·zabezpečiť, aby sa všetky udalosti, ktoré ohrozujú, alebo by ohrozili bezpečnosť letectva, zhromažďovali a aby poskytli úplný a jasný obraz o bezpečnostných rizikách v EÚ a jej členských štátoch,

Nariadenie (EÚ) č. 376/2014 sa uplatňuje od 15. novembra 2015. Jeho cieľom je predchádzať nehodám lietadiel, incidentom a súvisiacim úmrtiam prostredníctvom spätnej väzby a poznatkov získaných z udalostí. Udalosť je udalosť súvisiaca s bezpečnosťou, ktorá ohrozuje alebo by v prípade, že nedôjde k jej náprave alebo vyriešeniu, mohla ohroziť lietadlo, osoby v ňom alebo akúkoľvek inú osobu. Cieľom nariadenia je zabezpečiť, aby sa príslušné informácie o bezpečnosti týkajúce sa civilného letectva ohlasovali, zhromažďovali, uchovávali, chránili, vymieňali, rozširovali a analyzovali. Zainteresovaným stranám z odvetvia letectva a príslušným orgánom to uľahčuje vypracúvanie vhodných zmierňujúcich opatrení, takže je možné včas vykonať bezpečnostné opatrenie.

V článku 24 nariadenia (EÚ) č. 376/2014 sa vyžaduje, aby Komisia do 16. novembra 2020 uverejnila a predložila Európskemu parlamentu a Rade hodnotiacu správu o vykonávaní nariadenia.

Letecké nehody bývajú často výsledkom reťaze udalostí, čo znamená, že im často nemožno prisúdiť len jednu príčinu. To však takisto znamená, že existuje viacero príležitostí predísť im skôr než k nim dôjde, a ak sa niektorý článok v takejto osudovej reťazi odstráni, potom možno nehode zabrániť.

Celkovým cieľom nariadenia je prispieť k znižovaniu počtu nehôd lietadiel a úmrtí.

2.VYKONÁVANIE

Vytvorenie systémov povinného a dobrovoľného ohlasovania udalostí – články 4 a 5

Ustanovenia o zriadení systémov povinného ohlasovania udalostí a dobrovoľného ohlasovania udalostí uvedené v článkoch 4 a 5 nariadenia vykonali členské štáty aj agentúra EASA. V praxi to znamená, že každý členský štát zriadil na úrovni svojho leteckého úradu oba mechanizmy ohlasovania udalostí, povinný aj dobrovoľný. Treba však poznamenať, že členské štáty boli už pred nariadením (EÚ) č. 376/2014 povinné mať zavedený systém povinného ohlasovania udalostí podľa smernice 2003/42/ES.

Podobne aj agentúra EASA má fungujúci systém povinného ohlasovania v súlade s požiadavkou uvedenou v článku 4 ods. 4 a dobrovoľné hlásenia možno predkladať priamo agentúre prostredníctvom európskeho portálu ohlasovania udalostí v letectve, ktorý zriadili útvary Európskej komisie.

Zistili sa určité nedostatky pri vykonávaní týchto požiadaviek organizáciami. Pred nariadením (EÚ) č. 376/2014 sa rozsah pôsobnosti smernice 2003/42/ES nevzťahoval na organizácie. Preto existuje rozdiel medzi organizáciami, ktoré už mali zavedený systém ohlasovania (ako súčasť svojich príslušných systémov riadenia bezpečnosti) pred implementáciou nariadenia a organizáciami, ktoré museli takýto systém zaviesť po nadobudnutí účinnosti nariadenia. Zatiaľ čo tie prvé museli na základe nariadenia iba upraviť svoje existujúce systémy podľa nových požiadaviek, tie druhé museli vyvinúť úplne nové systémy ohlasovania. Zistilo sa, že niektoré organizácie preto zaostávali s vývojom systémov ohlasovania, a tak podávali menej hlásení než by inak mohli. Pokiaľ ide o dobrovoľné ohlasovanie udalostí, niektoré organizácie uviedli, že nemajú zavedený systém dobrovoľného ohlasovania. Zistilo sa, že niektoré organizácie nerozlišujú medzi systémom dobrovoľného a povinného ohlasovania a zavedený majú len jeden systém ohlasovania.

Rovnako hoci má väčšina členských štátov zriadené oba systémy ohlasovania, takisto vo svojich vnútroštátnych databázach nerozlišuje medzi správami prijatými zo systému dobrovoľného a povinného ohlasovania udalostí, keďže skôr podnecujú organizácie k tomu, aby im podávali všetky hlásenia bez ohľadu na ich status. V dôsledku toho bolo ťažké určiť príslušné počty podaných povinných a dobrovoľných hlásení, pretože neexistuje jednoduchý spôsob, ako rozlíšiť, z ktorého systému ohlasovania pochádzajú udalosti uchovávané v ECR. Z tohto dôvodu bolo zložité získať jasný obraz o tom, do akej miery si jednotlivci a organizácie s povinnosťou ohlasovania udalostí splnili požiadavky nariadenia.

