[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |

Brusel, 28.2.2007

KOM(2007) 72 v konečnom znení

OZNÁMENIE KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU

Kódex EÚ týkajúci sa rozdelenia práce v oblasti rozvojovej politiky

OZNÁMENIE KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU

Kódex EÚ týkajúci sa rozdelenia práce v oblasti rozvojovej politiky

Úvod . 3

1. Mimoriadna príležitosť 4

1.1. Výzvy 4

1.2. Príležitosti 5

2. Komplexný súbor prepojených konceptov 5

2.1. Rôzne dimenzie komplementarity 6

2.2. Zásady implementácie 7

3. Cesta vpred: Efektívnejšie rozdelenie práce 8

3.1. Prístup: pragmatický a založený na informáciách 8

3.2. Metóda: kódex EÚ 9

3.2.1. Charakter 9

3.2.2. Rozsah pôsobnosti 10

3.2.3. Zásady 10

3.2.4. Následné činnosti 12

Záver 13

ÚVOD

Občania Európy si želajú silnejšiu Európu, ktorá by dokázala zlepšiť životné podmienky najchudobnejších obyvateľov sveta. Európu, ktorá viac, lepšie a rýchlejšie bojuje proti celosvetovej chudobe. Európu, ktorá viac uplatňuje svoj hlas, Európu s takým politickým vplyvom, aký zodpovedá úrovni jej finančnej veľkorysosti.

Občania Európy si však zároveň želajú efektívnu a účinnú Európu. Značné zvýšenie počtu aktivít a štruktúr v oblasti rozvojovej pomoci viedlo v poslednom desaťročí ku vzniku zložitého a nákladného priemyslu rozvojovej pomoci. Do každej rozvojovej krajiny uskutočnia darcovia v priemere 350 misií ročne. Príliš veľa darcov sa sústredí na rovnaké krajiny a rovnaké sektory. Napríklad v Mozambiku sa až 27 darcov venuje boju proti HIV. V dôsledku toho rozvojové krajiny často iba ťažko zvládajú množstvo misií, nadbytočné administratívne náklady, rôzne prekrývanie a duplicitu a rozdiely v požiadavkách, pravidlách a podmienkach darcov. Táto situácia znižuje transparentnosť a zvyšuje možnosť korupcie. Iné krajiny, ako napríklad Stredoafrická republika alebo Somálsko, naopak trpia tzv. únavou darcov a sú prakticky ponechané samy na seba.

Dochádza ku konsenzu, že takáto nejasná a zložitá situácia nie je udržateľná a že Európska únia (EÚ) by mala zaujať vedúcu úlohu pri riešení tohto problému. Objavovanie nových darcov z EÚ a záväzok zdvojnásobiť pomoc zo strany EÚ pomohli zreteľnejšie si uvedomiť, že je nevyhnutné radikálne zlepšenie. Prijatím Európskeho konsenzu o rozvoji v roku 2005[1] EÚ vyslala nový signál. Vôbec po prvýkrát sa Rada, Parlament a Komisia dohodli na súbore spoločných hodnôt, zásad a cieľov rozvojovej politiky EÚ, stavajúc ju do pozície svetového lídra v oblasti rozvoja. O niekoľko mesiacov neskôr, v apríli 2006, schválila EÚ balíček opatrení určených na zvýšenie, zlepšenie a urýchlenie pomoci.

Nastal čas prejsť od slov k činom. Kľúčovou otázkou, ktorú EÚ potrebuje vyriešiť, ak má dosiahnuť pokrok pri implementácii novej rozvojovej politiky EÚ, je otázka: Kto robí čo . Vzhľadom na to je cieľom tohto oznámenia predložiť súbor konkrétnych opatrení na posilnenie komplementarity a rozdelenia práce medzi darcami z EÚ. Na dosiahnutie tohto cieľa musí EÚ vykonať analýzu hlavných výziev a príležitostí uvedených ďalej v texte (časť 1) a opätovne vymedziť koncepty a zásady činnosti EÚ (časť 2). Na tomto základe by mala EÚ definovať ďalšie smerovanie (časť 3).

1. MIMORIADNA PRÍLEžITOSť

Komplementarita nie je novou politickou témou. Medzinárodní darcovia a organizácie ako Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj, Organizácia spojených národov a Svetová banka majú dlhoročné skúsenosti so snahou o zlepšenie komplementarity. Na európskej úrovni sú vyjadrením záväzku EÚ podporovať rozdelenie práce oznámenia a rezolúcie Rady z rokov 1995[2] a 1999[3], mnohé správy a rôzne pilotné iniciatívy. Prvým pokusom o dosiahnutie operatívnej komplementarity medzi Komisiou a členskými štátmi prostredníctvom vymedzenia oblastí, v ktorých predstavuje pomoc zo strany Spoločenstva pridanú hodnotu, bolo spoločné stanovisko k rozvojovej politike z novembra 2000[4]. Veľa týchto politických iniciatív však nebolo prenesených do reality kvôli politickým a operatívnym ťažkostiam, ktoré takýto prístup vyvolal.

