SK Úradný vestník Európskej únie C 347/73

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru „Návrh nariadenia Rady o administratívnej spolupráci a boji proti podvodom v oblasti dane z pridanej hodnoty (prepracované znenie)“

KOM(2009) 427 v konečnom znení – 2009/0118 (CNS)

(2010/C 347/11)

Spravodajca: Umberto BURANI

Rada sa 23. septembra 2009 rozhodla podľa článku 93 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom:

„Návrh nariadenia Rady o administratívnej spolupráci a boji proti podvodom v oblasti dane z pridanej hodnoty (prepracované znenie)“

KOM(2009) 427 v konečnom znení – 2009/0118 (CNS).

Odborná sekcia pre hospodársku a menovú úniu, hospodársku a sociálnu súdržnosť poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 2. februára 2010. Spravodajcom bol pán Umberto Burani.

Európsky hospodársky a sociálny výbor prijal na svojom 460. plenárnom zasadnutí 17. a 18. februára 2010 (schôdza zo 17. februára 2010) 203 hlasmi za, pričom 1 člen hlasoval proti a 5 členovia sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 Nariadenie Rady (ES) č. 1798/2003 o administratívnej spolupráci v oblasti dane z pridanej hodnoty nadobudlo účinnosť 1. januára 2004. Očakáva sa, že Komisia podá každé tri roky správu o uplatňovaní tohto nariadenia. Tento záväzok splnila svojou správou z augusta 2009, ktorú predložila spolu s novým návrhom nariadenia (prepracované znenie). Komisia týmto návrhom vylepšuje právny rámec stanovený v platnom nariadení, pričom sa opiera o skúsenosti získané v prvých rokoch. Hlavným cieľom tohto návrhu je poskytnúť členským štátom účinnejší nástroj na boj proti daňovým podvodom prostredníctvom lepšej administratívnej spolupráce.

1.2 Uvedená správa Komisie poskytuje cennú pomoc pre interpretáciu tohto návrhu: uplatňovanie nariadenia je z mnohých dôvodov neuspokojivé. Preto „[…] nie je administratívna spolupráca v oblasti DPH medzi členskými štátmi dostatočne intenzívna na to, aby dokázala zvládnuť daňové úniky a podvody v oblasti DPH vnútri Spoločenstva.“ Toto konštatovanie Európskeho dvora audítorov Komisia doslovne cituje vo svojej správe.

1.3 EHSV poukazuje na skutočnosť, že námietky voči zmene majú závažný vplyv na finančné prostriedky členských štátov a EÚ. Aj keď na to existujú praktické dôvody, skutočným dôvodom je nepriznaná vôľa chrániť osobitné záujmy a ich uprednostnenie pred všeobecným blahom.

1.4 V praxi nájdeme rôzne objektívne názory na to, ako zaistiť hladký priebeh cezhraničného obchodovania. Jedni kladú dôraz na skutočnú administratívnu spoluprácu, pre iných je prioritou boj proti daňovým podvodom. Komisia má preto k dispozícii dve poradné grémiá, konkrétne skupinu ATFS (1) a výbor SCAC (2) (pozri bod 2.3). Ich zlúčenie alebo spoločná a koordinovaná štruktúra by možno mohla odstrániť skrytý „konflikt záujmov“ medzi oboma oblasťami.

1.5 Hlavným problémom sú však, tak ako predtým, prekážky na politickej úrovni. Prejavilo sa to, keď jeden členský štát spochybnil právomoc Európskeho dvora audítorov v súvislosti s preskúmaním riadnej implementácie nariadenia a túto záležitosť predložil Európskemu súdnemu dvoru.

1.6 S novým návrhom sa zavedie celý rad inovácií, z ktorých môžeme spomenúť len tie najdôležitejšie. Platí, že členské štáty musia toto nariadenie uplatňovať v celom rozsahu a v rámci stanovenej lehoty. Ak bude tento návrh prijatý, Komisia získa nevyhnutne potrebnú právomoc na ukladanie sankcií.

