EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli9. 3. 2021 COM(2021) 109 final SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV o uplatňovaní nariadenia (ES) č. 850/2004 o perzistentných organických znečisťujúcich látkach {SWD(2021) 53 final}



Obsah Obsah 1. Úvod 2. Riadiace a kontrolné opatrenia 2.1. Prehľad 2.2. Výroba, uvádzanie na trh, používanie, vývoz a presadzovanie 2.3. Skladové zásoby 2.4. Nakladanie s odpadom a jeho skladovanie 3. Úniky do životného prostredia a environmentálne koncentrácie 4. Činnosti na podporu výmeny poznatkov 5. Závery Tabuľka 1: Zníženie emisií PCB podľa členských štátov Obrázok 1: Mapy monitorovania EMEP pre Európu





1.Úvod Perzistentné organické látky (ďalej len „POP“) sú chemické látky predstavujúce celosvetový problém z dôvodu svojich perzistentných, bioakumulatívnych a toxických (ďalej len „PBT“) vlastností, ako aj potenciálu diaľkového prenosu, v dôsledku čoho sa môžu ukladať a akumulovať ďaleko od miesta ich výroby a používania. Problematika perzistentných organických látok sa rieši v dvoch medzinárodných zmluvách, ktorých cieľom je ochrana ľudského zdravia a životného prostredia pred ich nepriaznivými účinkami, a to odstránením alebo znížením ich výroby, používania a únikov do životného prostredia. V roku 1998 bol ako súčasť Dohovoru EHK OSN o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov (ďalej len „dohovor CLRTAP“) prijatý Aarhuský protokol o perzistentných organických látkach a v roku 2004 nadobudol platnosť Štokholmský dohovor o perzistentných organických látkach, ktorý bol prijatý v roku 2001. Európska únia, ktorá je zmluvnou stranou Aarhuského protokolu a Štokholmského dohovoru, s cieľom vykonávať tento dohovor prijala nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 z 29. apríla 2004 o perzistentných organických znečisťujúcich látkach, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 79/117/EHS (ďalej len „nariadenie o POP“). Nariadenie (ES) č. 850/2004 bolo zrušené a nahradené nariadením (EÚ) 2019/1021 o perzistentných organických látkach. Nariadenie o POP sa pravidelne aktualizuje s cieľom transponovať doň zmeny dohovoru a protokolu (prevažne doplnenie nových látok do príslušných príloh) a ukladajú sa ním osobitné povinnosti všetkým členským štátom EÚ. K týmto povinnostiam patria podrobnosti týkajúce sa výroby, uvádzania na trh a používania uvedených POP, na ktoré sa vzťahujú tri prílohy (príloha I – zakázané látky, príloha II – obmedzené látky, príloha III – neúmyselne uvoľnené látky). Nariadenie sa vzťahuje aj na nakladanie s týmito látkami v rámci skladových zásob, úniky do životného prostredia a monitorovanie environmentálnych koncentrácií, ako aj na obsahujúce ustanovenia o nakladaní s odpadom. Súčasťou nariadenia o POP je aj požiadavka, aby členské štáty vypracovali svoje národné realizačné plány a akčné plány s cieľom identifikovať a riadiť zdroje POP na svojich vlastných územiach. Požiadavky týkajúce sa podávania správ, ktoré sa vzťahujú na členské štáty a Európsku komisiu podľa nariadenia (ES) č. 850/2004, boli opísané v článku 12. Členské štáty mali povinnosť každoročne oznamovať štatistické údaje o výrobe a uvedení na trh látok uvedených v prílohe I a prílohe II. Od členských štátov sa takisto vyžadovalo, aby Komisii každé tri roky podávali správy o vykonávaní ustanovení nariadenia o POP. Komisia mala povinnosť každé tri roky