Správa Komisie - Výročná správa za rok 2009 o vzťahoch medzi Európskou Komisiou a národnými parlamentmi /* KOM/2010/0291 v konečnom znení */





[pic] | EURÓPSKA KOMISIA | Brusel, 2.6.2010 KOM(2010) 291 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE VÝROČNÁ SPRÁVA ZA ROK 2009O VZŤAHOCH MEDZI EURÓPSKOU KOMISIOU A NÁRODNÝMI PARLAMENTMI SPRÁVA KOMISIE VÝROČNÁ SPRÁVA ZA ROK 2009O VZŤAHOCH MEDZI EURÓPSKOU KOMISIOU A NÁRODNÝMI PARLAMENTMI 1. ÚVOD Rok 2009 sa vyznačoval významnými inštitucionálnymi udalosťami, a to voľbami do nového Európskeho parlamentu, ktoré sa konali v júni, ukončením mandátu prvej Barrosovej Komisie a vstupom Lisabonskej zmluvy do platnosti dňa 1. decembra. Pokiaľ ide o vzťahy medzi Komisiou a národnými parlamentmi, rok 2009 priniesol ďalšiu konsolidáciu politického dialógu (kapitola 2) s neustále sa zvyšujúcim počtom stanovísk a zúčastnených komôr, časté a plodné kontakty a výmeny medzi Komisiou a národnými parlamentmi na všetkých úrovniach (kapitola 3), ako aj mimoriadne intenzívne obojstranné prípravy vstupu Lisabonskej zmluvy do platnosti a implementácie jej nových ustanovení týkajúcich sa národných parlamentov (kapitola 4). Kým predchádzajúca výročná správa[1] predstavovala všeobecné hodnotenie vzťahov odchádzajúcej Komisie s národnými parlamentmi, táto správa využíva príležitosť poukázať aj na hlavné priority a ambície novej Komisie týkajúce sa vývoja vzťahov s národnými parlamentmi počas nového mandátu. 2. Politický dialóg 2.1. Účasť národných parlamentov a zameranie stanovísk Rôzna miera účasti V roku 2009 zaslali národné parlamenty Komisii v rámci politického dialógu 250 stanovísk (v porovnaní s 200 stanoviskami v roku 2008), čo potvrdilo jednoznačný rastúci trend. V období od septembra 2006 do decembra 2009 bolo prijatých 618 stanovísk od 35 národných zhromaždení (z celkového počtu 40) z 25 členských štátov. Rovnako ako v predchádzajúcich rokoch existovala skupina mimoriadne aktívnych komôr, a to najmä portugalská Assembleia da Republica (47 stanovísk), český senát (27), obe holandské komory spoločne (19), švédsky Riksdag (18), taliansky senát (17), nemecká spolková rada ( Bundesrat ) (16), House of lords Spojeného kráľovstva (14), francúzsky senát (12), dánsky Folketing (12), rakúska spolková rada ( Bundesrat ) (10) a grécka snemovňa reprezentantov (10). Stanoviská týchto 12 zhromaždení predstavovali približne tri štvrtiny všetkých stanovísk národných parlamentov za rok 2009. V porovnaní s rokom 2008 sa výrazne zvýšil najmä počet stanovísk českého senátu, talianskeho senátu, rakúskej spolkovej rady (Bundesrat) a gréckej snemovne reprezentantov, pričom je potrebné vyzdvihnúť, že rakúska Nationalrat a maltská snemovňa reprezentantov sa v roku 2009 zúčastnili na politickom dialógu po prvý krát. Na druhej strane 10 komôr nezaslalo v roku 2009 žiadne stanovisko a účasť 13 komôr sa obmedzila na stanoviská prijaté v rámci koordinovaných testov subsidiarity COSAC. Od roku 2006 sa na tomto dialógu vôbec nezúčastňovalo päť zhromaždení, a to dolná a horná komora Španielska a Rumunska a horná komora Slovinska ( Državni svet ). Je však potrebné zdôrazniť, že vo väčšine prípadov je menej aktívna účasť komôr na politickom dialógu zámerná, keďže komory vymedzujú svoju úlohu v európskych záležitostiach skôr prostredníctvom kontroly svojich príslušných vlád, než Komisie. Rozsah pôsobnosti stanovísk národných parlamentov 250 stanovísk vydaných národnými parlamentmi sa týkalo 139 dokumentov Komisie. Z týchto 139 dokumentov sa iba k 10 dokumentom vyjadrilo 4 alebo viac zhromaždení (bez započítania 3 návrhov, na ktoré sa vzťahovali koordinované testy subsidiarity COSAC). Oznámenia a návrhy, ktorým národné parlamenty venovali najväčšiu pozornosť, sa týkali Štokholmského