Rada vo svojich záveroch z 25. mája 2016 vzala na vedomie body, ktoré Komisia uviedla vo svojom akčnom pláne v oblasti DPH týkajúce sa smerovania ku konečnému systému DPH, ako aj jej zámer predložiť v roku 2017 ako prvý krok legislatívny návrh konečného systému DPH pre cezhraničné obchodovanie medzi podnikmi. Pripomenula aj svoj názor, že zásada „zdanenia v členskom štáte pôvodu dodaného tovaru alebo služieb“ by sa mala nahradiť zásadou „zdanenia v členskom štáte určenia“. Európsky parlament takisto privítal zámer Komisie navrhnúť do roku 2017 definitívny systém DPH, ktorý by bol jednoduchý, spravodlivý, spoľahlivý, účinný a menej náchylný na podvody.

Po prijatí uvedeného oznámenia Komisia vstúpila do širokého a transparentného dialógu s členskými štátmi a so zainteresovanými stranami, ktorého cieľom bolo podrobne preskúmať jednotlivé možné spôsoby vykonávania zásady krajiny určenia. Hlavnou myšlienkou v tejto súvislosti bolo, že obchodovanie v Európskej únii (ďalej len „Únia“ alebo „EÚ“) by malo byť také jednoduché a bezpečné ako vykonávanie čisto vnútroštátnych činností. Tento dialóg sa uskutočňoval najmä prostredníctvom skupiny pre budúcnosť DPH a expertnej skupiny pre DPH.

Daň z pridanej hodnoty (DPH) je najdlhšie používanou daňou zo spotreby v Európe. V roku 1967 bol prijatý záväzok vytvoriť konečný systém DPH, ktorý by v Európskom spoločenstve fungoval rovnakým spôsobom ako v rámci jednej krajiny. Z dôvodu potreby zrušiť daňové hranice medzi členskými štátmi do konca roku 1992 bolo nevyhnutné znovu posúdiť spôsob zdaňovania obchodu s tovarom v Európskom spoločenstve. Cieľom bolo, aby sa tovar zdaňoval v krajine pôvodu, aby rovnaké podmienky, aké sa uplatňujú na domáci obchod, platili aj pre obchod v rámci Spoločenstva, čo dokonale odzrkadľuje myšlienku skutočného vnútorného trhu.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Návrh, pokiaľ ide o zavedenie konečného systému pre obchodovanie medzi podnikmi v rámci Únie, je v súlade so zásadou proporcionality, čiže nepresahuje to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov zmlúv, a najmä hladkého fungovania jednotného trhu. Rovnako ako pri skúške subsidiarity nie je možné, aby členské štáty riešili problémy, ako sú podvody alebo zložitosť, bez návrhu na zmenu smernice o DPH.

Reťazové transakcie, ktoré sa posudzujú v rámci pôsobnosti tohto návrhu, sa musia chápať ako po sebe nasledujúce dodania toho istého tovaru, keď je tento dodávaný tovar predmetom jednej prepravy v rámci Spoločenstva medzi dvoma členskými štátmi. V takejto situácii sa podľa judikatúry Súdneho dvora preprava prisudzuje jednému dodaniu v rámci reťazca, aby bolo možné určiť, na ktorú z transakcií by sa malo uplatňovať oslobodenie od dane pre dodania v rámci Spoločenstva podľa článku 138 smernice o DPH. V tomto ustanovení sa ako podmienka oslobodenia od dane stanovuje, že tovar sa z jedného členského štátu do druhého odosiela alebo prepravuje predávajúcim alebo nadobúdateľom alebo na ich účet. V tejto súvislosti členské štáty požiadali o legislatívne zlepšenia, aby sa zvýšila právna istota pre subjekty pri určovaní dodania v reťazi transakcií, ktorému sa musí pripísať preprava v rámci Spoločenstva (čo bude to dodanie v reťazi, na ktoré sa bude vzťahovať oslobodenie od dane stanovené v článku 138, za predpokladu, že budú splnené všetky ostatné podmienky oslobodenia od dane).

Bez správnych informácií zo systému VIES nie sú colné orgány členských štátov riadne informované o príchode nezdaneného tovaru na ich územie a musia sa spoliehať výlučne na to, čo vykazujú ich zdaniteľné osoby. Ak sa však nejaké dodanie v tomto zozname neuvedie, môže to viesť k pokutám, ale nie k zamietnutiu oslobodenia od dane ako takého.

