EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli14. 10. 2020 COM(2020) 952 final SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Správa o pokroku v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov



1. ÚVOD Energia z obnoviteľných zdrojov je ústrednou prioritou Európskej zelenej dohody. Smernica 2009/28/ES o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov (RED I) je centrálnym prvkom energetickej politiky EÚ a kľúčovým faktorom dosahovania cieľov v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov na rok 2020. Ciele do roku 2020 sú takisto prvým významným míľnikom poskytujúcim základ pre splnenie zvýšenej ambície znížiť emisie skleníkových plynov o 55 % do roku 2030, ako sa predpokladá v pláne cieľov v oblasti klímy v rámci Európskej zelenej dohody. Vďaka tejto zvýšenej ambícii si EÚ stanovila vyváženú cestu ku klimatickej neutralite do roku 2050 prostredníctvom hĺbkovej dekarbonizácie všetkých sektorov hospodárstva. V tomto zmysle je potrebný prechod od súčasného energetického systému na integrovaný energetický systém, ktorý je vo veľkej miere založený na obnoviteľných zdrojoch energie. Ako sa uvádza v posúdení vplyvu pre plán cieľov v oblasti klímy na zníženie skleníkových plynov o 55 %, v roku 2030 bude potrebné dosiahnuť podiel obnoviteľných zdrojov energie 38 – 40 %. V stratégii integrácie energetického systému sa zdôrazňuje, že energetická budúcnosť Európy sa musí opierať o stále rastúci podiel geograficky distribuovaných energií z obnoviteľných zdrojov, ktoré flexibilne začleňujú rôzne energetické nosiče, pričom sa naďalej efektívne využívajú zdroje a predchádza sa znečisteniu a strate biodiverzity. Čistá energia a energia z obnoviteľných zdrojov budú takisto prostriedkom na oživenie hospodárstva po kríze spôsobenej ochorením COVID-19. V pláne obnovy, ktorý Komisia predstavila 27. mája 2020, sa zdôrazňuje potreba lepšej integrácie energetického systému v rámci snahy o mobilizáciu investícií do kľúčových čistých technológií a hodnotových reťazcov a posilnenie odolnosti celého hospodárstva. Členské štáty v súvislosti s Mechanizmom na podporu obnovy a odolnosti vypracujú národné plány obnovy a odolnosti, ktoré sú v súlade s príslušnými výzvami a prioritami pre jednotlivé krajiny stanovenými v kontexte európskeho semestra, a to najmä s tými, ktoré sú relevantné pre zelenú a digitálnu transformáciu alebo ktoré z nich vyplývajú. Plány obnovy a odolnosti musia byť takisto v súlade s informáciami, ktoré členské štáty uvádzajú v národných programoch reforiem v rámci európskeho semestra, vo svojich národných energetických a klimatických plánoch (NEKP) a v ich aktualizáciách podľa nariadenia (EÚ) 2018/1999, v plánoch spravodlivej transformácie územia v rámci Fondu na spravodlivú transformáciu a v partnerských dohodách a programoch v rámci fondov EÚ. Hlavným prostriedkom je nadobudnutie účinnosti smernice (EÚ) 2018/2001 o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov (RED II) 24. decembra 2018. V novej smernici sa stanovil spoľahlivý rámec na splnenie záväzného cieľa EÚ, ktorým je dosiahnutie minimálne 32 % podielu energie z obnoviteľných zdrojov v rámci hrubej konečnej energetickej spotreby do roku 2030. Tento rámec postavený na pokroku dosiahnutom v rámci RED I zahŕňa okrem iného povinnosť členských štátov použiť ciele do roku 2020 ako základ pre národné trajektórie v NEKP. Po predložení všetkých NEKP sa teraz očakáva, že podiel energie z obnoviteľných zdrojov v EÚ dosiahne v roku 2030 úroveň 33,1 – 33,7 %. Súhrnné príspevky členských štátov naznačujú, že využívanie energie z obnoviteľných zdrojov bude v období do roku 2030 rásť rýchlejšie, takže ak členské štáty splnia (a prekročia) svoje príspevky v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov, celkový podiel energie z obnoviteľných zdrojov v EÚ tak prekročí 32 % cieľ. Politická priorita EÚ stať sa svetovým lídrom v oblasti obnoviteľných zdrojov energie si vyžaduje, aby boli obnoviteľné zdroje zastúpené vo všetkých rozmeroch energetickej únie. Vedúce postavenie v oblasti technológií má v sektore čistej energie (najmä veternej energie, energie z oceánov, technológií inteligentných sietí a obnoviteľného vodíka) veľký význam, je však potrebné neustále vyvíjať úsilie s cieľom dohnať a vytvoriť konkurenčnú výhodu v oblasti batérií a slnečného fotovoltického systému (FV). EÚ sa medzi medzinárodnými konkurentmi radí na popredné miesto v oblasti patentov vysokej hodnoty, čo dokazuje vedúce postavenie Európy v oblasti inovácií a vývozu nových a vylepšených nízkouhlíkových technológií. Výhody obnoviteľných zdrojov energie presahujú rozmery energetickej únie. Energia z obnoviteľných zdrojov je pre Európanov zdrojom hospodárskeho rastu a zamestnanosti, a to najmä na miestnej úrovni, kde v tomto odvetví v EÚ momentálne pracuje vyše 1,5 milióna ľudí, pričom jeho ročný obrat sa odhaduje na úrovni 158,9 miliardy EUR. V najnovšej správe o energetických cenách a nákladoch v Európe je zdokumentované, že väčší objem energie z obnoviteľných zdrojov je dôležitým faktorom poklesu veľkoobchodných cien energií v posledných rokoch. Tak by sa na druhej strane mohli znížiť náklady na energiu v priemysle a potenciálne by sa mohla zlepšiť priemyselná konkurencieschopnosť. V neposlednom rade sú vďaka nižším nákladom na technológiu spolu s digitalizáciou obnoviteľné zdroje energie skutočným impulzom, ktorý posilňuje postavenie spotrebiteľov a umožňuje im zohrávať kľúčovú rolu v energetickej transformácii. Táto správa uvádza najnovšie zistenia o pokroku do roku 2018 v dosahovaní