Je zjavné, že ak to politické podmienky umožnia, potenciál spolupráce medzi EÚ a Ruskom je veľmi veľký. Európska únia ponúka podmienenú formu spolupráce. Ruská vláda však aktívne sleduje ciele, ktoré idú opačným smerom: vytvára vo svojom susedstve priestor závislosti, oslabuje politicky zjednotenú Európu a ide do konfrontácie s našou víziou multilaterálneho poriadku založeného na pravidlách, pričom v medzinárodných záležitostiach vytvára situácie s cieľom obmedziť úlohu EÚ a jej partnerov.

Vzťahy medzi EÚ a Ruskom takisto čoraz viac ovplyvňuje vnútropolitický vývoj Ruska, ktorý je charakterizovaný eskaláciou politických represií zo strany vlády s cieľom zachovať súčasné politické a hospodárske pomery. V súvislosti s blížiacimi sa voľbami do Štátnej dumy v septembri 2021 sa situácia občianskej spoločnosti, obhajcov ľudských práv a nezávislých médií v Rusku ďalej zhoršila a zároveň sa obmedzila ich schopnosť spolupracovať s EÚ. Zmeny ústavy a represívne zákony o „zahraničných agentoch“, „nežiaducich organizáciách“ a „extrémizme“ posilňujú systematický zásah proti ľudským právam a základným slobodám napriek tomu, že sú zakotvené v ruskej ústave a medzinárodných záväzkoch tejto krajiny. Orgány okrem toho vedú dezinformačné kampane vytvárajúce lživé naratívy o údajnom „zahraničnom zasahovaní“ do ruských vnútroštátnych záležitostí a zamerané na potlačenie skutočnej opozície a diskreditáciu občianskej spoločnosti. Politicky motivované odsúdenie Alexeja Navaľného, ktoré nasledovalo po pokuse o jeho zavraždenie pomocou chemickej nervovo paralytickej látky, faktický zákaz činnosti jeho politickej siete ako „extrémistickej“, ako aj pokračujúce zastrašovanie a potláčanie nezávislých médií a novinárov, to sú len niektoré z nedávnych príkladov.

Ruské vedenie využíva rôzne nástroje na ovplyvňovanie, zasahovanie, oslabovanie či dokonca na úsilie o destabilizáciu EÚ a jej členských štátov, ako aj západného Balkánu a krajín Východného partnerstva. V rámci tohto úsilia naďalej výrazne investuje do svojej schopnosti kontrolovať a ovplyvňovať informačný priestor v rámci svojich hraníc aj mimo nich. Rýchlo narastá financovanie štátom kontrolovaných médií, najmä pokiaľ ide o projekty, ako je televízny kanál RT, ktoré sú určené výlučne zahraničnému publiku. Rusko pokračuje v organizácii čoraz sofistikovanejších operácií v oblasti kybernetickej a informačnej manipulácie, ako aj chemických a iných útokov vrátane útokov proti Organizácii pre zákaz chemických zbraní (OPCW), nemeckému Spolkovému snemu, rodine Skripaľovcov v Salisbury, ako aj výbuchu v Českej republike. Uskutočňuje priame vojenské a hybridné akcie v zónach zamrznutých konfliktov, ktoré udržiava na Ukrajine, v Gruzínsku a Moldavsku, ako aj v južnom susedstve EÚ, a to najmä v Sýrii a Líbyi, ako aj zvyšok sveta. Jeho cieľom je zachovať si kontrolu nad autoritárskym režimom v Bielorusku.

·Rusko je však jednoznačne závislé od zrelých, stabilných a lukratívnych trhov s energiou v EÚ: takmer dve tretiny ruského vývozu ropy, dve tretiny jeho vývozu plynu a zhruba polovica jeho vývozu uhlia smerujú do EÚ, zatiaľ čo do Číny smeruje len 27 % jeho vývozu ropy a len 2 % jeho vývozu plynu.

·Na Rusko v súčasnosti pripadá 26 % dovozu ropy do EÚ a 40 % dovozu plynu do EÚ.