1.7 Zriadenie jediného ústredného kontaktného úradu v každom členskom štáte by malo zdokonaliť a zracionalizovať systém spolupráce. Povinnosť členského štátu poskytovať informácie o zdaniteľnej osobe usadenej na jeho území sa potvrdí a možnosť odmietnuť vykonanie požadovaného administratívneho vyšetrovania sa obmedzí na niekoľko konkrétnych prípadov. Tieto nové predpisy majú osobitný význam predovšetkým pri prešetrovaní zásielkového obchodu. EHSV sa okrem iného domnieva, že tieto ustanovenia sa môžu uplatňovať len vtedy, keď sa celoplošne zavedú príslušné systémy IT. Preto by bolo vhodné, aby sa tieto ustanovenia stali záväznými až od roku 2015, t. j. po skončení prechodného obdobia.

1.8 V rôznych článkoch sa uvádzajú automatické prístupy: automatické a nevyžiadané poskytovanie relevantných informácií ostatným úradom, povinnosť nahlásiť došlé informácie, automatizovaný prístup k databázam. To všetko si vyžaduje zavedenie spoločného postupu, čo je úloha, ktorej by sa Komisia mala ujať čo najskôr.

1.9 Určitý údiv vyvoláva ustanovenie, na základe ktorého je účasť úradníkov iných príslušných členských štátov na vyšetrovaní možná aj mimo úradných priestorov daného členského štátu. Zo zrejmých dôvodov ochrany dôverných a citlivých informácií považuje EHSV toto ustanovenie za nevhodné.

1.10 Pravdepodobne najdôležitejšou inováciou je vytvorenie spoločnej štruktúry na boj proti daňovým podvodom v oblasti dane z pridanej hodnoty (Eurofisc). Tento úrad má slúžiť na rýchlu a viacstrannú výmenu informácií. Táto iniciatíva má neobmedzenú podporu EHSV. Zároveň chce poukázať na jeden aspekt, za ktorý sa už dlhší čas zasadzuje, konkrétne vytvorenie prepojenia a spolupráce s ostatnými orgánmi, ktoré sú činné v oblasti boja proti organizovanému zločinu a praniu špinavých peňazí.

2. Úvodné poznámky

2.1 1. januára 2004 nadobudlo účinnosť nariadenie Rady (ES) č. 1798/2003 o administratívnej spolupráci v oblasti dane z pridanej hodnoty. Väčšina členských štátov prijala toto nariadenie kladne a súhlasila so zámerom Komisie zlepšiť právny rámec pre administratívnu spoluprácu a vytvoriť nástroj na boj proti daňovým podvodom (3). Podľa článku 45 tohto nariadenia musí Komisia predložiť Európskemu parlamentu a Rade každé tri roky správu o jeho uplatňovaní; túto povinnosť si naposledy splnila prostredníctvom svojej správy z 18. augusta 2009 (4).

2.2 Medzitým sa zvýšilo povedomie o problémoch v oblasti daňových podvodov. Pre oblasť dane z pridanej hodnoty sa v oznámení Komisie o potrebe rozvinúť koordinovanú stratégiu s cieľom zlepšiť boj proti daňovým podvodom (5) z 31.5.2006 stanovilo, že je potrebná koordinovaná stratégia v oblasti boja proti daňovým podvodom a najmä tzv. kolotočovému podvodu (6) (7). Neskoršie oznámenie (8) obsahovalo akčný plán pre krátkodobé opatrenia.

2.3 Komisia teraz predložila návrh nariadenia na prepracované znenie platného nariadenia (9). Tento návrh je výsledkom úvah, ktoré Komisia uskutočnila na jednej strane vo svojich vlastných útvaroch, a na strane druhej na základe množstva externých príspevkov. Ide najmä o správy členských štátov o uplatňovaní nariadenia vydaného v roku 2004, ich odpovede na príslušné dotazníky a osobitnú správu Európskeho dvora audítorov č. 8/2007, ako aj uznesenie Európskeho parlamentu 2008/2033(INI) z 2.9.2008. Patria sem aj príspevky skupiny expertov pre stratégiu boja proti daňovým podvodom (skupina ATFS) a Stáleho výboru pre administratívnu spoluprácu (SCAC).