národných záväzných cieľov v oblasti obnoviteľných zdrojov energie na rok 2020 a plní aj ďalšie oznamovacie povinnosti Európskej komisie podľa smernice RED I a smernice o nepriamej zmene využívania pôdy (ILUC). Ako primárny zdroj údajov na hodnotenie pokroku v plnení cieľa na rok 2020 sa využíva štatistika v oblasti energetiky, ktorú členské štáty poslali Eurostatu do júla 2020. Táto správa ďalej nadväzuje na 5. polročnú správu členských štátov o pokroku v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov za obdobie 2017 – 2018, ako aj na doplnkovú technickú analýzu vykonanú v roku 2020. Okrem toho zahŕňa aj prehľad potenciálu z hľadiska mechanizmov spolupráce a hodnotenie administratívnych rámcov, ako aj udržateľnosti biopalív. Správa obsahuje štyri hlavné kapitoly. V kapitole 2 sa uvádza celkové posúdenie na úrovni EÚ, zatiaľ čo v kapitole 3 sa podrobnejšie analyzuje pokrok členských štátov vrátane prognóz do roku 2020. V kapitole 4 sa posudzuje udržateľnosť biopalív. Celkové závery s odporúčaniami sú predstavené v kapitole 5. Pokiaľ nie je osobitne uvedené inak, údaje v tejto správe zahŕňajú Spojené kráľovstvo, členský štát EÚ vo vykazovacom období za rok 2018. 2. POKROK EÚ PRI ZAVÁDZANÍ ENERGIE Z OBNOVITEĽNÝCH ZDROJOV V roku 2018 dosiahla EÚ podiel 18,0 % (18,9 % za EÚ27) energie z obnoviteľných zdrojov v rámci hrubej konečnej energetickej spotreby, pričom cieľom na rok 2020 je aspoň 20 % (20,6 % v prípade EÚ27). Znamená to, že Únia sa nachádzala nad orientačnou trajektóriou stanovenou na úrovni 16 % na rok 2017/2018. Okrem toho je EÚ ako celok aj nad úrovňou mierne ambicióznejšej trajektórie, ktorú vymedzili samotné členské štáty vo svojich národných akčných plánoch pre energiu z obnoviteľných zdrojov (NREAP). V posledných rokoch sa na úrovni EÚ postupne zvyšoval podiel obnoviteľných zdrojov energie celkovo i v konkrétnych sektoroch elektriny (OZE-E), vykurovania a chladenia (OZE-VCH) a v menšej miere aj v sektore dopravy (OZE-D). Pokiaľ ide o jednotlivé sektory, na úrovni EÚ je podiel energie z obnoviteľných zdrojov v sektoroch elektriny, vykurovania a chladenia systematicky nad úrovňami vymedzenými členskými štátmi v ich plánoch NREAP, zatiaľ čo v oblasti dopravy je mierne pod plánovaným podielom v NREAP (súčasných 8,03 % oproti plánovaným 8,50 %). Tento nedostatok je čiastočne dôsledkom diskusie o politike v oblasti biopalív a súvisiacich úprav legislatívneho rámca. Aj keď tieto úpravy boli potrebné na riešenie problémov týkajúcich sa udržateľnosti, v dôsledku výslednej neistoty v súvislosti s budúcim politickým rámcom sa spomalili investície do kapacity na výrobu biopalív vrátane pokročilých biopalív. Zvýšenie investícií do výrobnej kapacity pokročilých biopalív v dôsledku prijatia smernice RED II nie je premietnuté do údajov z roku 2018. Bioenergia je vo všeobecnosti aj naďalej hlavným zdrojom obnoviteľnej energie v EÚ s podielom okolo 60 % v roku 2018. Tuhé biopalivá tvoria 68,4 % najväčšieho podielu bioenergie. Z týchto tuhých biopalív predstavuje lesné hospodárstvo približne 91 %. Ďalšími formami bioenergie sú tekuté biopalivá (12,6 %), bioplyn (11,6 %), obnoviteľný podiel komunálneho odpadu (7,2 %) a drevné uhlie (2 %). Obrázok 1: Skutočné a plánované podiely energie z obnoviteľných zdrojov v EÚ (2005 – 2020, %). Zdroj: Eurostat a národné akčné plány pre energiu z obnoviteľných zdrojov (NREAP). V absolútnom meradle spotreby energie z obnoviteľných zdrojov má najväčší prínos vykurovanie a chladenie (s celkovým objemom 102,9 Mtoe v roku 2018), po ktorom tesne nasleduje elektrina z obnoviteľných zdrojov (90,3 Mtoe) a doprava (25,1 Mtoe) . Hlavnými obnoviteľnými zdrojmi použitými v odvetviach spotreby energie boli biomasa na vykurovanie a chladenie, vodná a veterná energia na výrobu elektriny a biopalivá v doprave. Členské štáty podporujú OZE-D najmä prostredníctvom nástrojov zameraných na využívanie biopalív, ale čoraz viac presadzujú možnosti elektromobility alebo v súčasnosti plánujú zavádzať dotácie na elektromobilitu. Medzi členské štáty, ktoré už majú zavedené podporné nástroje, patrí Dánsko, Chorvátsko, Írsko, Lotyšsko, Malta, Nemecko, Rakúsko, Rumunsko, Spojené kráľovstvo, Švédsko a Taliansko.

V sektore elektriny dochádza k jasnej zmene paradigmy smerom k obnoviteľným zdrojom energie. V rokoch 2010 až 2018 vzrástla kumulatívna kapacita slnečnej a veternej energie v EÚ zo 110 GW na 261 GW. Jedným z kľúčových faktorov bol pokles nákladov na elektrinu zo solárnej fotovoltickej energie, ktoré v rokoch 2009 až 2018 klesli takmer o 75 % a z vetra, ktoré v rokoch 2009 až 2018 klesli o približne 50 % (v závislosti od trhu), a to v dôsledku zníženia kapitálových nákladov, pokroku v zefektívňovaní, zlepšení dodávateľského reťazca a súťaže v rámci systémov podpory. Nemecko a Holandsko napríklad od polovice roku 2016 vyčlenili viac ako 3,1 GW kapacít na mori na základe ponúk s nulovou dotáciou. Do júla 2020 určí 18 členských štátov úrovne podpory pre (väčšie) inštalácie OZE-E v súťažnom ponukovom konaní. Pokračovanie v trende projektov OZE-E v plnej miere založených na trhu by pomohlo obmedziť maloobchodné ceny elektrickej energie, a to znížením zložky súvisiacej s podporou. Na celom svete v roku 2019 predstavovali solárne a veterné zdroje väčšinu novej výroby energie vôbec po prvýkrát. Celkový prírastok slnečnej energie predstavoval 119 gigawattov (45 % všetkej novej kapacity) a slnečná a veterná energia predstavovali spolu viac ako dve tretiny prírastkov. Medzinárodná agentúra pre energiu z obnoviteľných zdrojov (IRENA) takisto