OZNÁMENIE KOMISIE

Usmernenia na zabezpečenie jednotného chápania pojmu „environmentálna škoda“ vymedzeného v článku 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES o environmentálnej zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd

(2021/C 118/01)

Obsah

1. Úvod 1

2. Právny a širší regulačný kontext 2

3. „Škoda“ 9

4. Prehľad pojmu „environmentálna škoda“ 10

5. „Škoda na chránených druhoch a prirodzených biotopoch“ 17

6. „Škoda na vode“ 26

7. „Škoda na zemi“ 43

8. Závery 48

PRÍLOHA I 49

Zoznam uvádzaných rozhodnutí Súdneho dvora 49

1. ÚVOD

1. Účelom smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES z 21. apríla 2004 o environmentálnej zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd ( 1 ) (ďalej len „smernica o environmentálnej zodpovednosti“ alebo „smernica“) je vytvoriť rámec environmentálnej zodpovednosti založenej na zásade „znečisťovateľ platí“, a to s cieľom predchádzať environmentálnym škodám a odstraňovať ich ( 2 ) . V pozmeňujúcom návrhu prijatom v roku 2019 ( 3 ) sa od Európskej komisie vyžaduje, aby vypracovala usmernenia, ktorými sa zabezpečí jednotné chápanie pojmu „environmentálna škoda“, ako je vymedzený v článku 2 smernice ( 4 ) . V tomto oznámení sa tieto usmernenia stanovujú.

3. V týchto usmerneniach o jednotnom chápaní environmentálnej škody sa rieši potreba identifikovaná v hodnotení smernice, ktoré Komisia vykonala v roku 2016 (ďalej len „hodnotenie“) ( 10 ) . V hodnotení sa dospelo k záveru, že vykonávanie smernice bolo narušené v dôsledku značne nejednotného uplatňovania kľúčových pojmov, najmä pojmov týkajúcich sa environmentálnej škody ( 11 ) . Komisia preto najala zmluvného dodávateľa, aby spolu so skupinou vládnych expertov pre smernicu o environmentálnej zodpovednosti a príslušným útvarom Komisie na základe výskumu a konzultácií vypracovali dokument o jednom chápaní ( 12 ) . Hoci výsledkom tejto práce nebol dokument Komisie, ani dokument, na ktorom by došlo k zhode s členskými štátmi, táto prípravná činnosť pomohla pripraviť pôdu pre tieto usmernenia.

4. Vzhľadom na tieto skutočnosti sa v usmerneniach zvažujú všetky aspekty vymedzenia pojmu „environmentálna škoda“. Pojem je obsahovo bohatý, odkazuje na viacero ďalších termínov a pojmov, alebo ich začleňuje. Všetky tieto termíny a pojmy sú zahrnuté do týchto usmernení, keďže sú potrebné pre pochopenie uvedeného pojmu. Pokiaľ ide o štruktúru, usmernenia sa najskôr zaoberajú právnym a širším regulačným kontextom, v ktorom je toto vymedzenie relevantné. Následne sa zaoberajú vymedzením pojmu „škoda“ a kompletným znením vymedzenia pojmu „environmentálna škoda“ a podrobne skúmajú tri osobitné kategórie environmentálnej škody, ktoré sú v tomto pojme obsiahnuté, t. j. „škoda na chránených druhoch a prirodzených biotopoch“, „škoda na vode“ a „škoda na zemi“. Celkové závery sa uvádzajú na konci.

5. Vzhľadom na to, že cieľom usmernení je zabezpečiť jednotné chápanie vymedzenia pojmu, je ich obsah analytický a podrobný. Hoci nie sú výlučne určené pre konkrétnu skupinu čitateľov, môžu byť užitočné najmä pre všetkých tých, ktorých úlohy sú uvedené v smernici: členské štáty, príslušné orgány, prevádzkovatelia, fyzické a právnické osoby a poskytovatelia finančného zabezpečenia. Usmernenia sa snažia čo najkomplexnejšie zamerať na ťažkosti s chápaním tohto pojmu, ktoré už vznikli alebo o ktorých sa dá odôvodnene predpokladať, že sa môžu v budúcnosti vyskytnúť. Táto snaha spočíva v dôkladnej analýze všetkých častí vymedzenia pojmu „environmentálna škoda“, pričom sa pozornosť upriamuje na podrobné úvahy, ktoré môžu vyplývať zo znenia a z právneho a regulačného kontextu, a odkazuje sa na judikatúru Súdneho dvora Európskej únie (ďalej len „Súdny dvor“), ktorá môže pomôcť objasniť rozdielne aspekty vymedzenia, a to buď priamo, alebo analogicky.

6. Usmernenia boli vypracované v rámci výlučnej zodpovednosti Komisie. Iba Súdny dvor je však oprávnený autoritatívne vykladať právo Únie.

2. PRÁVNY A ŠIRŠÍ REGULAČNÝ KONTEXT

7. [teraz smernica 2009/147/ES o ochrane voľne žijúceho vtáctva Smernica o environmentálnej zodpovednosti je všeobecným, prierezovým environmentálnym nástrojom, ktorý sa vzťahuje nielen na jednu, ale na viacero oblastí životného prostredia. Ako taká dopĺňa ostatné nástroje Únie, ktorých cieľom je ochrana životného prostredia. Vymedzenie pojmu „environmentálna škoda“ výslovne odkazuje na štyri z nich: smernica Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva ( 13 ) ( 14 ) ] (ďalej len „smernica o vtákoch“), smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín ( 15 ) (ďalej len „smernica o biotopoch“), smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia Spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva ( 16 ) (ďalej len „rámcová smernica o vode“) a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/56/ES zo 17. júna 2008, ktorou sa ustanovuje rámec pre činnosť Spoločenstva v oblasti morskej environmentálnej politiky ( 17 ) (ďalej len „rámcová smernica o morskej stratégii“). Odkazy na právne ustanovenia týchto ďalších nástrojov a ich pochopenie sú nevyhnutné pre pochopenie pojmu „environmentálna škoda“.

8. Smernica o environmentálnej zodpovednosti je založená na zásade „znečisťovateľ platí“ a je výrazom tejto zásady ( 18 ) . Pri jednotnom chápaní pojmu „environmentálna škoda“ sa okrem toho musia podľa potreby uplatniť ďalšie zásady, na ktorých je založená environmentálna politika Únie, a to najmä zásada predbežnej opatrnosti ( 19 ) a zásady, že by sa mali prijať preventívne opatrenia a že environmentálna škoda by sa mala napraviť prioritne pri zdroji ( 20 ) , keďže ide o zásady, ktoré sú relevantné pri výklade tohto pojmu. Všeobecné zásady práva Únie, ako je zásada proporcionality, sú pre smernicu takisto relevantné.