Aj keď sa podľa uvedeného zdá, že členské štáty musia zabezpečiť účinné vykonávanie príslušných ustanovení nariadenia dotknutými stranami, napriek tomu možno povedať, že jeden z kľúčových cieľov nariadenia zvýšiť dostupné údaje o udalostiach sa dosiahol. Tento cieľ bol splnený, keďže účinné vykonávanie nariadenia malo za následok zvýšený počet podaných hlásení, a teda väčšie množstvo dostupných informácií o bezpečnosti letectva. Celkový počet hlásení o udalostiach, ktoré sa uchovávajú v európskom centrálnom registri, sa od nadobudnutia účinnosti nariadenia výrazne zvýšil. Ako vidieť na obrázku 1, v roku 2015 sa v ňom nachádzalo niečo vyše 200 000 hlásení o udalostiach. V roku 2019 sa do ECR odoslalo celkom 291 458 hlásení za rok. Počet všetkých hlásení o udalostiach uložených v ECR sa v tomto období viac ako zdvojnásobil: z 1 125 264 hlásení na konci roka 2014 na 2 548 578 hlásení v roku 2019.

Obrázok 1: Počet záznamov v ECR (zdroj: JRC, prehľad obsahu ECR-ECCAIRS)

Zhromažďovanie, uchovávanie a výmena informácií – články 6 a 9

V článkoch 6 a 9 nariadenia sa ustanovujú požiadavky na zhromažďovanie, uchovávanie a výmenu informácií. Článok 6 má za cieľ zabezpečiť tok informácií prostredníctvom zhromažďovania, hodnotenia, spracúvania, analýzy a uchovávania. V článku 6 sa konkrétne stanovuje požiadavka, aby organizácie, orgány členských štátov a agentúra EASA určili osoby a postupy na zhromažďovanie, hodnotenie, spracúvanie, analýzu a uchovávanie údajov o udalostiach hlásených podľa článkov 4 a 5. Zistilo sa, že organizácie, ako aj členské štáty a agentúra EASA plnili uvedené požiadavky v plnom rozsahu prostredníctvom osôb a postupov určených na každej úrovni.

V článku 9 sa stanovujú náležitosti výmeny informácií medzi členskými štátmi, agentúrou EASA a Komisiou prostredníctvom ECR. Okrem iného sa v ňom uvádza požiadavka, aby členské štáty preniesli údaje o udalosti do 30 dní od ich uloženia do vnútroštátnej databázy. Zistilo sa, že členské štáty vytvorili mechanizmy na výmenu informácií s inými členskými štátmi a s agentúrou EASA a na prenos takýchto informácií do ECR v stanovenej lehote.

Tok hlásení (t. j. kto ohlasuje komu a kedy) vo všeobecnosti správne pochopili všetky zúčastnené strany, aj keď sa zistilo niekoľko problémov. Niekedy jeden členský štát odošle do ECR podrobné údaje o udalostiach bez toho, aby ich oznámil dotknutým členským štátom. Všeobecne sa však očakáva, že nový softvér ECCAIRS 2, ktorým sa podrobnejšie zaoberá ďalšia časť tejto správy, z tohto hľadiska pomôže.

Kvalita a obsah hlásení o udalostiach – článok 7

V nariadení sa stanovujú konkrétne požiadavky na normalizované procesy zadávania údajov a postupy kontroly kvality. Zistilo sa, že organizácie, členské štáty a agentúra EASA vykonali väčšinu uvedených ustanovení. Niektoré organizácie však podľa všetkého nezaviedli formálne postupy kontroly kvality, ako sa vyžaduje v článku 7 ods. 3. Navyše aj jednotný európsky systém klasifikácie rizík, ako sa stanovuje v článku 7 ods. 5, bol vykonaný iba sčasti. Hoci Komisia v úzkej spolupráci s členskými štátmi a agentúrou EASA vypracovala systém do 15. mája 2017, ako sa stanovuje v článku 7 ods. 5, dokončiť sa musí ešte vymedzenie tohto systému v súlade s článkom 7 ods. 6 spolu s jeho vykonávacími opatreniami.

Správa európskeho centrálneho registra – článok 8

ECR je dôležitým príspevkom EÚ. Uchovávajú sa v ňom všetky hlásenia o udalostiach zhromaždené v EÚ. Členské štáty a agentúra EASA sú povinné doň včas preniesť všetky informácie súvisiace s bezpečnosťou, ktoré uchovávajú vo svojich príslušných databázach. Vnútroštátne údaje sa vložia do ECR a skontrolujú sa podľa kritérií kvality. Priamy prístup k ECR podlieha prísnym pravidlám a obmedzuje sa na príslušné orgány členských štátov, agentúru EASA a Komisiu.

Od nadobudnutia účinnosti nariadenia do konca roku 2020 poskytovalo prevádzkové služby súvisiace s rozhraním ECR – ECCAIRS Spoločné výskumné centrum (JRC) Komisie. Ako potvrdilo centrum JRC, rozhranie ECR – ECCAIRS denne dostávalo údaje od 31 prispievajúcich štátov a agentúry EASA.

Po zmene stratégie a po štúdii vplyvu, ako aj so zreteľom na ďalšie posilnenie vykonávania tohto nariadenia prijali útvary Komisie rozhodnutie nahradiť súčasnú platformu ECCAIRS modernejšou a úplne prepracovanou platformou nazvanou ECCAIRS 2 a preniesť riadenie systémov ECCAIRS zo Spoločného výskumného centra na agentúru EASA od roku 2020.