programu[2] (8 stanovísk), smernice o cezhraničnej zdravotnej starostlivosti[3] (7 stanovísk[4]), smernice o právach spotrebiteľov[5] (6 stanovísk), rámcových rozhodnutí o predchádzaní obchodovania s ľuďmi[6] (6 stanovísk) a o boji proti sexuálnemu zneužívaniu detí[7] (5 stanovísk), zelených kníh o kolektívnom uplatňovaní nárokov spotrebiteľov[8] (5 stanovísk) a o vzdelávacej mobilite mladých ľudí[9] (5 stanovísk), oznámenia o európskom finančnom dohľade[10] (4 stanoviská), smernice o minimálnych normách pre prijímanie žiadateľov o azyl[11] (4 stanoviská) a politickej stratégie na rok 2010[12] (4 stanoviská). Približne polovica z 250 stanovísk prijatých v priebehu roku 2009 sa týkala legislatívnych návrhov a polovica oznámení Komisie alebo konzultačných dokumentov. K zeleným knihám bolo vydaných 36 stanovísk. Je potrebné poznamenať, že veľmi aktívny švédsky a dánsky parlament sa v súlade so svojimi internými postupmi aj naďalej podieľajú na politickom dialógu s Komisiou iba pokiaľ ide o nelegislatívne dokumenty. Celkove sa väčšina stanovísk zameriavala na politické záležitosti, pričom iba 13 stanovísk sa vzťahovalo na dokumenty týkajúce sa programových alebo inštitucionálnych otázok. K oblastiam politiky, ktorým národné parlamenty venovali najväčšiu pozornosť, patrí spravodlivosť, sloboda a bezpečnosť (83 stanovísk, vrátane stanovísk vydaných v rámci 2 testov subsidiarity COSAC), zdravie a ochrana spotrebiteľa (38 stanovísk, vrátane stanovísk vydaných v rámci jedného testu subsidiarity COSAC), energetika a doprava (22 stanovísk), vzdelávanie a kultúra (14 stanovísk), životné prostredie (12 stanovísk) a podnikanie (10 stanovísk). Uverejnenie stanovísk Komisie V máji 2009 Komisia sprístupnila na portáli Europa internetové stránky[13], na ktorých uverejňuje všetky stanoviská prijaté od národných parlamentov v rámci politického dialógu, ako aj odpovede Komisie. V súčasnosti tieto internetové stránky obsahujú iba stanoviská prijaté v roku 2008 a 2009, avšak Komisia pracuje na postupnom uverejňovaní stanovísk, ktoré boli prijaté od začiatku politického dialógu s národnými parlamentmi v septembri 2006. 2.2. Vyhodnotenie stanovísk národných parlamentov a odpovedí Komisie Veľká väčšina stanovísk bola vo všeobecnosti kladná a vítala iniciatívy a návrhy Komisie, zároveň však obsahovala konkrétne poznámky, návrhy na zmeny a doplnenia, ako aj konštruktívnu kritiku. Väčšina národných parlamentov sa vo svojich stanoviskách zaoberala podstatnými politickými otázkami a vyjadrovala sa najmä k širšiemu kontextu návrhov Komisie, pričom pomerne málo stanovísk obsahovalo pripomienky k právnemu základu alebo k zásadám subsidiarity a proporcionality. Z 250 stanovísk prijatých v roku 2009 iba menej než 25 vyjadrovalo obavy v súvislosti so subsidiaritou. Tieto obavy sa týkali približne 15 legislatívnych a nelegislatívnych dokumentov Komisie. Komorami s mimoriadnym záujmom o otázky subsidiarity bol francúzsky senát, rakúska spolková rada ( Bundesrat ), nemecká spolková rada ( Bundesrat ) a aj holandský, portugalský a grécky parlament. Niektoré stanoviská poukázali na to, čo považovali za nedostatočné odôvodnenie týkajúce sa súladu daného návrhu so zásadou subsidiarity, nespochybňovali však dodržiavanie zásady subsidiarity ako takej. Pokiaľ ide o dvojkomorové systémy, je potrebné uviesť, že v niektorých prípadoch nemajú obe komory vždy rovnaké názory o posúdení súladu so zásadou subsidiarity. Dve holandské komory mali napríklad odlišné názory na túto záležitosť v súvislosti s návrhom o Varovnej informačnej sieti kritickej infraštruktúry (CIWIN)[14] a so smernicou o energetickej hospodárnosti budov[15] a dve komory francúzskeho parlamentu prezentovali rozchádzajúce sa názory na súlad so zásadou