Oznámenie Komisie Rade a Európskemu Parlamentu - Oznámenie o vzájomnom uznávaní súdnych rozhodnutí v trestných veciach a o posilnení vzájomnej dôvery medzi členskými štátmi. {SEC(2005)641} /* KOM/2005/0195 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 19.5.2005 KOM(2005) 195 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU Oznámenie o vzájomnom uznávaní súdnych rozhodnutí v trestných veciach a o posilnení vzájomnej dôvery medzi členskými štátmi.{SEC(2005)641} OZNÁMENIE KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU Oznámenie o vzájomnom uznávaní súdnych rozhodnutí v trestných veciach a o posilnení vzájomnej dôvery medzi členskými štátmi. ÚVOD 1. Dôležitosť princípu vzájomného uznávania predstaveného v roku 1999 počas zasadnutia Európskej rady v Tampere ako základ budovania európskeho právneho priestoru a spečateného v texte Ústavy bola znovu potvrdená Haagskym programom, ktorý spája rozvoj tohto princípu so zvyšovaním vzájomnej dôvery medzi členskými štátmi. 2. Takmer päť rokov potom, ako Rada a Komisia prijali program vzájomného uznávania určený na realizáciu usmernení zasadnutia Európskej rady v Tampere, má toto oznámenie za cieľ predložiť úvahy Komisie o pokračovaní prác na realizáciu princípu vzájomného uznávania vzhľadom na prvé už získané skúsenosti a o prvkoch akčného programu zameraného na posilnenie vzájomnej dôvery medzi členskými štátmi. 3. Toto oznámenie zapadá do celkového postupu Komisie pri vypracovaní akčného plánu na realizáciu Haagskeho programu. Popri náčrte všeobecných perspektív na nasledujúcich päť rokov (pozri SEC(2005)641) sa v ňom kladie mimoriadny dôraz na prvú fázu realizácie (2005-2007) s vedomím, že v polovici tohto obdobia bude nutná revízia následkom nadobudnutia platnosti Ústavy. Okrem toho, keďže je v Haagskom programe podčiarknutý význam zhodnotenia realizácie politík, bude nutné vziať do úvahy výsledky vykonaných hodnotení a prípadne pozmeniť dohodnuté priority. Pokračovať v realizácii princípu vzájomného uznávania 4. Realizácia princípu vzájomného uznávania je už niekoľko rokov jedným z hlavných okruhov aktivity Európskej únie v oblasti trestného práva a je bez pochyby aj jedným z najsľubnejších. Po viac ako štyroch rokoch plnenia programu prijatého v decembri 2000 približne polovica plánovaných opatrení vyústila do legislatívnych nástrojov už prijatých alebo v štádiu prijímania. Spomedzi nich lehota na implementáciu do národných legislatív už uplynula len pri rámcovom rozhodnutí o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi[1]. 5. Toto oznámenie sa zameriava na ešte nerealizované aspekty programu vzájomného uznávania s cieľom pozmeniť priority budúcich rokov s ohľadom na usmernenia Haagskeho programu a na analýzy prvých zavŕšených realizácií. Vzájomné uznávanie vo fáze predchádzajúcej trestnému konaniu Princíp vzájomného uznávania a zhromažďovanie dôkazov [2] 6. Rada bola v Haagskom programe vyzvaná, aby prijala návrh o príkaze na získanie dôkazov do konca roku 2005. Po prijatí rámcového rozhodnutia o zaistení majetku[3], tento dokument predstavuje prvú významnú etapu pre uplatnenie princípu vzájomného uznávania vo fáze zhromažďovania dôkazov, ktorá predchádza trestnému konaniu. Príkaz na získanie dôkazov však nezahŕňa celú škálu potrebných dôkazov. Vyšetrovacie úkony ako sú vypočúvanie podozrivých, svedkov, odborníkov alebo sledovanie bankových účtov či