V tomto ohľade sa v programe stability z roku 2019 uvažuje o vyššom podiele zvýšenia výnosu z daní z príjmov právnických osôb ako o štrukturálnom. Komisia uznáva, že je to stále jedna z možností. Následná ex post revízia trvalého účinku opatrenia smerom nahor by zlepšila posúdenie východiskovej rozpočtovej pozície. V dôsledku toho predstavuje pomerne konzervatívny postoj vyjadrený v prognóze Komisie z jari 2019 závažný faktor, ktorý treba vziať do úvahy pri celkovom posúdení vzhľadom na rozsah dodatočných príjmov (približne 0,5 % HDP v roku 2017 a 0,7 % HDP v roku 2018), tak ako aj vysokú mieru ich neistoty.

Napriek tomu však, aj keď s klesajúcou tendenciou, stále pretrvávajú neistoty v súvislosti s podstatným zvýšením platieb preddavkov na dane z príjmov právnických osôb vybraných v rokoch 2017 a 2018 (približne 0,5 % HDP v každom z týchto rokov). Tento nárast príjmov je spôsobený najmä zavedením výrazne vyšších prirážok za neuhradenie platieb preddavkov na daň v dvoch krokoch v rokoch 2017 a 2018. Týmto opatrením sa zavádza trvalá zmena v načasovaní opakujúcich sa príjmov, a to aspoň čiastočným presunutím výberu daní z dodatočného vyrovnania dane na preddavky na daň, a preto sa vytvára výnimočný a dočasný vrchol daňových príjmov v rokoch 2017 a 2018. Pri základom scenári z prognózy Komisie z jari 2019 a pri rovnakej metodike ako minulý rok Komisia dospela k záveru, že akýkoľvek výber daní nad rámec trendu by sa mal považovať za jednorazový, dočasný príjem, ktorý by sa napokon od roku 2019 vyrovnal na základe nižšieho príjmu z vyrovnania daní. V ďalších analýzach, ako je analýza Národnej banky Belgicka, sa vyšší podiel zvýšenia príjmov z daní z príjmov právnických osôb v roku 2017 a 2018 považuje za dočasný, zatiaľ čo vláda hodnotí vyšší podiel ako štrukturálny. Aj po zohľadnení týchto neistôt a pri hodnotení celého nárastu ako štrukturálneho v rokoch 2017 aj 2018 sa však zdá, že v rokoch 2017 a 2018 spolu došlo k významnej odchýlke. Zároveň sa zdá, že prekročenie hranice 0,25 % HDP je na významnú odchýlku po zohľadnení týchto neistôt veľmi malé. Vzhľadom na neistotu súvisiacu s týmito údajmi Komisia uznáva, že by sa nemali vylúčiť riziká horšieho i lepšieho vývoja oproti očakávaniam a že stabilný odhad trvalého vplyvu bude merateľný až po určitom čase, zatiaľ čo výsledné údaje o daniach z príjmov právnických osôb za rok 2019 poskytnú prvý jasný obraz o rozsahu vplyvu.

Belgické orgány vo svojom programe stability na rok 2019 potvrdili svoj strednodobý rozpočtový cieľ štrukturálne vyrovnaného rozpočtu . Strednodobý rozpočtový cieľ sa zdá dostatočne prísny v rámci toho, čo možno považovať za normálne hospodárske podmienky na zabezpečenie dodržiavania dlhového pravidla v strednodobom a dlhodobom horizonte. V programe stability na rok 2019 Belgicko odložilo plánované dosiahnutie cieľa z roku 2020 na rok 2021. Podľa programu stability by si dosiahnutie strednodobého rozpočtového cieľa vyžadovalo úsilie na úrovni 0,9 % HDP. Podľa prognózy Komisie z jari 2019 by bolo potrebné väčšie úsilie (1,4 % HDP) z dôvodu odlišného (vyššieho) odhadu štrukturálneho deficitu v roku 2018. Podľa prognózy Komisie sa okrem toho očakáva, že štrukturálne saldo zostane v roku 2019 stabilné a za predpokladu nezmenenej politiky v roku 2020, ktorý je posledným rokom prognóz Komisie, by sa malo zhoršiť o 0,3 percentuálneho bodu HDP. Podľa Vysokej finančnej rady (High Council of Finance) dôjde za predpokladu nezmenenej politiky v roku 2021 k ďalšiemu zhoršeniu o 0,4 % HDP . Výsledkom je, že dosiahnutie strednodobého rozpočtového cieľa v roku 2021 si od budúcej vlády po voľbách v máji 2019 vyžiada významné dodatočné opatrenia.