1.1. Výzvy

Politika a zviditeľňovanie . Rozvojová spolupráca je jedným z nástrojov zahraničnej politiky darcovských krajín. Tieto krajiny sa asi nebudú chcieť vzdať spolupráce v danom sektore alebo krajine, keďže by to mohlo poškodiť viditeľnosť ich činnosti. Zviditeľňovanie má aj vnútroštátnu dimenziu. Parlamenty a verejnosť už nemusia byť ďalej ochotné podporovať opatrenia, ktoré predstavujú ústup od sektorov priamo spojených so znižovaním chudoby (napr. vzdelávanie, zdravie detí).

Operatívne výzvy. Optimálne rozdelenie práce je politickým želaním darcov, prináša však so sebou operatívne výzvy. Stali sa prípady, keď partnerské krajiny prijali záväzky a vlády podporovali harmonizačné procesy a rozdelenie práce medzi darcov. V približne 15 krajinách sa vytvárali začiatkom roku 2006 lokálne procesy, vrátane takých, ktoré sa často označujú ako Joint Assistance Strategies (spoločné stratégie pomoci). Tieto chvályhodné iniciatívy však v dôsledku operatívnych ťažkostí v praxi nie vždy viedli k väčšiemu pokroku.

Využitie existujúcich poznatkov. Každá stratégia rozdelenia práce musí zohľadňovať značné rozdiely medzi darcami z EÚ. Niektoré krajiny dlho poskytovali veľké objemy oficiálnej rozvojovej pomoci (ORP). Iné si uchovali silné kultúrne a politické zväzky zo svojej koloniálnej minulosti. Ďalšie krajiny začali s rozvojovou spoluprácou len nedávno. Každý darca z EÚ disponuje špecifickou odbornosťou a môže hrať aktívnu úlohu pri rozdelení práce, na čo by sa nemalo zabúdať, naopak, malo by sa to v plnej miere využiť. Rozdelenie práce by nemalo viesť k rigidnému byrokratickému prístupu, ale malo by ponechať priestor flexibilite.

1.2. Príležitosti

Nový celosvetový a európsky konsenzus. V roku 2005 podpísali všetci darcovia Parížsku deklaráciu, v ktorej sa zdôrazňuje význam komplementarity a potreba plného využitia komparatívnych výhod ostatných darcov pri rešpektovaní vlastnej zodpovednosti partnerských krajín. Európska únia ide ešte ďalej. Vo svojom príspevku k Parížskej deklarácii, založenom na správe ad hoc pracovnej skupiny o harmonizácii[5], prejavila EÚ ochotu vypracovať operatívnu stratégiu vedúcu ku komplementarite. Tento záväzok sa následne stal neoddeliteľnou súčasťou Európskeho konsenzu o rozvoji z roku 2005 a je ústredným prvkom Akčného plánu EÚ na zefektívnenie pomoci, ktorý bol predstavený v roku 2006. Na základe tohto návrhu ministri z EÚ súhlasili s vypracovaním operatívnych zásad lepšej organizácie rozdelenia práce v partnerskej krajine alebo medzi krajinami. Toto oznámenie – vypracúvané za účasti odborníkov z členských štátov postupne od roku 2004, t. j. počas predsedníctva siedmich štátov – by sa malo posudzovať v tomto kontexte.

EÚ: možná vedúca úloha, nevyhnutná zodpovednosť . Zvýšené povedomie Európy je spojené so zvýšenou zodpovednosťou (52 % svetovej ORP a 80 % plánovaného zvýšenia pomoci). Všetci darcovia z EÚ majú spoločné rozvojové ciele, spoločnú víziu, hodnoty a zásady. Vízia, zakotvená v Európskom konsenze o rozvoji, predstavuje základ budovania spoločnej zodpovednosti. Okrem toho Komisia a členské štáty v praxi už uskutočňujú koordináciu na úrovni krajín a vedú nepretržitý dialóg. Dochádza k spoločnému programovaniu v rámci EÚ. V Európskom konsenze sa dohodlo, že uprednostňovanou formou pomoci bude rozpočtová a sektorová podpora, čo ponúka ďalšie príležitosti na presadzovanie koordinácie, harmonizácie a rozdelenia práce.