telefónnych liniek musí byť tiež možné zahrnúť do nástrojov vzájomného uznávania. Konečným cieľom je vytvorenie jednotného legislatívneho nástroja, ktorý uľahčí zhromažďovanie akýchkoľvek trestných dôkazov na území Únie. Uplatňovanie princípu vzájomného uznávania v tejto oblasti má podľa Komisie viesť k tomu, aby sa vedenie vyšetrovania ponechalo vydávajúcemu štátu, keďže rozhodnutie získať tú alebo onú časť dôkazu by nemalo byť členským vykonávacím štátom spochybňované . Najmä z tohto dôvodu Komisia odporúča ustúpiť od princípu dvojitého obvinenia vo všetkých záležitostiach spojených so zhromažďovaním dôkazov. Čo sa týka spôsobov zhromažďovania dôkazov, musia sa dodržiavať vnútroštátne predpisy pre príslušný druh vyšetrovania uplatňované v každom členskom štáte, s výhradou určitých formalít alebo postupov, ktoré uplatňuje vykonávajúci členský štát podľa článku 4 ods. 1 Dohovoru z 29. mája 2000 a ktoré sú výslovne určené členským vydávajúcim štátom. Nakoniec, prijatie minimálnych harmonizačných prvkov pre zhromažďovanie dôkazov (pozri ďalej 3.1.1.2) by malo vypomôcť k tomu, aby sa časť dôkazov legálne zhromaždených na území jedného členského štátu dala použiť pred súdmi iných členských štátov. 7. Rozšírenie princípu vzájomného uznávania na celú oblasť týkajúcu sa zhromažďovania dôkazov povedie k otázkam o budúcnosti Dohovoru z 29. mája 2000 o vzájomnej pomoci v trestných veciach medzi členskými štátmi Európskej únie[4] a jeho protokolu z roku 2001[5], ktoré mimochodom ešte nenadobudli platnosť pre nedostatočný počet ratifikácií. Na doplnenie globálneho nástroja vzájomného uznávania pre získavanie dôkazov bude po nadobudnutí platnosti Ústavy potrebné zvážiť prepracovanie zvyšných ustanovení týchto dvoch nástrojov formou zákona alebo európskeho rámcového zákona. 8. K mnohým zisteným ťažkostiam treba pripočítať rozdiely medzi príslušnosťami jednotlivých súdnych a policajných orgánov v členských štátoch. Tieto môžu rozmazávať hranice každého z týchto druhov spolupráce, ktoré, hoci sa majú dopĺňať, podliehajú rozdielnym pravidlám. Pokiaľ ide o uplatňovanie princípu o dostupnosti informácií v trestných veciach Komisia predloží návrhy. Vzájomné uznávanie opatrení neväzobného dohľadu počas prípravného konania 9. Komisia uverejnila v auguste 2004 zelenú knihu o vzájomnom uznávaní neväzobných predsúdnych kontrolných opatrení[6]. S konštatovaním, že časté použitie dočasnej väzby je jednou z príčin preplnenia väzníc a že často nie je možné uplatniť alternatívne riešenia existujúce vo vnútroštátnom práve, keď má príslušná osoba bydlisko v inom členskom štáte, sa v zelenej knihe zvažujú rôzne riešenia. Po skončení konzultácií Komisia v roku 2005 predloží legislatívne návrhy. Vzájomné uznávanie konečných rozsudkov 10. Uplatňovanie princípu vzájomného uznávania znamená, že existencia konečného rozsudku v jednom členskom štáte predstavuje rad dôsledkov v ostatných členských štátoch. V návrhoch rámcových rozhodnutí o uplatňovaní princípu vzájomného uznávania peňažných sankcií[7] respektíve rozhodnutí o konfiškácii[8] sa okrem európskeho zatýkacieho rozkazu riešili dve osobitné stránky tejto otázky. Zostáva však ešte preskúmať ďalšie základné aspekty. Vzájomné vyrozumenie o rozsudkoch 11. Podmienkou pre vzájomné uznávanie rozsudkov je dobrá vzájomná výmena informácii o nich medzi členskými štátmi. S myšlienkou prevzatou zo záverov zasadania Európskej rady 25. a 26. marca 2004 bola Komisia v Haagskom programe vyzvaná, aby predložila svoje návrhy „na posilnenie výmeny informácií z vnútroštátnych záznamov o odsudzujúcich rozsudkoch a zbavení spôsobilosti, najmä pri sexuálnych deliktoch s tým, aby ich Rada prijala do konca roku 2005.