subsidiarity v prípade návrhu o ochrane zvierat používaných na vedecké účely[16]. Je tiež potrebné spomenúť, že v roku 2009 Komisia dostala viacero stanovísk prijatých národnými parlamentmi v rámci troch koordinovaných testov subsidiarity COSAC: prvý test sa týkal návrhu smernice o normách kvality a bezpečnosti ľudských orgánov určených na transplantáciu[17] a začal sa v decembri 2008, druhý sa týkal rámcového rozhodnutia o práve na tlmočenie a preklad v trestnom konaní[18] a začal sa v júli 2009, a tretí návrhu nariadenia o súdnej príslušnosti, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a verejných listín v oblasti dedenia a o zavedení európskeho dedičského osvedčenia[19] a začal sa v októbri 2009. Vo všetkých troch prípadoch veľká väčšina zúčastnených komôr potvrdila, že návrhy sú v súlade so zásadou subsidiarity. Pokiaľ ide o prvý prípad, iba rakúska spolková rada ( Bundesrat ) vydala nesúhlasné stanovisko vzhľadom na zásadu subsidiarity, v druhom prípade sa k spochybneniu súladu so zásadou subsidiarity rakúskou Bundesrat pridal aj írsky a maltský parlament, pričom 11 ďalších komôr bolo toho názoru, že odôvodnenie Komisie uvedené v dôvodovej správe nie je celkom uspokojivé. Pokiaľ ide o posledný návrh, porušenie zásady subsidiarity uviedol iba belgický senát. Politický dialóg o kľúčových dokumentoch Keďže k veľkej väčšine dokumentov Komisie sa nevyjadrili viac než tri komory, ďalej uvedená analýza sa zameriava na najreprezentatívnejšie dokumenty a na ilustráciu určitých zistení sa v nej uvádzajú niektoré konkrétne príklady. - Štokholmský program V roku 2009 venovali národné parlamenty mimoriadnu pozornosť oznámeniu Komisie „Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti pre občanov“[20] (Štokholmský program). Komisii bolo predložených osem stanovísk, kým niektoré ďalšie stanoviská boli zaslané priamo Európskemu parlamentu, ktorý v novembri 2009 usporiadal na túto tému spoločné medziparlamentné zasadanie. Všetky prijaté stanoviská vyjadrovali oznámeniu Komisie podporu. Veľká väčšina uvítala, že sa stredobodom nasledujúceho viacročného programu stali práva jednotlivca a že sa centrom projektu stali občania. Medzi práva jednotlivca uvádzané viacerými komorami najčastejšie patrila potreba ochrany súkromia. Boli vyslovené obavy týkajúce sa účinnosti nástrojov vnútorného presídlenia, spoločného európskeho schengenského víza, zriadenia spoločného systému prijímania legálnych migrantov, skutočnosti, že by legálnym migrantom mali byť priznané podobné práva ako občanom EÚ, ako aj navrhovaného zrušenia doložky vykonateľnosti ( exequatur ). Bola taktiež vyzdvihnutá potreba zabezpečiť dodržiavanie zásady subsidiarity v oblasti civilnej ochrany. - Smernica o právach spotrebiteľov Podobný záujem prejavili národné parlamenty o návrh Komisie týkajúci sa smernice o právach spotrebiteľov[21]. Komisia k nemu dostala šesť stanovísk, z ktorých mnohé obsahovali vyjadrenia vážnych obáv. Päť komôr zastávalo názor, že návrh je v rozpore so zásadou subsidiarity z toho dôvodu, že by zavedenie úplnej harmonizácie v niektorých oblastiach spotrebiteľského a zmluvného práva znemožnilo uplatňovanie vnútroštátneho práva, ktoré podľa ich názoru zabezpečuje vyššiu úroveň ochrany spotrebiteľov. Niekoľko komôr okrem toho uviedlo, že návrh sa zdá byť viac zameraný na uľahčenie cezhraničných transakcií, ako na ochranu práv spotrebiteľov. Národné parlamenty tiež spochybnili voľbu právneho základu a považovali posúdenie vplyvu za nedostatočné, najmä vzhľadom na nedostatok konkrétnych štatistických údajov na podporu návrhu a vylúčenie digitálneho tovaru a čistých služieb z oblasti pôsobnosti tejto smernice. - Smernica o cezhraničnej zdravotnej starostlivosti Pokiaľ ide o smernicu o uplatňovaní práv