SK Úradný vestník Európskej únie C 133/6

Záverečná správa vyšetrovateľa o konaní vo veci COMP/37.766 – Holandský trh s pivom

(podľa článkov 15 a 16 rozhodnutia Komisie 2001/462/ES, ESUO z 23. mája 2001 o pôsobnosti vyšetrovateľov v niektorých konaniach vo veci hospodárskej súťaže – Ú. v. ES L 162, 19. 6. 2001, s. 21)

2009/C 133/05

Tento prípad sa začal v roku 1999, keď Komisia vykonávala vyšetrovania v spoločnosti Interbrew NV (teraz InBev NV) v prípade 37.409 PO/Interbrew, ktoré viedli k otvoreniu druhého prípadu 37.614 Interbrew/Alken-Maes. Žiadosť o informácie bola zaslaná Interbrew 11. novembra 1999. Interbrew poskytol vo svojej odpovedi v januári a februári 2000 informácie o postupoch namierených proti hospodárskej súťaži na holandskom trhu s pivom a požiadal o zhovievavosť.

Vyhlásenie o námietkach a lehota na odpoveď

Komisia vydala 30. augusta 2005 vyhlásenie o námietkach („VN“), ktoré bolo zaslané adresátom návrhu rozhodnutia a v ktorom bol opísaný súbor dohôd a dohodnutých postupov obmedzujúcich hospodársku súťaž medzi štyrmi podnikmi, ktoré sa uplatňovali na celom území Holandska v období od 10. februára 1995 do 3. novembra 1999.

Strany mali k dispozícii lehotu dvoch mesiacov, aby mohli reagovať na VN, do 3. novembra 2005. Všetky strany, okrem Inbev, požiadali o niekoľko predĺžení lehoty.

Vzhľadom na problémy, ktoré vznikli v súvislosti s prístupom k spisu a utajením určitých dokumentov, som následne predĺžil lehotu do 10. novembra formou listov zaslaných všetkým stranám (vrátane Inbev), a potom do 24. novembra 2005. Domnievam sa, že celkové trojtýždňové predĺženie lehoty na odpoveď na VN bolo viac než postačujúce, aby všetky strany mali po vyriešení otázky utajenia a prístupu k spisu dostatočný čas na prípravu svojej obhajoby.

Niektorým alebo všetkým stranám boli následne po VN zaslané tri listy o upresnení skutkovej podstaty, pretože zámerom bolo na odôvodnenie námietok využiť viac skutočností. Prvý list bol zaslaný 26. januára 2006 Heinekenu. Heineken oznámil svoje stanovisko 2. februára 2006. Dňa 7. marca 2006 bol všetkým stranám zaslaný list o upresnení skutkovej podstaty, v ktorom boli oznámené niektoré ďalšie informácie, ktoré boli doručené útvarom Komisie v januári a februári 2006. Tým sa iba posilnili skutočnosti uvedené v osobitných odsekoch VN. Strany mali dva týždne na to, aby oznámili svoje stanoviská k týmto skutočnostiam. Posledný list bol zaslaný Heinekenu 6. apríla 2006. V tomto liste bol Heineken informovaný o tom, že konkrétny dokument, ktorý sa našiel v areáli Heinekenu, sa použije na podporu existujúcich námietok. Ten istý dokument bol 8. mája 2006 zaslaný ostatným stranám. Heineken aj Grolsch odpovedali na tento list písomne.

Prístup k spisu

Pokiaľ ide o prístup k spisu, ktorý požadovala najmä Bavaria, Generálne riaditeľstvo pre hospodársku súťaž sa domnievalo, že požadované dôverné informácie (straty a zisky on-trade ostatných strán) neboli pre obhajobu Bavarie nevyhnutné a po preskúmaní dokumentov som podporil toto stanovisko. Strany (vrátane Bavarie) žiadali o utajenie uvedených informácií; informácie nezbavovali Bavariu viny, ani sa nepoužili vo vyhlásení o námietkach.

Strany žiadali aj o prístup k odpovediam ostatných strán na VN. Tejto žiadosti som nevyhovel na základe skutočnosti, že v rámci súčasnej politiky Komisie sa tieto odpovede neposkytujú, pokiaľ neobsahujú dôkazy, ktoré zbavujú viny inú stranu, alebo obviňujúce dôkazy, o ktoré sa Komisia opiera v konečnom rozhodnutí. Súdny dvor takisto rozhodol (rozsudok vo veci T-42/02 z 27. septembra 2006, Jungbunzlauer AG/Komisia, odsek 342 a nasledujúce odseky), že Komisia nie je povinná poskytovať odpovede na VN všetkým stranám, pokiaľ nemá v úmysle opierať sa o časť odpovedí ako o dôkaz. Zdôraznil som však, že strany si mohli vymieňať svoje odpovede medzi sebou, ak by sa tak rozhodli.

Ústne vypočutie

Strany nepožiadali o ústne vypočutie, hoci by to bola pre nich príležitosť oboznámiť sa s hlavným obsahom odpovedí na VN, o ktoré žiadali. Najmä Bavaria zdôrazňovala, že z dôvodu neoznámenia písomných odpovedí sa jej takéto vypočutie nezdá pre obhajobu užitočné. V skutočnosti by vypočutie poskytlo stranám príležitosť reagovať na akékoľvek tvrdenia iných strán priamo na mieste, prezentovať svoje prípady širšiemu okruhu osôb, vrátane zástupcov členských štátov a členov iných útvarov Komisie, ako útvarov, ktoré sú priamo zapojené do prípadu, a vyvolať diskusiu v prítomnosti mnohých osôb, s ktorými sa prípad konzultuje pred prijatím konečného rozhodnutia. Okrem toho, ak zo sporných skutočností vyplynú otázky, k čomu pravidelne dochádza pri ústnych vypočutiach, prešetrovanie sa môže o takéto otázky rozšíriť. Ostáva však na adresátoch VN, aby požiadali o ústne vypočutie, ktoré je súčasťou ich práv na obranu, ak si to želajú.

Návrh konečného rozhodnutia

Trvanie kartelu bolo v návrhu konečného rozhodnutia skrátené v porovnaní s VN, z obdobia od 10. februára 1995 do 3. novembra 1999 na obdobie od 27. februára 1996 do 3. novembra 1999. Z odpovedí na VN bolo zrejmé, že trvanie porušovania vyjadrené vo VN sa nemohlo stanoviť na uspokojivej úrovni dôkazov.

Som toho názoru, že návrh rozhodnutia predložený Komisii obsahuje iba námietky, ku ktorým mali strany príležitosť vyjadriť svoje stanoviská. Domnievam sa, že práva strán na vypočutie boli rešpektované.