Správa Komisie Rade, Európskemu parlamentu, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov - Tretia správa o implementácii Nariadenia (ES) č. 2320/2002 o ustanovení spoločných pravidiel v oblasti bezpečnostnej ochrany civilného letectva /* KOM/2008/0582 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 29.9.2008 KOM(2008) 582 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE RADE, EURÓPSKEMU PARLAMENTU, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV TRETIA SPRÁVA O IMPLEMENTÁCII NARIADENIA (ES) Č. 2320/2002 O USTANOVENÍ SPOLOČNÝCH PRAVIDIEL V OBLASTI BEZPEČNOSTNEJ OCHRANY CIVILNÉHO LETECTVA SPRÁVA KOMISIE RADE, EURÓPSKEMU PARLAMENTU, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV TRETIA SPRÁVA O IMPLEMENTÁCII NARIADENIA (ES) Č. 2320/2002 O USTANOVENÍ SPOLOČNÝCH PRAVIDIEL V OBLASTI BEZPEČNOSTNEJ OCHRANY CIVILNÉHO LETECTVA[1] 1. ÚVOD Aj napriek dosiahnutému pokroku predstavuje terorizmus naďalej hrozbu pre našu spoločnosť. Civilné letectvo je zvlášť ohrozené a môže byť vystavené útoku prostredníctvom rôznych metód. Zabezpečiť, aby sa príslušné právne predpisy uplatňovali a aby sa v plnej miere implementovali v celom Spoločenstve preto zostáva nevyhnutnou činnosťou Komisie s cieľom poskytnúť náležitú ochranu občanov EÚ. Nemožno pochybovať o tom, že činnosť práce pomohla predchádzať uskutočneniu útokov v období, na ktoré sa vzťahuje táto správa. Hrozba je však naďalej reálna a je dôležité zostať ostražití. Musíme zabezpečiť účinnú ochranu našich občanov a súčasne ustanoviť rámec na riadne fungovanie vnútorného leteckého trhu. V tejto súvislosti možno nariadenie (ES) č. 2320/2002 považovať za prvý medzník na ďalšej ceste. Plánovanie tejto cesty však musí v plnej miere odrážať technologický pokrok, podliehať pravidelnej kontrole a byť celosvetovo podporované prostredníctvom medzinárodných rokovaní. Je potrebné vynaložiť veľké úsilie na pomoc pracovníkom na letiskách a pracovníkom leteckých spoločností, zníženie nepohodlia cestujúcej verejnosti na najnižšiu možnú mieru a zjednodušenie postupov pri súčasnom zachovaní vysokej úrovne bezpečnostnej ochrany. Toto je tretia správa Komisie o implementácii nariadenia (ES) č. 2320/2002, ktorá sa vzťahuje na obdobie od januára do decembra 2007. Pozostáva z dvoch častí. Prvá časť obsahuje analýzu správ z inšpekcií Komisie vypracovaných v priebehu roku 2007, vrátane následných činností. V druhej časti sa uvádzajú kroky, ktoré sa prijali na racionalizáciu postupu zavádzania pravidiel do praxe s väčším zohľadnením potrieb cestujúcich a odvetvia. V správe sa potvrdzuje ďalší pokrok pri implementácii spoločných pravidiel v oblasti bezpečnostnej ochrany civilného letectva oproti silnému celkovému základu – hoci určite existuje priestor na zlepšenie. Podrobne sa v nej opisuje aj aktívny prístup, ktorý Spoločenstvo prijalo pri rozvoji pružného, praktického a harmonizovaného systému na uľahčenie pohybu cestujúcich a nákladu v bezpečnom prostredí letiska. PRVÁ ČASŤ INŠPEKCIE KOMISIE 1. Prehľad Komisia musí monitorovať dodržiavanie právnych predpisov v oblasti bezpečnostnej ochrany letectva zo strany členských štátov a v súlade s tým vykonáva: - inšpekcie príslušných vnútroštátnych orgánov, - inšpekcie na letiskách a - následné inšpekcie s cieľom potvrdiť implementáciu nápravných opatrení. V období od januára 2004 do decembra 2007 sa uskutočnilo spolu 117 inšpekcií vrátane 28 inšpekcií v priebehu 12 mesiacov, na ktoré sa vzťahuje táto správa. V každom členskom štáte (s výnimkou Bulharska) sa uskutočnilo 1 až 6 inšpekcií na letiskách a najmenej raz sa monitorovali príslušné orgány všetkých členských