4.5

EHSV vo všeobecnosti súhlasí s navrhovanými predpismi, ale vyslovuje pár pripomienok k niektorým dôležitým aspektom: 4.5.1 V článku 111 ods. 1, ktorým sa zaoberá bod 4.3, sa zavádza jednotný limit vo výške 25 %, ktorý sa uplatňuje aj na medzibankové vklady. Dôvody zavedenia tohto pravidla sú pochopiteľné: boli sme svedkami toho, ako prakticky bez varovania skrachovali bankové inštitúcie, a to aj tie zdanlivo najsolídnejšie, ale pravidlá, ktoré by rozvážne stále mali mať na zreteli najhorší možný prípad, nemôžu zachádzať tak ďaleko, že budú vychádzať z katastrofického scenára. Nanútenie príliš nízkeho limitu rizika, ako je to podľa všetkého v prípade medzibankových vkladov, obmedzuje likviditu za každých okolností, ale predovšetkým v napätých situáciách na trhoch. Bolo by vhodné preskúmať tento predpis a povoliť vyšší limit pre krátkodobé medzibankové úvery, najmä ak by sa strop vo výške 25 % uplatňoval bez ohľadu na ich splatnosť. Najmä v súčasnom období by krátkodobé medzibankové úvery mohli slúžiť na reguláciu likvidity na trhoch. Okrem toho majú vo všeobecnosti nižšiu rizikovosť v porovnaní s ostatnými druhmi expozícií. Nedávne udalosti, ktoré sú následkom výnimočných okolností, nespochybňujú túto zásadu, ale výnimočné situácie treba riešiť pomocou výnimočných opatrení, zatiaľ čo bežný stav si vyžaduje „bežné“ pravidlá. 4.5.2 V článku 113 ods. 4 sa členským štátom priznáva možnosť udeliť výnimky z uplatňovania článku 111 ods. 1. EHSV sa v súlade s postojom, ktorý zaujíma zakaždým v podobných prípadoch, rozhodne stavia proti akémukoľvek opatreniu, ktoré by mohlo narušiť rovnaké podmienky hospodárskej súťaže. Možnosť, resp. povinnosť konať alebo nekonať je brzdou harmonizácie. Výbor si tak ako všetci dobre uvedomuje, že poskytnutie možnosti tam, kde existujú povinnosti, je nevyhnutným pragmatickým riešením v prípade protichodných názorov. Nazdáva sa však, že v každej smernici by ustanovenia mali byť formulované ako jednoznačný zákaz alebo povinnosť, a rozhodnutie zmeniť ich na možnosti by sa malo prenechať na parlamentné debaty a Radu. Diskusie by v mene transparentnosti umožnili sociálnym partnerom spoznať dôvody za isté opatrenie alebo proti nemu. 4.5.3 Uvedená možnosť udeliť výnimky by sa vzťahovala aj na expozície úverovej inštitúcie voči jej materskej spoločnosti alebo voči iným spoločnostiam skupiny, ak majú zmluvné strany sídlo v tom istom členskom štáte [článok 80 ods. 7 písm. d)]. Toto obmedzenie poškodzuje medzinárodné skupiny podnikov bez toho, aby zvyšovalo bezpečnosť trhov. Riziká v rámci jednej skupiny s centralizovaným riadením, znášané subjektmi podliehajúcimi jednému dohľadu na konsolidovanom základe, by mali byť zahrnuté medzi výnimky. Tomuto riešeniu sa do cesty stavia skutočnosť, že vnútroštátne predpisy o konkurze a vyrovnaní zakazujú prevod zdrojov z jedného subjektu na iný v kritickej situácii alebo v prípade hroziaceho konkurzu. Cieľom smernice je však posúdenie celkovej rizikovosti skupiny bez zohľadnenia opatrení slúžiacich na zvládanie prípadných krízových situácií. 4.5.4 Rozumným riešením by bolo povolenie výnimky aj pre expozície voči materskej spoločnosti alebo iným spoločnostiam skupiny so sídlom v iných členských štátoch, pričom by sa situácia posudzovala z prípadu na prípad, t. j. ak skupina ako celok nevyvoláva obavy, pokiaľ ide o jej likviditu v bezprostrednej budúcnosti. Toto povolenie by mohlo byť pozastavené s okamžitým účinkom v prípade, že orgány dohľadu zaregistrujú v inštitúcii alebo skupine náznaky problémov.