Zlepšenie výkonnosti. Pomocou atlasu darcov z EÚ sa zistili medzery, duplicita a nadbytočné administratívne náklady, ktoré obmedzujú dosah pomoci poskytovanej darcami z EÚ a zvyšujú záťaž na partnerské krajiny. Posilňovanie komplementarity medzi aktivitami darcov z EÚ je kľúčovým prvkom zvyšovania výkonnosti Európy ako referenčného darcu.

2. Komplexný súbor prepojených konceptov

Komplementarita zahŕňa celý rad zásad a konceptov. Európska únia musí všetky tieto dimenzie starostlivo posúdiť a objasniť, pretože dohoda v otázke koncepčného rámca je predpokladom spoločného konania. V tomto štádiu neexistujú žiadne medzinárodne dohodnuté definície komplementarity, len definície, ktoré stručne načrtla Parížska deklarácia. Preto je dôležité aj to, aby EÚ ponúkla medzinárodnému spoločenstvu definíciu kľúčových konceptov a zásad.

2.1. Rôzne dimenzie komplementarity

Komplementarita je koncept organizačného charakteru. Treba ju chápať ako úplný a vyvážený súlad v konaní darcov, a nie len ako plánovanie navyše. Komplementarita sa začína koordináciou, no má vyššie ambície: tento koncept predpokladá, že každý aktér zameriava svoju pomoc na oblasti, v ktorých môže so zreteľom na činnosť iných aktérov priniesť najvyššiu pridanú hodnotu. Komplementarita teda znamená optimálne rozdelenie práce medzi rôznymi aktérmi s cieľom dosiahnuť optimálne využitie ľudských a finančných zdrojov. Komplementaritu možno uskutočniť v nasledujúcich piatich dimenziách, ktoré sú prepojené a ktoré treba chápať ako celok.

Komplementarita v rámci krajiny: Ako sa uvádza vyššie, fragmentácia pomoci vedie k zvýšenej administratívnej záťaži a vyšším transakčným nákladom v partnerských krajinách, rozptýlenejšiemu politickému dialógu a môže viesť k nesprávnemu prideleniu zdrojov. Do niektorých, z hľadiska politiky často atraktívnych sektorov môže plynúť príliš veľa finančných prostriedkov, kým iné – o nič menej dôležité – sektory zostávajú podfinancované. Ideálnym príkladom iracionality takéhoto systému je postup zaobstarávania liekov v Keni, na ktorom sa zúčastňuje 20 darcov a 13 sprostredkovateľských orgánov (pozri prílohu 7).

Komplementarita medzi krajinami: Príliš veľa darcov sa sústredí na určité, často úspešné krajiny, zatiaľ čo iné, mnohokrát zraniteľné krajiny zostávajú bokom. Táto tendencia vedie k zväčšujúcej sa priepasti medzi „obľúbencami“ a „sirotami“ pri poskytovaní pomoci. V krajinách, kde sú partnerstvá zložité a vnútroštátna kapacita obmedzená, sa vyvíjajú zaujímavé postupy na zabezpečenie aspoň minimálnej medzinárodnej podpory. Európska únia musí v tomto smere zohrať osobitnú úlohu. Európske spoločenstvo je globálny hráč pôsobiaci na celom svete, členské štáty majú úzke väzby so všetkými rozvojovými krajinami a EÚ má formálne dohody s takmer všetkými z nich.

Komplementarita medzi sektormi: Všetci darcovia nemusia budovať kapacity vo všetkých sektoroch. Niektorí z darcov vyvinuli špecifické know-how, ktoré by sa malo v plnej miere využiť. Napríklad v Európskom konsenze o rozvoji sú uvedené sektory a témy, na ktoré by Európska komisia mala sústrediť svoje celosvetové aktivity. Iní darcovia plne využili svoje komparatívne výhody na úrovni agentúr a stanovili si prioritné oblasti. Európska únia ako celok by mala byť schopná poskytnúť kompletný „rad nástrojov“ na tematické a sektorové operácie, vychádzajúc zo špecifických poznatkov jednotlivých darcov.

Vertikálna komplementarita: Vznikom celosvetových iniciatív v oblasti pomoci a pôsobením regionálnych organizácií v úlohe hlavných aktérov sa vytvoril komplexný viacúrovňový systém rozvojovej pomoci. Vo viacerých oblastiach sa súbežne uskutočňujú podobné aktivity na národnej (vrátane subnárodnej), regionálnej alebo medzinárodnej úrovni. Je potrebné premyslieť novú súčinnosť. Napríklad, cezhraničné aktivity, veľké projekty alebo projekty na vybudovanie kapacít sa často plánujú na národnej a regionálnej úrovni.

