[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 26.11.2008 KOM(2008) 790 v konečnom znení 2008/0231 (CNS) Návrh na SMERNICU RADY (Euratom), ktorou sa ustanovuje rámec Spoločenstva týkajúci sa jadrovej bezpečnosti {SEK(2008) 2892}{SEK(2008) 2893} DÔVODOVÁ SPRÁVA 1. KONTEXT NÁVRHU 1.1. Dôvody a ciele návrhu Cieľom prekladaného návrhu smernice, ktorou sa ustanovuje rámec Spoločenstva týkajúci sa jadrovej bezpečnosti, je znovu začať proces ustanovenia spoločného rámca EÚ týkajúceho sa jadrovej bezpečnosti, a to aktualizáciou a nahradením návrhu Komisie smernice Rady (Euratom) o ustanovení základných povinností a všeobecných zásad bezpečnosti jadrových zariadení[1], ktorý je zaradený do pôvodného balíka pre jadrovú bezpečnosť. Vďaka tomu, že viaceré členské štáty opätovne vyjadrili záujem o jadrovú energiu a že možno očakávať početné predĺženia životnosti jadrových zariadení a výstavbu nových zariadení, je načasovanie tohto revidovaného návrhu mimoriadne vhodné. Je zjavné, že účinky rádiologických udalostí sa nezastavia na hraniciach a ich potenciálne dôsledky sa prejavia na zdraví pracovníkov aj občanov, no majú aj rozsiahle hospodárske účinky na priemysel výroby energie. Prevzatím medzinárodne uznávaných zásad pre jadrovú bezpečnosť do ustanovení záväzných právnych predpisov Spoločenstva by sa poskytnutím právnej záruky pre celú verejnosť v EÚ zaistila ďalšia úroveň záruky. V tomto rámci revidovaný legislatívny návrh vychádza: a) z technickej práce Združenia západoeurópskych orgánov dozoru nad jadrovou bezpečnosťou (WENRA), pričom táto práca pre existujúce jadrové zariadenia bola dokončená v roku 2006 za účasti všetkých európskych orgánov dozoru nad jadrovou bezpečnosťou; b) zo zásady, že len silné a nezávislé dozorné orgány môžu zaistiť sústavnú bezpečnú prevádzku jadrových elektrární v EÚ; c) zo skutočnosti, že do európskych právnych predpisov boli začlenené zásady hlavných dostupných medzinárodných nástrojov, konkrétne Dohovoru o jadrovej bezpečnosti (CNS)[2] uzavretého pod záštitou Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu (MAAE) a z prác v oblasti bezpečnosti, ktoré vykonáva MAAE[3]. Jeho základná koncepcia spočíva v tom, že súbor spoločných zásad v oblasti jadrovej bezpečnosti, ktoré sú už zahrnuté do Dohovoru o jadrovej bezpečnosti, je právne upravený na úrovni Spoločenstva a doplnený dodatočnými požiadavkami na bezpečnosť nových jadrových reaktorov a členské štáty sú podnecované, aby v súlade so zásadou sústavného zlepšovania bezpečnosti tieto požiadavky rozvíjali na základe úrovní bezpečnosti vypracovaných združením WENRA a v úzkej spolupráci s Európskou skupinou na vysokej úrovni pre jadrovú bezpečnosť a nakladanie s odpadom. Na základe desiatich zásad dozoru na jadrovou bezpečnosťou, ktoré prijala, sa skupina stane ústredným miestom spolupráce dozorných orgánov zodpovedných za bezpečnosť jadrových zariadení v členských štátoch a bude prispievať k vypracovaniu úniového rámca pre jadrovú bezpečnosť. Všeobecným cieľom návrhu je dosiahnuť, udržať a sústavne zlepšovať jadrovú bezpečnosť v Spoločenstve a posilniť úlohu dozorných orgánov. Oblasť jeho pôsobnosti sa vzťahuje na konštrukčné riešenie jadrových zariadení, ich umiestňovanie, výstavbu, údržbu, prevádzku a vyraďovanie z prevádzky, v prípade čoho sa musia podľa legislatívneho a dozorného rámca príslušného členského štátu zohľadniť otázky bezpečnosti. Plne sa uznáva a rešpektuje právo členských štátov rozhodnúť o tom, či využívať alebo nevyužívať jadrovú energiu. Predpokladá sa, že prostredníctvom tohto rámca Spoločenstva týkajúceho sa jadrovej bezpečnosti sa dosiahne niekoľko operačných cieľov, konkrétne že sa posilní úloha vnútroštátnych dozorných orgánov, hlavná zodpovednosť držiteľa licencie za bezpečnosť pod kontrolou dozorného orgánu, posilní sa nezávislosť dozorného orgánu, zaistí sa vysoká úroveň transparentnosti v otázkach bezpečnosti jadrových zariadení, zavádzanie systémov riadenia, pravidelný dohľad nad bezpečnosťou, dostupnosť odborných znalostí o jadrovej bezpečnosti a priorita bezpečnosti. 1.2. Všeobecný kontext Vďaka niekoľkým hnacím faktorom prechádza záujem o jadrovú energiu fázou oživenia. EÚ je najväčším výrobcom jadrovej elektrickej energie na svete, pričom má vyspelý jadrový priemysel pokrývajúci celý palivový cyklus, má vlastnú technologickú základňu a vysoko kvalifikovanú pracovnú silu. Jadrová energia je v súčasnosti v mnohých členských štátoch EÚ hlavným zdrojom s nízkymi emisiami oxidov uhlíka, pričom poskytuje viac ako tretinu elektrickej energie EÚ a osvedčila sa ako stabilný a spoľahlivý zdroj, relatívne chránený pred cenovými výkyvmi v porovnaní s trhmi s ropou a plynom. Sústavné využívanie jadrovej energie by preto prispelo k bezpečnosti EÚ v oblasti dodávok energie a takisto by prispelo k obmedzeniu emisií CO2, ale ešte stále sú s tým spojené mnohé dôležité otázky, ktoré treba vyriešiť. Jadrová energia zohráva ako zložka skladby zdrojov energie EÚ dôležitú úlohu a je podporovaná rozhodným úsilím v oblasti výskumu a propagovania technického rozvoja zacieleným na zvýšenie jej bezpečnosti a spoľahlivosti. Sústavné zlepšovanie bezpečnosti jadrových zariadení je základným predpokladom akceptácie jadrovej energie. Nadviazaním na prebiehajúcu prácu vykonávanú pod záštitou MAAE a jej začlenením do rámca Spoločenstva by sa zvýšila hodnota vnútroštátnych koncepcií. Vzájomným prepojením vnútroštátnych systémov so systémom Spoločenstva sa zaručí zachovanie vysokej úrovne bezpečnosti jadrových zariadení v EÚ a zvýši sa transparentnosť regulačných mechanizmov EÚ. Z dlhodobého hľadiska sa tak musí dosiahnuť vyššia dôvera verejnosti v rozhodovací proces EÚ vo veciach jadrovej bezpečnosti a zaistiť právna istota. 