Kultúrne objekty majú mimoriadny kultúrny, umelecký, historický a vedecký význam. Vzhľadom na to nedovolené obchodovanie s kultúrnymi objektmi môže mať ničivý a nezvratný dosah na kultúrne dedičstvo v EÚ i mimo nej. Ničí časti našej kolektívnej pamäti a ľudstvo preň prichádza o svedectvá zo svojej histórie. Riziko hrozí najmä oblastiam postihnutým krízou alebo konfliktom. Dokazuje to napríklad situácia na Blízkom a Strednom východe (okrem iného v Sýriu, Iraku alebo Líbyi) a aktuálne aj na Ukrajine.

Účastníci trhu s kultúrnymi objektmi, zberatelia a inštitúcie správy kultúrneho dedičstva majú dobré postavenie na to, aby pomáhali predchádzať trestným činom súvisiacim s kultúrnymi objektmi a odhaľovať ich, keďže v ich prípade hrozí mimoriadne riziko, že narazia na kultúrne objekty, ktoré sú predmetom obchodovania, alebo že sa stanú obeťami majetkovej trestnej činnosti. Je dôležité, aby tieto zainteresované strany boli oboznámené s príslušnými právnymi predpismi a ďalšími nelegislatívnymi nástrojmi, ktoré sú zamerané na prevenciu a odhaľovanie takýchto trestných činov. Komisia pravidelne nadväzuje dialóg s inštitúciami správy kultúrneho dedičstva, najmä prostredníctvom expertnej skupiny pre kultúrne dedičstvo. Komisia takisto spolupracuje s organizáciou UNESCO, aby si prehĺbila vedomosti o trhu s umením, a s inštitúciami správy kultúrneho dedičstva v oblasti povinnej starostlivosti a etických pravidiel. UNESCO v súčasnosti pracuje na revízii Medzinárodného kódexu pre obchodníkov s kultúrnymi objektmi s cieľom riešiť výzvy, ktoré vyvstali od jeho prijatia v roku 1999, ako aj posilniť a objasniť etické zásady, ktorými by sa mal riadiť trh s umením.

Keďže nedovolené obchodovanie s kultúrnymi objektmi je zvyčajne cezhraničným trestným činom, právne predpisy EÚ v oblasti obchodu zohrávajú dôležitú úlohu pri prevencii a odhaľovaní takýchto prípadov. Na vývoz kultúrnych objektov z colného územia Únie sa vzťahuje požiadavka vývoznej licencie, aby sa zabezpečili jednotné kontroly vývozu na vonkajších hraniciach EÚ. Dovoz kultúrnych objektov patrí do rozsahu pôsobnosti nariadenia (EÚ) 2019/880. Zakazuje sa ním dovážať kultúrne objekty nezákonne vyvezené z tretej krajiny a dovoz určitých kultúrnych objektov v Únii podrobuje požiadavkám na dovozné licencie alebo vyhlásenia dovozcu. Nariadením sa takisto zavádza centralizovaný elektronický systém na uchovávanie a výmenu informácií medzi členskými štátmi, ako aj na umožnenie hospodárskym subjektom vybaviť si dovozné formality. Prevádzka systému sa začne do júna 2025. Ide o bezpapierový systém, ktorý zabezpečí prepojenie medzi príslušnými colnými orgánmi, kultúrnymi orgánmi a existujúcimi databázami. Navyše má potenciál obmedziť prípady falšovania dokladov a eliminuje potrebu overovať pravosť papierových licencií. Komisia okrem toho zvažuje, že tento systém v budúcnosti rozšíri o vývozné licencie podľa nariadenia (ES) č. 116/2009. Právne predpisy v oblasti dovozu a vývozu kultúrnych objektov dopĺňa smernica 2014/60/EÚ o navrátení predmetov kultúrnej hodnoty nezákonne vyvezených z územia členského štátu.

S cieľom ďalej zjednodušiť vykonávanie právnych predpisov EÚ v oblasti dovozu a vývozu Komisia organizuje pravidelné výmeny s colnými a kultúrnymi orgánmi členských štátov prostredníctvom expertnej skupiny pre colné otázky týkajúce sa kultúrnych objektov, výboru pre kultúrne objekty zriadeného nariadením (ES) č. 116/2009 a nariadením (EÚ) 2019/880 a projektovej skupiny pre digitalizáciu kultúrnych objektov.

