·je to hlavný impulz na vytvorenie alebo zlepšenie spolupráce v oblasti dohľadu s príslušnými partnermi z tretích krajín.

EÚ je pevne odhodlaná podporovať otvorené, spravodlivé a efektívne finančné trhy, ktoré fungujú v prísnych prudenciálnych rámcoch a rámcoch správania. Rovnocennosť je jedným z kľúčových nástrojov, ktoré má EÚ k dispozícii na presadzovanie tohto cieľa vo vonkajšom rozmere vnútorného trhu. Je to preto, že podporuje súdržnosť a vzájomnú kompatibilitu medzi príslušnými časťami rámca EÚ a zodpovedajúcimi pravidlami v tretích krajinách. Politika rovnocennosti EÚ preto plní tri ciele:

Vzhľadom na tieto nové zlepšenia, ktoré sa majú zaviesť do súboru pravidiel EÚ, a vzhľadom na vývoj medzinárodnej politiky je načase zhodnotiť celkový prístup EÚ k rovnocennosti a predstaviť niektoré súčasné výzvy, ktorým táto politika dnes čelí. Vo februári 2017 útvary Komisie uverejnili pracovný dokument útvarov Komisie, v ktorom poskytli prvé komplexné posúdenie rovnocennosti finančných služieb. Na základe tejto technickej práce sa v tomto oznámení stanovujú súčasné politické priority Komisie v oblasti rovnocennosti, načrtávajú sa nedávne legislatívne zlepšenia a uvádzajú sa kľúčové aspekty procesov posudzovania a rozhodovania. Na záver sa predstavuje nedávna a prebiehajúca práca na posudzovaní rovnocennosti a monitorovaní.

V niekoľkých legislatívnych aktoch, ktoré nedávno schválili zákonodarcovia EÚ a ktoré sa týkajú európskych orgánov dohľadu, európskych trhových infraštruktúr a prudenciálneho zaobchádzania s investičnými spoločnosťami, sa rovnocennosť EÚ zlepšila. Tieto zlepšenia sú dôkazom, že rovnocennosť a následné rozhodnutia v oblasti dohľadu musia byť citlivé na riziko, úzko odrážať regulačný režim a režim dohľadu tretej krajiny, ktorá je posudzovaná, a zohľadňovať vplyv činností tretích krajín na trhy EÚ. Tieto zlepšenia takisto jasne poukazujú na to, že tretia krajina musí priebežne zabezpečovať dodržiavanie kritérií a podmienok, za ktorých sa prijíma rozhodnutie o rovnocennosti.

V súčasnosti právne predpisy EÚ v oblasti finančných služieb zahŕňajú 40 ustanovení, ktoré Komisii umožňujú prijímať rozhodnutia o rovnocennosti. Na tomto základe Komisia do dnešného dňa prijala viac ako 280 rozhodnutí o rovnocennosti pre viac než 30 krajín v rôznych častiach finančného sektora.

Týmto prístupom sa zosúlaďuje účinnosť jednotného súboru pravidiel EÚ a dohľad a presadzovanie práva orgánmi EÚ so zabezpečením primeraných možností cezhraničnej činnosti v oblasti finančných služieb a trhov. Rozhodnutia o rovnocennosti môžu skutočne prispieť k podpore cezhraničného podnikania.

EÚ môže v praxi určiť, že režim regulácie alebo dohľadu tretej krajiny je rovnocenný so zodpovedajúcim režimom EÚ, čo orgánom v EÚ umožňuje spoľahnúť sa na dodržiavanie rovnocenných pravidiel v tejto tretej krajine zo strany subjektov, ktoré sú predmetom dohľadu. Tento prístup zahŕňa rozhodovacie procesy Komisie, ktorým predchádza posúdenie na základe kritérií stanovených v práve EÚ. Od začiatku zahŕňa aj dialóg s orgánmi posudzovaných tretích krajín.

