Jedno- a dvojcentové euromince sú potrebné na nákup tovarov alebo služieb, ktorých celková cena sa nekončí hodnotou 0 alebo 5 eurocentov (t. j. cena jedného nákupu alebo súčet všetkých nákupov nepredstavuje zaokrúhlenú sumu), a v prípadoch, kedy sa platí hotovosťou alebo je hotovosť dominantným platobným prostriedkom. Vo všeobecnosti sa to týka relatívne malých nákupov potravín a trvanlivých výrobkov v supermarketoch, pekárňach a menších obchodoch, ako aj voľne loženého tovaru nakupovaného na hmotnosť, objem atď. na týždenných trhoch, v mäsiarstve alebo na čerpacích staniciach. Výdavky v supermarketoch a menších obchodoch ešte stále tvoria veľkú časť rozpočtu na živobytie spotrebiteľov. Väčšina spotrebného tovaru však už do tejto kategórie nepatrí, keďže ceny za jednotlivé položky sú vyššie, a preto zvyčajne zaokrúhlené, a/alebo sa platby uskutočňujú bezhotovostne. Ak sa pri hotovostných platbách používajú jedno- a dvojcentové euromince, tieto nominálne hodnoty sa používajú väčšinou na vydávanie („jednosmerné používanie“). Spotrebitelia zväčša viac jedno- a dvojcentových euromincí prijímajú ako míňajú.

V oddiele 2 správy sa skúma používanie jedno- a dvojcentových euromincí a spôsob, akým sa vyvíja ich vnímanie . Predkladajú sa v ňom aj eventuálne možnosti politík na ďalšiu diskusiu. O otázkach súvisiacich s týmito euromincami sa uskutočnila rozsiahla konzultácia so zainteresovanými stranami, ako to bolo oznámené v pláne realizácie, na základe ktorého sa iniciovalo vypracovanie tejto správy. V časti I prílohy k tejto správe sa opisuje, s ktorými zainteresovanými stranami sa uskutočnila konzultácia, a jej výsledky. Možnosti politík pre tieto euromince, predložené v tejto správe, vychádzajú z tejto konzultácie.

Táto nová správa vyplýva z odôvodnenia 7 nariadenia (EÚ) č. 651/2012 o vydávaní euromincí (Ú. v. EÚ L 201, 27.7.2012, s. 135), v ktorom sa predpokladá, že „[p]oužívanie euromincí a eurobankoviek s rozdielnymi nominálnymi hodnotami, ako je to v súčasnosti, by mali pravidelne a dôkladne preskúmavať príslušné inštitúcie podľa kritérií nákladovosti a postoja verejnosti“. Aktualizujú sa v nej aj zistenia oznámenia z roku 2013.

Euromince sú zákonným platidlom a poskytovanie zákonného platidla verejnosti nie je bezplatné. Náklady na jedno- a dvojcentové euromince sú spojené s výrobou platničiek, ako aj razením, vydávaním, manipuláciou s týmito nominálmi a ich návratom do obehu. Stratené mince spôsobujú aj vznik environmentálnych nákladov. Keďže na vracanie týchto nominálov do obehu neexistujú účinné stimuly, vydáva sa čoraz viac jedno- a dvojcentových euromincí, čím sa ešte viac zvyšujú celkové náklady.

Miera vracania jedno- a dvojcentových euromincí do národných centrálnych bánk je zo všetkých nominálnych hodnôt najnižšia. Jednosmerné používanie, nízka miera vracania do národných centrálnych bánk a neustály nárast vydávania jedno- a dvojcentových euromincí podporujú predpoklad, že tieto nominálne hodnoty neobiehajú medzi hospodárskymi subjektmi efektívne, ale zväčša sa hromadia alebo strácajú.

V rámci tejto možnosti by sa zastavilo vydávanie týchto euromincí, ktoré by pomerne rýchlo stratili svoje postavenie zákonného platidla pre hotovostné platby, s možným právom na ich výmenu v centrálnych bankách aj po strate tohto postavenia. V celej eurozóne by bolo potrebné povinné zaokrúhľovanie konečnej sumy nákupu na najbližších päť eurocentov v hotovostnej platbe, aby sa zabezpečilo rovnaké uplatňovanie toho istého pravidla v celej oblasti. Tieto euromince by sa museli aktívne sťahovať z obehu.