Dohľad nad obchodom s kultúrnymi objektmi a jeho kontrola sa však v rámci jednotného trhu môžu značne líšiť. V dôsledku toho vzniká značný priestor, aby páchatelia trestnej činnosti zahladili svoje stopy a zamaskovali pôvod predmetu. V súlade s Dohovorom UNESCO z roku 1970 a na základe konzultácie zainteresovaných strán z oblasti presadzovania práva by opatrenia na zvýšenie vysledovateľnosti prevodu kultúrnych statkov rámci jednotného trhu mohli významne prispieť k odhaľovaniu prípadov nedovoleného obchodovania a odrádzať páchateľov trestnej činnosti od infiltrácie na trh s kultúrnymi objektmi. Navyše určovanie pôvodu kultúrnych objektov patriacich do rozsahu pôsobnosti smernice 2014/60/EÚ by zlepšilo fungovanie mechanizmu navrátenia, ktorý sa stanovuje v danej smernici. Mnoho členských štátov už zaviedlo evidenciu predaja pre kategórie kultúrnych objektov. Zavedenie podobných opatrení v celej EÚ by pomohlo posilniť prevenciu a odhaľovanie trestnej činnosti v cezhraničných prípadoch a vytvoriť komplexný obraz o nedovolenom obchodovaní s kultúrnymi objektmi na jednotnom trhu. Okrem toho by sa mohla zlepšiť účinnosť existujúcej evidencie predaja, napríklad zabezpečením digitálneho uchovávania informácií a vzájomného prepojenia evidencií.

Možno takisto podniknúť kroky na to, aby v prípade verejných a súkromných zbierok kultúrnych objektov hrozilo menšie riziko majetkovej trestnej činnosti. Europol uvádza, že v EÚ sa mnoho prípadov nedovoleného obchodovania týka kultúrnych objektov odcudzených z bohoslužobných miest, inštitúcií správy kultúrneho dedičstva, múzeí, ako aj zo súkromných obydlí a zbierok. Verejné a súkromné zbierky sa musia oboznámiť so svojimi zraniteľnými miestami z pohľadu majetkovej trestnej činnosti, vyškoliť svojich zamestnancov v oblasti uplatňovania ochranných opatrení a investovať do ochranných nástrojov.

Podobne vlastníci alebo správcovia verejných a súkromných zbierok môžu prijať dobrovoľné opatrenia na lepšiu ochranu pred majetkovou trestnou činnosťou. Jednou z kľúčových činností je pravidelná aktualizácia inventárov a databáz kultúrnych objektov patriacich do zbierky. Takéto inventáre uľahčujú identifikáciu a vypátranie odcudzených objektov. Dokonca aj v prípade súkromných zbierok existujú dostupné nástroje odporúčané orgánmi presadzovania práva, ako je nástroj Medzinárodnej rady múzeí (ICOM) Object-ID. Nahlasovanie prípadov majetkovej trestnej činnosti orgánom presadzovania práva je ďalším prostriedkom na odhaľovanie a prevenciu trestnej činnosti. Tento nástroj pomáha zabezpečiť, aby sa odcudzené kultúrne objekty zobrazovali v národných databázach odcudzených umeleckých predmetov a v databáze Odcudzené umelecké predmety Interpolu. Evidencia odcudzených kultúrnych objektov posilňuje ich viditeľnosť a obmedzuje možnosť obchodníkov s týmito objektmi nájsť predajné kanály v zákonnom hospodárstve.

EÚ už zaviedla osobitné právne predpisy na boj proti nedovolenému obchodovaniu s kultúrnymi objektmi online. Aktom o digitálnych službách sa zvyšuje zodpovednosť poskytovateľov sprostredkovateľských služieb vrátane online platforiem, ktoré spájajú spotrebiteľov s poskytovateľmi tovaru a služieb. Aktom o digitálnych službách sa upravuje aj nahlasovanie nezákonného obsahu, akým je podozrivý predaj, a zavádza sa možnosť verejných orgánov zasielať poskytovateľom sprostredkovateľských služieb usadeným v iných členských štátoch cezhraničné príkazy na odstránenie a rozširujú sa ním povinnosti obchodníkov vzťahujúce sa na vysledovateľnosť. Komisia takisto podporuje digitalizáciu a digitálne uchovávanie kultúrneho dedičstva prostredníctvom spoločného európskeho priestoru pre údaje o kultúrnom dedičstve a nadchádzajúceho európskeho spoločného cloudu pre kultúrne dedičstvo.