Citlivosť na potenciálne šoky v nominálnom raste a úrokových sadzbách, ako aj nepriaznivý východiskový bod vedú v strednodobom horizonte k vysokým rizikám v oblasti udržateľnosti. Za predpokladu nezmenenej politiky sa očakáva, že úroveň dlhu sa v roku 2029 zvýši a dosiahne maximálnu úroveň 103,4 % HDP , čím zostane výrazne nad hranicou 60 % HDP stanovenou v zmluve. Úplným vykonaním programu stability by však dlh do roku 2029 získal klesajúci trend, hoci by v roku 2029 zostal nad úrovňou referenčnej hodnoty 60 % HDP. Fiškálne úsilie potrebné na dosiahnutie strednodobého rozpočtového cieľa je však značné, keďže štrukturálny deficit sa za predpokladu nezmenenej politiky odhaduje v roku 2019 na 1,4 % HDP.

Belgické orgány využívajú priaznivé trhové podmienky na refinancovanie nesplateného dlhu za oveľa nižšie sadzby pri podstatne dlhšej splatnosti. Priemerná splatnosť dlhodobých emisií zostala v roku 2018 na vysokej úrovni 14,8 roka (15,0 roka v roku 2017 a 17,5 roka v roku 2016) s priemerným váženým výnosom 0,95 % (0,9 % v roku 2017 a 0,8 % v roku 2016). V dôsledku toho sa priemerná splatnosť celkového federálneho dlhového portfólia na koncu roka 2018 zvýšila na 9,6 roka. Je najdlhšia v dejinách a dá sa prirovnať len k splatnosti približne 6 rokov do roku 2009 a 8 rokov na konci roka 2015 . Riziko opätovnej fixácie federálneho dlhu na 12 a 60 mesiacov v roku 2018 výrazne pokleslo na 16,0 % a 40,1 % z 20,3 % a 56,8 % na konci roka 2012 . Zdá sa, že v súčasnosti Belgicku v krátkodobom horizonte nehrozí riziko finančného stresu. Ak by sa úrokové miery mali začať zvyšovať, vysoká úroveň dlhu znamená časom výrazné zvýšenie úrokových výdavkov, hoci vysoká priemerná životnosť do splatnosti znamená, že toto zvýšenie by sa prejavilo len postupne.

Od roku 2017 sa zrýchlenie kladných primárnych prebytkov stalo hlavnou hybnou silou poklesu pomeru dlhu. To poukazuje na to, že návrat k podstatným primárnym prebytkom je predpokladom na to, aby sa zadlženosť dostala na jasnú klesajúcu trajektóriu a aby sa dodržala referenčná hodnota pre úpravu pomeru dlhu k HDP.

A napokon, udržateľnosť verejného dlhu je určená aj rastovým potenciálom hospodárstva. Ako už bolo uvedené, postupným poklesom rastu celkovej produktivity faktorov od začiatku 90. rokov 20. storočia sa znížil potenciálny rast. Zdôrazňuje to dôležitosť realizácie štrukturálnych reforiem s cieľom podporiť potenciálny rast. Pokrok v súvislosti s reformami je uvedený v časti 4.3

4.3. Strednodobá hospodárska pozícia

Napriek nedávnemu spomaleniu rastu sú makroekonomické podmienky naďalej priaznivé; a nemožno ich považovať za hlavný zmierňujúci faktor, ktorý by vysvetľoval nedostatky Belgicka, pokiaľ ide o dodržanie referenčnej hodnoty pre úpravu pomeru dlhu k HDP. V skutočnosti sa očakáva, že nominálny ekonomický rast zostane v celom horizonte prognózy stabilný. Belgicko dosiahlo obmedzený pokrok pri riešení odporúčaní pre jednotlivé krajiny z roku 2018, ale z viacročného hľadiska uskutočnilo v uplynulých rokoch dôležité štrukturálne reformy s cieľom zvýšiť udržateľnosť dôchodkového systému a reformovať zdaňovanie a trh práce vrátane indexácie miezd na účely podpory konkurencieschopnosti.