“ V januári 2005 Komisia predložila bielu knihu, v ktorej analyzuje najpodstatnejšie problémy pri výmene informácií o odsúdeniach v trestných veciach a predkladá návrhy na zriadenie informatizovaného systému výmeny informácií. Po prvých rokovaniach Rady na túto tému budú v roku 2005 predložené návrhy. Zákaz dvojitého trestu 12. Podľa článku 50 Charty základných práv Európskej únie „nikoho nemožno stíhať alebo potrestať v trestnom konaní za trestný čin, za ktorý už bol oslobodený alebo odsúdený konečným rozsudkom v rámci Únie v súlade so zákonom“. Charta rozširuje oblasť pôsobenia územného zákazu dvojitého trestu na celé územie Únie, čo predstavuje pokrok v porovnaní s protokolom č. 7 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv (ECHR), ktorý obmedzoval jej uplatnenie len na územie jednotlivých členských štátov. 13. Táto zásada vyústila do dvoch významných rozsudkov Súdneho dvora Spoločenstiev[9], ktorý upresňuje jej dosah podľa ustanovení Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, ktorý potvrdzuje a upravuje zákaz dvojitého trestu v článkoch 54 až 58. Prvé práce týkajúce sa uplatňovania zákazu dvojitého trestu sa uskutočnili na základe iniciatívy predloženej Gréckom[10]. Tieto práce boli prerušené z dôvodu ich úzkeho vzťahu s problémom konfliktu príslušností (pozri nižšie). Tieto dve otázky budú predmetom zelenej knihy Komisie v roku 2005 a následne legislatívneho návrhu v roku 2006. Zohľadňovanie rozsudkov iných členských štátov v trestnom konaní 14. Vo väčšine členských štátov má existencia predošlých trestných odsúdení vplyv v prípade nového trestného konania: existencia predchádzajúcich odsúdení môže napríklad ovplyvniť uplatňované pravidlá konania, trestnoprávnu kvalifikáciu trestného činu alebo častejšie pozmeniť druh a rozsah trestu. Komisia predložila návrh rámcového rozhodnutia o zohľadňovaní odsudzovacích rozhodnutí medzi členskými štátmi Európskej únie, v ktorom stanovuje ako všeobecné pravidlo, že každý členský štát prikladá rozsudku vynesenému v inom členskom štáte takú istú účinnosť ako predošlému vnútroštátnemu rozsudku a tiež upresňuje niektoré podmienky uplatňovania tohto pravidla. Takýto princíp uznávania predchádzajúcich odsúdení už mimochodom bol potvrdený rámcovým rozhodnutím zo 6. decembra 2001 o ochrane eura[11]. Tento nový dokument bude predstavovať významný prínos pre mechanizmus vzájomného uznávania konečných rozhodnutí. Vykonávanie odsudzujúcich rozhodnutí 15. Rozsudok vynesený v členskom štáte musí byť možné vykonať na celom území Únie. Komisia v apríli 2004 zahájila konzultáciu o zblížení, vzájomnom uznávaní a výkone trestných sankcií na základe zelenej knihy[12]. Rakúsko, Švédsko a Fínsko predložili iniciatívu, ktorej cieľom je umožniť výkon trestu odňatia slobody v členskom štáte štátnej príslušnosti alebo pobytu aj v prípade keď bol rozsudok vynesený v inom členskom štáte. Tento text by mal tiež uľahčiť uplatňovanie určitých ustanovení európskeho zatýkacieho rozkazu, ktoré povoľujú zamietnutie žiadosti o vydanie, ak sa trest vykonáva vo vykonávacom štáte. 