Podľa záverov Programu Komisie REFIT a vzhľadom na vývoj na medzinárodnej úrovni bola Komisia poverená úlohou posúdiť možnosť navrhnúť zmenu alebo zrušenie špecifických požiadaviek EÚ na stabilitu osobných lodí ro-ro pri poškodení a základe medzinárodných noriem, ak by boli tieto požiadavky aktualizované (od roku 2020) pre Úniu uspokojivým spôsobom. Na tento účel sa vykonala odborná štúdia, v ktorej sa analyzovali technické a politické možnosti, konkrétne rôzne možnosti týkajúce sa požadovaného koeficientu rozdelenia lode R, obmedzení výšky vĺn stanovených v smernici 2009/45/ES v rámci koncepcie pravdepodobnosti a alternatívy pre dodatočné deterministické požiadavky. Takisto sa v nej posudzovalo, či by požiadavky obsiahnuté v smernici 2003/25/ES zostali relevantné, pokiaľ sa zodpovedajúca úroveň bezpečnosti stanovená na medzinárodnej úrovni nepreukáže ako rovnocenná alebo vyššia.

Špecifické požiadavky EÚ na stabilitu dopĺňajú požiadavky dohovoru SOLAS na stabilitu pri poškodení, aby sa zohľadnila voda na palube ro-ro v prípade poškodenia lode, ktorej množstvo závisí od voľného boku v poškodenom stave a charakteristickej výšky vĺn v oblasti prevádzky. Požiadavky stanovené v smernici 2003/25/ES sa prostredníctvom smernice 2009/45/ES vzťahujú aj na osobné lode ro-ro plaviace sa na vnútroštátnej úrovni v rámci Európskej únie. Táto smernica rozdeľuje lode a morské oblasti do štyroch kategórií (A, B, C a D) podľa vzdialenosti od pobrežia a kritickej výšky vlny. Na osobné lode ro-ro triedy A, B a C sa musia uplatňovať požiadavky smernice 2003/25/ES.

Okrem medzinárodných požiadaviek sa na osobné lode, osobné lode ro-ro a vysokorýchlostné plavidlá vzťahujú aj osobitné pravidlá EÚ. V smernici 2003/25/ES sa stanovujú požiadavky na stabilitu osobných lodí ro-ro v poškodenom stave pre všetky osobné lode ro-ro plaviace sa do prístavu alebo z prístavu členského štátu v rámci pravidelnej dopravy bez ohľadu na ich vlajku v prípade, že vykonávajú medzinárodné plavby. Jej cieľom je zabezpečiť ich stabilitu po poškodení, čím sa zlepšuje schopnosť tohto typu plavidiel udržať sa na hladine v prípade zrážky. V dôsledku havárie MS Estonia 28. septembra 1994 osem európskych štátov (vrátane siedmich členských štátov) začalo iniciatívu (Štokholmská dohoda z 28. februára 1996) s cieľom zaviesť prísnejšiu normu stability pri poškodení pre osobné lode ro-ro v poškodenom stave, aby sa zohľadnil účinok nahromadenej vody na palube ro-ro a umožnilo sa lodi udržať sa na hladine pri ťažšom vlnobití, než je v norme dohovoru SOLAS 90, t. j. až do 4 m charakteristickej výšky vlny. Táto iniciatíva viedla Komisiu k predloženiu návrhu smernice a následnému prijatiu smernice 2003/25/ES Európskym parlamentom a Radou.

Na lode vykonávajúce medzinárodné plavby, ktoré zahŕňajú plavby medzi dvoma členskými štátmi, sa uplatňujú medzinárodné dohovory (v pôsobnosti IMO) a určité pravidlá EÚ. Najvýznamnejším dohovorom, pokiaľ ide o bezpečnosť, je Medzinárodný dohovor o bezpečnosti ľudského života na mori (dohovor SOLAS) z roku 1974 a jeho protokol z roku 1988. Všeobecné požiadavky na stabilitu obsiahnuté v dohovore SOLAS 90 (vymedzené v znení smernice so všetkými príslušnými zmenami) boli stanovené na deterministickom základe a boli zahrnuté do predpisu II-1/B/8 dohovoru SOLAS. Tieto požiadavky sú uplatniteľné v celej Únii na základe priameho uplatňovania dohovoru SOLAS na medzinárodné plavby a uplatňovania smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/45/ES zo 6. mája 2009 o bezpečnostných pravidlách a normách pre osobné lode (prepracované znenie) na vnútroštátne plavby.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