Komplementarita presahujúca formy a nástroje: Niektoré iniciatívy zahŕňajú kombináciu foriem alebo nástrojov, ktorých súčinnosť treba posilniť. Často si možno napríklad vybrať, či príspevok doplniť pomocou pôžičky alebo súkromného kapitálu. Niektorí darcovia sa takisto špecializujú na určité formy alebo nástroje (t. j. rozpočtová podpora, projekt, technická pomoc alebo podpora mimovládnym organizáciám), prípadne niektoré z nich uprednostňujú.

2.2. Zásady implementácie

Vlastná zodpovednosť: Primárnu vedúcu úlohu a zodpovednosť, pokiaľ ide o rozdelenie práce na úrovni krajiny, by mala mať v prvom rade vláda partnerskej krajiny. Ak sa krajina uvedenej vedúcej úlohy a vlastnej zodpovednosti neujala, EÚ by mala takémuto procesu napomôcť. V oboch prípadoch by EÚ mala hrať aktívnu úlohu pri presadzovaní komplementarity a rozdelenia práce. Vždy, keď je to možné, musí byť akákoľvek iniciatíva založená na existujúcich procesoch a vždy, keď je to potrebné, ihneď postúpená vláde. Európska únia by mala partnerským krajinám poskytovať podporu v oblasti budovania kapacít, aby im tak umožnila prevziať zodpovednosť[6].

Vplyv na tok pomoci: Dôležité je, aby sa rozdelenie práce neuskutočnilo na úkor celosvetového objemu pomoci alebo predvídateľnosti pomoci. Väčšia nestálosť môže ekonomike prijímajúcej krajiny spôsobiť vážne problémy. V tejto súvislosti je istou príležitosťou plánované zvýšenie pomoci, ale darcovia z EÚ by sa mali vyhnúť náhlemu prerušeniu toku pomoci. Zmeny v politike by sa mali zavádzať v spolupráci s partnerskými krajinami.

Európska únia a darcovia: Ako sa uvádza vyššie, EÚ nesie ako poskytovateľ viac než 50 % celosvetovej ORP zvýšenú zodpovednosť. Spoločná vízia a rozvojové ciele EÚ, ako aj jej spoločné politické úsilie okrem toho predstavujú ideálnu platformu pre posilnenie deľby práce. Z tohto dôvodu si musí EÚ v prvom rade zorganizovať rozdelenie práce vo vlastných radoch. Posilnená vedúca úloha EÚ a komplementarita tiež poskytnú základ pre lepšiu medzinárodnú deľbu práce. V Európskom konsenze o rozvoji sa stanovili zásady, ako čo najlepšie postupovať vo vzťahu k týmto dvom vzájomne sa posilňujúcim dimenziám.

Komparatívna výhoda a pridaná hodnota: Komplementarita by sa mala zakladať na komparatívnych výhodách darcov pri podporovaní partnerských vlád (pozri definíciu v prílohe 2). Darcovia z EÚ by mali v plnej miere využívať svoje príslušné komparatívne výhody na: (i) zvýšenie deľby práce, (ii) prehĺbenie koncentrácie aktivít a (iii) rozvoj delegovanej spolupráce. Komparatívnu výhodu možno nájsť aj v subsektore alebo v tematickom okruhu v rámci sektora, napríklad inkluzívne vzdelávanie vo vzdelávacom sektore, rybolov v rámci hospodárenia s prírodnými zdrojmi, miestna správa v reforme verejného sektora atď. V Európskom konsenze sú definované úlohy, prostredníctvom ktorých sa Komisia bude usilovať vniesť do procesu pridanú hodnotu (odseky 46 až 55). Okrem úlohy darcu disponuje Komisia uznávanou pridanou hodnotou, pokiaľ ide o vypracúvanie politických stratégií, podporu osvedčených postupov v oblasti rozvoja a uľahčovanie koordinácie a harmonizácie (odseky 50 a 51), ako aj o vonkajšiu dimenziu vnútorných politík Spoločenstva.

Hlavný darca a delegovaná spolupráca: Delegovaná spolupráca je praktická v tom prípade, keď jeden darca („hlavný darca“) oprávnene koná v mene jedného alebo viacerých iných darcov („delegujúci darcovia” alebo „tichí partneri”). Medzi hlavnými a delegujúcimi orgánmi však musia byť vymedzené praktické formy implementácie, vrátane potreby viditeľnosti. Úroveň a forma delegovania môže byť rôzna, od zodpovednosti za jeden prvok projektového cyklu (napr. jedno konkrétne preskúmanie) až po zodpovednosť za úplný sektorový program alebo dokonca program týkajúci sa celej krajiny[7].