vypracovať súhrnnú správu so zhrnutím informácií, ktoré jej poskytli členské štáty, ako aj so zhrnutím podporných informácií poskytovaných prostredníctvom Európskeho registra uvoľňovania a prenosov znečisťujúcich látok (ďalej len „E-PRTR“) a inventúr emisií CORINAIR v rámci Programu spolupráce pre monitorovanie a vyhodnocovanie diaľkového šírenia látok znečisťujúcich ovzdušie v Európe (ďalej len „EMEP“). Komisia mala takisto povinnosť predložiť zhrnutie tejto súhrnnej správy Európskemu parlamentu a Rade. Doteraz boli zverejnené dve súhrnné správy, ktoré sa vzťahovali na činnosti Únie a jej členských štátov podľa nariadenia (ES) č. 850/2004. Prvá súhrnná správa sa vzťahuje na obdobie začínajúce rokom nadobudnutia účinnosti nariadenia o POP, teda na obdobie od roku 2004 do roku 2006, pričom zverejnená bola v roku 2009. Druhá súhrnná správa, zverejnená v roku 2011, sa vzťahuje na obdobie 2007 – 2009. Táto správa Komisie je zhrnutím tretej súhrnnej správy, ktorá sa vzťahuje na obdobie 2010 – 2013. 2.Riadiace a kontrolné opatrenia 2.1.Prehľad Nakladanie s POP sa týka viacerých prvkov životného cyklu látky. Patrí sem konkrétne výroba chemických látok, ich uvádzanie na trh a používanie, ako aj skladové zásoby zastaraného tovaru, problematika nakladania s odpadom a presadzovanie samotného nariadenia. 2.2.Výroba, uvádzanie na trh, používanie, vývoz a presadzovanie Podľa správ poskytnutých členskými štátmi je presadzovanie nariadenia o POP úlohou environmentálnych agentúr alebo inšpektorátov, ktoré ho riadia prostredníctvom režimu inšpekcií a podávania správ. Dva členské štáty oznámili výrobu látok uvedených v prílohe I alebo II za obdobie 2010 – 2013 v súlade s osobitnými výnimkami alebo prijateľnými účinkami podľa nariadenia o POP. Nemecko uviedlo, že ročne vyrobilo okolo 9 ton PFOS. V roku 2013 však bola väčšina z tohto množstva (5,8 tony ročne) vyvezená mimo EÚ, pričom najväčšími odberateľmi boli USA (2 tony) a krajiny a územia vo východnej a juhovýchodnej Ázii (Južná Kórea, Singapur, Taiwan a Hongkong). Chorvátsko okrem toho oznámilo výrobu chlórovaných parafínov s krátkym reťazcom v rokoch 2010, 2011 a 2012. Z hľadiska uvádzania na trh využil ustanovenia článku 4 týkajúce sa použitia POP vo výskume a vývoji len malý počet členských štátov. Niekoľko členských štátov takisto využilo možnosť uvádzať PFOS na trh prostredníctvom výnimiek podľa prílohy II. Vo veľkej miere išlo o využívanie výnimky v odvetví chrómovania kovov týkajúcej sa použitia látky ako prísady proti zahmlievaniu. Štyri členské štáty (Francúzsko, Nemecko, Rakúsko, Spojené kráľovstvo) konštatovali vývoz istých množstiev POP z EÚ, v rámci ktorého dominoval vývoz 5 800 kg PFOS ročne z Nemecka do 12 krajín. Zo Spojeného kráľovstva do Južnej Kórey sa vyviezol lindán. Niektoré chemikálie sa okrem toho vyviezli na použitie ako laboratórny referenčný materiál: z Rakúska sa do Severného Macedónska vyviezol aldrín a do Belize zase aldrín, DDT, dieldrín a lindán a z Francúzska do USA sa vyviezlo DDT. V piatich členských štátoch (Bulharsko, Holandsko, Litva, Spojené kráľovstvo, Švédsko) sa začali konania o nesplnení povinnosti v prípade nezákonného predaja POP, ktoré sa týkali prítomnosti HCB v zábavnej pyrotechnike a prítomnosti SCCP v detských hračkách. 