Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru – Zosúladenie stratégií a prevádzky potravinárskych podnikov s cieľmi OSN v oblasti udržateľného rozvoja v záujme udržateľnej obnovy po pandémii COVID-19

(stanovisko z vlastnej iniciatívy)

(2022/C 152/10)

Spravodajca: Andreas THURNER Pomocný spravodajca: Peter SCHMIDT

Rozhodnutie plenárneho zhromaždenia 25. 3. 2021 Právny základ článok 32 ods. 2 rokovacieho poriadku stanovisko z vlastnej iniciatívy Príslušná sekcia sekcia pre poľnohospodárstvo, rozvoj vidieka a životné prostredie Prijaté v sekcii 25. 11. 2021 Prijaté v pléne 9. 12. 2021 Plenárne zasadnutie č. 564 Výsledok hlasovania (za/proti/zdržalo sa) 209/0/02

1. Závery a odporúčania

Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV):

1.1. uznáva, že potravinárske podniky v celom dodávateľskom reťazci (vrátane európskych poľnohospodárov a rybárov, družstiev, agropotravinárskych podnikov, maloobchodníkov a veľkoobchodníkov a ďalších typov podnikov) sa už teraz usilujú o to, aby v oblasti udržateľnosti pokročili a aby v súlade s Európskou zelenou dohodou spotrebiteľom ponúkali zdravé a udržateľné výrobky. Musí sa však urobiť viac, aby bolo možné splniť ciele udržateľného rozvoja;

1.2. zdôrazňuje, že je nevyhnutné vytvoriť priaznivý rámec pre inovácie, ktorým sa prevádzkovateľom podnikov poskytnú primerané nástroje a riešenia pri ich prechode na udržateľnejšie obchodné postupy. Prekážky brániace inováciám sa musia odstrániť;

1.3. konštatuje, že prevádzkovatelia podnikov v súčasnosti často vnímajú požiadavky na udržateľnosť skôr ako zložité a zaťažujúce, než ako príležitosť, a preto odporúča vypracovať zrozumiteľnejší jazyk (tzv. „Grammar for Sustainability“), aby sa tento stav zmenil;

1.4. za účinné východiskové body vedúce k väčšej udržateľnosti považuje zníženie potravinových strát a potravinového odpadu, udržateľné získavanie surovín, vylepšené baliace a logistické systémy, obehové potravinové reťazce efektívne využívajúce zdroje, ako aj riešenia v oblasti biohospodárstva;

1.5. vyzdvihuje dôležitú úlohu spotrebiteľa v tejto súvislosti. Informačné a vzdelávacie opatrenia v kombinácii s transparentnými postupmi označovania potravín umožnia spotrebiteľom zvoliť si udržateľnejšie možnosti ( 1 ) . Európska komisia by tiež mala zaviesť opatrenia na podporu cenovej dostupnosti zdravých a udržateľne vyrábaných, spracovávaných a distribuovaných potravín;

1.6. víta Kódex správania EÚ pre zodpovedné obchodovanie s potravinami a marketingové postupy. Väčšina zúčastnených strán vo všeobecnosti považuje vypracovanie dobrovoľného kódexu za hodnotný proces, ktorý viedol k väčšej konvergencii medzi partnermi v potravinovom dodávateľskom reťazci. Iniciatíva je prvým krokom a mala by aj naďalej slúžiť ako platforma spolupráce pre zodpovedné a udržateľné obchodné postupy. EHSV najmä: — poukazuje na obmedzenia dobrovoľného prístupu a vyzýva na prijatie pravidiel a právnych predpisov v snahe zabezpečiť rýchly prechod na udržateľnosť, — odporúča posilnenie sociálneho rozmeru, kolektívneho vyjednávania a sociálnej ochrany v kódexe správania. Zapojiť sa musia sociálni partneri, — zdôrazňuje, že vykonávanie kódexu správania v praxi musí podliehať dôkladnému procesu preskúmania a že treba sledovať, či sa plnia individuálne záväzky a prísľuby týkajúce sa ambicióznych cieľov, pretože skúsenosti ukazujú, že len to, čo sa meria a monitoruje, sa zrealizuje. Celkovo bude pre úspech zásadné aj väčšie zapojenie občianskej spoločnosti a sociálny dialóg, — berie na vedomie, že doteraz podpísali kódex správania najmä väčšie a nadnárodné spoločnosti, a poukazuje na nutnosť vytvoriť priaznivé prostredie – najmä pre malé a stredné podniky (MSP) – s cieľom podporiť a uľahčiť dôslednejší záväzok k programu cieľov udržateľného rozvoja. Zatiaľ čo mnohé väčšie podniky majú samostatné oddelenia zodpovedné za otázky udržateľnosti, zdá sa, že MSP často disponujú len obmedzenými zdrojmi a kapacitami na začlenenie aspektu udržateľnosti do svojej podnikateľskej činnosti;

1.7. považuje za dôležité, aby členské štáty urýchlene zaviedli do praxe smernicu EÚ o nekalých obchodných praktikách a ďalšie podporné politiky s cieľom podnietiť udržateľnejšie a odolnejšie potravinové systémy ( 2 )