Európska susedská a partnerská politika (ESP): Cieľom ESP je vytvárať privilegované partnerstvá so susednými krajinami použitím príslušných nástrojov – vrátane rozvoja – na podporu efektívneho riadenia a implementácie. Z tohto dôvodu ESP a príslušné finančné nástroje obsahujú samostatné ustanovenia týkajúce sa programovania podpory EÚ na celkovej úrovni a na úrovni krajín a regiónov, ďalej ustanovenia týkajúce sa politického a sektorového dialógu, mobilizácie osobitných možností členských štátov (napr. prostredníctvom twinningových programov) a koordinácie zo strany Komisie. Pri uplatňovaní tohto kódexu na uvedené ustanovenia a v súlade s odsekom 62 Európskeho konsenzu sa primerane zohľadní širší politický rámec a technická povaha ESP (aproximácia s ,acquis‛ EÚ).

3. Cesta vpred: EFEKTÍVNEJšIE ROZDELENIE PRÁCE

Zlepšenie komplementarity si vyžaduje zmeny v prístupe darcov aj prijímajúcich krajín. Značne to vplýva na proces plánovania a dlhodobé partnerstvá v jednotlivých krajinách a sektoroch. Toto sa nestane cez noc. Preto je potrebná dlhodobá perspektíva a viacstupňový prístup.

3.1. Prístup: pragmatický a založený na informáciách

Analyzovať existujúce skúsenosti a stavať na nich. Lepšia komplementarita a rozdelenie práce bolo a je cieľom rozvojovej politiky mnohých štátov. Ponaučenie si možno vziať z osvedčených postupov, ale aj z tých iniciatív, ktoré neviedli k očakávaným výsledkom (pozri prílohu 3).

Stanoviť politický mandát. Rozvojová spolupráca je založená na politických rozhodnutiach a rozpočty na pomoc podliehajú parlamentnej kontrole. Zmeny sú vysoko politickými rozhodnutiami a práca by teda mala spočívať na jasnom politickom mandáte udelenom na najvyššej úrovni.

Vytvoriť primerané operatívne formy. Komplementarita úzko súvisí s tým, ako si darcovia organizujú plánovanie, programovanie a implementáciu rozvojovej pomoci. Medzi témy, ktoré sa práve spracúvajú v súvislosti s metódami poskytovania pomoci, patrí to, akú úlohu majú zohrávať hlavní a aktívni darcovia, ako aj delegujúci partneri, ďalej spoločné programovanie a spoločné dohody o financovaní.

Mať pragmatický prístup k implementácii. Podporovanie komplementarity by malo byť založené na pragmatickom prístupe, ktorého cieľom sú konkrétne a hmatateľné výsledky. Široká diskusia o komplementarite v rámci krajiny, ku ktorej došlo v posledných rokoch, by mala umožniť jej skorú implementáciu. Pokiaľ ide o komplementaritu medzi krajinami a medzi sektormi, z hľadiska usmernenia implementácie sú ešte potrebné ďalšie politické diskusie. Vo všetkých štádiách by pracovné metódy mali zostať racionálne, transparentné a dobre vyvážené.

Vytvoriť efektívne systémy monitorovania. Pre signatárov Parížskej deklarácie sú vhodným základom trvalého monitorovania pokroku systémy monitorovania Výboru pre rozvojovú pomoc OECD. V iných krajinách by sa mali využívať existujúce vnútroštátne systémy a pokiaľ je to možné, nemali by sa vytvárať nové systémy. Atlas darcov z EÚ a každoročné správy o implementácii ponúkajú prehľad na európskej úrovni.

3.2. Metóda: kódex EÚ

Navrhuje sa prijatie kódexu, v ktorom sú stanovené operatívne zásady majúce za cieľ zabezpečiť lepšie rozdelenie práce medzi darcami z EÚ. Bol navrhnutý v úzkej spolupráci s odborníkmi z členských štátov a vychádza z osvedčených postupov v tejto oblasti. Kódex spočíva na zásadách vlastnej zodpovednosti, prispôsobenia, harmonizácie a riadenia zameraného na výsledky, ktoré obsahuje Parížska deklarácia, ako aj na ďalších cieľoch a hodnotách zdôraznených v Európskom konsenze.

Európska komisia bude uplatňovať tento kódex v súlade s cieľmi a zásadami stanovenými právnym rámcom, ktorý sa vzťahuje na jej politiku rozvojovej a vonkajšej pomoci, t. j. nástrojom rozvojovej spolupráce a Európskym rozvojovým fondom.