9. Smernicou o environmentálnej zodpovednosti sa riešia nepriaznivé účinky na životné prostredie vyplývajúce z pracovných činností. Tieto činnosti podliehajú právnym požiadavkám podľa iných právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia ( 21 ) . Tieto príslušné právne predpisy vytvárajú širší regulačný kontext, ktorý je relevantný pre uplatňovanie povinností uvedených v smernici týkajúcich sa environmentálnej škody. Ustanovenia týchto právnych predpisov majú totiž obvykle takisto za cieľ prechádzať nepriaznivým účinkom na prírodu, vodu a zem, ktoré patria do rozsahu pojmu „environmentálna škoda“, alebo tieto účinky obmedzovať.

Zodpovednosť za environmentálnu škodu

10. Pojem „environmentálna škoda“ treba chápať vo vzťahu k tým, ktorí za ňu podľa smernice môžu byť právne zodpovední, k okolnostiam a podmienkam, za ktorých môže ich zodpovednosť vzniknúť, a k druhom opatrení, ktoré budú musieť v dôsledku tejto zodpovednosti prijať.

11. Tí, ktorí môžu byť právne zodpovední, sa označujú pojmom „prevádzkovatelia“ ( 22 ) . Sú zodpovední len vo vzťahu k „pracovným činnostiam“ spadajúcim do rozsahu pôsobnosti smernice ( 23 ) . Súdny dvor vo veci C-297/19, Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein eV, uviedol, že pojem „pracovná činnosť“ sa neobmedzuje len na činnosti, ktoré majú vzťah k trhu alebo majú konkurenčný charakter, ale vzťahuje sa aj na všetky činnosti vykonávané v rámci podnikania, na rozdiel od čisto osobného alebo domáceho rámca, a teda aj na činnosti vykonávané vo verejnom záujme na základe zákonného prenesenia úloh ( 24 ) . V tejto konkrétnej veci potvrdil, že smernica sa vzťahuje na verejný orgán zodpovedný za odvodňovanie mokradí v záujme poľnohospodárstva.

12. Hlavné relevantné pracovné činnosti ( 25 ) sú tie, ktoré sú opísané v prílohe III k smernici. Ich prevádzkovatelia môžu byť zodpovední za všetky tri kategórie environmentálnej škody podľa smernice. Zodpovednosť prevádzkovateľov, na ktorých sa vzťahuje príloha III, je objektívna, t. j. nie je závislá od toho, či bola škoda spôsobená ich konaním alebo nekonaním (zavinenie alebo nedbalosť). Na uplatnenie objektívnej zodpovednosti stačí, aby sa preukázala príčinná súvislosť medzi environmentálnou škodou a pracovnou činnosťou. V ôsmom odôvodnení smernice sa stanovujú dôvody na začlenenie pracovných činností uvedených v prílohe III do rozsahu pôsobnosti tejto smernice. Uvádza sa v ňom, že smernica by sa mala uplatňovať na pracovné činnosti, ktoré predstavujú riziko pre zdravie ľudí alebo životné prostredie, pričom sa dodáva: „Tieto činnosti by sa mali v zásade identifikovať odkazom na príslušné právne predpisy [Únie], ktoré stanovujú regulačné požiadavky vo vzťahu k určitým činnostiam alebo praktikám, ktoré sa považujú za činnosti a praktiky predstavujúce potenciálne alebo skutočné riziko pre zdravie ľudí alebo životné prostredie“.

13. Pracovné činnosti v prílohe III sú vymedzené odkazom na iné právne predpisy Únie v oblasti životného prostredia, z ktorých boli mnohé od prijatia tejto smernice kodifikované, zmenené alebo nahradené. Dotknuté pracovné činnosti však aj naďalej patria do rozsahu pôsobnosti smernice. V dokumente o jednotnom chápaní sa poskytli informácie o tom, ako sa príslušné právne predpisy vyvíjali ( 26 ) . Pracovné činnosti v prílohe III sa okrem iného vzťahujú na prevádzku mnohých priemyselných činností vrátane väčších alebo rizikovejších priemyselných zariadení, ako sú chemické továrne; činností odpadového hospodárstva; vypúšťania niektorých znečisťujúcich látok do vody; odberu a zadržiavania vody; výroby, použitia, uskladnenia, spracovania, plnenia, uvoľňovania do životného prostredia a miestnej prepravy niektorých látok, prípravkov a produktov, ako aj prepravy nebezpečných látok alebo tovaru cestnou dopravou, železničnou dopravou, vnútrozemskou vodnou dopravou, námornou dopravou alebo leteckou dopravou.

14. Ak dôjde k „environmentálnej škode“ v dôsledku ich zavinenia alebo nedbanlivosti, môžu byť za jednu kategóriu takejto škody, konkrétne za škodu na chránených druhoch a prirodzených biotopoch, zodpovední aj prevádzkovatelia iných pracovných činností, než sú činnosti uvedené v prílohe III ( 27 )

15. Podľa ďalších platných právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia sa od prevádzkovateľov často požaduje, aby boli držiteľmi oprávnenia a dodržiavali jeho podmienky; alebo môžu byť povinní prevádzkovať činnosť v súlade so všeobecnými záväznými požiadavkami. Nemožno však vylúčiť, že niektorí prevádzkovatelia budú vykonávať pracovné činnosti bez požadovaného oprávnenia alebo bez toho, aby dodržiavali všetky platné pravidlá. Môže to tak byť napríklad pri osobách, ktoré nezákonne nakladajú s odpadom. Takéto nezákonné konanie nevyníma takýchto prevádzkovateľov z rozsahu pôsobnosti smernice. Keby to tak bolo, výsledok by nebol v súlade so zásadou „znečisťovateľ platí“. Keďže smernica je vyjadrením tejto zásady, pri jej výklade sa musí na túto zásadu prihliadať ( 28 ) . Zaradenie nezákonných prevádzkovateľov do rozsahu pôsobnosti smernice možno oprieť aj o vec C-494/01, Komisia/Írsko, v ktorej Súdny dvor skonštatoval, že pri činnostiach spracovania odpadu vykonávaných bez povolenia by mohlo dochádzať k nedodržiavaniu požiadaviek na inšpekciu vo vzťahu k požiadavkám uvedeným v povolení ( 29 ) . Analogicky možno tvrdiť, že požiadavky na zodpovednosť podľa smernice sa môžu uplatňovať podobne, pokiaľ ide o pracovné činnosti vykonávané v rozpore s oprávnením alebo inými regulačnými požiadavkami.