podobne poznamenáva, že novoinštalovaná kapacita energie z obnoviteľných zdrojov je čoraz lacnejšia ako najlacnejšie možnosti výroby energie z fosílnych palív. Pokles nákladov je zároveň jedným z kľúčových faktorov nárastu odberu obnoviteľných zdrojov energie v podnikoch, najmä keď podnikoví odberatelia uzatvoria dohodu o priamom nákupe elektriny od realizátora projektu energie z obnoviteľných zdrojov. V období 2015 – 2019 sa množstvo obnoviteľnej elektriny, ktorá sa mala dodať na základe podnikových dohôd o nákupe elektriny v Európe, strojnásobilo z 847 MW na 2 487 MW. 3. PODROBNÉ HODNOTENIE POKROKU ČLENSKÝCH ŠTÁTOV A PROGNÓZY DO ROKU 2020 1.Pokrok v sektoroch elektriny, vykurovania a chladenia a dopravy Podiely energie z obnoviteľných zdrojov odrážajú historickú rozmanitosť energetického mixu členských štátov, ako aj rozdiely v ich potenciáli z hľadiska energie z obnoviteľných zdrojov a rozdielny pokrok. V roku 2018 sa pohybovali v rozmedzí od 7,4 % v Holandsku do 54,6 % vo Švédsku (pozri obrázok 2). Obrázok 2: Podiely energie z obnoviteľných zdrojov v rámci hrubej konečnej energetickej spotreby v EÚ a členských štátoch v rokoch 2017 – 2018 oproti trajektóriám v smernici RED I (zdroj: Eurostat). V súčasnosti sa už v 12 členských štátoch [Bulharsko, Česká republika, Dánsko, Estónsko, (podľa odhadov Grécko), Fínsko, Chorvátsko, Taliansko, Cyprus, Lotyšsko, Litva a Švédsko] dosiahol podiel rovnaký alebo vyšší, ako je ich cieľ na rok 2020. V priebehu roka 2018 zároveň šesť členských štátov, Španielsko, Taliansko, Litva, Maďarsko, Portugalsko a Rumunsko, znížilo svoj podiel energie z obnoviteľných zdrojov v porovnaní s rokom 2017. Pokiaľ ide o orientačné trajektórie RED, 23 členských štátov sa nachádza nad touto úrovňou, zatiaľ čo Írsko, Francúzsko, Holandsko, Poľsko a Slovinsko sú pod ňou. Írsko, Francúzsko, Poľsko a Slovinsko sú pod touto úrovňou s podielmi medzi 0,7 a 2,3 %, zatiaľ čo Holandsko vykazuje najväčší nedostatok so skutočným podielom 6,9 % za obdobie 2017 – 2018 oproti orientačnému bodu trajektórie RED na úrovni 9,9 %. Ešte viac zaostávalo so svojim 12,1 % podielom NREAP za rok 2018. Najväčšie pozitívne odchýlky od svojich orientačných trajektórií RED možno pozorovať v prípade Chorvátska, Bulharska, Českej republiky a Talianska. Pri pohľade na absolútne úrovne spotreby energie z obnoviteľných zdrojov v EÚ došlo k výraznému nárastu zo 189 Mtoe v roku 2015 na 209 Mtoe v roku 2018, teda o 10,6 %. V tom istom období však hrubá konečná energetická spotreba vzrástla z 1126 na 1160 Mtoe, čo znižuje vplyv na podiel obnoviteľných zdrojov, keďže ten sa počíta ako konečná spotreba energie z obnoviteľných zdrojov vydelená hrubou konečnou energetickou spotrebou. Sektorovo podiely obnoviteľných zdrojov energie v rokoch 2017 – 2018 vo veľkej väčšine členských štátov vzrástli. V sektore dopravy, kde by mali všetky členské štáty dosiahnuť rovnaký cieľ 10 %, sú nad touto úrovňou len dva členské štáty, a to Fínsko a Švédsko. Aj keď v rozpätí 1 % od tohto cieľa sú štyri členské štáty (Francúzsko, Holandsko, Rakúsko a Portugalsko), zvyšné členské štáty budú potrebovať prudký nárast, aby dosiahli cieľ 10 %. Jednou z možností by v sektore dopravy mohlo byť využitie štatistických prenosov, ktoré umožňuje smernica ILUC. 2.Cezhraničná spolupráca a využitie mechanizmov spolupráce Mechanizmy spolupráce sú založené na článkoch 6 až 11 smernice RED I. Zahŕňajú viacero mechanizmov, ktorými môžu členské štáty spolupracovať v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov, ako sú štatistické prenosy, spoločné projekty a spoločné systémy podpory. Obzvlášť dôležité na uľahčenie dosahovania cieľov sú štatistické prenosy, keďže umožňujú členským štátom, ktoré dosiahli vyšší podiel energie z obnoviteľných zdrojov, než bol ich národný cieľ, previesť prebytok na iný členský štát. V súčasnosti existujú štyri dohody o využívaní štatistických prenosov, a to dve dohody z roku 2017 medzi Luxemburskom a Litvou a Luxemburskom a Estónskom, zatiaľ čo v roku 2020 sa doteraz uzavreli ďalšie dve dohody medzi Holandskom a Dánskom, ako aj medzi Maltou a Estónskom. Podľa odhadov, ktoré väčšina členských štátov uviedla v správach o pokroku, bude na štatistický prenos v roku 2020 k dispozícii celkovo 12 177 ktoe nadbytočnej energie z obnoviteľných zdrojov vyrobenej nad rámec orientačnej trajektórie. Zodpovedá to približne polovici hrubej konečnej spotreby energie z obnoviteľných zdrojov vo Francúzsku. Pre členské štáty, ktorým sa nemusí podariť splniť cieľovú hodnotu na rok 2020 s vlastnými obnoviteľnými zdrojmi, by to mohla byť možnosť nákladovo efektívneho splnenia cieľa (pozri tabuľku 1). Komisia na doplnenie týchto očakávaní od členských štátov predstavuje v oddiele 3 aktualizovanú a koherentnú prognózu na rok 2020. 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 Belgicko 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 Bulharsko 362 348 520 630 593 602 638 579 767 411 341 Chorvátsko Česká republika 0 0 0 0 1146 1040 947 863 892 678 643 Dánsko 694 834 1123 1106 833 928 552 619 63 Nemecko 9236 11831 9816 1066 7967 8069 3945 6141 3065 Estónsko 191 206 177 197 230 243 243 300 344 397 Írsko 93 -14 111 79 26 -142 -12 -239 -366 Grécko 196 260 380 306 266 211 -81 -189 -377 683 529 Španielsko 2026 2866 2704 3326 2040 3106 1323 1220 0 Taliansko 8324 8613 7405 10011 10936 9344 9456 7803 7555 5148 3805 2462 Cyprus 29 29 4 72 18 51 Lotyšsko -37 16 Luxembursko 0 0 0 0 0 0 0 0 0 95 86 Maďarsko 968 1150 1213 1295 883 970 803 470 271 Malta 3 4 0 Holandsko 0 0 ‒ ‒ Rakúsko 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 Poľsko31 543 729 929 530 93 174 -260 -544 790 345 Portugalsko Rumunsko 1207 1296 824 974 1114 1210 1091 1122 858 684 439 0 Slovinsko Slovensko 45 84 00 Fínsko 0 0 0 0 0 0 0 0 1179 1420 1420 1420 Švédsko 2407 2141 2482 3318 3214 3335 3347 3475 3215 3610 3428 3241 Celkovo 11938 14119 25345 33175 31831 22676 28069 27108 19922 21744 10987 12177 Tabuľka 1: Skutočný a odhadovaný prebytok, resp. deficit výroby energie z obnoviteľných zdrojov v členských štátoch oproti orientačnej trajektórii podľa RED (ktoe). Zdroj: Navigant 2020, správy členských štátov. 