16. Nedotýka sa však otázky výkonu opatrení neväzobného dohľadu ani otázky odkladu výkonu trestu a prípadných podmienok na jeho zrušenie rozsudkom vyneseným v inom členskom štáte. Tieto otázky vyústia do legislatívnych návrhov zo strany Komisie v roku 2007. Vzájomné uznávanie zbavenia spôsobilosti 17. Trestné odsúdenia často vyúsťujú do straty práv (právo pracovať s deťmi, zúčastňovať sa súťaží verejného obstarávania, viesť motorové vozidlo...), ktorá v závislosti od jednotlivých členských štátov vyplýva z legislatívnych ustanovení, rozhodnutí súdu alebo je administratívnej povahy. Toto je mimoriadne chúlostivá otázka z dôvodu nesmierne rozličnej povahy týchto strát a zároveň problémov s výmenou informácií o nich. Prvé významné pokroky sa budú môcť realizovať, keď sa zabezpečí dobrá výmena informácií o trestných odsúdeniach vďaka zavedeniu informatizovaného systému výmeny informácií o trestných odsúdeniach. Vo všeobecnosti Komisia odporúča prijať v tejto oblasti sektorový prístup podľa druhu trestného činu a v roku 2005 k tejto téme predloží oznámenie. V novembri 2004 Belgicko už predložilo iniciatívu o vzájomnom uznávaní straty práva pracovať s deťmi vyplývajúcej z odsúdení za trestné činy týkajúce sa detskej pornografie. V sektorovej práci sa bude pokračovať v roku 2006 predložením návrhu o vzájomnom uznávaní straty práva viesť motorové vozidlo. POSILNIť VZÁJOMNÚ DÔVERU 18. Posilnenie vzájomnej dôvery je kľúčom pre dobré fungovanie vzájomného uznávania. Je to jedným z významných odkazov Haagskeho programu a zahŕňa na jednej strane legislatívnu činnosť, ktorej cieľom je zabezpečiť vysokú úroveň ochrany práv osôb na území EÚ a na druhej strane rad praktických činností, ktorých cieľom je posilniť u pracovníkov v súdnictve pocit, že zdieľajú „spoločnú súdnickú kultúru“. Posilniť vzájomnú dôveru prostredníctvom legislatívnych opatrení 19. Pri prvom uplatňovaní zásady vzájomného uznávania, osobitne pri európskom zatýkacom rozkaze, vyšiel na povrch rad problémov, ktoré by sčasti mohli byť vyriešené prijatím harmonizačných legislatívnych opatrení na úrovni Únie. Môžu sa zoskupovať okolo dvoch línií: na jednej strane uistiť sa, že súdne rozhodnutia, ktoré sú predmetom vzájomného uznávania, zodpovedajú vysokým štandardom ohľadom záruk pre práva osôb, na druhej strane sa uistiť, že súdy, ktoré vyniesli rozhodnutia boli skutočne najpríslušnejšie na túto činnosť. Prehĺbenie vzájomného uznávania tiež môže zahŕňať pokračovanie v úvahe o určitých opatreniach na zblíženie právnych poriadkov v oblasti hmotného trestného práva. Zosúladenie procesného trestného práva Zlepšiť záruky v trestných konaniach 20. V apríli 2004 Komisia predložila návrh rámcového rozhodnutia o určitých procesných právach v trestnom konaní v celej Európskej únii[13]. Jeho cieľom je zabezpečiť, aby sa na obvinených v trestnom konaní uplatňovali základné práva vymedzené a určené vo všetkých členských štátoch Únie, ktoré sa týkajú prístupu k právnej rade a tlmočníkom a prekladateľom, práva na komunikáciu, najmä s konzulárnymi orgánmi, na informovanosť o právach a na ochranu zraniteľných osôb. Európska rada požiadala o prijatie tohto rámcového rozhodnutia pred koncom roka 2005. 21. Zatiaľ ide len o prvú etapu. Príslušné práce musia v nasledujúcich rokoch pokračovať a musia neustále sprevádzať rozvoj vzájomného uznávania. Úsilie by malo byť sústredené najmä na tri oblasti: prezumpcia neviny, zhromažďovanie trestných dôkazov, rozsudky v neprítomnosti[14]. Na každú z týchto tém bude potrebné vopred vykonať množstvo analýz a konzultácií so všetkými dvadsiatimi piatimi členskými štátmi ako aj s odborníkmi z trestného súdnictva, aby sa vymedzili problémy a možné riešenia s ohľadom na právnu obyčaj členských štátov. Posilniť prezumpciu neviny 22. Prezumpcia neviny predstavuje jeden z hlavných základov trestného práva. Je potvrdená článkom 6 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv, prevzatá v článku 48 charty základných práv Európskej únie a existuje vo všetkých členských štátoch. Nie všade je však chápaná rovnako. Komisia na túto tému uverejní v roku 2005 zelenú knihu s cieľom vymedziť obsah tohto pojmu, preskúmať jeho posilnenie a určenie jeho prípadných hraníc. Vypracovať minimálne normy na zhromažďovanie dôkazov 23. Cezhraničná súdna činnosť okrem iného znamená, že časť dôkazov zhromaždená v jednom členskom štáte sa môže použiť v inom členskom štáte. Rešpektovanie práva na obhajobu však v sebe zahŕňa, že sa niektoré základné pravidlá týkajúce sa zhromažďovania dôkazov rešpektujú v celej Únii. Na základe štúdie[15] Komisia v roku 2006 uverejní zelenú knihu, v ktorej navrhne minimálne zosúladenie štandardov týkajúcich sa zhromažďovania a odhaľovania dôkazov, kritérií prípustnosti dôkazov a prípadných možných výnimiek. 24. Po ukončení rozsiahlej konzultácie na základe týchto dvoch zelených kníh Komisia predloží návrh rámcového rozhodnutia o prezumpcii neviny a minimálnych normách na zhromažďovanie dôkazov. Organizácia rozsudkov v neprítomnosti 25. Otázka rozsudkov v neprítomnosti bola častým predmetom diskusií v E.Ú. a pravidelne sa vracia v rôznych prijatých nástrojoch. V praxi tiež vyúsťuje do diskusie a skúsenosť, ako aj judikatúra Európskeho súdu pre ľudské práva ukazujú, že spôsobuje ťažkosti. Komisia v roku 2006 predloží návrh zelenej knihy, po ktorej môžu nasledovať legislatívne návrhy za účelom prekonať zistené ťažkosti a posilniť právnu istotu. Zabezpečiť transparentnosť vo výbere príslušného súdu. 26. V trestných veciach, pokiaľ sú pre jeden prípad príslušné viaceré členské štáty, môže zároveň každý zvlášť viesť vyšetrovanie a stíhanie. Tieto viacnásobné stíhania môžu vážne postihnúť práva osôb a účinnosť trestného postihu. Zavedenie postupu, ktorý umožní určiť najvhodnejšie miesto na stíhanie, sa teda javí ako čoraz nutnejšie a predstavuje podstatný prvok na uľahčenie realizácie princípu vzájomného uznávania. Malo by uľahčiť ako zhromažďovanie dôkazov počas obdobia pred súdnym procesom (členské štáty sa predtým dohodnú na mieste jeho konania, tým sa tiež určí uplatňované právo), tak aj výkon konečného rozhodnutia (členské štáty, ktoré vopred uznali, že prípad bol súdený na najvhodnejšom mieste). Tento postup by tiež mal pomôcť vyhýbaniu sa prípadom, v ktorých by sa mal uplatniť zákaz dvojitého trestu. 27. Komisia v roku 2005 predloží zelenú knihu o konfliktoch príslušností a zákaze dvojitého trestu, ktorá, bez toho, aby sa dotkla vnútroštátnych mechanizmov určovania súdnej príslušnosti, navrhne riešenia na vyrovnanie konfliktov súdnej právomoci v Európskej Únii najmä s ohľadom na rolu Eurojust podľa článku III-273 Ústavy a na žiadosti k tomuto bodu predložené Haagskym programom. Pokračovať v zbližovaní hmotného trestného práva 28. Počas uplynulých rokov sa v tejto oblasti urobilo veľa pre aproximáciu. Je potrebné pokračovať a zároveň uvažovať o význame podpory na úrovni Únie pre čo najrozličnejšie druhy sankcií, ktoré nebudú spočívať výhradne v treste odňatia slobody. Je taktiež potrebné klásť dôraz na zhodnotenie realizácie prijatých nástrojov, ktorých prvé výsledky sklamali, a na druhej strane na fungovanie mechanizmu pozitívneho zoznamu trestných činov, ktoré nepodliehajú kontrole dvojitého obvinenia v nástrojoch vzájomného uznávania, aby bolo možné, v rámci možností, prípadné zistené nedostatky odstrániť. 29. Prvé úvahy o potrebe vymedziť na úrovni Únie pojmy ako zodpovednosť právnických osôb alebo aproximácia peňažných trestov boli vypracované v zelenej knihe o sankciách. Komisia predloží ohľadom týchto tém a následne po zelenej knihe návrh rámcového rozhodnutia v roku 2007. Posilniť vzájomnú dôveru prostredníctvom praktických sprievodných opatrení Posilniť hodnotiace mechanizmy 30. Európska rada zdôraznila že „zhodnotenie implementácie a účinkov každého opatrenia je nevyhnutné na to, aby bola činnosť Únie efektívna“. Ďalší rozvoj princípu vzájomného uznávania v trestných veciach bude skutočne musieť byť úzko prepojený na hodnotiace mechanizmy. Tieto by mali umožniť splnenie dvoch cieľov metodologickej povahy, ktoré sa líšia od overovania, či boli akty prijaté Úniou implementované správne a v stanovenej lehote. 31. zhodnotiť konkrétne potreby súdnictva, najmä zistiť, aké sú potenciálne prekážky, pred prijatím nových nástrojov; a 32. zhodnotiť osobitné praktické podmienky zavádzania nástrojov prijatých EÚ, konkrétne „najlepšie postupy“ a najmä spôsob, akým zodpovedajú potrebám zisteným v predchádzajúcej fáze Tieto dva ciele sa uplatňujú na všetky nástroje. Vyžadujú posilnenie nástrojov na analýzu súdnych praktík, ktorými Komisia disponuje. 33. Tretí cieľ, pristúpiť ku všeobecnejšiemu zhodnoteniu podmienok, v ktorých sa vypracovávajú súdne rozhodnutia s cieľom uistiť sa, že zodpovedajú štandardom vysokej kvality umožňujúcim posilniť vzájomnú dôveru medzi súdnymi systémami, bez ktorej vzájomné uznávanie nemôže fungovať, vyžaduje globálnejšiu a dlhodobejšiu činnosť. Haagsky program potvrdzuje zásadu, podľa ktorej „by sa mala vzájomná dôvera zakladať na istote, že všetci občania Európy majú prístup k systému súdnictva, ktorý spĺňa vysoké štandardy kvality“, a žiada vytvoriť „systém, ktorý je založený na objektívnom a nestrannom hodnotení vykonávania politík EÚ, pričom plne rešpektuje nezávislosť súdnictva“. Keďže ide o posilnenie vzájomnej dôvery prostredníctvom istoty, že súdne systémy vydávajúce rozsudky, ktoré je možné vykonať na celom území Únie, rešpektujú vysoké štandardy kvality, musí toto zhodnotenie umožniť celkové pochopenie vnútroštátnych súdnych systémov. Dôveryhodnosť a účinnosť súdneho systému musia byť predmetom celkového hodnotenia zameraného na inštitucionálne mechanizmy a zároveň na procesné stránky. Ide tu samozrejme o chúlostivý prístup, ktorý musí rešpektovať princípy subsidiarity a proporcionality, ako aj nezávislosť súdu. Realizácia umožní podávanie pravidelných správ vypracovaných podľa prísnych kritérií nezávislosti a transparentnosti s osobitným dôrazom na najlepšie postupy. 