16. Raffinerie Mediterranee (ERG I) SpA a i. , a C-534/13, Fipa Group a i. , rozhodol, že v rámci mechanizmu environmentálnej zodpovednosti stanoveného v smernici sa vyžaduje určenie príčinnej súvislosti medzi činnosťou jedného alebo viacerých identifikovateľných prevádzkovateľov a environmentálnou škodou alebo bezprostrednou hrozbou takejto škody Súdny dvor vo veciach C-378/08,, a C-534/13,, rozhodol, že v rámci mechanizmu environmentálnej zodpovednosti stanoveného v smernici sa vyžaduje určenie príčinnej súvislosti medzi činnosťou jedného alebo viacerých identifikovateľných prevádzkovateľov a environmentálnou škodou alebo bezprostrednou hrozbou takejto škody ( 30 ) . Pokiaľ ide o príčinnú súvislosť, Súdny dvor rozhodol, že ak to stanovuje právny predpis členského štátu, na určenie súvislosti stačí predpoklad na základe prípustných dôkazov ( 31 )

17. Folk ( 34 ) , a veci C-297/19, Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein eV , smernica sa vzťahuje na dôsledky bežnej prevádzky pracovnej činnosti podľa prílohy III. Vo veci C-529/15 sa bežná prevádzka týkala vodnej elektrárne, vo veci C-297/19 odvodňovania mokradí. Nemalo by sa preto predpokladať, že zodpovednosť vzniká iba v prípade jednorazových nehôd alebo havárií; môže vzniknúť aj pri bežnej prevádzke a týkať sa okolností opísaných v bodoch 18 a 19. Tieto usmernenia pre lepšiu orientáciu odkazujú na škálu možných udalostí, pri ktorých vzniká škoda, ako na „škodlivé udalosti“. V smernici sa nevymedzuje, aké udalosti odôvodňujú príčinnú súvislosť medzi pracovnou činnosťou a environmentálnou škodou alebo bezprostrednou hrozbou jej vzniku. Na viacerých miestach sa v texte smernice odkazuje na „emisiu, udalosť alebo haváriu“ ( 32 ) . S výnimkou „emisie“ ( 33 ) však tieto pojmy nie sú vymedzené, a ako sa uvádza vo veci C-529/15,a veci C-297/19,, smernica sa vzťahuje na dôsledky bežnej prevádzky pracovnej činnosti podľa prílohy III. Vo veci C-529/15 sa bežná prevádzka týkala vodnej elektrárne, vo veci C-297/19 odvodňovania mokradí. Nemalo by sa preto predpokladať, že zodpovednosť vzniká iba v prípade jednorazových nehôd alebo havárií; môže vzniknúť aj pri bežnej prevádzke a týkať sa okolností opísaných v bodoch 18 a 19. Tieto usmernenia pre lepšiu orientáciu odkazujú na škálu možných udalostí, pri ktorých vzniká škoda, ako na „škodlivé udalosti“.

18. Povaha faktorov spôsobujúcich nepriaznivé účinky, ktoré sa dajú označiť ako „škodlivé faktory“ ( 35 ) , sa môže takisto líšiť ( 36 ) . Ich povaha môže byť aditívna – zahŕňajúca skládkovanie odpadu na zemi alebo použitie inertných materiálov napríklad na vyplnenie mokradí, alebo kontamináciu prijímajúceho prostredia znečisťujúcimi látkami. Alebo môže byť subtraktívna alebo extraktívna – zahŕňajúca kolísanie riečneho toku ( 37 ) alebo napríklad ťažbu stromov či minerálov. Alebo môže byť výslovne deštruktívna – napríklad keď sa zničia krajinné prvky alebo usmrtia jedince chráneného druhu.

19. Nepriaznivé účinky sa môžu prejaviť náhle a náhodne – napríklad keď výbuch v chemickej továrni spôsobí požiar, zničenie budov a znečistenie zeme a vody v dôsledku uvoľnenia toxických látok alebo látok na hasenie požiaru do vody. Alebo sa môžu prejaviť okamžite – napríklad keď v dôsledku rýchlej ťažby dreva zanikne chránený lesný biotop. Alebo sa môžu prejaviť postupne – napríklad keď únik z prasknutého potrubia vedie ku kumulatívnemu poškodeniu prijímajúceho prostredia, ktoré sa zistí až po určitom čase. Je takisto možné, že sa nepriaznivé účinky spôsobené tou istou škodlivou udalosťou prejavia oboma spôsobmi – napríklad keď náhle a náhodné uvoľnenie veľkého množstva toxických látok do rieky má za následok okamžité usmrtenie rýb pred následným pomalším a postupnejším zhoršovaním štruktúr chráneného vodného biotopu alebo biotopu chráneného druhu.

20. Rovnako tak môžu aj poznatky o škodlivých udalostiach vyjsť najavo v inom čase než poznatky o nepriaznivých účinkoch, ktoré tieto udalosti spôsobujú. Ak škodlivá udalosť predstavuje závažnú nehodu, vie sa o tom hneď, ale ak sa o nejakej havárii hneď nevie, môže sa prejaviť až o nejaký čas – napríklad, keď praskne podzemná skladovacia nádrž obsahujúca nebezpečné látky ( 38 )

21. V smernici sa stanovujú tri hlavné kategórie povinností prevádzkovateľov: — ak ešte nedošlo k vzniku environmentálnej škody, ale existuje bezprostredná hrozba vzniku takejto škody, od prevádzkovateľov sa požaduje, aby potrebné preventívne opatrenia (39) prijali bezodkladne (40), — ak došlo k vzniku environmentálnej škody, od prevádzkovateľov sa vyžaduje, aby vykonali „všetky uskutočniteľne kroky na okamžitú kontrolu, zabránenie šíreniu, odstránenie alebo iné zvládnutie príslušných znečisťujúcich látok a/alebo iných škodlivých faktorov s cieľom obmedziť alebo predísť ďalším environmentálnym škodám a nepriaznivým účinkom na zdravie ľudí alebo ďalšiemu zhoršeniu služieb“ (41). Tieto usmernenia pre lepšiu orientáciu odkazujú na tieto kroky ako na „okamžité zvládnutie škodlivých faktorov“, — ak došlo k vzniku environmentálnej škody, od prevádzkovateľov sa požaduje, aby prijali nápravné opatrenia (42). Príslušné nápravné opatrenia majú identifikovať v súlade s prílohou II k smernici a predložiť ich príslušnému orgánu na schválenie (43).

22. Z použitia výrazov „bezodkladne“ a „okamžitý“ vyplýva, že pri prvých dvoch kategóriách povinností hrá rozhodujúcu úlohu čas. To má dôsledky na jednotné chápanie pojmu „environmentálna škoda“. Povinnosti prevádzkovateľa prijať preventívne opatrenia a okamžite zvládnuť škodlivé faktory podľa smernice existujú súbežne s podobnými povinnosťami podľa iných právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia, ako je napríklad smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ z 24. novembra 2010 o priemyselných emisiách (integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia) ( 44 ) (ďalej len „smernica o priemyselných emisiách“).