štátov (s výnimkou Rumunska). Do programu Spoločenstva sa zaradilo aj Švajčiarsko, zatiaľ čo v Nórsku a na Islande sa od decembra 2005 uskutočňujú inšpekcie zamerané na paralelné ustanovenia vykonávané Dozorným orgánom EZVO. (Podrobné údaje o všetkých inšpekciách pozri v prílohe I.) 2. Inšpekcie príslušných vnútroštátnych orgánov Každý členský štát musí prijať vnútroštátny program bezpečnostnej ochrany letectva a menovať jeden príslušný orgán na koordináciu a monitorovanie jeho implementácie. Všetkých 27 členských štátov tak vykonalo. Príslušné orgány musia: - vypracovať a uskutočňovať program kontroly kvality, - monitorovať programy bezpečnostnej ochrany letísk a leteckých spoločností a - vypracovať a implementovať program školenia a výcviku bezpečnostnej ochrany civilného letectva[2] V priebehu roka 2007 skontrolovala Komisia 10 príslušných orgánov. Inšpekcie zahŕňali overovanie písomných dokladov podložených pohovormi a (prvýkrát v roku 2007) kontroly na mieste na letiskách implementujúcich vnútroštátne opatrenia. Zistenia kontrol boli v súlade so zisteniami predchádzajúcich kontrol, v podstate: - úroveň súladu, pokiaľ ide o zriadenie primeraného právneho rámca, je dobrá, - menej uspokojivé sú výsledky, pokiaľ ide o účinnosť implementácie spoločných noriem. 2.1. Právny rámec Obsah vnútroštátnych programov bezpečnostnej ochrany civilného letectva jednotlivých členských štátov vo všeobecnosti presne odráža požiadavky európskych právnych predpisov. Aktualizácia programov zameraná na zohľadnenie zmien a doplnení právnych predpisov Spoločenstva sa však nevykonala vždy tak rýchlo, ako by bolo žiaduce. Väčšina členských štátov zaviedla uspokojivé vnútroštátne programy kontroly kvality , v ktorých sa jasne ustanovuje nábor, školenia, povinnosti a právomoci vnútroštátnych inšpektorov, priority a metodika inšpekčného programu. V niektorých prípadoch však programy nespĺňajú všetky požiadavky, napríklad sa v nich neustanovuje program skúšok alebo je v nich vynechaná frekvencia monitorovacích činností. Existuje jasný dôvod na zlepšenie zdieľania osvedčených postupov, a to všeobecne kvôli väčšej harmonizácii vnútroštátnych programov. Programy bezpečnostnej ochrany letísk sú vo väčšine prípadov aktualizované a monitorované zo strany členských štátov. Pokiaľ ide o programy bezpečnosti leteckých spoločností , je menej pravdepodobné, že spĺňajú požiadavky, a monitorujú sa menej uspokojivo, zvlášť pokiaľ ide o letecké spoločnosti registrované mimo EÚ, a najmä čo sa týka postupov kontrol a prehliadok. Vnútroštátne programy školenia a výcviku bezpečnostnej ochrany vo všeobecnosti spĺňajú požiadavky, najčastejším nedostatkom sú však neexistujúce ustanovenia o školení a výcviku pre pracovníkov nešpecializovaných v bezpečnostnej ochrane zamerané na všeobecné povedomie a neexistujúce špecifikácie týkajúce sa aktualizovaného školenia a výcviku s cieľom informovať pracovníkov bezpečnostnej ochrany o aktuálnom vývoji. 2.2 Implementácia právnych požiadaviek Hoci štandard implementácie vnútroštátneho programu kontroly kvality je v niektorých štátoch vysoký, v mnohých ďalších je však bohužiaľ aj naďalej neuspokojivý s významným výskytom závažných nedostatkov. Dokonca aj v členských štátoch s najlepšie vypracovanými programami sa pri inšpekciách pravidelne zisťujú nedostatky. V niektorých prípadoch neprimerané vedenie evidencie sťažilo inšpektorom Komisie (a v skutočnosti samotným vnútroštátnym orgánom) hodnotenie, do akej miery sú splnené požiadavky na implementáciu. Možno však vyvodiť tieto všeobecné závery: - príslušný orgán nemá vždy k dispozícii všetky informácie potrebné