pacientov pri cezhraničnej zdravotnej starostlivosti[22], v troch zo siedmych stanovísk[23] boli vyjadrené obavy týkajúce sa subsidiarity alebo sa v nich uvádzali všeobecnejšie pripomienky k aspektom subsidiarity. Niekoľko komôr považovalo návrh Komisie za text, ktorý by mohol spochybniť schopnosť členských štátov riadiť ponuku zdravotníckych služieb a zachovať finančnú rovnováhu v ich systémoch sociálneho zabezpečenia. Národné parlamenty poukázali napríklad na to, že posúdenie vplyvu nezdôraznilo, akému riziku by mohli členské štáty čeliť v dôsledku straty kontroly nad tokmi pacientov. Takisto zdôrazňovali, že dosah návrhu na financovanie a organizáciu vnútroštátnych systémov zdravotnej starostlivosti môžu vyhodnotiť iba členské štáty a požadovali zrušenie ustanovenia, podľa ktorého by Komisia mohla stanoviť pre členské štáty pokyny na uľahčenie vymedzenia kvalitatívnych a bezpečnostných noriem v oblasti zdravotníckych služieb. - Európsky finančný dohľad Ďalšou záležitosťou, ktorá bola v priebehu roka 2009 jednoznačne v centre pozornosti, bola finančná kríza, pričom k oznámeniu Komisie o európskom finančnom dohľade[24] predložili pripomienky štyri komory. Niektoré z národných parlamentov, ktoré sa vyjadrili k tomuto dokumentu, zdôraznili, že dlhodobý finančný dohľad by mal byť zabezpečovaný európskym orgánom oprávneným prijímať závažné rozhodnutia a že systém navrhovaný Komisiou by mal byť do dvoch alebo troch rokov revidovaný. Jeden národný parlament s týmto konkrétnym názorom nesúhlasil a nebol ochotný akceptovať zníženie zodpovednosti vnútroštátnych orgánov dohľadu. Namiesto toho uprednostňoval regulačný rámec pre nadnárodnú činnosť veľkých finančných subjektov. - Zelené knihy o kolektívnom odškodnení spotrebiteľov a o vzdelávacej mobilite mladých ľudí Komisia dostala stanoviská piatich komôr týkajúce sa zelenej knihy o kolektívnom odškodnení spotrebiteľov[25], z ktorých štyri boli rovnakého charakteru, pokiaľ ide o zdôraznenie, že v tejto záležitosti celoeurópske záväzné nariadenie nie je nutné a navrhovali iba veľmi cielené právne predpisy alebo dokonca iba prijatie nevynútiteľných opatrení. Len jeden národný parlament požadoval zavedenie záväzných opatrení v oblasti kolektívneho odškodnenia spotrebiteľov (spoločný systém EÚ). Je potrebné poznamenať, že jeden národný parlament po prvej odpovedi Komisie vydal druhé stanovisko k záležitosti hromadných nárokov, v ktorom síce zachoval svoju všeobecnú výhradu, pokiaľ ide o právne predpisy EÚ v tejto oblasti, ale ocenil ubezpečenie Komisie, že prípadná budúca iniciatíva nepoloží základ rozvoja „odvetvia“ súdnych sporov, aké existuje v niektorých mimoeurópskych krajinách. Päť komôr vyjadrilo svoje názory na zelenú knihu o vzdelávacej mobilite mladých ľudí[26] a vo veľkej miere podporilo iniciatívu Komisie a ciele zelenej knihy. Národné parlamenty zastávali názor, že nadnárodná mobilita by nemala byť vyhradená iba pre mladých ľudí, berúc do úvahy, že podpora celoživotného vzdelávania je jedným z kľúčových cieľov Komisie. Zdôraznili tiež, že európske programy by mali byť pružné, pokiaľ ide o dĺžku, časový rozvrh a zúčastnené krajiny, a poukázali na to, že by sa mala venovať osobitná pozornosť zlepšovaniu znalosti cudzích jazykov u mladých ľudí a uznávaniu štúdií ako predpokladu mobility. Niektoré komory vyzvali Komisiu, aby do obnovenej Lisabonskej stratégie začlenila podporu mobility v rámci učňovského vzdelávania. Odpovede Komisie na stanoviská národných parlamentov Odpovede Komisie na stanoviská národných parlamentov sú podpísané podpredsedom zodpovedným za vzťahy s národnými parlamentmi po formálnom prijatí Komisiou, ktorému predchádzajú predbežné konzultácie so všetkými zainteresovanými kabinetmi a útvarmi. Komisia sa vo svojich odpovediach národným parlamentom často usiluje o lepšie vysvetlenie svojich pôvodných návrhov a podľa možnosti uvádza podrobné príklady na podporu daného stanoviska. Ak je to vhodné, odpovede obsahujú aj reakcie na konkrétne pripomienky a návrhy národných parlamentov a informácie, či ich Komisia môže ďalej zvážiť alebo nie. Nie je potrebné zdôrazňovať, že odpovede Komisie musia vždy odrážať a rešpektovať inštitucionálnu rovnováhu, tak ako je stanovená v zmluvách. Vo veľkej miere závisia aj od načasovania daného stanoviska a v prípade legislatívnych spisov od štádia, ktoré sa dosiahlo v medziinštitucionálnom postupe. Rozsah odpovedí na zelené knihy a ostatné konzultačné dokumenty je obvykle obmedzený, pokiaľ ešte prebiehajú konzultácie alebo ich výsledky neboli zatiaľ vyhodnotené. 3. Kontakty a návštevy Tak ako aj v predchádzajúcich rokoch boli komisári a ich útvary mimoriadne aktívni, pokiaľ ide o kontakty a výmeny so zástupcami národných parlamentov. Okrem bilaterálnych stretnutí medzi členmi Komisie a národných parlamentov bola Komisia na politickej úrovni zastúpená na všetkých dôležitých medziparlamentných zasadaniach, ktoré sa konali počas roku 2009, konkrétne na konferencii hovorcov parlamentov EÚ vo februári v Paríži, stretnutí predsedajúcich COSAC vo februári v Prahe a v júli v Štokholme, plenárnych zasadnutiach COSAC v máji v Prahe a v októbri v Štokholme, ako aj na spoločných parlamentných zasadaniach vo februári a v novembri v Bruseli. Útvary Komisie sa okrem toho pravidelne stretávali so svojimi partnermi z národných parlamentov, či už v rámci pravidelných stretnutí so stálymi zástupcami národných parlamentov v Bruseli (v roku 2009 sa uskutočnilo 12 pravidelných stretnutí a jeden poldenný seminár, ktorý Komisia usporiadala v júni), na konferenciách a vypočutiach usporiadaných jednotlivými parlamentnými zhromaždeniami v príslušných hlavných mestách alebo pri rôznych tematických workshopoch usporiadaných Európskym parlamentom pre úradníkov národných parlamentov. Je zvlášť potrebné vyzdvihnúť prvú účasť útvaru generálneho sekretariátu Komisie na zasadaní rady IPEX, ktoré sa uskutočnilo v októbri v Kodani, ako aj vystúpenie generálnej tajomníčky Komisie na zasadaní generálnych tajomníkov parlamentov EÚ v decembri v Bruseli, niekoľko dní po nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy. Tieto kontakty a výmeny medzi Komisiou a národnými parlamentmi sa v roku 2009 zameriavali najmä na nadobudnutie platnosti Lisabonskej zmluvy a jej implementáciu, na otázky spojené s priestorom slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ale aj na záležitosti súvisiace s hospodárskou a finančnou krízou. 4. Lisabonská zmluva Lisabonská zmluva, ktorá nadobudla platnosť 1. decembra 2009, predstavuje významný pokrok, pokiaľ ide o úlohu národných parlamentov v Európskej únii. Po prvý krát je v hlavnom texte zmluvy zmienka o národných parlamentoch. V článku 12 Zmluvy o Európskej únii sa výslovne uvádza, že „národné parlamenty aktívne prispievajú k dobrému fungovaniu Únie“ . V tomto článku sa potom uvádzajú viaceré nové práva, ktoré vyzdvihujú ústredný význam národných parlamentov v demokratickom usporiadaní Únie. K najvýznamnejším novým právam národných parlamentov jednoznačne patrí ich zodpovednosť „zabezpečovať dodržiavanie zásady subsidiarity v súlade s postupom ustanoveným v protokole [č. 2] “ , všeobecne známa ako „mechanizmus kontroly uplatňovania zásady subsidiarity“ alebo „postup žltej a oranžovej karty“. Tento mechanizmus pre zákonodarcu znamená konečnú možnosť zastaviť riadny legislatívny postup, ak určitý počet národných parlamentov spochybní súlad konkrétneho legislatívneho návrhu so zásadou subsidiarity. Pokiaľ ide o implementáciu nových ustanovení zmluvy týkajúcich