V EÚ sa každoročne dostáva do oceánov 150 000 až 500 000 ton plastového odpadu. Toto predstavuje len malú časť celkového objemu morského odpadu. Na druhej strane plastový odpad z európskych zdrojov končí v osobitne citlivých morských oblastiach, ako napríklad v Stredozemnom mori, a v častiach Severného ľadového oceánu. Nedávne štúdie ukazujú, že hustota plastov, ktoré sa hromadia v Stredozemnom mori, je porovnateľná so situáciou v oceánskych oblastiach s najvyššou koncentráciou plastov. Znečistenie plastmi postihuje aj oblasti európskej výhradnej hospodárskej zóny v najvzdialenejších regiónoch v Karibskom mori, Indickom, Tichom a Atlantickom oceáne. Morský odpad popri environmentálnych škodách spôsobuje aj hospodárske škody v odvetviach, akými sú turistický ruch, rybárstvo a námorná doprava. Napríklad výška nákladov, ktoré v rybárstve EÚ vznikajú v dôsledku odpadu, sa odhaduje na približne 1 % celkových príjmov z úlovkov flotily EÚ.

Z odhadov vyplynulo, že pri výrobe plastov a spaľovaní plastového odpadu vzniká na celom svete približne 400 miliónov ton CO2 ročne. Zvýšeným využívaním recyklovaných plastov možno znížiť závislosť od ťažby fosílnych palív na ich výrobu a dosiahnuť pokles emisií CO2. Odhaduje sa, že možná ročná úspora energie, ktorú by sa dalo dosiahnuť, ak by sa recykloval všetok plastový odpad na celom svete, predstavuje ekvivalent 3,5 miliardy barelov ropy ročne.

Potenciál recyklácie plastového odpadu je v EÚ do značnej miery nevyužitý. Opätovné použitie a recyklácia plastov na konci životnosti je veľmi nízka, a to najmä v porovnaní s inými materiálmi ako napríklad papier, sklo alebo kovy.

EÚ má najlepšie predpoklady na to, aby v prechode na plasty budúcnosti bola v čele. Táto stratégia vytvára základy nového hospodárstva plastov, kde sa pri navrhovaní a výrobe plastov a plastových výrobkov plne zohľadňujú potreby opätovného použitia, opráv a recyklácie a vyvíjajú sa a propagujú udržateľnejšie materiály. Zvýši sa tým pridaná hodnota a prosperita v Európe a podporia sa inovácie. Zníži sa znečistenie plastmi a jeho nepriaznivý vplyv na náš život a životné prostredie. Realizácia cieľov tejto stratégie prispeje k naplneniu priority súčasnej Komisie, ktorou je energetická únia s moderným, nízkouhlíkovým, zdrojovo a energeticky efektívnym hospodárstvom, a citeľne prispeje k dosiahnutiu cieľov trvalo udržateľného rozvoja do roku 2030 a naplneniu Parížskej dohody.

Prehodnotenie a zlepšenie fungovania takéhoto komplexného hodnotového reťazca si vyžaduje úsilie a intenzívnejšiu spoluprácu všetkých kľúčových zainteresovaných strán, a to od výrobcov plastov k recyklátorom, maloobchodníkom a spotrebiteľom. Takisto existuje potreba inovácií a spoločnej vízie, aby sa investície zamerali správnym smerom. Priemysel plastov je pre európske hospodárstvo veľmi dôležitý, jeho väčšia udržateľnosť môže priniesť nové príležitosti pre inovácie, konkurencieschopnosť a vytváranie pracovných miest, a to v súlade s cieľmi aktualizovanej stratégie pre priemyselnú politiku EÚ.

Rozhodný posun smerom k prosperujúcejšiemu a udržateľnejšiemu hospodárstvu plastov môže priniesť značné výhody. Na to však Európa potrebuje strategickú víziu, v ktorej sa určí, akú podobu by „obehové“ hospodárstvo v oblasti plastov mohlo v nadchádzajúcich desaťročiach mať. V tejto vízii je potrebné podporovať investície do inovatívnych riešení a premeniť súčasné výzvy na príležitosti. EÚ navrhne konkrétne opatrenia na dosiahnutie tejto vízie, jej naplnenie si však bude vyžadovať účasť všetkých aktérov hodnotového reťazca v oblasti plastov od výrobcov a návrhárov cez značky a maloobchod až po recyklátorov. Podobne platí, že pri dosahovaní zlepšenia bude musieť rozhodujúcu úlohu zohrať občianska spoločnosť, vedecká obec, podniky a miestne orgány, a to v spolupráci s regionálnymi a celoštátnymi vládami.

Celkovo sa odhaduje, že v EÚ sa do životného prostredia každoročne uvoľní od 75 000 do 300 000 ton mikroplastov. Popri tom, čo veľké množstvo mikroplastov vzniká drobením väčších kusov plastového odpadu, ich veľké množstvo preniká do životného prostredia priamo, čo sťažuje ich vystopovanie a prevenciu.

Na vzostupe sú aj nové zdroje prenikania plastov do životného prostredia, čo predstavuje ďalšie možné hrozby tak pre životné prostredie, ako aj ľudské zdravie. Mikroplasty, drobné úlomky plastov s veľkosťou menej ako 5 mm, sa hromadia v mori, kde pre svoju malú veľkosť ľahko prenikajú do tiel morských živočíchov. Takisto sa môžu dostať do potravinového reťazca. Nedávne štúdie preukázali výskyt mikroplastov vo vzduchu, pitnej vode a potravinách, ako soľ alebo med, ich účinok na ľudské zdravie však zatiaľ nie je známy.

Komisia už v roku 2015 navrhla, že aspoň 55 % všetkých plastov v EÚ by sa malo do roku 2025 recyklovať. Ak sa má dosiahnuť vyššia miera vysokokvalitnej recyklácie, potom sa na otázky dizajnu treba zamerať oveľa systematickejšie.

Výrobcovia plastových výrobkov a obalov sú v súčasnosti minimálne alebo vôbec stimulovaní k tomu, aby pri navrhovaní svojich výrobkov brali do úvahy potreby recyklácie alebo opätovného použitia. Plasty sú vyrobené z celej škály polymérov a sú vysoko špecializované, pridávajú sa do nich špecifické aditíva na splnenie funkčných a/alebo estetických požiadaviek každého výrobcu. Táto rôznorodosť môže sťažiť proces recyklácie, zvyšuje náklady a vplýva na kvalitu a hodnotu recyklovaného plastu. Aj určité návrhárske riešenia, z ktorých sú niektoré motivované obchodnými dôvodmi (napr. používanie veľmi tmavých farieb), môžu negatívne vplývať na hodnotu recyklovaných materiálov.

Komisia už v záujme podpory uvedeného vývoja navrhla nové pravidlá týkajúce sa odpadového hospodárstva. Zahŕňajú jasnejšie povinnosti národných orgánov, pokiaľ ide o zintenzívnenie separovaného zberu, ďalej ciele zamerané na podporu investícií do recyklačných kapacít a na predchádzanie nadmernej infraštruktúre na spracovanie zmiešaného odpadu (napr. spaľovanie) a tiež harmonizovanejšie pravidlá využívania rozšírenej zodpovednosti výrobcu. Komisia neustále vyzýva spoluzákonodarcov, aby sa na týchto nových pravidlách urýchlene dohodli. Prijatie a vykonávanie týchto nových európskych právnych predpisov by malo viesť k výraznému zlepšeniu súčasnej situácie a správnemu nasmerovaniu verejných a súkromných investícií. Na doplnenie odpadového práva a odstránenie prekážok, ktoré sú vlastné odvetviu plastov, sú však potrebné doplňujúce a cielenejšie opatrenia.

Zintenzívnenie recyklácie plastov môže so sebou niesť významné environmentálne a hospodárske prínosy. Väčšie objemy recyklácie plastov porovnateľné s inými materiálmi sa dosiahnu len vtedy, ak sa zlepší spôsob, akým sa plasty a výrobky z nich navrhujú a vyrábajú. Potrebná bude aj intenzívnejšia spolupráca v rámci celého hodnotového reťazca: od priemyslu, výrobcov a spracovateľov plastov až po verejné a súkromné podniky odpadového hospodárstva. Kľúčoví aktéri by sa mali spoločne usilovať konkrétne o:

−Boli vyvinuté inovatívne riešenia zabraňujúce prenikaniu mikroplastov do morí. Lepšie sa chápe ich pôvod, cesty a účinky na ľudské zdravie a spoločným úsilím priemyslu a verejných orgánov sa zamedzuje tomu, aby sa dostávali do našich oceánov a nášho ovzdušia, pitnej vody alebo na tanier.

−Prenikanie plastov do životného prostredia sa výrazne znižuje. Vďaka účinným systémom zberu odpadu v spojení s jeho nižšou produkciou a zvýšeným povedomím spotrebiteľov sa predchádza znečisťovaniu a so vzniknutým odpadom sa vhodne zaobchádza. Objem morského odpadu zo zdrojov na mori, akými sú napríklad lode, rybolov a akvakultúra, je výrazne nižší. Čistejšie pláže a moria podporujú činnosti ako cestovný ruch a rybolov a zachovávajú krehké ekosystémy. Všetky veľké európske mestá sú oveľa čistejšie.

Európa pozná príklady úspešných obchodných partnerstiev medzi výrobcami a recyklátormi plastov (napr. v automobilovom priemysle), z ktorých vyplýva, že otázky kvantity a kvality možno vyriešiť vtedy, ak sa uskutočnia potrebné investície. Komisia v úsilí pomôcť prekonať tieto bariéry a pred tým, než zváži regulačné opatrenia, otvára celoúnijnú kampaň v prospech prijímania záväzkov, ktorej cieľom je, aby sa do roku 2025 dostalo desať miliónov ton recyklovaného plastu do nových výrobkov na trhu EÚ. V záujme rýchlych a hmatateľných výsledkov sa táto kampaň zameriava tak na súkromných, ako aj verejných aktérov s výzvou, aby do júna 2018 predložili zásadné záväzky. Podrobnosti sa uvádzajú v prílohe III.

Základom je väčšia integrácia recyklačných činností do hodnotového reťazca v oblasti plastov, k čomu by mohli prispieť výrobcovia plastov v chemickom priemysle. Ich skúsenosti a technologické poznatky by mohli pomôcť dosiahnuť prísnejšie normy kvality (napr. v prípade použitia v potravinárstve) a sústreďovať ponuku recyklovaných surovín.

Jedným z dôvodov nízkeho využívania recyklovaných plastov sú pochybnosti mnohých produktových značiek a výrobcov, ktorí sa obávajú, že recyklované plasty nebudú zodpovedať ich potrebe spoľahlivých veľkoobjemových dodávok materiálov so stálymi špecifikáciami kvality. Plasty sa často recyklujú v malých a prevažne regionálnych zariadeniach, plynulejšiemu fungovaniu trhu by teda pomohlo zvýšenie rozsahu a štandardizácia. V tejto súvislosti je Komisia pripravená spolupracovať s Európskym výborom pre normalizáciu a s priemyselným odvetvím na vypracovaní noriem kvality pre triedený plastový odpad a recyklované plasty.

Komisia je aj naďalej pripravená vždy, keď je to vhodné, formulovať požiadavky na výrobky podľa smernice o ekodizajne, ktoré zohľadňujú aspekty obehového hospodárstva vrátane recyklovateľnosti. Uľahčí sa recyklácia plastov používaných v celej škále elektrických spotrebičov a elektroniky. Komisia už navrhla povinné požiadavky na dizajn výrobkov a ich označovanie, aby demontáž, opätovné použitie a recyklácia elektronických displejov (napríklad plochých obrazoviek počítačov alebo televízorov) boli ľahšie a bezpečnejšie. Vo svojich kritériách pre environmentálnu značku a zelené verejné obstarávanie už stanovila, ako zlepšiť recyklovateľnosť plastov (napr. označovaním veľkých plastových častí s cieľom uľahčiť triedenie, navrhovaním plastových obalov so zreteľom na recyklovateľnosť a pri nábytku a počítačoch navrhovaním ľahko rozoberateľných predmetov).

Znižovanie plastového odpadu a znečistenia je zložitým problémom aj vzhľadom na jeho nejasnú povahu a prepojenie so sociálnymi trendmi a správaním jednotlivcov. Na to, aby sa spotrebitelia a výrobcovia priklonili k riešeniam, ktoré by generovali menej odpadu alebo znečistenia, neexistuje žiaden jasný stimul.

Čoraz rozšírenejšia konzumácia jedál a nápojov, ktoré si zákazníci odnášajú so sebou, podnecuje rozširovanie „plastov na jednorazové použitie“, a teda sa predpokladá, že problém naďalej porastie. Ak odpadové hospodárstvo nie je optimálne, potom sa aj zozbieraný plastový odpad môže dostať do životného prostredia. K zníženiu prenikania plastov do životného prostredia môže prispieť väčšia recyklácia plastov používaných v poľnohospodárstve (napríklad plastové mulčovacie fólie alebo fóliovníky). V tomto ohľade sa už v niektorých krajinách preukázala účinnosť systémov rozšírenej zodpovednosti výrobcu.

Dosiahnutie cieľov stanovených v tejto stratégii si bude vyžadovať veľké investície tak do infraštruktúry, ako aj do inovácií. Odhaduje sa, že len splnenie samotných ambicióznych cieľov v oblasti recyklácie plastov si bude vyžadovať dodatočné investície vo výške 8,4 až 16,6 mld. EUR. Kľúčový význam pre vykonávanie tejto stratégie má tak vytvorenie rámca priaznivého pre investície a inovácie.

Na to, aby sme lepšie chápali zdroje a vplyvy mikroplastov, a to aj na životné prostredie a zdravie, a vyvíjali inovačné riešenia na zamedzenie ich šírenia (pozri oddiel 4.3), je potrebný ďalší výskum. Tieto riešenia môžu zahŕňať spôsoby lepšieho zachytávania mikroplastov v čistiarňach odpadových vôd, ako aj cielené opatrenia pre každý zdroj. Podľa medziodvetvovej dohod o predchádzaní uvoľňovaniu mikroplastov do vodného prostredia pri praní syntetických textílií sa v roku 2018 majú vypracovať prvé návrhy testovacích metód. Pokiaľ ide o Komisiu, zváži opatrenia, akými sú napríklad špecifické požiadavky na pneumatiky a ich označovanie, lepšia informovanosť a minimálne požiadavky na uvoľňovanie mikrovlákien z textílií, ako aj opatrenia na zníženie únikov plastových peliet do prostredia. Tam, kde to bude relevantné, možno na krytie nákladov na nápravné opatrenia počítať so systémami rozšírenej zodpovednosti výrobcu. Rovnako treba monitorovať mikroplasty v pitnej vode, ich vplyv na ľudské zdravie doposiaľ nie je známy.

Mikroplasty zámerne pridávané do výrobkov sú v mori relatívne málo zastúpené. Vzhľadom na to, že sa používaniu mikroplastov dá pomerne ľahko vyhnúť, a v rekcii na obavy verejnosti už viaceré krajiny prijali opatrenia obmedzujúce ich používanie, pričom kozmetický priemysel vykonal dobrovoľné opatrenia. V niektorých krajinách sa zvažujú alebo plánujú zákazy, čo môže viesť k fragmentácii jednotného trhu. Komisia preto v súlade s postupmi podľa nariadenia REACH na obmedzovanie používania látok, ktoré predstavujú riziko pre životné prostredie alebo zdravie, začala proces na obmedzenie používania zámerne pridaných mikroplastov tým, že požiadala Európsku chemickú agentúru o preskúmanie vedeckých základov pre regulačné opatrenia na úrovni EÚ.

Mikroplasty sa zámerne pridávajú do určitých kategórií výrobkov (napr. kozmetika, čistiace prostriedky, farby), rozptyľujú sa do prostredia počas výroby, prepravy a používania plastových peliet alebo sa tvoria opotrebúvaním výrobkov, akými sú pneumatiky, nátery a syntetické odevy.

Je dôležité zabezpečiť, aby sa k spotrebiteľom dostávali jasné a správne informácie a nevytváral sa dojem, že biologicky rozložiteľnými plastmi sa znečisťovanie odpadmi rieši. Dosiahnuť to možno tým, že bude jasné, ktoré plasty možno označiť za „kompostovateľné“ alebo „biologicky rozložiteľné“ a ako sa má s nimi po použití zaobchádzať. Mali by sa identifikovať použitia s jasnými environmentálnymi prínosmi, pri ktorých Komisia zváži opatrenia na podporu inovácií a posúvanie vývoja na trhu správnym smerom. Navrhne harmonizované pravidlá na definovanie a označovanie kompostovateľných a biologicky rozložiteľných plastov, čím sa má umožniť primerané triedenie a predchádzať klamlivým ekologickým tvrdeniam. Vypracuje aj metodiku posudzovania životného cyklu biologicky rozložiteľných alebo kompostovateľných plastov s cieľom určiť podmienky, za ktorých je ich používanie prospešné, a stanoviť kritériá takýchto použití.

Odpoveďou na intenzívne prenikanie plastov do životného prostredia a jeho škodlivé účinky je navrhovanie biologicky rozložiteľných a kompostovateľných plastov. Ukázali sa už pozitívne výsledky cielených použití, akým je separovaný zber organického odpadu do kompostovateľných plastových tašiek. Na konkrétne použitia už existujú normy alebo sa vypracúvajú.

V príprave na rok 2020 sa vyčlení ďalších 100 miliónov EUR na financovanie prioritných opatrení, ku ktorým patrí vývoj inteligentnejších a lepšie recyklovateľných plastových materiálov, zefektívnenie procesov recyklácie a sledovanie a odstraňovanie nebezpečných látok a kontaminantov z recyklovaných plastov. A napokon Komisia vypracuje strategický výskumný a inovačný program pre plasty s usmerneniami pre budúce financovanie výskumu a inovácií po roku 2020.

Na splnenie cieľov tejto stratégie je nevyhnutné, aby sa objem súkromných a verejných investícií výrazne zvýšil, a to nielen na inovácie. Brzdou súkromných investícií do zariadení na triedenie a recykláciu odpadu sú pochybnosti o ich ziskovosti (vzhľadom na nízke ceny ropy, nedostatok odbytísk atď.). Napríklad len asi dve tretiny recyklačných podnikov v oblasti plastov vo Francúzsku sú dnes v zisku. Ako je zjavné zo situácie v iných krajinách EÚ , ak má byť recyklácia plastov ekonomicky životaschopná, potom je dôležité recyklačné zariadenia modernizovať a rozširovať. Mnohé z opatrení navrhovaných v oddiele 4.1 sú osobitne navrhnuté na posilňovanie dôvery investorov.

Je potrebné, aby verejné orgány investovali do rozširovania a zlepšovania separovaného zberu. Kľúčovú úlohu pri poskytovaní potrebných finančných prostriedkov môžu zohrávať dobre navrhnuté systémy rozšírenej zodpovednosti výrobcu. Napríklad v niektorých krajinách s veľmi vysokou mierou recyklácie sa väčšina nákladov na separovaný zber a spracovanie odpadu z obalov financuje z príspevkov, ktoré platia výrobcovia.

Okrem toho, že je zdrojom financovania, rozšírená zodpovednosť výrobcu môže stimulovať podniky k vývoju udržateľnejších plastových výrobkov. Systémy rozšírenej zodpovednosti výrobcu môžu za predpokladu, že sa dobre navrhnú a zavedú v celej Európe, prispieť k zefektívneniu procesu recyklácie, podporovať navrhovanie pre recyklovateľnosť, znížiť odpad a znečistenie a podporiť intenzívnejší dialóg medzi výrobcami, miestnymi orgánmi a recyklátormi. Komisia sa v navrhovanej revízii právnych predpisov o odpadoch usiluje o podporu tohto modelu a jeho zefektívnenie prostredníctvom minimálnych spoločných požiadaviek vychádzajúcich z existujúcich najlepších postupov. Komisia s cieľom zaistiť bezproblémové fungovanie systémov rozšírenej zodpovednosti výrobcu a podporiť investície do recyklácie bude usmerňovať v tom, ako efektívne modulovať poplatky,ktoré platia výrobcovia, a to najmä za obaly. Napríklad „ekomodulácia“ takýchto poplatkov môže priniesť výsledky iba vtedy, ak zmysluplne finančne odmeňuje udržateľnejšie voľby pri navrhovaní výrobkov.

Uplatnením zásady rozšírenej zodpovednosti výrobcu by prípadne mohlo byť vytvorenie súkromného fondu na financovanie investícií do inovatívnych riešení a nových technológií zameraných na zníženie vplyvu výroby primárnych plastov na životné prostredie. Tým by sa napríklad mohlo podporiť využívanie recyklovaných plastov. Komisia v spolupráci so zainteresovanými stranami zanalyzuje do polovice roka 2019 možné charakteristiky takéhoto fondu, a to aj z hľadiska technologickej a vecnej neutrality a komplementarity vo vzťahu k existujúcim nástrojom, a podrobne preskúma technickú, hospodársku a právnu uskutočniteľnosť.

V podpore transformácie a smerovaní investícií zohrá kľúčovú úlohu aj to, ako sa členské štáty budú rozhodovať vo veci daní a verejného obstarávania. Komisia v navrhovanej revízii predpisov o odpadoch kladie dôraz na to, aby sa na prioritizáciu prevencie vzniku odpadu a recyklácie na národnej úrovni využívali ekonomické nástroje. Ekonomickosť recyklácie plastov by sa mohla zlepšiť internalizáciou environmentálnych nákladov skládkovania a spaľovania pomocou vysokých alebo postupne sa zvyšujúcich poplatkov a daní.

K rozvoju recyklačných kapacít EÚ, a teda aj recyklácie plastov, rozhodujúcim dielom prispievajú aj európske štrukturálne a investičné fondy, najmä fondy politiky súdržnosti. Na zlepšenie odpadového hospodárstva sa v rokoch 2014 až 2020 pridelilo viac ako 5,5 miliardy EUR. Hlavne sa očakáva, že sa to premietne do zvyšovania recyklačných kapacít o 5,8 milióna ton odpadu ročne. Dôležitú úlohu môže zohrať aj Európsky fond pre strategické investície (EFSI), a to napríklad podporovaním integrovanejšieho hodnotového reťazca a projektov na recykláciu plastov v uzatvorenom cykle. Nedávno spustená platforma na podporu financovania obehového hospodárstva zvýši informovanosť investorov a uľahčí prístup k financovaniu projektov v oblasti obehového hospodárstva.

4.4. Zúročenie globálnych opatrení

Príležitosti a výzvy spojené s plastmi sú čoraz globálnejšie a ich riešenie významne prispeje k dosahovaniu cieľov trvalo udržateľného rozvoja do roku 2030. Spotreba plastov na hlavu mimo Európy rýchlo rastie, a to najmä v Ázii. Hodnotové reťazce v oblasti plastov sa rozvinuli v rámci celých kontinentov a s plastovým odpadom sa medzinárodne obchoduje: asi polovica plastového odpadu zozbieraného v EÚ sa vyváža do zahraničia, neistým však zostáva jeho spracovanie. Viac než 85 % vývozu plastového odpadu smeruje v súčasnosti do Číny, čo sa po tom, ako sa táto krajina rozhodla zakázať dovoz niektorých druhov plastového odpadu, čoskoro zmení, a tým sa otvárajú príležitosti pre európskych recyklátorov.

Na mnohých miestach sveta je potrebná primeraná prevencia tvorby plastového odpadu, systémov zberu a recyklácie. Morský odpad z jednej krajiny môže skončiť na plážach inej a plastové úlomky z celej zemegule sa unášané morskými prúdmi hromadia v priebehu času v oceánoch a moriach. Medzinárodná spolupráca má pre riešenie tohto problému zásadný význam. Oceány a moria sú globálnym statkom a spoločným dedičstvom, a ak sa súčasný trend nezvráti, budúce generácie zdedia znehodnotené morské ekosystémy a hrozby pre ľudské zdravie. Základným predpokladom uchránenia morí pred plastmi je zavedenie spoľahlivých systémov prevencie vzniku odpadu a systémov odpadového hospodárstva, najmä v rozvíjajúcich sa ekonomikách. Na medzinárodných fórach (napr. G7 a G20, OSN a v kontexte dohovoru MARPOL) sa začal celý rad iniciatív, boli podpísané regionálne morské dohovory, pričom opatrenia proti morskému odpadu sú zahrnuté aj v programe medzinárodnej správy oceánov pre budúcnosť našich oceánov.

EÚ bude naďalej podporovať medzinárodné aktivity, celosvetovo propagovať najlepšie postupy a používať nástroje vonkajšieho financovania v prospech zlepšení v prevencii vzniku odpadu a odpadovom hospodárstve na celom svete. Komisia bude aj naďalej viesť politický dialóg vo veciach životného prostredia a priemyslu, ako aj dialógy v rámci dohôd o voľnom obchode, a aktívne spolupracovať v rámci regionálnych morských dohovorov. Takisto sa aktívne zapojí do pracovnej skupiny, ktorú v záujme hľadania medzinárodnej odpovede v boji proti plastovému morskému odpadu a mikroplastom zriadilo Environmentálne zhromaždenie OSN v decembri 2017. V roku 2018 Komisia spustí osobitný projekt na znižovanie objemu plastového odpadu a znečistenia morí vo východnej a juhovýchodnej Ázii, kde tento problém rýchlo rastie. Na podporu plnenia Barcelonského dohovoru takisto preskúma možnosti prijatia opatrení na zníženie znečistenia plastmi v Stredozemnom mori, a keďže veľká časť plastového odpadu je do mora nesená najprv riekami, aj v povodiach hlavných svetových riek. A v neposlednom rade Komisia podporí spoluprácu najvzdialenejších regiónov EÚ s ich susedmi v Karibskom mori, Indickom, Tichom a Atlantickom oceáne v rôznych oblastiach vrátane odpadového hospodárstva a recyklácie.

Pre inovatívne obehové odvetvie plastov sa do budúcnosti otvárajú tiež významné perspektívy rozvoja v celosvetovom meradle. EÚ už teraz dosahuje najvyššiu mieru recyklácie plastov na svete. Vzhľadom na jej ciele týkajúce sa lepšej recyklovateľnosti obalov a vyššej miery recyklácie má dobré predpoklady na to, aby sa postavila do čela najnovšieho vývoja tým, že podporí hlavne investície do moderných recyklačných technológií, nových, na recykláciu vhodnejších materiálov a riešení na obmedzenie morského odpadu.

V záujme integrovanejšieho odvetvia recyklácie plastov v globálnom meradle, a teda vytvorenia cezhraničného obehového hodnotového reťazca, je potrebné posilniť dôveru hospodárskych subjektov a verejných orgánov. Komisia bude v záujme zvýšenia dôvery priemyslu v kvalitu recyklovateľných alebo recyklovaných plastov podporovať napríklad rozvoj medzinárodných noriem. Takisto bude dôležité zabezpečiť, aby sa so všetkými plastmi vyvezenými do zahraničia na recykláciu zaobchádzalo a spracovávali sa za podmienok podobných tým, ktoré sa podľa pravidiel prepravy odpadu uplatňujú v EÚ, a aby sa podporili opatrenia v oblasti odpadového hospodárstva podľa Bazilejského dohovoru a vyvíjal sa systém EÚ na certifikáciu recyklačných zariadení. Na podporu všeobecného využívania recyklovateľných a recyklovaných plastov je rovnako potrebné globálne úsilie priemyslu.

5. Závery

Výzvy spojené s výrobou, spotrebou a ukončovaním životného cyklu plastov sa môžu pre EÚ a konkurencieschopnosť európskeho priemyslu premeniť na príležitosť. Ich riešenie s využitím ambicióznej strategickej vízie, ktorá zahrnie celý hodnotový reťazec, môže stimulovať rast, zamestnanosť a inovácie. Takto sa môže utvrdiť vedúce postavenie Európy pri nachádzaní globálnych riešení a prispieť k prechodu na nízkouhlíkové a obehové hospodárstvo a súčasne občanom poskytovať čistejšie a bezpečnejšie prostredie.