DÔVODOVÁ SPRÁVA

Podľa článku 395 ods. 1 smernice 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty („smernica o DPH“) môže Rada jednomyseľne na návrh Komisie oprávniť ktorýkoľvek členský štát, aby uplatňoval osobitné opatrenia odchyľujúce sa od ustanovení uvedenej smernice s cieľom zjednodušiť výber DPH alebo zabrániť určitým formám daňových únikov alebo vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam.

Rakúska republika (ďalej len „Rakúsko“) požiadala listom, ktorý Komisia zaevidovala 19. marca 2021, o povolenie naďalej uplatňovať opatrenie odchyľujúce sa od článkov 168 a 168a smernice 2006/112/ES s cieľom vyňať z práva na odpočet dane DPH za tovar a služby, ktoré zdaniteľná osoba z viac ako 90 % používa na svoje súkromné účely alebo na účely svojich zamestnancov, respektíve vo všeobecnosti na nepodnikateľské účely alebo nehospodárske činnosti. K tejto žiadosti bola pripojená správa o uplatňovaní tohto opatrenia vrátane preskúmania pomeru rozdelenia uplatňovaného na právo na odpočet DPH, ako sa vyžaduje v článku 2 vykonávacieho rozhodnutia Rady 2009/1013/EÚ zmeneného vykonávacím rozhodnutím (EÚ) 2018/1487.

O žiadosti predloženej Rakúskom Komisia v súlade s článkom 395 ods. 2 smernice o DPH informovala ostatné členské štáty listom zo 7. apríla 2021. Listom z 8. apríla 2021 Komisia oznámila Rakúsku, že má všetky informácie potrebné na posúdenie danej žiadosti.

1.KONTEXT NÁVRHU

•Dôvody a ciele návrhu

V článku 168 smernice o DPH sa stanovuje, že zdaniteľná osoba má právo odpočítať DPH účtovanú na uskutočnené nákupy a prijaté služby na účely svojich zdaniteľných transakcií. V článku 168a ods. 1 smernice o DPH sa stanovuje, že DPH z výdavkov súvisiacich s nehnuteľným majetkom, ktorý je súčasťou majetku podniku zdaniteľnej osoby a používa sa tak na účely podnikateľskej činnosti, ako aj na nepodnikateľské účely, je odpočítateľná len do tej miery, v akej sa tento majetok používa na účely podnikateľskej činnosti zdaniteľnej osoby. Podľa článku 168a ods. 2 smernice o DPH môžu členské štáty uplatňovať toto pravidlo aj vo vzťahu k výdavkom súvisiacim s iným tovarom, ktorý je súčasťou majetku podniku, podľa svojich kritérií. Článok 168a bol do smernice o DPH vložený smernicou Rady 2009/162/EÚ z 22. decembra 2009 s cieľom obmedziť odpočet úmerne k skutočnému použitiu na podnikateľské účely, a tak účinnejšie uplatňovať zásadu, podľa ktorej k odpočtu dochádza len vtedy, ak sa dotknutý tovar a služby používajú na účely podnikania zdaniteľnej osoby.

Podľa článku 395 smernice o DPH môžu členské štáty uplatňovať opatrenia odchyľujúce sa od ustanovení smernice o DPH s cieľom zjednodušiť postup pri výbere DPH alebo zabrániť určitým druhom daňových únikov alebo vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam, ak ich Rada oprávnila.

Rakúsko požiadalo o povolenie naďalej uplatňovať opatrenie odchyľujúce sa od článkov 168 a 168a smernice o DPH, čo by mu umožnilo úplne vyňať z práva na odpočet dane DPH za tovar a služby, ktoré zdaniteľná osoba z viac ako 90 % používa na svoje súkromné účely alebo na účely svojich zamestnancov, respektíve vo všeobecnosti na nepodnikateľské účely alebo nehospodárske činnosti.

Takéto odchyľujúce sa opatrenie bolo pôvodne Rakúsku povolené rozhodnutím Rady 2004/866/ES z 13. decembra 2004 na obdobie do 31. decembra 2009 a bolo opätovne povolené vykonávacím rozhodnutím Rady 2009/1013/EÚ z 22. decembra 2009 na obdobie do 31. decembra 2012. Platnosť posledného uvedeného rozhodnutia bola následne vykonávacím rozhodnutím Rady 2012/705/EÚ z 13. novembra 2012 predĺžená do 31. decembra 2015, vykonávacím rozhodnutím Rady (EÚ) 2015/2428 z 10. decembra 2015 do 31. decembra 2018 a vykonávacím rozhodnutím Rady (EÚ) 2018/1487 do 31. decembra 2021.