Európska únia naďalej posilňuje svoju odolnosť a energetickú bezpečnosť diverzifikáciou svojich medzinárodných zdrojov a dodávok a vytvorením jednotného trhu EÚ s energiou, najmä pokiaľ ide o plyn. Dosiahlo sa to prostredníctvom lepšieho „hardvéru“ (napr. nová infraštruktúra vrátane prepojovacích vedení, potrubí so spätným tokom, väčšieho množstva zásobníkov a terminálov skvapalneného zemného plynu), ako aj pomocou jasnejšieho legislatívneho „softvéru“, ktorý okrem iného zabezpečuje otvorené, nediskriminačné maloobchodné trhy, oddelenie výroby a dodávok od prevádzky sietí, regulačnú nezávislosť a spoluprácu, a úplného uplatňovania pravidiel hospodárskej súťaže EÚ. Vzťahy medzi EÚ a Ruskom v oblasti energetiky sa vyznačujú značným stupňom vzájomnej závislosti: Rusko v súčasnosti zaujíma prvú priečku, pokiaľ ide o dodávateľov energie do EÚ a EÚ je zďaleka prvou krajinou určenia, pokiaľ ide o vývoz energie z Ruska. K ďalším výzvam v oblasti energetiky patrí kybernetická bezpečnosť energetických zariadení EÚ a nadobúdanie strategických aktív v Únii a v blízkom susedstve zo strany ruských aktérov kontrolovaných štátom. Aj rozhodným posunom smerom k dekarbonizácii sa však naša energetická nezávislosť ďalej zvýši a závislosť od dodávok z Ruska sa celkovo zníži. V priebehu nasledujúcich 10 – 20 rokov dôjde k výraznému zníženiu ruského vývozu energetických výrobkov do EÚ, čo bude mať nevyhnutne vplyv na jeho vnútroštátnu situáciu.

Európska únia v júni 2019 obnovila svoju stratégiu pre Strednú Áziu s cieľom zintenzívniť svoju angažovanosť v tomto regióne a prispieť k jeho rozvoju so zameraním na odolnosť, prosperitu a regionálnu spoluprácu. Európska únia a Rusko udržiavajú dialóg ad hoc o Strednej Ázii. Postoj ruskej vlády k angažovanosti EÚ v tomto regióne je však naďalej negatívny, a to aj pokiaľ ide o uzavretie posilnených dohôd o partnerstve a spolupráci.

Európska únia uplatnila voči Rusku tri súbory reštriktívnych opatrení v reakcii na jeho protiprávnu anexiu Krymu a pokračujúcu destabilizáciu východnej Ukrajiny. Ich cieľom je zabrániť ďalšiemu stupňovaniu alebo negatívnemu vývoju na Ukrajine a dôrazne signalizovať podporu EÚ Ukrajine a jej územnej celistvosti, zvrchovanosti a nezávislosti. Účelom jasného prepojenia týchto sankcií s úplným vykonávaním dohôd z Minska je, aby ich ruská vláda brala ako stimul a prispela na jeho základe k riešeniu konfliktu, zatiaľ čo perspektíva, že by sa EÚ mohla dohodnúť na dodatočných sankciách, má odrádzať od ďalšieho zhoršovania situácie v dôsledku agresívneho správania Ruska. Priebežné jednomyseľné predlžovanie sankcií svedčí o jednote a dôveryhodnosti EÚ. Opatrenia EÚ zvýšili náklady Ruska na ďalšiu agresiu a obmedzili ďalšie využívanie vojenských spôsobilostí a expanziu na Ukrajine. Rusko ponesie zodpovednosť za akékoľvek zhoršenie situácie v „republikách“. Je tiež veľmi dôležité zachovať existujúcu koordináciu a jednotu s podobne zmýšľajúcimi partnermi, ako je skupina G7, a to aj pokiaľ ide o sankcie.

Rusko sa v súčasnosti zúčastňuje na ôsmich programoch spolupráce Interreg, ktoré zostávajú jedným z mála nástrojov EÚ investujúcich do projektov v Rusku prostredníctvom ústredných orgánov. Rusko je angažovaným prispievateľom do týchto programov.

Výskum a inovácie sú dôležitou oblasťou spolupráce, najmä prostredníctvom účasti ruských subjektov na programoch EÚ. Napríklad v rámci programu Horizont 2020 sa na akciách Marie Curie-Skłodowskej z ich strany zúčastnilo 36 rôznych organizácií a približne 520 ruských výskumných pracovníkov. Spolupráca je založená na zásade spolufinancovania, pričom Rusko podporuje svojich vlastných vedcov v spoločných projektoch alebo poskytuje primeraný finančný a materiálny príspevok. Medzi záujmy EÚ patrí prístup k vedúcim rozsiahlym výskumným zariadeniam Ruska, zapojenie ruských vedeckých odborných znalostí do výskumu tém súvisiacich s politickými prioritami EÚ a globálnymi výzvami, uľahčenie prijímania európskych riešení v Rusku a udržiavanie mostov s akademickou obcou Ruska. Obe strany ukončili vnútorné postupy na obnovenie Dohody o vedecko-technickej spolupráci medzi EÚ a Ruskom na nové päťročné obdobie, ale toto obnovenie zostáva zablokované z dôvodu otázky týkajúcej sa jej územnej pôsobnosti. Zatiaľ čo obnovenie by zabezpečilo stabilný dlhodobý rámec spolupráce, zasadnutia Spoločného výboru pre vedecko-technickú spoluprácu sa konajú raz ročne.