1.3. Existujúce nástroje Spoločenstva, ktorými sa podporuje harmonizácia jadrovej bezpečnosti na úrovni EÚ S rozvojom európskeho jadrového priemyslu sa stala nevyhnutnou konvergencia na úrovni Spoločenstva s cieľom podporiť členské štáty v ich úsilí o harmonizáciu bezpečnostných postupov. Rezolúciou Rady z 22. júla 1975 o technologických problémoch jadrovej bezpečnosti[4] sa uznalo, že Komisia je povinná konať ako katalyzátor iniciatív prijatých na medzinárodnej úrovni v oblasti jadrovej bezpečnosti. Touto rezolúciou, „zohľadňujúc privilégiá a povinnosti prijaté vnútroštátnymi orgánmi“ , sa odvoláva na zosúladenie požiadaviek na bezpečnosť v kontexte so žiaducou harmonizovanou koncepciou na úrovni Spoločenstva. Na tomto základe bola v roku 1992 prijatá druhá rezolúcia Rady[5], v ktorom Rada opätovne potvrdila zámery obsiahnuté v rezolúcii z roku 1975 a vyzvala členské štáty, aby pokračovali v spoločnom úsilí o harmonizáciu otázok bezpečnosti a aby toto úsilie zintenzívnili. Okrem toho sa do záverov Rady[6] a správ Európskeho parlamentu[7] v priebehu rokov sústavne premieta podpora vypracovaniu právnych predpisov Spoločenstva o jadrovej bezpečnosti. Záväzné právne predpisy Spoločenstva v oblasti jadrovej bezpečnosti sa však doposiaľ neprijali. 1.4. Súlad návrhu s ostatnými politikami a cieľmi Únie Európsky súdny dvor uznal vnútorné prepojenie medzi radiačnou ochranou a jadrovou bezpečnosťou vo svojom rozhodnutí vo veci C-29/99, podľa ktorého „pri vymedzovaní právomocí Spoločenstva nie je vhodné umelo rozlišovať medzi ochranou zdravia širokej verejnosti a bezpečnosťou zdrojov ionizujúceho žiarenia“ . Súdny dvor takisto potvrdil, že Komisia má právomoc dávať odporúčania v súvislosti harmonizovaním opatrení požadovaných článkami 18 a 19 Dohovoru o jadrovej bezpečnosti, ktoré sa týkajú konštrukčného riešenia, výstavbou a prevádzkou jadrových zariadení, na ktoré sa môžu vzťahovať opatrenia ustanovené členskými štátmi s cieľom zaistiť dodržiavanie základných noriem. Vypracovanie koncepcií Spoločenstva v oblasti jadrovej bezpečnosti by prispelo k plnému dosiahnutiu cieľov acquis Spoločenstva v oblasti radiačnej ochrany, konkrétne v oblasti ochrany pracovníkov a širokej verejnosti pred nebezpečenstvom ionizujúceho žiarenia, bez zbytočného obmedzovania prospešného využívania postupov, pri ktorých dochádza k vystaveniu žiareniu. 1.5. Pôvodný balík pre jadrovú bezpečnosť Komisia 30. januára 2003 po tom, ako dostala stanovisko skupiny odborníkov zriadenej podľa článku 31 Zmluvy o Euratome, prijala dva návrhy smerníc zaoberajúcich sa bezpečnosťou jadrových zariadení a nakladaním s vyhoreným palivom a rádioaktívnym odpadom[8]. Po tom, ako Európsky hospodársky a sociálny výbor predložil 26. marca 2003 svoje stanovisko, obidva návrhy boli odovzdané Rade. V súlade s postupom uvedeným v článku 31 Zmluvy o Euratome si Rada vyžiadala stanovisko Európskeho parlamentu, ktorý prijal stanoviská k návrhom na svojom plenárnom zasadnutí 13. januára 2004. Zároveň boli obidva návrhy prediskutované v Rade za talianskeho a írskeho predsedníctva. Keďže nebolo možné dosiahnuť väčšinu umožňujúcu prijať alebo zamietnuť obidva návrhy, bolo dohodnuté, že závery Rady sa vypracujú na základe konsenzu. Rada prijala júni 2004[9] návrh záverov o jadrovej bezpečnosti a bezpečnosti nakladania s vyhoreným palivom a rádioaktívnym odpadom, čo viedlo k tomu, že pri Rade sa zriadila pracovná skupina pre otázky jadrovej bezpečnosti (WPNS). Podrobný opis procedurálnych aspektov súvisiacich s pôvodným balíkom pre jadrovú bezpečnosť sa uvádza v správe o posúdení vplyvu[10] priloženej k tejto iniciatíve. Existujúci návrh smernice zaoberajúci sa bezpečnosťou jadrových zariadení bude zrušený a nahradený novým návrhom. 2. KONZULTÁCIE SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENIE VPLYVU 2.1. Konzultácie so zainteresovanými stranami o potrebe legislatívneho rámca Spoločenstva týkajúceho sa jadrovej bezpečnosti Súčasný revidovaný legislatívny návrh je výsledkom rozsiahleho a súvislého konzultačného procesu, ktorý sa začal v roku 2004 počas írskeho predsedníctva. V práci na riešení tejto otázky pokračovali WPNS, HLG a Európske fórum pre jadrovú energiu. Počas procesu vypracovávania pôvodného balíka pre jadrovú bezpečnosť sa z iniciatívy Komisie uskutočnili rozsiahle konzultácie so zainteresovanými stranami o možnosti ustanoviť legislatívny rámec pre jadrovú bezpečnosť a týmto konzultáciami by sa doplnili konzultácie vyplývajúce z legislatívneho postupu ustanoveného v Zmluve o Euratome (stanovisko skupiny odborníkov zriadenej na základe článku 31 zmluvy a stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru). Uskutočnili sa aj konzultácie s medzinárodnými organizáciami, napríklad s MAAE a Agentúrou pre jadrovú energiu (NEA) OECD. Komisia takisto využila svoju účasť na rôznych medzinárodných stretnutiach, aby predstavila svoje plány na právny predpis EÚ v oblasti jadrovej bezpečnosti. Európske fórum pre jadrovú energiu, ktoré bolo založené v roku 2007 a ktorého sa zúčastňujú hlavní tvorcovia rozhodnutí a organizácie na vnútroštátnej úrovni a na úrovni EÚ, už prispelo k lepšiemu pochopeniu spoločných koncepcií potrebných pri ďalšom vývoji bezpečnosti jadrových zariadení. V záveroch stretnutí fóra, ktoré sa konali v roku 2008 v Prahe a Bratislave, sa zdôraznila plná podpora fóra prijatiu právnych predpisov EÚ v oblasti jadrovej bezpečnosti, ktoré by boli založené na „ spoločných základných zásadách pre bezpečnosť jadrových zariadení “. Okrem toho výsledky činnosti rozličných odborných skupín, ktorí sa zaoberajú otázkami jadrovej bezpečnosti, poskytli technické východisko podporujúce základné zásady uvedené v tomto návrhu. Na úrovni EÚ boli vyvinuté viaceré rozličné úrovne a typy činností a podieľali sa na tom odborné skupiny pozostávajúce zo zástupcov bezpečnostných orgánov členských štátov, ktorí aktívne prispeli k harmonizácii postupov v oblasti jadrovej bezpečnosti. 