2.3.Skladové zásoby Pri skladových zásobách POP obvykle ide o tri druhy tovaru, a to PCB alebo zariadenia obsahujúce dielektrický materiál, ktoré sú kontaminované PCB, zastarané pesticídy a skladové zásoby postupne vyraďovaného tovaru, na ktoré sa vzťahuje doplnenie látok do nariadenia o POP od roku 2009. Mnohé členské štáty už predtým prijali významné kroky na identifikáciu a vyradenie zariadení obsahujúcich PCB z prevádzky, ale išlo o priebežný proces, pričom šesť členských štátov (Francúzsko, Írsko, Nemecko, Rumunsko, Slovinsko, Spojené kráľovstvo) oznámilo, že v období 2010 – 2013 u nich stále dochádzalo k používaniu zariadení obsahujúcich PCB. V prípade zastaraných pesticídov mnohé členské štáty oznámili, že buď nikdy nevyrábali či nepoužívali pesticídy, ktoré obsahujú POP, alebo začali s ich včasným vyraďovaním, čo znamená, že do roku 2010 už v krajine ich zásoby neexistovali. Ostatné členské štáty poznamenali, že hoci stále evidujú prítomnosť veľkých množstiev zastaraných pesticídov, majú zavedené programy nakladania s nimi alebo ich zneškodňovania. Konečné zneškodňovanie zastaraných pesticídov zahŕňa spaľovanie buď v rámci členského štátu alebo prostredníctvom vývozu do zariadení v susedných členských štátoch. Bulharsko vyviezlo značné množstvo zastaraných pesticídov do Nemecka na konečné zneškodnenie spaľovaním. Druhá možnosť je spoľahnúť sa na dlhodobé skladovanie. Najmä v Bulharsku sa využívali tzv. BB kocky, teda železobetónové kontajnery používané na zadržiavanie vysoko toxického odpadu, ktoré zabraňujú riziku jeho uvoľnenia do životného prostredia. Írsko, Nemecko a Spojené kráľovstvo nahlasujú skladové zásoby PFOS a výrobky obsahujúce PBDE, ktoré sú určené na konečné zneškodnenie. Nemecký národný realizačný plán takisto obsahuje pripomienky k množstvám PBDE, pri ktorých existuje pravdepodobnosť výskytu vo vozidlách po dobe životnosti, ako aj k potrebe vhodne odstrániť a zneškodniť tento tovar a predísť jeho recyklácii. 2.4.Nakladanie s odpadom a jeho skladovanie Informácie oznámené členskými štátmi poukazujú na problém kontaminovanej pôdy. Hoci značná časť členských štátov zaviedla programy s cieľom zhromažďovať, skladovať a zneškodňovať zastarané pesticídy, ďalšou otázkou zostáva kontaminovaná pôda, najmä pôda v blízkosti lokalít, kde sa tieto látky vyrábali. Z údajov poskytnutých Holandskom a Fínskom vyplýva potenciálne vysoký počet lokalít, ktoré môžu byť kontaminované. K typickým asanačným krokom patrí výkop pôdy, čím však na druhej strane vzniká veľké množstvo kontaminovanej pôdy, s ktorou treba nakladať ako s nebezpečným odpadom.

3.Úniky do životného prostredia a environmentálne koncentrácie V článku 6 ods. 1 nariadenia o POP sa členským štátom ukladá povinnosť vypracovať inventúry (súpisy) emisií látok, ktoré sú uvedené v prílohe III, do ovzdušia, pôdy a vody, a to do dvoch rokov od nadobudnutia účinnosti nariadenia. Inventúry emisií tvoria kľúčový zdroj na informovanie tvorcov politiky počas vypracúvania národných realizačných plánov. Pomáhajú najmä identifikovať kľúčové zdroje znižovania emisií alebo oblasti neistoty, v ktorých je potrebný ďalší výskum s cieľom pomôcť charakterizovať ich zdroj. Deväť členských štátov (Bulharsko, Česko, Francúzsko, Holandsko, Litva, Rumunsko, Slovinsko, Spojené kráľovstvo, Švédsko) medzi oznámenými údajmi poskytlo aj údaje o odhadoch emisií. Spomínané štáty pritom upozornili na závažné nedostatky v údajoch v rámci poskytnutého súboru údajov, ktorý mali k dispozícii. Na doplnenie nahlásených súborov