EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli17. 11. 2021 COM(2021) 706 final 2021/0366(COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o sprístupnení určitých komodít a výrobkov spojených s odlesňovaním a degradáciou lesov na trhu Únie a o ich vývoze z Únie, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 995/2010 (Text s významom pre EHP) {SEC(2021) 395 final} - {SEC(2021) 396 final} - {SWD(2021) 325 final} - {SWD(2021) 326 final} - {SWD(2021) 327 final} - {SWD(2021) 328 final} - {SWD(2021) 329 final}



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1.KONTEXT NÁVRHU •Dôvody a ciele návrhu Odlesňovanie a degradácia lesov prebiehajú alarmujúcou rýchlosťou a vedú k zhoršovaniu zmeny klímy a strate biodiverzity. Za odlesňovanie a degradáciu lesov zodpovedá najmä rozširovanie poľnohospodárskej pôdy na účely produkcie komodít, akými sú hovädzí dobytok, drevo, palmový olej, sója, kakao alebo káva. Očakáva sa, že rastúca svetová populácia a zvyšujúci sa dopyt po poľnohospodárskych výrobkoch, najmä živočíšneho pôvodu, bude ešte viac zvyšovať dopyt po poľnohospodárskej pôde a spôsobovať ďalší tlak na lesy, pričom meniace sa klimatické podmienky budú mať vplyv na potravinársku výrobu a nevyhnutne budú viesť k prechodu na udržateľnú výrobu, ktorá nemá za následok ďalšie odlesňovanie a degradáciu lesov. EÚ je významným spotrebiteľom komodít spojených s odlesňovaním a degradáciou lesov, nemá však zavedené osobitné a účinné pravidlá na znižovanie svojho podielu na týchto javoch. Cieľom tejto iniciatívy je preto obmedziť odlesňovanie a degradáciu lesov, ktoré sú spôsobované spotrebou a výrobou v EÚ. Očakáva sa, že toto obmedzenie bude viesť aj k zníženiu emisií skleníkových plynov a globálnej straty biodiverzity. Iniciatíva je zameraná na minimalizovanie spotreby výrobkov pochádzajúcich z dodávateľských reťazcov spojených s odlesňovaním alebo degradáciou lesov, na zvýšenie dopytu EÚ po zákonných komoditách a výrobkoch, ktoré nespôsobujú odlesňovanie, ako aj obchodovania s nimi. •Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky O návrhu sa najprv informovalo v oznámení Komisie z roku 2019 s názvom Posilnenie opatrení EÚ na ochranu a obnovu svetových lesov (ďalej len „oznámenie z roku 2019“), v ktorom sa Komisia zaviazala, že „[p]osúdi dodatočné regulačné a neregulačné opatrenia na strane dopytu s cieľom zabezpečiť rovnaké podmienky a spoločné chápanie dodávateľských reťazcov, ktoré neprispievajú k odlesňovaniu v záujme zvýšenia transparentnosti dodávateľského reťazca a minimalizácie rizika odlesňovania a degradácie lesov v súvislosti s dovozmi komodít do EÚ“. Tento záväzok bol neskôr potvrdený v Európskej zelenej dohode, ako aj v stratégii EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2030 a v stratégii „z farmy na stôl“, pričom v posledných dvoch uvedených sa oznamovalo, že v roku 2021 bude predstavený príslušný legislatívny návrh. Tento návrh je neoddeliteľnou súčasťou celkových cieľov Európskej zelenej dohody, ako aj všetkých iniciatív vypracovaných v jej rámci, a je s ním v súlade. Predstavuje doplnenie ostatných opatrení navrhnutých v oznámení z roku 2019, konkrétne: 1. partnerskej spolupráce s krajinami výroby na riešení hlavných príčin odlesňovania a podpore udržateľného obhospodarovania lesov a 2. medzinárodnej spolupráce s hlavnými krajinami spotreby na minimalizovaní únikov a podpore prijímania podobných opatrení s cieľom zabrániť umiestňovaniu výrobkov pochádzajúcich z dodávateľských reťazcov spojených s odlesňovaním a degradáciou lesov na trh. Komisia bude preto naďalej partnersky spolupracovať s krajinami výroby, ponúkať nové druhy podpory a stimulov na ochranu lesov, zlepšovať správu a držbu pôdy, zintenzívňovať presadzovanie práva a podporovať udržateľné obhospodarovanie lesov, poľnohospodárstvo odolné voči zmene klímy, udržateľnú intenzifikáciu a diverzifikáciu, agroekológiu a agrolesníctvo. V existujúcom legislatívnom rámci EÚ sa rieši odlesňovanie len čiastočne. Akčný plán EÚ pre vynútiteľnosť práva, správu a obchod v lesnom hospodárstve (ďalej len „FLEGT“) z roku 2003 predstavuje kľúčovú politiku EÚ zameranú na boj proti nezákonnej ťažbe dreva a súvisiacemu obchodu. Hoci sa akčný plán FLEGT zaoberá nezákonnou ťažbou dreva a súvisiacim obchodom, samotné odlesňovanie sa v ňom nerieši. Kľúčovým prvkom akčného plánu FLEGT je dobrovoľný systém na zaistenie toho, aby sa do EÚ dovážalo iba zákonne vyťažené drevo z krajín, ktoré súhlasili s účasťou na tomto systéme. Vnútorný právny rámec EÚ pre tento systém tvorí nariadenie o vynútiteľnosti práva, správe a obchode v lesnom hospodárstve (ďalej len „nariadenie o systéme FLEGT“), v ktorom sa zavádza licenčný systém tvoriaci základ dohôd o dobrovoľnom partnerstve FLEGT. Ďalším kľúčovým prvkom akčného plánu FLEGT je nariadenie EÚ o dreve (ďalej len „EUTR“), v ktorom sa zakazuje uvádzanie nelegálne vyťaženého dreva a výrobkov z takéhoto dreva na trh EÚ a stanovujú povinnosti hospodárskych subjektov uvádzajúcich drevo na trh prvýkrát. V prípade nariadenia o systéme FLEGT aj nariadenia EUTR bola vykonaná kontrola vhodnosti, pričom zo zistení kontroly vhodnosti sa vychádzalo aj pri vypracúvaní možností politiky uvedených v tomto nariadení. Na základe skúseností a poznatkov získaných v súvislosti s akčným plánom FLEGT a nariadením o systéme FLEGT bude Komisia podľa potreby vytvárať partnerstvá v oblasti lesného hospodárstva s príslušnými partnerskými krajinami. Hlavným cieľom partnerstiev v oblasti lesného hospodárstva bude komplexne a integrovane chrániť, obnovovať a/alebo zabezpečovať udržateľné využívanie lesov, aby sa mohli plniť priority Európskej zelenej dohody, ako aj ciele EÚ v oblasti rozvojovej spolupráce, ako sú znižovanie chudoby, dobrá správa vecí verejných a ľudské práva. Tieto partnerstvá budú podporovať správu lesov a politické reformy na presadzovania udržateľného obhospodarovania lesov a budú prispievať k zastaveniu odlesňovania a degradácie lesov. •Súlad s ostatnými politikami Únie V oznámení z roku 2019 sa stanovuje celkový cieľ ochrany a zlepšovania zdravia existujúcich lesov, najmä pralesov, a rozšírenia udržateľného a biologicky rozmanitého lesného porastu na celom svete. V súvislosti s Európskou zelenou dohodou sa v stratégii EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2030 aj v stratégii „z farmy na stôl“ tento legislatívny návrh a ďalšie opatrenia na zabránenie uvádzaniu alebo minimalizovanie uvádzania výrobkov pochádzajúcich z dodávateľských reťazcov spojených s odlesňovaním alebo degradáciou lesov na trh EÚ charakterizujú ako významné na plnenie ich cieľov. K ďalším významným iniciatívam patrí napríklad oznámenie s názvom Dlhodobá vízia pre vidiecke oblasti EÚ. V novej stratégii EÚ pre lesy sa potvrdzuje, že opatreniami, ktoré už boli identifikované v oznámení z roku 2019, sa stanovuje základný rámec globálnej akcie EÚ, ako aj tejto legislatívnej iniciatívy, pričom na tieto opatrenia sa bude primerane a jednotne prihliadať pri formovaní domácich politík. Týmto nariadením sa bude dopĺňať legislatívna iniciatíva týkajúca sa udržateľnej správy a riadenia spoločností, ktorá je zameraná na zlepšenie regulačného rámca EÚ v oblasti práva obchodných spoločností a správy a riadenia spoločností. Iniciatíva týkajúca sa udržateľnej správy a riadenia spoločností je založená na horizontálnom prístupe k nepriaznivým vplyvom na ľudské práva a životné prostredie, ktoré pôsobia na správanie spoločností v ich vlastných prevádzkach a v ich hodnotových reťazcoch. Zatiaľ čo v režime udržateľnej správy a riadenia spoločností sa budú riešiť činnosti podnikov a hodnotové reťazce vo všeobecnosti, prístup v oblasti odlesňovania sa zameriava na špecifické výrobky a dodávateľské reťazce výrobkov. Preto platí, že hoci majú obe iniciatívy spoločné a vzájomne sa podporujúce celkové ciele, ich špecifické ciele sa líšia. Povinnosť náležitej starostlivosti v rámci iniciatívy týkajúcej sa udržateľnej správy a riadenia spoločností sa má podľa plánu uplatňovať na širokú škálu veľkých spoločností EÚ naprieč odvetviami (so zacielenejším režimom v prípade určitých stredných podnikov), ako aj na spoločnosti mimo EÚ. Legislatívna iniciatíva týkajúca sa odlesňovania má veľmi špecifický cieľ obmedziť umiestňovanie výrobkov spojených s odlesňovaním na trh EÚ a jej požiadavky budú v niektorých oblastiach špecifickejšie v porovnaní so všeobecnými povinnosťami vyplývajúcimi z iniciatívy týkajúcej sa udržateľnej správy a riadenia spoločností. Obsahuje aj zákaz, ktorý bude platiť pre všetky hospodárske subjekty umiestňujúce príslušné výrobky na trh, a to pre spoločnosti z EÚ aj mimo EÚ bez ohľadu na ich právnu formu a veľkosť. Ak požiadavky iniciatívy týkajúcej sa udržateľnej správy a riadenia spoločností presahujú rámec požiadaviek nariadenia o odlesňovaní, uplatňujú sa spoločne. Táto iniciatíva sa nebude osobitne zameriavať na finančný sektor a investície. Existujúce iniciatívy v oblasti udržateľných financií, ako sú vykonávanie nariadenia EÚ o taxonómii a budúca smernica o vykazovaní informácií o udržateľnosti podnikov (v súčasnosti smernica o zverejňovaní nefinančných informácií), sú veľmi vhodné na riešenie vplyvov odlesňovania v odvetviach financií a investícií, a preto dopĺňajú a podporujú túto legislatívnu iniciatívu týkajúcu sa odlesňovania. V smernici o vykazovaní informácií o udržateľnosti podnikov a v nariadení o taxonómii sa ukladajú povinnosti v oblasti zverejňovania informácií aj nefinančným podnikom: v smernici o vykazovaní informácií o udržateľnosti podnikov sa predpokladá, že do októbra 2023 budú vydané odvetvové štandardy vykazovania; v nariadení EÚ o taxonómii sa už stanovili technické kritériá zavedené delegovaným aktom pre oblasť zmiernenia zmeny klímy a adaptácie na ňu v lesnom hospodárstve, zatiaľ čo vydanie kritérií pre poľnohospodárstvo sa oneskorilo. Obe hospodárske činnosti možno začleniť do delegovaných aktov týkajúcich sa ďalších štyroch environmentálnych cieľov. Očakáva sa, že tento návrh nariadenia sa bude spoločne so smernicou o obnoviteľných zdrojoch energie uplatňovať aj na niektoré komodity využívané ako biopalivá alebo na výrobu biopalív, ako sú drevené pelety alebo deriváty sóje a palmový olej. Ciele oboch súborov pravidiel EÚ sa dopĺňajú, keďže oba súbory sa týkajú všeobecných cieľov boja proti zmene klímy a strate biodiverzity. V tejto legislatívnej iniciatíve sa stanovujú požiadavky na komodity a výrobky spojené s odlesňovaním a degradáciou lesov, ktoré sa majú uviesť na trh EÚ, s cieľom obmedziť odlesňovanie, za ktoré je zodpovedná EÚ. V smernici o obnoviteľných zdrojoch energie sa okrem iného stanovujú pravidlá pre kritériá udržateľnosti týkajúce sa biopalív, biokvapalín a biomasy, ktoré sa majú považovať za udržateľné, a spresňujú sa ciele pre EÚ na dosiahnutie aspoň 32 % podielu energie z obnoviteľných zdrojov do roku 2030. Pokiaľ ide o ich vzájomné pôsobenie, na komodity a výrobky, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti oboch aktov, sa budú vzťahovať požiadavky na všeobecný prístup na trh a na to, aby boli účtované ako energia z obnoviteľných zdrojov. Tieto požiadavky sú zlučiteľné a vzájomne sa posilňujú. V konkrétnom prípade certifikačných systémov pre nepriamu zmenu využívania pôdy s nízkym rizikom podľa nariadenia Komisie (EÚ) 2019/807, ktorým sa dopĺňa smernica (EÚ) 2018/2001, „pokiaľ ide o určenie surovín s vysokým rizikom nepriamej zmeny využívania pôdy, pri ktorých sa pozoruje významné rozšírenie produkčnej plochy na pôdu s vysokými zásobami uhlíka, a o certifikáciu biopalív, biokvapalín a palív z biomasy s nízkym rizikom nepriamej zmeny využívania pôdy“, môžu hospodárske subjekty a obchodníci tieto certifikačné systémy využiť v rámci svojich systémov náležitej starostlivosti aj na získanie informácií podľa požiadaviek tohto nariadenia s cieľom splniť niektoré požiadavky na vysledovateľnosť a informácie stanovené v článku 9 tohto nariadenia. Rovnako ako v prípade akéhokoľvek certifikačného systému sa používajú bez toho, aby bola dotknutá právna zodpovednosť a povinnosti hospodárskych subjektov a obchodníkov v oblasti vykonávania náležitej starostlivosti podľa tohto nariadenia.