1.8. víta iniciatívu Európskej komisie vypracovať rámcové právne predpisy pre udržateľný potravinový systém EÚ a začleniť udržateľnosť do všetkých politík týkajúcich sa potravín ( 3 ) . Je zrejmé, že na zabezpečenie dôveryhodnosti a rovnakých podmienok je potrebná regulácia a určitý stupeň štandardizácie a harmonizácie;

1.9. opakuje požiadavku adresovanú Komisii, aby dohliadla na to, že rôzne sektorové politiky (okrem iného v oblasti klímy, životného prostredia, obchodu, hospodárskej súťaže) budú z politického hľadiska súdržné ( 4 ) . Prevádzkovatelia potravinárskych podnikov by tak mohli ľahšie prijímať udržateľné obchodné rozhodnutia. Legislatívny rámec by mal zabezpečiť skutočne rovnaké podmienky;

1.10. odkazuje na svoje odporúčanie zvážiť zriadenie mnohostrannej a viacúrovňovej európskej rady pre potravinovú politiku, ktorá by zahŕňala viaceré zainteresované strany a úrovne a ktorá by okrem iného mohla uľahčiť zapojenie občianskej spoločnosti do monitorovania kódexu správania;

1.11. poukazuje na to, že udržateľnosť je založená na troch pilieroch: hospodárskom, environmentálnom a sociálnom. Vzhľadom na odlišné rámcové podmienky treba uznať, že univerzálny prístup nebude fungovať. Rámcové právne predpisy by preto mali umožňovať a uľahčovať individualizované riešenia, napr. prostredníctvom sebahodnotenia a mechanizmov referenčného porovnávania;

1.12. odporúča ľahko zrozumiteľný rámec založený na pravidlách, usmerneniach a stimuloch. Právne predpisy o udržateľnom financovaní (taxonómii), ktoré sa v súčasnosti vypracúvajú, nesmú byť príliš zložité.

2. Úvod

2.1. Stratégia „z farmy na stôl“ (F2F) ( 5 ) je kľúčovým prvkom Európskej zelenej dohody. Ponúka komplexné riešenia výziev súvisiacich s udržateľnosťou potravinových systémov, pričom sa v nej uznáva priama súvislosť medzi zdravím ľudí, zdravím spoločností a zdravím planéty. Stratégia je aj centrálnym prvkom agendy Komisie na splnenie cieľov OSN v oblasti udržateľného rozvoja. EHSV už roky zaujíma vedúcu úlohu pri presadzovaní komplexnej potravinovej politiky EÚ. Bol prvou európskou inštitúciou, ktorá požadovala komplexný prístup ( 6 ) , čím pripravila podmienky pre stratégiu F2F.

2.2. V stratégii F2F sa uznáva, že spracovatelia potravín, poskytovatelia stravovacích služieb a maloobchodníci sa podieľajú na štruktúrovaní trhu a ovplyvňujú rozhodovanie spotrebiteľov v otázke stravovania, a to prostredníctvom typov potravín, ktoré vyrábajú, voľby dodávateľov, výrobných postupov a balenia, prepravy a marketingových postupov. V záujme presadzovania tejto myšlienky Komisia vypracovala Kódex správania EÚ pre zodpovedné obchodovanie s potravinami a marketingové postupy ( 7 ) spolu s monitorovacím rámcom, ktorý spustila 5. júla 2021.

2.3. Na medzinárodnej úrovni sa na samite OSN o potravinových systémoch ( 8 ) , ktorý generálny tajomník OSN zvolal v septembri 2021, zdôraznil význam udržateľných potravinových systémov a stanovilo smerovanie na obdobie nasledujúcich rokov. Cieľom je zaviesť odvážne nové opatrenia na zmenu spôsobu, akým svet produkuje a konzumuje potraviny.

2.4. Potravinárske podniky môžu výrazne prispieť k udržateľnejším, spravodlivejším a bezpečnejším potravinovým systémom, ak fungujú v súlade s cieľmi udržateľného rozvoja a Parížskou dohodou o zmene klímy. Vedúci predstavitelia mnohých potravinárskych podnikov už podnikli významné kroky v tomto smere, je však potrebné urobiť omnoho viac. Nevyhnutné zmeny sú zložité a budú si vyžadovať spoločné, holistické, kolaboratívne a kooperatívne dlhodobé stratégie, do ktorých musia byť zapojení všetci aktéri v celom potravinovom reťazci, ako aj pridružené odvetvia.

2.5. Európske odvetvie rybného hospodárstva, poľnohospodári a agropotravinárske podniky sa v súlade s Európskou zelenou dohodou už usilujú o to, aby v oblasti udržateľnosti pokročili a aby spotrebiteľom ponúkali výrobky, ktoré prispievajú k zdravému a udržateľnému stravovaniu. Táto transformácia si vyžaduje investície a v niektorých prípadoch čas na dosiahnutie výsledkov. Po stanovení cieľov by mali podniky disponovať potrebnou flexibilitou pri rozvíjaní svojho príspevku k naplneniu týchto cieľov bez ich spochybňovania. Nevyhnutná zelená transformácia musí byť okrem toho zlučiteľná s hospodárskou situáciou európskych občanov, najmä v období po kríze spôsobenej ochorením COVID-19.