EÚ nie je jediným regulačným priestorom, ktorý čelí tejto výzve. Právne predpisy EÚ o finančných službách, ako aj finančné regulačné systémy tretích krajín vychádzajú z medzinárodných noriem, ktoré boli vyvinuté spoločne v medzinárodných orgánoch, ako je Rada pre finančnú stabilitu, Bazilejský výbor pre bankový dohľad, Medzinárodná asociácia orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a Medzinárodná organizácia komisií pre cenné papiere, pod politickým vedením G20. Medzinárodné normy pomáhajú všetkým jurisdikciám zabezpečiť, aby sa podobné riziká riešili podobným spôsobom a aby sa predišlo pretekom ku dnu, ktoré by mohli vytvoriť finančnú nestabilitu a riziká škodlivého vplyvu na svetových trhoch. Celkový rámec skupiny G20 je podporený aj sieťou dvojstranných dohôd o spolupráci na úrovni regulácie aj dohľadu. Spolupráca prispieva k budovaniu vzájomného porozumenia a dôvery medzi jurisdikciami, čo je predpokladom riadenia cezhraničných rizík. Záväzok EÚ ku globálnej regulačnej konvergencii medzinárodných noriem je neochvejný. Tieto globálne rámce majú zároveň všeobecný cieľ stanovovania noriem a nie sú vždy vhodné na riešenie konkrétnych otázok vznikajúcich v konkrétnom bilaterálnom kontexte.

S ohľadom na globálny charakter finančných trhov EÚ zvažuje, ako jej domáci rámec pre finančné služby pokrýva cezhraničné činnosti a expozície voči rizikám v tretích krajinách a ako tento rámec interaguje s inými regulačnými režimami. EÚ zároveň monitoruje a v prípade potreby dynamicky reaguje na externý vývoj v oblasti regulácie a dohľadu (t. j. zlepšenie alebo zhoršenie dvojstrannej spolupráce/vzájomnej dôvery), ktorý môže mať vplyv na širšie regulačné prostredie pre účastníkov trhu aktívnych v EÚ. EÚ sa pritom usiluje o zachovanie odolného a účinného prudenciálneho rámca, ktorý rieši riziká súvisiace s cezhraničnou činnosťou, pokiaľ majú vplyv na finančnú stabilitu EÚ, integritu trhu, ochranu investorov a rovnaké podmienky na vnútornom trhu. Prinajmenšom to znamená zamedziť protichodným požiadavkám a znížiť možnosti regulačnej arbitráže.

·v niektorých prípadoch umožnenie uplatňovania súdržného prudenciálneho režimu na banky a iné finančné inštitúcie pôsobiace mimo EÚ, čím sa znižujú náklady na investície/expozície spoločností EÚ v tretích krajinách, a to najmä uľahčením riadenia kapitálu.

Rozhodnutia o rovnocennosti môžu priniesť výhody v zmysle zlepšenia cezhraničných obchodných podmienok a vytvorenia nových príležitostí, čím prispejú k spravodlivému a otvorenému obchodu medzi EÚ a tretími krajinami. V niekoľkých prípadoch môžu rozhodnutia o rovnocennosti zvýšiť aj možnosti prístupu na trh. Pred začatím posudzovania rovnocennosti tretích krajín Komisia zakaždým prostredníctvom osobitného procesu posúdi tieto potenciálne prínosy pre účastníkov finančného trhu EÚ.

Proces rovnocennosti je zároveň predovšetkým riadením rizika. Vždy zahŕňa riadenie všetkých rizík spojených s cezhraničnou činnosťou účastníkov trhu (t. j. vplyvy na finančnú stabilitu EÚ, integritu trhu, ochranu investorov a rovnaké podmienky na vnútornom trhu EÚ) pri využití výhod otvoreného a globálneho integrovaného finančného trhu EÚ.