na primerané naplánovanie inšpekčných činností (napr. nie vždy sú známe všetky subjekty v reťazci bezpečnostnej ochrany), - rad členských štátov nepoužíva celú škálu monitorovacích techník (napr. pri hĺbkových auditoch bezpečnostnej ochrany, špecifickejšie zameraných inšpekciách a skúškach) a nevykonáva úplné hodnotenie všetkých aspektov implementácie, - značný počet členských štátov nemá na monitorovanie všetkých letísk a všetkých kapitol právnych predpisov dostatok ľudských zdrojov s takou frekvenciou, aby sa zabezpečilo rýchle odhalenie a náprava nedostatkov, - pokiaľ sa zistili nedostatky, nie je vymáhanie rýchlej nápravy primerané. Pozitívnym dôsledkom zistení inšpekcií Komisie v niektorých členských štátoch bolo pridelenie väčších zdrojov na bezpečnostnú ochranu letectva a zvýšenie počtu inšpektorov v jednotlivých členských štátoch. Existujú náznaky, že tento vývoj bude pokračovať. 3. Inšpekcie na letiskách 3.1. Výber letísk a inšpekčné tímy V období medzi februárom 2004 a decembrom 2007 uskutočnila Komisia 83 inšpekcií na letiskách (vrátane následných inšpekcií). Program inšpekcií je stanovený na základe hodnotenia rizík, zahrnoval však niektoré najmenšie obchodné operácie spadajúce do ustanovení nariadenia č. 2320/2002, ako aj väčšinu najväčších letísk v Spoločenstve: z 20 letísk EÚ s počtom cestujúcich blížiacim sa 20 miliónom ročne a vyšším počtom už Komisia skontrolovala 17 letísk. Dvadsaťštyri prvotných hodnotení viedlo k následným inšpekciám s cieľom posúdiť prijatie nápravných opatrení. Kontroly EÚ vykonávajú členovia tímu Komisie zloženého z 10 inšpektorov s podporou skupiny vnútroštátnych audítorov. S výnimkou troch členských štátov menovali všetky členské štáty najmenej jedného vnútroštátneho audítora, aby sa zúčastnil inšpekcií Komisie v súlade s článkom 5 nariadenia Komisie č. 1486/2003[3]. 3.2 Prehľad zistených nedostatkov Vo všeobecnosti je úroveň bezpečnostnej ochrany na európskych letiskách vysoká, najmä v porovnaní s celosvetovými normami a postupmi. Od začatia inšpekcií sa úroveň súladu zvýšila takmer o 40 % a počet závažných nedostatkov stále klesá. Len na jednom letisku skontrolovanom Komisiou sa nedostatočný súlad považoval za natoľko závažný, že by predstavoval významnú hrozbu pre celkovú úroveň bezpečnostnej ochrany civilného letectva v Spoločenstve (článok 15 nariadenia č. 1486/2003) a všetky členské štáty sa o tom informovali zodpovedajúcim spôsobom. Hoci je jednoznačne nutné ďalšie úsilie, nemožno zabúdať, že hodnotenia sa uskutočňujú s ohľadom na jedny z najprísnejších noriem na svete. Zdá sa, že zistenia z roku 2007 sú podobné ako pri predchádzajúcich inšpekciách. Pokiaľ ide o to, čo možno považovať za hlavné oblasti bezpečnostnej ochrany letectva (bezpečnostná ochrana na letisku, bezpečnostná ochrana lietadla, detekčné kontroly cestujúcich a príručnej batožiny a detekčné kontroly zapísanej batožiny), výsledky sa jednoznačne zlepšujú; aj naďalej však existujú významné oblasti, v ktorých požiadavky nie sú splnené. Týka sa to najmä oblastí, v ktorých je rozhodujúci ľudský faktor, ďalšími dôležitými problémami však sú: - príliš normatívne požiadavky v častiach platných právnych predpisov, - doba potrebná na prispôsobenie sa novým požiadavkám, - nedostatočné monitorovanie na vnútroštátnej úrovni a - nedostatočné donucovacie právomoci na úrovni príslušných orgánov. Inšpekcie v roku 2007 viedli aj k skutočnosti, že EÚ sledovala oblasti, ktoré boli v predchádzajúcich správach obsiahnuté len ojedinele (zásobovanie potravinami, upratovanie, podniková pošta a materiálové a technické požiadavky na zariadenie). Hoci dosiaľ nie sú údaje v týchto oblastiach dostatočné na to, aby bolo možné vyvodiť zmysluplné závery, inšpektori Komisie vyjadrili určité obavy týkajúce sa monitorovania noriem na zariadenie. Môže to byť prejavom nedostatočných dostupných technických odborných znalostí v niektorých členských štátoch. 