3.Vyhliadky na rok 2020 – súčasné prognózy Na vyhodnotenie, či je dosiahnutie cieľa na rok 2020 realistické, Komisia zadala modelovaciu štúdiu. Analýza je založená na extrapolácii štatistických údajov, ktoré zohľadňujú úroveň investícií do OZE, dostupné kanály projektov OZE a príslušné súčasné politické iniciatívy (CPI) vrátane potenciálnych štatistických prenosov. Pandémia ochorenia COVID-19 spôsobila ďalšiu neistotu v rôznych častiach trhu s energiou (z obnoviteľných zdrojov). V dôsledku týchto neistôt sa ukazujú dva odlišné trendy dopytu (nízky a vysoký dopyt), ktoré pravdepodobne predstavujú dolné a horné hranice toho, čo sa z hľadiska trendov dopytu klasifikuje ako uskutočniteľné. To sa ďalej kombinuje s dvomi odlišnými scenármi využitia spolupráce v oblasti OZE pomocou štatistických prenosov: scenár „silnej spolupráce“ a „slabej spolupráce“. Na úrovni členských štátov sa presnejšie prijali tieto predpoklady:

·„silná spolupráca“: Štatistický prenos celkovo 1 700 GWh z Estónska (1 000 GWh) a Litvy (700 GWh) do Luxemburska, štatistický prenos 16 000 GWh z Dánska do Holandska a štatistický prenos 80 GWh z Estónska na Maltu. · „slabá spolupráca“: Štatistický prenos 1 100 GWh do Luxemburska (400 GWh z Estónska a 700 GWh z Litvy), štatistický prenos 8 000 GWh z Dánska do Holandska a štatistický prenos 80 GWh z Estónska na Maltu. V rámci tohto modelu sa predpokladá, že EÚ dosiahne podiel obnoviteľných zdrojov energie na úrovni 22,8 % – 23,1 % v roku 2020 (pozri obrázok 3). Okrem toho sa konštatuje, že od viacerých jednotlivých členských štátov sa vo zvyšných rokoch očakávajú dobré výsledky, takže miery zavádzania prekročia cieľové hodnoty. Trom členským štátom (Belgicko, Francúzsko a Poľsko) napriek tomu vážne hrozí, že sa im cieľ nepodarí splniť. Okrem toho takisto dvom členským štátom (Holandsko a Luxembursko) hrozí mierne riziko, že sa im cieľ nepodarí splniť. Údaj obsahuje pre porovnanie aj východiskový bod na rok 2020, ktorý si členské štáty stanovili vo svojich konečných národných energetických a klimatických plánoch. Obrázok 3: Očakávaný podiel OZE v roku 2020 oproti cieľovému podielu OZE v rámci RED na rok 2020 a východiskovej hodnote NEKP na rok 2020 (%) vrátane mechanizmov spolupráce (zdroj: Navigant) Modelovanie počítalo takisto s absolútnymi deficitmi a prebytkami v členských štátoch vrátane mechanizmov spolupráce (pozri tabuľku 2). Podiel OZE v rámci hrubého konečného dopytu po energii do roku 2020 – s vplyvom spolupráce v oblasti OZE

Očakávaný podiel OZE na rok 2020 (scenár CPI)

Cieľ RED pre podiel OZE na rok 2020

Odchýlka od očakávaného cieľového podielu OZE v rámci RED (scenár CPI)

Absolútna odchýlka od očakávaného cieľového podielu OZE v rámci RED (scenár CPI)

Min. Max. Min. Max. Min. Max. Členský štát [%] [%] [%] [%] [%] [ktoe] [ktoe] Belgicko 12,0 % 12,0 % 13,0 % -7,6 % -7,3 % -321 -303 Bulharsko 23,8 % 24,0 % 16,0 % 48,9 % 50,1 % 785 790 Česko 17,6 % 17,8 % 13,0 % 35,7 % 36,6 % 1 132 1 136 Dánsko 30,9 % 35,7 % 30,0 % 3,1 % 18,9 % 140 844 Nemecko 19,8 % 20,0 % 18,0 % 9,8 % 11,1 % 3 643 4 041 Estónsko 33,0 % 34,9 % 25,0 % 31,8 % 39,5 % 236 289 Írsko 16,6 % 16,9 % 16,0 % 4,0 % 5,5 % 71 95 Grécko 23,4 % 23,8 % 18,0 % 30,3 % 32,2 % 831 862 Španielsko 22,0 % 22,4 % 20,0 % 9,9 % 11,8 % 1 523 1 763 Francúzsko 20,0 % 20,3 % 23,0 % -12,9 % -11,8 % -4 033 -3 585 Chorvátsko 34,6 % 34,9 % 20,0 % 72,8 % 74,5 % 916 919 Taliansko 22,3 % 22,7 % 17,0 % 31,3 % 33,4 % 5 522 5 732 Cyprus 15,9 % 16,1 % 13,0 % 22,3 % 24,2 % 44 47 Lotyšsko 42,4 % 42,6 % 40,0 % 6,0 % 6,5 % 96 101 Litva 29,2 % 29,3 % 23,0 % 27,0 % 27,3 % 325 328 Luxembursko 10,1 % 11,6 % 11,0 % -8,4 % 5,1 % -34 21 Maďarsko 14,3 % 14,4 % 13,0 % 10,0 % 10,5 % 228 236 Malta 13,4 % 13,6 % 10,0 % 34,0 % 35,7 % 18 18 Holandsko 12,5 % 14,2 % 14,0 % -10,8 % 1,2 % -688 74 Rakúsko 37,8 % 38,2 % 34,0 % 11,2 % 12,4 % 1 009 1 099 Poľsko 13,7 % 13,8 % 15,0 % -8,7 % -8,3 % -918 -859 Portugalsko 35,9 % 36,4 % 31,0 % 15,8 % 17,5 % 784 847 Rumunsko 27,8 % 28,0 % 24,0 % 16,0 % 16,8 % 892 921 Slovinsko 27,7 % 27,9 % 25,0 % 10,6 % 11,6 % 121 129 Slovensko 14,7 % 14,9 % 14,0 % 5,3 % 6,4 % 71 84 Fínsko 48,6 % 48,9 % 38,0 % 27,8 % 28,6 % 2 697 2 721 Švédsko 60,9 % 61,6 % 49,0 % 24,3 % 25,7 % 3 914 4 058 Spojené kráľovstvo 16,2 % 16,4 % 15,0 % 7,9 % 9,7 % 1 391 1 649 EÚ27 22,8 % 23,1 % 20,0 % 14,2 % 15,5 % 19 751* 21 661* EÚ plus Spojené kráľovstvo 22,1 % 22,4 % 20,0 % 10,4 % 11,8 % 21 142* 23 309* Tabuľka 2: Očakávané a požadované podiely OZE v roku 2020 vrátane mechanizmov spolupráce Zdroj: Navigant 2020 Z tabuľky 2 vyplýva, že s očakávanými zavádzaniami OZE v EÚ27 existuje pre členské štáty značný priestor na to, aby mohli uzatvárať dohody o štatistickom prenose. Prebytok je najmenej 19,7 Mtoe (229 TWh). Na základe prognóz dopytu po energii z modelovania sa predpokladá, že sa v období 2018 – 2020 zvýši zavádzanie OZE o 19,2 – 21,7 Mtoe. Ďalej sa modelovanie vykonalo osobitne pre sektor dopravy s cieľom posúdiť