3. Všeobecné pripomienky

3.1 Uvedená správa KOM(2009) 428 v konečnom znení poskytuje cenný základ pre výklad nového nariadenia, pretože Komisia v nej vyjadruje svoju nespokojnosť s uplatňovaním platného nariadenia. Túto nespokojnosť možno zhrnúť do jedného citátu Európskeho dvora audítorov, ktorý uviedla sama Komisia: „Napriek zavedeniu nového nariadenia […] nie je administratívna spolupráca v oblasti DPH medzi členskými štátmi dostatočne intenzívna na to, aby dokázala zvládnuť daňové úniky a podvody v oblasti DPH vnútri Spoločenstva.“ Komisia sa všemožne usilovala o zlepšenie týchto predpisov a o zjednodušenie ich uplatňovania; skutočným dôvodom zlyhania je však odpor voči zmenám, ktorý prejavujú niektoré, ak nie dokonca mnohé správy jednotlivých štátov. Bez ohľadu na objektívne ťažkosti organizačného alebo technického charakteru nemožno ignorovať skutočnosť, že ochota plne spolupracovať ešte aj dnes stále naráža na ochranu skutočných alebo údajných osobitných záujmov. V žiadnej inej oblasti sa európska integrácia nepresadzuje tak ťažko ako v daňovej oblasti.

3.2 Dobrá administratívna spolupráca je základným predpokladom pre hladký priebeh cezhraničného obchodovania a je v záujme vnútroštátnych orgánov a občanov. K hladkému priebehu však patrí aj to, aby sa tieto obchody uskutočňovali v súlade s daňovými predpismi. Administratívna spolupráca a boj proti daňovým podvodom sa tak stávajú nedeliteľným celkom. Komisia realizuje v praxi tento prístup tak, že navrhuje vytvoriť spoločnú štruktúru (Eurofisc).

3.3 Komisia má k dispozícií dva poradné orgány, ktoré jej poskytujú expertízy na najvyššej úrovni, konkrétne skupinu ATFS a výbor SCAC (pozri odsek 2.3). Ich zlúčenie do jedného orgánu (alebo vytvorenie dvoch skupín, ktoré by koordinoval jeden rozhodovací orgán) by možno mohlo od začiatku zamedziť skrytému konfliktu záujmov medzi oblasťou správy a daní. Pravidlá boja proti daňovým podvodom nie sú vždy zlučiteľné so zjednodušením a urýchlením administratívneho postupu a naopak. Odpor voči zmenám spočíva minimálne sčasti v rôznorodých požiadavkách týkajúcich sa jedného a toho istého problému.

3.4 Zdá sa však, akoby tie najväčšie problémy spočívali na politickej úrovni: v uvedenej správe sa v odseku 2.1 uvádza, že Komisia na základe odpovedí v dotazníkoch (pozri bod 2.3) poskytla členským štátom možnosť „podeliť sa o svoj názor na fungovanie administratívnej spolupráce […]“. Zarážajúci je však fakt, že „iba dva členské štáty prejavili záujem o otvorenú diskusiu o tejto otázke s Komisiou“. Príznačné je, že jeden členský štát dokonca popiera právomoc Dvora audítorov preskúmať vykonávanie nariadenia o administratívnej spolupráci, pričom touto otázkou sa v súčasnosti zaoberá Európsky súdny dvor. Tieto fakty hovoria samé za seba a sotva poskytujú príležitosť na optimizmus do budúcnosti.

3.5 Ďalší politický aspekt sa týka administratívnej spolupráce medzi finančnými úradmi a úradmi zodpovednými za boj proti praniu špinavých peňazí v oblasti organizovaného zločinu a terorizmu. EHSV už dlhší čas opakovane žiada o takúto spoluprácu, doteraz však v tejto veci zrejme nebolo možné dosiahnuť žiadnu dohodu (10).

4. Osobitné pripomienky

Najdôležitejšie zmeny, ktoré budú zavedené prostredníctvom tohto nového nariadenia, sa týkajú rozšírenia právomocí členských štátov v administratívnej spolupráci, presnejšieho určenia informácií, ktoré musí členský štát poskytnúť, resp. ktoré môže získať, ako aj obmedzenia prístupových práv k týmto informáciám. Okrem toho stanovuje základy právneho rámca pre kvalitu informácií a reguluje povinnosti členských štátov v oblasti poskytovania správnych a aktuálnych informácií. Nakoniec sa vytvorí aj právny základ pre zavedenie štruktúry na administratívnu spoluprácu zameranú v prvom rade na boj proti podvodom (Eurofisc).

4.1.1 EHSV víta a podporuje návrh Komisie, pretože toto nové nariadenie predstavuje výrazný pokrok v súvislosti s právnou úpravou tejto oblasti. Realizácia týchto predpisov, ak si to budú členské štáty želať, prinesie lepšiu kvalitu verejných financií z hľadiska zjednodušenia postupu, ako aj z hľadiska boja proti podvodom.