3.3 Následné inšpekcie V priebehu roka 2007 sa na letiskách EÚ uskutočnilo 8 následných inšpekcií. V týchto prípadoch sa zvyčajne zistilo, že najmenej tretina závažných nedostatkov zistených v priebehu prvej inšpekcie sa odstránila v primeranej lehote; žiadne letisko však nebolo schopné odstrániť pred následnou inšpekciou všetky závažné nedostatky. V niektorých prípadoch to bolo z toho dôvodu, že nedostatok sa mohol odstrániť len zmenou usporiadania pozemných zariadení a potrebné stavebné práce nebolo možné vykonať rýchlo. Zdá sa, že väčšina neriešiteľných problémov súvisí s detekčnou kontrolou zamestnancov (ľudské faktory, nesprávne používanie ručných detektorov kovov) a bezpečnostnou ochranou lietadla. 3.4 Vlastné hodnotenia členských štátov Podľa článku 6 nariadenia Komisie č. 1217/2003[4] musia členské štáty predložiť Komisii do konca februára každého roka výročnú správu o výsledkoch svojich vnútroštátnych kontrol dodržovania požiadaviek za obdobie od januára do decembra predchádzajúceho roka. Vyjadrené všeobecne, tieto správy ukazujú vyššiu úroveň súladu než sa zistilo počas inšpekcií Komisie. Naznačuje to, že požiadavky sa neuplatňujú dostatočne harmonizovaným spôsobom. 4. Stav na konci roku 2007 4.1 Neuzavreté prípady Za celé obdobie inšpekcií od roku 2004 do roku 2007 nebolo do konca roku 2007 uzavretých 43 inšpekčných záznamov, čo znamená, že náprava nedostatkov nahlásených Komisiou sa dosiaľ nepotvrdila, hoci sa vo väčšine prípadov predložili akčné plány na nápravu nedostatkov. Šestnásť otvorených záznamov sa vzťahuje na inšpekcie príslušných orgánov a 27 na inšpekcie letísk, vrátane 20 inšpekcií z roku 2007. 4.2 Prípady porušenia V priebehu roku 2007 Komisia začala konanie o porušení podľa článku 226 zmluvy proti Luxembursku potom, čo náležite neodstránilo nedostatky zistené pri inšpekcii, a proti Slovenskej republike v dôsledku toho, že po následnej inšpekcii jedného letiska nepredložila akčný plán a nevyhradila primerané zdroje na bezpečnostnú ochranu letectva[5]. DRUHÁ ČASŤ ZJEDNODUŠENIE POSTUPOV 5. Prehľad Výsledky inšpekcií Komisie naznačili rad problémov v súvislosti s implementáciou nariadení. Výročné správy a ostatné informácie členských štátov a odvetvia signalizujú podobné problémy. Zdá sa, že hlavné problémy sú tieto: - nedostatočná zrozumiteľnosť alebo prílišná zložitosť požiadaviek v súčasných právnych predpisoch, - rozdiely v požiadavkách jednotlivých členských štátov, čo vedie k nedostatočnej zhode v Spoločenstve, - nedostatočná transparentnosť a náležité prehodnotenie , - dojem, že prevádzkové požiadavky sa dostatočne nezohľadňujú, - nedostatočná normalizácia v oblasti technologických požiadaviek, - rozdiely medzi požiadavkami Spoločenstva a požiadavkami tretích krajín , najmä USA a - nadmerná potreba zdrojov členských štátov vyplývajúca z duplikácie požiadaviek , najmä pokiaľ ide o rozdielne inšpekčné režimy (okrem EÚ aj ICAO a TSA). V roku 2007 sa na každú z týchto záležitostí vynaložilo značné úsilie s výslovným cieľom uľahčiť pohyb cestujúcich na letiskách v Spoločenstve a znížiť záťaž odvetvia, a to bez ohrozenia noriem bezpečnostnej ochrany. 