieskumu a investovania až do uzavretia. Z tohto dôvodu je situáciu potrebné podrobne sledovať z hľadiska rizika.

Rozšírenie požiadaviek na podávanie správ na ďalšie priemyselné odvetvia

Pokiaľ ide o občiansku spoločnosť, rozšírenie podávania správ podľa jednotlivých krajín na ďalšie priemyselné odvetvia (napr. telekomunikácie, stavebníctvo) by mohlo pomôcť zmierniť spoločenské a investičné riziká, ako aj zabraňovať protizákonnému konaniu, korupcii a zlému rozpočtovému hospodáreniu a odrádzať od nich. Napriek tomu odborníci a mimovládne organizácie zvyčajne uznávajú nerealizovateľnosť jedného univerzálneho riešenia, akým by bol iba hromadný prenos štandardov podávania správ podľa jednotlivých krajín platných pre ťažobný priemysel na iné odvetvia, napríklad len rozšírením rozsahu pôsobnosti smernice. Každý ďalší sektor by si vyžadoval na mieru prispôsobené požiadavky. Ďalším problémom je, že účinnosť takéhoto opatrenia takisto vo veľkej miere závisí od veľkosti firmy a medzinárodného charakteru sektora. Znamená to, že by mohlo byť nepraktické vymedziť v práve EÚ primeraný rozsah pôsobnosti pre niektoré sektory, pretože by to záviselo od toho, koľko sa do odvetví EÚ, ktoré sú už samy osobe dosť veľké a platia značné sumy vládam, lokálne investovalo v príslušnom sektore v zahraničí. Okrem toho hoci cieľom podávania správ podľa jednotlivých krajín je najmä posilniť postavenie miestneho obyvateľstva, ktoré čelí využívaniu svojich prírodných a neobnoviteľných zdrojov, takéto podávanie správ by nemuselo byť vhodné na dosahovanie podobných cieľov v sektoroch, ktoré nie sú neodmysliteľne späté s environmentálnymi faktormi a faktormi blízkosti.

Audit

Audit nie je povinnou požiadavkou na podávanie správ. Napriek tomu niektoré veľké nadnárodné spoločnosti dobrovoľne využívajú služby nezávislých audítorov, ktorí im poskytujú dodatočné uistenie, s cieľom zvýšiť dôveryhodnosť a spoľahlivosť svojich správ pre používateľov.

Ak by bol audit povinný, zainteresované strany by si želali podrobnejšiu špecifikáciu druhu činnosti, úrovne uistenia, načasovania, obsahu a zverejňovania správ. Za predpokladu tradičných činností auditu spoločnosť VVA odhadla ročné náklady v rozpätí 450 000 EUR až 1 500 000 EUR na spoločnosť. Pri jednoduchšom preskúmaní s obmedzeným uistením by sa znížili na 250 EUR až 450 000 EUR. Náklady na iné druhy činností – s uisťovacími službami alebo bez nich – sa neposudzovali.

Audit podávania správ podľa jednotlivých krajín nie je pre občiansku spoločnosť ako používateľov hlavnou prioritou, hoci uznáva, že audit podávania správ podľa jednotlivých krajín by zvýšil dôveryhodnosť a zefektívnil by uplatňovanie štandardov. Očakávania, že audit by mohol pomôcť napraviť nedostatky štandardov, ako sú napríklad nedostatky uvádzané v tejto správe, môžu byť v každom prípade neopodstatnené. Spoločnosti a regulačné orgány zvyčajne nepodporujú (alebo prinajmenšom spochybňujú) audit z hľadiska pomeru nákladov a prínosov.

Verejné podávanie správ podľa jednotlivých krajín vzťahujúce sa na nadnárodné spoločnosti vo všeobecnosti

V roku 2016 Komisia navrhla právny predpis, na základe ktorého by sa od veľkých spoločností vyžadovalo vypracúvanie každoročných správ podľa jednotlivých členských štátov a krajín mimo EÚ, v ktorých pôsobia, obsahujúcich informácie o dosiahnutých ziskoch a zaplatených daniach zo zisku( ).

Ťažba nerastov (náležitá starostlivosť)