údajov sa v záujme uceleného obrazu poskytli údaje z webovej stránky databázy emisií WebDab programu EMEP. Údaje uvedené v databáze emisií WebDab programu EMEP obsahujú údaje o emisiách za obdobie 2010 – 2012, ktoré boli oznámené Európskou hospodárskou komisiou OSN (ďalej len „EHK OSN“) podľa Aarhuského protokolu. Údaje predložené sekretariátu Štokholmského dohovoru v rámci druhého kola podávania správ (31. októbra 2010) sa okrem toho použili aj na doplnenie zozbieraných informácií. Porovnávali sa aj údaje z webovej stránky registra E-PRTR a údaje vyplývajúce z environmentálneho monitorovania z centra MSC-E programu EMEP a z Programu monitorovania a hodnotenia v Arktíde (ďalej len „AMAP“) na potvrdenie trendov v oblasti emisií. Z dostupných údajov vyplýva, že 26 z 28 členských štátov vypracovalo a oznámilo odhady emisií dioxínov a furánov, PAU a HCB a 24 z 28 členských štátov vypracovalo a oznámilo odhady emisií PCB. Grécko a Luxembursko boli jediné členské štáty, ktoré neoznámili údaje o odhadoch emisií žiadnych látok uvedených v prílohe III prostredníctvom EHK OSN ani formou správy podľa článku 12 nariadenia o POP za obdobie 2010 – 2013. Vo všetkých prípadoch sa vypracované a oznámené údaje do značnej miery týkajú emisií do ovzdušia, pričom iba malý počet členských štátov udáva či odvodzuje odhady emisií na základe iných vektorov ako ovzdušie, hoci v nariadení sa vyžadujú odhady týkajúce sa ovzdušia, pôdy a vody. Dioxíny a furány Dioxíny a furány sa nevyrábajú komerčne a zvyčajne sú spojené buď s procesmi neúplného spaľovania, ako je otvorené horenie, alebo s metalurgiou. V Európe sa ako odvetvie predstavujúce ich hlavný zdroj identifikovalo používanie tuhých palív v domácnostiach, ktorému možno pripísať 38 % všetkých emisií. Pre porovnanie, v tejto súvislosti možno odvetviu výroby energie pripísať 5 % a spaľovaniu palív na výrobu tepla a energie v priemysle 18 % emisií. Hoci odvetvie výroby energie spotrebúva vysoké množstvá tuhých fosílnych palív, vďaka vysokej prevádzkovej teplote a pokročilým úrovniam znižovania emisií v dôsledku uplatňovania smernice o priemyselných emisiách sa podarilo dosiahnuť, že emisie na tonu uhlia sú oveľa nižšie ako emisie z domácností. Okrem používania palív v domácnostiach bol ďalším hlavným zdrojom železiarsky a oceliarsky priemysel (15 %), pričom údaje z registra E-PRTR potvrdzujú záver, že zariadenia na výrobu železa a ocele sú samy osebe najväčším zdrojom emisií dioxínov a furánov. Preskúmanie údajov za obdobie 2010 – 2012 preukazuje, že emisie dioxínov a furánov majú vo väčšine členských štátov klesajúci trend. Z porovnania s úrovňami emisií z roku 1990 vyplynulo, že v období 1990 až 2012 došlo v celej EÚ k zníženiu emisií o 45 % (pozri aj obrázok 1). Priemerné emisie dioxínov a furánov na obyvateľa v roku 2012 predstavovali 5,5 µg I-TEQ na osobu za rok. Ak členské štáty poskytli odhady vektorov iných ako ovzdušie, platila všeobecná dohoda, že emisiám do ovzdušia zhruba zodpovedali reziduálne emisie. Od nadobudnutia účinnosti smernice o spaľovaní odpadu sa zlepšilo znižovanie objemu emisií do ovzdušia a koncepcia procesu výroby, pričom emisie dioxínov a furánov do ovzdušia z priemyslu v období 1990 – 2012 významne poklesli. To však vedie k tvorbe rezíduí v dôsledku kontroly znečisťovania ovzdušia, ktoré sa niekedy nazývajú popolček a ktoré môžu byť silne kontaminované znečisťujúcimi