6. Rozvoj právnych predpisov 6.1 Program v roku 2007 V roku 2007 bol program rozvoja právnych predpisov pestrý a zahŕňal: - druhé čítanie a dohodovaciu fázu na prijatie rámcového nariadenia, ktorým sa nahradí nariadenie č. 2320/2002[6], - ďalší rozvoj plánovaného nového implementujúceho nariadenia, ktorým sa nahradí nariadenie Komisie č.622/2003[7], - ďalšie vypracovávanie nového znenia, ktorým sa nahradí nariadenie č. 1217/2003 (vnútroštátne programy kontroly kvality) a nariadenie č. 1486/2003 (inšpekcie Komisie v členských štátoch), - nové právne predpisy, na základe ktorých sa Európskemu parlamentu poskytnú väčšie kontrolné právomoci pri implementácii právnych predpisov v oblasti bezpečnostnej ochrany civilného letectva, - dohodu o technických normách na obrazovú projekciu ohrozenia a - prehodnotenie a zmeny a doplnenia právnych predpisov týkajúcich sa riešenia ohrozenia prostredníctvom kvapalných výbušnín (veľkosť príručnej batožiny, dohody s tretími krajinami) 6.2 Nový rámec a implementujúce právne predpisy: Lepšia úprava právnych predpisov Na základe návrhu Komisie zo septembra 2005 pokračovali v priebehu roku 2007 Rada, Parlament a Komisia v rokovaniach o novom rámcovom nariadení v rámci dohodovacieho konania. Dohoda sa napokon dosiahla na začiatku roku 2008. Komisia v spolupráci s členskými štátmi v rámci Výboru pre bezpečnostnú ochranu letectva zriadeného podľa článku 9 nariadenia č. 2320/02 pokračovala v príprave nových implementujúcich právnych predpisov v očakávaní ich prijatia a vyhotovila prvé návrhy väčšiny kapitol. Výslovne sa vypracovali s cieľom objasniť existujúce ustanovenia a odstrániť požiadavky, ktoré sa už nepovažujú za nevyhnutné alebo primerané, a tým uľahčiť implementáciu. Výbor pre bezpečnostnú ochranu letectva sa v období od januára do decembra 2007 zišiel osemkrát a podporoval ho rad pracovných skupín. Okrem toho sa konalo osem zasadaní poradenskej skupiny účastníkov pre oblasť bezpečnostnej ochrany letectva (SAGAS), ktorá zástupcom odvetvia poskytla príležitosť prerokovať svoje názory s Komisiou a členskými štátmi. Do nového rámcového nariadenia sa zaradilo ustanovenie o formálnom zriadení tohto výboru účastníkov, ktoré obsahuje aj záväzok ďalej zvážiť otázku financovania bezpečnostnej ochrany. 6.3 Kontrola kvality – väčšia harmonizácia V priebehu celého roku 2007 pokračovala na zasadaniach pracovných skupín práca na revízii nariadení č. 1217/2003 a č. 1486/2003, ktoré sú implementujúcimi nariadeniami nariadenia č. 2320/2002, s cieľom dosiahnuť väčšiu konzistentnosť pri implementácii v Spoločenstve a začleniť do právnych predpisov osvedčené postupy. Očakáva sa, že sa tým uľahčí budúci vývoj jednorazovej bezpečnostnej kontroly, a to v Spoločenstve aj mimo neho. 6.4 Parlamentné preskúmanie a verejné informácie – väčšia transparentnosť Kým Európsky súdny dvor prerokúva vec č. C-345/06 (Heinrich)[8], Komisia a výbor vykonávajú aj prehodnotenie existujúcich právnych predpisov s cieľom posúdiť, ktoré prvky by sa mohli presunúť do verejnej oblasti bez toho, aby sa ohrozila bezpečnostná ochrana. S týmto cieľom prerokúvajú návrh nariadenia a zvážia, ako možno v budúcnosti dosiahnuť najlepšiu rovnováhu medzi transparentnosťou a ochranou pred hrozbou. Bude to znamenať, že cestujúci budú mať pred letom prístup k čo najväčšiemu možnému množstvu informácií. 6.5 Technické normy – väčšia normalizácia V roku 2007 sa dosiahla dohoda o novom nariadení o normách pre obrazovú projekciu ohrozenia (TIP), hoci v skutočnosti bola v Úradnom vestníku uverejnená až v januári 2008[9]. (TIP je systém, ktorým sa má zlepšiť a monitorovať činnosť zamestnancov podieľajúcich sa na detekčnej kontrole príručných batožín.) 