3.2.1. Charakter

Kódex je založený na dobrovoľnosti, flexibilite a sebakontrole. Je to ‚mäkký‛ právny predpis, ktorý má usmerňovať politiku a činnosť a ktorý má napomáhať splneniu našich záväzkov. Kódex obsahuje zásady a normy uplatniteľné na rozvojovú pomoc EÚ, no môže sa začleniť do akéhokoľvek iného podobného kódexu, dohodnutého na miestnej alebo medzinárodnej úrovni, prípadne môže tvoriť jeho súčasť.

Kódex je dynamický dokument. Stanovujú sa v ňom ciele, ktoré sa darcovia z EÚ budú snažiť postupne dosiahnuť. Bude sa pravidelne hodnotiť a revidovať na základe informácií získaných počas jeho implementácie a na základe monitorovania dosiahnutého pokroku.

Kódex má všeobecný charakter a je zameraný na všeobecné usmernenia. Kódex je vypracovaný so zreteľom na želané výsledky, nemá byť normatívnym súborom postupov na dosiahnutie týchto výsledkov. Takýto prístup umožňuje flexibilitu, ktorá je potrebná na vytvorenie rovnováhy medzi rýchlym dosiahnutím výsledkov a prekážkami, ktorým budú niektorí darcovia z EÚ čeliť pri implementácii týchto zásad.

Kódex sa orientuje na všetkých, ktorí prijímajú rozhodnutia na úrovni EÚ a ktorí by sa mohli nejakým spôsobom zapájať do definovania a implementácie rozvojovej pomoci. Odporúča sa, aby tento kódex dodržiavali.

Kódex je príspevkom k medzinárodnej agende. Veríme, že darcovia z celého sveta budú kódex považovať za užitočný a verejne sa zaviažu k jeho dodržiavaniu. Vlády a darcovia ho môžu používať ako štandard pri posudzovaní správania partnerských agentúr. A partnerské krajiny majú právo očakávať, že tí, ktorí im chcú pomôcť, spĺňajú príslušné podmienky.

3.2.2. Rozsah pôsobnosti

Aktivity občianskej spoločnosti a spolupráca so súkromnými nadáciami síce predstavujú dôležitú súčasť pomoci poskytovanej v danej krajine, ale väčšia komplementarita medzi súkromnou a verejnou sférou je témou na inú diskusiu. Hoci plne uznávame význam tohto prvku, z uvedeného dôvodu sa tento kódex zameriava len na komplementaritu medzi orgánmi verejnej moci.

Aj keď navrhovaný kódex spočíva na piatich uvedených prvkoch, zatiaľ sa bude zameriavať najmä na prvé tri dimenzie komplementarity, t. j. na rozdelenie práce medzi darcami z EÚ a na spôsob, ako sa môžu darcovia z EÚ vo svojej práci navzájom dopĺňať (v rámci krajiny, medzi krajinami a medzi sektormi). Opätovne sa v ňom však zdôrazní potreba zaoberať sa zostávajúcimi dimenziami v inom relevantnom kontexte.

Napokon sa tento kódex zaoberá aj operatívnou komplementaritou. Hoci nemá za cieľ meniť inštitucionálny rámec, ďalší pokrok pri rozdeľovaní práce si vyžaduje zmenu a presun aktivít a metód práce, a dokonca aj možné štrukturálne úpravy. Je potrebné podporiť a zabezpečiť ich prostredníctvom vhodných opatrení.

3.2.3. Zásady

Navrhujeme, aby sa darcovia z EÚ zaviazali dodržiavať tieto zásady (ich podrobný opis sa nachádza v prílohe 1):

- Hlavná zásada 1 – Sústrediť svoje aktivity v rámci krajiny na ústredné sektory

Darcovia z EÚ sa budú vo svojich aktivitách zameriavať na dva ústredné sektory, vychádzajúc pritom zo svojich príslušných komparatívnych výhod. Partnerské krajiny budú podporované v tom, aby sa aktívne podieľali na identifikácii ústredných sektorov. V Európskom konsenze sú definované úlohy, prostredníctvom ktorých sa Komisia bude usilovať priniesť pridanú hodnotu (odseky 46 až 55). Toto je doplnené zmluvou, ktorá uznáva pridanú hodnotu vo vonkajšej dimenzii vnútorných politík Spoločenstva. Okrem týchto dvoch ústredných sektorov, do ktorých by mala prúdiť väčšina dostupných finančných prostriedkov, môžu darcovia, ak to podmienky umožňujú, poskytovať všeobecnú rozpočtovú podporu a financovať aktivity v iných oblastiach, ako je podpora občianskej spoločnosti, výskum alebo spolupráca univerzít/škôl.