Kľúčovým prvkom boja proti nedovolenému obchodovaniu s kultúrnymi objektmi je odhaľovanie nezákonných finančných tokov. Osobitnú pozornosť si okrem toho vyžaduje rozšírený výskyt prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu s použitím zákonne získaných kultúrnych objektov. Obavy, že páchatelia trestnej činnosti môžu sektor umenia a starožitností zneužívať na legalizáciu príjmov z trestnej činnosti, viedli k výzvam na rozšírenie regulačného rámca EÚ v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu. Smernica o boji proti praniu špinavých peňazí sa teraz vzťahuje na účastníkov trhu s umením a so starožitnosťami, ako sú galérie a aukčné spoločnosti, ktorí obchodujú s umeleckými dielami alebo pôsobia ako sprostredkovatelia v obchode s nimi, ako aj na slobodné prístavy v prípade transakcií presahujúcich určitý limit. Účastníci trhu majú povinnosť používať hodnotenia rizík a prístupy založené na riziku v súvislosti s prevenciou a odhaľovaním prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, opatrenia na zmiernenie a riadenie rizík, účinnú povinnú starostlivosť vo vzťahu k zákazníkom a ich konečným užívateľom výhod, ako aj ich identifikáciu a nahlasovanie podozrivých transakcií a činností vnútroštátnym finančným spravodajským jednotkám (FIU). Okrem toho sa v návrhu nového nariadenia o boji proti praniu špinavých peňazí stanovuje pre celú EÚ limit 10 000 EUR na hotovostné platby. Môže sa tým obmedziť atraktívnosť trhu s kultúrnymi objektmi z hľadiska prania špinavých peňazí.

Verejné orgány potrebujú dostatočnú úroveň chápania rizík a zraniteľných miest v sektore kultúrnych objektov, ktoré sa týkajú prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, aby mohli v prípade potreby náležite konať. Na tento účel sú vhodným prostriedkom národné hodnotenia rizík, ktoré vykonávajú členské štáty v rámci právnych predpisov v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí. Členské štáty môžu zároveň vydať usmernenia pre príslušné subjekty súkromného sektora o tom, ako rozpoznať relevantné transakcie a dodržiavať povinnosti týkajúce sa prevencie prania špinavých peňazí a financovania terorizmu.

V neposlednom rade Komisia podporuje projekt Finančnej akčnej skupiny v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu v spojení s umením, so starožitnosťami a s inými kultúrnymi objektmi. Medzi jeho ciele patrí pomoc krajinám, príslušným orgánom a súkromnému sektoru pri pochopení toho, ako páchatelia trestnej činnosti a teroristi zneužívajú obchodovanie s takýmito objektmi, a vypracovaní najlepších postupov a odporúčaní na zmiernenie týchto rizík. Komisia okrem toho priebežne hodnotí riziká prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, ktoré majú vplyv na jednotný trh v prípadoch, keď súvisia s cezhraničnými činnosťami. V kontexte nadnárodného hodnotenia rizík Komisia posudzuje a monitoruje osobitné riziká trhu s umením a so starožitnosťami a ďalších súvisiacich sektorov, ako sú slobodné prístavy a subjekty uchovávajúce umelecké diela.