Je zodpovednosťou Komisie, aby zabezpečila, že vždy, keď sa zváži nové rozhodnutie spoliehať sa na pravidlá alebo dohľad tretích krajín, budúce prínosy nebudú predstavovať nadmerné riziko (a náklady) pre finančné trhy EÚ a že ich možno zaviesť spôsobom, ktorý je v súlade so zásadou rovnakých podmienok na vnútornom trhu EÚ. Každé nové rozhodnutie o rovnocennosti musí napokon poskytnúť obozretný a udržateľný rámec, ktorý slúži ako most medzi pravidlami vnútorného trhu EÚ a prudenciálnymi rámcami tretích krajín.

Hoci rovnocennosť sa posudzuje na základe kritérií stanovených v právnych predpisoch EÚ, Komisia musí zvážiť aj to, či by rozhodnutia o rovnocennosti boli zlučiteľné s politickými prioritami EÚ v oblastiach, ako sú medzinárodné sankcie, boj proti praniu špinavých peňazí a financovanie terorizmu, dobrá správa daní na globálnej úrovni alebo iné súvisiace priority vonkajšej politiky s cieľom zabezpečiť konzistentnosť činností EÚ na medzinárodnej scéne. Všetky tieto faktory poukazujú na výšku rizika pre finančnú stabilitu alebo potrebu primeranej ochrany účastníkov finančného trhu a iných osôb v EÚ. Vzhľadom na tieto aspekty je preto dôležité zachovať dobré meno a dlhodobú stabilitu finančného sektora EÚ.

Hoci rozhodnutia o rovnocennosti sú jednostrannými a diskrečnými aktmi EÚ, prinášajú výhody pre EÚ aj jej partnerov z tretích krajín. Tento vzájomne prospešný výsledok závisí od spravodlivosti pri zaobchádzaní s aktérmi EÚ, ktorí pôsobia v tretích krajinách a podliehajú miestnym pravidlám a dohľadu. V tejto súvislosti sa niektoré kategórie rozhodnutí o rovnocennosti prijímajú po náležitom preskúmaní toho, ako daná tretia krajina pristupuje k regulačnému rámcu EÚ, k práci dohľadu vykonávanej orgánmi EÚ a k miestnej prítomnosti účastníkov trhu EÚ. V niekoľkých prípadoch dizajn rámca rovnocennosti EÚ podporuje skúmanie vzájomne sa dopĺňajúcich výsledkov s tretími krajinami, napríklad zavedenie mechanizmov spolupráce v oblasti dohľadu. V budúcnosti bude Komisia naďalej posudzovať a prípadne diskutovať s tretími krajinami o tom, aké prudenciálne zaobchádzanie poskytuje účastníkom trhu EÚ pri posudzovaní rozhodnutí o rovnocennosti s touto treťou krajinou.

3.Nedávne zlepšenia návrhu režimov rovnocennosti EÚ

Možnosti udelenia rovnocennosti sú stanovené v osobitných ustanoveniach o rovnocennosti, ktoré sú súčasťou viacerých legislatívnych aktov o finančných službách EÚ. Ustanovenia o rovnocennosti sú prispôsobené potrebám každého konkrétneho aktu a mali by sa vykladať s ohľadom na ciele predmetného aktu, najmä jeho prínos k vytvoreniu a fungovaniu vnútorného trhu, integrite trhu, ochrane investorov a všeobecnejšie jeho príspevok k finančnej stabilite. V právnych aktoch sa stanovujú podmienky, kritériá a rozsah, v akom môže EÚ zohľadniť regulačný rámec a rámec dohľadu tretej krajiny pri regulácii finančných trhov EÚ a dohľade nad nimi v situáciách, ktoré zahŕňajú cezhraničný prvok. V dôsledku toho existujú značné rozdiely v tom, ako sa vytvárajú mechanizmy rovnocennosti a ako sú zahrnuté do právnych predpisov EÚ o finančných službách, či už z hľadiska procesu, ktorý sa má dodržiavať, obsahu požadovaného posúdenia, alebo vykonávania pozitívneho stanovenia rovnocennosti.