2.2. Prehľad odborných skupín v oblasti harmonizácie koncepcií jadrovej bezpečnosti na úrovni EÚ 2.2.1. Pracovná skupina orgánov dozoru nad jadrovou bezpečnosťou (NRWG) a pracovná skupina pre bezpečnosť reaktorov (RSWG) S cieľom dosiahnuť ciele vytýčené v rezolúcii Rady z roku 1975 o technologických problémoch jadrovej bezpečnosti Komisia zriadila dve odborné skupiny zaoberajúce sa bezpečnosťou jadrových zariadení. NRWG, ktorá sa posledný raz stretla v júni 2005, pozostáva zo zástupcov orgánov dozoru nad jadrovou bezpečnosťou z členských štátov EÚ a kandidátskych štátov zo strednej a východnej Európy. RSWG, ktorá zahŕňala všetky dozorné orgány EÚ a priemysel, prestala vykonávať činnosť v roku 1998. 2.2.2. Zosúladenie úloh v oblasti dozoru na európskej úrovni (CONCERT) Skupina CONCERT (CONCertation on European Regulatory Tasks) bola zriadená v roku 1992 ako fórum, ktoré umožnilo stretnúť sa orgánom dozoru nad jadrovou bezpečnosťou z krajín EÚ, strednej a východnej Európy a nových nezávislých štátov, aby sa podelili o skúsenosti a vo všeobecnosti urýchlili pokrok v oblasti programov pomoci a spolupráce. Posledné zasadnutie tejto skupiny sa konalo v roku 2005. 2.2.3. WENRA Osobitný dôraz by sa mal klásť na činnosť, ktorú vykonáva WENRA, teda organizácia pozostávajúca z riaditeľov a riadiacich pracovníkov orgánov dozoru nad jadrovou bezpečnosťou zo 17 európskych krajín. S cieľom harmonizovať koncepcie bezpečnosti boli založené dve pracovné skupiny poverené uskutočniť analýzu súčasnej situácie a rozličných koncepcií bezpečnosti, porovnať jednotlivé vnútroštátne koncepcie v oblasti dozoru s bezpečnostnými normami MAAE, zistiť rozdiely navrhnúť spôsob napredovania s možnosťou odstrániť rozdiely bez toho, aby sa oslabila výsledná úroveň bezpečnosti. V januári 2006 boli uverejnené správy o referenčných úrovniach bezpečnosti a následne boli podrobené revízii v rokoch 2007 a 2008[11]. Členovia združenia WENRA vymedzili mnoho spoločných referenčných úrovní bezpečnosti pre jadrové reaktory so zreteľom na zladenie národných predpisov do roku 2010. Pri každej iniciatíve Spoločenstva v oblasti jadrovej bezpečnosti by sa mali využiť výhody, ktoré ponúka technický pokrok dosiahnutý v rámci WENRA. Navyše WPNS posúdila správy WENRA o harmonizácii koncepcií bezpečnosti jadrových reaktorov a dospela k záveru, že „metodika WENRA je systematickou, zdokumentovanou a logickou koncepciou harmonizácie“ . 2.2.4. WPNS V nadväznosti na závery Rady z roku 2004 o jadrovej bezpečnosti a bezpečnom nakladaní s vyhoreným palivom a rádioaktívnym odpadom, v ktorých sa požadovalo uskutočnenie „rozsiahlych konzultácií“ so zainteresovanými stranami, sa začal realizovať rozsiahly konzultačný proces s cieľom identifikovať nový(-é) nástroj(-e), ktorý(-é) môže(-u) účinnejšie prispieť k ďalšiemu zlepšovaniu jadrovej bezpečnosti a bezpečnosti nakladania s vyhoreným palivom a rádioaktívnym odpadom, v rámci Zmluvy o Euratome a v súlade so zásadami týkajúcimi sa lepšej tvorby právnych noriem. Výsledkom bolo zriadenie WPNS[12]. Záverečnú správu WPNS[13], pozostávajúcu z celkových záverov a odporúčaní, Rada schválila 13. decembra 2006. Podrobná metodika, organizácia práce a zhromažďovanie údajov, podrobné výsledky získané zhromažďovaním údajov a analýzou a odôvodnenie záverov a odporúčaní sú uvedené v správach, ktoré vypracovali tri zriadené podskupiny[14]. Na práci WPNS sa podieľalo 70 odborníkov z členských štátov a Komisie. Závery týchto správ poskytujú solídne technické východisko pre koncepciu predpokladanú týmto návrhom smernice, ktorou sa ustanovuje rámec Spoločenstva týkajúci sa jadrovej bezpečnosti. 2.2.5. HLG Dňa 10. januára 2007 Komisia prijala návrh jadrového objasňujúceho programu, v ktorom sa navrhlo zriadenie skupiny na vysokej úrovni pre jadrovú bezpečnosť, nakladanie s odpadom a vyraďovanie jadrových zariadení z prevádzky. Následne tento návrh potvrdili a podporili všetky najvyššie fóra EÚ (ako je zrejmé zo záverov zasadnutia Európskej rady v Bruseli z marca 2007[15], záverov Rady z mája 2007 o jadrovej bezpečnosti a bezpečnom nakladaní s vyhoreným jadrovým palivom a rádioaktívnym odpadom[16] a zo správy Európskeho parlamentu z roku 2007 o 50 rokoch európskej politiky v oblasti jadrovej energetiky[17]). HLG bola úradne zriadená rozhodnutím Komisie 2007/530/Euratom v júli 2007[18]. Toto rozhodnutie poveruje HLG, aby pomáhala inštitúciám EÚ pri postupnom rozvoji spoločného porozumenia a prípadne dodatočných európskych predpisov v oblasti bezpečnosti jadrových zariadení a bezpečnosti nakladania s vyhoreným palivom a rádioaktívnym odpadom. HLG pozostáva z riaditeľov vnútroštátnych orgánov dozoru alebo riaditeľov orgánov pre jadrovú bezpečnosť z 27 členských štátov. Zriadením HLG sa technické práce WENRA rozšíria vo formálnejšom rámci v spolupráci so zástupcami krajín EÚ, ktoré nevyužívajú jadrovú energiu. Navrhovaný koncept smernice obsahuje konkrétne ustanovenia o opatreniach, ktoré má HLG vykonať a ktorých kľúčová úloha bude spočívať v podpore vymedzenia nástrojov na udržiavanie a ďalšie zlepšovanie jadrovej bezpečnosti v celom Spoločenstve. Po prijatí tejto smernice Radou Komisia zmení a doplní pôvodné poverenie skupiny, ako je ustanovené v rozhodnutí Komisie 2007/530/Euratom, aby sa doň náležite premietli povinnosti tejto skupiny v súvislosti s vykonávaním smernice. 