2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právny základ Kompetencia EÚ konať v oblasti odlesňovania a degradácie lesov vyplýva z článkov Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) týkajúcich sa ochrany životného prostredia. Podľa článku 191 ods. 1 ZFEÚ sa „udržiavanie, ochrana a zlepšovanie kvality životného prostredia, ochrana ľudského zdravia, rozvážne a racionálne využívanie prírodných zdrojov, podpora opatrení na riešenie regionálnych alebo celosvetových problémov životného prostredia, a to predovšetkým na boj proti zmene klímy“ vymedzujú ako ciele politiky Únie v oblasti životného prostredia. Prijatím opatrení zameraných na boj proti odlesňovaniu a degradácii lesov na úrovni Únie sa prispeje k zníženiu emisií skleníkových plynov, posilneniu odolnosti proti zmene klímy a zníženiu vplyvu človeka na biodiverzitu, čím sa zároveň významne prispeje ku každému z cieľov politiky v oblasti životného prostredia. Právnym základom návrhu by preto mal byť článok 192 ZFEÚ. Dôsledky odlesňovania v jednej oblasti môžu mať rovnako ako mnohé problémy životného prostredia globálny vplyv. Preto je vhodné, aby sa návrh vzťahoval na domáce výrobky aj na výrobky prepustené do voľného obehu alebo vyvážané výrobky na základe navrhovaného právneho základu. Dosiahne sa tým súlad s článkom 191 ods. 2 ZFEÚ, v ktorom sa vyžaduje, aby sa politika Únie v oblasti životného prostredia zameriavala na vysokú úroveň ochrany, a s článkom 3 ods. 3 Zmluvy o Európskej únii (ďalej len „ZEÚ“), v ktorom sa podpora vysokej úrovne ochrany a zlepšovania kvality životného prostredia vymedzuje ako jeden z cieľov Únie. V článku 192 ods. 1 ZFEÚ sa stanovuje, že „Európsky parlament a Rada v súlade s riadnym legislatívnym postupom a po porade s Hospodárskym a sociálnym výborom a Výborom regiónov rozhodnú o postupoch, ktoré má Únia prijať na dosiahnutie cieľov uvedených v článku 191“. •Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci) Odlesňovanie a degradácia lesov súvisia predovšetkým s trhom EÚ a medzinárodným obchodom. Na koordinované a harmonizované riešenie stopy spotreby v EÚ a problémov v oblasti medzinárodného obchodu sa vyžaduje opatrenie na úrovni EÚ, ktorým sa zároveň zabezpečí právna istota a zrozumiteľnosť potrebná na riadne fungovanie trhu EÚ. Ak by neexistoval harmonizovaný prístup, viacero členských štátov by prijalo opatrenia na obmedzenie obchodu v rámci Únie, čím by sa narušilo fungovanie vnútorného trhu. To by malo závažný vplyv na fungovanie trhu EÚ, ohrozilo schopnosť európskych hospodárskych subjektov získavať výrobky/komodity v rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia a znížilo dôveryhodnosť opatrení EÚ. Iné členské štáty by sa mohli rozhodnúť, že neprijmú žiadne opatrenie, čím by sa obmedzil potenciálny vplyv opatrení prijatých ostatnými v oblasti odlesňovania. Dodávateľské reťazce výrobkov, na ktoré sa vzťahuje iniciatíva, sú medzinárodné a veľmi často globálne. Zo skúseností EÚ s riešením problematiky zložitých dodávateľských reťazcov (napr. v rámci právnych predpisov týkajúcich sa nezákonnej ťažby dreva) vyplýva, že je užitočné zabezpečiť hospodárskym subjektom rovnaké podmienky, pokiaľ ide o požiadavky, ktoré je potrebné splniť pred prvým umiestnením výrobkov (komodít a odvodených výrobkov) na trh EÚ. Neexistencia uplatniteľných pravidiel na európskej úrovni prináša zodpovedným podnikom pripraveným vyčistiť svoje dodávateľské reťazce konkurenčnú nevýhodu a znamená odmeňovanie neudržateľného správania. Preto, hoci životné prostredie patrí do spoločnej právomoci EÚ a členských štátov, opatrenia na úrovni celej EÚ sú potrebné na zabezpečenie spoločného chápania dodávateľských reťazcov, ktoré neprispievajú k odlesňovaniu a degradácii lesov, aby sa zvýšila transparentnosť takýchto dodávateľských reťazcov, ako aj na to, aby sa rozsahom opatrení umožnil významný vplyv na odlesňovanie. Keďže táto iniciatíva sa týka tovaru prepusteného do voľného obehu aj vyvážaného z trhu Únie, opatrenie na úrovni Únie by bolo účinnejšie než opatrenie na vnútroštátnej úrovni, pretože by sa ním zabránilo možnému nepriaznivému vplyvu na fungovanie vnútorného trhu a na obchodné aspekty. Opatrenie EÚ môže teda dopĺňať a posilňovať úsilie členských štátov na vnútroštátnej úrovni. Ak by EÚ nekonala, problém odlesňovania a degradácie lesov súvisiaci so spotrebou v EÚ by pretrvával a ďalej by sa prehlboval. To by mohlo negatívne ovplyvniť úsilie EÚ v oblasti ochrany globálnej biodiverzity a boja proti zmene klímy. •Proporcionalita Touto legislatívnou iniciatívou EÚ zintenzívňuje svoje opatrenia proti odlesňovaniu a degradácii lesov, pretože sa ňou zavádza regulačný rámec, ktorý má byť ambiciózny a vykonateľný, pričom má stimulovať prechod na udržateľné dodávateľské reťazce vo všetkých krajinách výroby v rámci EÚ aj mimo nej. Tým sa EÚ stane dôveryhodným globálnym tvorcom noriem. Minimálne peňažne vyjadrené prínosy jednoznačne kompenzujú náklady. Iniciatívou sa primerane reaguje na závažnosť a naliehavosť problému, ktorý sa ňou rieši, a takisto je v súlade s prioritami Európskej zelenej dohody. Táto legislatíva sa zameriava na minimalizovanie podielu EÚ na odlesňovaní a degradácii lesov. Tento cieľ sa dosiahne zavedením viacúrovňového systému povinnej náležitej starostlivosti, ktorý sa opiera o vymedzenie pojmu nespôsobujúci odlesňovanie, v spojení so systémom referenčného porovnávania. Z analýzy uvedenej v posúdení vplyvu súvisiacom s minimalizovaním rizika odlesňovania a degradácie lesov spojených s výrobkami umiestňovanými na trh EÚ (ďalej len „posúdenie vplyvu“) vyplýva, že tieto opatrenia budú najefektívnejšie pri obmedzovaní odlesňovania, za ktoré je zodpovedná EÚ, ako aj najefektívnejšie spomedzi opatrení skúmaných počas prípravy tejto iniciatívy. Zisteniami z posúdenia vplyvu sa preukazuje, že právne záväzné možnosti (ako požiadavka na nespôsobovanie odlesňovania, povinná náležitá starostlivosť atď.) by boli efektívnejšie než dobrovoľné opatrenia (ako dobrovoľná náležitá starostlivosť, dobrovoľné označovanie alebo dobrovoľná súkromná certifikácia). Tieto zistenia potvrdil aj výsledok otvorenej verejnej konzultácie, v rámci ktorej prevažná väčšina zainteresovaných strán, ako sú podniky, združenia a MVO, podporila režim povinnej náležitej starostlivosti. •Výber nástroja Navrhovaným nástrojom je nariadenie, pretože je potrebné zabezpečiť najvyššiu úroveň harmonizácie, aby sa zabránilo súbežnej existencii rôznych noriem medzi členskými štátmi, čím by sa oslabovala základná zásada voľného pohybu tovaru. V nariadení sa stanovia priame požiadavky na všetky hospodárske subjekty, a tak sa zabezpečí potrebná právna istota a možnosť presadzovania plne integrovaného trhu v celej EÚ. Nariadením sa takisto zabezpečí súbežné a rovnaké plnenie povinností vo všetkých 27 členských štátoch. Nariadením sa okrem toho zmiernia neistoty, pokiaľ ide o lehoty počas procesu transpozície, ktoré zvyčajne súvisia so smernicou v oblasti, v ktorej sú čas a právna istota mimoriadne dôležité z dôvodu predpovedaných zväčšení trhu a všeobecnejšie aj zmien dynamiky trhu. Tento nástroj sa navrhuje aj ako dynamický systém odolný voči budúcim zmenám, aby sa dokázal prispôsobiť vývoju na trhu, ako aj novým údajom a vedeckým dôkazom. Na tento účel sa plánuje viacero splnomocnení pre Komisiu, ktoré umožnia vypracovanie vykonávacích opatrení, okrem iného na uverejňovanie výsledkov referenčného porovnávania krajín a revidovanie komodít v rozsahu pôsobnosti nariadenia. 3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU •Hodnotenia ex post/kontroly vhodnosti existujúcich právnych predpisov Táto iniciatíva vychádza zo zistení kontroly vhodnosti nariadenia EUTR a nariadenia o systéme FLEGT, ktorá sa vykonávala súbežne s posúdením vplyvu tohto nariadenia. V prípade nariadenia EUTR z kontroly vhodnosti vyplynulo, že nariadenie EUTR viedlo k zlepšeniu situácie v tretích krajinách, a to aj v tých, ktoré sa rozhodli nezapojiť do procesov dohôd o dobrovoľnom partnerstve. Hlavní obchodní partneri EÚ podnikli kroky na posilnenie svojich systémov správy lesov a zníženie nezákonnej ťažby dreva, aby splnili požiadavky nariadenia EUTR. Nariadenie EUTR napriek tomu, že jeho plný účinok oslabovali nedostatky v jeho návrhu a problémy s jeho presadzovaním, malo určité pozitívne výsledky v oblasti účinnosti aj efektívnosti. Vďaka jeho globálnemu pokrytiu mohla EÚ začať úzko spolupracovať s ďalšími spotrebiteľskými krajinami. Ďalšie spotrebiteľské krajiny a obchodní partneri z celého sveta prijali legislatívne prístupy podobné nariadeniu EUTR. V širšom kontexte odlesňovania je toto osobitne dôležité mať na zreteli, keďže z toho vyplýva, že EÚ môže mať vplyv a môže byť svetovým lídrom aj pri klesajúcom podiele na trhu.

Napriek výzvam, ktoré sa vyskytli pri jeho vykonávaní, zo zistení kontroly vhodnosti vyplýva, že prístup prijatý v nariadení EUTR zahŕňajúci náležitú starostlivosť umožňuje flexibilitu reakcie na nové a vznikajúce výzvy spojené s nezákonnou ťažbou dreva a nezákonným využívaním pôdy. Všeobecná požiadavka (náležitej starostlivosti) uložená všetkým hospodárskym subjektom so sídlom v EÚ umožňuje aj flexibilitu nariadenia vo vzťahu k zmenám v štruktúre obchodu a zmenám v rizikových profiloch krajín. Navrhovaná možnosť bude začlenená do rámca stanoveného v nariadení EUTR a bude predstavovať zlepšenie tohto rámca, pričom nariadenie EUTR by sa zrušilo. Postup náležitej starostlivosti stanovený v nariadení EUTR sa v prispôsobenej a zlepšenej podobe prijme v tomto nariadení, a to zavedením nových prvkov, akými sú vyhlásenie o náležitej starostlivosti (článok 4), požiadavka na geografické informácie alebo geolokalizácia, ktorou sa komodity a výrobky spoja s plochou pozemku, na ktorom sa vyrobili (článok 9), intenzívnejšia spolupráca s colnými úradmi (články 14 a 24), minimálne úrovne kontroly (článok 14), ako aj referenčné porovnávanie krajín (články 25 – 26). Pri kontrole vhodnosti nariadenia o systéme FLEGT sa potvrdila úspešnosť dohôd o dobrovoľnom partnerstve FLEGT, keďže tieto dohody viedli k zvýšeniu účasti zainteresovaných strán a zlepšeniu rámcov správy lesov v partnerských krajinách, zároveň sa však poukázalo na množstvo jeho nedostatkov. Z kontroly vhodnosti ďalej vyplynulo, že podiel dohôd o dobrovoľnom partnerstve na znížení nezákonnej ťažby dreva celkovo podporuje len obmedzené množstvo dôkazov. Zatiaľ čo systém EÚ zavedený nariadením by bol účinným nástrojom na znižovanie nákladov hospodárskych subjektov EÚ na dodržiavanie predpisov, hlavný nástroj na jeho uskutočniteľnosť, teda dohody o dobrovoľnom partnerstve, účel nesplnil. Jeden z hlavných problémov s nariadením o systéme FLEGT predstavuje neochota hlavných obchodných partnerov EÚ zapojiť sa do procesov dohôd o dobrovoľnom partnerstve, v dôsledku čoho sa len 3 % dovozu dreva do EÚ uskutočnilo v rámci operačného systému dohôd o dobrovoľnom partnerstve. Viac ako 15 rokov po tom, ako sa v roku 2003 v akčnom pláne FLEGT stanovil základ pre tieto procesy, mala len jedna krajina z 15, ktoré EÚ zapojila do procesu dohôd o dobrovoľnom partnerstve, zavedený operačný licenčný systém FLEGT a len jedna krajina z prvej desiatky obchodných partnerov EÚ v oblasti dreva je zapojená do procesu dohôd o dobrovoľnom partnerstve. S cieľom dodržať dvojstranné záväzky, ktoré Európska únia uzavrela, a zachovať pokrok dosiahnutý s partnerskými krajinami, ktoré majú zavedený operačný systém (v štádiu udeľovania licencie FLEGT), toto nariadenie obsahuje ustanovenie, ktorým sa drevo v rámci licencie FLEGT vyhlasuje za spĺňajúce požiadavku zákonnosti. Niektoré prvky dohôd o dobrovoľnom partnerstve môžu byť v prípade ich uskutočniteľnosti a súhlasu partnerov začlenené do osobitných programov spolupráce, ako sú partnerstvá v oblasti lesného hospodárstva alebo iné programy na ďalšiu podporu správy lesov. •Konzultácie so zainteresovanými stranami V otvorenej verejnej konzultácii, ktorú uskutočnila Komisia v roku 2020, bolo prijatých takmer 1,2 milióna príspevkov. Väčšina zainteresovaných strán súhlasila s potrebou intervencie na úrovni EÚ, ktorou sa zmierni podiel EÚ na globálnom odlesňovaní a degradácii lesov. Väčšina zainteresovaných strán súhlasila aj s tým, aby sa únijné vymedzenie pojmu nespôsobujúci odlesňovanie stanovilo ako požiadavka v rámci politickej intervencie. Pokiaľ ide o politické opatrenia, z otvorenej verejnej konzultácie vyplynula silná podpora pre právne záväzné možnosti (požiadavka na nespôsobovanie odlesňovania, povinná náležitá starostlivosť, povinná verejná certifikácia atď.), zatiaľ čo „mäkké“, dobrovoľné opatrenia, akými sú dobrovoľná náležitá starostlivosť, dobrovoľné označovanie alebo dobrovoľná súkromná certifikácia, boli považované za nedostatočne neúčinné. Prevažná väčšina zainteresovaných strán, ako sú podniky, združenia a MVO, podporila režim povinnej náležitej starostlivosti, hoci uprednostňované podrobnosti tohto systému sa medzi jednotlivými respondentmi líšia. Podrobné závery z konzultácií so zainteresovanými stranami vrátane spätnej