Počas niekoľkých uplynulých rokov sa Komisia zapojila do dôkladného dialógu s Európskym parlamentom, Radou a ďalšími zainteresovanými stranami o potrebných zlepšeniach prístupu EÚ k určovaniu a udržiavaniu rovnocennosti. Zo záveru Komisie z týchto diskusií a spoločných úvah vyplýva všeobecne uznávaná skutočnosť, že v súčasnosti by bolo mimoriadne ťažké zaviesť jednotný proces posudzovania a rozhodovania, ktorý by zahŕňal rôzne oblasti rovnocennosti. Tvorcovia politiky, regulačné orgány a ďalšie zainteresované strany v súčasnosti akceptujú potrebu heterogénnosti v prístupe EÚ k rovnocennosti, pokiaľ sa v rámci každého konkrétneho druhu rovnocennosti dodržia niektoré spoločné zásady: primeranosť posudzovania, prístup zohľadňujúci riziko pri určovaní rovnocenných výsledkov, ako aj zvýšená transparentnosť voči zainteresovanej tretej krajine a širokej verejnosti. Okrem toho existuje všeobecná zhoda na tom, že treba zaviesť opatrenia, ktorými možno sledovať, či tretie krajiny neustále spĺňajú podmienky, ktoré sú základom každého pozitívneho rozhodnutia o rovnocennosti.

Komisia už aktívne reagovala na výzvy na zlepšenie, ktoré si nevyžadovali legislatívne kroky, najmä v oblasti verejnej transparentnosti, zodpovednosti a neverejných dialógov s jednotlivými tretími krajinami. V pracovnom dokumente útvarov Komisie z roku 2017 o rovnocennosti sa podrobne vysvetlil proces, ktorý vedie k rozhodnutiu o rovnocennosti a rôzne súvisiace aspekty a obmedzenia. Komisia poskytla aj verejne prístupný prehľad právomocí v oblasti rovnocennosti, ktoré existujú v právnych predpisoch EÚ, a doteraz prijatých rozhodnutí. Komisia nedávno upravila aj svoje interné procesy a v súčasnosti vo všeobecnosti predkladá návrhy rozhodnutí o rovnocennosti, ktoré sa majú prijať, na verejnú konzultáciu (30-dňové obdobie spätnej väzby).

Komisia okrem toho spolupracovala s Európskym parlamentom a Radou na niekoľkých legislatívnych návrhoch, ktoré sa týkajú prístupu k rovnocennosti EÚ. V dôsledku toho sa v nedávnom období zaviedli významné zmeny týkajúce sa režimov rovnocennosti, a to prostredníctvom legislatívnych zmien, ktoré sa týkajú európskych orgánov dohľadu, európskych trhových infraštruktúr a prudenciálneho zaobchádzania s investičnými spoločnosťami.

Zmena nariadení týkajúcich sa európskych orgánov dohľadu posilňuje úlohu týchto orgánov pri monitorovaní rovnocenných tretích krajín. Každý európsky orgán dohľadu má vykonávať monitorovanie rovnocenných tretích krajín a každoročne predkladať dôvernú správu Európskemu parlamentu, Rade, Komisii a ďalším dvom európskym orgánom dohľadu, v ktorej „zhrnie svoje zistenia týkajúce sa jeho činností monitorovania“. Európske orgány dohľadu navyše nemôžu uzatvárať administratívne dohody s tretími krajinami, ktoré sú uvedené na zozname vysokorizikových krajín z hľadiska prania špinavých peňazí a financovania terorizmu.