látkami, ako sú dioxíny a furány. Údaje treba interpretovať opatrne, keďže emisie do ovzdušia, pôdy a vody sú priamymi a nekontrolovanými únikmi látok do životného prostredia. Na druhej strane, rezíduum je vzniknutý kontaminovaný tuhý odpad, ktorý sa vo všeobecnosti zneškodňuje kontrolovaným spôsobom a nevyhnutne nepredstavuje úplný únik do životného prostredia. Polychlórované bifenyly (PCB) PCB mali komerčne širokú škálu využitia, najmä v zariadeniach obsahujúcich dielektrický materiál. Vďaka vysokej chemickej stabilite a perzistencii sa stali ideálnymi teplonosnými tekutinami na toto použitie. K vzniku PCB môže takisto dochádzať aj mimovoľne, a to najmä pri horení. Hlavným zdrojom emisií boli zariadenia obsahujúce dielektrický materiál, čo predstavovalo 32 % všetkých emisií do ovzdušia. Z 25 národných inventúr, ktoré boli predložené EHK OSN podľa dohovoru CLRTAP, však len štyri (Chorvátsko, Írsko, Maďarsko, Spojené kráľovstvo) obsahujú odhady emisií PCB, čo svedčí o významnom nedostatku v údajoch. Ďalšími významnými zdrojmi bolo spaľovanie fosílnych palív v domácnostiach (21 %) a metalurgia (16 %). Trend v oblasti emisií do ovzdušia za obdobie 2010 – 2012 do značnej miery naznačoval pokles emisií. V porovnaní s údajmi z roku 1990 emisie poklesli asi o 50 % v celej EÚ v roku 2012 (tabuľka 1). Priemerné emisie na obyvateľa v roku 2012 predstavovali 13 mg na osobu za rok. Na obrázku 1 je zobrazená mapa dostupných údajov monitorovania okolitého ovzdušia z centra EMEP/MSC-E v roku 1990 aj v roku 2012, ktorá slúži na porovnanie s odhadmi inventúr. Údaje z programu EMEP pre Európu na obrázku 1 a monitorovanie Arktídy podľa programu AMAP naznačujú jasný pokles koncentrácií a množstiev emisií v okolitom ovzduší od roku 1990. K dispozícii sú len obmedzené údaje o emisiách PCB v súvislosti s inými vektormi, ako je ovzdušie. Zo správ piatich členských štátov (Česko, Francúzsko, Holandsko, Spojené kráľovstvo, Švédsko) podľa článku 12, ako aj z dodatočných údajov poskytnutých Španielskom sekretariátu Štokholmského dohovoru, z ktorých vyplývajú odhady týkajúce sa iných vektorov, nevyplýva žiadna jasná tendencia. Vnímanie významu rezíduí vo vode a v pôde či odpadových rezíduí sa v jednotlivých členských štátoch rôzni. Polyaromatické uhľovodíky (PAU) PAU sú skupinou chemických látok, ktoré môžu vznikať prirodzene v životnom prostredí pri horení vegetácie, napr. pri lesných požiaroch. Môžu však pochádzať aj z antropogénnych zdrojov, medzi ktoré patrí predovšetkým spaľovanie fosílnych palív. Z údajov vyplýva, že dominantným zdrojom emisií PAU bolo používanie palív v domácnostiach (a to najmä uhlia), ktoré tvorilo 57 % všetkých emisií. Z údajov za obdobie 2010 – 2012 vyplýva pokles emisií. Odhaduje sa, že priemerné ročné emisie boli v roku 2012 v porovnaní s rokom 1990 o 37 % nižšie. Toto zníženie je menšie ako zníženie v prípade dioxínov a furánov a PCB, ktoré bolo podporené environmentálnym monitorovaním podľa EMEP. Z údajov z monitorovania v rámci programu EMEP vyplýva 40 % pokles koncentrácií PAU v ovzduší od roku 1990 v porovnaní s poklesom o 60 % v prípade PCB a o 85 % v prípade dioxínov a furánov. V prípade iných vektorov ako ovzdušie sú v súvislosti s PAU k dispozícii len obmedzené údaje. Na základe údajov od štyroch členských štátov (Česko, Francúzsko, Holandsko, Spojené kráľovstvo), sú však kľúčovými vektormi emisií PAU aj voda a rezíduá.

Tabuľka 1: Zníženie emisií PCB podľa členských štátov Členský štát Emisie do ovzdušia v roku 1990 Kg Emisie do ovzdušia v roku 2012 Kg Podiel emisií z roku 2012 v porovnaní so základným scenárom roka 1990 Belgicko 112 10 9 % Bulharsko 6 5 83 % Česko 773 34 4 % Dánsko 111 42 38 % Nemecko 1 672 236 14 % Estónsko 10 10 100 % Írsko 68 17 25 % Grécko – – – Španielsko 24 29 121 % Francúzsko 182 58 32 % Chorvátsko 486 433 89 % Taliansko 286 217 76 % Cyprus 0,01 0,01 100 % Lotyšsko 4 1 25 % Litva 6 300 5 000 % Luxembursko 73 Nie je relevantné – Maďarsko 37 16 43 % Malta – – – Holandsko – – – Rakúsko – – – Poľsko 2 425 735 30 % Portugalsko 65 868 1 335 % Rumunsko 135 53 39 % Slovinsko 417 53 13 % Slovensko 67 34 51 % Fínsko 314 154 49 % Švédsko 0,1 0,05 50 % Spojené kráľovstvo 6 645 727 11 %

Z porovnania oproti údajom z registra E-PRTR vyplýva, že kľúčovým zdrojom emisií PAU do vody boli procesy ropnej rafinácie, kým v prípade rezíduí boli dôležitým zdrojom odpady zo spaľovania, metalurgické odpady a odpady z opráv automobilov. Chlórbenzény (hexachlórbenzén a pentachlórbenzén) Hexachlórbenzén (HCB) bol v čase prijatia nariadenia o POP uvedený v prílohe III a pentachlórbenzén (PeCB) bol do príloh I a III k nariadeniu doplnený v roku 2010 po jeho doplnení do Štokholmského dohovoru. HCB a PeCB sa komerčne používali ako pesticídy, ale vznikajú aj ako vedľajší produkt priemyselných procesov, najmä pri výrobe chlórorganických rozpúšťadiel. PeCB sa takisto používal na znižovanie viskozity PCB v zariadeniach obsahujúcich dielektrický materiál. HCB aj PeCB môžu takisto vznikať ako produkt spaľovania tuhých fosílnych palív, odpadových olejov a odpadového materiálu. Odhady PeCB poskytli len tri členské štáty (Francúzsko, Holandsko, Spojené kráľovstvo). Holandsko oznámilo emisie PeCB v roku 1990 v objeme 0,8 kg s rastúcim trendom emisií, pričom v roku 2012 dosiahlo celkové ročné úniky v objeme 2,3 kg. Spojené kráľovstvo poskytlo odhady emisií PeCB do ovzdušia v období 2009 – 2011, ktoré predstavovali zhruba 35 kg ročne. Francúzsko poskytlo obmedzený súbor údajov o emisiách PeCB z čistenia splaškov. Predložené údaje o HCB týkajúce sa ovzdušia svedčia o tom, že 75 % všetkých emisií pochádzalo z metalurgie, hoci výrazne dominantné údaje o emisiách v tejto súvislosti predložil jeden členský štát (Španielsko). Ostatné zdroje zahŕňali poľnohospodárstvo (6 %), výrobu energie (5 %), spaľovanie odpadu (5 %) a spaľovanie palív v domácnostiach (4 %). Z preskúmania emisií členských štátov za obdobie 2010 – 2012 nevyplynuli žiadne jasné tendencie, pričom emisie stúpajú, klesajú a zostávajú statické v celej EÚ. Porovnania s úrovňami z roku 1990 však skutočne ukázali pokles ročných emisií v celej EÚ o 54 % do roku 2012. Z monitorovania v rámci programu EMEP v celej Európe vyplynul podstatnejší pokles koncentrácií HCB v ovzduší, ktoré od roku 1990 poklesli o 85 %. Toto sa nepotvrdilo monitorovaním arktického ovzdušia v rámci programu AMAP, keď v oblasti Arktídy došlo len k malému poklesu koncentrácií HCB v ovzduší. Veľmi obmedzené údaje sú dostupné v súvislosti s odhadmi emisií, ktoré sa týkajú iných vektorov ako ovzdušie, pričom takéto informácie poskytli vo svojich správach len tri členské štáty (Holandsko, Spojené kráľovstvo, Švédsko). Belgicko okrem toho poskytlo ďalšie údaje podľa Štokholmského dohovoru. Na základe dostupných údajov druhými najvýznamnejšími vektormi emisií po ovzduší sú voda a rezíduá. Preskúmanie inventúr emisií POP zo strany EHK OSN (2012) Preskúmanie z