34. Európsky parlament na túto tému prijal vo februári 2005 odporúčanie[16] a po úzkom rokovaní so súdnymi organizáciami a inštitúciami Komisia v roku 2006 vypracuje oznámenie o ohodnotení kvality súdnictva. Podporovať zriaďovanie sietí odborníkov zo súdnictva a rozvíjať právnické vzdelanie 35. Haagsky program kladie dôraz na dôležitosť zlepšenia vzájomného porozumenia medzi súdnymi orgánmi a rôznymi súdnymi systémami. Na prvom mieste preto odporúča vyvinúť siete súdnych organizácií a inštitúcií ako je sieť najvyšších rád sudcovských úradov a európska sieť odvolacích súdov, s ktorými si Komisia želá rozvíjať úzke vzťahy. Znásobovaním stretnutí medzi odborníkmi a podporovaním úvahy najmä o zavádzaní nástrojov Únie a o priečnych znepokojujúcich témach ako je kvalita súdnictva, takéto siete, ktoré musia tiež zahŕňať advokátov, budú musieť zohrať kľúčovú rolu v postupnom vytváraní „spoločnej justičnej kultúry“. 36. Na druhom mieste Haagsky program kladie dôraz na význam vzdelávania pri podporovaní rozvoja vzájomnej dôvery. Na žiadosť Európskeho parlamentu Komisia od roku 2004 realizuje v rámci pilotného projektu ako doplnok k programu AGIS výmenný program pre súdne orgány. Tento program bude pokračovať v roku 2005 a v roku 2006 a predtým, ako vyústi do návrhov, bude vyhodnotený. 37. Následkom rozvoja princípu vzájomného uznávania má súdne rozhodnutie dopad ďaleko poza vnútroštátne hranice. Z tohto dôvodu je potrebné európsky rozmer právnej funkcie plne začleniť do vzdelávacieho cyklu vo všetkých stupňoch kariéry sudcov a prokurátorov. Vzdelávanie pracovníkov súdnych orgánov spočíva na vnútroštátnych jednotkách zodpovedných za organizáciu a vymedzenie obsahu školení. Tieto jednotky sú zoskupené v sieti, ktorá dnes funguje v podobe asociácie. Haagsky program kladie dôraz na dôležitosť posilnenia tejto siete tak, aby sa z nej stala účinná štruktúra pre stretnutia a spoluprácu medzi súdnymi orgánmi. Po konzultácii Komisia koncom roku 2005 predloží oznámenie o právnom vzdelávaní v Európskej únii. Podporovať rozvoj kvalitného súdnictva 38. Pre najbližšie finančné výhľady 2007-2012 Komisia predložila tri návrhy akčných programov zahŕňajúcich osobitný program ohľadom trestného súdnictva. Tento program má posilniť podporu Únie súdnej spolupráci, rozvoju vzájomného uznávania a posilnenia vzájomnej dôvery medzi členskými štátmi. Má za úlohu najmä podporovať kontakty a výmeny medzi odborníkmi, posilniť právne vzdelávanie a zjednodušiť prístup občanov k justícii. [1] Ú. v. ES L 190, 18.7.2002, s. 1. [2] K tejto téme pozri tiež zelenú knihu Komisie o trestnej ochrane finančných záujmov Spoločenstva a o vytvorení funkcie európskeho prokurátora KOM (2001) 715 konečná verzia, 11.12.2001. [3] Ú. v. EÚ L 196, 2.3.2003, s. 45; lehota na transpozíciu do 2. augusta 2005. [4] Ú. v. ES C 197, 12.7.2000. [5] Ú. v. ES C 326, 21.11.2001. [6] KOM(2004) 562 konečná verzia. [7] Ú. v. EÚ L 76, 22.3.2005, s.16. [8] Ú. v. ES C 184, 2.8.2002. [9] Vec C-187/01 a C-385/01 Gozütok a Brugge , 11. februára 2003 a vec C-469/03 Miraglia , 10.marca 2005. [10] Ú. v. EÚ C 100, 26.4.2003, s. 24. [11] Ú. v. ES L 329, 14.12.2001, s. 3. [12] KOM(2004) 334 konečná verzia. [13] KOM(2004) 328 konečná verzia. [14] K tomuto bodu pozri zelenú knihu Komisie o trestnej ochrane finančných záujmov Spoločenstva a o vytvorenífunkcie európskeho prokurátora KOM(2001)715 konečná verzia z 11.12.2001. [15] Study of the laws of evidence in criminal proceedings throughout the EU October 2004. [16] Odporúčanie Európskeho parlamentu Rade o kvalite trestného práva a o zosúlaďovaní trestnej legislatívy v členských štátoch, konečná verzia A6-0036/2005.