Zmena nariadenia o infraštruktúre európskych trhov posilňuje rámec dohľadu pre centrálne protistrany, ktoré poskytujú zúčtovacie služby firmám v EÚ, najmä zavedením prístupu, ktorý je citlivejší na riziko a je primeranejší pre režim tretích krajín. Centrálne protistrany tretích krajín, ktoré sú alebo sa stanú systémovými a relevantnými pre finančnú stabilitu v EÚ, budú podliehať osobitným a primeraným požiadavkám odrážajúcim stupeň systémového rizika. Ak tieto požiadavky nie sú dostatočné na zmiernenie potenciálnych rizík pre stabilitu Únie alebo niektorého z členských štátov, od centrálnej protistrany z tretej krajiny sa ako posledná možnosť môže požadovať, aby služby spoločnostiam EÚ poskytovala prostredníctvom subjektu oprávneného v EÚ.

Nariadením o investičných spoločnostiach sa pre spoločnosti z tretích krajín so sídlom v rovnocenných jurisdikciách zavádzajú nové kritériá posúdenia, ako aj dodatočné záruky a povinnosti podávať správy v existujúcom rámci rovnocennosti pre cezhraničné poskytovanie investičných služieb profesionálnym klientom podľa nariadenia o trhoch s finančnými nástrojmi (MiFIR). V rámci nového režimu rovnocennosti sa vytvárajú rôzne kategórie jurisdikcií tretích krajín; najmä pri jurisdikciách, v ktorých je pravdepodobné, že rozsah a pôsobnosť poskytovaných služieb bude mať pre Úniu systémový význam, sa rovnocennosť môže udeliť len po podrobnom posúdení Komisiou. Okrem toho sa posilňuje úloha Európskeho orgánu pre cenné papiere a trhy pri monitorovaní činnosti takýchto firiem v Únii.

Okrem toho, pokiaľ ide o finančné referenčné hodnoty, referenčné hodnoty spravované mimo EÚ budú do roku 2022 vyňaté z povinnosti byť posúdené ako rovnocenné, uznané alebo schválené, aby sa mohli používať v EÚ. Európsky orgán pre cenné papiere a trhy bude mať navyše do roku 2022 právomoc uznávať správcov referenčných hodnôt tretích krajín.

4.Posúdenia a rozhodovanie o rovnocennosti

Rozhodnutie o rovnocennosti je jednostranným a diskrečným aktom EÚ, ktorý v súlade s prioritami Únie a záujmami finančných trhov EÚ vykonáva a uzatvára Komisia. Rozhodnutia o rovnocennosti sa nepripravujú a neprijímajú samostatne: Komisia sa v zásade vždy usiluje o nadviazanie účinného technického dialógu s dotknutými stranami s cieľom zabezpečiť spoľahlivosť a presnosť svojich podkladových technických posúdení, v prípade potreby za účasti európskych orgánov dohľadu. Orgány tretích krajín sa vyzývajú, aby prispeli k vyšetrovaniam týkajúcim sa spôsobu, akým ich regulačný rámec a rámec dohľadu dosahujú výsledky stanovené v zodpovedajúcom rámci EÚ.

Komisia sa snaží nadviazať technické kontakty s príslušnou treťou krajinou s cieľom rozvíjať svoje chápanie rámca tretej krajiny a neskôr potvrdiť svoje zistenia týkajúce sa rovnocennosti. Takéto technické kontakty môžu neskôr pomôcť pri riešení potenciálnych medzier zistených v regulačnom rámci alebo v rámci dohľadu počas následného monitorovacieho procesu. V tejto súvislosti sú regulačné alebo regionálne dialógy EÚ, ktoré už prebiehajú s niekoľkými tretími krajinami, nielen zdrojom informácií, ale aj príležitosťou na doladenie technických posúdení, ktoré sú podkladom rozhodnutí o rovnocennosti, na diskusiu o zisteniach týkajúcich sa monitorovania rovnocennosti alebo na potrebu preskúmania existujúceho rozhodnutia, ak sa zistia závažné nedostatky.