Oslobodenie dodaní tovaru v rámci Spoločenstva od DPH stanovené v článku 138 ods. 1 smernice o DPH je jadrom súčasnej prechodnej úpravy. Zároveň je toto oslobodenie aj základnou príčinou takzvaného kolotočového podvodu. Konečný systém DPH pre obchodovanie v rámci Únie má byť riešením tohto problému, no členské štáty medzitým požadujú dočasné riešenia. Konkrétne žiadali, aby sa do smernice o DPH vložila požiadavka na platné identifikačné číslo pre DPH, ktoré musí mať nadobúdateľ v členskom štáte inom ako v tom, v ktorom sa začala preprava tovaru, ako hmotnoprávna podmienka, aby mohol dodávateľ požiadať o oslobodenie od dane. Táto požiadavka je nad rámec súčasnej situácie, v rámci ktorej je identifikačné číslo pre DPH nadobúdateľa podľa výkladu Súdneho dvora Európskej únie iba formálnou podmienkou pre uplatnenie práva na oslobodenie dodania v rámci Spoločenstva od dane. To v súčasnosti vedie k situáciám, pri ktorých v prípade, keď táto podmienka nebola dodržaná, môžu členské štáty iba ukladať pokuty alebo správne sankcie, ale nemôžu zamietnuť samotné oslobodenie od dane.

Hoci sa to v tejto fáze ešte výslovne nestanovuje, systém by sa neskôr mohol alebo mal zakladať aj na zrušení súhrnného výkazu (takzvaného VIES zoznamu), na uplatňovaní celkových pravidiel fakturácie členského štátu dodávateľa a na harmonizácii určitých pravidiel spojených s fakturáciou (napr. čas vystavenia faktúr), zdaniteľnou udalosťou a vznikom daňovej povinnosti v súvislosti s „dodaniami tovaru v rámci Únie“.

(1)V roku 1967, keď Rada smernicami 67/227/EHS a 67/228/EHS prijala spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH), bol prijatý záväzok vytvoriť konečný systém DPH, ktorý by v Európskom spoločenstve fungoval rovnakým spôsobom ako v rámci jedného členského štátu. Keďže politické a technické podmienky neboli na takýto systém pripravené, keď sa koncom roka 1992 zrušili daňové hranice medzi členskými štátmi, prijala sa prechodná úprava v oblasti DPH. V smernici Rady 2006/112/ES, ktorá je v súčasnosti účinná, sa stanovuje, že tieto prechodné pravidlá sa majú nahradiť konečnou úpravou.

(2)Vo svojom akčnom pláne v oblasti DPH Komisia oznámila svoj zámer predložiť návrh, v ktorom sa stanovia zásady konečného systému DPH pre cezhraničný obchod medzi podnikmi (B2B) medzi členskými štátmi, ktorý by bol založený na zdaňovaní cezhraničných dodaní tovaru v členskom štáte určenia.

(3)Znamenalo by to nahradenie súčasného systému, ktorý pozostáva z dodania tovaru oslobodeného od dane v členskom štáte začatia prepravy a z nadobudnutia tovaru v rámci Spoločenstva zdaneného v členskom štáte určenia, systémom jediného dodania zdaneného v členskom štáte určenia a v súlade s jeho sadzbami DPH. DPH bude spravidla účtovať dodávateľ, ktorý si bude vedieť overiť uplatniteľnú sadzbu DPH ktoréhokoľvek členského štátu online pomocou webového portálu. Ak je však nadobúdateľ certifikovanou zdaniteľnou osobou (členskými štátmi považovaný za spoľahlivého daňovníka), uplatnil by sa mechanizmus prenesenia daňovej povinnosti a certifikovaná zdaniteľná osoba by bola povinná platiť DPH z tohto dodania v rámci Únie. Konečný systém DPH bude takisto vychádzať z koncepcie systému jedinej registrácie pre podniky (jednotné kontaktné miesto alebo OSS, z angl. One-Stop Shop), ktorý bude umožňovať platbu a odpočet splatnej DPH.

(4)Tieto zásady by mali byť stanovené v smernici a mali by nahradiť súčasnú koncepciu, podľa ktorej má konečná úprava vychádzať zo zdaňovania v členskom štáte pôvodu.

(5)Rada vo svojich záveroch z 8. novembra 2016 vyzvala Komisiu, aby vypracovala určité zlepšenia pravidiel Únie v oblasti DPH pre cezhraničné transakcie, pokiaľ ide o úlohu identifikačného čísla pre DPH v súvislosti s oslobodením od DPH pre dodania v rámci Spoločenstva, o úpravu „call-off-stock“, reťazové transakcie a dôkazy o preprave tovaru na účely oslobodenia od dane pre transakcie v rámci Spoločenstva.

(6)Vzhľadom na túto požiadavku a na skutočnosť, že potrvá niekoľko rokov, kým sa konečný systém DPH pre obchod v rámci Únie implementuje, sú tieto konkrétne opatrenia, určené na harmonizáciu a zjednodušenie určitých pravidiel pre podniky, primerané.

(7)Vytvorenie statusu certifikovanej zdaniteľnej osoby je potrebné na účinné uplatňovanie zlepšených pravidiel Únie v oblasti DPH, pokiaľ ide o cezhraničné transakcie, ako aj na postupný prechod na konečný systém pre obchod v rámci Únie.