2.3. Posúdenie vplyvu Priložené posúdenie vplyvov sa aktualizuje posúdenie vplyvov týkajúce sa predchádzajúceho návrhu pre jadrovú bezpečnosť v rámci balíka pre jadrovú bezpečnosť[19], pričom sa v ňom vychádza z technických záverov a odporúčaní vymedzených v správach WPNS, ako aj z povinností a požiadaviek určených v CNS a základnými bezpečnostnými zásadami MAAE. V posúdení vplyvu sa analyzujú štyri voliteľné možnosti politiky : možnosť politiky 0 spočíva v zachovaní nezmeneného súčasného stavu; možnosť politiky 1 predpokladá vypracovanie právnych predpisov Spoločenstva, v ktorých sa ustanovia spoločné bezpečnostné normy pre existujúce jadrové zariadenia; možnosť politiky 2 spočíva vo vypracovaní právnych predpisov Spoločenstva, ktorými sa ustanovuje spoločný rámec zameraný na dosiahnutie a udržanie vysokej jednotnej úrovne jadrovej bezpečnosti v celom Spoločenstve obnovením široko uznávaných zásad jadrovej bezpečnosti, pričom HLG vypracuje následné vykonávacie opatrenia; možnosť politiky 3 vychádza zo súboru medzinárodne uznávaných zásad jadrovej bezpečnosti (koncepcia navrhovaná možnosťou politiky 2) doplnených dodatočnými požiadavkami na bezpečnosť nových jadrových reaktorov a členské štáty sú podnecované, aby tieto požiadavky vypracovávali v súlade so zásadou sústavného zlepšovania bezpečnosti a na základe úrovní bezpečnosti vypracovaných združením WENRA a v úzkej spolupráci s HLG. Z posúdenia týchto možností vyplynulo, že najúčinnejším riešením na ustanovenie spoločnej koncepcie Spoločenstva v oblasti jadrovej bezpečnosti je nakoniec riešenie predpokladané v možnosti 3. 3. PRÁVNE PRVKY NÁVRHU 3.1. Zhrnutie navrhovaného opatrenia Tento návrh sa sústreďuje na obnovenie procesu budovania spoločného rámca EÚ týkajúceho sa jadrovej bezpečnosti s cieľom dosiahnuť a udržať vysokú porovnateľnú úroveň jadrovej bezpečnosti v celom Spoločenstve nahradením zodpovedajúceho pôvodného návrhu, ktorý je súčasťou balíka pre jadrovú bezpečnosť. Návrh je ukotvený v ustanoveniach Dohovoru o jadrovej bezpečnosti, ktorým sa ustanovuje presný právny rámec, ktorý predstavuje základ harmonizovaného systému jadrovej bezpečnosti a ktorého zmluvnými stranami sú Euratom a všetky členské štáty EÚ. 3.2. Právny základ Právnym základom tohto návrhu je článok 31 Zmluvy o Euratome, v spojení s jej článkom 32. V článku 31 sa vymedzuje postup prijímania základných bezpečnostných noriem na účely ochrany zdravia pracovníkov a širokej verejnosti pred nebezpečenstvom vyplývajúcim z ionizujúceho žiarenia, ktoré sú ustanovené v článku 30. V článku 32 sa výslovne uvádza, že základné normy by sa mohli doplniť v súlade s postupom ustanoveným v článku 31. 3.3. Subsidiarita a proporcionalita Jadrová energia zohráva významnú úlohu pri prechode na hospodárstvo s nízkymi emisiami oxidov uhlíka a znižuje závislosť EÚ od dodávok zvonka. Rozhodnutie o zahrnutí jadrovej energie do skladby zdrojov energie závisí od členských štátov. Úlohou Európskej únie je zaistiť, aby sa tento zdroj energie vyvíjal pri dodržiavaní najvyššej úrovne bezpečnosti. Všetky členské štáty EÚ sú zmluvnými stranami Dohovoru o jadrovej bezpečnosti, ktorý predstavuje medzinárodne uznávanú spoločnú platformu rozvoja jadrovej bezpečnosti. Členské štáty EÚ už zaviedli opatrenia, ktoré im umožňujú dosiahnuť vysokú úroveň jadrovej bezpečnosti v rámci EÚ. Vzhľadom na rozdielne historické východiská, právne rámce, typ a počet reaktorov a rozdielne koncepcie právnej úpravy však neboli doteraz v oblasti jadrovej bezpečnosti ustanovené spoločné predpisy, ktoré by sa mali uplatňovať v celom Spoločenstve. Koncepcia obsiahnutá v predkladanom návrhu umožňuje členským štátom v plnej miere využívať zásadu subsidiarity, pretože vytvára pre jadrovú bezpečnosť legislatívny rámec bez toho, aby bol normatívny, pokiaľ ide o podrobnosti. Navyše cieľom konceptu smernice je posilniť postavenie a nezávislosť vnútroštátnych dozorných orgánov vychádzajúc z ich právomocí, ako aj postavenie vnútroštátnych orgánov pri vykonávaní dohodnutých opatrení. Prostredníctvom smernice sa plne dodržiava zásada vnútroštátnej zodpovednosti za bezpečnosť jadrových zariadení, pretože pokiaľ ide o nové jadrové reaktory, členské štáty sú podnecované, aby vypracovali dodatočné požiadavky na bezpečnosť, a to v súlade s potrebou sústavného zlepšovania bezpečnosti na základe úrovní bezpečnosti vypracovaných združením WENRA a v úzkej spolupráci s HLG. Okrem toho členským štátom si ponechávajú právo uložiť na vnútroštátnej úrovni prísnejšie bezpečnostné požiadavky než sú požiadavky ustanovené v koncepte smernice. 4. HLAVNÉ USTANOVENIA NÁVRHU 4.1. Zodpovednosť a bezpečnosť v súvislosti s jadrovými zariadeniami (článok 3) Do článku o zodpovednosti za bezpečnosť jadrových zariadení sa premieta jedna zo základných zásad jadrovej bezpečnosti zakotvená aj v článku 9 Dohovoru o jadrovej bezpečnosti: hlavnú zodpovednosť za bezpečnosť jadrových zariadení počas celej ich životnosti má držiteľ licencie pod kontrolou príslušného orgánu dozoru. Okrem toho o bezpečnostných opatreniach a kontrolách, ktoré sa majú vykonávať v jadrovom zariadení, rozhoduje len orgán dozoru a držiteľ licencie ich uskutočňuje. Podľa druhého odseku členské štáty musia v súvislosti s jadrovou bezpečnosťou ustanoviť a udržiavať legislatívny a dozorný rámec. Toto ustanovenie už dodržiavajú všetky členské štáty a nemalo by predstavovať pri vykonávaní problém. 