väzby k úvodnému posúdeniu vplyvu, zistení z otvorenej verejnej konzultácie a výsledku cielenej konzultácie so zainteresovanými stranami sa nachádzajú v prílohe 2 k posúdeniu vplyvu. V súlade s vyhlásením uvedeným v oznámení z roku 2019 a v súlade s Európskou zelenou dohodou, stratégiou EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2030 a stratégiou Z farmy na stôl sa táto iniciatíva zameriava na lesy. Európsky parlament a MVO presadzovali začlenenie ďalších ekosystémov. Na základe skúseností s existujúcimi právnymi predpismi sa takéto rozšírenie rozsahu pôsobnosti považovalo za predčasné, keďže nedostatok praktických skúseností by oslabil účinnosť a vykonateľnosť politických opatrení, ktoré sa v tomto dokumente posudzujú. Potreba a uskutočniteľnosť rozšírenia ich rozsahu pôsobnosti aj na ďalšie ekosystémy by sa však posúdilo v rámci včasného preskúmania. •Získavanie a využívanie odborných znalostí Na podporu analýzy rôznych možností Komisia uzavrela zmluvu o podpore s externými expertmi, ktorí vypracovali dve štúdie s názvom: Posúdenie vplyvu na opatrenia na strane dopytu na riešenie odlesňovania a Podporná štúdia pre kontrolu vhodnosti nariadenia EUTR a nariadenia o systéme FLEGT. V týchto štúdiách sa uvádza časť analýzy a údajov na podporu možností politiky uvedených v posúdení vplyvu a v tomto nariadení. Táto iniciatíva vychádza aj zo zistení tretej štúdie zameranej na systémy certifikácie a overovania v odvetví lesného hospodárstva a výrobkov z dreva, ktorá bola vypracovaná súbežne s posúdením vplyvu. Komisia využila aj vstupné informácie získané zo zasadnutí expertnej skupiny Komisie/platformy viacerých zainteresovaných strán pre ochranu a obnovu svetových lesov, a to aj týkajúce sa nariadenia EUTR a nariadenia o systéme FLEGT. Od začiatku realizácie plánu tejto iniciatívy vo februári 2020 skupina zasadala deväťkrát v rôznom zložení a zorganizovala štyri osobitné semináre na získanie vstupných informácií o možnostiach politiky skúmaných v posúdení vplyvu. Okrem uvedených podporných štúdií, zasadnutí expertnej skupiny a konzultácií so zainteresovanými stranami Komisia veľkú pozornosť venovala aj uzneseniu Európskeho parlamentu z 22. októbra 2020 s odporúčaniami Komisii o právnom rámci EÚ na zastavenie a zvrátenie globálneho odlesňovania, za ktoré je zodpovedná EÚ [2020/2006 (INL)], ako aj pozíciám vyjadreným Radou EÚ, a to najmä v záveroch Rady z roku 2019. •Posúdenie vplyvu V úvodnom posúdení životaschopnosti vypracovanom v rámci prípravných prác k posúdeniu vplyvu sa zvažovalo celkovo 17 politických opatrení. Tento počiatočný zoznam potenciálnych opatrení obsahoval široký rozsah možných intervencií prostredníctvom regulačných aj neregulačných nástrojov. Pri posúdení životaschopnosti sa každé politické opatrenie posudzovalo z hľadiska viacerých kritérií, napríklad právnych, technických, kritérií uskutočniteľnosti politiky a proporcionality, ich potenciálnej účinnosti a efektívnosti, ako aj spätnej väzby získanej od zainteresovaných strán, členských štátov EÚ a tretích krajín. Na základe posúdenia životaschopnosti bolo vybratých päť možností politiky, ktoré boli podrobnejšie preštudované: 1. zlepšený postup povinnej náležitej starostlivosti; 2. systém referenčného porovnávania a zoznam hospodárskych subjektov porušujúcich predpisy v spojení so zlepšeným viacúrovňovým systémom povinnej náležitej starostlivosti; 3. povinná verejná certifikácia v spojení s požiadavkou zlepšenej náležitej starostlivosti; 4. povinné označovanie v spojení s požiadavkou zlepšenej náležitej starostlivosti; 5. požiadavka, aby sa na trh EÚ umiestňovali výrobky, ktoré nespôsobujú odlesňovanie, podporená systémom referenčného porovnávania a systémom preukazov krajín. Všetky zvažované možnosti politiky majú spoločné prvky: 1. vymedzenie pojmu nespôsobujúci odlesňovanie vychádzajúce z vymedzenia FAO, ktoré musia všetky výrobky spĺňať, a dodatočná požiadavka na zákonnosť výrobkov v súlade so zákonmi krajiny výroby; 2. vymedzenie výrobku, ktoré sa pravidelne skúma a aktualizuje, pričom sa zameriava na komodity, ktoré predstavujú najväčší príspevok k odlesňovaniu v EÚ (hovädzie mäso, palmový olej, sója, drevo, kakao a káva) a súvisiace výrobky; 3. zákaz umiestňovať na trh EÚ komodity a výrobky spojené s odlesňovaním a degradáciou lesov a tie, ktoré neboli vyrobené v súlade s uplatniteľnými a príslušnými právnymi predpismi krajín výroby. Možnosti 2 a 4 sú spojené s požiadavkou povinnej náležitej starostlivosti, ktorá sa navrhuje v možnosti 1. Uprednostňovanou možnosťou bola možnosť 2. Spájajú sa v nej požiadavky náležitej starostlivosti a systém referenčného porovnávania krajín, na základe ktorého sa budú kategorizovať krajiny podľa odlesňovania a degradácie lesov spojených s príslušnými komoditami, ako aj kritérií v súvislosti so zapojením krajín do boja proti odlesňovaniu a degradácii lesov. Budú existovať tri kategórie krajín – nízkorizikové, štandardne rizikové a vysokorizikové. Povinnosti hospodárskych subjektov a orgánov členských štátov sa budú líšiť podľa úrovne rizika, ktoré daná krajina výroby predstavuje, pričom na nízkorizikové krajiny sa budú vzťahovať zjednodušené povinnosti v oblasti náležitej starostlivosti a na vysokorizikové krajiny posilnená kontrola. Očakáva sa, že uprednostňovanou možnosťou sa zabráni odlesňovaniu, za ktoré je zodpovedná spotreba a výroba šiestich komodít zahrnutých do rozsahu v EÚ, pričom sa predpokladajú prínosy v podobe viac ako 71 920 hektárov lesov ročne až do roku 2030, ktoré budú menej ovplyvnené odlesňovaním a degradáciou lesov, za ktoré je zodpovedná EÚ. Bude to znamenať aj zníženie uhlíkových emisií do atmosféry, ktoré sú dôsledkom spotreby a výroby príslušných komodít v EÚ, a to aspoň o 31,9 milióna metrických ton ročne, čo možno premietnuť do hospodárskych úspor vo výške aspoň 3,2 miliardy EUR ročne. Okrem toho sa očakáva, že touto možnosťou sa rozhodujúcou mierou prispeje k ochrane biodiverzity, ktorá je významne prepojená s predchádzaním zmene klímy. Táto možnosť by mala prispieť aj k plneniu špecifických cieľov intervencie EÚ, konkrétne k vytvoreniu rovnakých podmienok pre spoločnosti pôsobiace na trhu EÚ, minimalizovaniu spotreby výrobkov pochádzajúcich z dodávateľských reťazcov spojených s odlesňovaním alebo degradáciou lesov a k zvýšeniu dopytu EÚ po zákonných komoditách a výrobkoch „nespôsobujúcich odlesňovanie“, ako aj obchodovania s nimi. Malí poľnohospodári vyrábajúci príslušné komodity môžu čeliť výzvam v oblasti adaptácie. Očakáva sa, že všetky tieto faktory by sa mali zmierniť po navrhovanom koncovom dátume roka 2020, keďže väčšina výrobkov, s ktorými sa v súčasnosti obchoduje, sa bude získavať z pôdy, ktorá sa začala obhospodarovať pred rokom 2020. •Regulačná vhodnosť a zjednodušenie

Od tohto nariadenia sa očakáva vytvorenie rovnakých podmienok pre spoločnosti pôsobiace na trhu EÚ. Očakáva sa, že výrobcovia zavádzajúci udržateľnejšiu výrobu a transparentnejšie dodávateľské reťazce by mali získať podiel na trhu EÚ a zvýšiť svoju konkurencieschopnosť v porovnaní s výrobcami spôsobujúcimi odlesňovanie, a to bez ohľadu na svoju veľkosť. Náklady na povinnosti súvisiace s náležitou starostlivosťou vznikajú najmä z dôvodu zložitosti dodávateľských reťazcov a rizík spojených s krajinou získavajúcou suroviny, nie z dôvodu veľkosti spoločností. Hoci môže byť vykonávanie postupov náležitej starostlivosti (a v prípade potreby aj zmena dodávateľských reťazcov) pre MSP náročnejšie, požiadavka náležitej starostlivosti v spojení s referenčným porovnávaním by priniesla MSP a obchodníkom nižšie náklady na zjednodušenú náležitú starostlivosť v prípade výberu výrobkov pochádzajúcich z nízkorizikových dodávateľských reťazcov. Návrh obsahuje informačný a komunikačný systém (článok 29), ktorý umožňuje elektronické spracúvanie informácií medzi príslušnými orgánmi navzájom, ako aj medzi danými orgánmi a hospodárskymi subjektmi. Tento systém uľahčí a zefektívni hospodárskym subjektom plnenie povinností a príslušným orgánom presadzovanie. •Základné práva V rámci navrhovanej možnosti sa bude vyžadovať, aby boli výrobky vyrábané v súlade s vymedzením pojmu nespôsobujúci odlesňovanie a so zákonmi krajiny výroby. To znamená, že pri posudzovaní súladu výrobkov s touto iniciatívou bude potrebné prihliadať na pracovné, environmentálne a ľudskoprávne zákony uplatniteľné v krajine výroby (na vnútroštátnej aj medzinárodnej úrovni). Patria k nim aj práva domorodého obyvateľstva, čiže sa očakáva, že sa bude prispievať aj k ochrane práv zraniteľných miestnych spoločenstiev. Na úrovni Únie je návrh v súlade s Chartou základných práv EÚ, a najmä s jej článkom 2 (právo na život), článkom 8 (ochrana osobných údajov), článkom 16 (sloboda podnikania), článkom 17 (právo vlastniť majetok) a článkom 37 (ochrana životného prostredia). V súlade s článkom 52 ods. 1 charty sa akékoľvek obmedzenie výkonu práv a slobôd uznaných v charte v tomto legislatívnom návrhu ustanovuje zákonom, pričom sa rešpektuje podstata týchto práv a slobôd. V súlade so zásadou proporcionality sa obmedzenie uplatňuje len vtedy, keď je nevyhnutné a reálne napĺňa ciele všeobecného záujmu, ktoré uznáva Únia, alebo potrebu chrániť práva a slobody iných. Zabezpečenie vysokej úrovne ochrany životného prostredia a zlepšenia kvality životného prostredia predstavuje predovšetkým cieľ všeobecného záujmu uznaný v charte, ktorý môže opodstatňovať obmedzenia iných základných práv. 4.VPLYV NA ROZPOČET V legislatívnom finančnom výkaze pripojenom k tomuto návrhu sa uvádza vplyv na rozpočtové, ako aj ľudské a administratívne zdroje. Na zavedenie a vykonávanie nariadenia počas prvých piatich rokov fungovania (predbežne odhadovaných na obdobie od roku 2023 do roku 2027) sa predpokladá celkový rozpočet vo výške 16 519 000 EUR. To zahŕňa rozpočet vo výške 6 650 000 EUR v rámci okruhu 7 viacročného finančného rámca (ďalej len „VFR“) na ľudské zdroje (päť ďalších zamestnancov GR ENV na vykonávanie nariadenia a medzinárodnú spoluprácu, dvaja ďalší zamestnanci GR INTPA na súvisiacu spoluprácu a rozvoj a jeden zamestnanec GR TAXUD na vykonávanie colných povinností) a ďalšie administratívne výdavky. Takisto zahŕňa rozpočet vo výške 9 869 000 EUR v rámci okruhu 3 VFR. Ten súvisí s podporou vykonávania rôznych úloh, ktoré sa týkajú legislatívnych ustanovení vykonávaných útvarmi Komisie v rokoch 2022 až 2027 vrátane verejného obstarávania a potenciálnych správnych dojednaní. 5.ĎALŠIE PRVKY •Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a predkladania správ Za presadzovanie tohto nariadenia zodpovedajú orgány členských štátov (predovšetkým príslušné orgány opísané v kapitole 3). Na tento účel vypracujú plány inšpekcie vychádzajúce z prístupu založeného na riziku, pri ktorom sa prihliada na úroveň rizika priradenú na základe systému referenčného porovnávania krajín. Rámec podávania správ zavedený v článku 20 vychádza zo skúseností s nariadením EUTR a zameriava sa na posilnenie preskúmania monitorovacej činnosti členských štátov, obsahu a kvality kontrol, ako aj nadväzujúcich činností. Systém by sa mal preskúmať po troch rokoch plnej prevádzky, aby sa identifikovali všetky problémy a potenciálne zlepšenia, a potom každých päť rokov. V článku 32 sa konkrétne predpokladá, že prvé preskúmanie by malo obsahovať posúdenie potreby a uskutočniteľnosti rozšírenia rozsahu pôsobnosti nariadenia na ďalšie ekosystémy. Okrem toho najneskôr dva roky po nadobudnutí jej účinnosti Komisia vykoná prvé preskúmanie prílohy I na základe informácií, ktoré vyplynú z vedeckých dôkazov. •Podrobné vysvetlenie špecifických ustanovení návrhu · Článok 1: Predmet úpravy a rozsah pôsobnosti V článku 1 ods. 1 sa ustanovuje rozsah uplatňovania rationae materiae nariadenia vymedzením pojmu „príslušné komodity“ (t. j. hovädzí dobytok, kakao, káva, palma olejná, sója a drevo) a pojmu príslušné výrobky (t. j. výrobky uvedené v prílohe I, ktoré obsahujú príslušné komodity, boli kŕmené príslušnými komoditami alebo boli vyrobené s použitím príslušných komodít), na ktoré sa toto nariadenie bude uplatňovať. Takisto sa v ňom objasňuje, že nariadenie sa rovnako uplatňuje na umiestňovanie na trh Únie a sprístupňovanie na trhu Únie, ako aj na vývoz z Únie. V odseku 2 sa objasňuje uplatňovanie rationae materiae tohto nariadenia a stanovuje sa, že sa nebude uplatňovať na príslušné komodity a výrobky umiestnené na trh Únie alebo vyvezené z neho, ktoré boli vyrobené pred dátumom nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia, ako sa uvádza v článku 36. ·Článok 2: Vymedzenie pojmov V článku 2 sa stanovuje vymedzenie pojmov používaných v normatívnej časti nariadenia. Patrí k nim vymedzenie pojmov [body 1 až 8] potrebné na vykonávanie základného cieľa nástroja, ako napríklad vymedzenie pojmov „odlesňovanie“, „les“, „plantáže“, „nespôsobujúci odlesňovanie“ a „vyrobené“. Vymedzenie pojmov v čo najväčšej miere vychádza z pojmov vypracovaných na medzinárodnej úrovni, najmä pojmov Organizácie OSN pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO).

Stanovenie vymedzenia pojmu nespôsobujúci odlesňovanie je jednou z hlavných inovácií navrhovaného nariadenia v porovnaní s nariadením EÚ o dreve. Z výsledkov posúdenia vplyvu vyplýva, že po stanovení spoločnej požiadavky na výrobky a komodity bez ohľadu na ich krajinu výroby by sa mala zvýšiť účinnosť politickej intervencie, pretože sa predíde medzerám v súvislosti so zákonným odlesňovaním a uľahčí sa jej vykonávanie prostredníctvom diaľkového monitorovania. Okrem toho sa od vymedzenia pojmu nespôsobujúci odlesňovanie očakáva, že sa ním zabráni vytváraniu nesprávnych stimulov pre partnerské krajiny, ktoré by ochotne prijali menej prísne environmentálne normy na uľahčenie vstupu svojich výrobkov do EÚ, keby sa v návrhu stanovovali len kontroly zákonnosti. Vo vymedzení pojmu nespôsobujúci odlesňovanie sa stanovuje koncový dátum 31. decembra 2020. Znamená to, že po uvedenom dátume by nemohli na trh EÚ vstúpiť a trh EÚ opustiť žiadne komodity ani výrobky v rozsahu pôsobnosti nariadenia, ktoré boli vyrobené na pôde, na ktorej dochádza k odlesňovaniu alebo degradácii lesa. Navrhovaným dátumom sa minimalizuje narušenie dodávateľských reťazcov a potenciálne negatívne vplyvy v partnerských krajinách. Zodpovedá medzinárodným záväzkom v oblasti zastavenia odlesňovania, ktoré sú napríklad súčasťou cieľov udržateľného rozvoja (cieľ 15.2). Zostávajúce vymedzenie pojmov [body 9 až 30] sa týka zodpovedných subjektov a regulovaných činností, ako napríklad „hospodársky subjekt“, „obchodník“, „umiestnenie na trh“, „sprístupňovanie na trhu“ atď. V čo najväčšej miere vychádzajú z pojmov, ktoré už v práve EÚ na príslušnom trhu v rámci Únie a v colných právnych predpisoch existujú, a týkajú sa aj špecifických otázok, ktoré sa objavili pri vykonávaní nariadenia EUTR. Vymedzenie pojmov bolo na základe posúdenia vplyvu mierne zmenené s cieľom zvýšiť jeho právnu presnosť a zohľadniť nový vývoj v oblasti súvisiacich právnych predpisov EÚ. ·Článok 3: Zákaz Článok 3 je základným kameňom nariadenia, pretože sa v ňom jasne uvádza zákaz umiestňovania na trh Únie alebo sprístupňovania na trhu Únie príslušných komodít a výrobkov v rozsahu pôsobnosti, ktoré nie sú v súlade s týmto nariadením, ako aj ich vývozu z trhu Únie, pričom sa dopĺňa o objasnenie, že pri vykonávaní takýchto obchodných činností je vždy potrebné vyhlásenie o náležitej starostlivosti. Odkaz na odlesňovanie v písmene a) a zákonnosť v písmene b) je potrebný, aby bolo možné komplexne riešiť hlavné ciele tohto nariadenia. Zákaz v písmene c) dopĺňa ostatné ustanovenia tým, že sa ním zavádza všeobecná povinnosť predkladať vyhlásenia o náležitej starostlivosti pri umiestňovaní príslušných komodít a výrobkov na trh. Týmto zákazom sa zabezpečuje informovanosť hospodárskych subjektov o ich povinnostiach pri vykonávaní náležitej starostlivosti a odrádzanie od neuskutočňovania postupov náležitej starostlivosti. Na základe skúseností s nariadením EUTR sa touto požiadavkou uľahčuje presadzovanie nariadenia a v prípade potreby sa umožňujú právne prostriedky nápravy alebo sankcionovania uvedených porušení. ·Článok 4: Povinnosti hospodárskych subjektov V článku 4 sa vymedzujú povinnosti hospodárskych subjektov podľa tohto nariadenia. Opisuje sa v ňom postup náležitej starostlivosti, a preto predstavuje všeobecné pravidlo týkajúce sa povinností hospodárskych subjektov. V odseku 1 sa hospodárskym subjektom ukladá povinnosť vykonávať náležitú starostlivosť v prípade všetkých príslušných komodít a výrobkov s cieľom zabezpečiť súlad so zákazom z článku 3 písm. a) a b) a predložiť vyhlásenie o náležitej starostlivosti pred ich umiestnením na trh Únie alebo vývozom z neho. Vyžadované informácie, ktoré má vyhlásenie o náležitej starostlivosti obsahovať, sa uvádzajú v prílohe II. V odseku 2 sa uvádza osobitný postup, ktorým sa riadi predkladanie vyhlásení o náležitej starostlivosti. Keď sa dospeje k záveru, že príslušná komodita alebo výrobok je v súlade s nariadením, musí hospodársky subjekt pred umiestnením komodity alebo výrobku na trh zadať vyhlásenie o náležitej starostlivosti do informačného systému (pozri článok 31). V prípade komodít a výrobkov, ktoré sa umiestňujú v rámci prepustenia do voľného obehu alebo na vývoz, sa musí v colnom vyhlásení uviesť odkaz na vyhlásenie o náležitej starostlivosti, čím sa umožní úzka spolupráca medzi colnými orgánmi a príslušnými orgánmi. Podľa odseku 3 preberajú hospodárske subjekty vypracovaním vyhlásenia o náležitej starostlivosti zodpovednosť za súlad výrobkov. V odseku 4 sa výslovne vyžaduje, aby hospodárske subjekty bez predchádzajúceho predloženia vyhlásenia o náležitej starostlivosti neuskutočňovali umiestnenie na trh ani vývoz. V odseku 5 sa stanovuje rovnaká povinnosť v prípade, že 1. príslušné výrobky alebo komodity nespĺňajú požiadavku na „nespôsobovanie odlesňovania“ alebo „zákonnosť“ alebo 2. pri náležitej starostlivosti sa dospelo k záveru, že riziko, že sú nevyhovujúce, nie je zanedbateľné, prípadne 3. že sa nedokončil postup náležitej starostlivosti. V odseku 6 sa hospodárskym subjektom ukladá povinnosť prijať opatrenia a informovať príslušné orgány, ak sa po dokončení postupu náležitej starostlivosti a predložení vyhlásenia objavia nové informácie. ·Článok 6: Povinnosti obchodníkov Na účely tohto nariadenia možno obchodníka podobne ako v nariadení EUTR vymedziť ako „každú fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá v rámci obchodnej činnosti sprístupňuje na trhu Únie príslušné komodity a výrobky“ [článok 2 písm. j)]. Vo všeobecnosti sa na obchodníkov vzťahujú menej prísne povinnosti než na hospodárske subjekty, keďže obchodník môže disponovať príslušnými komoditami alebo výrobkami až po ich umiestnení na trh. Obchodníci, a najmä veľkí obchodníci, však významne ovplyvňujú dodávateľské reťazce a zohrávajú dôležitú úlohu pri zabezpečovaní toho, aby príslušné komodity a výrobky nespôsobovali odlesňovanie. Preto sa v článku rozlišuje medzi povinnosťou uplatniteľnou na veľkých obchodníkov, ktorí nie sú malými a strednými podnikmi (ďalej len „MSP“), a povinnosťami uplatniteľnými na obchodníkov, ktorí sú MSP. Podľa odsekov 2 a 3 musia obchodníci, ktorí sú MSP, získať záznamy od svojich dodávateľov a zákazníkov, uchovávať dané informácie aspoň päť rokov a na požiadanie ich sprístupniť príslušným orgánom. Táto požiadavka by mala podľa odhadov priniesť len zanedbateľné náklady, keďže uvedené informácie by mali byť súčasťou bežnej prevádzky podniku. Obchodníci, ktorí sú MSP, by takisto mali prijať opatrenia a informovať príslušné orgány v prípade výskytu nových informácií o nesúlade ich komodít a výrobkov (odsek 4). Na druhej strane platí, že na veľkých obchodníkov, ktorí nie sú MSP, sa vzťahujú tie isté povinnosti ako na hospodárske subjekty (odsek 5). Preto musia veľkí obchodníci predkladať vyhlásenie o náležitej starostlivosti podľa článku 4, čím sa stávajú zodpovednými za súlad príslušnej komodity alebo výrobku s týmto nariadením. Okrem toho sa na nich vzťahuje ten istý postup náležitej starostlivosti ako na hospodárske subjekty: okrem získavania informácií musia vykonať aj posúdenie rizika podľa článku a v prípade potreby zmiernenie rizika podľa článku 10. Obchodníci, ktorí sú MSP, sú od týchto povinností oslobodení. Podobne sa na veľkých obchodníkov vzťahujú rovnaké kontroly uvedené v článku 15 ako na hospodárske subjekty, zatiaľ čo na obchodníkov, ktorí sú MSP, sa vzťahujú kontroly uvedené v článku 16. ·Článok 8: Náležitá starostlivosť V článku 8 sa uvádza postup náležitej starostlivosti, ktorý predstavuje povinnosť hospodárskych subjektov podľa článku 4 ods. 1 a obchodníkov, ktorí nie sú MSP, podľa článku 6 ods. 5. Každým postupom náležitej starostlivosti by sa mala zabezpečiť zanedbateľnosť rizika, že príslušné komodity alebo výrobky umiestňované na trh EÚ alebo vyvážané z neho sú nevyhovujúce. S týmto cieľom hospodárske subjekty a obchodníci, ktorí nie sú MSP, získavajú všetky príslušné informácie (ako sa uvádza v článku 9), čo je prvý krok procesu náležitej starostlivosti. Na základe daných informácií identifikujú a posúdia riziko možného nesúladu príslušných komodít a výrobkov s požiadavkami tohto nariadenia (článok 10 ods. 1 až 4 a článok 10 ods. 6), čo je druhý krok procesu náležitej starostlivosti. V prípade potreby primerane zmiernia takéto riziká na zanedbateľnú úroveň (článok 10 ods. 5), čo je tretí krok procesu náležitej starostlivosti. Náležitú starostlivosť je potrebné vykonať pred umiestnením príslušných komodít a výrobkov na trh EÚ alebo pred ich vývozom z trhu EÚ. Ak z posúdenia rizika vyplynie, že riziko vzťahujúce sa nevyhovujúce komodity alebo výrobky vstupujúce na trh EÚ nie je zanedbateľné, hospodársky subjekt musí prijať opatrenia na zmiernenie rizika, ktorými sa riziko zmierni na zanedbateľnú úroveň. Ak nie je k dispozícii prístup k uplatniteľným právnym predpisom alebo iným príslušným informáciám, riziko nemožno plne posúdiť, a teda ani zmierniť na zanedbateľnú úroveň. Ak riziko nemožno zmierniť na zanedbateľnú úroveň, hospodársky subjekt nesmie umiestňovať príslušné komodity ani výrobky na trh EÚ (článok 10 ods. 1). ·Článok 9: Požiadavky na informácie Hlavnou inováciou v porovnaní s nariadením EUTR je povinnosť týkajúca sa geografických informácií uvedená v článku 9, na základe ktorej budú musieť hospodárske subjekty získavať geografické súradnice (alebo geolokalizáciu prostredníctvom zemepisnej šírky a dĺžky) všetkých plôch pozemku, na ktorých sa vyrobili príslušné komodity a výrobky. Keďže odlesňovanie súvisí so zmenou využívania pôdy, monitorovanie odlesňovania si vyžaduje presné prepojenie komodity alebo výrobku umiestňovaných na trh EÚ alebo z neho vyvážaných s plochou pozemku, na ktorej sa dopestovali alebo dochovali. Požiadavka na informácie o ploche pozemku alebo poľnohospodárskom podniku, kde bola komodita vyrobená, umožňuje využiť na overenie súladu výrobku alebo komodity satelitné snímkovanie a určovanie polohy, čo sú široko dostupné a bezplatné digitálne nástroje. Kombinácia geografických informácií o ploche pozemku a satelitného monitorovania bola už v minulosti odskúšaná v praxi a ukázalo sa, že dokáže obmedziť odlesňovanie v danej oblasti, a očakáva sa, že bude viesť k zvýšeniu účinnosti politickej intervencie, sťaží podvody v dodávateľských reťazcoch a zjednoduší ich odhaľovanie. Únia vyvinula vlastnú satelitnú technológiu určovania polohy, navigácie a určovania času (PNT) (EGNOS/Galileo) a vlastný systém pozorovania a monitorovania Zeme (Copernicus). EGNOS/Galileo aj Copernicus ponúkajú pokročilé služby, ktoré poskytujú významné hospodárske prínosy verejným aj súkromným používateľom. Satelitné snímkovanie a určovanie polohy vyplývajúce z používania systémov EGNOS/Galileo a Copernicus môžu byť teda súčasťou informácií používaných na overovanie súladu s nariadením. Geografické informácie, na základe ktorých sa prepájajú výrobky s plochou pozemku, už používajú priemyselné a certifikačné organizácie, pričom sa uvádzajú aj v príslušných právnych predpisoch EÚ. V smernici (EÚ) 2018/2001 sa v prípade problematických krajín vyžadujú informácie o „zdrojovej oblasti“. V sérii predpisov EÚ sa zabezpečuje vysledovateľnosť hovädzieho mäsa „od narodenia po smrť“, a to aj prostredníctvom ušných štítkov, pasov hovädzieho dobytka a počítačovej databázy.

·Článok 10: Posúdenie rizika a zmiernenie rizika V článku 10 sa uvádzajú kroky, ktoré je potrebné vykonať na posúdenie a zmiernenie rizika umiestnenia na trh príslušných komodít a výrobkov spojených s odlesňovaním a degradáciou lesov. Podrobne sa v tomto článku podrobne opisujú kritériá na vykonanie posúdenia a zmiernenia rizika a spôsoby ich vykonania, a to najmä krokov 2 a 3 postupu náležitej starostlivosti zavedeného v článku 8. V článku 10 ods. 1 sa objasňuje účel posúdenia rizika, ktorým je identifikovanie možného nesúladu príslušných komodít a výrobkov s týmto nariadením, a stanovuje sa hlavná povinnosť pre hospodárske subjekty, a to neumiestňovať príslušné komodity alebo výrobky na trh, pokiaľ nemôžu preukázať, že riziko nesúladu je zanedbateľné. Pojem zanedbateľné riziko sa vymedzuje v článku 2 bode 18 ako situácie, keď po úplnom posúdení tak informácií špecifických pre výrobok, ako aj všeobecných informácií, pokiaľ ide o súlad s článkom 3 písm. a) a článkom 3 písm. b), ktorý sa týka príslušných komodít alebo výrobkov, nie sú žiadne dôvody na obavy. V odseku 2 sa podrobnejšie kvalifikujú kritériá na posúdenie rizika vychádzajúce z nariadenia EUTR a hospodárskym subjektom sa poskytujú ďalšie informácie o prvkoch, ktoré je potrebné zohľadniť, pričom sa prihliada na skutočnosť, že toto nariadenie sa zameriava na zákonnosť a udržateľnosť (t. j. nespôsobovanie odlesňovania). Okrem úrovne rizika stanovenej systémom referenčného porovnávania krajín obsahuje zoznam aj informácie o krajine/oblasti výroby, vlastnostiach príslušnej komodity a výrobku a o dodávateľskom reťazci, ako aj ďalšie doplňujúce informácie, napríklad o certifikačných alebo iných nástrojoch overovania tretích strán, ak spĺňajú požiadavky na informácie stanovené v článku 9. ·Článok 12: Zjednodušená náležitá starostlivosť V článku 12 sa opisujú povinnosti vyplývajúce zo získavania príslušných komodít a výrobkov z danej krajiny alebo jej častí, ktoré sú na základe referenčného porovnávania krajín uvedeného v kapitole 4 posúdené ako nízkorizikové. Aj vtedy, ak sú krajina výroby alebo jej časti na základe referenčného porovnávania krajín posúdené ako nízkorizikové, sa na hospodárske subjekty vzťahuje povinnosť podľa článku 9 – kroku 1 postupu náležitej starostlivosti, t. j. získavať informácie, doklady a údaje, ktorými sa preukazuje, že príslušné komodity a výrobky sú v súlade s článkom 3 tohto nariadenia. Sú však oslobodené od vykonávania druhého a tretieho kroku procesu náležitej starostlivosti, t. j. od posúdenia rizika a zmiernenia rizika podľa opisu v článku 10. Preto sa v tomto prípade od hospodárskych subjektov v zásade nevyžaduje preukázanie toho, že riziko nesúladu je zanedbateľné. Ak by sa však hospodársky subjekt dozvedel, napríklad pri získavaní informácií, o akomkoľvek osobitnom riziku nesúladu, všetky povinnosti z článku 8, a teda aj všetky tri kroky postupu náležitej starostlivosti, musia byť vykonané (článok 12 ods. 2). ·Článok 14: Povinnosť vykonávať kontroly V článku 14 sa stanovujú všeobecné povinnosti príslušných orgánov podľa tohto nariadenia. V jeho odsekoch 1 a 2 sa stanovuje príslušným orgánom hlavná povinnosť vykonávať kontroly hospodárskych subjektov a obchodníkov s cieľom posúdiť, či dodržiavajú požiadavky náležitej starostlivosti, ako aj stanoviť, či sú príslušné komodity a výrobky umiestňované na trh Únie alebo sprístupňované na trhu Únie alebo z neho vyvážané v súlade s týmto nariadením. Odsek 3 sa týka plánu založeného na riziku, kľúčového nástroja, ktorým by sa mali riadiť kontroly vykonávané príslušným orgánom. Plány kontrol by mali obsahovať kritériá rizika na vykonanie analýzy rizika v prípade vyhlásení o náležitej starostlivosti. Plány by sa mali pravidelne revidovať na základe výsledkov ich vykonávania. Na hospodárske subjekty a obchodníkov, ktorí dôsledne dodržiavajú požiadavku na súlad, by sa mali vzťahovať menej časté kontroly. V odseku 4 sa vyžaduje, aby príslušné orgány vykonávali analýzu rizika v prípade vyhlásení o náležitej starostlivosti technikami elektronického spracovania údajov, ktoré sú súčasťou informačného systému uvedeného v článku 31. V odseku 5 sa stanovuje, že na základe analýzy rizika by mali príslušné orgány identifikovať hospodárske subjekty alebo obchodníkov, prípadne príslušné komodity a výrobky, ktoré sa majú kontrolovať. V odseku 6 sa vyžaduje, aby príslušné orgány prijali okamžité opatrenia, ak z analýzy rizika vyplynie, že určité komodity a výrobky predstavujú vysoké riziko nesúladu. Takéto opatrenia môžu zahŕňať predbežné opatrenia pozastavenia umiestňovania komodít a výrobkov na trh alebo ich sprístupňovania na trhu. V prípade výrobkov vstupujúcich na trh Únie alebo opúšťajúcich trh Únie môžu príslušné orgány po zavedení elektronického rozhrania uvedeného v článku 26 ods. 1 požiadať colné orgány o pozastavenie prepúšťania vysokorizikového tovaru do voľného obehu alebo o pozastavenie jeho vývozu. Dočasné pozastavenie vysokorizikových komodít a výrobkov by malo príslušným orgánom umožniť vykonanie potrebných kontrol súladu komodít a výrobkov. V odseku 7 sa stanovuje počiatočné obdobie pozastavenia na tri pracovné dni, ktoré možno predĺžiť, ak príslušné orgány potrebujú ďalší čas. V odseku 8 sa vyžaduje, aby si príslušné orgány vymieňali informácie a koordinovali vývoj v oblasti kritérií rizík uvedených v plánoch kontrol. Tým by sa malo posilniť jednotné uplatňovanie nariadenia a dosiahnuť zlepšenie jeho účinnosti. V odseku 9 sa členským štátom stanovuje významná povinnosť zabezpečovať účinné kontroly prostredníctvom svojich príslušných orgánov. Oba používané parametre zaručujú kontrolu určitého počtu hospodárskych subjektov a obchodníkov, pričom si zároveň vyžadujú dosiahnutie určitého percentuálneho podielu trhovej hodnoty v každej kategórii komodít a výrobkov. Jednorozmernými prístupmi, k akým patria kontrola malého počtu hospodárskych subjektov a obchodníkov s veľkým podielom na trhu alebo kontrola väčšieho počtu malých hospodárskych subjektov a obchodníkov so zanedbateľným podielom na trhu, by sa nezabezpečila potrebná účinnosť nariadenia, a preto sa v odseku 5 vylučujú. Percentuálne podiely pokrytia sú potrebné, aby umožňovali komplexnú kontrolu trhu, ktorá odrádza od potenciálnych porušení. Odsek 10 sa týka systému referenčného porovnávania krajín a stanovuje sa v ňom nevyhnutnosť posilnenej kontroly (článok 20), ktorú vykonávajú príslušné orgány v prípade komodít a výrobkov vyrábaných vo vysokorizikových krajinách alebo v ich častiach. Povinnosti príslušných orgánov sa v ňom teda prepájajú s trojúrovňovým systémom referenčného porovnávania (ako sa opisuje v článku 27). Bez toho, aby bola dotknutá dôležitosť kontrol vykonávaných v súlade s plánom pre prípad rizika, sa v odseku 11 objasňuje, že príslušné orgány vykonávajú aj kontroly mimo rozsahu pôsobnosti takýchto plánov, ak získajú dôkazy alebo iné príslušné informácie o potenciálnom nedodržaní tohto nariadenia. ·Článok 15: Kontroly hospodárskych subjektov V tomto článku sa stanovuje povinnosť príslušných orgánov v súvislosti s kontrolami, ktoré majú vykonávať v prípade hospodárskych subjektov. Vychádza z článku 10 ods. 3 nariadenia EUTR, ale uvádza sa v ňom dodatočné objasnenie a usmernenie týkajúce sa osobitných kritérií pre kontroly, ktoré má vykonať príslušný orgán s cieľom lepšie analyzovať príslušnú dokumentáciu o používanom systéme náležitej starostlivosti a lepšie posúdiť riziko nesúladu. Jasné normy týkajúce sa kontrol súladu pre príslušné orgány sú základným predpokladom zabezpečenia účinného a jednotného uplatňovania tohto nariadenia v celej Únii. V odseku 2 sa rozlišuje medzi povinnými a nepovinnými opatreniami. Povinné opatrenia uvedené v písmenách a) až d) zahŕňajú kontroly dokumentácie a postupov náležitej starostlivosti, ktoré si nevyžadujú technické analýzy výrobkov ani iné činnosti na mieste vykonávané príslušnými orgánmi. Nepovinné opatrenia v písmenách e) až h) zahŕňajú kontrolu na mieste a technické a vedecké kontroly, ktoré sú adekvátne na určenie presného miesta výroby príslušnej komodity alebo výrobku a toho, či sa v ich prípade dodržala požiadavka na nespôsobovanie odlesňovania. ·Článok 19: Podávanie správ

V článku 19 sa uvádzajú povinnosti členských štátov v oblasti podávania správ o vykonávaní navrhovaného nariadenia. Tento článok vychádza z článku 20 nariadenia EUTR (Predkladanie správ), neskôr zmeneného nariadením 2019/1010, v ktorom sa povinnosti v oblasti podávania správ zosúladili s právnymi predpismi v oblasti ochrany životného prostredia. Preto sa v článku 19 potvrdzuje, že členské štáty každoročne predkladajú správy o uplatňovaní tohto nariadenia (odsek 1) a že útvary Komisie každoročne zverejňujú prehľad za celú Úniu na základe údajov predložených členskými štátmi (odsek 3). V odseku 2 sa podrobnejšie kvalifikujú informácie, ktoré majú členské štáty poskytovať, aby sa posilnili povinnosti v oblasti podávania správ a umožnilo Komisii presnejšie analyzovať kvalitu monitorovacej činnosti členských štátov. To je v súlade so zisteniami z osobitnej správy Európskeho dvora audítorov č. 21/2021, v ktorej sa zdôrazňujú nedostatky systému podávania správ podľa nariadenia EUTR, pričom Komisia tak bude môcť účinnejšie vykonať odporúčanie Súdneho dvora posilniť preskúmanie kontrol členských štátov. ·Článok 20: Posilnená kontrola Ak sa príslušné komodity alebo výrobky získavajú z krajiny alebo jej častí, ktorá bola na základe systému referenčného porovnávania krajín uvedeného v kapitole 5 posúdená ako vysokoriziková, vzťahuje sa na ne posilnená kontrola zo strany dotknutých príslušných orgánov. Na rozdiel od článku 12 sa v článku 20 nekvalifikuje odlišný súbor povinností v oblasti náležitej starostlivosti pre hospodárske subjekty alebo obchodníkov. Príslušné orgány zabezpečia, aby sa kontroly, ktoré každoročne vykonávajú, týkali aspoň 15 % hospodárskych subjektov, ako aj 15 % množstva príslušných komodít a výrobkov vyrábaných vo vysokorizikových krajinách alebo ich častiach. Je potrebné zdôrazniť, že podľa článku 27 sa pri nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia k všetkým krajinám priradí štandardná úroveň rizika. Uvedené povinnosti sa teda budú na príslušné orgány vzťahovať od chvíle, ako sa v zozname, ktorý má Komisia zverejniť podľa článku 27 ods. 1, objaví vysokoriziková krajina alebo jej časti, a budú trvať dovtedy, kým sa budú príslušné komodity alebo výrobky vyrábané vo vysokorizikovej krajine alebo jej častiach umiestňovať na ich trh alebo sprístupňovať na ich trhu. ·Článok 22: Opatrenia týkajúce sa dohľadu nad trhom V článku 22 sa stanovuje povinnosť príslušných orgánov bezodkladne konať po zistení, že príslušná komodita alebo príslušný výrobok nie je v súlade s týmto nariadením. V takom prípade príslušné orgány požiadajú príslušný hospodársky subjekt alebo príslušného obchodníka o prijatie vhodných a primeraných nápravných opatrení na odstránenie nesúladu. V odseku 2 sa uvádzajú možné nápravné opatrenia, ktorých prijatie možno od hospodárskeho subjektu alebo obchodníka požadovať. Toto ustanovenie vychádza najmä z článku 16 nariadenia o dohľade nad trhom; podľa článku 3 uvedeného nariadenia je „spätné prevzatie“ „každé opatrenie zamerané na dosiahnutie vrátenia výrobku, ktorý sa už sprístupnil koncovému používateľovi“; „stiahnutie“ je „každé opatrenie, ktorého cieľom je zabrániť tomu, aby bol výrobok, ktorý je v dodávateľskom reťazci, sprístupnený na trhu“. ·Článok 23: Sankcie V článku 23 sa stanovuje povinnosť členských štátov ustanoviť predpisy o sankciách uplatniteľných na porušenia tohto nariadenia. Existencia a uplatňovanie účinných primeraných a odrádzajúcich sankcií vo vnútroštátnych systémoch je mimoriadne dôležitým prvkom účinného a jednotného vykonávania tohto nariadenia v celej Únii. Preto sa v odseku 2 uvádza zoznam sankcií, ktoré sa majú zaviesť do vnútroštátnych právnych systémov. Tento zoznam obsahuje pokuty, konfiškáciu príslušných komodít a výrobkov, ako aj konfiškáciu príjmov, pozastavenie alebo zákaz vykonávania príslušných hospodárskych činností a vylúčenie hospodárskych subjektov a obchodníkov, ktorí porušujú nariadenie, z procesov verejného obstarávania. Právne predpisy členských štátov musia obsahovať pohyblivú výšku pokút v závislosti od ročného obratu hospodárskeho subjektu alebo obchodníka, ktorý porušil nariadenie. Dôležité je to najmä na odradenie veľkých hospodárskych subjektov a obchodníkov, ktorí nie sú MSP, od porušovania nariadenia. Slúži to teda účelu zavedenia účinných, primeraných a odrádzajúcich sankcií. ·Článok 24: Kontroly V článku 24 sa stanovujú pravidlá pre kontroly príslušných komodít a výrobkov umiestňovaných na trh v rámci colného režimu „prepustenie do voľného obehu“ alebo „vývoz“. V odseku 2 sa stanovuje, že príslušné orgány zodpovedajú za overenie súladu s týmto nariadením, a to aj v prípade komodít alebo výrobkov, ktoré vstupujú do Únie alebo opúšťajú Úniu. Takisto sa v ňom objasňuje vzájomný vzťah s ustanoveniami nariadenia (EÚ) č. 952/2013 a nariadenia (EÚ) 2019/1020. V odseku 3 sa identifikuje základná úloha colných úradov, ktorou je kontrola správnosti vyhlásenia o príslušných komoditách a výrobkoch vstupujúcich na trh Únie alebo opúšťajúcich trh Únie. Vyhlásenie o náležitej starostlivosti predložené za príslušnú komoditu alebo výrobok vstupujúci do Únie alebo opúšťajúci Úniu sa zaregistruje v informačnom systéme uvedenom v článku 31. Podľa odseku 4 uvedený informačný systém potom priradí k vyhláseniu o náležitej starostlivosti referenčné číslo, ktoré bude sprístupnené colným úradom pri podávaní colného vyhlásenia na prepustenie príslušnej komodity alebo výrobku do voľného obehu alebo na vývoz, s výnimkou situácie, keď sa vyhlásenie o náležitej starostlivosti podá podľa článku 26 ods. 2. V odseku 5 sa vyžaduje, aby pri podávaní colného vyhlásenia na prepustenie príslušnej komodity alebo výrobku vstupujúceho na trh Únie alebo opúšťajúceho trh Únie do voľného obehu alebo na vývoz colné orgány overili stav vyhlásenia o náležitej starostlivosti týkajúceho sa danej príslušnej komodity alebo výrobku pomocou elektronického rozhrania uvedeného v článku 26 ods. 1. V odseku 6 sa stanovuje, že ak z analýzy rizika vykonanej príslušnými orgánmi podľa článku 14 ods. 4 vyplynie, že príslušná komodita alebo výrobok predstavuje vysoké riziko nesúladu s požiadavkami tohto nariadenia, stav vyhlásenia o náležitej starostlivosti týkajúceho sa danej príslušnej komodity alebo výrobku sa v informačnom systéme príslušne upraví. Za takýchto okolností by mali colné orgány pozastaviť prepustenie danej príslušnej komodity alebo výrobku do voľného obehu alebo na vývoz. V odseku 7 sa uvádzajú podmienky, za ktorých by mali colné orgány umožniť prepustenie príslušnej komodity alebo výrobku do voľného obehu alebo na vývoz. V odseku 8 sa stanovuje konanie, ak príslušné orgány dospejú k záveru, že príslušné komodity alebo výrobky vstupujúce na trh Únie alebo opúšťajúce trh Únie nie sú v súlade s týmto nariadením. V takom prípade by mali príslušné orgány príslušne zmeniť stav zodpovedajúceho vyhlásenia o náležitej starostlivosti v informačnom systéme a takisto môžu v informačnom systéme uviesť, že namietajú proti umiestneniu príslušnej komodity alebo príslušného výrobku na trh v rámci iného colného režimu.

Po oznámení uvedeného stavu by colné orgány nemali povoliť prepustenie danej príslušnej komodity alebo výrobku do voľného obehu alebo na vývoz a mali by zadať upozornenie do systému na spracovanie colných údajov a pokiaľ možno na akýkoľvek sprievodný doklad k príslušnej komodite alebo výrobku. Ak sa príslušná komodita alebo výrobok následne vyhlásia za prepustené v rámci iného colného režimu a príslušného orgány proti takémuto umiestneniu nenamietajú, upozornenie sa priloží k colným vyhláseniam hospodárskych subjektov a za rovnakých podmienok sa zaeviduje do systému na spracovanie colných údajov, prípadne sa priloží k sprievodným dokladom použitým v súvislosti s takýmito režimami. Podľa odseku 10 môžu colné orgány na žiadosť príslušných orgánov alebo ak to považujú za potrebné a primerané, zničiť alebo inak znefunkčniť nevyhovujúcu príslušnú komoditu alebo výrobok. Náklady na takéto opatrenie znáša držiteľ príslušnej komodity alebo výrobku. ·Článok 25: Výmena informácií a spolupráca medzi orgánmi V tomto článku sa príslušným orgánom, colným orgánom a Komisii stanovuje povinnosť spolupracovať pri vykonávaní nariadenia (odsek 1). V odsekoch 2 a 3 sa uvádza odkaz na mechanizmy spolupráce a výmeny informácií podľa nariadenia (EÚ) č. 952/2013. ·Článok 26: Elektronické rozhrania V odseku 1 sa vyžaduje, aby Komisia zaviedla elektronické rozhranie na prepojenie prostredia centrálneho elektronického priečinka EÚ s informačným systémom zavedeným podľa článku 31. V odseku 2 sa stanovuje základná funkčnosť takéhoto rozhrania a v odseku 3 sa Komisia splnomocňuje na prijatie vykonávacích aktov, v ktorých sa vymedzia podrobné údaje a fungovanie rozhrania. ·Článok 27: Posudzovanie krajín V článku 27 sa zavádza systém referenčného porovnávania krajín, ktorý predstavuje kľúčový prvok tohto nariadenia. Cieľom referenčného porovnávania je stimulovať krajiny, aby zaisťovali dôslednejšiu ochranu a správu lesov, uľahčovali obchod a lepšie zameriavali svoje úsilie prostredníctvom pomoci príslušným orgánom vynakladať zdroje tam, kde sú najviac potrebné, a znížiť náklady spoločností na dodržiavanie predpisov. Prostredníctvom systému referenčného porovnávania bude Komisia posudzovať riziko, že krajiny alebo ich časti vyrábajú príslušné komodity a výrobky, ktoré nie sú komoditami a výrobkami nespôsobujúcimi odlesňovanie. Systém referenčného porovnávania priradí ku každej krajine alebo jej častiam jednu z troch možných úrovní rizika: nízke, štandardné a vysoké riziko. Ku všetkým krajinám sa pri nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia priradí štandardná úroveň rizika. Posúdenie bude vychádzať z kritérií uvedených v odseku 2. V odseku 3 sa uvádza postup, ktorý má Komisia uskutočniť pred zmenou existujúcej kategórie rizika krajiny alebo jej častí. To bude zahŕňať výzvu, aby krajina v primeranom čase zareagovala a poskytla informácie považované za užitočné, a to aj o opatreniach prijatých krajinou na nápravu situácie. Komisia by kategorizáciu rizika danej krajiny zverejnila na základe prijatia vykonávacích aktov Komisie a zoznam bude v prípade potreby aktualizovať, ak si to bude vyžadovať výskyt nových vedeckých dôkazov. Povinnosti hospodárskych subjektov a príslušných orgánov členských štátov sa líšia podľa úrovne rizika krajiny výroby alebo jej častí, pričom na hospodárske subjekty získavajúce suroviny z nízkorizikových krajín alebo ich častí sa budú vzťahovať povinnosti v oblasti zjednodušenej náležitej starostlivosti (článok 12) a na príslušné orgány vykonávajúce kontroly príslušných komodít a výrobkov vyrábaných vo vysokorizikových krajinách alebo v ich častiach sa bude vzťahovať posilnená kontrola (článok 20). ·Článok 29: Opodstatnené obavy fyzických alebo právnických osôb Podľa článkov 15 a 16 môže príslušný orgán vykonať kontroly hospodárskych subjektov a obchodníkov, keď získa relevantné informácie, ale aj na základe opodstatnených obáv vyjadrených tretími stranami. Podľa článku 2 bodu 21 je „opodstatnená obava“ „opodstatnený nárok založený na objektívnych a overiteľných informáciách týkajúcich sa nedodržiavania tohto nariadenia, ktorý si môže vyžadovať zásah príslušných orgánov“. Opodstatnené obavy sa môžu týkať konkrétnych zásielok, dodávateľov, hospodárskych subjektov, obchodníkov alebo akejkoľvek situácie v konkrétnych krajinách výroby, ktorá predstavuje riziko umiestnenia príslušnej komodity alebo výrobku na trh, v dôsledku čoho môže byť potrebný zásah príslušných orgánov. Opodstatnené obavy boli aj súčasťou systému zavedeného v nariadení EUTR (článok 10 ods. 2). Článok 29 vychádza z uvedených skúseností a objasňujú sa v ňom povinnosti príslušného orgánu v oblasti posudzovania opodstatnených obáv a prijímania potrebných operačných krokov, ktoré sa môžu vyžadovať na zistenie porušení a zabránenie ďalšiemu umiestňovaniu na vnútorný trh a obehu na vnútornom trhu. Opodstatnené obavy sú významné aj pre hospodárske subjekty a obchodníkov. V článku 4 ods. 6 tohto nariadenia sa stanovuje povinnosť hospodárskeho subjektu, ktorý sa na základe opodstatnenej obavy dozvedel o nesúlade príslušnej komodity alebo výrobku, bezodkladne informovať príslušný orgán krajiny, v ktorej sa výrobok umiestňuje na trh alebo z ktorej sa vyváža. Tá istá povinnosť sa uplatňuje na obchodníkov bez ohľadu na ich veľkosť (článok 6 ods. 4 a 5). V článku 10 ods. 2 písm. i) sa takisto vyžaduje, aby sa na existenciu opodstatnenej obavy prihliadalo ako na kritérium na posúdenie rizika. ·Článok 31: Informačný systém „Register“ V článku 31 sa vyžaduje, aby Komisia zaviedla informačný systém, prostredníctvom ktorého sa budú vyhlásenia o náležitej starostlivosti uvedené v článku 4 ods. 2 sprístupňovať príslušným orgánom. V odseku 2 sa stanovujú minimálne požadované funkcie systému, a to okrem iného na prepojenie s colnými úradmi prostredníctvom prostredia centrálneho elektronického priečinka EÚ pre colníctvo. V odseku 3 sa Komisii zveruje úloha zavedenia pravidiel fungovania systému prostredníctvom vykonávacieho aktu.

Odseky 4 a 5 sa týkajú prístupu do informačného systému. Keďže ide o centrálnu databázu na vykonávanie tohto nariadenia, prístup do nej majú hospodárske subjekty a obchodníci, ako aj príslušné orgány, pričom podrobnosti tohto prístupu budú závisieť od ich povinností. K údajom v anonymizovanej podobe má prístup aj široká verejnosť. ·Článok 32: Preskúmanie V článku 32 sa zavádzajú pravidlá, na základe ktorých sa má uskutočňovať revízia nariadenia. V odseku 1 sa stanovuje proces prvého preskúmania, ktoré sa uskutoční najneskôr dva roky po nadobudnutí účinnosti, z ktorého vyplynie správa a možné legislatívne návrhy na zmenu nariadenia. Toto prvé preskúmanie bude zamerané na potrebu a uskutočniteľnosť rozšírenia rozsahu pôsobnosti nariadenia aj na iné ekosystémy než lesy a na ďalšie komodity. Všeobecné preskúmanie uvedené v odseku 2 sa uskutoční päť rokov po dátume uvedenom v článku 32 ods. 2, t. j. 12 mesiacov od nadobudnutia účinnosti. V tomto ustanovení sa predpokladá aj obsah tohto prvého všeobecného preskúmania, ktoré sa bude týkať posúdenia príležitosti na zavedenie dodatočných nástrojov na uľahčenie obchodu a vplyvu prvých rokov uplatňovania tohto nariadenia na poľnohospodárov. A napokon sa odsek 3 zameriava na preskúmanie príslušných výrobkov uvedených v prílohe 1. Toto preskúmanie sa uskutoční dva roky od nadobudnutia účinnosti nariadenia a potom sa bude uskutočňovať v pravidelných intervaloch, čím sa umožní progresívne vymedzenie výrobku. Zmena zoznamu výrobkov uvedených v prílohe 1 sa uskutoční prostredníctvom delegovaného aktu (odsek 4). ·Článok 36: Nadobudnutie účinnosti a dátum uplatňovania Toto nariadenie sa uplatňuje odo dňa nadobudnutia jeho účinnosti. V odseku 2 sa však stanovuje, že články 3 až 12, články 14 až 22 a články 24, 29 a 30 sa uplatňujú 12 mesiacov od dátumu nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia. V odseku 3 sa ale stanovuje, že tieto články sa uplatňujú 24 mesiacov od nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia na hospodárske subjekty, ktoré sú mikropodnikmi založenými do 31. decembra 2020, a to s výnimkou výrobkov, na ktoré sa vzťahuje príloha k nariadeniu EÚ 995/2010 (EUTR). Týmto odloženým uplatňovaním sa zabezpečí prechodné obdobie, počas ktorého sa neuplatňujú povinnosti hospodárskych subjektov a obchodníkov ani povinnosti príslušných orgánov vykonávať kontroly. Takýmto prechodným obdobím, ktoré je v prípade mikropodnikov dlhšie, sa hospodárskym subjektom a obchodníkom poskytne dostatočný čas na prispôsobenie sa svojim povinnostiam podľa nariadenia. 2021/0366 (COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o sprístupnení určitých komodít a výrobkov spojených s odlesňovaním a degradáciou lesov na trhu Únie a o ich vývoze z Únie, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 995/2010 (Text s významom pre EHP) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192, so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov, konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom,

keďže: (1)Lesy poskytujú rôznorodé prínosy z environmentálneho, hospodárskeho a sociálneho hľadiska, a to vrátane drevených a nedrevených lesných výrobkov a environmentálnych služieb nevyhnutných pre ľudstvo, keďže sú domovom pre väčšinu celosvetovej suchozemskej biodiverzity. Udržujú ekosystémové funkcie, pomáhajú chrániť klimatický systém, poskytujú zdravý vzduch a zohrávajú dôležitú úlohu pri purifikácii vody a pôdy, ako aj pri zadržiavaní vody. Lesy okrem toho poskytujú obživu a príjem približne jednej tretine celosvetovej populácie a ich ničenie má vážne dôsledky pre živobytie najzraniteľnejších osôb vrátane pôvodného obyvateľstva a miestnych komunít, ktoré sú vo veľkej miere závislé od lesných ekosystémov. Odlesňovanie a degradácia lesov navyše spôsobujú zníženie dôležitého záchytu oxidu uhličitého a zvýšenie pravdepodobnosti šírenia nových chorôb zo zvierat na ľudí. (2)Odlesňovanie a degradácia lesov prebiehajú alarmujúcou rýchlosťou. Organizácia OSN pre výživu a poľnohospodárstvo odhaduje, že v rokoch 1990 až 2020 vymizlo na celom svete 420 miliónov hektárov lesov, čo predstavuje približne 10 % zostávajúcich svetových lesov a plochu väčšiu než Európska únia. Odlesňovanie a degradácia lesov sú na druhej strane dôležitými hnacími silami globálneho otepľovania a straty biodiverzity, čo sú dve najdôležitejšie environmentálne výzvy našej doby. Každý rok však svet stráca ďalších 10 miliónov hektárov lesa. (3)Odlesňovanie a degradácia lesov prispievajú k celosvetovej klimatickej kríze viacerými spôsobmi. Predovšetkým zvyšujú emisie skleníkových plynov, a to prostredníctvom s nimi spojených lesných požiarov, pričom trvalo odstraňujú kapacity záchytu oxidu uhličitého, znižujú odolnosť postihnutej oblasti voči zmene klímy a podstatne znižujú jej biodiverzitu. Len samotné odlesňovanie zapríčiňuje 11 % emisií skleníkových plynov. (4)Klimatická kríza spôsobuje stratu biodiverzity na celom svete a strata biodiverzity zhoršuje zmenu klímy – tieto dva procesy sú navzájom neoddeliteľne prepojené, ako potvrdili nedávne štúdie. Biodiverzita pomáha zmierňovať zmenu klímy. Hmyz, vtáky a cicavce sú opeľovačmi, rozširujú semená a môžu pomôcť, či už priamo alebo nepriamo, účinnejšie ukladať oxid uhličitý. Lesy tiež zabezpečujú neustále dopĺňanie vodných zdrojov a predchádzanie suchám a ich škodlivým účinkom na miestne komunity vrátane pôvodného obyvateľstva. Výrazné zníženie odlesňovania a degradácie lesov a systematická obnova lesov a iných ekosystémov sú jedinou rozhodujúcou príležitosťou blízkou prírode na zmiernenie zmeny klímy. (5)Biodiverzita je nevyhnutná pre odolnosť ekosystémov a ich služieb na miestnej aj celosvetovej úrovni. Viac ako polovica celosvetového hrubého domáceho produktu závisí od prírody a služieb, ktoré poskytuje. Tri hlavné hospodárske odvetvia – stavebníctvo, poľnohospodárstvo, potravinárstvo a nápoje – všetky vo veľkej miere závisia od prírody. Strata biodiverzity ohrozuje udržateľné kolobehy vody a naše potravinové systémy, čím ohrozuje našu potravinovú bezpečnosť a výživu. Viac ako 75 % svetových druhov potravinových plodín závisí od opeľovania živočíchmi. Viaceré priemyselné odvetvia sa okrem toho spoliehajú na genetickú rozmanitosť a ekosystémové služby ako na kritické vstupy pre výrobu, najmä v prípade liekov. (6)Zmena klímy, strata biodiverzity a odlesňovanie sú problémami najvyššieho celosvetového významu, ktoré vyvolávajú obavy a ovplyvňujú prežitie ľudstva a udržateľné životné podmienky na Zemi. Zrýchlenie zmeny klímy, strata biodiverzity a degradácia životného prostredia spolu s konkrétnymi príkladmi ich ničivých účinkov na prírodu, životné podmienky ľudí a miestne hospodárstva viedli k tomu, že zelená transformácia sa považuje za hlavný cieľ našej doby a za otázku medzigeneračnej rovnosti. (7)Spotreba v Únii je významnou hnacou silou odlesňovania a degradácie lesov v celosvetovom meradle. V posúdení vplyvu uskutočneného v rámci iniciatívy sa odhaduje, že bez primeraného regulačného zásahu sa spotreba a výroba šiestich komodít v EÚ zahrnutých do rozsahu pôsobnosti (drevo, hovädzí dobytok, sója, palmový olej, kakao a káva) do roku 2030 zvýši na úroveň približne 248 000 hektárov odlesňovania ročne. (8)Pokiaľ ide o situáciu lesov v EÚ, v správe o stave európskych lesov 2020 sa uvádza, že v rokoch 1990 až 2020 sa plocha lesov v Európe rozrástla o 9 %, množstvo oxidu uhličitého uloženého v biomase sa zvýšilo o 50 % a dodávky dreva vzrástli o 40 %. Podľa správy Európskej environmentálnej agentúry o stave životného prostredia 2020 sa však menej ako 5 % európskych lesnatých plôch považuje za nenarušené alebo prírodné. (9)V roku 2019 Komisia prijala niekoľko iniciatív na riešenie globálnych environmentálnych kríz vrátane konkrétnych opatrení týkajúcich sa odlesňovania. Komisia vo svojom oznámení „Posilnenie opatrení EÚ na ochranu a obnovu svetových lesov“ označila za prioritu znížiť stopu spotreby Únie na pôdu a podporovať v Únii spotrebu výrobkov z dodávateľských reťazcov, ktoré nespôsobujú odlesňovanie. Komisia vo svojom oznámení z 11. decembra 2019 pod názvom Európska zelená dohoda vytýčila novú stratégiu rastu, ktorej cieľom je transformovať Úniu na spravodlivú a prosperujúcu spoločnosť s moderným a konkurencieschopným hospodárstvom, ktoré efektívne využíva zdroje, kde budú do roku 2050 čisté emisie skleníkových plynov na nule, kde hospodársky rast nezávisí od využívania zdrojov a kde sa na žiadnu osobu ani žiadne miesto nezabudne. Jej cieľom je ochraňovať, šetriť a zveľaďovať prírodný kapitál Únie a chrániť zdravie a kvalitu životných podmienok občanov a budúcich generácií pred environmentálnymi rizikami a vplyvmi. Ďalším cieľom Európskej zelenej dohody je poskytnúť občanom a budúcim generáciám okrem iného čerstvý vzduch, čistú vodu, zdravú pôdu a biodiverzitu. Na tento účel stratégia EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2030, stratégia Z farmy na stôl, stratégia lesného hospodárstva EÚ, akčný plán EÚ pre nulové znečistenie a ďalšie relevantné stratégie vypracované v rámci Európskej zelenej dohody ďalej zdôrazňujú význam opatrení v oblasti ochrany a odolnosti lesov. Stratégia EÚ v oblasti biodiverzity sa zameriava najmä na ochranu prírody a zvrátenie degradácie ekosystémov. Stratégia EÚ pre biohospodárstvo napokon posilňuje ochranu životného prostredia a ekosystémov a zároveň rieši rastúci dopyt po potravinách, krmivách, energii, materiáloch a výrobkoch hľadaním nových spôsobov výroby a spotreby. (10)Členské štáty opakovane vyjadrili znepokojenie nad pretrvávajúcim odlesňovaním. Zdôraznili, že keďže súčasné politiky a opatrenia na svetovej úrovni týkajúce sa ochrany, obnovy a udržateľného obhospodarovania lesov nepostačujú na zastavenie odlesňovania a degradácie lesov, je potrebné posilniť opatrenia Únie s cieľom účinnejšie prispievať k dosiahnutiu cieľov udržateľného rozvoja v rámci Agendy 2030 pre udržateľný rozvoj, ktorú prijali všetky členské štáty Organizácie Spojených národov v roku 2015. Rada osobitne podporila vyhlásenie Komisie v oznámení „Posilnenie opatrení EÚ na ochranu a obnovu svetových lesov“, že posúdi dodatočné regulačné a neregulačné opatrenia a predloží príslušné návrhy. (11)Európsky parlament zdôraznil, že pokračujúce ničenie svetových lesov je do veľkej miery spojené s rozširovaním poľnohospodárskej výroby, a to najmä prostredníctvom konverzie lesov na poľnohospodárske pozemky určené na výrobu viacerých výrobkov a komodít, po ktorých je vysoký dopyt. Parlament 22. októbra 2020 prijal uznesenie v súlade s článkom 225 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), v ktorom žiada Komisiu, aby na základe článku 192 ods. 1 ZFEÚ predložila návrh „právneho rámca EÚ na zastavenie a zvrátenie globálneho odlesňovania, za ktoré je zodpovedná EÚ“. (12)Boj proti odlesňovaniu a degradácii lesov sú dôležitou súčasťou balíka opatrení potrebných na zníženie emisií skleníkových plynov a na splnenie záväzku Únie v rámci Európskej zelenej dohody a Parížskej dohody o zmene klímy z roku 2015, ako aj na splnenie právne záväzného záväzku podľa právnych predpisov EÚ v oblasti klímy, ktorým je dosiahnuť do roku 2050 klimatickú neutralitu a znížiť emisie skleníkových plynov do roku 2030 aspoň o 55 % v porovnaní s úrovňami z roku 1990. (13)Takmer 90 % globálneho odlesňovania je spôsobených rozširovaním poľnohospodárstva – v dôsledku konverzie lesných plôch na ornú pôdu došlo k strate viac ako polovice lesov a pastva hospodárskych zvierat zapríčiňuje takmer 40 % straty lesov. (14)V rokoch 1990 až 2008 Únia doviezla a spotrebovala jednu tretinu globálne obchodovaných poľnohospodárskych výrobkov spojených s odlesňovaním. Počas daného obdobia spotreba v Únii zapríčinila 10 % celosvetového odlesňovania spojeného s výrobou tovaru alebo služieb. Hoci relatívny podiel spotreby v EÚ klesá, spotreba v EÚ je neúmerne veľkou hnacou silou odlesňovania. Únia by preto mala prijať opatrenia na minimalizáciu globálneho odlesňovania a degradácie lesov, ktoré vyvoláva spotreba určitých komodít a výrobkov v Únii, a mala by sa usilovať o zníženie svojho podielu na emisiách skleníkových plynov a svojho príspevku k celosvetovej strate biodiverzity, a takisto by mala podporovať udržateľné modely výroby a spotreby v Únii a na celom svete. Aby mala politika Únie čo najväčší vplyv, mala by sa zamerať na ovplyvňovanie globálneho trhu, nielen dodávateľských reťazcov do Únie. V tejto súvislosti majú zásadný význam partnerstvá a účinná medzinárodná spolupráca s producentskými a spotrebiteľskými krajinami. (15)Zastavenie odlesňovania a degradácie lesov je nevyhnutnou súčasťou cieľov udržateľného rozvoja. Toto nariadenie by malo prispieť najmä k plneniu cieľov týkajúcich sa života na pevnine (cieľ udržateľného rozvoja č. 15), ochrany klímy (cieľ udržateľného rozvoja č. 13), zodpovednej spotreby a výroby (cieľ udržateľného rozvoja č. 12), žiadneho hladu (cieľ udržateľného rozvoja č. 2) a kvality zdravia a života (cieľ udržateľného rozvoja č. 3). Príslušný cieľ č. 15.2, ktorým je zastavenie odlesňovania do roku 2020, nebol splnený, čo zdôrazňuje naliehavú potrebu ambicióznych a účinných opatrení. (16)Toto nariadenie by malo reagovať aj na newyorské vyhlásenie o lesoch, ktoré je právne nezáväzným politickým vyhlásením a v ktorom sa podporuje stanovenie celosvetového harmonogramu na zníženie straty prírodných lesov o polovicu do roku 2020, ako aj snaha zastaviť stratu lesov do roku 2030. Deklaráciu podporili desiatky vlád, mnohé z najväčších svetových spoločností, mienkotvorné organizácie občianskej spoločnosti a organizácie pôvodného obyvateľstva. V rámci deklarácie bol vyzvaný aj súkromný sektor, aby splnil cieľ odstránenia odlesňovania v rámci výroby poľnohospodárskych komodít, ako je palmový olej, sója, papier a výrobky z hovädzieho mäsa, a to najneskôr do roku 2020, ale tento cieľ sa nepodarilo splniť. Nariadenie by malo okrem toho prispieť k strategickému plánu Organizácie Spojených národov pre lesy na roky 2017 – 2030, ktorého hlavným globálnym cieľom č. 1 v oblasti lesného hospodárstva je zvrátiť stratu lesného porastu na celom svete, a to prostredníctvom udržateľného obhospodarovania lesov vrátane ochrany, rekultivácie, zalesňovania a obnovy lesov, a zvýšiť úsilie o predchádzanie degradácii lesov a podporiť prínos lesov k zmene klímy. (17)Toto nariadenie by malo reagovať aj na Glasgowskú deklaráciu svetových lídrov z roku 2021 o lesoch a využívaní pôdy, v ktorom sa uznáva, že „na splnenie našich cieľov v oblasti využívania pôdy, klímy, biodiverzity a udržateľného rozvoja na celosvetovej aj vnútroštátnej úrovni budú potrebné ďalšie transformačné opatrenia v prepojených oblastiach udržateľnej výroby a spotreby, rozvoja infraštruktúry, obchodu, financií a investícií a podpory drobných poľnohospodárov, pôvodného obyvateľstva a miestnych komunít“. Signatári v tejto deklarácii tiež zdôraznili, že posilnia spoločné úsilie o uľahčenie obchodných a rozvojových politík na medzinárodnej aj vnútroštátnej úrovni, ktoré podporujú udržateľný rozvoj a udržateľnú výrobu a spotrebu komodít, prispievajú k vzájomnému prospechu krajín a nespôsobujú odlesňovanie a degradáciu pôdy. (18)Únia je ako člen Svetovej obchodnej organizácie (WTO) odhodlaná podporovať univerzálny, otvorený, transparentný, predvídateľný, inkluzívny, nediskriminačný a spravodlivý multilaterálny obchodný systém založený na pravidlách v rámci WTO, ako aj otvorenú, udržateľnú a asertívnu obchodnú politiku. Rozsah pôsobnosti tohto nariadenia bude preto zahŕňať komodity aj výrobky vyrobené v Únii, ako aj komodity a výrobky dovážané do Únie. (19)Toto nariadenie nadväzuje aj na oznámenie Komisie s názvom Otvorená, udržateľná a asertívna obchodná politika,v ktorom sa uvádza, že popri nových vnútorných a vonkajších výzvach a konkrétnejšie popri novom, udržateľnejšom modeli rastu, ako je vymedzený v Európskej zelenej dohode a Európskej digitálnej stratégii, potrebuje EÚ novú stratégiu obchodnej politiky – takú, ktorá bude podporovať dosahovanie jej vnútorných a vonkajších politických cieľov a bude podporovať väčšiu udržateľnosť v súlade so záväzkom plne vykonávať ciele OSN v oblasti udržateľného rozvoja. Obchodná politika musí plnohodnotne prispieť k obnove po pandémii ochorenia COVID-19, k zelenej a digitálnej transformácií hospodárstva a k vybudovaniu odolnejšej Únie vo svete.