(8)V súčasnom systéme sa nerozlišuje medzi spoľahlivými a menej spoľahlivými zdaniteľnými osobami, pokiaľ ide o uplatniteľné pravidlá v oblasti DPH. Udeľovanie statusu certifikovanej zdaniteľnej osoby na základe určitých objektívnych kritérií by malo umožniť identifikovať spoľahlivé zdaniteľné osoby. Tento status by im umožnil využívať výhody plynúce z uplatňovania určitých pravidiel, ktoré sú citlivé z hľadiska podvodov a ktoré by sa neuplatňovali v prípade iných zdaniteľných osôb.

(9)Prístup k statusu certifikovanej zdaniteľnej osoby by mal byť založený na kritériách harmonizovaných na úrovni Únie, čo znamená, že certifikácia udelená jedným členským štátom by mala platiť v celej Únii.

(10)Určitým zdaniteľným osobám, na ktoré sa vzťahujú osobitné úpravy vylučujúce uplatňovanie všeobecných pravidiel pre DPH alebo ktoré vykonávajú ekonomické činnosti len príležitostne, by sa nemal udeliť status certifikovanej zdaniteľnej osoby, pokiaľ ide o tieto osobitné úpravy alebo príležitostné činnosti. V opačnom prípade by to mohlo narušiť hladké uplatňovanie navrhovaných zmien.

(11)Pojem „call-off-stock“ označuje situáciu, pri ktorej v čase prepravy tovaru do iného členského štátu dodávateľ už pozná totožnosť nadobúdateľa, ktorému sa tovar dodá v neskoršej fáze a až po ukončení prepravy tovaru v členskom štáte určenia. Táto situácia sa v súčasnosti považuje za dodanie (v členskom štáte začatia prepravy tovaru) a za nadobudnutie v rámci Spoločenstva (v členskom štáte ukončenia prepravy tovaru), po ktorom nasleduje „domáce“ dodanie v členskom štáte ukončenia prepravy, ktoré si vyžaduje, aby bol dodávateľ v tomto členskom štáte identifikovaný na účely DPH. Aby sa tomu predišlo, v prípadoch, keď tieto transakcie prebiehajú medzi dvoma certifikovanými zdaniteľnými osobami, by sa za určitých podmienok mali považovať za transakcie predstavujúce jedno oslobodené dodanie v členskom štáte začatia prepravy a jedno nadobudnutie v rámci Spoločenstva v členskom štáte ukončenia prepravy.

(12)Pokiaľ ide o identifikačné číslo pre DPH v súvislosti s oslobodením dodania tovaru od dane pri obchodovaní v rámci Spoločenstva, navrhuje sa, aby sa uvedenie identifikačného čísla pre DPH nadobúdateľa v systéme výmeny informácií o DPH (VIES), ktoré mu pridelil členský štát iný ako členský štát začatia prepravy tovaru, ako aj odkaz na toto číslo v súhrnnom výkaze predloženom dodávateľom, stali spoločne s podmienkou prepravy tovaru mimo členského štátu dodania hmotnoprávnymi, a nie formálnymi, podmienkami pre uplatnenie oslobodenia od dane. VIES zoznam má zásadný význam pre informovanie členského štátu ukončenia prepravy o tom, že sa tovar nachádza na jeho území, a preto je kľúčovým prvkom v boji proti podvodom v Únii.

(13)Reťazovými transakciami sa myslia po sebe nasledujúce dodania tovaru, ktoré sú predmetom jednej prepravy v rámci Spoločenstva. Preprava tovaru v rámci Spoločenstva by sa mala pripísať len jednému z týchto dodaní a len na toto dodanie by sa malo vzťahovať oslobodenie od DPH pre dodania v rámci Spoločenstva. Ostatné dodania v reťazci by mali byť zdanené a mohli by si vyžadovať, aby bol dodávateľ identifikovaný pre DPH v členskom štáte dodania. S cieľom vyhnúť sa rôznym prístupom v jednotlivých členských štátoch, čo by mohlo viesť k dvojitému zdaneniu alebo nezdaneniu, a s cieľom zvýšiť právnu istotu pre hospodárske subjekty by sa malo stanoviť spoločné pravidlo, že pokiaľ sú splnené určité podmienky, preprava tovaru by sa mala pripísať jednému dodaniu v reťazci transakcií.

(14)Keďže ciele tejto smernice – lepšie fungovanie pravidiel DPH v kontexte cezhraničného obchodu medzi podnikmi a zadefinovanie zásad konečného systému DPH – nemôžu uspokojivo dosiahnuť členské štáty, a teda ich možno lepšie dosiahnuť na úrovne Únie, môže Únia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii prijať opatrenia. V súlade s princípom proporcionality stanoveným v uvedenom článku neprekračuje táto smernica rámec, ktorý je nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.

(15)V súlade so Spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 k vysvetľujúcim dokumentom sa členské štáty zaviazali, že k svojim oznámeniam o transpozičných opatreniach v odôvodnených prípadoch pripoja jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi prvkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. V súvislosti s touto smernicou sa zákonodarca domnieva, že zasielanie takýchto dokumentov je odôvodnené.

(16)Smernica 2006/112/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,

PRIJALA TÚTO SMERNICU:

Článok 1

Smernica 2006/112/ES sa mení takto:

(1) Vkladá sa tento článok 13a: