Oznámenie Komisie Rade a Európskemu parlamentu - 50 rokov zmluvy o Euratome {SEK(2007) 347} /* KOM/2007/0124 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 20.3.2007 KOM(2007) 124 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU 50 ROKOV ZMLUVY O EURATOME {SEK(2007) 347} OZNÁMENIE KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU 50 ROKOV ZMLUVY O EURATOME Na 25. marec 2007 pripadá päťdesiate výročie podpísania Rímskych zmlúv, ktoré dali vznik Európskemu hospodárskemu spoločenstvu, z ktorého sa neskôr stalo Európske spoločenstvo, a Európskemu spoločenstvu pre atómovú energiu, často nazývanému Euratom. Toto výročie je príležitosťou na preskúmanie hlavných prínosov Zmluvy o Euratome s cieľom lepšie sa pripraviť na budúcnosť. 1. Úvod Európske spoločenstvo pre atómovú energiu (ďalej len „Spoločenstvo“) sa založilo s cieľom vymedziť podmienky rozvoja jadrovej energetiky v Európe na základe spoločného využívania zdrojov (fondy, znalosti, materiály, odborníci atď.), zabezpečiť ochranu obyvateľov a pridružiť ďalšie krajiny a medzinárodné organizácie. Zmluva o Euratome prebudila u niektorých štátov záujem, ktorý ich podnietil k účasti na rozšírenom projekte spoločného trhu, o ktorom sa rokovalo v rovnakom čase ako o Zmluve o Euratome. V snahe dosiahnuť tieto ciele prijalo Spoločenstvo rozsiahly súbor úloh: - rozvoj výskumu a zabezpečovanie šírenia technických poznatkov, - stanovenie jednotných bezpečnostných noriem na ochranu zdravia obyvateľstva a pracovníkov a sledovanie ich uplatňovania, - uľahčenie investícií a zabezpečenie výstavby základných zariadení potrebných na rozvoj jadrovej energetiky v Spoločenstve najmä podnecovaním iniciatív podnikov, - starostlivosť o pravidelné a spravodlivé zásobovanie všetkých odberateľov rudami a jadrovým palivom, - poskytnutie záruky prostredníctvom vhodných kontrol, že jadrové materiály sa nepoužívajú na iné účely ako tie, na ktoré sú určené, - uplatňovanie vlastníckeho práva k osobitným štiepnym materiálom, ktoré mu bolo priznané, - zabezpečenie rozsiahlych odbytísk a prístupu k najlepším technickým prostriedkom vytvorením spoločného jadrového trhu, - spolu s ostatnými krajinami a medzinárodnými organizáciami vytvorenie všetkých vzťahov, ktoré môžu napomôcť pokrok v oblasti mierového využitia jadrovej energie. 2. PRÍNOSY ZMLUVY O EURATOME 2.1. Podpora výskumu a šírenie poznatkov Článkom 7 Zmluvy o Euratome sa do práva Spoločenstva zaviedol pojem výskumných programov Spoločenstva (rámcových programov). Prvé programy Spoločenstva dnes už patria minulosti. V rámci šiesteho rámcového programu Euratomu na obdobie rokov 2002 – 2006 sa mohla uskutočniť investícia vo výške 1,23 miliardy EUR do výskumu Spoločenstva týkajúceho sa Euratomu, do rozvoja technológií, medzinárodnej spolupráce, šírenia a zhodnocovania poznatkov a vzdelávania s cieľom zaistiť bezpečné využívanie jadrovej energie a inováciu v oblasti jadrovej energetiky, ako aj v oblasti medicínskeho a priemyselného využitia ionizujúceho žiarenia. V rámci tohto programu sa sčasti financovali aj jadrové činnosti Spoločného výskumného centra (SVC). Toto centrum bolo zriadené na základe Zmluvy o Euratome (článok 8). Svoje jadrové a nejadrové činnosti v súčasnosti rozvíja prostredníctvom siedmich výskumných ústavov, ktoré sa nachádzajú v Nemecku, Belgicku, Taliansku, Holandsku a Španielsku. V čase päťdesiateho výročia Zmluvy o Euratome sa začne siedmy rámcový program Spoločenstva (2007 – 2011) s rozpočtom asi 2,75 miliardy EUR. Takmer jedna tretina tohto rozpočtu je určená na výskum v oblasti jadrového štiepenia, a to buď v rámci programu nepriamych akcií, alebo prostredníctvom SVC, a ktorý sa bude zameriavať na aspekty bezpečnej prevádzky a rozvoja systémov štiepnych reaktorov, nakladania s rádioaktívnym odpadom, rádiologickej ochrany a bezpečnosti, ktoré súvisia s nerozširovaním jadrových zbraní. Takmer dve tretiny rozpočtu sú určené na výskum v oblasti energie z jadrovej syntézy. Význam prisudzovaný jadrovej syntéze sa vysvetľuje účasťou Únie prostredníctvom Spoločenstva na projekte Medzinárodného termonukleárneho experimentálneho reaktora (International Thermonuclear Experimental Reactor – ITER), do ktorého je zapojená Čína, Južná Kórea, Spojené štáty, Japonsko, India a Rusko. Účasť týchto krajín na projekte je vyvrcholením výskumov Spoločenstva uskutočňovaných v tejto oblasti od čias prvého výskumného programu Spoločenstva, ktoré v roku 1978 viedli k vytvoreniu Joint European Torus (JET, Culham), ktorého výsledky sú dôležitým krokom smerom k využívaniu energie zo syntézy. 2.2 Ochrana zdravia obyvateľstva a pracovníkov prostredníctvom základných noriem V oblasti ochrany zdravia sa vypracovali dôležité právne predpisy Spoločenstva, vďaka ktorým sa mohla zaviesť ochrana na vysokej úrovni, ktorá vychádza zo súčasných vedeckých poznatkov. Na medzinárodnej úrovni sa odrážajú v činnosti Medzinárodnej komisie pre rádiologickú ochranu, Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu, Vedeckého výboru OSN pre sledovanie účinkov ionizujúceho žiarenia, Svetovej zdravotníckej organizácie, Medzinárodnej organizácie práce a Agentúry pre jadrovú energiu pri Organizácii pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD). Základné normy v oblasti rádiologickej ochrany vypracované v spolupráci so skupinou vedeckých odborníkov (článok 31) sú v súčasnosti logicky skĺbeným súborom viac ako dvadsiatich aktov rôzneho charakteru vrátane šiestich smerníc. Tieto normy veľmi presne vymedzujú povinnosti v oblasti schvaľovania postupov, dohľadu nad pracovnými podmienkami a pracovným prostredím pracovníkov vystavovaných účinkom žiarenia vrátane rádiologickej ochrany, lekárskeho dohľadu a vzdelávania a informovania pracovníkov, a takisto v oblasti ochrany obyvateľstva s cieľom mať pod kontrolou a znížiť na najnižšiu možnú úroveň účinky takýchto činností na verejnosť. Základné normy pokrývajú všetky situácie, ktoré môžu viesť k vystaveniu obyvateľstva a pracovníkov ionizujúcemu žiareniu a ktoré sa týkajú nielen všeobecne známej oblasti výroby jadrovej energie, ale akejkoľvek ďalšej aplikácie ionizujúceho žiarenia v priemysle a medicíne, pričom vystavovanie sa jeho účinkom na lekárske účely je hlavným zdrojom vystavovania obyvateľstva rádioaktivite umelého pôvodu. Základné normy zohľadňujú skutočnosť, že pracovníci a obyvateľstvo môžu byť vystavení prirodzenej rádioaktivite v situáciách, ktoré si môžu vyžadovať opatrenie zo strany orgánov a zamestnávateľov. Ochrana životného prostredia je do zmluvy začlenená už od čias jej vzniku, čo z nej určitým spôsobom robí priekopníka v tejto oblasti. Núti totiž členské štáty, aby Komisii predložili všeobecné údaje o každom projekte nakladania s rádioaktívnym odpadom, ktoré sú predpokladom na udelenie povolenia Komisie, aby Komisia mohla určiť budúci dosah takéhoto projektu na životné prostredie iného členského štátu. Zároveň núti členské štáty, aby zaviedli systém stálej kontroly stupňa rádioaktivity v životnom prostredí a odovzdávali Komisii informácie, ktoré sú výsledkom tejto kontroly. Komisia systematicky preveruje činnosť a účinnosť týchto vnútroštátnych kontrolných zariadení. Výsledky kontrol uskutočnených štátmi a výsledky inšpekcií uskutočnených Komisiou sa uverejňujú. Po havárii v Černobyle v roku 1986 sa prijali opatrenia Spoločenstva s cieľom vymedziť podmienky dovozu poľnohospodárskych výrobkov pochádzajúcich z oblasti havárie. Spoločenstvo sa podieľa na zaistení bezpečnosti samotného miesta havárie najmä tým, že prispieva do Fondu na ochranný kryt černobyľského reaktora. Zároveň vyvíja činnosť v prospech obyvateľov tejto oblasti (programy CORE a ETHOS). Táto udalosť vyvolala jednomyseľnú medzinárodnú reakciu, ktorá mala za následok prijatie dôležitých medzinárodných dohovorov v oblasti bezpečnosti jadrových činností, ku ktorým Spoločenstvo pristúpilo. Zároveň posilnila rámec Spoločenstva v oblasti odozvy na prípadnú rádiologickú havarijnú situáciu alebo jadrovú haváriu presne vymedzenými povinnosťami uloženými členským štátom a prevádzkovateľom jadrových zariadení, pokiaľ ide o zavedenie havarijných plánov na úrovni štátov, lokalít a zariadení, ako aj o informovanie obyvateľov. Zriadil sa aj systém výmeny informácií Spoločenstva, ktorý je v prevádzke 24 hodín denne (ECURIE). 2.3. Investičný výhľad Spoločenstva v jadrovom sektore Zmluvou o Euratome sa Spoločenstvu udeľujú viaceré právomoci na podnecovanie, koordináciu a usmernenie investícií aktérov z jednotlivých štátov do jadrovej oblasti z perspektívy Spoločenstva. Na tieto účely je Komisia poverená pravidelným uverejňovaním informatívneho jadrového programu Spoločenstva (PINC). Tento program musí načrtnúť usmernenia, najmä pokiaľ ide o ciele výroby jadrovej energie a investície, ktoré si vyžaduje ich uskutočňovanie. Od roku 1958 uverejnila Komisia štyri programy PINC. Piaty program bol prijatý 10. januára 2007 v rámci celkového balíka opatrení, ktorým sa pre Európu vytyčuje nová energetická politika v záujme boja proti zmenám klímy a zvýšenia energetickej bezpečnosti a konkurencieschopnosti EÚ v tejto oblasti, a zapadá do línie poslednej Zelenej knihy Komisie s názvom „Európska stratégia pre udržateľnú, konkurencieschopnú a bezpečnú energiu“ (2006). Podniky, ktoré majú investičné projekty v jadrovej oblasti, sú povinné oznámiť ich Komisii, aby k nim Komisia mohla predložiť svoje stanovisko. Komisii sa predložilo vyše 200 projektov, z ktorých najnovšie sa týkajú výmeny vybavenia existujúcich jadrových zariadení a výstavby nových jadrových reaktorov vo Fínsku a Francúzsku. Pôžičky Euratomu, ktoré v roku 1977 zaviedla Rada, umožnili účasť na financovaní jadrových elektrární v Únii. V rokoch 1977 – 1994 sa poskytlo 87 pôžičiek. Neskôr ich členské štáty, ktorým boli určené, splatili v plnom rozsahu. Od roku 1994 sa poskytli pôžičky určené najmä na zvýšenie bezpečnosti a účinnosti sústavy jadrových zariadení krajín, ktoré neboli členmi Európskej únie. Poskytli sa tri pôžičky (Bulharsko, Rumunsko a Ukrajina). Zmluvou o Euratome sa do práva Spoločenstva zaviedol aj pojem spoločného podniku. Spoločné podniky majúce právnu subjektivitu sú určené na uskutočňovanie osobitných projektov, ktoré majú pre rozvoj jadrového priemyslu v Spoločenstve prvoradý význam. V rokoch 1961 – 1978 sa založilo 8 spoločných podnikov. Účelom posledného podniku bolo výstavba a prevádzkovanie spoločného európskeho torusu (JET). Plánuje sa zriadenie nového spoločného podniku na zabezpečenie účasti Únie na projekte ITER. Spoločný podnik je nástroj na podporu inovácie. Tento nástroj bol prevzatý z Jednotného európskeho aktu do Zmluvy o ES a v súčasnosti poskytuje projektu Galileo možnosť opierať sa o takúto štruktúru. 2.4. Pravidelné a spravodlivé zásobovanie všetkých odberateľov Spoločenstvo zodpovedá za zabezpečenie pravidelného a spravodlivého zásobovania všetkých odberateľov rudami a jadrovým palivom. Systém kontroly zásobovania ustanovený v Zmluve o Euratome v kapitole VI hlava II je založený na Agentúre Euratomu pre zásobovanie, ktorá sa poníma ako hlavný a výlučný sprostredkovateľ nákupu a predaja jadrových materiálov v Spoločenstve, ktorý má usmerňovať a kontrolovať ponuku a dopyt. Táto agentúra má právnu subjektivitu a finančnú autonómiu a dohľad nad ňou vykonáva Komisia. Pomáha jej poradný výbor tvorený účastníkmi trhu jadrových materiálov. Aby agentúra mohla plniť svoju funkciu, predovšetkým má opčné právo, ktoré jej umožňuje nadobúdať akúkoľvek rudu, zdrojový materiál a osobitný štiepny materiál vyprodukovaný v členskom štáte, a ďalej výlučné právo uzatvárať zmluvy na dodávku týchto materiálov bez ohľadu na to, či pochádzajú zo Spoločenstva alebo z nečlenských krajín. Predpokladom platnosti týchto zmlúv je podľa práva Spoločenstva ich schválenie agentúrou. Agentúra zohráva aj praktickú úlohu najmä tým, že podporuje spoločnosti Spoločenstva počas rokovania s podnikmi tretích krajín alebo tým, že uverejňuje referenčné údaje. Okrem toho prebytok na svetovom trhu jadrových materiálov predávaných za veľmi nízke ceny na začiatku 90. rokov v dôsledku otvorenia bývalej sovietskej zóny viedol agentúru k tomu, aby s podporou Súdneho dvora odmietla schváliť zmluvy považované za odporujúce spoločnej politike zásobovania. Táto politika predovšetkým ustanovuje zemepisnú diverzifikáciu zdrojov zásobovania a má za cieľ zamedziť tomu, aby bola Únia závislá iba od jedného zdroja zásobovania. 2.5. Kontrola mierového využitia jadrových materiálov Účelom bezpečnostnej kontroly Euratomu (kapitola VII hlava II Zmluvy) je ubezpečiť sa, že sa rudy, zdrojové materiály a osobitné štiepne materiály nepoužívajú na iné účely ako tie, ktoré oznámili ich spotrebitelia, a že sú splnené ustanovenia týkajúce sa zásobovania a každý zvláštny záväzok Spoločenstva voči tretiemu štátu alebo medzinárodnej organizácii. Komisia má právomoc a zároveň povinnosť vykonať túto kontrolu, ktorú si plní už 50 rokov. Kontrola Komisie sa zameriava na každý jadrový materiál nachádzajúci sa na území Spoločenstva od okamihu jeho ťažby alebo dovozu. Komisia dozerala na to, aby si prevádzkovatelia jadrových zariadení splnili svoje povinnosti tak, ako vyplývajú zo samotnej zmluvy a z postupne prijatých vykonávacích nariadení. Posledné nariadenie bolo prijaté v roku 2005 a očakáva sa, že jeho úpravy budú zodpovedať rozšíreniu Únie, vývoju techník jadrového priemyslu a informačných technológií, ako aj legislatívnym zmenám. Okamžite sa zriadila inšpekčná skupina (1960). V roku 2006 mala táto skupina 180 členov. Zmluva im zaručuje kedykoľvek právo prístupu na všetky miesta a ku všetkým údajom a osobám, ktoré sa z dôvodu svojho povolania zaoberajú materiálmi, vybavením alebo zariadeniami podliehajúcimi kontrole. Inšpekcie jadrových zariadení v Spoločenstve sa vykonávajú v pravidelných intervaloch. Okrem toho Komisia použila donucovacie prostriedky ustanovené zmluvou pre prípad porušení zistených v tejto oblasti. Obrátila sa priamo na príslušný členský štát v rámci konania o porušení (článok 141) prostredníctvom postupu ad hoc ustanoveného v článku 82 (jeden prípad), uplatnením jedného z opatrení ustanovených zmluvou priamo voči daným subjektom (článok 83), akými sú napríklad upozornenie (sedem prípadov) alebo umiestnenie pod dočasnú správu (jeden prípad). V rámci Zmluvy o nerozširovaní jadrových zbraní z 1. júla 1968 sa podpísali tripartitné dohody jednak medzi členskými štátmi nedisponujúcimi jadrovými zbraňami, Euratomom a Medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu (MAAE), a jednak medzi oboma štátmi disponujúcimi jadrovými zbraňami a uvedenými organizáciami. Tieto tri tripartitné dohody umožňujú koordinovať úlohu Euratomu v tejto oblasti a úlohu udelenú MAAE na základe Zmluvy o nerozširovaní jadrových zbraní. Tieto zmluvy boli zmenené a doplnené a posilnené dodatkovými protokolmi v roku 1998. 2.6. Medzinárodné vzťahy Spoločenstvo sa vytvorilo ako organizácia otvorená svetu, poverená spolu s ďalšími krajinami a medzinárodnými organizáciami vytvoriť „také vzťahy, ktoré urýchlia rozvoj mierového využívania jadrovej energie“ (článok 2). História uplatňovania kapitoly X v hlave II Zmluvy o Euratome umožňuje porovnať rozvíjanie medzinárodných vzťahov Spoločenstva z hľadiska vývoja uplatňovania celej zmluvy o Euratome: najprv výskum technologického rozvoja, potom obchodná expanzia a nakoniec medzinárodná spolupráca vo všetkých oblastiach spadajúcich pod právomoci, najmä v oblasti inovácie, jadrovej bezpečnosti, rádiologickej ochrany a nerozširovania jadrových zbraní. Spoločenstvo tak podpísalo dohody o spolupráci v oblasti mierového využitia jadrovej energie s množstvom tretích krajín vrátane hlavných dodávateľov v tejto oblasti: Spojených štátov amerických, Kanady, Austrálie, Argentíny, Uzbekistanu, Ukrajiny, Japonska a Kazachstanu. Pripravujú sa rokovania s Ruskom. Dohody v oblasti výskumu sa podpísali s Ruskom, Ukrajinou, Kazachstanom a Spojenými štátmi. Spoločenstvo okrem toho potvrdilo svoj pevný záväzok na medzinárodnej úrovni tým, že sa stalo súčasťou hlavných medzinárodných dohovorov v jadrovej oblasti: Dohovoru o fyzickej ochrane jadrových materiálov (1991), Dohovoru o jadrovej bezpečnosti (2000), Spoločného dohovoru o bezpečnosti nakladania s vyhoretým palivom a bezpečnosti nakladania s rádioaktívnym odpadom (2006), ako aj Dohovoru o včasnom oznámení jadrovej havárie a Dohovoru o pomoci v prípade jadrovej alebo radiačnej havárie (2006). Bezpečnosť v Únii závisí aj od bezpečnosti za jej hranicami. Začatie dialógu so štátmi bývalého Sovietskeho zväzu o bezpečnosti ich sústavy jadrových zariadení je začiatkom intenzívnej medzinárodnej spolupráce s cieľom zvýšiť jadrovú bezpečnosť vo svete normatívnymi a technickými prostriedkami, ktorá sa v Únii premietla do programov technickej pomoci a spolupráce so štátmi strednej a východnej Európy a novými nezávislými štátmi (PHARE a TACIS), založenými na Zmluve o ES. Zmluva o Euratome by mala byť právnym základom nástroja pomoci v oblasti jadrovej bezpečnosti a spoľahlivosti, ktorá nadviaže na program TACIS, ktorý bol najväčším príspevkom k posilneniu jadrovej bezpečnosti v štátoch bývalého Sovietskeho zväzu. Od roku 2003 sa Spoločenstvo zúčastňuje na Medzinárodnom fóre štvrtej generácie ( Generation IV International Forum - GIF ) a nedávno uzavrelo Rámcovú dohodu o medzinárodnej spolupráci v oblasti výskumu a vývoja jadrových energetických systémov štvrtej generácie ( International Framework Agreement for International Collaboration on Research and Development of Generation IV Nuclear Energy Systems ). V súčasnosti sa rokuje o pristúpení Spoločenstva k Mnohostrannému environmentálnemu jadrovému programu v Ruskej federácii ( Multilateral Nuclear Environmental Programme in the Russian Federation - MNEPR ). Spoločenstvo, ktoré je zastúpené Komisiou, napokon rozvíja na rôznych úrovniach vzťahy spolupráce so špecializovanými agentúrami OSN, Radou Európy a OECD, organizáciami výslovne uvedenými v zmluve, pričom si zachováva svoj špecifický charakter. Od svojich začiatkov, a najmä od roku 1975, Spoločenstvo spolupracuje s Medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu. Ich vzájomné vzťahy treba upevniť so zreteľom na nové celosvetové súvislosti, ktoré si vyžadujú, aby využívanie jadrovej energie bolo sprevádzané snahami v oblasti jadrovej bezpečnosti a spoľahlivosti a nerozširovania jadrových zbraní. 3. Záver a Perspektívy Aktivity vyvíjané pod záštitou Zmluvy o Euratome už päťdesiat rokov umožňujú hodnotiť jej bilanciu výrazne pozitívne. Zmluva umožnila Spoločenstvu uskutočniť významné akcie v strategickom sektore, najmä z hľadiska energetického zásobovania Únie. Za významné sa uznávajú jej aktivity osobitne v oblasti výskumu, ochrany zdravia, kontroly mierového využitia jadrových materiálov a medzinárodných vzťahov. Vďaka Zmluve o Euratome prispieva Spoločenstvo k vedeckému pokroku podporou výskumu a inovácie. Zabezpečuje, aby sa na občanov uplatňovali prísne normy rádiologickej ochrany a zúčastňuje sa nových iniciatív v jadrovej oblasti. Uskutočňuje globálnu koncepciu investícií do tohto sektora. Dohliada na pravidelné a spravodlivé zásobovanie odberateľov jadrových materiálov Spoločenstva, ako aj na prísnu kontrolu mierového využívania jadrových materiálov. Stalo sa medzinárodným aktérom v tomto sektore. Zmluva o Euratome vytvorila základ pre akcie Spoločenstva spojené s činnosťami v oblasti výroby elektriny z jadrovej energie, ale aj pre iné akcie, v rámci ktorých sa rádioaktívne látky využívajú na účely výskumu, na priemyselné alebo medicínske účely (výskumy, pravidlá rádiologickej ochrany atď.). Pravidlá Zmluvy o Euratome sú teda prítomné v každodennom živote občanov všetkých členských štátov. Od roku 1957 sa Zmluva o Euratome zmenila a doplnila z hľadiska inštitucionálnych a procedurálnych aspektov v nadväznosti na vývojové zmeny v Spoločenstvách, po vytvorení Únie a jej jednotlivých rozšíreniach, aj keď boli predložené ambicióznejšie návrhy na revíziu Zmluvy o Euratome, najmä Komisiou. Spoločenstvo však bolo začlenené do vývoja Únie a je súčasťou jeho prvého piliera. Od nadobudnutia účinnosti Zmluvy o Euratome sa postupne menil politický, hospodársky a technologický kontext uplatňovania jej ustanovení a vytýčili sa nové ciele, ktoré uľahčujú alebo neuľahčujú činnosť Spoločenstva. To znamená, že určité ustanovenia zmluvy sa uplatnili čiastočne. Napríklad Agentúra Euratomu pre zásobovanie, činná od roku 1960, musela zodpovedajúcim spôsobom prispôsobiť svoje právomoci. Z tohto pohľadu zohrala Komisia v rozsahu svojich právomocí úlohu hybnej sily s cieľom navrhnúť a zabezpečiť postupné uplatňovanie zdrojov zmluvy od 1. januára 1958 so zreteľom na potreby a podmienky Únie. V tomto úsilí Komisiu viackrát podporili rozsudky Súdneho dvora Európskych spoločenstiev. V posledných rokoch Komisia reagovala mimoriadne intenzívne, pričom napríklad navrhla rozšíriť právny rámec Spoločenstva na zabezpečenie jadrových činností („jadrový balík“), ktorého prijatiu v Rade stále bráni nedosiahnutie kvalifikovanej väčšiny hlasov. Potreba takéhoto spoločného rámca potvrdená rozsudkom Súdneho dvora z 10. decembra 2002 vo veci C-29/99 sa stala zjavnou pri poslednom rozšírení Únie, keď bola jadrová bezpečnosť na programe rokovaní, ktoré vyústili do záväzkov definitívne vyradiť z prevádzky niekoľko jadrových reaktorov s veľkou finančnou podporou Spoločenstva. Trvácnosť pôvodných ustanovení Zmluvy o Euratome posilňuje moderný charakter viacerých z nich. Dlho po roku 1957 inšpirovali alebo predstihli vývoj ďalších oblastí práva Spoločenstva, ako napríklad ustanovenia Zmluvy o ES v oblasti výskumu a technologického rozvoja (rámcový program, spoločný podnik atď.). Hoci doteraz nedošlo k vytvoreniu inštitúcie so štatútom univerzity v zmysle Zmluvy o Euratome (článok 9), Komisia bola hybnou silou vytvárania Európskej siete pre vzdelávanie v oblasti jadrovej energie (ENEN – European Nuclear Education Network). V súčasnosti existuje možnosť získať titul European Master of Science in Nuclear Engineering. V čase, keď Komisia navrhuje nariadenie na účely zriadenia Európskeho technologického inštitútu na základe Zmluvy o ES, je táto skúsenosť v jadrovej oblasti bohatým zdrojom poučení. Inšpekcie Euratomu uskutočňované od roku 1960 majú priekopnícky charakter vo vzťahu k inšpektorátom Spoločenstva v iných oblastiach (letecká bezpečnosť, námorná bezpečnosť atď.). Svedčia o tom aj ustanovenia, ktoré Spoločenstvu umožňujú monitorovať rádioaktivitu v životnom prostredí a uznávajú súbežnosť vnútorných a vonkajších právomocí Spoločenstva (článok 101). Ovládanie jadrovej technológie sa v roku 1957 považovalo za kľúčový faktor vytvorenia podmienok trvalo udržateľného mieru a prosperity v rekonštruovanej Európe a vo svete poznačenom studenou vojnou. Predovšetkým bolo odrazom obáv o veľkú energetickú núdzu v dobe, keď upadá produkcia uhlia a zvyšuje sa spotreba ropy. Tieto obavy sa ešte zväčšili následkom suezskej krízy. Štáty boli odhodlané minimalizovať nielen svoju vonkajšiu závislosť od tradičných zdrojov energie, ale aj technologickú závislosť od technologicky vyspelejších tretích štátov. Treba konštatovať, že tieto obavy vyjadrené rôznymi slovami majú v našich súčasných podmienkach osobitnú odozvu Prebiehajúca diskusia o vytýčení európskej energetickej politiky zameranej na konkurencieschopnosť, bezpečnosť zásobovania a environmentálne hľadiská je vhodnou príležitosťou na zamyslenie sa nad budúcou činnosťou Euratomu. Dnes je jadrová energia v Únii i za jej hranicami realitou. Súčasná honba za energetickými zdrojmi spôsobuje, že v súvislosti s týmto zdrojom energie sa vynárajú nové výzvy. Zmluva o Euratome obsahuje základné ustanovenia, ktoré Únii umožňujú v tomto sektore konať. Aj keď je nedokonalá, Únia, členské štáty i občania ju potrebujú. V budúcnosti sa musí uplatňovanie Zmluvy o Euratome i naďalej sústrediť na jadrovú bezpečnosť a spoľahlivosť. Nedávne rozšírenia EÚ posilnili v rámci Únie diverzifikáciu v oblasti jadrovej energetiky a zdôraznili potrebu akcie Spoločenstva, na ktorú poukázal jadrový program PINC, prijatý 10. januára 2007, najmä pokiaľ ide o zabezpečenie ochrany zdravia a životného prostredia a zabránenie svojvoľnému používaniu jadrových materiálov. Vynaložené zdroje poskytnuté na základe Zmluvy o Euratome prinesú v tomto smere úžitok všetkým členským štátom. Veľmi veľký význam má aj bezpečnosť jadrových zariadení a ochrana pred ionizujúcim žiarením v tretích krajinách. V blízkej dobe sa uplatní nový nástroj medzinárodnej spolupráce v tejto oblasti, ktorý bude v plnom rozsahu vychádzať zo Zmluvy o Euratome. Komisia zdôrazňuje, že v jadrovej oblasti si treba udržať technologický náskok a v tomto smere sa zasadzuje o rozšírenie čo najdokonalejšieho rámca aj na oblasť bezpečnosti existujúcich a budúcich zariadení, nerozširovania jadrových zbraní, nakladania s jadrovým odpadom a definitívneho vyradenia jadrových zariadení z prevádzky. Spoločenstvo bude teda povinné naďalej prispievať k podpore rozvoja jadrového priemyslu a zaručiť dodržiavanie najprísnejších noriem týkajúcich sa rádiologickej ochrany, bezpečnosti a spoľahlivosti zariadení pri využívaní rádioaktivity na akéhokoľvek účely, aby tak prispelo k zvýšeniu úrovne a kvality života občanov v Únii nezávisle od energetických alternatív, ktoré si vybrali jednotlivé štáty, a v spolupráci s tretími krajinami a medzinárodnými organizáciami aj občanov v ďalších častiach sveta.