Európska únia udržiava odborné kontakty s Ruskom v oblasti obchodu, ktoré sa zvyčajne obmedzujú na komunikáciu o viacerých obchodných prekážkach, a to s chabými výsledkami. Väčšina z nich vyplýva z politiky ruskej vlády týkajúcej sa nahrádzania dovozu, ktorá sa čoraz viac opiera o údajné bezpečnostné dôvody v súvislosti so sankciami. Tieto prekážky umocňujú existujúce výrazné deformácie v ruskom hospodárstve spôsobené ruskou vládou. V dôsledku toho sa celkové podnikateľské a investičné prostredie v krajine ešte viac zhoršuje. V relatívne pozitívnejšom kontexte sa EÚ a Rusko zapojili do reformy WTO vrátane obnovenia urovnávania sporov.

Hoci dialóg medzi EÚ a Ruskom o energetike je naďalej pozastavený, existuje niekoľko naliehavých otázok. Je nutné monitorovať riadne vykonávanie dohody o tranzite plynu cez Ukrajinu. Mala by sa dokončiť synchronizácia pobaltských štátov s európskou sieťou a dobudovať obchod s elektrickou energiou, pričom by sa mala zabezpečiť nepretržitá bezpečná prevádzka ruskej a bieloruskej rozvodnej siete.

Rusko má viac ako 2 000 kilometrov spoločnej hranice s EÚ a čelí viacerým environmentálnym výzvam, ktoré majú vplyv na EÚ a jej členské štáty. Hlbšia spolupráca v oblasti životného prostredia by mohla zahŕňať otázky, ako je nakladanie s odpadom, znižovanie cezhraničného znečistenia a znečisťovania ovzdušia, obehové hospodárstvo, udržateľné obhospodarovanie lesov a boj proti lesným požiarom. To by malo pozitívny vplyv aj na zmenu klímy, ktorej účinky už teraz reálne postihujú Rusko, ako napr. roztápajúci sa permafrost. Z krátkodobého hľadiska je nadchádzajúca konferencia zmluvných strán Dohovoru o biologickej diverzite príležitosťou na predbežné kontakty.

Krátko po pristúpení Ruska k Parížskej dohode a vzhľadom na ambiciózne ciele EÚ v oblasti klímy EÚ postupne obnovila rokovania vysokých úradníkov o klíme s Ruskom v rámci príprav na konferenciu COP-26 v Glasgowe, a to aj prostredníctvom konferencie financovanej EÚ v decembri 2020 v Moskve. Rusko pracuje na dlhodobej stratégii a mierne aktualizovalo svoj vnútroštátne stanovený príspevok, v rámci ktorého však stále existuje značný priestor na zvyšovanie emisií. Rusko takisto prijalo určité legislatívne opatrenia s cieľom aktualizovať svoje politiky v oblasti klímy, jeho nedávne úsilie by však mohlo vzbudzovať nesprávne očakávania. Ruské orgány čoraz častejšie žiadali EÚ o odbornú diskusiu o možnom vplyve politiky EÚ v oblasti klímy na ruské hospodárstvo. Európska únia ponúkla tematické diskusie, a to aj o stanovovaní cien uhlíka, adaptácii na zmenu klímy a prípadne aj o mechanizme kompenzácie uhlíka na hraniciach.

Podľa piatich usmerňujúcich zásad dohodnutých v marci 2016 je EÚ otvorená selektívnej spolupráci s Ruskom v otázkach, ktoré sú v záujme EÚ. Európska únia má takéto záujmy, pokiaľ ide o prvky našej zelenej agendy (klíma, životné prostredie, energetika), ako aj pokiaľ ide o niektoré otázky zahraničnej politiky. Prebiehajúca selektívna spolupráca v otázkach, ako sú obchod, hospodárske a digitálne záležitosti, vnútorné veci a verejné zdravie, priniesla určité obmedzené konkrétne výsledky, no zároveň existujú významné prekážky, a to najmä v oblasti obchodu a dopravy.