očakávaný pokrok na základe súčasných politík a vývoja dopytu s prihliadnutím na pandémiu ochorenia COVID-19. Obrázok 4: Očakávaný podiel OZE-D v roku 2020 oproti záväznému národnému cieľu OZE-D v rámci RED a východiskovej hodnote NEKP (%) (zdroj: Navigant) Očakáva sa, že celková úroveň EÚ bude do roku 2020 asi o 2 % nad úrovňou 10 % a od šestnástich z 27 členských štátov sa očakáva, že za všetkých hodnotených okolností splnia (a prekonajú) svoj záväzný sektorový cieľ OZE-D v rámci RED. Na čele tohto zoznamu je Švédsko, za ktorým nasleduje Fínsko, Holandsko, Írsko, Malta, Chorvátsko a Portugalsko, pričom všetky tieto krajiny vykazujú prebytok vyšší ako 50 % v porovnaní s cieľom. Ďalšie členské štáty, ktoré pravdepodobne dosiahnu cieľ OZE-D, sú Belgicko, Nemecko, Grécko, Francúzsko, Taliansko, Maďarsko, Rakúsko, Rumunsko a Slovinsko. Očakáva sa, že zvyšných 11 členských štátov nesplní pri súčasných politikách svoj záväzný cieľ OZE-D v rámci RED, hoci trom členským štátom (Dánsko, Španielsko a Poľsko) chýba k splneniu cieľa len menej ako 0,5 %. Medzi členskými štátmi, ktoré ďaleko zaostávajú, sú Estónsko, Cyprus, Luxembursko a Litva, ktoré majú všetky deficit vyšší ako 25 %. Členské štáty by vzhľadom na to, že úroveň EÚ je vysoko nad 10 % záväzného cieľa OZE-D, mali zvážiť použitie štatistických prenosov pre odvetvie dopravy, ako to umožňuje smernica o nepriamej zmene využívania pôdy. 4.Vývoj v oblasti zjednodušenia administratívnych postupov Vo svojich piatych národných správach o pokroku v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov členské štáty informujú o opatreniach na zjednodušenie administratívnych postupov pre projekty v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov (podľa článku 13 smernice RED I). Podľa externej analýzy sa z globálneho hľadiska veľká časť príslušných opatrení z RED I úspešne realizovala vo všetkých členských štátoch. Patria sem okrem iného: zjednodušené postupy pre malé projekty, požiadavky na prevádzkovateľov sústav spojené s poskytovaním odhadov nákladov a ďalších potrebných informácií, požiadavky týkajúce sa rozdelenia nákladov na rozvoj siete a sieťové pripájanie obnoviteľných zdrojov, zohľadňovanie OZE-E v národnom pláne rozvoja siete a existencia systémov podpory využívania energie z obnoviteľných zdrojov. Nasledujúce príklady pozitívneho vývoja v jednotlivých členských štátoch patria k príkladom identifikovaným v technickej analýze:

üDánsko ojednotné kontaktné miesto pre veterné turbíny na mori zjednodušilo administratívne zaťaženie pri schvaľovaní veterných fariem na mori, okoordináciu medzi všetkými príslušnými orgánmi v procese poskytovania licencií rieši centrálne Dánska energetická agentúra a olicencie sú pripravené vopred a môžu sa vydávať po schválení posúdenia vplyvu na životné prostredie predloženého víťazným uchádzačom o projekt, üod roku 2018 Bulharsko prevádzkuje jednotný webový portál s informáciami a službami na podávanie elektronických žiadostí, üNemecko uľahčilo správu a vykazovanie zavedením komplexnej databázy so všetkými základnými údajmi z trhov s elektrinou a plynom, üŠvédsko ozjednodušili sa formuláre žiadostí o investičnú pomoc na solárne fotovoltické systémy, oumožnili sa elektronické žiadosti, opožiadavka na následné opatrenia bola zrušená a ozlepšil sa dialóg medzi vládnymi agentúrami, ktoré riadia pomoc a ücieľom Holandska je: ourýchliť územné plánovanie prostredníctvom zákona o životnom prostredí, ktorý nadobudne účinnosť v roku 2021 a oaby sa plánmi balíkov a povoleniami znížili náklady. Takisto však stále pretrváva niekoľko prekážok. Hoci sa už v minulosti dosiahol pokrok, administratívne postupy vo všetkých sektoroch sa dajú v mnohých členských štátoch zefektívniť ešte viac. V postupoch povoľovania je takisto priestor na ďalšie zjednodušenie a mohla by sa skrátiť doba potrebná na spracovanie povolení. Transpozícia smernice RED II do 30. júna 2021 si vyžaduje ďalšie celkové zlepšenie týchto postupov. V sektore elektrickej energie požiadavky na územné a environmentálne plánovanie bránia pokroku v niektorých členských štátoch. V sektore vykurovania a chladenia pramenia prekážky predovšetkým z nedostatkov, ktoré majú vplyv na kapacitu sietí diaľkového vykurovania, zatiaľ čo v sektore dopravy je to najmä nedostatok primeranej infraštruktúry pre elektrické vozidlá a neistota na trhu vyvolaná zmenami politiky v oblasti biopalív. Zároveň zostáva pre väčšinu členských štátov výzvou integrácia narastajúcich kapacít obnoviteľných zdrojov energie do siete. Prekážky vznikajú hlavne v dôsledku vysokých nákladov na pripojenie k sieti a z neistoty v scenároch rozvoja sietí a transparentnosti pri postupoch pripojenia. 4. HODNOTENIE UDRŽATEĽNOSTI BIOPALÍV 1.Prehľad spotreby biopalív v EÚ V roku 2018 predstavovala spotreba udržateľných biopalív v EÚ 16 597 ktoe, z toho 3 905 ktoe (24 %) tvorili biopalivá podľa prílohy IX a 12 692 ktoe (76 %) tvorili iné vyhovujúce biopalivá. Väčšinu biopalív spotrebovaných v EÚ predstavuje bionafta (77 %, FAME alebo HVO) alebo bioetanol (16 %). Iné kvapalné biopalivá (6 %) sa nešpecifikujú. Asi 59 % surovín použitých na bionaftu spotrebovanú v EÚ v roku 2018 bolo dovezených alebo vyrobených z dovezených surovín, zatiaľ čo 41 % pochádzalo zo surovín z EÚ, najmä z repky olejnej (26 %), použitého kuchynského oleja (8 %) a zo živočíšneho tuku (5 %). Hlavnými krajinami pôvodu mimo EÚ sú Indonézia (17 %) a Malajzia (8 %), ktorých palmový olej sa v EÚ používa na bionaftu, a Argentína (9 %), ktorá vyváža bionaftu vyrobenú zo sójových bôbov (pozri tabuľku 3).