24. Smernica o environmentálnej zodpovednosti obsahuje ustanovenia o časovom obmedzení jej uplatňovania, ktorými sa stanovujú limity jej uplatňovania odkazom na dátum 30. apríl 2007 a uplynutie tridsiatich rokov ( 51 ) . Časový rozsah pôsobnosti špecifických častí zavedených zmenami smernice je, samozrejme, iný – napríklad v prípade škody na morských vodách sa smernica uplatňuje od 19. júla 2015 ( 52 ) . Je dôležité poznamenať, že pracovné činnosti, ktoré sa riadia oprávneniami spred 30. apríla 2007, spadajú na účely zodpovednosti do rozsahu pôsobnosti smernice, ak a pokiaľ sa v škodlivej činnosti pokračuje aj po 30. apríli 2007. Súdny dvor vo veci C-529/15, Folk, stanovil, že smernica je „z hľadiska ratione temporis uplatniteľná na environmentálne škody, ku ktorým došlo po 30. apríli 2007, ktoré však boli spôsobené prevádzkou zariadenia, ktoré bolo v súlade s právnou úpravou o vodách povolené a spustené do prevádzky pred týmto dňom.“ ( 53 )

26. odlišné ustanovenia, ktoré nespĺňajú požiadavky smernice, a neznamená ani, že je možné zrušiť zodpovednosť prevádzkovateľov za „environmentálnu škodu“ stanovenú v smernici. Požiadavky smernice predstavujú minimum, ktoré sa musí plniť vo všetkých ohľadoch. Smernicou sa členským štátom umožňuje zachovať alebo prijať vo vzťahu k environmentálnej škode prísnejšie ustanovenia ( 59 ) . To je v súlade s článkom 193 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ). Možnosť prijať prísnejšie ustanovenia však neznamená možnosť prijaťustanovenia, ktoré nespĺňajú požiadavky smernice, a neznamená ani, že je možné zrušiť zodpovednosť prevádzkovateľov za „environmentálnu škodu“ stanovenú v smernici. Požiadavky smernice predstavujú minimum, ktoré sa musí plniť vo všetkých ohľadoch.

Úloha príslušných orgánov a príslušné širšie úlohy členských štátov

27. Zatiaľ čo prevádzkovateľ je zodpovedný za environmentálnu škodu, príslušné orgány ( 60 ) majú vo vzťahu k nej isté povinnosti. Jednotné chápanie pojmu „environmentálna škoda“ si preto vyžaduje určitý odkaz na ich úlohu.

28. Sú to práve príslušné orgány, ktoré musia určiť, ktorý prevádzkovateľ spôsobil environmentálnu škodu alebo bezprostrednú hrozbu škody ( 61 ) . Príslušné orgány teda o existencii environmentálnej škody alebo hrozby takejto škody musia vedieť, inak ich povinnosť určiť prevádzkovateľa nemá žiadny význam.

29. Príslušné orgány musia takisto posúdiť závažnosť environmentálnej škody ( 62 ) . Opäť platí, že povinnosť posúdiť závažnosť má zmysel len vtedy, ak orgány vedia o existencii škody alebo jej hrozby.

30. Raffinerie Mediterranee (ERG) SpA a i ., potvrdil kompetenciu príslušných orgánov zmeniť nápravné opatrenia a zároveň poukázal na potrebu dať prevádzkovateľovi príležitosť byť vypočutý Na základe identifikácie potenciálnych nápravných opatrení zo strany prevádzkovateľa a prípadne v spolupráci s príslušným prevádzkovateľom musia príslušné orgány určiť nápravné opatrenia, ktoré má prevádzkovateľ prijať podľa prílohy II k smernici ( 63 ) . Súdny dvor vo veci C-379/08,., potvrdil kompetenciu príslušných orgánov zmeniť nápravné opatrenia a zároveň poukázal na potrebu dať prevádzkovateľovi príležitosť byť vypočutý ( 64 )

31. Keďže príslušné orgány majú povinnosť určiť zodpovedného prevádzkovateľa, posúdiť závažnosť environmentálnej škody a určiť nápravné opatrenia, je potrebné, aby disponovali príslušnými informáciami o škodlivej udalosti, pracovnej činnosti, environmentálnej škode a príčinnej súvislosti medzi nimi, ako aj o prevádzkovateľovi, ktorý túto činnosť vykonáva, a aby tieto informácie použili. V bodoch 32 až 37 sa opisujú niektoré potenciálne typy a zdroje príslušných informácií. Malo by sa však zohľadniť, že úplné informácie nemusia byť vždy ľahko dostupné a že príslušné orgány možno budú musieť konať rýchlo. Za takýchto okolností sú príslušné orgány vďaka zásade predbežnej opatrnosti oprávnené zasahovať na základe odôvodneného presvedčenia o tom, že environmentálna škoda vznikla alebo zakrátko vznikne.

32. Ako sa uvádza v bode 23, prevádzkovatelia majú podľa smernice povinnosť informovať príslušné orgány o škodlivej udalosti a o súvisiacej environmentálnej škode. Ako sa zároveň konštatuje, osobitnú povinnosť poskytovať príslušným orgánom informácie o škodlivej udalosti môžu prevádzkovatelia mať aj podľa iných právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia. Nemožno však vylúčiť, že niektorí prevádzkovatelia tieto informácie neoznámia. Je nepravdepodobné alebo málo pravdepodobné, že budú oznamovať škodlivú udalosť a environmentálnu škodu, ktoré sú príčinne spojené napríklad s pokútnymi nelegálnymi činnosťami alebo nezákonnými či nedbanlivými konaniami alebo opomenutiami v rámci povolených činností.

33. V odôvodnení 15 smernice sa uvádza, že verejné orgány by mali zabezpečiť riadne vykonávanie a vymožiteľnosť schém ustanovených touto smernicou, a zároveň smernica obsahuje ustanovenia, podľa ktorých môžu príslušné orgány požadovať od prevádzkovateľa viac informácií a vyššiu úroveň zapojenia ( 65 ) . Je však dôležité, aby príslušné orgány využívali aj iné zdroje informácií, než sú tie, ktoré prevádzkovateľ poskytuje podľa smernice.

34. Jedným z potenciálnych zdrojov informácií o škodlivej udalosti a o environmentálnej škode sú žiadosti o konanie, ktoré podávajú fyzické alebo právnické osoby oprávnené podávať takéto žiadosti ( 66 ) . K žiadosti o konanie musia byť „priložené príslušné informácie a údaje na podporu pozorovaní predložených v súvislosti s príslušnou environmentálnou škodou“ ( 67 )

35. Ďalší možný zdroj príslušných informácií tvoria výsledky regulačného dohľadu podľa iných platných právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia. Príkladom by boli rutinné kontroly priemyselných zariadení podľa smernice o priemyselných emisiách ( 68 ) . Hoci na účely zodpovednosti sa nie každá škodlivá udalosť viaže na porušenie právnych predpisov zo strany prevádzkovateľa, je oveľa pravdepodobnejšie, že k nej dôjde v dôsledku takéhoto porušenia. Je to z toho dôvodu, že požiadavky dotknutých právnych predpisov sú zamerané na kontrolu potenciálnych alebo skutočných rizík pre zdravie ľudí a životné prostredie spojených s dotknutými pracovnými činnosťami. V dôsledku toho by sa dodržaním týchto predpisov v praxi znížila pravdepodobnosť škodlivých udalostí. Rovnako je pravdepodobnejšie, že k škodlivej udalosti dôjde, ak sa tieto požiadavky nedodržiavajú alebo sa závažným spôsobom porušujú. Za predpokladu existencie dobrých systémov výmeny informácií by teda monitorovanie súladu s regulačnými požiadavkami napomohlo príslušným orgánom podľa smernice dozvedieť sa o environmentálnej škode alebo bezprostrednej hrozbe vzniku takejto škody, určiť prevádzkovateľa a charakterizovať škodlivú udalosť. Monitorovanie by takisto príslušným orgánom pomohlo pri posudzovaní environmentálnej škody, a to napríklad tým, že by sa z neho získali informácie o povahe znečisťujúcich emisií.