2.6. ex ante , ktoré zohľadňujú udržateľnosť z hospodárskeho, sociálneho a environmentálneho hľadiska v každom legislatívnom návrhu týkajúcom sa stratégie F2F. Primeraný podporný rámec (okrem iného prístup k financiám, inováciám a digitalizácii) bude mať zásadný význam pre to, aby sa poľnohospodárom napomohlo dosiahnuť ciele stratégie F2F. V nedávno uverejnenej správe Spoločného výskumného centra ( 9 ) , ako aj v ďalších nedávnych štúdiách sa dospelo k záveru, že plnenie cieľov stanovených v stratégii F2F bude mať významný vplyv na poľnohospodársku výrobu v EÚ. V týchto záveroch sa zdôrazňuje, že sú potrebné spoľahlivé a vedecky podložené posúdenia vplyvu, ktoré zohľadňujú udržateľnosť z hospodárskeho, sociálneho a environmentálneho hľadiska v každom legislatívnom návrhu týkajúcom sa stratégie F2F. Primeraný podporný rámec (okrem iného prístup k financiám, inováciám a digitalizácii) bude mať zásadný význam pre to, aby sa poľnohospodárom napomohlo dosiahnuť ciele stratégie F2F.

3. Hlavné oblasti činnosti

3.1. Podpora inovácie a jednoduchší prístup MSP k inováciám

3.1.1. Výskum a inovácie môžu prispievať k udržateľnejšiemu využívaniu vstupov a surovín (napr. prostredníctvom presného poľnohospodárstva, nových metód šľachtenia a lepšieho využívania agroekologických postupov), udržateľnejším vnútorným procesom (napr. využívanie energie z obnoviteľných zdrojov pri výrobe, spracovaní alebo dodávkach potravín) a k zníženiu externalít (napr. pomocou udržateľných obalov). Inovácie sú potrebné nielen v oblasti environmentálnych otázok, ale aj so zreteľom na sociálne aspekty (zdravie, rod, detská a nútená práca, bezpečnosť a ochrana zdravia pri práci, sloboda združovania a kolektívne vyjednávanie, spravodlivé životné minimum a príjem). Inovácie sú takisto nevyhnutné na dosiahnutie spravodlivej miery návratnosti v primeranom čase ( 10 )

3.1.2. Okrem technologických inovácií majú rozhodujúci význam aj organizačné a sociálne inovácie z hľadiska väčšej udržateľnosti podnikov (zmena organizačných štruktúr a interných postupov napríklad tým, že sa venuje väčšia pozornosť antidiskriminačným politikám a politikám rovnosti) a z hľadiska budovania nových vzťahov so zainteresovanými stranami (napr. využívaním digitálneho marketingu). Na podporu takýchto inovácií je zásadná digitalizácia a ďalší rozvoj vnútornej organizačnej kultúry. Do organizačných a riadiacich procesov treba začleniť aj udržateľnosť.

3.1.3. Potravinárske podniky sú často fragmentované, malé a nedostatočne horizontálne a vertikálne integrované. Preto je pre ne ťažké získať prístup k inovačnému ekosystému. Verejné investície do vodohospodárstva, logistiky a digitálnej infraštruktúry spolu s väčším objemom zdrojov na výskum a vývoj sú potrebné na to, aby sa podnikom – vrátane malých a stredných podnikov – umožnil prístup k inovačnému ekosystému a aby mohli v plnej miere využívať svoje inovačné možnosti.

3.1.4. Ďalej sú nevyhnutné nové mechanizmy na uľahčenie vzťahov medzi podnikmi a inovačnými centrami a propagovanie spolutvorby (napr. živé laboratóriá a majáky) spolu s novými odbornými osobnosťami, ktoré dokážu pôsobiť ako kontakt medzi podnikmi a výskumnými a inovačnými centrami (ako sú napr. sprostredkovatelia inovácií). Na podporu takýchto investícií je kľúčové silné prepojenie medzi národnými plánmi obnovy a odolnosti, ukazovateľmi európskych štrukturálnych a investičných fondov a ukazovateľmi cieľov udržateľného rozvoja, ktoré by aj v budúcnosti malo byť prioritou.

3.1.5. Vďaka partnerstvám medzi súkromným sektorom, inštitúciami, akademickou obcou a inovačnými centrami, rozšírenejšiemu využívaniu spolutvorby a väčšiemu zameraniu finančných inštitúcií môžu vzniknúť tvorivé inovačné ekosystémy. Takéto partnerstvá môžu byť užitočné aj pri podpore miestnych inovácií, ktoré sú obzvlášť sľubné v potravinových systémoch, keďže pre spotrebiteľov je dôležité, aby výroba a spracovanie potravín boli prepojené s miestnym kontextom a kultúrou. Inovatívne a úspešné spoločnosti môžu byť cenným príkladom nových udržateľných riešení a pri podpore šírenia osvedčených postupov medzi hospodárskymi subjektmi.

3.2. Podpora obehových potravinových reťazcov efektívne využívajúcich zdroje a posilnenie biohospodárstva

3.2.1. Optimalizované obehové potravinové reťazce efektívne využívajúce zdroje budú zohrávať významnú úlohu pri prechode na udržateľnejšie potravinové systémy. Existuje mnoho východiskových bodov, napríklad efektívne využívanie prírodných zdrojov, znižovanie odpadu, recyklovateľné, opätovne použiteľné a kompostovateľné obaly alebo predchádzanie používaniu jednorazových plastových výrobkov. Európska platforma pre obehové hospodárstvo ( 11 ) je dobrou sieťou pre inšpiráciu, inovatívne nápady a riešenia v tejto oblasti.

3.2.2. Obehové biohospodárstvo je prístup prospešný pre všetky strany ( 12 ) . Zhodnocovaním a opätovným použitím biomasy sa zvyšuje udržateľnosť výroby a vytvárajú sa možnosti pre vznik nových podnikov a nových zdrojov príjmov pre poľnohospodárov, rybárstvo a celý potravinový systém. Z tohto dôvodu sa musí venovať veľká pozornosť celému cyklu hospodárenia s biomasou (výroba, spracovanie, zhodnocovanie a opätovné použitie, vytváranie viacvýstupových výrobných reťazcov spojených s oblasťou medicíny, materiálov, biorafinérií a energie, vytvorenie trhu s výstupmi). Do tohto procesu sú zapojení mnohí aktéri, a to nielen poľnohospodári a rybári, spracovatelia potravín a maloobchodní predajcovia, ale aj občania, miestne orgány, lesníci, spoločnosti odpadového hospodárstva, kompostárne, technici, inovátori a energetické spoločnosti.

3.3. Udržateľné získavanie surovín

3.3.1. Vedúce potravinové reťazce by mali naďalej podporovať environmentálne, sociálne a hospodársky udržateľné postupy dodávateľov. V tejto súvislosti môže byť užitočné uplatňovať prístup náležitej starostlivosti. Hlavné spoločnosti by mali prevziať vedúcu úlohu a zaviazať sa k udržateľnému získavaniu surovín, ktoré by malo byť súčasťou ich systému riadenia ( 13 ) . Mali by tiež posúdiť skutočný a potenciálny vplyv svojho reťazca získavania surovín a stanoviť súvisiace ciele. Mali by si preto určiť metodiku (vrátane ukazovateľov, kritérií a cieľov) na meranie výkonnosti hodnotového reťazca a zabezpečiť, aby bola v súlade s medzinárodne uznávanými normami. Mali by tiež riadne zverejňovať plánované ciele a dosiahnuté výsledky.

3.3.2. Európska komisia sa zaviazala podporovať udržateľné potravinové systémy v Európe a na celom svete. To bude možné dosiahnuť len vtedy, ak legislatívny rámec bude zabezpečovať skutočne rovnaké podmienky pre podniky EÚ, ktoré vyrábajú udržateľné potraviny, aj podniky z tretích krajín, čím sa umožní intenzívna, odolná a udržateľná výroba. Obchodná politika EÚ musí zaručiť, aby dovoz spĺňal prísne európske normy sociálnej a environmentálnej udržateľnosti. Obchodné dohody prispievajú k zaisteniu rovnakých podmienok pre vnútorný trh aj dovoz, ochrane konkurencieschopnosti ( 14 ) európskych výrobcov udržateľných potravín a k zaručeniu spravodlivého príjmu.

3.4. Úloha dobre navrhnutých dodávateľských reťazcov: zlepšenie obalových a logistických systémov v záujme dosiahnutia cieľov klimatickej neutrality

3.4.1. V kontexte prevažne globálnych dodávateľských reťazcov prispieva miestne získavanie surovín, aj diverzifikáciou dodávateľov, k znižovaniu vplyvu potravinových hodnotových reťazcov na životné prostredie, a to nielen z hľadiska logistiky, a podporuje miestne ekonomiky. V dôsledku pandémie COVID-19 sa miestne potraviny čoraz viac považujú za synonymum kvality a spotrebitelia tomuto aspektu prisudzujú väčšiu dôležitosť. Okrem toho správna rovnováha medzi dovážanými a lokálne vyrobenými potravinami sa zdá byť vhodnou stratégiou na dosiahnutie spoľahlivejších a odolnejších potravinových systémov.

3.4.2. Udržateľné obaly znamenajú používanie biologicky rozložiteľných a opätovne použiteľných materiálov a u spotrebiteľov podporujú recykláciu. Nové objavy v chemickom priemysle a ich začlenenie do obchodných postupov prinášajú inovatívne riešenia environmentálnych problémov. Už existujú viaceré skupiny úplne biologicky rozložiteľných a kompostovateľných bioplastov, ktoré sa vyrábajú z poľnohospodárskej biomasy a vytvárajú úplne obehový tok. Biologicky rozložiteľné materiály niekedy prispievajú aj k dlhšej trvanlivosti výrobkov, čo vedie k ešte väčšej pridanej hodnote.

3.4.3. Zníženie nepriamych emisií z potravinového reťazca možno dosiahnuť aj prechodom na nízkoemisné vozidlá v logistike, rozvojom účinnejších, lepšie organizovaných a v prípade potreby kratších dodávateľských reťazcov, zvýšením počtu predajní potravín, rozsiahlejšou digitalizáciou a zlepšením logistickej infraštruktúry.

3.5. Podpora vzdelávania a transparentného označovania

3.5.1. Zodpovednejšia spotreba a väčšia pozornosť verejných orgánov, podnikov a spotrebiteľov venovaná udržateľnému a zdravému stravovaniu (ako je stredomorská strava) sú dôležitým predpokladom pre dosiahnutie udržateľnejších potravinových systémov ( 15 ) . Ide tiež o lepšie pochopenie ekologických vzťahov a „hodnoty potravín“: vplyv potravinových strát a plytvania potravinami, úloha regionálnych hospodárskych spoločenstiev, logistika dopravy, význam pre strategickú potravinovú sebestačnosť atď.

3.5.2. Vzdelávacie systémy plnia v úsilí o presadzovanie takejto zmeny rozhodujúcu úlohu ( 16 ) . Významnú rolu môžu zohrávať aj potravinárske podniky, ak sa zaviažu vzdelávať spotrebiteľov, a najmä deti, o význame udržateľnej výroby a spotreby potravín. Musia pokračovať vo svojom úsilí o udržateľnejšie a zdravšie výrobky ( 17 ) . Mali by tiež prijať zodpovedné kódexy správania pre marketingové postupy. Potravinárske podniky môžu taktiež propagovať zdravý a udržateľný životný štýl prostredníctvom svojich označení, marketingových kampaní, sociálnych médií, závodných jedální a podnikových komunikačných politík. Pri označovaní výrobkov by sa malo poukázať na prínos každého výrobku k zdravej a udržateľnej strave. V tejto súvislosti by transparentný rámec označovania potravinových výrobkov pomohol spotrebiteľom rozhodovať sa informovane a nakupovať udržateľnejšie výrobky.

3.6. Prehodnotenie financovania

3.6.1. Finančné inštitúcie musia potravinové systémy analyzovať so zreteľom na osobitosti sektora. Potravinárske podniky nemôžu byť – ako to bolo doteraz – posudzované podľa rovnakých kritérií ako ostatné sektory, pretože prístup k úverom a návratnosť investícií nezohľadňujú kritériá dlhodobej udržateľnosti. Táto požiadavka je ešte dôležitejšia, ak vezmeme do úvahy priemernú veľkosť potravinárskych podnikov a rastúci význam udržateľnosti. Pre MSP je ťažšie dostať sa k finančným prostriedkom a podávať správy o dosiahnutých výsledkoch v oblasti udržateľnosti.

3.6.2. V spojitosti s udržateľným financovaním MSP by sa malo poukázať na to, že byrokratické a zložité technické kritériá preskúmania taxonómie by sa pre podniky – najmä pre MSP – mohli ukázať ako prekážka toho, aby vstúpili na cestu udržateľnosti alebo v nej pokračovali.

3.7. Zameranie na malé podniky

3.7.1. Rámce v oblasti zodpovednosti a mechanizmy monitorovania sú spravidla vhodné pre veľké spoločnosti. Platí to aj v oblasti udržateľnosti.

3.7.2. Potravinové systémy v Európe tvoria najmä MSP. To znamená, že že potravinárske podniky potrebujú v prechodnej fáze ad hoc podporu. Táto podpora zahŕňa zavedenie nástrojov sebahodnotenia, propagovanie vytvárania sietí medzi podnikmi, vzdelávacie programy v oblasti podnikania a udržateľnosti, budovanie praktických komunít, propagovanie osvedčených postupov, ľahší prístup k inovačným ekosystémom, daňové a finančné stimuly umožňujúce rast podniku a ľahší prístup na trhy a k informáciám o trhu.

3.7.3. Poskytovaním podpory a usmernení, a to aj v oblasti IT hardvérových a softvérových technológií, sa môže podporiť rozvoj a konsolidácia MSP v dodávateľskom reťazci a lepšie začlenenie cieľov udržateľného rozvoja do ich stratégií.

3.8. Referenčné hodnoty: sebahodnotenie, monitorovanie, angažovanosť a dialóg

3.8.1. Pre každý podnik sú nástroje sebahodnotenia nevyhnutné z hľadiska zosúladenia s Agendou 2030. Takéto nástroje musia podporovať podniky všetkých veľkostí a nesmú poškodzovať najmenšie podniky.

3.8.2. V prípade väčších podnikov sú potrebné komplexnejšie a štandardizovanejšie prístupy, ktoré umožnia porovnávanie. Menším podnikom sa musí poskytnúť ad hoc podpora. S prihliadnutím na osobitosti tohto odvetvia má zásadný význam úzky dialóg medzi rôznymi aktérmi v potravinovom systéme (podnikmi, inštitúciami, investormi, spotrebiteľmi, inovátormi, investormi).

3.9. Občianske zapojenie

3.9.1. Vzhľadom na sociálnu úlohu potravín a ich vplyv na environmentálnu a sociálnu udržateľnosť by sa pri stanovovaní európskych, národných a regionálnych politík, ako aj podnikových stratégií malo konzultovať s občanmi. Občianske zapojenie je mimoriadne dôležité na miestnej úrovni, aby sa potraviny úzko prepojili so životom v mestách a regiónoch ( 18 ) . K dosiahnutiu tohto cieľa prispievajú aj miestne potravinové politiky, pretože k potravinám môžu pristupovať komplexne, využívať lokálne osobitosti a podnecovať iniciatívy v oblasti spolutvorby.

3.9.2. Príklad iniciatívy LEADER ( 19 ) ukazuje, že miestne akčné skupiny môžu v tomto smere účinne prispieť. Zriadenie rád pre potravinovú politiku je ďalším príkladom toho, že občianske zapojenie vedie k udržateľnejším riešeniam.

4. Gramatika udržateľnosti (20) – nájsť správny jazyk, ako komunikovať o udržateľnosti pri plnení cieľov udržateľného rozvoja v potravinárskom priemysle

4.1. Spotrebitelia, široká verejnosť, regulačné orgány, investori, tvorcovia politík a občianska spoločnosť žiadajú potravinárske podniky, aby sa stali udržateľnejšími. Udržateľnosť je pre podniky aj dobrou trhovou príležitosťou. Otázkou preto nie je, či, ale ako zosúladiť potravinársky priemysel s Agendou 2030 a Parížskou dohodou o zmene klímy.

4.2. V súčasnosti však nie je jednoduché merať udržateľnosť, keďže v potravinárskom odvetví neexistuje jeden komplexný ukazovateľ udržateľnosti. Neexistuje ani univerzálne riešenie, keďže jednotlivé pododvetvia sa líšia a formálny prístup k udržateľnosti závisí od veľkosti podniku. Menšie podniky preto často nepovažujú udržateľnosť za príležitosť, ale za možný zdroj dodatočnej administratívnej záťaže.

4.3. Vzhľadom na ťažkosti pri hľadaní presných opatrení na zosúladenie s cieľmi udržateľného rozvoja sa v súčasnej fáze hodnotenia zvyčajne zameriavajú skôr na komplexnosť vykonávaných procesov a na stupeň zverejňovania informácií než na konkrétne výsledky. Sebahodnotenie v každom prípade pomáha podniku identifikovať oblasti, v ktorých môže zabezpečiť lepšie zosúladenie s cieľmi udržateľného rozvoja a zlepšiť svoje systémy plánovania. Prispieva aj k šíreniu kultúry udržateľnosti v rámci podniku.

4.4. Po naplánovaní cieľov by si potravinárske podniky mali stanoviť koherentné ukazovatele, referenčné hodnoty a konkrétne ciele udržateľnosti, ktoré sa majú dosiahnuť v krátkodobom a dlhodobom horizonte, a stanoviť postupy zverejňovania výsledkov. Vzhľadom na rozdiely medzi rámcami zodpovednosti však stále nie je ľahké porovnávať stanovovanie cieľov a súvisiace postupy merania.

4.5. Najmä v prípade MSP by sa sebahodnotenia mali vykonávať konštruktívnym spôsobom, aby sa ľudia oboznámili s „gramatikou udržateľnosti“ namiesto stanovenia referenčných hodnôt.

4.6. Podniky by tiež mali do svojich systémov správy a riadenia začleniť flexibilné ukazovatele udržateľnosti a ciele. Bez odkazov na ciele udržateľnosti v rozpočtových cykloch, kľúčové ukazovatele výkonnosti, mechanizmy monitorovania a kariérny postup je veľmi ťažké zlepšiť výkonnosť v oblasti udržateľnosti. Zohľadnenie spomínaných aspektov nie je ľahká úloha, najmä pre MSP. Zároveň ide o dobrú príležitosť preskúmať a posilniť tieto systémy.

4.7. Podniky, ktoré sa úspešne zapájajú do udržateľnosti, by mali propagovať svoje osvedčené postupy. Vďaka tomu možno ukázať, že potravinárske podniky, a najmä MSP, môžu byť udržateľné a súčasne ziskové, čo by mohlo motivovať aj iné podniky k tomu, aby nasledovali ich príklad. Výsledkom toho môže byť zároveň veľká viditeľnosť a cenné trhové príležitosti.

4.8. Business of Food initiative Iniciatíva ( 21 ) Siete pre riešenia udržateľného rozvoja po dôkladnej analýze najpoužívanejších celosvetových noriem udržateľnosti, rámcov a iniciatív vymedzila analytický rámec založený na štyroch pilieroch zosúladenia s cieľmi udržateľného rozvoja určený pre podniky. Ide o tieto piliere: — výrobky a stratégie, ktoré podporujú zdravé a udržateľné stravovanie, — udržateľné obchodné činnosti a vnútorné procesy, — udržateľné dodávateľské a hodnotové reťazce, — dobré podnikové občianstvo.

4.9. Každý pilier je rozdelený na niekoľko rôznych tém. Tieto témy sú výsledkom prebiehajúceho procesu zahŕňajúceho výskum správ o udržateľnosti významných celosvetových potravinárskych podnikov, početných interakcií s veľkými, stredne veľkými a malými podnikmi a združeniami (vo forme rozhovorov, seminárov a prieskumov) a analýzy najlepších postupov v oblasti udržateľnosti.

4.10. Rámec viedol k vytvoreniu nástroja na sebahodnotenie, ktorý môžu podniky použiť pri identifikácii oblastí, v ktorých je potrebné zlepšenie.