Kľúčové činnosti Komisia: ·v úzkej spolupráci s organizáciou UNESCO začne dialóg s aktérmi na trhu s umením o otázkach týkajúcich sa ochrany kultúrnych objektov a obchodu s nimi na jednotnom trhu, ktorého súčasťou bude podujatie na vysokej úrovni v roku 2023, ·podporí výmenu informácií medzi odborníkmi v oblasti kultúrneho dedičstva a príslušnými orgánmi prostredníctvom série seminárov a činností partnerského učenia, ·prostredníctvom štúdie uskutočniteľnosti preskúma možnosť rozšírenia elektronického systému určeného na reguláciu dovozu kultúrnych objektov o spravovanie vývozu kultúrnych objektov, ·začne štúdiu s cieľom pomôcť členským štátom vytvoriť registre predaja, aby sa zlepšila vysledovateľnosť kultúrnych objektov v rámci jednotného trhu (vrátane online predaja), a na tomto základe vydá v roku 2024 usmernenia pre členské štáty, ·bude spolupracovať s radou ICOM na podpore Etického kódexu rady ICOM pre múzeá, posilňovaní kapacít a poskytovaní odbornej prípravy zamestnancom múzeí a inštitúcií správy kultúrneho dedičstva vo viacerých členských štátoch s cieľom lepšie evidovať a ochraňovať ich zbierky. Členské štáty sa vyzývajú, aby: ·posilnili účinnú spoluprácu a výmenu informácií medzi colnými orgánmi a s Komisiou prostredníctvom colného informačného systému s cieľom bojovať proti podvodom súvisiacim s kultúrnymi objektmi, ·prijali opatrenia na zabezpečenie toho, aby verejné a súkromné zbierky riadne evidovali svoje predmety v databázach a nahlasovali prípady majetkovej trestnej činnosti orgánom presadzovania práva, a to pomocou medzinárodne dohodnutých noriem a nástrojov (ako je norma Object-ID alebo databáza Odcudzených umeleckých predmetov Interpolu), ·v rámci svojho národného hodnotenia rizík podľa právnych predpisov v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí identifikovali, hodnotili a pochopili riziká nedovoleného obchodovania s kultúrnymi objektmi, prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, ako aj prijali primerané opatrenia na zmiernenie týchto rizík, ·v spolupráci s príslušnými orgánmi zvyšovali informovanosť a vydávali usmernenia pre súkromný sektor o tom, ako si čo najlepšie plniť povinnosti týkajúce sa prevencie prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, ·zlepšili spoluprácu medzi povinnými subjektmi z trhu s umením a so starožitnosťami, finančným sektorom a finančnými spravodajskými jednotkami prostredníctvom výmeny poznatkov a odbornej prípravy v oblasti rizík a druhov nezákonných činností súvisiacich s kultúrnymi objektmi pri súčasnom zohľadnení možností spolupráce medzi verejnými a súkromnými subjektmi, ·presadzovali Medzinárodný etický kódex UNESCO pre obchodníkov s kultúrnymi objektmi a Etický kódex rady ICOM pre múzeá.

3.2. Posilnenie kapacít orgánov presadzovania práva a justičných orgánov

Vzhľadom na komplexnú povahu nedovoleného obchodovania s kultúrnymi objektmi čelia orgány presadzovania práva a justičné orgány osobitným výzvam. Je potrebné prijať ďalšie opatrenia na posilnenie ich schopnosti účinne riešiť prípady nedovoleného obchodovania s kultúrnymi objektmi v súlade s príslušnými úlohami a povinnosťami orgánov podľa práva EÚ a vnútroštátneho práva.

V súčasnosti sa v súbore dostupných spravodajských informácií primerane nepremieta frekvencia výskytu prípadov nedovoleného obchodovania s kultúrnymi objektmi. Jedným z dôvodov absencie údajov o nedovolenom obchodovaní s kultúrnymi objektmi je, že prípady nedovoleného obchodovania nie sú riadne evidované. Hlavnou prekážkou brániacou získaniu komplexného súboru spravodajských informácií v rámci celej EÚ je, že neexistuje jednotná metodika zberu údajov ani jednotná kategorizácia trestných činov súvisiacich s kultúrnymi objektmi. Na uľahčenie jednotnej kategorizácie obsahuje komplexný katalóg trestných činov súvisiacich s kultúrnymi objektmi stanovený v Dohovore Rady Európy o priestupkoch týkajúcich sa kultúrneho majetku (ďalej len „Nikózijský dohovor“) usmernenia týkajúce sa kategórií trestných činov, ktoré môžu orgány členských štátov použiť.

Verejné orgány musia primerane chápať spôsob fungovania páchateľov trestnej činnosti a navzájom si vymieňať informácie, aby mohli maximalizovať využívanie svojich zdrojov. Takéto chápanie by malo zahŕňať najmä regionálne rozdiely medzi obchodníkmi zapojenými do nedovoleného obchodovania, napríklad z hľadiska organizačnej štruktúry, kultúrnych objektov vystavených riziku, obchodných ciest alebo metód prania špinavých peňazí a falšovania pôvodu a proveniencie objektov. Tieto poznatky môžu uľahčiť cielenejšie pátranie a účinné využívanie dostupných zdrojov. Operačné činnosti Európskej multidisciplinárnej platformy proti hrozbám trestnej činnosti (EMPACT) môžu takisto prispieť k lepšiemu pochopeniu postupov obchodníkov zapojených do nedovoleného obchodovania a rozsahu nedovoleného obchodovania s kultúrnymi objektmi.