Európska únia by mala v záujme podpory svojich vlastných záujmov zapojiť Rusko do riešenia viacerých kľúčových výziev.

Zintenzívnime podporu našich východných partnerov a budeme sa usilovať o plné využitie potenciálu Východného partnerstva. Nadchádzajúci samit Východného partnerstva bude významnou príležitosťou na vypracovanie tohto spoločného programu na obdobie po roku 2020. Úspešné politické a hospodárske reformy, a to najmä v oblasti právneho štátu, ľudských práv, boja proti korupcii a dobrej správy vecí verejných, znížia zraniteľnosť našich partnerov a budú kľúčovým prostriedkom proti zasahovaniu a destabilizácii zo strany Ruska. Náš program by mohol zahŕňať investície do partnerstiev v oblasti bezpečnosti s našimi susedmi, s cieľom ďalej zvýšiť ich odolnosť.

Mali by sme pokračovať v posilňovaní našich spôsobilostí proti hybridným hrozbám vrátane Strediska EÚ pre hybridné hrozby, helsinského Európskeho centra excelentnosti pre boj proti hybridným hrozbám a našej štruktúrovanej spolupráce s NATO, a mali by sme prijať cielené opatrenia na lepšiu ochranu demokratických procesov, inštitúcií a volebnej infraštruktúry EÚ a členských štátov.

Mali by sme ďalej rozvíjať kapacity EÚ v oblasti kybernetickej bezpečnosti a obrany, ako aj jej strategické komunikačné spôsobilosti. Ešte viac zintenzívnime naše opatrenia na riešenie a zastavenie manipulácie s informáciami a dezinformácií, a to aj posilnením regulačného rámca pre platformy sociálnych médií. Európska únia zvažuje zavedenie nových nástrojov, ktoré by umožňovali preniesť bremeno nákladov na páchateľov, a to aj v rámci akčného plánu pre európsku demokraciu.

Európska únia sa zameria na obmedzovanie zdrojov, ktoré by mohla ruská vláda využívať na realizáciu rozvratnej zahraničnej politiky. Takisto budeme účinnejšie presadzovať právne predpisy EÚ na účely cielenej reakcie proti trestnej činnosti pochádzajúcej z Ruska (vrátane útokov realizovaných na získanie výkupného), a to spolu s podobne zmýšľajúcimi partnermi. Zintenzívnime náš boj proti korupcii a praniu špinavých peňazí, a to aj prostredníctvom zvýšenej transparentnosti finančných tokov týkajúcich sa Ruska. Európska únia zintenzívni svoje opatrenia proti donucovacím praktikám tretích krajín vrátane Ruska vytvorením nového autonómneho nástroja, ktorý umožní účinné reakcie s cieľom odrádzať od donucovania a kompenzovať ho.

Európska únia bude naďalej poukazovať na pretrvávajúce porušovanie medzinárodného práva zo strany Ruska na Ukrajine, v Gruzínsku a inde, a to aj prostredníctvom iniciatív s podobne zmýšľajúcimi partnermi. Súčasťou toho bude aj výzva adresovaná Rusku, aby prevzalo svoju zodpovednosť ako strana konfliktu a aby v plnej miere vykonávalo dohody z Minska. Európska únia bude aktívnejšie spochybňovať lživé naratívy, ktoré Rusko používa na odôvodnenie svojho konania, a to na všetkých úrovniach. Budeme pokračovať v boji (prostredníctvom našich vízových postupov) proti ruskej politike „pasportizácie“ na Ukrajine.

Európska únia bude naďalej zakročovať voči porušovaniu ľudských práv a bude sa zasadzovať za demokratické hodnoty, a to aj na medzinárodných fórach, pričom dá jednoznačne najavo, že ide o otázky, ktoré priamo a legitímne znepokojujú všetky štáty OSN, OBSE a Rady Európy a nepatria výlučne do vnútorných záležitostí krajiny. Ruská vláda musí dodržiavať svoje medzinárodné povinnosti a záväzky.

Na tento účel bude EÚ udržiavať otvorené komunikačné kanály s Ruskom. Očakávame, že vedenie Ruska preukáže konštruktívnejšiu angažovanosť vrátane politickej, a prestane s krokmi proti EÚ a jej členským štátom, ako aj proti tretím krajinám. Je to nevyhnutné na to, aby sa zmenilo súčasné neproduktívne a potenciálne nebezpečné smerovanie v tomto dôležitom vzťahu.