sa národných parlamentov, a najmä mechanizmus kontroly uplatňovania zásady subsidiarity, Komisia koncom novembra 2009 zaviedla vnútorné opatrenia, ktoré jej umožňujú účinne uplatňovať tento nový nástroj odo dňa nadobudnutia platnosti zmluvy. Národné parlamenty a zákonodarca boli o týchto postupoch informovaní spoločným listom predsedu a podpredsedu Komisie, ktorý bol 1. decembra zaslaný predsedom 40 komôr a Európskemu parlamentu a Rade[27]. Komisia vymedzila tieto opatrenia na základe mnohých diskusií, ktoré v predchádzajúcich rokoch viedla s národnými parlamentmi na politickej úrovni a na úrovni útvarov, a zabezpečila, aby tieto opatrenia zohľadňovali všetky dôležité obavy vyjadrené národnými parlamentmi. Keďže v nasledujúcich mesiacoch sa získajú ďalšie skúsenosti, je možné, že bude potrebné upraviť niektoré aspekty týchto opatrení. Kľúčovým odkazom listu z 1. decembra bolo, že Komisia považuje mechanizmus kontroly uplatňovania zásady subsidiarity za politický a nie len čisto kontrolný úkon, že je presvedčená, že národné parlamenty budú tento nástroj využívať zodpovedne a konštruktívne a že má v úmysle zaviesť náležité opatrenia na uľahčenie jeho používania ako praktického nástroja pre národné parlamenty. Národné parlamenty veľmi dobre prijali list aj celkový prístup Komisie. Vzhľadom na dočasnú úlohu odchádzajúcej Komisie v období od 1. novembra 2009 do 10. februára 2010 neboli počas dvoch mesiacov od nadobudnutia platnosti novej zmluvy prijaté žiadne významné legislatívne návrhy. Prvé návrhy patriace do rozsahu pôsobnosti mechanizmu kontroly uplatňovania zásady subsidiarity boli prijaté a predložené národným parlamentom až začiatkom februára 2010. 5. Perspektívy Komisia sa zaväzuje plynule a účinne implementovať ustanovenia Lisabonskej zmluvy týkajúce sa národných parlamentov, a najmä mechanizmu kontroly uplatňovania zásady subsidiarity. To bude jednou z priorít súčasnej Komisie, pokiaľ ide o vymedzenie jej vzťahov s národnými parlamentmi. Vo všeobecnejšom zmysle bude mať zároveň kľúčový význam konsolidácia partnerstva s národnými parlamentmi prostredníctvom zlepšenia a zintenzívnenia politického dialógu pri úplnom rešpektovaní inštitucionálnej rovnováhy na úrovni EÚ. Pokračovanie tohto dialógu umožní obom stranám zapojiť sa do širšej, politickejšej výmeny názorov, ktorá nebude obmedzená len na legislatívne návrhy a bude výrazne presahovať otázku subsidiarity. Komisia bude teda naďalej pozorne preskúmavať všetky stanoviská, ktoré dostane od národných parlamentov, a je presvedčená, že táto konštruktívna a účinná komunikácia ďalej upevní vzťahy medzi európskymi inštitúciami a občanmi v celej Európe. Komisia považuje mechanizmus kontroly uplatňovania zásady subsidiarity a politický dialóg za dve strany tej istej mince, pričom prvá z nich je súčasťou širších politických vzťahov medzi Komisiou a národnými parlamentmi. Národné parlamenty tento prístup veľmi uvítali, vzhľadom na to, že doteraz sa ich stanoviská zameriavali skôr na obsah dokumentov Komisie, než na aspekty subsidiarity. Posilnením svojho politického partnerstva s národnými parlamentmi má Komisia v úmysle zlepšiť proces formulácie politík, pokiaľ ide o legislatívne aj nelegislatívne opatrenia; užšie zapojiť národné parlamenty do európskych záležitostí, ktorých väčšina sa v priebehu posledných rokov stala aj domácimi záležitosťami, a tým priblížiť Európu občanom; a napokon zvýšiť chápanie vnútroštátnych dynamík a procesov zo strany Komisie. Pokiaľ ide o lepšiu formuláciu politík, je pravdou, že meranie konkrétneho dosahu stanovísk národných parlamentov na príslušný konečný legislatívny akt nemusí byť vždy ľahké. Je však dôležité vedieť, že v súčasnosti je Komisia schopná rokovať so zákonodarcami o legislatívnych