·Zrušenie jedno- a dvojcentových euromincí môže pre výrobcov a maloobchodníkov predstavovať príležitosť súčasne zmeniť širšiu skupinu jednotlivých kótovaných cien. To by mohlo potom viesť k určitému nárastu všeobecnej cenovej hladiny a – prinajmenšom v podobe jednorazového javu – k vyššej inflácii. Možno však očakávať, že toto riziko bude zmiernené cenovou transparentnosťou, informovanosťou spotrebiteľov a hospodárskou súťažou v maloobchodnom sektore. Podľa jednej zainteresovanej strany nemožno vylúčiť ani možnosť, že konečná suma nákupu môže byť nakoniec v dôsledku súťažného správania v strednodobom horizonte vo všeobecnosti zaokrúhľovaná nadol.

Ďalšou dôležitou otázkou v diskusii o tom, či zrušiť jedno- a dvojcentové euromince, je otázka inflácie a vnímanej inflácie. Zaokrúhľovanie konečných súm by mohlo spotrebiteľov viesť k tomu, že budú očakávať systematické zaokrúhľovanie nahor alebo rovno zvyšovanie cien v budúcnosti. Tieto obavy pretrvávajú predovšetkým, ak sa zaokrúhľovanie týka tovarov, ktoré sa nakupujú pravidelne a za ktoré sa zvyčajne platí v hotovosti, a preto môžu mať vplyv na inflačné očakávania („vnímaná inflácia“). Podľa očakávaní by však zrušenie jedno- a dvojcentových euromincí a uplatňovanie pravidiel zaokrúhľovania nemalo mať významný vplyv na cenovú stabilitu, pretože:

·okamžité úspory nákladov: neexistencia výrobných nákladov alebo nákladov na vydávanie, ako ani záporného stavu ražobného,

·neexistencia manipulačných nákladov v prípade jedno- a dvojcentových euromincí,

·rýchla reakcia na preferencie občanov.

Nevýhodou by boli jednorazové náklady na stiahnutie. Na získanie ich odhadu by bola potrebná ďalšia analýza.

2.8.2. Výhody a nevýhody postupného vyraďovania euromincí z obehu bez okamžitej straty ich postavenia zákonného platidla

V rámci tejto možnosti by sa takisto zastavilo vydávanie týchto euromincí, pričom o postavenie zákonného platidla by prišli až neskôr. Zastavenie výroby a vydávania týchto euromincí by malo podobný účinok ako v prípade prvého scenára. Zostali by však v obehu a mizli by postupne, keďže veľká časť euromincí by sa naďalej strácala a nové by sa nevydávali. Postavenie euromincí ako zákonného platidla pre hotovostné platby by sa nezrušilo, kým by neboli v obehu len vo zvyškovom množstve s možným právom na ich výmenu v centrálnych bankách aj po strate tohto postavenia. Toto opatrenie by muselo sprevádzať povinné zaokrúhľovanie ihneď po ukončení vydávania týchto euromincí, rovnako ako v prvom scenári.

Výhody tejto možnosti by boli takéto:

·nevznikli by náklady na stiahnutie z obehu,

·jedno- a dvojcentové euromince by sa používali na platby dlhšie.

V porovnaní s prvou možnosťou by to malo tieto nevýhody:

·menšie hospodárske prínosy vzhľadom na to, že by naďalej vznikali manipulačné náklady pre jedno- a dvojcentové euromince v obehu až do zníženia ich počtu,

·maloobchodníci by museli naďalej zabezpečovať spracovanie jedno- a dvojcentových euromincí, aj keď v oveľa menšej miere, z dôvodu zaokrúhľovania,

·pomalšia reakcia na želanie väčšiny ľudí v dotknutých členských štátoch.

Oddiel 3. Ochrana euromincí pred falšovaním: zlepšenie ochranných prvkov euromincí, aby euromince naďalej zostali dôveryhodným platobným prostriedkom

EÚ zaviedla právny rámec a posilňuje spoluprácu s členskými štátmi a vnútroštátnymi orgánmi pri zabezpečovaní pokračujúcej dôvery v eurovú hotovosť a zachovávaní bezpečnosti a efektívnosti obehu hotovosti. Sú zavedené pravidlá (vrátane ustanovení trestného práva) na ochranu euromincí pred falšovaním a na overovanie ich pravosti. Dopĺňajú ich právne predpisy o reprodukovaní a o medailách a žetónoch s cieľom zabezpečiť, aby boli pre obeh hotovosti a na použitie v obehu vhodné iba pravé euromince.

Množstvo falšovaných euromincí (50-eurocentových, jednoeurových a dvojeurových) odhalených v obehu a oznámených je relatívne stabilné, pričom ročný priemer je približne 150 000 falzifikátov (v nominálnej hodnote približne 240 000 eur).





Množstvo odhalených falšovaných euromincí podľa nominálnej hodnoty

(Zdroj: Európske vedecko-technické centrum)