6.6 Tekutiny a postup prehodnotenia – pravidelné prehodnotenie a spolupráca s tretími krajinami Nariadenie č. 1546/2006[10], ktorým sa zaviedli opatrenia na zníženie ohrozenia prostredníctvom kvapalných výbušnín, sa hodnotí v šesťmesačných intervaloch, najmä s cieľom zmierniť požiadavky v závislosti od dostupnosti novej technológie. V tejto súvislosti sa na základe záverov vypracovaných technickou pracovnou skupinou ECAC po skúškach vykonaných v mene Komisie navrhované obmedzenie veľkosti príručnej batožiny najskôr odložilo a potom zrušilo. Prostredníctvom nariadení č. 915/2007[11] a č. 1477/2007[12], v ktorých sa umožňuje, aby Spoločenstvo uznalo bezpečnostné opatrenia prijaté na letiskách v tretích krajinách, sa prijali opatrenia na riešenie problémov spôsobených transferovým cestujúcim z tretích krajín obmedzením množstva tekutín. Komisia okrem toho začala s členskými štátmi spolupracovať na pláne (podľa očakávania postupný, dvojročný proces) smerujúcom k zmierneniu obmedzení týkajúcich sa množstva tekutín, a to určením a stanovením noriem nového zariadenia a spôsobov detekčnej kontroly a ich používaním. 7. Skúšky a štúdie zariadenia 7.1 Skúšky – hľadanie nových riešení Podľa nariadenia č. 65/2006[13] môžu členské štáty, ktoré chcú vykonávať skúšky nového zariadenia alebo postupov, tak konať obmedzené obdobie po oznámení a doručení súhlasu Komisie a výboru. Tento postup sa uplatňuje len v prípade, pokiaľ testované zariadenie alebo postupy nahrádzajú zariadenie a postupy ustanovené v európskych právnych predpisoch. (Členské štáty môžu samozrejme kedykoľvek testovať zariadenie alebo postupy, ak tieto dopĺňajú zariadenie a postupy, na ktoré sa vzťahujú nariadenia.) V priebehu roku 2007 pokročil rad skúšok zahŕňajúcich používanie snímačov tela (milimetrové vlny a spätný rozptyl) a psov. Na konci skúšobného obdobia Komisia rozhodne, či by sa nová metóda mala zaradiť do právnych predpisov EÚ. Je vysoko pravdepodobné, že sa tak v krátkom čase stane v prípade snímačov tela, ktorými sa podľa očakávania výrazne uľahčí prechádzanie cestujúcich miestami detekčnej kontroly a zvýšia normy. 7.2 Štúdie – zistenie problémov, navrhnutie reakcií Okrem týchto skúšok v roku 2007 pokračoval rad štúdií finančne podporovaných Komisiou, najmä štúdií týkajúcich sa používania vyhľadávacích psov, faktorov ovplyvňujúcich výkonnosť pracovníkov bezpečnostnej ochrany a konceptu „registrovaného cestujúceho“. Správy v súčasnosti posudzujú zúčastnené strany a môžu byť základom budúcich implementujúcich právnych predpisov. Komisia tiež vynakladá značné úsilie na to, aby bola aj naďalej plne informovaná o výskume, ktorý vykonáva odvetvie a technická pracovná skupina ECAC v oblasti testovania tekutín s cieľom zaviesť právne predpisy, ktoré umožnia používanie novej technológie, len čo bude dostatočne rozvinutá na použitie na letiskách. Komisia okrem toho pokračovala v práci na databáze s cieľom pomôcť odvetviu leteckej nákladnej dopravy poskytnutím nástroja, ktorý umožní rýchle overenie bezpečnostného štatútu hlavných subjektov v odvetví – oprávnených zástupcov a známych odosielateľov. 8. Pokrok s tretími krajinami 8.1 Vytvorenie jednorazovej bezpečnostnej kontroly s tretími krajinami Podľa článku 10 nariadenia č. 2320/2002 musí Komisia zvážiť vypracovanie celosvetovej jednorazovej bezpečnostnej kontroly. Znamená to, že koncepcia Spoločenstva spočívajúca v tom, že každý členský štát uznáva bezpečnostné opatrenia implementované v ostatných členských štátoch, takže, napríklad, cestujúci nemusia pri prestupe na iný let na druhom letisku v EÚ prejsť znovu detekčnou kontrolou, sa môže rozšíriť na niektoré tretie krajiny. Na takomto vzájomnom uznávaní opatrení sa možno dohodnúť len vtedy, ak môže tretia krajina