36. Ako bude jasné z ďalších častí týchto usmernení, posúdenie závažnosti environmentálnej škody si vo všeobecnosti vyžaduje informácie o stave prijímajúceho prostredia. Niektoré informácie o stave životného prostredia budú so škodlivou udalosťou priamo prepojené: napríklad záznamy úmrtnosti rýb v rieke, ktorú nedávno postihla emisia znečisťujúcich látok. Ďalšie príslušné informácie o stave životného prostredia však budú pozostávať zo záznamov a informácií získaných na iné účely – napríklad na určenie všeobecného stavu ochrany chránených druhov alebo podmienok chránenej prírodnej lokality, ako je lokalita sústavy Natura 2000. Viaceré príslušné informácie o stave životného prostredia vyplynú z monitorovania stavu životného prostredia vykonávaného vnútroštátnymi správnymi orgánmi. Osobitný význam budú mať informácie získané a zhromaždené podľa štyroch smerníc uvedených v bode 7. Môžu ich doplniť ďalšie príslušné informácie uznávanej vedeckej hodnoty – napríklad environmentálne mimovládne organizácie (MVO) môžu poskytovať rozsiahle informácie prostredníctvom občianskej vedy ( 69 )

37. Podobný potenciálny význam ako informácie o stave životného prostredia majú aj vedecké a technické informácie o predmete environmentálnej škody – napríklad vedecké poznatky o životnom cykle nepriaznivo zasiahnutých chránených druhov alebo o rizikách vystavenia určitým kontaminantom pre zdravie ľudí.

38. nie je dôvodom, aby sa nebral zreteľ na povinnosti posudzovať environmentálne škody a predchádzať im, okamžite zvládať škodlivé faktory, či naprávať škody, ktoré príslušné orgány majú v súlade so smernicou (platí to aj naopak: uplatňovanie environmentálnej zodpovednosti nie je dôvodom na ignorovanie úlohy sankcií) Ako už bolo uvedené, vznik environmentálnej škody alebo jej bezprostredná hrozba sú často, hoci nie vždy, spojené s porušením iných právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia. Aby sa dosiahli výsledky požadované v iných právnych predpisoch Únie (napríklad ochrana prírodných lokalít podľa smernice o vtákoch a smernice o biotopoch) a zaviedli účinné, primerané a odrádzajúce sankcie, môžu si takéto porušenia vyžadovať osobitné opatrenia zo strany orgánov členských štátov alebo ich odôvodňovať. Rovnaké skutkové okolnosti môžu byť teda príčinou vzniku jednak environmentálnej zodpovednosti, ako aj k vzniku sankcií a v praxi sa posúdenie environmentálnej škody podľa smernice môže vykonávať súbežne s posúdením porušení na iné účely. Napríklad správanie, ktoré sú členské štáty podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/99/ES z 19. novembra 2008 o ochrane životného prostredia prostredníctvom trestného práva (ďalej len „smernica o ochrane životného prostredia prostredníctvom trestného práva“) ( 70 ) povinné stíhať ako trestný čin, zahŕňa niektoré (hoci nie všetky) typy správania, ktoré pravdepodobne vedú k vzniku environmentálnej zodpovednosti ( 71 ) . V tejto súvislosti môžu príslušné orgány s cieľom posúdiť závažnosť environmentálnej škody čerpať z rovnakých informačných zdrojov ako orgány zodpovedné za sankcie. Je však potrebné poznamenať, že uplatňovanie požiadaviek v oblasti zodpovednosti podľa smernice je oddelené od uplatňovania sankcií. Skutočnosť, že orgány môžu prijímať opatrenia s cieľom uložiť správne alebo trestné sankcie, v tejto súvislostije dôvodom, aby sa nebral zreteľ na povinnosti posudzovať environmentálne škody a predchádzať im, okamžite zvládať škodlivé faktory, či naprávať škody, ktoré príslušné orgány majú v súlade so smernicou (platí to aj naopak: uplatňovanie environmentálnej zodpovednosti nie je dôvodom na ignorovanie úlohy sankcií) ( 72 )

39. , ktorá sa týkala smernice o ťažobnom odpade Vyvstáva niekoľko ďalších otázok, pokiaľ ide o situácie, keď sa zodpovednosť podľa smernice prekrýva s porušeniami právnych predpisov podľa iných príslušných právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia, najmä ďalších právnych predpisov, na ktoré odkazuje samotná smernica. Po prvé, ak sa škodlivé faktory nekontrolujú v súlade so smernicou alebo s inými právnymi predpismi, členské štáty a ich orgány sú podľa zásady účinnosti povinné konať v záujme zabezpečenia súladu s príslušnými ustanoveniami smernice a ostatnými právnymi predpismi, ktoré sa porušujú. Po druhé, v smernici sa výslovne nestanovuje sekundárna zodpovednosť verejných orgánov prijímať preventívne opatrenia, opatrenia na okamžité zvládnutie škodlivých faktorov a nápravné opatrenia, ale ani sa v nej výslovne nestanovuje, že od všetkých týchto opatrení možno upustiť, ak ich prevádzkovateľ neprijme, alebo ak prevádzkovateľ dokáže odôvodniť, že nemusí znášať náklady na tieto opatrenia ( 73 ) . Smernica poukazuje na rozdiel medzi opatreniami a nákladmi na tieto opatrenia, ktorý naznačuje, že opatrenia sa vyžadujú bez ohľadu na to, či prevádzkovateľ môže znášať náklady alebo či by ich mal znášať ( 74 ) . Po tretie, z judikatúry vyplýva, ako sa od členského štátu môže vyžadovať, aby prijal ďalšie kroky, ak sa požadovaný výsledok nedosiahol, a to aj napriek tomu, že orgány prijali opatrenia proti prevádzkovateľovi. Súdny dvor vo veci C-104/15, Komisia/Rumunskoktorá sa týkala smernice o ťažobnom odpade ( 75 ) , skonštatoval, že členský štát je naďalej zodpovedný za nekontrolovanie emisií toxického prachu zo zariadení na nakladanie s banským odpadom, a to bez ohľadu na skutočnosť, že prevádzkovateľovi uložil sankcie ( 76 ) a že sa tento prevádzkovateľ dostal do platobnej neschopnosti ( 77 )