4.2 EHSV ďalej predkladá niekoľko pripomienok k najdôležitejším inováciám navrhnutým v nariadení. Tieto pripomienky sa na jednej strane týkajú ochoty spolupracovať, na strane druhej však aj výsledku objektívneho hodnotenia problémov, ktoré ešte stále bránia dobrej administratívnej spolupráci.

V článku 1 ods. 1 sa výslovne uvádza, že pojem „boj proti podvodom v oblasti dane z pridanej hodnoty“ predstavuje hlavný cieľ nového nariadenia. V článku 1 ods. 2 sú stanovené podmienky, za ktorých musia členské štáty plniť svoje povinnosti, a to „konať v záujme ochrany príjmov DPH všetkých členských štátov“. Znenie v súčasnosti platného nariadenia je slabšie a nepresnejšie; obmedzuje sa totiž len na stanovenie„pravidiel a postupov na výmenu určitých informácií“.

4.3.1 Táto inovácia určite nie je bezvýznamná: povinnosť konať v zmysle spolupráce znamená, že členské štáty musia toto nariadenie uplatniť v celom rozsahu a v rámci stanovenej lehoty. EHSV s tým v plnej miere súhlasí, kladie si však otázku, či sú členské štáty vôbec schopné alebo ochotné v praxi sa prispôsobiť novým požiadavkám, pretože nedostatkom platného nariadenia sú oneskorenia a ustanovenia o výnimkách. Okrem toho zo záväznosti predpisov vyplýva právomoc Komisie ukladať sankcie a právomoc Európskeho dvora audítorov kontrolovať ich riadne uplatnenie, pričom v tomto bode sa nedosiahol jednomyseľný súhlas. V správe uvedenej v odseku 2.1 Komisia konkrétne uvádza prípad Nemecka, ktoré napadlo začatie konania o porušení a právomoc Európskeho dvora audítorov v tejto oblasti na preskúmanie tohto prípadu. Očakávané rozhodnutie Súdneho dvora o tomto konaní bude mať rozhodujúci vplyv na budúcnosť administratívnej spolupráce v oblasti dane z pridanej hodnoty.

4.3.2 Z novej formulácie článku 1 je zrejmé, že v oblasti daní sa v európskej politike prejavujú rôzne tendencie. Zmluvy sa vykladajú rozličným spôsobom, a to z rôznych uhlov pohľadu, čo veľakrát vedie k tomu, že Komisia musí obhajovať svoje právomoci a kompetencie a členské štáty si želajú zachovať svoje vnútroštátne kompetencie. EHSV nevidí žiadny dôvod na to, aby v tejto veci zaujal postoj, ale vyjadruje nádej, že vstupom novej zmluvy do platnosti vznikne nová Európa, v ktorej sa budú členské štáty rozhodne hlásiť k základným princípom tejto zmluvy.

4.4 Podľa článku 4 je každý členský štát povinný určiť jediný ústredný kontaktný úrad, ktorý bude mať na starosti kontakty s ostatnými členskými štátmi. EHSV víta toto rozhodnutie, ale poukazuje na skutočnosť, že hladké fungovanie ústredného kontaktného úradu závisí od efektívnosti decentralizovaných štruktúr na úrovni jednotlivých štátov, ktorá v súčasnosti zjavne nie je všade daná.

Článok 7 (predtým článok 5) v nezmenenej podobe vymedzuje povinnosť členského štátu informovať, na základe ktorej musí tento štát na žiadosť iného členského štátu poskytnúť informácie o zdaniteľnej osobe so sídlom na jeho území. V stanovených konkrétnych prípadoch (11) môže orgán odmietnuť poskytnutie takýchto informácií, ak už žiadajúcemu orgánu poskytol informácie menej ako dva roky predtým. V tomto prípade však musí poskytnúť informácie o dátume a výške všetkých príslušných dodávkach tovaru resp. služieb, ktoré zdaniteľná osoba za posledné dva roky uskutočnila.

4.5.1 Tieto nové predpisy majú osobitný význam pre zásielkový obchod a zameriavajú sa na dobrú politiku administratívnej spolupráce. Tieto predpisy sa však vo svojom súčasnom znení dodržiavajú len čiastočne, čo súvisí predovšetkým so štruktúrou IT, ktorá ešte stále chýba. EHSV preto považuje za potrebné aj na tieto ustanovenia rozšíriť plánované prechodné obdobie platné pre ostatné ustanovenia.. Táto záväznosť by teda mala platiť až v roku 2015, keď nadobudne účinnosť nariadenie Rady (ES) č. 143/2008 (12).