preukázať, že má k bezpečnostnej ochrane letectva ekvivalentný prístup, ako je prístup ustanovený v nariadeniach EÚ. Prioritou je aj dosiahnutie pokroku v dohodách, ktoré by odvetviu a cestujúcim priniesli skutočné výhody, t. j. dohody, ktoré reprezentujú vysoký objem prepravy, napr. USA. Komisia bola aktívna na viacerých fórach zameraných na prípravu intenzívnejšej spolupráce v oblasti bezpečnostnej ochrany, väčšinou prostredníctvom najmä dvojstranných rokovaní s USA a ICAO. Tieto rokovania už viedli k rade skutočných zlepšení pre cestujúcich a členské štáty prostredníctvom obmedzení zdvojených a exteritoriálnych požiadaviek (napr. USA zrušili požiadavku na detekčnú kontrolu batožiny na poslednom mieste odletu a v súčasnosti uznávajú Spoločenstvo ako jeden blok a americká Agentúra pre bezpečnostnú ochranu dopravy a ICAO pravdepodobne znížia počet kontrol, ktoré uskutočňujú v EÚ, vzhľadom na uznanie dôkladného režimu Spoločenstva). Vzhľadom na tento povzbudivý pokrok a ďalší podnet vyvolaný obavami tretích krajín v súvislosti s nedávnym obmedzením tekutín sú v súčasnosti dohody o užšej spolupráci so štátmi, ktoré nie sú členmi EÚ, vysoko na programe rokovaní Komisie. 8.2 Kvapalné výbušniny – transfer cestujúcich Obavy týkajúce sa možného použitia kvapalných výbušnín teroristami viedli k osobitným problémom v prípade transferových cestujúcich z tretích krajín na letiskách Spoločenstva, ako aj v prípade transferových cestujúcich zo Spoločenstva na niektorých letiskách v tretích krajinách. Komisia sa preto podujala vedúcej úlohy pri vypracovaní medzinárodných právnych predpisov na riešenie súčasnej hrozby a pri hľadaní krátkodobých a dlhodobých riešení s cieľom uľahčiť pohyb cestujúcich na letiskách a súčasne zachovať primeranú úroveň bezpečnostnej ochrany. To viedlo k prijatiu nariadenia, ktorým sa umožňuje, aby sa predaj bezcolných tekutín na letisku Changi v Singapure oslobodil od ďalších kontrol pri transferoch na letiskách EÚ. Rokovania o podobných dohodách pokračujú s radom ďalších štátov, realizácia je však celkovo sklamaním, čo naznačuje jasnú potrebu vypracovať iné riešenia. 9. Témy pre budúcnosť Komisia má na rok 2008 jasný pracovný program: - dokončiť nové implementujúce právne predpisy, - nájsť lepšie spôsoby riešenia hrozby vyplývajúcej z kvapalných výbušnín, - zvážiť najvhodnejší prístup k financovaniu bezpečnostnej ochrany civilného letectva, - pokračovať v programe kontrol (vrátane účasti ako pozorovatelia pri niektorých kontrolách v USA), - zaviesť nové technické normy, - pomôcť členským štátom pri zlepšovaní a harmonizácii vnútroštátnych programov kontroly kvality, - analyzovať výsledky štúdií a - pokročiť v dohodách s tretími krajinami Hoci aspekty bezpečnostnej ochrany musia byť vždy prvoradé, aktívnou účasťou skupín zúčastnených strán, dôkladným posúdením nových návrhov a pravidelným prieskumom existujúcich právnych predpisov sa zabezpečí, aby sa tento program rozvíjal spôsobom, ktorý v plnej miere zohľadňuje praktické obavy a využíva získané skúsenosti. ZÁVER Od roku 2002 sa dosiahol významný pokrok. Budúci program na tento úspech naviaže a povedie k zvýšeniu bezpečnostnej ochrany pri letoch do Spoločenstva a z neho, pričom sa ním budú chrániť európske záujmy a zachová sa dôvera verejnosti týkajúca sa systému leteckej dopravy. Povedie k ďalšej (významnej) fáze v rozvoji komplexného režimu bezpečnostnej ochrany leteckej dopravy s plným prihliadnutím na potreby cestujúcich a odvetvia. V mnohých aspektoch zaujíma Európa vo svete vedúce postavenie pri stanovovaní noriem bezpečnostnej ochrany civilného letectva. Mala by tak konať aj