3. „ŠKODA“

40. Vymedzenie pojmu „environmentálna škoda“ zahŕňa pojem „škoda“, ktorý je vymedzený osobitne. Pojem „škoda“ nie je samostatný (v tom zmysle, že sa povinnosti uvedené v smernici neuplatňujú na úrovni všeobecnosti, ktorá je v tomto pojme obsiahnutá). Pokiaľ ide o uplatňovanie smernice na konkrétne situácie, je potrebné vychádzať z presnejších formulácií obsiahnutých vo vymedzení „environmentálnej škody“. Bez ohľadu na túto výhradu je vymedzenie pojmu „škoda“ dôležité nielen z toho dôvodu, že je obsiahnuté vo vymedzení „environmentálnej škody“, ale pretože predstavuje štyri základné pojmy, ktoré sú spresnené v prepracovanejšom vymedzení. Usmernenia sa preto najskôr zaoberajú pojmom „škoda“ a následne ostatnými prvkami vymedzenia pojmu „environmentálna škoda.“ Rámček 1: Vymedzenie pojmu „škoda“

V článku 2 bode 2 smernice o environmentálnej zodpovednosti sa stanovuje, že „škoda“ znamená „merateľnú nepriaznivú zmenu prírodného zdroja alebo merateľné zhoršenie služieb prírodného zdroja, ku ktorým by mohlo dôjsť priamo alebo nepriamo“.

41. Štyri základné pojmy vo vymedzení „škody“ sú: — materiálny rozsah toho, čo je zasiahnuté, t. j. prírodné zdroje a služby prírodného zdroja, — pojem nepriaznivých účinkov, t. j. nepriaznivé zmeny a zhoršenia, — rozsah týchto nepriaznivých účinkov, t. j. merateľné účinky, — spôsoby, akými sa tieto nepriaznivé účinky môžu prejaviť, t. j. priamo alebo nepriamo.

Materiálny rozsah prírodných zdrojov a služieb prírodného zdroja

Rámček 2: Vymedzenie pojmu „prírodný zdroj“ a „služba prírodného zdroja“

V článku 2 bode 12 smernice o environmentálnej zodpovednosti sa stanovuje, že „prírodný zdroj“ znamená „chránené druhy a prirodzené biotopy, vodu a zem“. V článku 2 bode 13 smernice o environmentálnej zodpovednosti sa stanovuje, že „služby“ a „služby prírodných zdrojov“ znamenajú „funkcie, ktoré plní prírodný zdroj v prospech iných prírodných zdrojov alebo verejnosti“.

42. Pokiaľ ide o materiálny rozsah, vymedzenie pojmu „škoda“ sa vzťahuje na dva pojmy, ktoré sa samy osebe takisto výslovne vymedzujú v smernici, a to konkrétne „prírodný zdroj“ a „služby prírodných zdrojov“. „Prírodný zdroj“ sa vymedzuje tak, aby zahŕňal tri samostatné kategórie zdrojov: chránené druhy a prirodzené biotopy, vodu a zem. Vo vymedzení pojmu „služba prírodných zdrojov“ sa zároveň zdôrazňujú vzájomné závislosti týchto rôznych kategórií, a to odkazom na funkcie, ktoré navzájom plnia. Niektoré príklady bez nároku na úplnosť: slanisko (druh prirodzeného biotopu) môže chrániť pobrežie; povrchová voda (kategória vody) môže podporovať chránené druhy voľne žijúceho vtáctva; pôda môže filtrovať znečisťujúce látky, ktoré by sa inak dostali do podzemnej vody (kategória vody). Vymedzenie pojmu „služba prírodných zdrojov“ sa takisto vzťahuje na funkcie prírodných zdrojov, ktoré sú prínosné pre ľudí. Príklady bez nároku na úplnosť: niektoré prirodzené biotopy ako rašeliniská slúžia ako dôležité zásobárne uhlíka; niektoré vody sú zdrojom pitnej vody a niektoré poskytujú ryby pre rekreačný rybolov a pôda je nevyhnutná na výrobu potravín a bývanie.

Nepriaznivé účinky

43. Pokiaľ ide o nepriaznivé účinky, vymedzenie pojmu „škoda“ sa v prvom rade vzťahuje na „nepriaznivú zmenu“ prírodného zdroja a v druhom rade na „zhoršenie“ služieb prírodného zdroja. Presnejšie je vymedzenie pojmu „environmentálna škoda“, no je užitočné mať na pamäti tri všeobecné úvahy: — „nepriaznivá zmena“ aj „zhoršenie“ naznačujú nepriaznivé účinky, — tieto nepriaznivé účinky sa týkajú tak stavu prírodného zdroja, ako aj prínosných funkcií prírodného zdroja pre ďalšie prírodné zdroje a ľudí. Nepriaznivé účinky preto zahŕňajú nielen nepriaznivé účinky na vlastnosti prírodného zdroja, ale aj nepriaznivé účinky na vzájomnú závislosť a dynamické vzťahy v rámci prírodných zdrojov a služieb a medzi nimi, t. j. funkcie, ktoré prírodné zdroje poskytujú verejnosti, ale aj navzájom medzi sebou, — pojmy zmena a zhoršenie naznačujú rozdiel medzi situáciou „pred“ škodlivou udalosťou a situáciou „po“ nej.

Merateľný

44. Na uplatnenie vymedzenia pojmu „škoda“ musia byť nepriaznivé účinky a zhoršenie „merateľné“. Merateľné znamená, že škoda sa musí dať kvantifikovať alebo odhadnúť a že sa musí dať zmysluplne porovnať situácia pred škodlivou udalosťou a situácia po nej.

Priamo alebo nepriamo

45. Túrkevei Tejtermelő Kft ., poznamenal, že hoci znečistenie ovzdušia ako také nepredstavuje environmentálnu škodu, škoda na prírodných zdrojoch môže vzniknúť v dôsledku znečistenia ovzdušia Vymedzenie pojmu „škoda“ napokon pripúšťa možnosť, že nepriaznivé zmeny alebo zhoršenie môžu vzniknúť priamo alebo nepriamo. „Priamo alebo nepriamo“ sa vzťahuje na príčinnú súvislosť medzi škodlivou udalosťou na jednej strane a konkrétnymi nepriaznivými účinkami na druhej strane. Niekedy je príčinná súvislosť priama, napríklad keď sa v dôsledku odlesňovania vykonaného prevádzkovateľom zničí chránený biotop prirodzeného lesa. Niekedy bude nepriama, napríklad keď vypúšťanie živín do vodného útvaru povedie k zhoršeniu vzdialeného chráneného vodného biotopu. Z hľadiska reťazca príčinných súvislostí je užitočné využiť model postupnosti zdroj – expozičná cesta – receptor. Škodlivé faktory súvisiace s pracovnou činnosťou (t. j. zdroj) môžu prechádzať ovzduším, vodou alebo pôdou (t. j. expozičná cesta) a následne ovplyvniť konkrétny prírodný zdroj (t. j. receptor). Súdny dvor vo veci C-129/16,., poznamenal, že hoci znečistenie ovzdušia ako také nepredstavuje environmentálnu škodu, škoda na prírodných zdrojoch môže vzniknúť v dôsledku znečistenia ovzdušia ( 78 ) . Škodlivá udalosť sa môže oddeliť od nepriaznivých účinkov, ktoré spôsobuje, z hľadiska času (napr. prírodný zdroj má oneskorenú reakciu) alebo priestoru (napr. prírodný zdroj trpí nepriaznivými účinkami na mieste, ktoré je vzdialené od miesta škodlivej udalosti) alebo z hľadiska dotknutých prírodných zdrojov (napr. konanie spočívajúce v použití toxickej látky v pôde spôsobí usmrtenie chráneného druhu). Predstava, že nepriaznivé účinky môžu nastať nepriamo, súvisí aj s funkciami, ktoré si prírodné zdroje navzájom zabezpečujú.

4. PREHĽAD POJMU „ENVIRONMENTÁLNA ŠKODA“

46. Vymedzenie pojmu „environmentálna škoda“ zahŕňa a spresňuje vymedzenie pojmu „škoda“. Po prvé, pokiaľ ide o materiálny a geografický rozsah, rozdeľuje a rozčleňuje tri kategórie „prírodných zdrojov“, ktoré sa objavujú vo vymedzení „škody“, t. j. chránené druhy a prirodzené biotopy, vodu a zem. Pri prvých dvoch kategóriách prírodných zdrojov okrem toho zahŕňa určité podrobnosti, ktoré pomáhajú určiť geografický rozsah povinností podľa smernice. Po druhé, v rámci každej kategórie prírodných zdrojov sú relevantné nepriaznivé účinky podrobnejšie opísané tak, že sa odkazuje na určité pojmy (ktoré sa v týchto usmerneniach ďalej uvádzajú ako „referenčné pojmy“). Po tretie, s cieľom presnejšie vymedziť rozsah nepriaznivých účinkov, ktoré je potrebné riešiť, sa začleňuje pojem závažnosť. Po štvrté, treba pripomenúť, že vymedzenie environmentálnej škody nevylučuje možnosť, že všetky tri podkategórie škody na prírodných zdrojoch budú relevantné naraz. Rámček 3: Vymedzenie pojmu „environmentálna škoda“

V článku 2 bode 1 smernice o environmentálnej zodpovednosti (79) sa stanovuje, že „environmentálna škoda“ znamená: „a) škodu na chránených druhoch a prirodzených biotopoch, ktorá je akoukoľvek škodou, ktorá má závažné nepriaznivé účinky na dosahovanie alebo udržanie priaznivého stavu ochrany takýchto biotopov alebo druhov. Závažnosť takýchto účinkov sa má zhodnotiť odkazom na základný stav, berúc do úvahy kritéria uvedené v prílohe I. Škoda na chránených druhoch a prirodzených biotopoch nezahŕňa už skôr zistené nepriaznivé účinky, ktoré vznikli následkom konania prevádzkovateľa, ktorý bol výsledne oprávnený príslušnými orgánmi v súlade s ustanoveniami, ktorými sa vykonáva článok 6 ods. 3 a 4 alebo článok 16 smernice 92/43/EHS, alebo článok 9 smernice 79/409/EHS, alebo v prípade biotopov a druhov, na ktoré sa nevzťahuje právo Spoločenstva, v súlade s rovnocennými ustanoveniami vnútroštátneho práva o ochrane prírody; b) škodu na vode, ktorou je akákoľvek škoda, ktorá má závažné nepriaznivé účinky: i) na ekologický, chemický alebo kvantitatívny stav alebo ekologický potenciál príslušných vôd, ako je definovaný v smernici 2000/60/ES, s výnimkou nepriaznivých účinkov, na ktoré sa vzťahuje článok 4 ods. 7 uvedenej smernice, alebo ii) na environmentálny stav dotknutých morských vôd, ako je vymedzený v smernici 2008/56/ES, ak nie sú konkrétne aspekty environmentálneho stavu morského prostredia už upravené smernicou 2000/60/ES (80); c) škodu na zemi, ktorou je akákoľvek kontaminácia zeme, ktorá predstavuje závažné riziko nepriaznivých účinkov na zdravie ľudí následkom priameho alebo nepriameho zavedenia látok, prípravkov, organizmov alebo mikroorganizmov do zeme, na zem alebo pod zemský povrch“.

Materiálny a geografický rozsah jednotlivých prírodných zdrojov

47. Z dôvodu stupňa rozčlenenia materiálneho rozsahu si jednotné chápanie „environmentálnej škody“ vyžaduje podrobnú analýzu každej kategórie prírodného zdroja. To zahŕňa geografický rozsah každej kategórie zdrojov. Komentár k materiálnemu a geografickému rozsahu sa uvádza v ďalších častiach týchto usmernení.

Referenčné pojmy pre nepriaznivé účinky

48. Pre všetky tri kategórie prírodných zdrojov používa vymedzenie pojmu „environmentálna škoda“ referenčný pojem s cieľom určiť, či sú nepriaznivé účinky relevantné. V prípade chránených druhov a prirodzených biotopov je referenčným pojmom priaznivý stav ochrany týchto druhov a biotopov. V prípade vody je to ekologický, chemický alebo kvantitatívny stav alebo ekologický potenciál vôd podľa rámcovej smernice o vode a environmentálny stav morských vôd podľa rámcovej smernice o morskej stratégii, ktoré majú rozličné rozmery. V prípade zeme sú to riziká pre zdravie ľudí. Tieto referenčné pojmy majú poskytovať parametre a kritériá, na základe ktorých sa dá preskúmať závažnosť nepriaznivých účinkov. Poskytujú prvky, na základe ktorých sa majú merať nepriaznivé účinky. Pojmy sa podrobnejšie analyzujú v častiach týchto usmernení venovaných osobitným kategóriám škody na prírodných zdrojoch.

Posúdenie závažnosti

49. Referenčné pojmy kvalifikujú typy nepriaznivých účinkov, na ktoré sa táto smernica vzťahuje. Vymedzenie pojmu „environmentálna škoda“ obsahuje ďalšiu kvalifikáciu: slová „závažná“ alebo „závažne“ sa objavujú vo vzťahu ku každej kategórii prírodných zdrojov a v smernici sa vyžadujú preventívne opatrenia, okamžité zvládnutie škodlivých faktorov alebo nápravné opatrenia len vtedy, ak sa nepriaznivé účinky z hľadiska uvedených referenčných pojmov posúdia ako závažné.