Rakúsko vo svojej súčasnej žiadosti informovalo Komisiu, že uplatňovanie odchyľujúceho sa opatrenia sa ukázalo ako veľmi úspešné a účinné, pokiaľ ide o zjednodušenie výberu DPH a zabránenie daňovým únikom a predchádzanie vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam, ako aj pokiaľ ide o posilnenie spravodlivosti zabránením narušeniam spôsobeným neodôvodnenými výhodami peňažného toku a zlepšenie daňovej disciplíny v dôsledku zjednodušeného výberu DPH. Rakúsko uviedlo, že zrušenie odchyľujúceho sa opatrenia by viedlo k neodôvodnenej výhode peňažného toku v prospech zdaniteľnej osoby, ktorá používa tovar alebo službu len okrajovo na obchodné účely a ktorá má povolené odpočítať DPH pri tomto vedľajšom obchodnom použití, v porovnaní so zdaniteľnou osobou, ktorá používa tovar alebo službu len na obchodné účely. Navyše, následná minimálna zmena pomeru medzi súkromným a podnikateľským využívaním tovaru alebo služby, ktoré sa používajú len okrajovo na podnikateľské účely, by viedla k úprave odpočítanej DPH. Táto malá úprava by bola neprimeraná tak z pohľadu daňovníka, ako aj z pohľadu daňovej správy.

Požadované minimálne používanie tovaru a služieb z aspoň 10 % na podnikateľské účely, ktoré je nutné, aby sa mohla odpočítať DPH na vstupe, je pomerne nízke. Podľa Rakúska bude mať predĺženie platnosti tohto opatrenia len malý vplyv na celkovú výšku príjmov z DPH vybraných na stupni konečnej spotreby, a preto nepriaznivo neovplyvní vlastné zdroje Únie plynúce z DPH.

Výnimky sa spravidla udeľujú na obmedzené obdobie tak, aby sa dalo posúdiť, či je osobitné opatrenie primerané a účinné. Komisia v tejto súvislosti na základe informácií poskytnutých Rakúskom usudzuje, že rozdelenie v pomere 90 % na nepodnikateľské a 10 % na podnikateľské použitie naďalej predstavuje dobrý základ pre oddelenie transakcií, v súvislosti s ktorými sa použitie na podnikateľské účely môže považovať za zanedbateľné.

Dotknuté osobitné opatrenie preto predstavuje pre daňové správy a podniky uľahčenie, keďže nie je potrebné žiadne monitorovanie následného použitia tovaru a služieb, na ktoré sa v čase ich nadobudnutia vzťahovalo vyňatie z práva na odpočítanie, predovšetkým pokiaľ ide o možné zdanenie osobnej spotreby podľa článku 16 alebo článku 26 smernice o DPH alebo úpravy odpočítanej dane, ako sa vyžaduje podľa článkov 184 až 192 uvedenej smernice. Predĺženie platnosti odchyľujúceho sa opatrenia je preto primerané.

Každé predĺženie platnosti by však malo byť dočasné, aby sa dalo posúdiť, či sú podmienky, na ktorých sa výnimka zakladá, stále platné. Navrhuje sa preto predĺžiť platnosť výnimky do konca roka 2024 a požiadať Rakúsko, aby v prípade, že by sa malo uvažovať o ďalšom predĺžení platnosti na obdobie po roku 2024, predložilo najneskôr do 31. marca 2024 spoločne so žiadosťou o predĺženie platnosti aj správu, ktorej súčasťou bude preskúmanie uplatňovaného pomeru rozdelenia medzi použitím na podnikateľské a nepodnikateľské účely, na ktorom sa zakladá vyňatie z práva na odpočítanie.

Rozhodnutie Rady 2009/1013/EÚ z 22. decembra 2009 bolo prijaté v rovnakom čase ako smernica Rady 2009/162/EÚ z 22. decembra 2009, ktorou sa do smernice o DPH vložil článok 168a. V názve rozhodnutia Rady 2009/1013/EÚ sa však neodkazuje na článok 168a. S cieľom odstrániť tento nesúlad medzi názvom a obsahom rozhodnutia Rady 2009/1013/EÚ by sa preto mal zmeniť názov rozhodnutia Rady 2009/1013/EÚ začlenením odkazu na článok 168a smernice o DPH.

•Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky

Podobné výnimky v súvislosti s vyňatím DPH splatnej z tovaru a služieb z práva na odpočet DPH, ak sa predmetné tovary a služby používajú v rozsahu viac ako 90 % na súkromné účely zdaniteľnej osoby alebo jej zamestnancov alebo vo všeobecnosti na nepodnikateľské alebo nehospodárske činnosti, boli udelené iným členským štátom (Nemecko, Holandsko).

V článku 176 smernice o DPH sa stanovuje, že Rada určuje, pri ktorých výdavkoch nevzniká právo na odpočítanie DPH. Dovtedy Rada oprávňuje členské štáty zachovať výnimky, ktoré sa uplatňovali k 1. januáru 1979. Preto existuje celý rad ustanovení „status quo“, ktorými sa obmedzuje právo zdaniteľných osôb na odpočítanie.