spisoch s úplnou znalosťou stanovísk vyjadrených národnými parlamentmi. Takisto v prípade, že Komisia rozhoduje o svojej pozícii, ktorú má obhájiť pred Európskym parlamentom a Radou, disponuje informáciami prostredníctvom názorov vyjadrených národnými parlamentmi k príslušnej dokumentácii. V mnohých prípadoch sú stanoviská vyjadrené národnými parlamentmi zvážené v priebehu legislatívneho procesu buď Parlamentom alebo Radou, čo jasne poukazuje na pridanú hodnotu týchto stanovísk: ak sú predložené včas, môžu fungovať ako systém včasného varovania poskytujúci prehľad hlavných postojov k návrhu Komisie, ktoré sa neskôr v legislatívnom procese často prejavia. Ak sú stanoviská doručené obzvlášť neskoro a iba od niekoľkých národných parlamentov, je samozrejme dosah na prebiehajúce medziinštitucionálne diskusie pomerne malý. V priebehu posledných piatich rokov sa vzťahy Komisie s národnými parlamentmi zásadne vyvíjali a stali sa užšími a významnejšími. Tento trend bude po nadobudnutí účinnosti Lisabonskej zmluvy pokračovať. Národné parlamenty teraz zohrávajú na úrovni EÚ významnejšiu úlohu a môžu sa preto stať hlavnými účastníkmi, ktorých postoje musia orgány EÚ zohľadniť. Takto sa národné parlamenty rýchlo stanú neoddeliteľnou súčasťou rozhodovacích procesov na úrovni EÚ. Na oboch stranách je však ešte možné dosiahnuť ďalší pokrok. Realizácia potenciálu tohto politického partnerstva a vytvorenie ešte konštruktívnejších vzťahov zostanú aj naďalej hlavným cieľom. Komisie bude aj naďalej dôkladne monitorovať náležitú implementáciu nových ustanovení zmluvy týkajúcich sa národných parlamentov a v tomto zmysle bude obzvlášť obozretná, aby dodržala požiadavky súvisiace so subsidiaritou, ktoré sú uvedené v Protokole 2. Okrem toho by Komisia chcela vyzvať tie národné parlamenty, ktoré sa na politickom dialógu zatiaľ nezúčastnili, aby sa zapojili do aktívnej výmeny názorov s Komisiou. Komisia má tiež v úmysle užšie zapojiť národné parlamenty do implementácie stratégie Európa 2020 a je otvorená preskúmaniu možných spôsobov spolupráce tykajúcich sa vykonávania rozpočtu EÚ, a najmä boja proti podvodom. V oboch oblastiach Komisia pri dosahovaní týchto cieľov počíta s aktívnou podporou národných parlamentov. Komisia bude ďalej pripisovať osobitnú dôležitosť pravidelnému a dôkladnému informovaniu národných parlamentov o otázkach plánovania. V tejto súvislosti sa bude usilovať o predloženie pracovného programu Komisie stálym zástupcom národných parlamentov čo najskôr po jeho prijatí. Komisia sa tiež zaväzuje, že bude v plnej miere reagovať na príspevky a závery COSAC. Pokiaľ ide o nové ustanovenia zmluvy týkajúce sa zapojenia národných parlamentov do politického monitorovania a hodnotenia činností Europolu a Eurojustu, Komisia si je vedomá žiadostí národných parlamentov, aby s nimi náležite prekonzultovala návrhy príslušných nariadení začlenených do pracovného programu Komisie na rok 2010 pred ich predložením. Pred predložením nových návrhov Komisia dôkladne vyhodnotí implementáciu existujúcich rozhodnutí týkajúcich sa Eurojustu a Europolu a prekonzultuje ich so všetkými zainteresovanými stranami. Národné parlamenty budú do týchto prípravných činností úzko zapojené. Komisia je odhodlaná naďalej podporovať úlohu národných parlamentov a zachovať ju na poprednom mieste svojej inštitucionálnej a politickej agendy. Počet prijatých stanovísk podľa jednotlivých krajín/komôr Spolu | PORTUGALSKO | Assembleia da República | 47 | ČESKÁ REPUBLIKA | Senát | 27 | ŠVÉDSKO | Riksdagen | 18 | TALIANSKO | Senato della Repubblica | 17 | NEMECKO | Bundesrat | 16 | SPOJENÉ KRÁĽOVSTVO | House of Lords | 14 | DÁNSKO | Folketinget | 12 | FRANCÚZSKO | Sénat | 12 | GRÉCKO | Vouli ton Ellinon | 10 | RAKÚSKO | Bundesrat | 10 | TALIANSKO | Camera dei Deputati | 9 | HOLANDSKO | obe komory | 8 | HOLANDSKO | Tweede Kamer Staten Generaal | 7 | ÍRSKO | Oireachtas | 6 | HOLANDSKO | Eerste Kamer Staten Generaal | 4 | RAKÚSKO | Nationalrat | 4 | NEMECKO | Bundestag | 3 | LOTYŠSKO | Saeima | 3 | LITVA | Seimas | 3 | LUXEMBURSKO | Chambre des Députés | 3 | MAĎARSKO | Országgyűlés | 3 | BELGICKO | Chambre des Représentants | 2 | BELGICKO | Sénat | 2 | BULHARSKO | Narodno Sabranie | 2 | FRANCÚZSKO | Assemblée Nationale | 2 | SLOVINSKO | Državni zbor | 2 | ČESKÁ REPUBLIKA | Poslanecká sněmovna | 1 | ESTÓNSKO | Riigikogu | 1 | CYPRUS | House of Representatives | 1 | MALTA | House of Representatives | 1 | ŠPANIELSKO | Congreso de los Diputados | 0 | ŠPANIELSKO | Senado | 0 | POĽSKO | Senat | 0 | POĽSKO | Sejm | 0 | RUMUNSKO | Camera Deputaților | 0 | RUMUNSKO | Senatul | 0 | FÍNSKO | Eduskunta | 0 | SLOVINSKO | Državni svet | 0 | SLOVENSKO | Národná rada | 0 | SPOJENÉ KRÁĽOVSTVO | House of Commons | 0 | Spolu | SPOLU | 250 | Počet stanovísk prijatých v roku 2009 podľa generálnych riaditeľstiev Zodpovedné GR | SPOLU | Spravodlivosť, sloboda a bezpečnosť | 83 | Zdravie a ochrana spotrebiteľa | 38 | Energetika a doprava | 22 | Vzdelávanie a kultúra | 14 | Generálny sekretariát | 14 | Životné prostredie | 12 | Podnikanie a priemysel | 10 | Vnútorný trh a služby | 9 | Zamestnanosť, sociálne záležitosti a rovnaké príležitosti | 7 | Výskum | 7 | Právny servis | 6 | Regionálna politika | 5 | Poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka | 4 | Dane a colná únia | 4 | Informačná spoločnosť a médiá | 4 | Námorné záležitosti a rybné hospodárstvo | 4 | Vonkajšie vzťahy | 3 | Hospodárske a finančné záležitosti | 2 | Štatistický úrad Európskych spoločenstiev | 1 | Rozšírenie | 1 | Rozpočet | 0 | Hospodárska súťaž | 0 | Obchod | 0 | Rozvoj | 0 | Spolu | 250 | Dokumenty Komisie, ku ktorým bol prijatý najväčší počet stanovísk v roku 2009[28] Dokument Komisie | Názov | Počet stanovísk | KOM(2009) 262 | Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti pre občanov | 8 | KOM(2008) 414 | Návrh smernice o uplatňovaní práv pacientov pri cezhraničnej zdravotnej starostlivosti | 7 | KOM(2008) 614 | Návrh smernice o právach spotrebiteľov | 6 | KOM(2009) 136 | Návrh rámcového rozhodnutia Rady o predchádzaní obchodovaniu s ľuďmi a boji proti nemu a o ochrane obetí | 6 | KOM(2009) 135 | Návrh rámcového rozhodnutia Rady o boji proti sexuálnemu zneužívaniu a sexuálnemu vykorisťovaniu detí a proti detskej pornografii | 5 | KOM(2008) 794 | Zelená kniha o kolektívnom uplatňovaní nárokov spotrebiteľov na nápravu | 5 | KOM(2009) 329 | Zelená kniha o podpore vzdelávacej mobility mladých ľudí | 5 | KOM(2009) 252 | Oznámenie Komisie o európskom finančnom dohľade | 4 | KOM(2008) 815 | Návrh smernice, ktorou sa ustanovujú minimálne normy pre prijímanie žiadateľov o azyl | 4 | KOM(2009) 73 | Oznámenie o politickej stratégii na rok 2010 | 4 | [1] KOM(2009) 343. [2] KOM(2009) 262. [3] KOM(2008) 414. [4] Je potrebné poznamenať, že 3 zo 7 stanovísk boli predložené koncom roka 2008. [5] KOM(2008) 614. [6] KOM(2009) 136. [7] KOM(2009) 135. [8] KOM(2008) 794. [9] KOM(2009) 329. [10] KOM(2009) 252. [11] KOM(2008) 815. [12] KOM(2009) 73. [13] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm [14] KOM(2008) 676. [15] KOM(2008) 780. [16] KOM(2008) 543. [17] KOM(2008) 818. [18] KOM(2009) 338. [19] KOM(2009) 154. [20] KOM(2009) 262. [21] KOM(2008) 614. [22] KOM(2008) 414. [23] Tri zo siedmych stanovísk boli doručené koncom roka 2008. [24] KOM(2009) 252. [25] KOM(2008) 794. [26] KOM(2009) 329. [27] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_sk.htm [28] Bez zahrnutia troch návrhov, na ktoré sa vzťahovali koordinované testy subsidiarity COSAC.