Rámček 1: V dokumentoch Európskej komisie o stratégii pre jednotlivé krajiny, schválených v roku 2001 a revidovaných v roku 2005, sa definuje strategické programovanie prideľovania pomoci Komisie všetkým rozvojovým krajinám. V súlade s týmito dokumentmi o stratégii je sústredenie aktivít a finančnej podpory na dva sektory kľúčovou zásadou a prispelo k lepšiemu zacieleniu a vyššej účinnosti rozvojovej spolupráce Komisie.

- Hlavná zásada 2 – Presun ďalších aktivít v krajine

Darcovia z EÚ presunú aktivity v oblasti pomoci, ktoré nepatria do ich ústredných sektorov, a to tak, že sa budú angažovať prostredníctvom dohôd s hlavnými darcami a prostredníctvom delegovanej spolupráce/partnerstiev, prejdú na všeobecnú rozpočtovú podporu, alebo takéto aktivity zodpovedným spôsobom ukončia.

a) Vedľajšia zásada 2 a – Dohody o hlavnom darcovstve

Darcovia z EÚ sa budú usilovať o vytvorenie dohôd o hlavnom darcovstve založených na stabilnom mandáte.

b) Vedľajšia zásada 2 b – Delegovaná spolupráca/partnerstvo

Ak sa daný sektor považuje za strategický pre partnerskú krajinu alebo darcu a je v ňom nedostatok financií, môžu darcovia z EÚ uzavrieť s iným darcom dohodu o delegovanej spolupráci/partnerstve.

Rámček 2: V Južnej Afrike delegoval britský Úrad pre medzinárodný rozvoj (DFID) implementáciu svojej podpory v oblasti pozemkovej reformy na Belgicko. V Rwande zasa delegovalo Švédsko na DFID, ktorý tu poskytuje všeobecnú rozpočtovú podporu, monitorovanie a audit finančných prostriedkov na podporu vzdelávacieho sektora.

- Hlavná zásada 3 – Zabezpečiť adekvátnu prítomnosť EÚ v strategických sektoroch

Darcovia z EÚ by mali zabezpečiť, aby v každom strategickom sektore, ktorý sa považuje za relevantný z hľadiska znižovania chudoby, aktívne pôsobil aspoň jeden z nich. Darcovia z EÚ sa budú okrem toho snažiť obmedziť do roku 2010 počet aktívnych darcov na max. 3 na sektor.

- Hlavná zásada 4 – Uplatňovať postupy aj pri spolupráci s partnerskými regionálnymi inštitúciami

So zreteľom na zvyšujúci sa objem pomoci a nárast aktivít na regionálnej úrovni budú darcovia z EÚ uplatňovať uvedené zásady rozdelenia práce v rámci krajiny aj pri svojej práci s partnerskými regionálnymi inštitúciami.

- Hlavná zásada 5 – Stanoviť prioritné krajiny

Darcovia z EÚ posilnia svoje geografické zameranie prostredníctvom dialógu v rámci EÚ, berúc pritom do úvahy angažovanie darcov v širšom kontexte. Ako sa uvádza v Európskom konsenze, pomoc Spoločenstva bude naďalej univerzálna.

Rámček 3: Napríklad Holandsko prudko znížilo počet prioritných krajín (z viac ako 70 na 20 krajín), a to v podstate použitím troch výberových kritérií: (i) úroveň chudoby, (ii) makroekonomická výkonnosť a (iii) kvalitná správa.

- Hlavná zásada 6 –Zaoberať sa krajinami, ktoré sú vo vzťahu k prideľovaniu pomoci „sirotami“

Darcovia z EÚ sa budú usilovať prideliť časť svojho rozpočtu na pomoc tým krajinám, ktoré sú „podfinancované“. Často ide o ‚nestabilné‛ štáty, ktorých stabilizácia má pozitívny vplyv na celý región.

Rámček 4: Generálne riaditeľstvo pre humanitárnu pomoc (ECHO) sa vo svojej stratégii dôrazne zameriava na oblasť zabudnutých kríz. V roku 2002 si ECHO stanovilo za cieľ prideliť 10 % svojich prostriedkov do oblasti zabudnutých kríz. Dnes je tento cieľ viac-menej dosiahnutý. Už počas roka 2004 bolo do oblasti zabudnutých kríz pridelených celkom 239 miliónov (t. j. 42 % všetkých prostriedkov).

- Hlavná zásada 7 – Analyzovať a rozvinúť celkový rozsah možností

Darcovia z EÚ pôjdu pri seba hodnoteniach svojich komparatívnych výhod viac do hĺbky. Mali by sa viac špecializovať a súčasne zachovať rôznorodosť svojej odbornosti pre EÚ ako celok.

Komisia bude ďalej rozvíjať svoju odbornosť a kapacity v tých oblastiach, v ktorých má komparatívne výhody, pričom bude venovať zvláštnu pozornosť budovaniu potrebných kapacít a odbornosti na úrovni krajiny.