Repka olejná Palmový olej Sója Použitý kuchynský olej Živočíšny tuk Iné, borovicové/talové oleje, mastné kyseliny, slnečnicový olej Spolu (%) Spolu (v ktoe) EÚ 26 % 1 % 8 % 5 % 1 % 41 % 5 871 Austrália 2 % 2 % 308 Ukrajina 2 % 3 % 362 Kanada 1 % 96 Indonézia 15 % 2 % 17 % 2 382 Malajzia 7 % 1 % 8 % 1 082 USA 3 % 1 % 4 % 580 Brazília 2 % 2 % 266 Čína 4 % 4 % 527 Argentína 9 % 9 % 1 342 Iné 1 %(2) 3 %(3) 1 % 5 % 707 Neznáme 1 %(1) 4 % 5 % 671 Spolu (%) 32 % 23 % 15 % 19 % 5 % 6 % 100 % Spolu (v ktoe) 4 502 3 208 2 193 2 678 693 921 14 194 Tabuľka 3: Pôvod surovín bionafty spotrebovanej v EÚ (2018, % a ktoe). Zdroj: analýza Navigant Etanol spotrebovaný v EÚ sa vyrába najmä zo surovín EÚ (73 %) vrátane pšenice (34 %), kukurice (24 %) a cukrovej repy (14 %) a iba z malého množstva celulózového etanolu. Suroviny z krajín mimo EÚ tvoria asi 27 % trhu s bioetanolom v EÚ, najmä kukurica pochádzajúca z Ukrajiny, Brazílie, zo Spojených štátov a z Kanady (pozri tabuľku 4). Pšenica Kukurica Jačmeň Raž Tritikale Cukrová repa Cukrová trstina Celulóza Neznáme/Iné Spolu (%) Spolu (v ktoe) EÚ 34 % 24 % 14 % 0 % 73 % 2 199 Ukrajina 0 % 4 % 0 % 4,5 % 134 Brazília 2 % 1 % 2,6 % 79 Kanada 0 % 1 % 0,8 % 24 USA 0 % 2 % 2,2 % 68 Rusko 1 % 0 % 1,6 % 50 Pakistan 2 % 1,6 % 49 Iné 0 % 1 % 1 % 2 % 4,0 % 119 Neznáme 2 % 3 % 5 % 9 % 285 Spolu (%) 37 % 34 % 2 % 3 % 5 % 14 % 4 % 0 % 2 % 100 % Spolu (v ktoe) 1 101 1 016 70 79 136 425 116 8 54 3 006 Tabuľka 4: Pôvod surovín bioetanolu spotrebovaného v EÚ (2018, % a ktoe). Zdroj: analýza Navigant Okrem bionafty a bioetanolu sa malé množstvo bioplynu spotrebuje v cestnej doprave vo Švédsku (118 ktoe) a Nemecku (33 ktoe). Tuhé biopalivá Bioplyn Biobenzín Bionafta Iné kvapalné biopalivá Biozložky leteckého petroleja Kvapalné biopalivá spolu Spolu Cestná doprava – 153,8 2 997,2 13 629,9 0,7 – 16 627,8 16 781,7 Železničná doprava 0,0 0,0 0,0 26,3 0,0 – 26,3 26,3 Vnútroštátna letecká doprava – – 0,0 0,0 0,0 0,0 0,0 0,0 Vnútroštátna plavba(2) – 0,0 2,0 5,0 0,0 – 6,9 6,9 Nešpecifikovaná doprava – 0,0 0,0 5,6 0,0 0,0 5,6 5,6 Spolu 0,0 153,8 2 999,2 13 666,7 0,7 0,0 16 666,6 16 820,5 (1) Kategórie Eurostatu „drevné uhlie“ a „tuhý komunálny odpad“ sú z tabuľky vylúčené, pretože sa podľa údajov Eurostatu nrg_bal_c v doprave nespotrebúvajú. Kategória Eurostatu „spotreba v potrubnej preprave“ nespotrebúva žiadne biopalivá a bola preto z tabuľky vylúčená. Kvapalné biopalivá celkovo je súčet biobenzínu, bionafty, iných kvapalných biopalív a biozložiek leteckého petroleja. Nepravdepodobné kombinácie (napr. tuhé biopalivá v leteckej doprave) sú označené znakom „–“. (2) Vnútroštátna plavba zahŕňa všetky množstvá dodané na plavidlá pod všetkými vlajkami v Európe, ako aj vnútrozemskú plavbu a jachty.

Tabuľka 5: Celková konečná spotreba bioenergie v subsektoroch dopravy EÚ (2018, ktoe). Zdroj: [Eurostat nrg_bal_c](1) 2.Dosah spotreby biopalív v EÚ Odhadom bolo na produkciu plodín na spotrebu biopalív v EÚ v roku 2018 potrebných 7,4 Mha pôdy. Z toho sa 3,4 Mha (46 %) nachádza v EÚ a zvyšných 3,8 Mha (51 %) v tretích krajinách. Zvyšných 0,2 Mha (3 %) bolo na jačmeň, raž a tritikale pochádzajúce z neznámych krajín. Celková plocha ornej pôdy určenej na výrobu biopalív bola v EÚ 3 % (vychádzajúc z odhadu celkovej ornej pôdy v EÚ na úrovni 117 Mha), pričom 72 % tohto podielu na celkovej pôde využívanej na výrobu biopalív predstavovala repka olejná. V roku 2018 predstavovalo využívanie pôdy na výrobu biopalív spotrebovaných v EÚ 0,5 % z celkového využívania pôdy na produkciu plodín používaných na biopalivá. Využívanie pôdy na výrobu biopalív spotrebovaných v EÚ predstavuje 8,5 % z globálneho využívania pôdy na produkciu repky olejnej a 5,2 % na produkciu palmového oleja. Odhaduje sa, že vo väčšine krajín mimo EÚ sa na ťažbu surovín, ktoré sa majú použiť na výrobu biopalív vyrobených alebo spotrebovaných v EÚ, použilo menej ako 1 % ich celkovej ornej pôdy. V posledných rokoch sa nespozorovala žiadna korelácia medzi cenami potravín a dopytom po biopalivách. Akýkoľvek vplyv na ceny potravín je malý v porovnaní s inou dynamikou na globálnom trhu s potravinami. Väčšina členských štátov nezaznamenala žiadny vplyv na ceny v dôsledku zvýšeného dopytu po bioenergii vo svojich krajinách. Naposledy sa ceny potravín značne zvýšili v období 2006 až 2008 a v roku 2011. Od roku 2011 celosvetové ceny potravín poklesli späť na úrovne z roku 2010. V literatúre sa identifikovali iné príčiny zvyšovania cien potravín ako výroba biopalív v období prudkého rastu cien potravín v rokoch 2006 – 2008 a 2011. Je však potrebné poznamenať, že v rokoch 2008 až 2016 si rastúci globálny dopyt po potravinách a krmivách vyžadoval, aby poľnohospodárstvo neustále zvyšovalo produkciu, čo sa dosiahlo zvyšovaním výnosov aj rozširovaním poľnohospodárskej plochy. Odhaduje sa, že odvetvie biopalív v roku 2018 zamestnávalo 208 000 ľudí, a teda je tretím najväčším tvorcom pracovných miest v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov, a to po odvetviach veternej energie a tuhej biomasy (314 000 a 387 000). Krajiny s najväčšou zamestnanosťou sú Rumunsko (40 000 pracovných miest) a Poľsko (41 200 pracovných miest), a to v dôsledku ich veľkej plochy poľnohospodárskej pôdy. Francúzsko je treťou krajinou s najväčšou zamestnanosťou (29 100 pracovných miest), keďže má zariadenia na výrobu biopalív, ako aj na produkciu surovinových plodín.