4.11. Iniciatíva Fixing the Business of Food takisto poskytuje základ pre digitálnu platformu na podporu osvedčených postupov. Rámec štyroch pilierov poskytuje konkrétne príklady zámerov, cieľov, ukazovateľov a kritérií osobitne vybraných pre potravinárske podniky v súlade s Agendou 2030. Okrem toho môže pomôcť podnikom pri identifikácii ich kľúčových ukazovateľov výkonnosti, investorom pri monitorovaní opatrení a pokroku potravinárskych podnikov a subjektom zodpovedným za správy o udržateľnosti pri ich príprave. Vzhľadom na špecifiká osobitných pododvetví bol rámec upravený pre malé poľnohospodárske podniky, podniky pôsobiace v oblasti akvakultúry a výrobcov vína.

5. Politický rámec pre zosúladenie potravinárskych podnikov s cieľmi udržateľného rozvoja

5.1. EHSV víta Kódex správania EÚ pre zodpovedné obchodovanie s potravinami a marketingové postupy ako dôležitý prvok pri vykonávaní stratégie F2F. Väčšina zúčastnených strán považuje vypracovanie dobrovoľného kódexu celkovo za hodnotný proces, ktorý viedol k väčšej konvergencii medzi partnermi v potravinovom dodávateľskom reťazci. Iniciatíva je prvým krokom a mala by aj naďalej slúžiť ako platforma spolupráce pre zodpovedné a udržateľné obchodné postupy.

5.2. EHSV však aj na základe spätnej väzby získanej od podnikov a zainteresovaných strán upozorňuje na obmedzenia dobrovoľného prístupu a zdôrazňuje, že v záujme zabezpečenia rýchleho prechodu na udržateľnosť je potrebné prijať pravidlá a právne predpisy. Zahŕňa to aj preskúmanie pravidiel hospodárskej súťaže s cieľom ďalej podporovať spoluprácu a udržateľnosť v celom dodávateľskom reťazci.

5.3. EHSV okrem toho poukazuje na to, že kódex správania je nedostatočný, pokiaľ ide o sociálny rozmer, a vyjadruje poľutovanie nad tým, že sa v ňom nehovorí o kolektívnom vyjednávaní. Sociálny dialóg je veľmi dôležitý a sociálni partneri by mali byť zapojení do celého reťazca. Cesta k udržateľnosti by mala mať pozitívny vplyv aj na mzdy a pracovné podmienky.

5.4. Kódex neobsahuje ani opatrenia na zvýšenie cenovej dostupnosti zdravých a udržateľných potravín. Cenová dostupnosť zdravých a udržateľných potravín by spotrebiteľom pomohla pri osvojení zdravého a udržateľného stravovania.

5.5. V kódexe správania absentuje spoľahlivý monitorovací mechanizmus na posúdenie relevantnosti, vykonávania a vplyvu záväzkov. Musí sa zaviesť spoľahlivý proces preskúmania vykonávania kódexu správania v praxi s cieľom monitorovať, či sa realizujú individuálne záväzky a prísľuby týkajúce sa ambicióznych cieľov. Skúsenosti ukazujú, že len to, čo sa meria a monitoruje, sa v skutočnosti aj zrealizuje. Vo všeobecnosti bude pre úspech kľúčové aj väčšie zapojenie občianskej spoločnosti (sociálny dialóg). Európska rada pre potravinovú politiku, ktorú EHSV navrhol v predchádzajúcich stanoviskách ( 22 ) a ktorá by zahŕňala viaceré zainteresované strany a úrovne, by okrem iného mohla uľahčiť zapojenie občianskej spoločnosti do monitorovania kódexu správania.

5.6. Kódex správania doteraz podpísali najmä väčšie a nadnárodné spoločnosti. Aby sa MSP stali prioritou potravinových politík EÚ, musí sa vytvoriť priaznivé prostredie, ktorým sa podporí a uľahčí dôslednejší záväzok k programu cieľov udržateľného rozvoja. Zatiaľ čo mnohé väčšie podniky majú samostatné oddelenia zodpovedné za otázky udržateľnosti, zdá sa, že MSP často disponujú len obmedzenými zdrojmi a kapacitami na začlenenie aspektu udržateľnosti do svojej podnikateľskej činnosti.

5.7. EHSV poukazuje na závery vo svojich predchádzajúcich stanoviskách, v ktorých vyzýva na spravodlivejší potravinový dodávateľský reťazec a uznáva výnimočnú povahu fungovania potravinového dodávateľského reťazca v celej Európe, ktorý všetkým občanom každodenne zaisťuje prístup ku vysokokvalitným potravinám. Členské štáty musia urýchlene zaviesť do praxe smernicu EÚ o nekalých obchodných praktikách a ďalšie podporné politiky s cieľom podnietiť udržateľnejšie a odolnejšie potravinové systémy ( 23 )

5.8. Komisia nedávno prijala plán na vytvorenie rámcových právnych predpisov pre udržateľný potravinový systém EÚ a na začlenenie udržateľnosti do všetkých politík súvisiacich s potravinami ( 24 ) , ako sa stanovuje v stratégii F2F. EHSV víta túto iniciatívu ako krok správnym smerom, keďže na zabezpečenie dôveryhodnosti a rovnakých podmienok je zjavne potrebná regulácia a určitý stupeň štandardizácie a harmonizácie. V tejto súvislosti pripomína svoje odporúčanie podporovať komplexnú potravinovú politiku EÚ.