(20)Toto nariadenie by malo dopĺňať ďalšie opatrenia navrhnuté v oznámení Komisie s názvom Posilnenie opatrení EÚ na ochranu a obnovu svetových lesov, najmä: 1) partnersky spolupracovať s producentskými krajinami s cieľom podporiť ich pri riešení základných príčin odlesňovania, ako je slabá správa vecí verejných, neúčinné presadzovanie práva a korupcia a 2) posilniť medzinárodnú spoluprácu s hlavnými spotrebiteľskými krajinami s cieľom podporiť prijatie podobných opatrení, ktorých účelom je zabrániť uvádzaniu výrobkov pochádzajúcich z dodávateľských reťazcov spojených s odlesňovaním a degradáciou lesov na ich trhy. (21)Komisia by mala pokračovať v partnerskej spolupráci s producentskými krajinami a vo všeobecnosti v spolupráci s medzinárodnými organizáciami a orgánmi a mala by posilňovať svoju podporu a stimuly, pokiaľ ide o ochranu lesov a prechod na výrobu, ktorá nespôsobuje odlesňovanie, a pritom uznávať úlohu pôvodného obyvateľstva, zlepšovať správu vecí verejných a držbu pôdy, posilňovať presadzovanie práva a podporovať udržateľné obhospodarovanie lesov, poľnohospodárstvo odolné voči zmene klímy, udržateľnú intenzifikáciu a diverzifikáciu, agroekológiu a agrolesníctvo. Pritom by mala uznať úlohu pôvodného obyvateľstva pri ochrane lesov. Na základe skúseností a poznatkov získaných v kontexte už existujúcich iniciatív by Únia a členské štáty mali partnersky spolupracovať s producentskými krajinami, a to na ich žiadosť, s cieľom využiť multifunkčnosť lesov, podporovať ich pri prechode na udržateľné obhospodarovanie lesov, riešiť globálne výzvy a zároveň venovať pozornosť výzvam, ktorým čelia drobní poľnohospodári v súlade s oznámením o posilnení opatrení na ochranu a obnovu svetových lesov. Partnerský prístup by mal pomôcť producentským krajinám pri ochrane, obnove a udržateľnom využívaní lesov, čím prispeje k cieľu tohto nariadenia, ktorým je znížiť odlesňovanie a degradáciu lesov. (22)Ďalším dôležitým opatrením ohláseným v oznámení je zriadenie strediska EÚ pre monitorovanie odlesňovania, degradácie lesov a zmien svetového lesného porastu a súvisiacich príčin (ďalej len „monitorovacie stredisko EÚ“), ktoré Komisia spustila s cieľom lepšie monitorovať zmeny v celosvetovom lesnom poraste a súvisiace príčiny. Na základe už existujúcich nástrojov monitorovania vrátane produktov programu Copernicus monitorovacie stredisko EÚ okrem toho uľahčí prístup verejných subjektov, spotrebiteľov a podnikov k informáciám o dodávateľských reťazcoch, pričom poskytne ľahko zrozumiteľné údaje a informácie spájajúce odlesňovanie, degradáciu lesov a zmeny vo svetovom lesnom poraste s dopytom/obchodom EÚ v prípade komodít a výrobkov. Monitorovacie stredisko EÚ preto priamo podporí vykonávanie tohto nariadenia tým, že poskytne vedecké dôkazy o globálnom odlesňovaní a degradácii lesov a o súvisiacom obchode. Monitorovacie stredisko EÚ bude úzko spolupracovať s príslušnými medzinárodnými organizáciami, výskumnými ústavmi a tretími krajinami. (23)Existujúci legislatívny rámec EÚ sa zameriava na boj proti nezákonnej ťažbe dreva a súvisiacemu obchodu, nezaoberá sa však priamo odlesňovaním. Tvorí ho nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 995/2010, ktorým sa ustanovujú povinnosti hospodárskych subjektov uvádzajúcich na trh drevo a výrobky z dreva, a nariadenie Rady (ES) č. 2173/2005 o vytvorení licenčného systému pre vynútiteľnosť práva, správu a obchod v lesnom hospodárstve na dovoz dreva do Európskeho spoločenstva. Obe nariadenia boli hodnotené v rámci kontroly vhodnosti, v priebehu ktorej sa zistilo, že hoci právne predpisy majú pozitívny vplyv na správu lesov, ciele týchto dvoch nariadení – t. j. obmedzenie nezákonnej ťažby dreva a súvisiaceho obchodu a zníženie spotreby nezákonne vyťaženého dreva v EÚ – neboli splnené, a dospelo sa k záveru, že zameranie výlučne na zákonnosť pôvodu dreva nepostačuje na splnenie stanovených cieľov. (24)Dostupné správy potvrdzujú, že značná časť prebiehajúceho odlesňovania je podľa zákonov krajiny výroby zákonná. V jednej nedávnej správe sa odhaduje, že v období 2013 až 2019 približne 30 % odlesňovania na účely komerčného poľnohospodárstva v tropických krajinách bolo legálnych. Dostupné údaje sa zvyčajne zameriavajú na krajiny so slabou správou vecí verejných – celosvetový podiel nezákonného odlesňovania môže byť nižší, ale správa už teraz poskytuje jasné údaje naznačujúce, že nezohľadnenie odlesňovania, ktoré je v krajine výroby legálne, oslabuje účinnosť politických opatrení. (25)Posúdenie vplyvu možných politických opatrení na riešenie odlesňovania a degradácie lesov, za ktoré je zodpovedná Únia, závery Rady a uznesenie Európskeho parlamentu z roku 2020 jasne identifikujú potrebu, aby sa odlesňovanie a degradácia lesov stali hlavnými kritériami pre budúce opatrenia Únie. Nový právny rámec Únie by preto mal riešiť zákonnosť, ako aj otázku, či výroba príslušných komodít a výrobkov nespôsobuje odlesňovanie. (26)Vymedzenie pojmu „nespôsobujúci odlesňovanie“ by malo byť dostatočne široké, aby zahŕňalo odlesňovanie aj degradáciu lesov, malo by poskytovať právnu zrozumiteľnosť a malo by byť merateľné na základe kvantitatívnych, objektívnych a medzinárodne uznávaných údajov. (27)Nariadenie by sa malo vzťahovať na tie komodity, ktorých spotreba v Únii je najrelevantnejšia z hľadiska spôsobovania globálneho odlesňovania a degradácie lesov, a v prípade ktorých by intervencia politiky Únie mohla mať najväčší prínos, pokiaľ ide o jednotkovú hodnotu obchodu. Rozsiahly prieskum vedeckej literatúry, konkrétne primárnych zdrojov, v ktorých sa odhaduje vplyv spotreby EÚ na globálne odlesňovanie a prepája táto stopa s konkrétnymi komoditami, bol vykonaný ako súčasť štúdie realizovanej na podporu posúdenia vplyvu a podliehal krížovej kontrole prostredníctvom rozsiahlych konzultácií so zainteresovanými stranami. Výsledkom daného postupu je prvý zoznam ôsmich komodít. Drevo bolo priamo zahrnuté do rozsahu pôsobnosti, keďže sa naň už vzťahovalo nariadenie EÚ o dreve. V rámci posúdenia vplyvu sa vykonala analýza efektívnosti, na základe ktorej sa zoznam komodít ďalej zúžil. V tejto analýze efektívnosti sa hektáre, na ktorých došlo k odlesňovaniu spojenému so spotrebou EÚ (podľa odhadov uvedených v nedávnej výskumnej štúdii), v prípade každej z uvedených komodít porovnávali s ich priemernou hodnotou dovozu do EÚ. Výskumná štúdia, z ktorej analýza efektívnosti vychádzala, ukázala, že spomedzi celkovo ôsmich komodít analyzovaných v rámci výskumnej štúdie šesť komodít predstavuje najväčší podiel na odlesňovaní spôsobenom EÚ: palmový olej (33,95 %), sója (32,83 %), drevo (8,62 %), kakao (7,54 %), káva (7,01 %) a hovädzie mäso (5,01 %). (28)Vzhľadom na to, že by sa malo podporovať používanie recyklovaných príslušných komodít a výrobkov a že zahrnutie takýchto komodít a výrobkov do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia by hospodárske subjekty neúmerne zaťažilo, použité komodity a výrobky, ktoré ukončili životný cyklus a boli by inak vyradené ako odpad, by sa mali vylúčiť z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia. (29)V tomto nariadení by sa mali stanoviť povinnosti týkajúce sa príslušných komodít a výrobkov s cieľom účinne bojovať proti odlesňovaniu a degradácii lesov a podporovať dodávateľské reťazce, ktoré nespôsobujú odlesňovanie. (30)Mnohé medzinárodné organizácie a orgány (napr. Organizácia OSN pre výživu a poľnohospodárstvo, Medzivládny panel o zmene klímy, Program OSN pre životné prostredie, Parížska dohoda, Medzinárodná únia na ochranu prírody, Dohovor o biologickej diverzite) vyvíjali úsilie zamerané na oblasť odlesňovania a degradácie lesov a vymedzenie pojmov v tomto nariadení vychádza z tejto práce. (31)Mal by sa stanoviť konečný dátum, ktorý by bol základom hodnotenia toho, či dotknutý pozemok bol predmetom odlesňovania alebo degradácie lesov – znamená to, že žiadne komodity a výrobky patriace do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia by nemohli vstúpiť na trh Únie ani by sa nemohli vyvážať, ak by boli vyrobené na pozemku, ktorý bol predmetom odlesňovania alebo degradácie lesov po uvedenom dátume. Malo by to umožňovať primerané overovanie a monitorovanie, ktoré by zodpovedalo existujúcim medzinárodným záväzkom, ako sú ciele udržateľného rozvoja a newyorské vyhlásenie o lesoch, čím by sa minimalizovalo náhle narušenie dodávateľských reťazcov a zároveň by sa odstránili všetky stimuly na urýchlenie činností vedúcich k odlesňovaniu a degradácii lesov vzhľadom na nadobudnutie účinnosti tohto nariadenia. (32)S cieľom posilniť prínos Únie k zastaveniu odlesňovania a degradácie lesov a zabezpečiť, aby sa komodity a výrobky z dodávateľských reťazcov, ktoré sú spojené s odlesňovaním a degradáciou lesov, neumiestňovali na trh Únie, by sa príslušné komodity a výrobky nemali umiestňovať na trh Únie ani sprístupňovať na trhu Únie, ani by sa nemali z trhu Únie vyvážať, pokiaľ nejde o komodity a výrobky, ktoré nespôsobujú odlesňovanie a ktoré boli vyrobené v súlade s príslušnými právnymi predpismi krajiny výroby. Aby sa potvrdilo, že ide o daný prípad, malo by k nim byť vždy priložené vyhlásenie o náležitej starostlivosti. (33)Na základe systémového prístupu by hospodárske subjekty mali prijať vhodné kroky s cieľom zistiť, či príslušné komodity a výrobky, ktoré zamýšľajú umiestniť na trh Únie, spĺňajú požiadavky tohto nariadenia týkajúce sa nespôsobovania odlesňovania a zákonnosti. Na tento účel by hospodárske subjekty mali zaviesť a vykonávať postupy náležitej starostlivosti. Postup náležitej starostlivosti, ktorý sa vyžaduje v tomto nariadení, by mal zahŕňať tri prvky: požiadavky na informácie, posúdenie rizika a opatrenia na zmiernenie rizika. Postupy náležitej starostlivosti by mali byť navrhnuté tak, aby poskytovali prístup k informáciám o zdrojoch a dodávateľoch komodít a výrobkov, ktoré sa umiestňujú na trh Únie, vrátane informácií preukazujúcich splnenie požiadaviek týkajúcich sa absencie odlesňovania a degradácie lesov, ako aj požiadaviek zákonnosti, okrem iného identifikáciou krajiny a oblasti výroby vrátane geolokalizačných súradníc príslušných plôch pozemkov. Tieto geolokalizačné súradnice, ktoré závisia od určovania času, určovania polohy a/alebo pozorovania Zeme, by mohli využívať satelitné údaje a služby poskytované v rámci vesmírneho programu Únie (EGNOS/Galileo a Copernicus). Hospodárske subjekty by na základe týchto informácií mali vykonať posúdenie rizika. Ak sa zistí riziko, hospodárske subjekty by mali takéto riziko zmierniť s cieľom eliminovať ho alebo znížiť ho na úroveň zanedbateľného rizika. Hospodárskemu subjektu by sa malo povoliť umiestniť príslušnú komoditu alebo výrobok na trh Únie alebo ich vyviezť z Únie až po dokončení krokov požadovaných v rámci postupu náležitej starostlivosti a po tom, ako dospeje k záveru, že neexistuje žiadne alebo existuje len zanedbateľné riziko, že príslušná komodita alebo výrobok nie je v súlade s týmto nariadením. (34)Hospodárske subjekty by mali formálne prevziať zodpovednosť za súlad príslušných komodít alebo výrobkov, ktoré plánujú umiestniť na trh Únie alebo z neho vyvážať, a to sprístupnením vyhlásení o náležitej starostlivosti. Vzor takýchto vyhlásení by mal byť uvedený v tomto nariadení. Očakáva sa, že sa tým uľahčí presadzovanie tohto nariadenia prostredníctvom príslušných orgánov a súdov a zlepší dodržiavanie zo strany hospodárskych subjektov. (35)V záujme uznania osvedčených postupov by sa v rámci postupu posudzovania rizika mohli použiť systémy certifikácie alebo iné systémy overené treťou stranou, nemali by však nahrádzať zodpovednosť hospodárskeho subjektu, pokiaľ ide o náležitú starostlivosť. (36)Obchodníci by mali byť zodpovední za zhromažďovanie a uchovávanie informácií zabezpečujúcich transparentnosť dodávateľského reťazca príslušných komodít a výrobkov, ktoré sprístupňujú na trhu. Veľkí obchodníci, ktorí nie sú malými a strednými podnikmi (MSP), majú významný vplyv na dodávateľské reťazce a zohrávajú dôležitú úlohu pri zabezpečovaní toho, aby dané reťazce nespôsobovali odlesňovanie, a preto by mali mať rovnaké povinnosti ako hospodárske subjekty. (37)S cieľom zvýšiť transparentnosť a uľahčiť presadzovanie by hospodárske subjekty, ktoré nie sú MSP, mali každoročne zverejniť správu o svojom systéme náležitej starostlivosti vrátane krokov prijatých na plnenie svojich povinností. (38)Ostatné legislatívne nástroje EÚ, v ktorých sa stanovujú požiadavky náležitej starostlivosti v hodnotovom reťazci, pokiaľ ide o nepriaznivé vplyvy na ľudské práva alebo životné prostredie, by sa mali uplatňovať, pokiaľ v tomto nariadení neexistujú osobitné ustanovenia s rovnakým cieľom, povahou a účinkom, ktoré by sa mohli vzhľadom na budúce legislatívne zmeny upraviť. Existencia tohto nariadenia by nemala znamenať, že sa vylučuje uplatňovanie iných legislatívnych nástrojov EÚ, v ktorých sa stanovujú požiadavky týkajúce sa náležitej starostlivosti v hodnotovom reťazci. Ak takéto iné legislatívne nástroje EÚ obsahujú špecifickejšie ustanovenia alebo dopĺňajú požiadavky k ustanoveniam stanoveným v tomto nariadení, takéto ustanovenia by sa mali uplatňovať v spojení s ustanoveniami tohto nariadenia. Navyše, ak toto nariadenie obsahuje konkrétnejšie ustanovenia, nemali by sa vykladať spôsobom, ktorý o