4.6 V článku 15 sa bližšie spresňuje pojem „automatická výmena“ informácií, ktorý sa už nachádza v článku 17 platného nariadenia. Na základe tohto pojmu musí každý členský štát poskytnúť bez vyzvania informácie inému členskému štátu, ktoré by mu mohli byť užitočné z hľadiska ochrany jeho daňových príjmov. Objasnenie tohto pojmu má ďalekosiahle dôsledky. Či a kedy sa bude povinnosť spontánneho poskytovania informácií potrebných pre iné orgány systematicky uplatňovať, bude dôkazom toho, či bol koncept administratívnej spolupráce v plnej miere prevzatý.

4.7 V ideálnom prípade sa spolu s článkom 15 uplatní aj článok 17, na základe ktorého sa na orgány, ktoré získajú informácie, vzťahuje v súvislosti s oznamujúcim orgánom postup spätného informovania . Táto spolupráca nespočíva len v poskytovaní informácií, ale aj v informovaní poskytovateľa informácií o výsledku opatrení, ktoré boli v dôsledku poskytnutých informácií prijaté.

4.8 V článku 18 (predtým článok 22) sa podrobne uvádza, ktoré informácie musia členské štáty vkladať do svojich databáz. Podľa EHSV sa tieto ustanovenia prejavujú pozitívne z dvoch hľadísk: na jednej strane prispievajú k lepšiemu fungovaniu systému pre výmenu informácií (VIES (13)), a na druhej strane to bude členské štáty nabádať k tomu, aby uplatňovali smernicu 2006/112/ES z hľadiska poskytovania, zmeny alebo odňatia identifikačného čísla pre DPH. Skutočnosť, že veľká časť podvodov je založená práve na týchto identifikačných číslach, zdôrazňuje význam presného uplatňovania týchto ustanovení. Veľký význam pre používateľov systému má však aj výhoda týchto ustanovení plynúca z inovácií o minimálnych požiadavkách pre databázy, ktoré zavádzajú články 23 a 24.

4.9 Trochu zarážajúco pôsobí článok 22, v ktorom sa uvádza, že každý členský štát musí príslušným orgánom každého iného členského štátu poskytnúť automatizovaný prístup ku svojim databázam. EHSV poznamenáva, že priamy prístup, aj keď je naň potrebný predchádzajúci súhlas žiadaného orgánu (14), vyvoláva problémy v súvislosti s pochopením jazyka a správnym výkladom a použitím informácií. Tohto problému si je vedomá aj samotná Komisia a uvádza odôvodnenie (23), že by sa mali zaviesť „spoločné postupy na zabezpečenie porovnateľnosti […] informácií“. Rovnaký prístup sa znovu prijíma v inej súvislosti v odôvodnení (27). Podľa EHSV by sa ustanovenie týkajúce sa automatického prístupu malo presunúť na neskoršie obdobie v budúcnosti, keď všetky členské štáty prevezmú spoločný postup v oblasti spravovania a spracovania údajov.

V článku 29, ktorý sa zaoberá účasťou úradníkov príslušných členských štátov na administratívnom vyšetrovaní. V ods. 1 tohto článku sa uvádza, že títo úradníci nielenže môžu byť prítomní v týchto úradoch, ale aj „na akomkoľvek inom mieste“ (t. j. aj v obchodných priestoroch prešetrovaného daňového poplatníka). V odseku 2 sa na jednej strane odstránilo ustanovenie, podľa ktorého môže žiadaný členský štát stanoviť podmienky účasti úradníkov žiadajúceho členského štátu zúčastňujúcich sa na vyšetrovaní, a na strane druhej potvrdzuje, že úradníci žiadajúceho členského štátu síce „nevykonávajú právomoci kontroly zverené úradníkom žiadaného orgánu, […] môžu mať však prístup do tých istých priestorov a k tým istým dokumentom ako úradníci žiadajúceho orgánu“.