4.2. Dozorné orgány (článok 4) Text posilňuje úlohu a nezávislosť vnútroštátnych dozorných orgánov a stavia na ich právomociach. Na uľahčenie samostatných rozhodnutí, pri ktorých sa uprednostňuje jadrová bezpečnosť, musí byť zaručená účinná nezávislosť dozorného orgánu od iných organizácií, ktoré sú poverené, aby propagovali jadrové zariadenia alebo zdôvodňovali sociálne prínosy, a takisto, aby orgán dozoru nebol vystavený nenáležitému vplyvu. Podobné ustanovenie je už obsiahnuté v Dohovore o jadrovej bezpečnosti (článok 8 ods. 2). Orgánu dozoru vybavený zodpovedajúcou právomocou, kompetenciami a finančnými a ľudskými zdrojmi potrebnými na plnenie svojich povinností a úloh, bude poverený dohľadom nad bezpečnosťou jadrových zariadení a ich reglementáciou a bude musieť zaistiť vykonávanie bezpečnostných požiadaviek, podmienok a predpisov. Orgán dozoru bude zodpovedný za udeľovanie licencií a monitorovanie ich uplatňovania na umiestňovanie jadrových zariadení, ich konštrukčné riešenie, výstavbu, uvádzanie do prevádzky, prevádzku alebo vyraďovanie z prevádzky. Orgán dozoru bude povinný zaistiť, aby držiteľ licencie mal dostatočný počet pracovníkov s úrovňou kvalifikácie potrebnou na obsluhu zariadení. S cieľom sústavne zdokonaľovať infraštruktúru dozoru, orgán dozoru a vnútroštátna štruktúra dozoru budú podliehať pravidelným medzinárodným vzájomným prieskumom. V rámci tohto ustanovenia sa na vnútroštátne orgány dozoru a systémy dozoru budú vzťahovať vzájomné prieskumné misie MAAE vykonané v rámci misií útvaru pre medzinárodný prieskum jadrového dozoru (IRRS - International Regulatory Review Service) a tieto subjekty sa zaviažu, že aspoň raz za desať rokov pripravia sebaposúdenie. 4.3. Transparentnosť (článok 5) Ustanovenia článku 5 reagujú na nutnosť zaistiť prístup k spoľahlivým informáciám a umožniť verejnosti, aby sa podieľala na transparentnom rozhodovacom procese. 4.4. Požiadavky a predpisy týkajúce sa bezpečnosti jadrových zariadení (článok 6) V článku 6 sa znovu zdôrazňuje a upevňuje povinnosť členských štátov rešpektovať základné bezpečnostné zásady MAAE[20] i dodržiavať medzinárodne dohodnuté povinnosti a požiadavky uvedené v Dohovore o jadrovej bezpečnosti. Okrem toho, pokiaľ ide o bezpečnosť nových jadrových reaktorov, členské štáty sú podnecované, aby vypracovali dodatočné požiadavky na bezpečnosť, a to v súlade so zásadou sústavného zlepšovania bezpečnosti na základe úrovní bezpečnosti vypracovaných združením WENRA a v úzkej spolupráci s SVÚ. V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že keď Rada schváli text smernice, Komisia v súlade s tým upraví mandát HLG, ako je ustanovený zakladajúcim rozhodnutím Komisie. 4.5. Povinnosti držiteľov licencie (článok 7) V tomto článku sú zhrnuté povinnosti držiteľov licencie, pokiaľ ide o plnenie požiadaviek ustanovených v článku 6, a zdôrazňuje sa ich povinnosť zriadiť a vykonávať systémy riadenia a disponovať primeranými finančnými a ľudskými zdrojmi pre jadrovú bezpečnosť. 4.6. Dohľad (článok 8) Posúdenie, vyšetrovanie, kontrola a opatrenia na presadzovanie práva v oblasti jadrovej bezpečnosti sa musia vykonávať počas celej životnosti zariadení i počas ich vyraďovania z prevádzky. Toto je ďalšia všeobecne dohodnutá zásada. S cieľom posilniť právomoci európskych dozorných orgánov táto smernica poskytuje rozšírené právomoci dozoru v záujme bezpečnosti. V prípade závažného či opakovaného porušenia bezpečnostných predpisov má dozorný orgán právomoc odobrať prevádzkovú licenciu a nariadiť akejkoľvek elektrárni, aby zastavila prevádzku, pokiaľ sa domnieva, že nie je plne zaručená bezpečnosť, a povoliť opätovné začatie prevádzky. Povinnosť posudzovať a overovať bezpečnosť je ustanovená aj v článku 14 CNS. 4.7. Odborné znalosti v oblasti jadrovej bezpečnosti (článok 9) Dostupnosť odborníkov z oblasti jadrovej bezpečnosti je mimoriadne dôležitou otázkou, ktorá je na programe všetkých medzinárodných stretnutí zaoberajúcich sa jadrovej bezpečnosti. Počas ostatných desaťročí nebol vyškolený dostatočný počet odborníkov, takže sa prejavuje aj problém so starnúcimi pracovníkmi a inšpektormi v oblasti bezpečnosti, pričom mnohí z nich sa už blížia k dôchodkovému veku. Je to oblasť, kde Spoločenstvo môže pomôcť povzbudením k nadnárodnej spolupráci a odbornej príprave. Povinnosť zaistiť dostupnosť dostatočného počtu kvalifikovaných pracovníkov sa uznáva aj v článku 11 ods. 2 CNS. 4.8. Priorita bezpečnosti (článok 10) V súlade so zásadou priority bezpečnosti môžu členské štáty na vnútroštátnej úrovni uložiť prísnejšie bezpečnostné opatrenia, než aké sa ustanovujú v návrhu smernice. 5. ZÁVER Od Rady sa preto požaduje, aby: schválila priložený návrh smernice Rady (Euratom), ktorou sa ustanovuje rámec Spoločenstva týkajúci sa jadrovej bezpečnosti. 2008/0231 (CNS) Návrh na SMERNICU RADY (Euratom), ktorou sa ustanovuje rámec Spoločenstva týkajúci sa jadrovej bezpečnosti RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu, a najmä na jej články 31 a 32, so zreteľom na návrh Komisie vypracovaný po prijatí stanoviska skupiny osôb vymenovaných Vedeckým a technickým výborom spomedzi vedeckých odborníkov v členských štátoch[21], so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu[22], so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru[23], keďže: (1) V článku 2 písm. b) Zmluvy o Euratome sa ustanovuje, že Spoločenstvo má zaviesť jednotné normy bezpečnosti na ochranu zdravia pracovníkov a verejnosti a zaisťuje ich uplatňovanie, (2) V článku 30 tejto zmluvy sa uvádza, že v rámci Spoločenstva sa majú ustanoviť základné normy na ochranu zdravia pracovníkov a širokej verejnosti pred nebezpečenstvami vyplývajúcimi z ionizujúceho žiarenia. (3) Na tento účel sa smernicou Rady 96/29/Euratom z 13. mája 1996, ktorou sa ustanovujú základné bezpečnostné normy ochrany zdravia pracovníkov a verejnosti pred nebezpečenstvami vznikajúcimi v dôsledku ionizujúceho žiarenia[24], ustanovujú základné bezpečnostné normy. Ustanovenia uvedenej