Pestovanie surovinových plodín používaných na výrobu biopalív spotrebovaných v EÚ môže mať potenciálne negatívne vplyvy na životné prostredie. Okrem nepriamych vplyvov sú tieto účinky zvyčajne špecifické pre danú lokalitu a závisia od poľnohospodárskych postupov, pričom sú porovnateľné s vplyvom plodín pestovaných na iné účely. Medzi tieto negatívne dôsledky na životné prostredie patrí eutrofizácia vodných útvarov, nedostatok vody, erózia pôdy, zhutňovanie pôdy, znečistenie ovzdušia, strata biotopov a strata biodiverzity. Dôsledky, ako je premena pôdy s vysokým obsahom uhlíka a pôdy s vysokou hodnotou biodiverzity, sú v dôsledku kritérií udržateľnosti zakázané. Väčšina členských štátov vo svojich správach o pokroku poukazuje na obmedzené pestovanie plodín používaných na výrobu biopalív v kontexte celkovej poľnohospodárskej činnosti, takže považujú súvisiace vplyvy na životné prostredie za zanedbateľné. Niekoľko členských štátov podotýka, že všetka poľnohospodárska výroba je regulovaná z hľadiska environmentálnych vplyvov, a preto sa nazdávajú, že by sa od pestovania biopalivových plodín nemali očakávať väčšie dôsledky než pri ostatných plodinách. Podľa informácií od členských štátov boli celkové úspory emisií vďaka používaniu obnoviteľných zdrojov energie v doprave v EÚ v roku 2018 na úrovni 45,6 Mt ekvivalentu CO2. V správach členských štátov sa naznačujú celkové úspory emisií skleníkových plynov z dopravy a nevysvetľujú sa úlohy elektriny z obnoviteľných zdrojov a úlohy (rôznych druhov) biopalív. Vzhľadom na prevažujúci podiel biopalív v prípade OZE-D (89 %) je však odôvodnené predpokladať, že úspory emisií vyplývajú prevažne z používania biopalív. Pri zohľadnení dočasných odhadovaných emisných faktorov nepriamej zmeny využívania pôdy (ďalej len „ILUC“) stanovených v RED je výsledkom celkových úspor emisií z využívania biopalív v doprave 24 Mt ekvivalentu CO2 (v rozmedzí od 18,8 do 33,8 Mt). Aj keď úroveň emisií ILUC závisí od rozličných faktorov a nemožno ju presne zmerať, z výsledkov vyplýva, že prínos biopalív z potravinárskych a krmovinárskych plodín k dekarbonizácii je obmedzený a malo by sa minimalizovať ich použitie na výrobu energie, či už sa v EÚ vyrába alebo sa do EÚ dováža. Na základe týchto skutočností sa smernicou RED II obmedzuje množstvo biopalív vyrábaných z potravinárskych a krmovinárskych plodín, ktoré možno započítať do celkového podielu obnoviteľných zdrojov energie a do podielu obnoviteľných zdrojov energie v doprave, pričom sa v nej predpokladá postupné vyraďovanie biopalív s vysokým rizikom v oblasti ILUC. Smernica však umožňuje oslobodiť od vyraďovania tie palivá, pri ktorých je potvrdené, že predstavujú z hľadiska ILUC nízke riziko. Komisia na účely vykonávania tohto prístupu prijala 13. marca 2019 delegovaný akt, ktorým sa stanovujú pravidlá určenia biopalív s vysokým rizikom ILUC a certifikácie biopalív s nízkym rizikom ILUC, v ktorom sa palmový olej identifikuje ako surovina s vysokým rizikom ILUC. Biopalivá vyrábané z palmového oleja by preto podliehali postupnému vyraďovaniu, pokiaľ by nespĺňali prísne kritériá pre palivá s nízkym rizikom ILUC. V roku 2021 Komisia preskúma údaje o biopalivách s vysokým rizikom ILUC a stanoví trajektóriu ich postupného vyraďovania do roku 2030. Všeobecnejšie sa EÚ rozhodla minimalizovať používanie biopalív na základe potravinárskych a krmovinárskych plodín a rozhodla sa v budúcnosti zamerať na podporu pokročilých biopalív a iných nízkouhlíkových palív, ako sú elektrina z obnoviteľných zdrojov, fosílne palivá vyrobené z odpadu a kvapalné a plynné motorové palivá z obnoviteľných zdrojov nebiologického pôvodu. V roku 2018 predstavovali pokročilé biopalivá 828 ktoe (21 %) z 3 905 ktoe biopalív podľa prílohy IX, čo zodpovedá 5 % podielu na trhu s biopalivami (zo 16 597 ktoe). Tento podiel v nedávnej minulosti výrazne vzrástol a v budúcnosti sa očakáva jeho ďalší nárast. Komisia bude naďalej podporovať vývoj pokročilých biopalív, a to aj skúmaním zdrojov potenciálnych nových surovín, ako aj podporou komercializácie technológií na premenu surovín dostupných vo veľkom rozsahu, najmä odpadov a rezíduí. 3.Fungovanie dobrovoľných schém uznaných Komisiou Smernica RED I a od júla 2021 smernica RED II splnomocňujú Komisiu uznať systémy udeľovania osvedčení (tzv. dobrovoľné systémy), ktoré môžu prevádzkovatelia použiť na preukázanie súladu s kritériami udržateľnosti a úspor emisií skleníkových plynov podľa smernice. Aktuálne je na tento účel uznaných 13 dobrovoľných schém. V rámci týchto schém musia členské štáty akceptovať dôkazy o kritériách udržateľnosti, ktoré získali prevádzkovatelia zapojení do týchto schém. Tým sa veľmi uľahčuje uplatňovanie kritérií udržateľnosti, keďže prevádzkovateľom to umožňuje poskytnúť požadované dôkazy v rámci jediného postupu vo všetkých členských štátoch. Za každú dobrovoľnú schému, o ktorej bolo rozhodnuté a ktorá funguje aspoň 12 mesiacov, sa musí každoročne podávať výročná správa Komisii. V posledných rokoch sa dobrovoľné schémy stali hlavným nástrojom na preukazovanie súladu s kritériami udržateľnosti biopalív v EÚ. V roku 2019 bolo za vyhovujúce kritériám udržateľnosti EÚ podľa článku 17 ods. 2 až 5 smernice o energii z obnoviteľných zdrojov osvedčených 21 876 kiloton (kt) kvapalných biopalív (vrátane čistého rastlinného oleja), 147 357 tisíc m3 biometánu (čo je zhruba 106 kt) a 219 266 kt surovín. Pri podrobnejšom rozbore osvedčených kvapalných biopalív predstavovala 12 099 kt (55 % celkového množstva) bionafta a 6 340 