V Bruseli 9. decembra 2021 Predsedníčka Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Christa SCHWENG

(1) Stanovisko EHSV na tému Podpora zdravého a udržateľného stravovania v EÚ (Ú. v. EÚ C 190, 5.6.2019, s. 9).

(2) Stanovisko EHSV na tému Spravodlivý potravinový dodávateľský reťazec (Ú. v. EÚ C 517, 22.12.2021, s. 38).

(3) Udržateľný potravinový systém EÚ – nová iniciatíva.

(4) Stanovisko EHSV na tému Vytvoriť európsku stratégiu pre udržateľnú spotrebu (Ú. v. EÚ C 429, 11.12.2020, s. 51).

(5) Stratégia F2F.

(6) Stanovisko EHSV na tému Príspevok občianskej spoločnosti k vytvoreniu komplexnej potravinovej politiky v EÚ (Ú. v. EÚ C 129, 11.4.2018, s. 18).

(7) Kódex správania EÚ pre zodpovedné obchodovanie s potravinami a marketingové postupy.

(8) Samit OSN o potravinových systémoch.

(9) Modelling environmental and climate ambition in the agricultural sector with the CAPRI model, správa Spoločného výskumného centra Európskej komisie.

(10) Príklady osvedčených postupov v oblasti inovácií: spoločnosť Irritec, jeden zo svetových lídrov v sektore inteligentného zavlažovania; Micronizzazione innovativa Srl, inovatívny startup, ktorý vyrába inovatívny výrobok podporujúci zadržiavanie vody a rýchly rast rastlín; Igloo, inovatívny startup zameraný na vývoj nových technológií pre poľnohospodárstvo (hydropónia) a spoločnosť Agrorobotica, ktorá sa zaoberá presným poľnohospodárstvom.

(11) ECESP.

(12) Stanovisko EHSV na tému Biohospodárstvo — príspevok k dosiahnutiu cieľov EÚ v oblasti klímy a energetiky a cieľov OSN v oblasti udržateľnosti (Ú. v. EÚ C 440, 6.12.2018, s. 45).

(13) Príkladom osvedčeného postupu je spoločnosť Unilever, ktorý má internú politiku na zabezpečenie udržateľného získavania zdrojov od svojich dodávateľov.

(14) „Na to, aby komplexná európska potravinová politika bola skutočne relevantná pre európskych spotrebiteľov, je nevyhnutné zabezpečiť konkurencieschopnosť potravín vyrábaných udržateľne v EÚ. To znamená, že európske poľnohospodársko-potravinárske odvetvie musí byť schopné dodávať spotrebiteľom potraviny za ceny, ktoré budú zahŕňať zvýšené náklady na plnenie takých kritérií, ako je udržateľnosť, dobré životné podmienky zvierat, bezpečnosť potravín a ich výživová hodnota, ale zabezpečia aj primerané príjmy poľnohospodárov a zachovanie jeho postavenia dodávateľa uprednostňovaného veľkou väčšinou spotrebiteľov.“ Stanovisko na tému Príspevok občianskej spoločnosti k vytvoreniu komplexnej potravinovej politiky v EÚ, bod 5.8 (Ú. v. EÚ C 129, 11.4.2018, s. 18).

(15) Stanovisko EHSV na tému Podpora zdravého a udržateľného stravovania v EÚ (Ú. v. EÚ C 190, 5.6.2019, s. 9).

(16) Stanovisko EHSV na tému Podpora zdravého a udržateľného stravovania v EÚ (Ú. v. EÚ C 190, 5.6.2019, s. 9).

(17) Stanovisko EHSV na tému Podpora zdravého a udržateľného stravovania v EÚ (Ú. v. EÚ C 190, 5.6.2019, s. 9).

(18) Stanovisko EHSV na tému Príspevok občianskej spoločnosti k vytvoreniu komplexnej potravinovej politiky v EÚ (Ú. v. EÚ C 129, 11.4.2018, s. 18) a stanovisko EHSV na tému „Z farmy na stôl“: udržateľná potravinová stratégia (Ú. v. EÚ C 429, 11.12.2020, s. 268).

(19) https://enrd.ec.europa.eu/leader-clld_en.

(20) Gramatika udržateľnosti (z angl. Grammar of Sustainability) je pojem, ktorý vo svojej knihe Shadows of a Sunbelt City použil Elliot M. Tretter.

(21) Fixing the business of food.

(22) Stanovisko EHSV na tému Príspevok občianskej spoločnosti k vytvoreniu komplexnej potravinovej politiky v EÚ (Ú. v. EÚ C 129, 11.4.2018, s. 18) a stanovisko EHSV na tému „Z farmy na stôl“: udržateľná potravinová stratégia (Ú. v. EÚ C 429, 11.12.2020, s. 268).

(23) Stanovisko EHSV na tému Spravodlivý potravinový dodávateľský reťazec (Ú. v. EÚ C 517, 22.12.2021, s. 38).

(24) Udržateľný potravinový systém EÚ – nová iniciatíva.