Našou ambíciou by malo byť preskúmať spôsoby, ktoré by mohli pomôcť postupne zmeniť súčasnú dynamiku na predvídateľnejší a stabilnejší vzťah.

V dôsledku to je teraz vybavená osobitnými nástrojmi proti tým, ktorí porušujú ľudské práva. Prijatie nového globálneho sankčného režimu EÚ v oblasti ľudských práv a označenie prvých subjektov vyslalo jasný politický signál o našej ochote zakročiť voči tým, ktorí ich podkopávajú, a to aj v Rusku.

Pandémia COVID-19 ukázala spoločný záujem o konštruktívnu angažovanosť v oblasti verejného zdravia, napr. v oblasti boja proti cezhraničným ohrozeniam zdravia, lepšej pripravenosti, práce na antimikrobiálnej rezistencii, regulačnej konvergencii a prístupu k zdravotníckemu vybaveniu.

Vzhľadom na náš spoločný záujem o boj proti zmene klímy a o ostatné environmentálne otázky by EÚ mala nadviazať užší dialóg s Ruskom, a to bezprostredne pred konferenciou COP-26 v Glasgowe a konferenciou COP-15 o biodiverzite v Kunmingu. Mala by tiež pokračovať v tematických diskusiách v týchto oblastiach, a to aj o stanovovaní cien uhlíka, obnoviteľných zdrojoch energie, emisiách metánu, adaptácii na zmenu klímy a budúcom mechanizme kompenzácie uhlíka na hraniciach EÚ. Pre Rusko je to o to dôležitejšie vzhľadom na rýchlo sa meniacu geopolitiku v oblasti energie a jeho vlastný oneskorený prechod na nízkouhlíkové hospodárstvo.

Mala by existovať väčšia odborná spolupráca s ruskou vládou v súvislosti s veľkým počtom ekonomických prekážok, napr. pokiaľ ide o nahrádzanie dovozu, obchodné prekážky a kontroly dotácií, pričom by sa mali využiť konkurenčné výhody EÚ. V závislosti od tejto otázky a v prísnom súlade so zvrchovanými rozhodnutiami iných dotknutých krajín by to zahŕňalo aj cielenú odbornú spoluprácu s Eurázijskou hospodárskou úniou v rámci jej právomocí.

Európska únia bude podporovať medziľudské kontakty. Mohlo by to zahŕňať ďalšie zjednodušenie vízového režimu (napr. oslobodenie od vízového poplatku) pre mládež, programy zamerané na prácu a cestovanie, akademickú spoluprácu, vedu a vzdelávanie a študentské výmeny.

Pokiaľ ide o regionálnu a cezhraničnú spoluprácu, mali by sme pokračovať v realizácii programov s Ruskom, v spolupráci v rámci Severnej dimenzie a v praktickej spolupráci v regionálnych medzivládnych formátoch, napr. v rámci Rady krajín Baltského mora, Euro-arktickej rady regiónu Barentsovho mora, ako aj v rámci regiónu Čierneho mora a v Arktíde.

Európska únia zvýši svoju podporu ruskej občianskej spoločnosti a obhajcom ľudských práv, pričom bude uplatňovať pružnejšie a tvorivejšie prístupy. Zintenzívnime podporu nezávislých médií v ruskom jazyku s cieľom posilniť pluralitu názorov. Takisto v súlade s potrebami doladíme naše programy pomoci, aby sme zabezpečili ich účinnosť a vyhli sa represiám voči partnerom.

Európska únia bude pracovať na predchádzaní konfliktom, dvojstranných mechanizmoch na odstraňovanie konfliktov a na budovaní dôvery. Budeme spolupracovať v regionálnych (napr. spoločný komplexný akčný plán, Blízky východ, Líbya, Afganistan), ako aj globálnych otázkach (ako je napr. boj proti terorizmu a šíreniu jadrových zbraní), a to na základe plného dodržiavania medzinárodného práva ako základu medzinárodného poriadku založeného na pravidlách. Európska únia bude naďalej spolupracovať s Ruskom na pôde multilaterálnych organizácií.

Na základe celkového vývoja a usmernení Európskej rady Komisia a vysoký predstaviteľ/podpredseda Komisie budú vytýčený program uplatňovať v praxi.