- Hlavná zásada 8 – Sledovať pokrok, pokiaľ ide o vertikálnu komplementaritu a komplementaritu presahujúcu formy/nástroje

Darcovia z EÚ sa zaväzujú, že urobia pokrok aj v iných dimenziách komplementarity, predovšetkým v rámci relevantných medzinárodných fór a partnerstiev.

- Hlavná zásada 9 – Spoločne podporovať rozdelenie práce

Darcovia z EÚ sa budú čoraz viac opierať o spoločné stanoviská, aby tak objasnili ciele, formy a výsledky rozdelenia práce a dosiahli spoločným príspevkom EÚ vyšší vplyv.

- Hlavná zásada 10 – Prehĺbiť reformy systémov pomoci

Darcovia z EÚ si uvedomujú, že rozdelenie práce si bude vyžadovať skutočné štrukturálne zmeny, reformy a bude mať dosah na personál.

3.2.4. Následné činnosti

Z uvedených dôvodov sa navrhuje, aby bol tento kódex prijatý najprv v rámci EÚ a až v druhom štádiu otvorený pre všetkých darcov, ktorí by chceli pristúpiť k týmto osvedčeným postupom. Úspešná implementácia kódexu bude závisieť od spoločného úsilia členských štátov a Komisie a vyžaduje si jasné pokyny. Delegácie Komisie a zastúpenia členských štátov budú hrať pri jeho implementácii zásadnú úlohu.

Implementácia kódexu by sa mala dôrazne podporovať a monitorovať. Mala by byť súčasťou každoročnej debaty o orientácii rozvojovej politiky EÚ a mala by sa zakladať na troch prvkoch: každoročné prešetrenie náhodne vybraných krajín, atlas darcov z EÚ prispôsobený na používanie z hľadiska politiky a rozvojová správa EÚ, ktorá sa práve pripravuje. Kódex by mal prejsť v roku 2010 revíziou.

ZÁVER

Nedostatočná efektívnosť kolektívneho pôsobenia darcov sa stala neudržateľnou. Povinnosťou EÚ je pristupovať k riešeniu tejto výzvy proaktívne. Dnes máme jedinečnú príležitosť progresívnym spôsobom splniť dlhoročný záväzok zvýšiť komplementaritu a zabezpečiť skutočné rozdelenie práce medzi darcami. Vyzývame darcov z EÚ, aby prijali navrhovaný kódex a bezodkladne začali implementovať jeho zásady, a to v prípade už prebiehajúcich aj budúcich rozšírených aktivít. Komisia bude monitorovať a hodnotiť stav jeho implementácie prostredníctvom každoročných správ a pravidelným prešetrovaním náhodne vybraných krajín.

Európska únia musí teraz prejsť za hranice politických stanovísk a premeniť slová na činy. Dohody o rozdelení práce by zvýšili efektívnosť, posilnili úlohu rozvojovej spolupráce vo vonkajších vzťahoch EÚ a prispeli k vytvoreniu európskej identity založenej na hodnotách, ktoré sú obsiahnuté v Európskom konsenze o rozvoji. Európska únia má potenciál pôsobiť ako hnacia sila rozdelenia práce medzi darcami a v tomto smere nesie aj zodpovednosť.

[1] Ú. v. EÚ C 46, 24.2.2006.

[2] Oznámenie Komisie Rade a Európskemu parlamentu o komplementarite medzi politikou rozvojovej spolupráce Spoločenstva a politikami členských štátov, Brusel, máj 1995. Rezolúcia Rady o komplementarite medzi politikou rozvojovej spolupráce Spoločenstva a politikami a činnosťami členských štátov, Brusel, jún 1995.

[3] Oznámenie Komisie Rade a Európskemu parlamentu o komplementarite medzi politikou rozvojovej spolupráce Spoločenstva a členských štátov – KOM(1999) 218, 6.5.1999. Rezolúcia Rady o komplementarite medzi rozvojovými politikami Spoločenstva a členských štátov, Brusel, máj 1999.

[4] Spoločné stanovisko Rady a Komisie k rozvojovej politike ES – november 2000.

[5] Schválená Radou v novembri 2004.

[6] Závery Rady a predstaviteľov vlád členských štátov, ktorí sa stretli v rámci zasadnutia Rady venovaného hlavným zásadám komplementarity a rozdelenia práce (17.10.2006) – Všeobecné zásady.

[7] Definícia usmernení DAC a referenčné dokumenty: Harmonizácia postupov darcov s cieľom zabezpečiť efektívne poskytovanie pomoci, dokumenty o osvedčených postupoch.