Cyklické podmienky, potenciálny rast a inflácia

Belgické hospodárstvo sa po globálnej hospodárskej recesii v roku 2009 ukázalo ako pomerne odolné. HDP sa rýchlo dostal na úrovne pred krízou. Po oživení v rokoch 2010 a 2011 však nasledovala stagnácia a nulový rast HDP v rokoch 2012 a 2013. Po silnom oživení zaznamenanom v rokoch 2014 a 2015, pričom rast dosiahol 1,4 % (2014) a 1,7 % (2015), nasledoval v roku 2016 mierny pokles na 1,5 % v dôsledku slabšieho vonkajšieho prostredia a negatívneho, aj keď prechodného vplyvu bezpečnostnej situácie spojenej s teroristickými útokmi z marca 2016. V dôsledku toho sa v roku 2017 obnovil rast a dosiahol 1,7 %. V roku 2018 sa však vrátil späť na úroveň 1,4 % a v rokoch 2019 a 2020 sa očakáva ďalší pokles na 1,2 % v dôsledku silného domáceho dopytu, ktorý by pôsobil proti klesajúcemu a negatívnemu príspevku čistého vývozu v rokoch 2019 a 2020.

Odhady potenciálneho rastu v Belgicku sú v priemere 1,3 % za roky 2016 – 2019. Spomalenie v porovnaní so situáciou pred rokom 2009 má široký základ, pretože odráža pokračovanie dlhodobého trendu klesajúcich ziskov v celkovej produktivite faktorov (ktorá sa v posledných rokoch odhaduje na stabilne nízkej úrovni), pokles príspevku pracovnej sily k potenciálnemu rastu (v dôsledku pomalšieho rastu obyvateľstva v produktívnom veku) a mierne nižšiu akumuláciu kapitálu. Odhaduje sa, že záporná produkčná medzera sa v roku 2017 uzavrela v porovnaní s minimom –1,6 % v roku 2013. Očakáva sa, že v rokoch 2019 – 2020 zostane kladná a stabilná na úrovni 0,2 % HDP.

Pomerne nízky rast nominálneho HDP do roku 2015 mal v týchto rokoch významný vplyv na vývoj pomeru dlhu k HDP, čím sa zvýšila štrukturálna úprava potrebná na zabezpečenie toho, aby si pomer dlhu zachoval stabilnú klesajúcu tendenciu, ako sa vyžaduje na základe referenčnej hodnoty dlhu. Primárne saldo navyše ovplyvnili aj cyklické podmienky, ktoré sa premietli do verejného dlhu.

Tabuľka 3: Makroekonomický a rozpočtový vývoja

Zlepšenie makroekonomických podmienok, ktoré nastalo od roku 2016, však znamená, že už ich nemožno považovať za hlavný zmierňujúci faktor pri vysvetľovaní rozdielu oproti referenčnej hodnote dlhu (1,1 % HDP v roku 2018 podľa spätne orientovanej konfigurácie). Po dlhšom období nízkeho rastu domácich cien do roku 2015 sa inflácia v Belgicku zrýchlila na 2,2 % v roku 2017 a 2,3 % v roku 2018. Očakáva sa, že deflátor HDP sa zrýchli z 1,2 % v roku 2018 na 1,5 % v roku 2019 a na 1,6 % v roku 2020, čo je pod úrovňou zaznamenanou v rokoch 2016 (1,8 %) a 2017 (1,7 %). Očakáva sa, že nominálny rast HDP sa mierne zvýši z 2,6 % v roku 2018 na 2,8 % v rokoch 2019 a 2020, pričom zostane pod úrovňou zaznamenanou v rokoch 2016 (3,1 %) a 2017 (3,4 %).

Klesajúce úrokové miery vytvorili podporný rámec pre rozpočtovú konsolidáciu. Implicitná nominálna úroková sadzba belgického verejného dlhu v posledných dvoch desaťročiach nepretržite klesala a tento trend sa v posledných rokoch zrýchlil. V dôsledku toho sa celkové úrokové výdavky verejnej správy ako podiel na HDP naďalej znižovali. Medzi rokmi 2008 a 2018 klesli úrokové výdavky približne o 1,6 percentuálneho bodu HDP, čo predstavovalo pokles úrokových výdavkov o 0,4 percentuálneho bodu HDP v roku 2017 a 0,1 percentuálneho bodu HDP v roku 2018. Na pozadí klesajúcich úrokových výdavkov je stabilné štrukturálne saldo v rokoch 2018 – 2019 sprevádzané zhoršením štrukturálneho primárneho salda v rokoch 2018 (–0,1 percentuálneho bodu) a 2019 (–0,2 percentuálneho bodu). Analýza citlivosti v programe stability na rok 2019 poukazuje na to, že lineárny nárast výnosovej krivky o 100 percentuálnych bodov by znamenal v roku 2019 vyššie náklady o 0,03 % HDP, čo by sa v roku 2022 zvýšilo na 0,25 % HDP , hoci v porovnaní so základnou úrovňou klesajúcich úrokových platieb. Zdôrazňujú sa v nej riziká spojené s konsolidačnou stratégiou, ktorá sa výrazne opiera o neočakávané zisky vyplývajúce z nižších úrokových výdavkov.