V súlade so zásadou proporcionality je smernica stále najvhodnejšou formou na dosiahnutie daných cieľov. Sú v nej stanovené spoločné zásady a úrovne bezpečnosti, zabezpečuje ich presadzovanie, ale ponecháva každému členskému štátu možnosť výberu praktických a technických postupov na ich vykonávanie. Tým ponecháva každému členskému štátu zodpovednosť rozhodnúť sa pre vykonávacie prostriedky, ktoré sú najvhodnejšie pre jeho vnútorný systém. Smernicou sa takisto zabezpečuje, aby sa cieľ zjednodušenia v tomto návrhu dosiahol v maximálnej možnej miere, aj keď to v konečnom dôsledku určí každý členský štát počas vykonávania.

Na žiadosť Rady boli právne predpisy EÚ v oblasti bezpečnosti osobných lodí zostavené a sformulované na základe medzinárodných požiadaviek a v reakcii na viaceré vážne havárie (napr. havárie lodí Herald of Free Enterprise a MS Estonia). V porovnaní s medzinárodnými normami zakódovanými v dohovoroch IMO sa na úrovni Únie sprísnili určité aspekty, ako je to v prípade požiadaviek na stabilitu lodí ro-ro pri poškodení uvedených v smernici 2003/25/ES.

Výsledky technickej štúdie, ktorú Komisia externe zadala na účely prípravy tejto revízie, sú uvedené v pracovnom dokumente útvarov Komisie, ktorý je pripojený k návrhu. Navrhovanú štruktúru požiadaviek na stabilitu pri poškodení podľa kapacity lodí podporila veľká väčšina národných expertov. Na základe starostlivo prehodnotených pripomienok národných expertov a zainteresovaných strán sa do návrhu zaviedli dočasné alternatívy pre novopostavené lode s osvedčením na prepravu najviac 1 350 osôb. Využitie týchto dvoch možností by sa vyhodnotilo desať rokov po vykonaní tejto zmeny.

Bodom 11 sa zavádza nová príloha III, v ktorej sa vymedzuje súbor technických údajov, ktoré členské štáty musia oznamovať Komisii za všetky novopostavené a novoosvedčené osobné lode ro-ro uvedené do pravidelnej prevádzky v Únii. Tieto údaje by sa použili na účely hodnotenia vykonávania zmenenej smernice 2003/25/ES.

Bod 4 obsahuje revidované špecifické požiadavky na stabilitu. Tieto pravidlá sú rozdelené a) podľa dátumu, kedy bol položený kýl lodí alebo kedy boli lode v podobnej etape stavby, a b) podľa kapacity lodí na prepravu cestujúcich na palube. Na existujúce a už osvedčené lode sa budú naďalej uplatňovať súčasné požiadavky, zatiaľ čo novopostavené a novoosvedčené lode uvedené do pravidelnej prevádzky v EÚ budú musieť spĺňať aktualizované medzinárodné pravidlá (dohovor SOLAS 2020 pre lode s kapacitou na prepravu viac ako 1 350 osôb na palube) v kombinácii so špecifickou požiadavkou EÚ týkajúcou sa požadovaného koeficientu rozdelenia lode R (dohovor SOLAS 2020 + úroveň SDC3 hodnoty koeficientu R – v prípade lodí s kapacitou na prepravu najviac 1 350 osôb na palube).