smernice boli doplnené konkrétnejšími právnymi predpismi. (4) Rozhodnutím Rady 87/600/Euratom zo 14. decembra 1987 o opatreniach Spoločenstva pre rýchlu výmenu informácií v prípade rádiologickej havarijnej situácie[25] sa ustanovil rámec na oznamovanie a poskytovanie informácií, ktorý členské štáty majú použiť na ochranu obyvateľstva v prípade radiačnej mimoriadnej situácie. Smernicou Rady 89/618/Euratom z 27. novembra 1989 o informovaní verejnosti a o opatreniach na ochranu zdravia, ktoré sa majú uplatniť, a o krokoch, ktoré sa majú vykonať v prípade rádiologickej havarijnej situácie[26], uložila členským štátom povinnosť informovať verejnosť v prípade radiačnej mimoriadnej situácie. (5) Hoci so zreteľom na súčasné vedecké poznatky systém ochrany pred žiarením zriadený existujúcimi základnými bezpečnostnými normami zaručuje vysokú úroveň ochrany zdravia obyvateľstva, by sa mal ďalej doplniť, aby sa zaručilo udržiavanie, rozvíjanie a sústavne zlepšovanie vysokej úrovne bezpečnosti jadrových zariadení. Podmienkou, bez ktorej nemožno úplne dosiahnuť ciele v oblasti ochrany zdravia ustanovené v článku 2 písm. b) zmluvy, je zachovať vysokú úroveň bezpečnosti od konštrukčného riešenia až po vyradenie z prevádzky. Na tento účel by sa mali udržiavať účinné obranné opatrenia proti rádiologickým rizikám a malo by sa predchádzať haváriám, ktoré by mohli mať rádiologické následky. (6) Každý členský štát môže voľne rozhodovať o skladbe svojich zdrojov energie a po období úvah vzrástol záujem o výstavbu nových zariadení a niektoré členské štáty sa rozhodli, že udelia licencie na novú výstavbu. Očakáva sa, že držitelia licencií v najbližších rokoch požiadajú o predĺženie životnosti jadrových elektrární. (7) Na tento účel by sa mali rozvíjať osvedčené postupy, ktoré by pre dozorné orgány predstavovali vodidlo pri rozhodovaní o predĺžení životnosti jadrových zariadení. (8) Členské štáty už vykonali opatrenia, ktoré im umožnia dosiahnuť vysokú úroveň jadrovej bezpečnosti v EÚ. (9) Na sústavné zlepšovanie jadrovej bezpečnosti treba, aby zriadené systémy riadenia a držitelia licencie zaručili verejnosti vysokú úroveň bezpečnosti. (10) Základné princípy a požiadavky stanovené Medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu (MAAE) predstavujú rámec postupov, na ktorom by mali byť založené vnútroštátne požiadavky na bezpečnosť. Na zlepšenie týchto základných princípov a požiadaviek členské štáty značne prispeli. (11) Vnútroštátne bezpečnostné orgány členských štátov, na území ktorých sa nachádzajú jadrové elektrárne, spolupracujú v kontexte Združenia západoeurópskych orgánov dozoru nad jadrovou energiou (WENRA) a vymedzili mnoho spoločných referenčných úrovní bezpečnosti reaktorov so zreteľom na zladenie vnútroštátnych požiadaviek do roku 2010. (12) Napriek existujúcej harmonizácii sa procesy a postupy v oblasti jednotlivých členských štátov v oblasti jadrovej bezpečnosti stále líšia. V rôznorodá škála opatrení neposkytuje v súčasnosti uistenie, že spôsob uplatňovania požiadaviek na ochranu zdravia podľa článku 2 písm. b) zmluvy je v Spoločenstve najucelenejší. Európske spoločenstvo pre atómovú energiu sa pristúpením k Dohovoru o jadrovej bezpečnosti, ktorý nadobudol platnosť 24. októbra 1996, zaviazalo dodržiavať medzinárodne uznávanú vysokú úroveň jadrovej bezpečnosti[27]. Na to, aby Spoločenstvo zaistilo, že zásady tohto dohovoru nadobudnú účinnosť na úrovni Spoločenstva a že jednotné bezpečnostné normy, ako sa to požaduje v článku 2 písm. b) Zmluvy o Euratome, sa budú uplatňovať, mali by sa základné normy radiačnej ochrany doplniť o spoločné zásady bezpečnosti. (13) Včasné a presné poskytovanie informácií o dôležitých otázkach jadrovej bezpečnosti verejnosti by malo byť založené na vysokej úrovni transparentnosti v otázkach týkajúcich sa bezpečnosti jadrových zariadení. (14) Ako potvrdzuje Dohovor o jadrovej bezpečnosti, zodpovednosť jednotlivých štátov za bezpečnosť jadrových zariadení je podstatnou zásadou, na základe ktorej sa rozvíja dozor nad jadrovou bezpečnosťou. Táto zásada vnútroštátnej zodpovednosti, ako aj zásada primárnej zodpovednosti za bezpečnosť jadrového zariadenia, ktorú má držiteľ licencie, ktorý je pod kontrolou svojho vnútroštátneho dozorného orgánu, by sa mala posilniť touto smernicou. (15) Aby sa poskytla istota, že požiadavky na bezpečnosť jadrových zariadení sa vykonávajú účinne, členské štáty by mali zriadiť dozorné orgány ako nezávislé orgány. Dozorné orgány by mali byť vybavené vhodnou právomocou a zdrojmi, aby boli schopné plniť si svoje povinnosti. (16) S cieľom zaistiť účinné vykonávanie tejto smernice, členské štáty by mali pravidelne podávať správy Komisii. So zreteľom na požiadavky Dohovoru o jadrovej bezpečnosti je primeraný interval troch rokov. (17) Aby sa sústavne zlepšovala jadrová bezpečnosť, Komisia môže prípadne predložiť Rade na prijatie zodpovedajúce návrhy. (18) Bola ustanovená Európska skupina na vysokej úrovni pre jadrovú bezpečnosť a nakladanie s odpadom[28], aby prispievala k dosiahnutiu cieľov Spoločenstva v oblasti jadrovej bezpečnosti. Na tento účel by mala podporovať vývoj nástrojov, ktoré sú potrebné na udržanie a sústavné zlepšovanie jadrovej bezpečnosti, a táto zásada by sa mala vzťahovať na konštrukčné riešenie jadrových zariadení, ich umiestňovanie, výstavbu, údržbu, prevádzku a vyraďovanie z prevádzky, v prípade čoho sa podľa legislatívneho a dozorného rámca príslušného členského štátu musia dodržať podmienky bezpečnosti. (19) Dozorné orgány poverené zodpovednosťou za bezpečnosť jadrových zariadení v členských štátoch by mali spolupracovať predovšetkým prostredníctvom Európskej skupiny na vysokej úrovni pre jadrovú bezpečnosť a nakladanie s odpadom, ktorá vypracovala desať zásad pre dozor nad jadrovou bezpečnosťou. Európska skupina na vysokej úrovni pre jadrovú bezpečnosť a nakladanie s odpadom by mala prispievať k rámcu Spoločenstva, ktorý sa týka jadrovej bezpečnosti, aby bolo možné ho neustále zlepšovať, PRIJALA TÚTO SMERNICU: Článok 1 Cieľ a rozsah pôsobnosti 1. Cieľom tejto smernice je dosiahnuť, udržať a sústavne zlepšovať jadrovú bezpečnosť v Spoločenstve a posilniť úlohu vnútroštátnych dozorných orgánov. 2. Oblasť pôsobnosti sa vzťahuje na konštrukčné riešenie jadrových zariadení, ich umiestňovanie, výstavbu, údržbu, prevádzku a vyraďovanie z prevádzky, v prípade čoho sa musia podľa legislatívneho a dozorného rámca príslušného členského štátu zohľadniť otázky bezpečnosti. 3. Táto smernica nemá vplyv na uplatňovanie smernice Rady 96/29/Euratom. 4. Táto smernica sa nedotýka práva každého členské štátu rozhodnúť sa, či bude alebo nebude uskutočňovať svoj vlastný civilný jadrový program. Článok 2Vymedzenie pojmov Na účely tejto smernice sa používajú tieto vymedzenia pojmov: (1) Pojem „jadrové zariadenie“ znamená zariadenie na výrobu jadrového paliva, výskumný reaktor (vrátane podkritických a kritických zostáv), jadrovú elektráreň, zariadenie na skladovanie vyhoreného paliva, závod na obohacovanie alebo regeneračné zariadenie; (2) „jadrová bezpečnosť“ znamená náležité prevádzkové podmienky dosiahnuté opatreniami prijatými so zreteľom na predchádzanie nehodám alebo zmiernenie následkov nehôd, výsledkom čoho je ochrana pracovníkov, verejnosti, vzduchu a pôdy pred nadmerným radiačným ohrozením pochádzajúcim z jadrových zariadení; (3) “rádioaktívny materiál“ znamená ľubovoľný materiál, ktorý obsahuje jeden alebo viac rádionuklidov, ktorých aktivita alebo koncentrácia sa vzhľadom na radiačnú ochranu nemôže zanedbať; (4) „vyraďovanie z prevádzky“ znamená administratívne a technické opatrenia prijaté s cieľom umožniť odstrániť z jadrového zariadenia niektoré alebo všetky dozorné kontrolné funkcie, s výnimkou úložiska alebo určitých pomocných jadrových zariadení používaných na likvidáciu rezíduí z ťažby a spracovania rádioaktívneho materiálu, ktoré sú zatvorené, ale nie vyradené z prevádzky; (5) „rádioaktívny odpad“ znamená rádioaktívny materiál v plynnej, kvapalnej alebo tuhej podobe, ktorého ďalšie využitie členský štát nepredpokladá a ktorý na základe legislatívneho a dozorného rámca členského štátu podlieha ako rádioaktívny odpad kontrole dozorným orgánom; (6) „vyhorené palivo“ znamená jadrové palivo, ktoré bolo ožiarené v aktívnej zóne reaktora a bolo z nej natrvalo odstránené; vyhorené palivo sa môže považovať za použiteľný zdroj, ktorý možno regenerovať alebo určiť na konečnú likvidáciu bez ďalšieho predpokladaného využitia a zaobchádzať s ním ako s rádioaktívnym odpadom; (7) „ionizujúce žiarenie“ znamená prenos energie v podobe častíc alebo elektromagnetických vĺn s vlnovou dĺžkou 100 nanometrov alebo nižšou alebo frekvenciou 3 x 1015 Hertzov alebo vyššou, ktoré sú schopné priamo alebo nepriamo vytvárať ióny; (8) „dozorný orgán“ znamená akýkoľvek orgán alebo akékoľvek orgány, ktorým daný členský štát udelil právomoc vydávať v tomto členskom štáte licencie a dozerať na umiestňovanie jadrových zariadení, ich konštrukčné riešenie, výstavbu, uvádzanie do prevádzky, prevádzkovanie alebo vyraďovanie z prevádzky; (9) „licencia“ znamená akékoľvek oprávnenie udelené uchádzačovi dozorným orgánom s cieľom preniesť zodpovednosť za umiestňovanie jadrových zariadení, ich konštrukčné riešenie, výstavbu, uvádzanie do prevádzky, prevádzkovanie alebo vyraďovanie z prevádzky; (10) pojem „nové jadrové reaktory“ znamená jadrové reaktory, na prevádzku ktorých bola licencia udelená až po nadobudnutí účinnosti tejto smernice. Článok 3Zodpovednosť a rámec v súvislosti s bezpečnosťou jadrových zariadení 1. Hlavnú zodpovednosť za bezpečnosť jadrových zariadení má držiteľ licencie pod kontrolou dozorného orgánu. O bezpečnostných a kontrolných opatreniach, ktoré sa majú vykonávať v jadrovom zariadení, rozhoduje len dozorný orgán a držiteľ licencie ich uplatňuje. Držiteľ licencie má hlavnú zodpovednosť za bezpečnosť počas celej životnosti jadrového zariadenia až dovtedy, keď je toto zariadenie oslobodené od dozornej kontroly. Túto zodpovednosť držiteľa licencie nemožno delegovať. 2. Členské štáty ustanovia a udržiavajú legislatívny a dozorný rámec na riadenie bezpečnosti jadrových zariadení. Patria sem vnútroštátne požiadavky na bezpečnosť, systém udeľovania licencií a systém kontroly jadrových zariadení a zákaz ich prevádzky bez licencie a systém regulačného dohľadu vrátane potrebného presadzovania práva. Článok 4Dozorné orgány 1. Členské štáty zaručia, že dozorný orgán je skutočne nezávislý od iných organizácií, ktorých úlohou je propagovať jadrové zariadenia, prevádzkovať ich alebo zdôvodňovať ich spoločenské prínosy, a že nie je vystavený vplyvu, ktorý by mohol ohroziť bezpečnosť. 2. Dozornému orgánu sa poskytnú primerané právomoci, kompetencie a finančné a ľudské zdroje, aby si mohol plniť svoju zodpovednosť vykonávať svoje povinnosti. Uskutočňuje dohľad a dozor nad bezpečnosťou jadrových zariadení a zaisťuje vykonávanie bezpečnostných požiadaviek, podmienok a predpisov. 3. Dozorný orgán udeľuje licencie a monitoruje ich uplatňovanie na umiestňovanie jadrových zariadení, na ich konštrukčné riešenie, výstavbu, uvádzanie do prevádzky, prevádzku alebo vyraďovanie z prevádzky. 4. Dozorné orgány zaistia, aby držitelia licencií mali k dispozícii primeraný počet pracovníkov s primeranou kvalifikáciou. 5. Najmenej každých desať rokov sa dozorný orgán a vnútroštátny systém dozoru podrobia medzinárodnému vzájomnému prieskumu zameranému na sústavné zlepšovanie infraštruktúry dozoru. Článok 5Transparentnosť Členské štáty informujú verejnosť o postupoch a výsledkoch činnosti pri dohľade nad jadrovou bezpečnosťou Takisto zaistia, aby dozorné orgány účinne informovali verejnosť o oblastiach, ktoré patria do ich kompetencie. Musí byť zaistený prístup k informáciám v súlade s príslušnými vnútroštátnymi a medzinárodnými záväzkami. Článok 6Požiadavky a predpisy týkajúce sa bezpečnosti jadrových zariadení 1. Členské štáty rešpektujú základné bezpečnostné princípy MAAE (Základné bezpečnostné princípy MAAE: Séria bezpečnostných štandardov MAAE č. SF-1 (2006). Dodržiavajú záväzky a požiadavky začlenené do Dohovoru o jadrovej bezpečnosti (IAEA INFCIRC 449 z 5. júla 1994). Predovšetkým zaistia, aby sa vykonávali platné zásady ustanovené v základných princípoch MAAE s cieľom zaistiť vysokú úroveň bezpečnosti v jadrových zariadeniach, okrem iného vrátane účinných mechanizmov proti potenciálnym rádiologickým nebezpečenstvám, prevencie nehôd, starnúcich riadiacich pracovníkov, dlhodobého nakladania so všetkými vyprodukovanými rádioaktívnymi materiálmi a informovania obyvateľstva a úradov susedných štátov. 2. Pokiaľ ide o bezpečnosť nových jadrových reaktorov, členské štáty sa budú usilovať o vypracovanie dodatočných požiadaviek na bezpečnosť v súlade so zásadou sústavného zlepšovania bezpečnosti na základe úrovní bezpečnosti vypracovaných Združením západoeurópskych orgánov dozoru nad jadrovou energiou (WENRA) a v úzkej spolupráci s Európskou skupinou na vysokej úrovni pre jadrovú bezpečnosť a nakladanie s odpadom. Článok 7Povinnosti držiteľov licencie 1. Držitelia licencií projektujú, stavajú, prevádzkujú a vyraďujú z prevádzky svoje jadrové zariadenia v súlade s ustanoveniami uvedenými v článku 6 ods. 1 a 2. 2. Držitelia licencie zriadia a uskutočňujú systémy riadenia, ktoré pravidelne overuje orgán dozoru. 3. Držitelia licencie prideľujú na plnenie svojich povinností primerané finančné a ľudské zdroje. Článok 8Dohľad 1. Posúdenie, vyšetrovanie, kontrola a prípadne opatrenia na presadzovanie práva v oblasti jadrovej bezpečnosti vykonáva orgán dozoru v jadrových zariadeniach počas celej ich životnosti i počas ich vyraďovania z prevádzky. 2. V prípade závažného alebo opakovaného porušovania bezpečnostných predpisov v jadrovom zariadení má dozorný orgán právomoc odobrať prevádzkovú licenciu. 3. Orgán dozoru má právomoc nariadiť pozastavenie prevádzky akejkoľvek elektrárne, pokiaľ sa domnieva, že nie plne zaručená bezpečnosť. Článok 9Odborné znalosti v oblasti jadrovej bezpečnosti Členské štáty samostatne aj prostredníctvom nadnárodnej spolupráce zabezpečia zodpovedajúce príležitosti na vzdelávanie a odbornú prípravu so zameraním na sústavnú teoretickú prípravu a praktický výcvik. Článok 10Priorita bezpečnosti Členské štáty môžu ustanoviť prísnejšie bezpečnostné opatrenia, než aké sa ustanovujú v tejto smernici. Článok 11Predkladanie správ Členské štáty podajú Komisii správu o vykonávaní tejto smernice najneskôr do [troch rokov po nadobudnutí účinnosti tejto smernice] a potom každé tri roky. Na základe prvej správy Komisia predloží Rade správu o pokroku dosiahnutom pri vykonávaní tejto smernice spolu s prípadnými legislatívnymi návrhmi. Článok 12Transpozícia Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do [dvoch rokov od dátumu uvedeného v článku 13]. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení a tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou. Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice. Článok 13Nadobudnutie účinnosti Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie Článok 14Adresáti Táto smernica je adresovaná členským štátom. V Bruseli Za Radu predseda [1] KOM(2003) 32 v konečnom znení a KOM(2004) 526 v konečnom znení. [2] INFCIRC/449 [3] IAEA Safety Fundamentals: Fundamental safety principles, IAEA Safety Standard Series No. SF-1 (2006) [4] Ú. v. ES C 185 zo 14. augusta 1975, s. 1. [5] Ú. v. ES C 172 z 8. júla 1992, s. 2. [6] Závery Rady o jadrovej bezpečnosti a bezpečnosti nakladania s vyhoreným jadrovým palivom a rádioaktívnym odpadom (10823/04); závery Rady o jadrovej bezpečnosti a bezpečnom nakladaní s vyhoreným jadrovým palivom a rádioaktívnym odpadom (8784/07). [7] Maldeikisova správa pri príležitosti 50 rokov Zmluvy o Euratome (A6-0129/2007) a Reulova správa o konvenčných zdrojoch energie (A6-0348/2007). [8] KOM 2003/32 v konečnom znení. [9] 10823/04 [10] SEK(2008) 2892. [11] http://www.wenra.org [12] WPNS uviedla do činnosti pracovná skupina pre otázky atómu (WPAQ - Working Party on Atomic Questions) v nadväznosti na závery Rady týkajúce sa jadrovej bezpečnosti a bezpečného nakladania s vyhoreným palivom a rádioaktívnym odpadom (10823/04). [13] 15475/2/06 REV2. [14] 15475/2/06 REV 2 ADD 1, 15475/2/06 REV 2 ADD 2, 15475/2/06 REV 2 ADD 3. [15] 7224/1/07 REV 1. [16] 8784/07 [17] A6-0129/2007 [18] Ú. v. EÚ L 195, 27.7.2007, s. 0044 – 0046. [19] KOM 2003/32. [20] Základné bezpečnostné princípy MAAE: Základné bezpečnostné princípy, Séria bezpečnostných noriem MAAE č. SF-1 (2006) [Fundamental safety principles, IAEA Safety Standard Series No. SF-1 (2006)] [21] Ú. v. […], […], s. […] [22] Ú. v. […], […], s. […] [23] Ú. v. […], […], s. […] [24] Ú. v. ES L 159, 29.6.1996, s. 1. [25] Ú. v. ES L 371, 30.12.1987, s. 76. [26] Ú. v. ES L 357, 7.12.1989, s. 31. [27] V tejto súvislosti sa uplatňuje Medziinštitucionálna dohoda o medziinštitucionálnej spolupráci v rámci medzinárodných dohovorov, ktorých zmluvnými stranami sú Európske spoločenstvo pre atómovú energiu a jeho členské štáty. [28] Ú. v. EÚ L 195, 27.7.2007, s. 0044 – 0046.