Štrukturálne reformy

Komisia vo svojom oznámení z 13. januára 2015 posilnila prepojenie medzi účinným vykonávaním štrukturálnych reforiem, investíciami a fiškálnou zodpovednosťou na podporu zamestnanosti a rastu v rámci existujúcich pravidiel Paktu stability a rastu.

V správe o Belgicku z roku 2019 sa dospelo k záveru, že krajina dosiahla obmedzený pokrok pri riešení odporúčaní pre jednotlivé krajiny na rok 2018. Obmedzený pokrok sa dosiahol pri rozdeľovaní fiškálnych cieľov medzi rôzne úrovne verejnej správy spôsobom, ktorý sa dá presadzovať, a pri zlepšovaní zloženia verejných výdavkov. Na rozdiel od roku 2018, keď bola dosiahnutá dohoda medzi všetkými úrovňami verejnej správy týkajúca sa dosiahnutia strednodobého rozpočtového cieľa do roku 2020, tento rok vyjednávací výbor len vzal na vedomie celkovú trajektóriu programu stability smerom k dosiahnutiu strednodobého rozpočtového cieľa do roku 2021 (t. j. formálne ju neschválil). Okrem toho, ako sa to robilo v minulosti, neexistovali žiadne formálne záväzky týkajúce sa ročných fiškálnych cieľov medzi jednotlivými podriadenými útvarmi v rámci každého subjektu. Vzhľadom na to, že belgická vláda nemá od decembra 2018 v súlade s vnútroštátnymi ústavnými pravidlami a/alebo dohovormi plnú rozpočtovú právomoc, sa výbor navyše rozhodol označiť fiškálne ciele v programe stability za „indikatívne“. Pokiaľ ide o revízie výdavkov, flámsky región realizuje pilotný program na ich zavedenie ako štrukturálneho prvku svojho rozpočtového rámca. Federálna vláda pracuje na strategickom pláne na integráciu revízií výdavkov do svojho rozpočtového procesu. Napriek tomu sa na federálnej úrovni doteraz nevykonala žiadna revízia výdavkov, a to napriek vysokým potrebám prehodnotenia priorít výdavkov. V Národnom pakte pre strategické investície sa medzitým predpokladá zvýšenie investícií do infraštruktúry do roku 2030 vo výške 150 miliárd EUR, z toho 82,5 miliardy EUR vynaloží súkromný sektor. Napriek tomu, že spoločenstvá zavádzajú veľké vzdelávacie reformy (napr. týkajúce sa niekoľkých sektorov vo flámskom spoločenstve a Pacte d'Excellence francúzskeho spoločenstva), v oblasti odborného vzdelávania a podpory rovnosti sa dosiahol obmedzený pokrok. Obmedzený pokrok sa dosiahol pri podpore investícií do kapitálu založeného na vedomostiach, aj keď sa opatrenia na regionálnej úrovni, úrovni spoločenstiev a federálnej úrovni líšia, pokiaľ ide o rozsah. Pokrok v sektorovej regulácii bol celkovo obmedzený, a to vrátane zlepšenia fungovania maloobchodného sektora. Pokiaľ ide o určité profesionálne služby, regulačné obmedzenia naďalej bránia hospodárskej súťaži.

V správe o krajine sa ďalej zdôrazňujú opatrenia podporujúce nedávny hospodársky rast založený na tvorbe pracovných miest prostredníctvom zlepšenej konkurencieschopnosti vrátane „daňového posunu“; súvisiacej reformy trhu práce, ktorá okrem iného podporuje politiky spomalenia rastu miezd; ako aj reformy dane z príjmov právnických osôb. Bolo uzákonené postupné znižovanie daní z príjmov fyzických osôb a príspevkov zamestnávateľov na sociálne zabezpečenie, s viac ako proporcionálnym znižovaním v prípade nižších platov. Zameranie sa na nízke mzdy zvýhodňuje mladých a nízkokvalifikovaných pracovníkov, ktorí majú zvyčajne nižšie mzdy, ale aj najnižšiu mieru zamestnanosti; podporuje sa tak aktivácia niektorých z najzraniteľnejších skupín. Práca je však v Belgicku naďalej vysoko zdanená ako faktor výroby. Aj keď sa daňovým posunom znížilo daňovo-odvodové zaťaženie (daň z príjmu plus príspevky zamestnávateľov a zamestnancov) pre zárobkovo činné osoby s veľmi nízkou mzdou (päťdesiat percent priemernej mzdy), pre zárobkovo činné osoby s priemernou mzdou zostáva najvyšším v EÚ. Pokiaľ ide o vysoké daňové zaťaženie pracovnej sily, je spôsobené úzkymi daňovými pásmami fyzických osôb, aj keď sa „daňovým posunom“ rozšírila základňa 40 % daňového pásma, pretože aj zárobkovo činné osoby s priemernou mzdou podliehajú najvyššej sadzbe dane z príjmu. Rozšírenie daňovej základne znížením daňových výdavkov by mohlo priniesť potrebné príjmy na rozšírenie daňových pásiem, keďže rozsiahle využívanie daňových výdavkov znižuje efektívnosť belgického daňového systému. V tejto súvislosti nedávna reforma dane z príjmov právnických osôb, vďaka ktorej sa prejde na systém s nižšími zákonnými sadzbami a nižším počtom prípadov oslobodenia od dane, pomôže zjednodušiť daňový systém a zvýšiť atraktívnosť belgického hospodárstva.

Belgicko v uplynulých rokoch modernizovalo svoj verejný dôchodkový systém. Prvý súbor dôchodkových reforiem bol uzákonený v roku 2015. Obmedzili sa možnosti predčasného odchodu do dôchodku, a to ďalším sprísnením štandardných požiadaviek oprávnenosti na predčasný odchod do dôchodku a zvýšením zákonného veku odchodu do dôchodku zo 65 na 66 rokov v roku 2025 a na 67 rokov do roku 2030. V dôsledku týchto reforiem a vzhľadom na nové demografické prognózy pracovnej skupiny pre starnutie obyvateľstva z roku 2018 pre Belgicko sa očakáva, že verejné výdavky na dôchodky sa do roku 2070 zvýšia o 2,9 percentuálneho bodu HDP, väčšinou v nasledujúcich dvoch desaťročiach, v porovnaní s hodnotou 3,3 percentuálneho bodu, ktorá sa očakávala pred prijatím reforiem (s horizontom rokov 2013 – 2060). Predpokladá sa však, že stredná dĺžka života sa bude zvyšovať rýchlejšie než skutočný vek odchodu do dôchodku. Predovšetkým zavedenie prepojenia medzi predčasným a zákonným vekom odchodu do dôchodku na jednej strane a zvýšením strednej dĺžky života na strane druhej by pomohlo obmedziť náklady spojené so starnutím obyvateľstva po roku 2030. Podmienky na predčasný odchod do dôchodku pre niekoľko veľkých skupín štátnych zamestnancov okrem toho zostávajú priaznivejšie než štandardné podmienky. Predpokladá sa, že verejné výdavky na dlhodobú starostlivosť sa do roku 2070 zvýšia o 1,7 percentuálneho bodu HDP, čo je nadpriemerný nárast, ktorý sa už začína na jednej z najvyšších úrovní v EÚ.

Po uverejnení správy o krajine z roku 2019 však parlament prijal niekoľko dodatočných opatrení. Zahŕňajú dohodu o pracovných miestach (Jobs deal), balík 28 opatrení na trhu práce rozdelených na dva piliere: fiškálny a sociálny. Zahŕňajú nové stimuly na podporu vytvárania pracovných miest a zamestnanosti, podporu odbornej prípravy na pracovisku a zvyšovania kvalifikácie a zvyšovanie účasti starších pracovníkov a poskytujú ďalšie možnosti mobility pre pracovníkov nad rámec už existujúcej možnosti „cash for car“ (peniaze namiesto auta). Napokon prebieha reforma verejnej správy, ale program neposkytuje kvantitatívne podrobnosti o jej vplyve.

4.4. Iné faktory, ktoré Komisia považuje za závažné

Spomedzi iných faktorov, ktoré Komisia považuje za závažné, sa osobitná pozornosť venuje finančným príspevkom na podporu medzinárodnej solidarity a na dosiahnutie cieľov politiky Únie, dlhu, ktorý vznikol ako forma dvojstrannej a mnohostrannej podpory medzi členskými štátmi v súvislosti so zabezpečením finančnej stability, a dlhu súvisiaceho s operáciami finančnej stabilizácie počas veľkých finančných výkyvov [článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1467/97].