2022/0036 (COD)

Návrh

SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY,

ktorou sa mení smernica 2003/25/ES, pokiaľ ide o začlenenie požiadaviek na zlepšenú stabilitu a jej zosúladenie s požiadavkami na stabilitu vymedzenými Medzinárodnou námornou organizáciou

(Text s významom pre EHP)

EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 100 ods. 2,

so zreteľom na návrh Európskej komisie,

po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,

so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru,

so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov,

konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom,

keďže:

(1)Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/25/ES sa stanovuje jednotná úroveň špecifických požiadaviek na stabilitu osobných lodí ro-ro, ktoré zlepšujú schopnosť tohto typu plavidla udržať sa na hladine v prípade zrážky a zabezpečujú vysokú úroveň bezpečnosti cestujúcich a posádky v kombinácii s požiadavkami stanovenými v dohovore SOLAS platnom v čase prijatia smernice (dohovor SOLAS 90).

(2)Medzinárodná námorná organizácia (ďalej len „IMO“) prijala 15. júna 2017 vo forme rezolúcie MSC.421(98) revidované špecifické ustanovenia o normách stability pre osobné lode v poškodenom stave, ktoré sa uplatňujú aj na osobné lode ro-ro. Je potrebné tento vývoj na medzinárodnej úrovni zohľadniť a zosúladiť pravidlá a požiadavky Únie s pravidlami a požiadavkami stanovenými v Medzinárodnom dohovore o bezpečnosti ľudského života na mori (ďalej len „dohovor SOLAS“) pre osobné lode ro-ro používané na medzinárodné plavby.

(3)Rezolúcia IMO 14 konferencie SOLAS z roku 1995 povolila členom IMO uzatvárať regionálne dohody, ak usúdili, že si prevládajúce námorné podmienky a ďalšie miestne podmienky vyžadujú špecifické požiadavky na stabilitu v určitej (morskej) oblasti. Deterministické požiadavky na stabilitu osobných lodí ro-ro pri poškodení stanovené v prílohe I k smernici 2003/25/ES sa líšia od nových medzinárodných probabilistických požiadaviek, pri ktorých sa bezpečnosť osobnej lode ro-ro meria na základe pravdepodobnosti udržania sa na hladine po zrážke. Medzinárodný režim pravdepodobnosti je stanovený v kapitole II-1 dohovoru SOLAS. Nové požiadavky by sa mali začleniť do smernice 2003/25.

(4)Požiadavky stanovené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2009/45/ES sa naďalej uplatňujú na osobné lode ro-ro. Posúdenie úrovne bezpečnosti zabezpečenej požiadavkami dohovoru SOLAS 2020 pre rôzne veľkosti osobných lodí ro-ro viedlo k záveru, že uplatňovanie požiadaviek na stabilitu podľa dohovoru SOLAS 2020 predstavuje významné zníženie rizika pre osobné lode ro-ro s osvedčením na prepravu viac ako 1 350 osôb na palube v porovnaní s požiadavkami uvedenými v smernici 2003/25/ES v kombinácii s dohovorom SOLAS zmeneným príslušnými nástrojmi IMO platnými v čase jeho prijatia („dohovor SOLAS 90“).

(5)Požiadavky na stabilitu stanovené v tejto smernici pre osobné lode ro-ro s osvedčením na prepravu najviac 1 350 osôb na palube by sa v prípade určitých konštrukcií týchto lodí ťažko zavádzali. Hospodárske subjekty, ktoré vlastnia alebo používajú tieto lode v pravidelnej doprave v Únii, by preto mali mať možnosť uplatňovať požiadavky na stabilitu platné pred nadobudnutím účinnosti tejto smernice. Využitie takejto možnosti by členské štáty mali oznámiť Komisii spolu so súborom údajov týkajúcich sa dotknutých lodí. Desať rokov odo dňa nadobudnutia účinnosti tejto smernice by Komisia mala posúdiť využitie tejto možnosti s cieľom rozhodnúť o ďalšej revízii tejto smernice.

(6)V prípade osobných lodí ro-ro s osvedčením na prepravu najviac 1 350 osôb na palube by voliteľné uplatňovanie požiadaviek dohovoru SOLAS 2020 malo byť podmienené vyššou úrovňou požadovaného koeficientu rozdelenia lode R, než je úroveň vymedzená v dohovore SOLAS 2020, aby sa dosiahla primeraná úroveň bezpečnosti.