kt (29 %) bioetanol. Zvyšok boli biopalivá z hydrogenačne rafinovaného rastlinného oleja (HVO, 2 671 kt, 12 %), čistého rastlinného oleja (380 kt, 1,7 %) a iných palív (385 kt, 1,8 %). Hlavnými osvedčenými surovinami použitými na výrobu biopalív boli repka olejná (24 %), palmový olej (16 %), použitý kuchynský olej (13 %), cukrová trstina (12 %) a kukurica (10 %). Komisia uznáva iba schémy, ktoré spĺňajú primerané štandardy spoľahlivosti, transparentnosti a nezávislého auditu. Na tento účel dôkladne posudzuje dobrovoľné schémy, ktoré žiadajú o uznanie. Zaisťuje sa tak okrem iného, že: výrobcovia surovín spĺňajú kritériá udržateľnosti podľa smernice, informácie o charakteristikách udržateľnosti možno vysledovať až k pôvodnému zdroju danej suroviny, spoločnosti sú pred zapojením do schémy podrobené auditu, pravidelne sa vykonávajú retrospektívne audity a že audítori sú externí a nezávislí. V posledných rokoch sa riadenie dobrovoľných schém podrobuje čoraz väčšej kontrole, napríklad zo strany Európskeho dvora audítorov. Na riešenie týchto obáv a zaistenie dôsledného vykonávania sa v článku 30 smernice RED II uvádzajú posilnené pravidlá overovania kritérií udržateľnosti bioenergie vrátane posilneného dohľadu členských štátov aj EÚ nad dobrovoľnými schémami a auditu tretích strán. Komisia okrem toho príjme v roku 2021 podrobné vykonávacie pravidlá vo vzťahu k primeraným štandardom spoľahlivosti, transparentnosti a nezávislého auditu, a bude vyžadovať ich uplatňovanie všetkými uznanými dobrovoľnými schémami. V súčasnosti na týchto štandardoch pracuje, pričom okrem iného sa nimi zharmonizuje vykonávanie systému materiálovej bilancie a ďalej posilnia požiadavky na správu, transparentnosť a audity schémy. Komisia takisto zriadi európsku databázu, ktorá uľahčí sledovanie udržateľných biopalív. Dobrovoľná schéma Rozsah Názov Typ suroviny Pôvod suroviny Pokrytie dodávateľského reťazca International Sustainability and Carbon Certification (ISCC) široké spektrum surovín celý svet celý dodávateľský reťazec Bonsucro EU cukrová trstina celý svet celý dodávateľský reťazec Roundtable on Sustainable Biomaterial EU RED (RSB EU RED) široké spektrum surovín celý svet celý dodávateľský reťazec RTRS EU RED sója celý svet celý dodávateľský reťazec U.S. Soybean Sustainability Assurance Protocol (SSAP) sója USA od pestovania po miesto vývozu Biomass Biofuels voluntary scheme (2BSvs) široké spektrum surovín celý svet celý dodávateľský reťazec Red Tractor Farm Assurance Combinable Crops & Sugar Beet (Red Tractor) obilniny, olejnaté semená, cukrová repa Spojené kráľovstvo po prvé miesto dodania suroviny REDcert široké spektrum surovín Európa celý dodávateľský reťazec Better Biomass široké spektrum surovín celý svet celý dodávateľský reťazec KZR INiG System široké spektrum surovín Európa celý dodávateľský reťazec Trade Assurance Scheme for Combinable Crops (TASC) kombinovateľné plodiny ako obilniny, olejnaté semená a cukrová repa Spojené kráľovstvo nakladanie so surovinou od výstupu z farmy po prvého spracovateľa Universal Feed Assurance Scheme (UFAS) krmovinové zložky a kŕmne zmesi, ako aj kombinovateľné plodiny Spojené kráľovstvo nakladanie so surovinou od výstupu z farmy po prvého spracovateľa Roundtable on Sustainable Palm Oil RED (RSPO RED) palma olejová celý svet celý dodávateľský reťazec Tabuľka 6: Dobrovoľné schémy aktuálne uznané Komisiou 5. ZÁVERY Ciele energie z obnoviteľných zdrojov do roku 2020 sa budú musieť plniť v kontexte pandémie ochorenia COVID-19, keď sú spoločnosť, ako aj energetický sektor zasiahnuté najvážnejšou zdravotnou a hospodárskou krízou za posledné desaťročia. Táto správa potvrdzuje, že EÚ je na dobrej ceste k dosiahnutiu svojich cieľov v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov na rok 2020. V roku 2018 dosiahol podiel energie z obnoviteľných zdrojov v energetickom mixe EÚ 18 % (18,9 % v prípade EÚ27). Investície do obnoviteľnej energie čoraz viac ovplyvňuje trh a podiel verejných dotácií klesá, najmä v prípade nových projektov. Dôvodom je výrazné zníženie nákladov na technológie obnoviteľných zdrojov a pokles dotácií vďaka konkurenčnejším systémom podpory. Dôkazom je viacero aukčných výsledkov s nulovými alebo nízkymi nákladmi vo viacerých európskych krajinách. V roku 2018 už podiel energie z obnoviteľných zdrojov presiahol príslušné ciele na rok 2020 v 12 členských štátoch. Ďalších 11 členských štátov splnilo alebo prekročilo svoju priemernú orientačnú trajektóriu RED I na obdobie 2017 – 2018. Nepodarilo sa to však piatim členským štátom (Francúzsko, Holandsko, Írsko, Poľsko a Slovinsko). Pokiaľ ide o vyhliadky na dosiahnutie cieľa v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov do roku 2020, nedávne projekty modelovania EÚ27 uvádzajú podiel energie z obnoviteľných zdrojov medzi 22,8 % a 23,1 %. To zodpovedá očakávanému absolútnemu zvýšeniu zavádzania OZE o 19,2 – 21,7 Mtoe v období 2018 až 2020. Vplyv pandémie ochorenia COVID-19 na dopyt po energii je značný, pričom má táto mimoriadna situácia za následok celkové zvýšenie plánovaných podielov energie z obnoviteľných zdrojov na rok 2020. Po úplnej obnove hospodárskej činnosti však nemusia byť niektoré z týchto zvýšení v priebehu času udržateľné. Veľká väčšina členských štátov splní svoje ciele, ale trom členským štátom (Belgicko, Francúzsko a Poľsko) vážne hrozí, že sa im to nepodarí splniť. Okrem toho takisto dvom členským štátom (Holandsko a Luxembursko) hrozí riziko, že sa im cieľ nepodarí splniť. Z hľadiska analýzy v tejto správe: