SK Úradný vestník Európskej únie C 100/133

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa ustanovujú zdravotné predpisy týkajúce sa živočíšnych vedľajších produktov neurčených na ľudskú spotrebu (nariadenie o živočíšnych vedľajších produktoch)“

KOM(2008) 345 v konečnom znení – 2008/0110 (COD)

2009/C 100/22

Rada sa 7. júla 2008 rozhodla podľa článku 152 ods. 4 písm. b) Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa ustanovujú zdravotné predpisy týkajúce sa živočíšnych vedľajších produktov neurčených na ľudskú spotrebu (nariadenie o živočíšnych vedľajších produktoch)“

Odborná sekcia pre poľnohospodárstvo, rozvoj vidieka a životné prostredie poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 8. októbra 2008. Spravodajcom bol pán NIELSEN.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 448. plenárnom zasadnutí 21., 22. a 23. októbra 2008 (schôdza z 22. októbra 2008) prijal 82 hlasmi za, pričom 1 člen hlasoval proti a 2 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery

1.1. V súvislosti s používaním vedľajších živočíšnych produktov je prioritou zaručenie vysokej miery bezpečnosti pre zdravie ľudí i zvierat. Európsky hospodársky a sociálny výbor víta návrh Komisie, ktorý sa zakladá na dôkladnej príprave a vyhodnotených skúsenostiach. Zmena kategorizácie by sa mala uskutočniť – tak, ako bolo navrhnuté – výlučne po vyhodnotení konkrétneho rizika zo strany renomovaných vedeckých inštitúcií. Podľa všetkého by bolo účelné dosiahnuť jasnosť vzhľadom na ďalšie oblasti práva, napr. práva týkajúceho sa odpadov a ochrany životného prostredia.

1.2. Existuje však istá potreba upresniť definície v nariadení, ako aj v súvislosti s povolením a používaním vedľajších živočíšnych produktov v zariadeniach na získavanie bioplynu. Okrem toho by sa malo presnejšie sformulovať viacero špecifických záležitostí a preskúmať, či za určitých predpokladov možno využívať bielkoviny z vedľajších produktov ošípaných a hydiny ako krmivo pre ryby, ak nebude hroziť žiadne riziko pre zdravie ľudí a zvierat.

2. Úvod

2.1. Komisia si v nariadení o vedľajších živočíšnych produktoch (1) želá takú klasifikáciu a kontrolu, ktorá by bola výraznejšie zameraná na riziko, a tiež lepšie vymedzenie oproti ustanoveniam o potravinách, krmivách, odpadoch, kozmetike, liečivách a zdravotníckych výrobkoch. Podľa Komisie sa má návrhom znížiť aj administratívne zaťaženie určitých podnikov a posilniť zodpovednosť podnikateľov, najmä pri používaní vedľajších produktov mimo krmivového a potravinového reťazca.

2.2. Aj naďalej platí rozdelenie produktov do troch kategórií. Materiál, u ktorého existuje riziko prenosu prenosných spongiformných encefalopatí (TSE), naďalej nepripadá do úvahy ako krmivo. Na druhej strane je možné spracovať materiál, u ktorého neexistuje žiadne alebo len minimálne riziko, avšak v závislosti od druhu materiálu a po vykonaní vyhodnotenia rizika Európskym úradom pre bezpečnosť potravín (EFSA), Európskou agentúrou pre liečivá (EMEA) alebo vedeckým výborom pre spotrebný tovar. Niektoré produkty kategórie 2 sa na základe návrhu preklasifikujú a zaradia do kategórie 3, takže v niektorých situáciách bude možné uvažovať o ich použití ako krmivo. Ak sú východiskové materiály, výrobné postupy a účel použitia bezpečné, bude v budúcnosti možné používať v praxi vedľajšie živočíšne produkty všetkých kategórií. Okrem toho sa povolí zakopanie a spaľovanie v prípade vypuknutia nákazy, ako aj v situáciách, pri ktorých by iná likvidácia uhynutých zvierat bola v praxi problematická.

2.3. Pre spaľovanie vedľajších živočíšnych produktov platia ustanovenia smernice 2000/76/ES (2). Teraz sa však navrhuje povoliť ich používanie ako palivo za podmienok zaručujúcich ochranu zdravia ľudí a zvierat a pri dodržaní platných predpisov ochrany životného prostredia. Okrem toho sa má zabezpečiť súlad so zákazom vývozu odpadu (3), aj s ohľadom na použitie v zariadeniach na získavanie bioplynu alebo výrobu kompostu v krajinách mimo OECD.

3. Všeobecné pripomienky

3.1. Ustanovenia o použití vedľajších živočíšnych produktov sú rozsiahle a komplikované, no je dôležité, aby jurisdikcia a administratíva fungovali optimálne a aby EÚ aj v tejto oblasti zabezpečila vysokú mieru bezpečnosti pre zdravie ľudí a zvierat. Rozšírenie TSE a iných nákaz by mohlo mať vážne hospodárske a sociálne dôsledky. EHSV môže v podstate podporiť prístup založený na vyhodnotení rizika, v rámci ktorého sa vykonajú zmeny kategorizácie na základe vyhodnotenia konkrétneho rizika zo strany príslušných vedeckých inštitúcií. V súvislosti s tým je účelné uplatnenie zásad HACCP (4), za predpokladu, že v členských štátoch sa uskutoční jednotná transpozícia a implementácia.

3.2. V dôsledku rastúceho dopytu po bielkovinách ako krmive pre ryby je potrebné v súvislosti s prepracovaním nariadenia o TSE (5) zvážiť, či by nebolo za určitých okolností možné povoliť použitie bielkovín z vedľajších živočíšnych produktov z ošípaných a hydiny ako krmivo pre ryby, pokiaľ nie sú zrejmé riziká pre zdravie ľudí a zvierat.

4. Osobitné pripomienky

4.1. Návrh predpokladá, že vedľajšie živočíšne produkty a ich následné produkty sa zlikvidujú spálením, resp. že ich možno využiť ako palivo. Použitie vedľajších živočíšnych produktov ako paliva sa v návrhu nepovažuje za likvidáciu odpadu, ale má sa uskutočniť za podmienok zaručujúcich ochranu zdravia ľudí a zvierať a pri dodržania platných predpisov o ochrane životného prostredia. Pritom sa má lepšie vymedziť pôsobnosť nariadenia o vedľajších živočíšnych produktoch a predpisov o odpadoch a o ochrane životného prostredia a zároveň sa majú lepšie objasniť a bližšie definovať pojmy v článku 3 nariadenia a v smernici o odpadoch, aby sa zabránilo problémom s výkladom.

4.2. Zariadenia na získavanie bioplynu, v ktorých sa spracúvajú vedľajšie živočíšne produkty a ich následné produkty podľa štandardných parametrov, podliehajú ustanoveniam o registrácii a sledovateľnosti, no podľa článku 7 ods. 1 písm. c) nepodliehajú povoľovaciemu konaniu podľa článku 6 ods. 1 písm. b). Pri vypracovávaní vykonávacích predpisov by sa však mali len v potrebnej miere zahrnúť do oblasti platnosti predpisov o vlastnej kontrole, o rozdelení na „čisté“ a „nečisté“ zóny atď. a o požiadavkách na zaznamenanie prijatia, spôsobu spracovania a ďalšej prepravy surového materiálu.

4.3. Aj naďalej by malo byť umožnené povolenie odlišných teplôt a doby spracovania nad rámec platnej požiadavky jednohodinovej hygienizácie materiálu kategórie 3 pri teplote 70 °C a zaznamenávanie dodržania by sa malo uplatňovať flexibilnejšie než doteraz.

4.4. EHSV v plnej miere podporuje používanie glycerínovej frakcie z výroby bionafty – bez ohľadu na kategóriu – na výrobu bioplynu. Je vedecky preukázané, že výroba bionafty a vedľajších produktov všetkých kategórií, ktoré s ňou súvisia, nepredstavuje žiadne riziko, ak výroba prebehne v súlade s platnými ustanoveniami (6).

4.5. Podľa článku 7 ods. 1 písm. a) nie je potrebné povolenie na určité činnosti, ak zariadenie alebo podnik bolo na tento účel schválené na základe iných právnych predpisov. No napríklad vývozné podniky by si vzhľadom na veterinárne kontroly mali zabezpečiť povolenie na základe nariadenia o vedľajších produktoch.

4.6. Z hľadiska zachovania zdrojov by mali byť vedľajšie produkty zvierat vhodných na porážku zaradené do kategórie 3 (napr. produkty spadnuté na zem, chronicky zmenený materiál a pod.), za predpokladu, že tieto produkty neboli v kontakte s materiálom kategórie 2.

4.7. Malo by sa nájsť riešenie na vyňatie krvných produktov z uplatňovania článku 25 ods. 1 písm. c, aby sa tým uľahčilo používanie týchto produktov ako hnojivá.

4.8. Podľa článku 28 ods. 1 písm. d) môžu byť menšie množstvá vedľajších živočíšnych produktov vyňaté spod pôsobnosti ustanovení o likvidácii. Podľa názoru EHSV je potrebné pri takomto postupe zachovať maximálnu opatrnosť vzhľadom na chýbajúcu sledovateľnosť.

4.9. Živočíšne exkrementy sa podľa článku 12 definujú ako materiál kategórie 2 a v dôsledku toho sa musia zlikvidovať a použiť v súlade s ustanoveniami článku 20. Malo by sa tu bližšie uviesť, že živočíšne exkrementy, ktoré sa používajú na energetické účely – nie však v zariadeniach na bioplyn – sa nepovažujú za odpad a musia sa preto spaľovať v schválených alebo registrovaných zariadeniach.

V Bruseli 22. októbra 2008 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 z 3. októbra 2002 s hygienickými predpismi pre vedľajšie živočíšne produkty neurčené na ľudskú spotrebu.

(2) Smernica 2000/76/ES zo 4. decembra 2000 o spaľovaní odpadov.

(3) Nariadenie (ES) č. 1013/2006 zo 14. júna 2006 o preprave odpadov.

(4) Skratka HAACP znamená Hazard Analysis and Critical Control Points a zahŕňa analýzu rizika a kritické kontrolné body.

(5) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 z 22. mája 2001 s predpismi na prevenciu, kontrolu a likvidáciu určitých prenosných spongiformných encefalopatií.

(6) Posudok EFSA z 22. apríla 2004 a nariadenie Komisie (ES) č. 92/2005 z 19. januára 2005 o spôsoboch likvidácie alebo použitia živočíšnych vedľajších produktov, ktoré bolo zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 2067/2005 zo 16. decembra 2005.