roku 2012, ktoré sa týkalo všetkých inventúr emisií POP predložených EHK OSN, sa uskutočnilo v mene Centra pre inventáre a projekcie emisií (ďalej len „CEIP“). Pri tomto preskúmaní sa identifikovali väčšie aj menšie zdroje jednotlivých POP. Následne sa uskutočnilo porovnanie oproti oznámeným inventúram emisií s cieľom skontrolovať, ktoré hlavné zdroje chýbajú, aký bol hlavný zdroj v každej inventúre v prípade jednotlivých POP a zároveň uskutočniť ďalšie kontroly súladu. V preskúmaní CEIP sa poukázalo na značné nezrovnalosti medzi inventúrami v rámci EHK OSN, ako aj na nedostatočnú transparentnosť odvodených odhadov a ďalšiu potrebu jasnosti v súvislosti s emisnými faktormi a používanými odhadmi. Z preskúmania vyplynulo, že najkompletnejšie a najkonzistentnejšie boli inventúry dioxínov a furánov a PAU, kým v prípade PCB a HCB sa zaznamenali väčšie problémy týkajúce sa údajov. Len štyri členské štáty (Chorvátsko, Írsko, Maďarsko, Spojené kráľovstvo) uviedli odhady týkajúce sa PCB v súvislosti s používaním zariadení obsahujúcich dielektrický materiál, ktoré predstavuje najrozšírenejšie komerčné využitie PCB. V prípade HCB sa konštatovalo, že 6 z 28 členských štátov (Belgicko, Cyprus, Holandsko, Írsko, Portugalsko, Švédsko), ktoré predložili informácie EHK OSN, poskytlo inventúry HCB pozostávajúce len z troch alebo menej zdrojov. Vzhľadom na to, že HCB je látka vznikajúca pri spaľovaní, táto skutočnosť môže svedčiť o nedostatočne vypracovaných inventúrach. Obrázok 1: Mapy monitorovania EMEP pre Európu (Diagram a predstavuje koncentrácie v ovzduší v roku 1990 a diagram b v roku 2012) Dioxíny a furány Polychlórované bifenyly 4.Činnosti na podporu výmeny poznatkov Len 17 členských štátov (Belgicko, Bulharsko, Cyprus, Česko, Estónsko, Fínsko, Francúzsko, Holandsko, Írsko, Litva, Maďarsko, Nemecko, Poľsko, Rumunsko, Slovinsko, Spojené kráľovstvo, Švédsko) poskytlo úplné trojročné správy v porovnaní s 22 členskými štátmi, ktoré načas zaslali druhú súhrnnú správu. Štyri členské štáty neposkytli žiadnu ročnú ani trojročnú správu za aktuálne obdobie vykazovania. To znemožnilo získať ucelený obraz o činnostiach členských štátov týkajúcich sa výmeny poznatkov, zapojenia verejnosti a informovanosti. Všetky členské štáty, ktoré poskytli údaje, uviedli, že mali zavedené systémy slúžiace na výmenu poznatkov a šírenie informácií. Tri členské štáty (Bulharsko, Slovinsko, Spojené kráľovstvo) sa vyjadrili, že využili svoje siete na výmenu poznatkov s cieľom plne zaangažovať zainteresované strany do vypracúvania národných realizačných plánov, a tak doň zapojiť priemyselnú a akademickú obec, mimovládne organizácie a širokú verejnosť a poskytnúť im možnosť prispievať k nemu. Európska únia a dvanásť členských štátov (Belgicko, Česko, Fínsko, Francúzsko, Holandsko, Írsko, Nemecko, Poľsko, Slovinsko, Spojené kráľovstvo, Španielsko, Švédsko) poskytlo buď finančnú, alebo technickú podporu pri práci na odstraňovaní POP počas obdobia 2010 – 2013. Toto sa vo veľkej miere uskutočnilo prostredníctvom organizovaných systémov, ako je Globálny fond pre životné prostredie (GEF) alebo dobrovoľný trustový fond Štokholmského dohovoru. Mnoho členských štátov popri podpore globálnych systémov informovalo aj o uskutočnených vnútroštátnych iniciatívach, ktoré zahŕňali: §organizovanie workshopov a konferencií pre medzinárodných odborníkov,