Verejné orgány takisto musia vziať na vedomie požiadavky na spoluprácu v rámci agentúry a na medziagentúrnu spoluprácu, ako aj možnosti spolupráce v danom prípade. S cieľom podporiť verejné orgány v ich úsilí o budovanie kapacít UNESCO uverejnilo súbor nástrojov s názvom Boj proti nedovolenému obchodovaniu s kultúrnymi objektmi: súbor nástrojov pre európske súdnictvo a na presadzovanie práva, ktorý bol vypracovaný v rámci spolupráce medzi EÚ a UNESCO. Komisia podporuje UNESCO prekladom jej súboru nástrojov do ďalších jazykov príslušných krajín. Po druhé úrad UNODC vyvinul nástroj praktickej pomoci určený na pomoc pri vykonávaní medzinárodných usmernení.

Verejné orgány na odhaľovanie a vyšetrovanie prípadov nedovoleného obchodovania potrebujú špecifické odborné znalosti a nástroje. V súlade s odporúčaniami Interpolu sa to týka riadnej evidencie odcudzených predmetov na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni a príslušných orgánov, ktoré majú potrebné zručnosti, a to najmä prostredníctvom vytvorenia špecializovaných jednotiek na vnútroštátnej úrovni určených výlučne na vyšetrovanie nedovoleného obchodovania s kultúrnymi objektmi, ako sa stanovuje v dohovore UNESCO z roku 1970. Ukázalo sa, že špecializované skupiny prokurátorov sú účinné aj pri prehlbovaní rozsahu vyšetrovania. Ďalším dôležitým faktorom je včasný prístup k odborným znalostiam historikov umenia, archeológov alebo iných odborníkov na kultúrne objekty s cieľom identifikovať zaistené kultúrne objekty, určiť ich pravosť alebo kvantifikovať možné škody, ku ktorým došlo na miestach, ktoré boli vyrabované alebo ktoré sú ohrozené rabovaním.

Technológia je nevyhnutná z hľadiska podpory orgánov presadzovania práva a ochrany kultúrnych objektov pred nedovoleným obchodovaním. Patrí sem aj softvér na evidenciu odcudzených predmetov a odhaľovanie nezákonných kultúrnych objektov na trhu, technológia leteckého monitorovania na ochranu ohrozených miest alebo online vyšetrovacie nástroje vrátane nástrojov založených na umelej inteligencii. Orgány presadzovania práva potrebujú najmä osobitné nástroje odhaľovania na účinné zvládanie množstva položiek, ktoré sa majú kontrolovať pri online vyšetrovaniach, napríklad na systematické prehľadávanie obrázkov a iných údajov o kultúrnych objektoch, ktoré sa nezákonne predávajú, na internete.

Orgány by takisto mohli zvážiť rozšírenie rozsahu vyšetrovaní nad rámec vymáhania objektov, s ktorými sa nedovolene obchoduje, s cieľom zaradiť doň aj zločinecké siete a nezákonné peňažné toky, ktoré súvisia s jednotlivými prípadmi nedovoleného obchodovania. Takéto rozšírenie rozsahu vyšetrovaní je v súlade s medzinárodnými odporúčaniami (napr. Interpolu) a so stratégiou EÚ na boj proti organizovanej trestnej činnosti na roky 2021 – 2025 a so spoločnými horizontálnymi strategickými cieľmi platformy EMPACT. Na úrovni EÚ a na medzinárodnej úrovni môže vyšetrovania podporovať Europol, agentúra EÚ pre riadenie hraníc Frontex a Agentúra Európskej únie pre justičnú spoluprácu v trestných veciach (Eurojust), a to v súlade s ich príslušnými mandátmi, alebo sa tieto vyšetrovania môžu podporovať zapojením partnerov, napríklad Interpolu, Úradu OSN pre drogy a kriminalitu (UNODC) alebo Svetovej colnej organizácie. Okrem toho sa spolupráca môže nadviazať v kontexte iných príslušných nástrojov presadzovania práva a justičnej spolupráce. Európska prokuratúra by mohla vyšetrovať a stíhať osobitné trestné činy súvisiace s nedovoleným obchodovaním s kultúrnymi objektmi, ktoré patria do jej právomoci. Komisia je odhodlaná zabezpečiť, aby Európska prokuratúra mohla účinne vykonávať svoje úlohy, ktoré jej boli zverené na základe nariadenia (EÚ) 2017/1939, a to aj posilnením spolupráce s krajinami mimo EÚ.