4.10.1 Táto sústava právomocí a práv sa nezdá byť ani primerané ani oprávnené. EHSV preto nalieha, aby sa toto ustanovenie znovu preskúmalo a dôkladnejšie prehodnotilo. Prítomnosť úradníka iného členského štátu v obchodných priestoroch daňového poplatníka by mohlo viesť k zverejneniu„obchodného, priemyselného alebo odborného tajomstva alebo […k …] šíreniu informácií, ktorých zverejnenie by bolo v protiklade s verejným poriadkom“. Táto veta bola doslovne prevzatá z článku 56 ods. 4, v ktorom sa upravujú prípady, v ktorých je možné zamietnuť poskytnutie informácií. To je o dôvod viac, prečo nemožno pripustiť, aby úradník jedného členského štátu na základe svojej prítomnosti v obchodných priestoroch daňového poplatníka získal takéto informácie.

Články 34 až 39 sa týkajú inovácie, konkrétne vytvorenia spoločnej štruktúry na boj proti daňovým podvodom a vyhýbaniu sa daňovým povinnostiach v oblasti dane z pridanej hodnoty. Táto štruktúra, ktorá je v správe Komisie (15) označená ako „Eurofisc“, má v podstate zabezpečiť rýchlu a viacstrannú výmenu informácií a preskúmať a šíriť vecné informácie v rámci administratívnej spolupráce. Jednotlivé články sa zaoberajú rôznymi aspektmi spôsobu práce tohto nového orgánu. Ešte však nie je isté, či pôjde o centralizovanú alebo decentralizovanú štruktúru.

4.11.1 EHSV víta vytvorenie orgánu, ktorý bude zhromažďovať a šíriť informácie. Hneď ako tento orgán začne svoju činnosť, bude potrebné prepracovať tie časti nariadenia, ktoré bude prípadne potrebné zosúladiť so súčasným systémom bilaterálnej spolupráce alebo ich tomuto systému prispôsobiť.

4.11.2 Okrem iného existuje ďalší aspekt, ktorý súvisí s vytvorením štruktúry Eurofisc, ale ktorý sa nenachádza na žiadnom mieste nariadenia ani jeho dôvodovej správy, a to je spolupráca s ostatnými orgánmi a prepojenie na iné orgány, ktoré pracujú v oblasti boja proti organizovanému zločinu a prianiu špinavých peňazí. V mnohých prípadoch, teda aspoň v tých najťažších, nie je únik dane z pridanej hodnoty žiadnym osobitným trestným činom, ale súvisí s pašovaním falšovaného tovaru, obchodom s drogami, obchodom so zbraňami a všetkými druhmi činnosti, ktoré má na svedomí alebo ktoré riadi organizovaný zločin a terorizmus. V predpisoch ani v praxi nie je stanovená štruktúrovaná spolupráca medzi orgánmi, ktoré sa zaoberajú rôznymi aspektmi toho istého javu alebo jeho rôznymi formami, ktoré riadi tá istá organizácia. Vedie to k zdvojeniu práce, strate efektívnosti a často aj ku konfliktom v oblasti kompetencií.

4.11.3 K aspektom spolupráce medzi finančnými a policajnými úradmi v oblasti boja proti zločinu a terorizmu sa EHSV bližšie vyjadruje v ďalšom stanovisku na tému „Zodpovedné konanie v daňovej oblasti“ (16). Tento problém sa dá veľmi stručne vyjadriť potrebou lepšieho vzájomného zosúladenia smerníc v daňovej oblasti a boja proti praniu špinavých peňazí. Nie je prípustné, aby existovali rôzne úrady, ako sú finančné správy pre priame a nepriame dane, colnica, polícia, tajné služby, ktoré majú síce všetky stanovené rovnaké alebo porovnateľné ciele, ale ktoré nie sú navzájom prepojené resp. ktoré nedisponujú žiadnou dohodou o spolupráci.

4.11.4 EHSV si uvedomuje praktické a administratívno-technické problémy takéhoto riešenia a dlhšieho obdobia potrebného na jeho realizáciu, poukazuje však na to, že najväčšiu prekážku určite predstavuje súčasný nedostatok politickej vôle členských štátov. Komisia by v tomto prípade mohla pôsobiť ako hnacia sila a začleniť administratívnu spoluprácu medzi rôznymi vyšetrujúcimi úradmi do svojich strednodobých a dlhodobých programov.

4.12 V návrhu nie je uvedený žiadny dátum nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia, je v ňom len stanovené, že toto nariadenie má nadobudnúť účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie. Naproti tomu sa v článku 45 stanovuje, že od 1. januára 2015 platia mnohé postupy spolupráce prostredníctvom elektronických médií. Táto lehota sa zdá byť reálna, ak budú všetky členské štáty ochotné a schopné ju dodržať.

4.13 V článku 51 sa uvádza, že každý členský štát musí vykonať (interný) audit fungovania ustanovení o spolupráci. Nepochybne ide o potrebné opatrenie, ktoré pravdepodobne vychádza zo skúseností s externým auditom (pozri body 3.4 a 4.3.1), ktoré ešte vo svojom rozhodnutí musí schváliť Súdny dvor. EHSV však kladie otázku, do akej miery môže byť skutočne účinné opatrenie, ktoré členským štátom umožní, aby seba samé kontrolovali.

4.14 Nezmenený zostal článok 56 (predtým článok 40), podľa ktorého členské štáty nie sú povinné poskytovať informácie a vykonávať šetrenie, ak tomu bránia zákonné predpisy alebo ak ide o aspekty, ktoré sú chránené v kontexte priemyselného alebo obchodného tajomstva. Napriek tomu bol však pridaný nový odsek, na základe ktorého sa toto zamietnutie nesmie vzťahovať na bankové tajomstvo. Táto otázka by sa mala prerokovať v širšom kontexte zrušenia bankového tajomstva a predpisov v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí. Vznikajú však pochybnosti v súvislosti s otázkou, či informácie, ktoré vlastní „osoba poverená či konajúca v zastúpení alebo ako správca“, patria do bankového alebo služobného tajomstva. EHSV sa domnieva, že v tomto prípade by bolo potrebné ďalšie vysvetlenie.

V Bruseli 17. februára 2010 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) Anti Tax Fraud Strategy Expert Group.

(2) Standing Committee on Administrative Cooperation

(3) Nariadenie bolo témou stanoviska EHSV (Ú. v. EÚ C 267, 27.10.2005, s. 45).

(4) KOM(2009) 428 v konečnom znení. Táto správa sa v príslušnom stanovisku EHSV explicitne nespomína; informácie a stanoviská Komisie, ktoré obsahuje, však majú veľký význam pre pochopenie opatrení navrhnutých v novom nariadení.

(5) KOM(2006) 254 v konečnom znení.

(6) V niektorých prípadoch sa tento druh podvodu vyvinul do podvodu v rámci Spoločenstva na báze chýbajúceho subjektu [KOM(2009) 511 v konečnom znení, s. 3].

(7) Aj toto „Oznámenie Komisie Rade, Európskemu parlamentu a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru o potrebe rozvinúť koordinovanú stratégiu s cieľom zlepšiť boj proti daňovým podvodom“ spomenul EHSV v príslušnom stanovisku; Ú. v. EÚ C 161, 13.7.2007, s. 8.

(8) KOM(2008) 807 v konečnom znení.

(9) KOM(2009) 427 v konečnom znení.

(10) Pozri Stanovisko EHSV na tému „Podpora dobrej správy v daňových záležitostiach“.

(11) Prípady, v ktorých je možné poskytnutie týchto informácií odmietnuť, sú uvedené v (novej) prílohe nariadenia a zahŕňajú rad služieb, okrem iného zásielkový predaj, služby týkajúce sa pozemkov a hmotného majetku, doplnkové služby pri preprave, telekomunikačné služby ako aj služby rozhlasového a televízneho vysielania.

(12) „Nariadenie Rady (ES) č. 143/2008 z 12. februára 2008, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1798/2003, pokiaľ ide o zavedenie mechanizmov administratívnej spolupráce a výmenu informácií v súvislosti s pravidlami o mieste poskytovania služieb, pravidlami o osobitných režimoch a pravidlami pre vrátenie dane z pridanej hodnoty“, Ú. v. EÚ L 44, 20.2.2008, s. 1.

(13) VIES = VAT Information Exchange System (systém výmeny informácií o DPH).

(14) V článku 7 sa uvádza: „Na žiadosť žiadajúceho orgánu mu žiadaný orgán oznamuje akékoľvek relevantné informácie […].“

(15) KOM(2009) 428 v konečnom znení, pozri bod 2.1.

(16) Oznámenie Komisie „Podpora dobrej správy v daňových záležitostiach“, KOM(2009) 201 v konečnom znení.