naďalej. PRÍLOHAInšpekcie Komisie k 31. decembru 2007 Členský štát | Počet inšpekcií 2004 – 12/2006 (vrátane následných inšpekcií) | Počet inšpekcií 01/2007 – 12/2007 (vrátane následných inšpekcií) | Celkový počet inšpekcií 2004 – 2007 (vrátane následných inšpekcií) | Rakúsko | 5 | 1 | 6 | Belgicko | 3 | 1 | 4 | Bulharsko | 1 | 1 | Cyprus | 3 | 1 | 4 | Česká republika | 2 | 1 | 3 | Dánsko | 4 | 1 | 5 | Estónsko | 2 | 1 | 3 | Fínsko | 4 | 4 | Francúzsko | 6 | 1 | 7 | Nemecko | 6 | 2 | 8 | Grécko | 6 | 2 | 8 | Maďarsko | 2 | 2 | Írsko | 4 | 1 | 5 | Taliansko | 5 | 2 | 7 | Lotyšsko | 3 | 3 | Litva | 3 | 3 | Luxembursko | 2 | 2 | 4 | Malta | 2 | 2 | Holandsko | 3 | 1 | 4 | Poľsko | 4 | 1 | 5 | Portugalsko | 3 | 3 | Rumunsko | 1 | 1 | Slovensko | 2 | 1 | 3 | Slovinsko | 3 | 0 | 3 | Španielsko | 4 | 2 | 6 | Švédsko | 3 | 2 | 5 | Spojené kráľovstvo | 4 | 3 | 7 | Švajčiarsko[14] | 1 | 1 | SPOLU | 89 | 28 | 117 | Inšpekcie dozorného orgánu EZVO k 31. decembru 2007 Členský štát EHP, EZVO | Počet inšpekcií 2005 – 12/2006 (vrátane následných inšpekcií) | Počet inšpekcií 01/2007 – 12/2007 (vrátane následných inšpekcií) | Celkový počet inšpekcií 2004 – 2007 (vrátane následných inšpekcií) | Island | 2 | 2 | 4 | Nórsko | 9 | 10 | 19 | SPOLU | 11 | 12 | 23 | [1] Ú. v. ES L 355, 30.12.2002, s. 1. [2] Všetky požiadavky sú ustanovené v článku 5 nariadenia 2320/2002. [3] Nariadenie Komisie (ES) č. 1486/2003 ustanovujúce postupy pre vykonávanie inšpekcií Komisie v oblasti bezpečnostnej ochrany civilného letectva, Ú. v. EÚ L 213, 23.8.2003, s. 3. [4] Nariadenie Komisie (ES) č. 1217/2003 o ustanovení spoločných vymedzení národného programu kontroly kvality bezpečnostnej ochrany civilného letectva, Ú. v. EÚ L 169, 8.7.2003, s. 44. [5] Prípad Luxemburska sa už vyriešil. Prípad Slovenska sa vyriešil v súvislosti s akčným plánom. [6] Už prijaté ako nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008, 11. marca 2008 (Ú. v. EÚ L 97, 9.4.2008, s. 72). [7] Nariadenie Komisie (ES) č. 622/2003 o ustanovení opatrení na vykonávanie spoločných základných noriem bezpečnostnej ochrany civilného letectva, Ú. v. EÚ L 89, 5.4.2003, s. 9. [8] Ú. v. EÚ C 281, 18.11.2006, s. 19. [9] Nariadenie Komisie (ES) č. 23/2008 z 11. januára 2008, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 622/2003 o ustanovení opatrení na vykonávanie spoločných základných noriem bezpečnostnej ochrany civilného letectva, Ú. v. EÚ L 9, 12.1.2008, s. 12. [10] Nariadenie Komisie (ES) č. 1546/2006 zo 4. októbra 2006, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Komisie (ES) č. 622/2003 o ustanovení opatrení na vykonávanie spoločných základných noriem bezpečnostnej ochrany civilného letectva, Ú. v. EÚ L 286, 17.10.2006, s. 6. [11] Nariadenie Komisie (ES) č. 915/2007 z 31. júla 2007, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 622/2003 o ustanovení opatrení na vykonávanie spoločných základných noriem bezpečnostnej ochrany civilného letectva, Ú. v. EÚ L 200, 1.8.2007, s. 3. [12] Nariadenie Komisie (ES) č. 1477/2007 z 13. decembra 2007, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 622/2003 o ustanovení opatrení na vykonávanie spoločných základných noriem bezpečnostnej ochrany civilného letectva, Ú. v. EÚ L 329, 13.12.2007, s. 22. [13] Nariadenie Komisie (ES) č. 65/2006 z 13. januára 2006, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 622/2003 o ustanovení opatrení na vykonávanie spoločných základných noriem bezpečnostnej ochrany civilného letectva, Ú. v. EÚ L 11, 17.1.2006, s. 4. [14] Komisia má právomoc vykonávať vo Švajčiarsku inšpekcie na základe dvojstrannej dohody medzi EÚ a Švajčiarskom.