§financovanie výskumných programov týkajúcich sa práce v oblasti odpadových POP v Afrike, §financovanie monitorovania výskumných programov v Arktíde, §bilaterálnu komunikáciu a rozširovanie poznatkov v spolupráci s krajinami mimo EÚ, ako aj §výskumné programy týkajúce sa výskytu POP vo východoeurópskych štátoch. Členské štáty sa takisto vyjadrili k práci na budovaní informovanosti a angažovaní širokej verejnosti. Uskutočňovali sa činnosti na podporu informovanosti o problémoch týkajúcich sa POP, a to prostredníctvom viacerých iniciatív, ako je: §príprava informácií určených na šírenie medzi širokou verejnosťou, §workshopy a semináre pre organizácie zainteresovaných strán, §kampane na zvyšovanie informovanosti verejnosti a dotazníky poskytujúce spätnú väzbu od širokej verejnosti. 5.Závery Tretia súhrnná správa sa vzťahuje na všetky požadované aspekty pôvodného nariadenia (ES) č. 850/2004 o POP a jeho vykonávania na úrovni Únie a členských štátov. V tejto časti sa vyvodzujú určité závery o vykonanej práci a dosiahnutom pokroku týkajúcom sa odstraňovania POP v Únii. Výroba, uvádzanie na trh a používanie V nariadení o POP sa zakazuje výroba, uvádzanie na trh a používanie POP v Únii. Udeľuje sa ním len veľmi málo výnimiek, a to hlavne na výrobu a používanie PFOS. Jediný členský štát, ktorý počas obdobia vykazovania stále vyrábal PFOS, bolo Nemecko. Asi 35 % vyrobeného množstva v objeme okolo 9 ton ročne sa využilo v krajine a 65 % sa odoslalo do iných krajín, a to najmä krajín mimo EÚ. Emisie Regulačné opatrenia zavedené a vykonávané prostredníctvom nariadenia o POP vo všeobecnosti svedčia o očakávaných účinkoch, keďže emisie chemických látok uvedených v nariadení o POP v Únii klesajú. Z údajov o dioxínoch a furánoch je zrejmé, že emisie do ovzdušia sa v období 1990 až 2012 v celej EÚ znížili o 45 %. V prípade PCB boli emisie v roku 2012 v porovnaní s rokom 1990 celkovo asi o 50 % nižšie. Odhaduje sa, že priemerné ročné emisie PAU boli v roku 2012 oproti roku 1990 o 37 % nižšie. Odhady emisií HCB od roku 1990 do roku 2012 znázorňujú pokles ročných emisií o 54 % do roku 2012. Tieto údaje sa potvrdzujú v odhadoch emisií podľa programu EMEP, z ktorých vo všeobecnosti vyplýva významnejší pokles počas tohto istého obdobia. Tento všeobecný trend však nezaznamenali všetky členské štáty, pretože v niektorých prípadoch tieto emisie vzrástli. Z tejto skutočnosti vyplýva, že je potrebné ďalšie úsilie na dosiahnutie cieľa nulových emisií (pozri tabuľku 1). Údaje o odhadoch emisií predložené členskými štátmi vykazovali vysoký stupeň rôznorodosti, čo veľmi sťažilo agregáciu a porovnanie údajov medzi členskými štátmi a na regionálnej alebo globálnej úrovni. Lepšia harmonizácia formátov údajov by bola veľmi užitočná a zlepšila by hodnotu predložených údajov. Podľa nového nariadenia (EÚ) 2019/1021 o POP sa rôznorodosť údajov bude riešiť pomocou spoločného vzoru pre podávanie správ. Monitorovanie Údaje z monitorovania POP získané v rámci programov EMEP a AMAP a zodpovedajúce údaje vygenerované modelmi potvrdzujú trendy pozorované pri odhadoch emisií. Zo všetkých zdrojov údajov vyplynulo, že koncentrácie emisií v okolitom ovzduší za obdobie 1990 až 2012 mali v celej Európe klesajúci trend. Na globálnej úrovni sa vo všeobecnosti podarilo dosiahnuť rovnocenné výsledky, z čoho vyplýva dosahovanie cieľov Štokholmského dohovoru. Je však potrebné poznamenať, že prevažná väčšina údajov je odrazom situácie týkajúcej sa ovzdušia, zatiaľ čo v prípade vody a pôdy je k dispozícii len veľmi málo informácií. S cieľom získať ucelenejší obraz je nevyhnutné viac investovať do generovania údajov týkajúcich sa týchto dvoch prostredí.