50. sui generis . Smernica o environmentálnej zodpovednosti nie je jediným nástrojom environmentálneho práva Únie, v ktorom sa stanovuje požiadavka na posúdenie závažnosti. Takáto požiadavka sa takisto objavuje napríklad v smernici o biotopoch ( 81 ) a je v centre záujmu smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie ( 82 ) (ďalej len „smernica o posudzovaní vplyvov na životné prostredie“). Posúdenie závažnosti podľa smernice o environmentálnej zodpovednosti je však

51. V kontexte smernice o environmentálnej zodpovednosti môže byť pre jednotné chápanie posudzovania závažnosti prospešné, ak sa zohľadnia: — okolnosti, za ktorých vzniká potreba posúdenia závažnosti, — účely posúdenia závažnosti, — právne zodpovednosti, pokiaľ ide o vykonanie posúdenia, — kontext alebo kontexty, v ktorých sa má posúdenie vykonať, — zameranie posúdenia, — vykonanie posúdenia, — určenie závažnosti.

Okolnosti

52. Ako sa uvádza v oddiele 2 týchto usmernení, škodlivé udalosti, škodlivé faktory, relevantné pracovné činnosti, správanie prevádzkovateľa a povaha príčinnej súvislosti sa môžu značne líšiť. Posudzovanie závažnosti sa bude musieť prispôsobiť všetkým týmto premenným. Jednorazová nehoda bude napríklad predstavovať odlišný súbor problémov než trvalá prevádzka, ako napríklad prevádzka, ktorá bola predmetom veci C-529/15, Folk.

Účely

53. Posúdenie závažnosti nepriaznivých účinkov nie je samo osebe cieľom. Jeho účelom je určiť, či si nepriaznivé účinky vyžadujú: — preventívne opatrenia, — okamžité zvládnutie škodlivých faktorov a/alebo — nápravné opatrenia.

54. Tieto tri účely sa od seba líšia a v závislosti od okolností môžu byť niektoré relevantné a iné nie. Napríklad v situáciách bezprostrednej hrozby bude jediným účelom posúdenia predísť škodlivej udalosti. V situáciách, keď už došlo k škodlivej udalosti, môže, ale nemusí byť nevyhnutné okamžité zvládnutie škodlivých faktorov. Takéto okamžité zvládnutie škodlivých faktorov už nemusí byť možné, ak už v dôsledku nich došlo k nepriaznivým účinkom a už sa vyčerpali. Všetky tri účely sa môžu, samozrejme, stať relevantnými postupne, napríklad keď sa bezprostredná hrozba škodlivej udalosti stane skutočnosťou, ktorá si vyžaduje bezprostredné zvládnutie škodlivých faktorov, ako aj následné nápravné opatrenia. Posúdenie závažnosti sa preto bude musieť prispôsobiť účelom, ktoré sú relevantné pre príslušné konkrétne okolností.

55. Účely predchádzania a okamžitého zvládnutia škodlivých faktorov sa týkajú potenciálnych alebo skutočných škodlivých faktorov. Tieto účely odrážajú zásady prevencie a nápravy pri zdroji podľa Zmluvy. Ako sa už spomenulo, rozhodujúcu úlohu hrá pri nich čas.

56. Účel identifikovať potrebu nápravných opatrení úzko súvisí s osobitnými požiadavkami smernice na nápravné opatrenia, ktoré sú podrobne opísané v prílohe II. V prípade škody na chránených druhoch a prirodzených biotopoch a škody na vode sú nápravné opatrenia zamerané na obnovu životného prostredia do pôvodného stavu (pozri rámček 4) prostredníctvom primárnej, doplnkovej a kompenzačnej nápravy, pričom všetky z týchto pojmov sú vymedzené. Ako vidno, tieto požiadavky sa zameriavajú skôr na životné prostredie, ktoré bolo nepriaznivo ovplyvnené, ako na škodlivé faktory, hoci ďalšie zvládanie škodlivých faktorov nemožno vylúčiť, ako sa uvádza vo veci Folk ( 83 ) . V prípade škody na zemi sú nápravné opatrenia zamerané na ďalšie zvládnutie škodlivých faktorov, ak takéto faktory aj naďalej predstavujú závažné riziko pre zdravie ľudí, a to dokonca aj po splnení uvedeného druhého účelu. Rámček 4: Vymedzenie pojmu „základný stav“

V článku 2 bode 14 smernice o environmentálnej zodpovednosti sa stanovuje, že „základný stav“ znamená „stav v čase poškodenia prírodných zdrojov a služieb, ktorý by existoval, keby nedošlo k environmentálnej škode, odhadnutý na základe dostupných informácií“.

Povinnosti dotknutých osôb

57. Ako sa uvádza v bode 29, za posúdenie závažnosti je zodpovedný príslušný orgán. V odôvodnení 24 smernice sa uvádza: „Príslušné orgány by mali byť zodpovedné za špecifické úlohy, ktoré si vyžadujú príslušné administratívne rozhodovanie, konkrétne povinnosť posúdiť závažnosť škody a určiť, aké nápravné opatrenia by sa mali prijať.“

58. Treba však mať na pamäti, že za bezodkladné predchádzanie škodlivým udalostiam a za bezprostredné zvládnutie škodlivých faktorov nesú zodpovednosť prevádzkovatelia. Z týchto zodpovedností vyplýva, že prevádzkovatelia musia nezávisle rozpoznávať škodlivé faktory spojené s ich pracovnými činnosťami a proaktívne na ne reagovať. Z príslušných ustanovení smernice okrem toho vyplýva, že posudzovanie závažnosti by sa malo odohrávať v kontexte dynamického vzťahu medzi prevádzkovateľom a príslušným orgánom, pričom od prevádzkovateľa by sa malo požadovať, aby aktívne poskytoval informácie a dodržiaval pokyny, ktoré mu dal príslušný orgán ( 84 ) . Môže ísť napríklad o pokyn, aby prevádzkovateľ vykonal vlastné posúdenie a poskytol všetky potrebné informácie a údaje ( 85 ) . Tento dynamický vzťah je osobitne dôležitý, ak už došlo k vzniku nepriaznivých účinkov a je nevyhnutné prijať nápravné opatrenia.

59. K posúdeniu závažnosti môže dôjsť v situáciách, ktoré sa týkajú aj iných zúčastnených strán, ako sú príslušný orgán a prevádzkovateľ. Príslušný orgán musí najmä splniť niekoľko zákonných povinností v súvislosti s platnou žiadosťou o konanie ( 86 )

60. Keď má environmentálna škoda vplyv alebo je pravdepodobné, že bude mať vplyv na viacero členských štátov, dotknuté členské štáty majú povinnosť spolupracovať, ktorá je pre posúdenie závažnosti relevantná ( 87 )

Kontext

61. Prvky, ktoré sa majú posudzovať, sú určené relevantnými kategóriami prírodných zdrojov a zodpovedajúcimi referenčnými pojmami. Škoda na chránených druhoch a prirodzených biotopoch si v porovnaní so škodou na zemi bude napríklad vyžadovať zohľadnenie celkom odlišných prvkov. Tieto osobitné prvky sa podrobnejšie uvádzajú v ďalších častiach týchto usmernení.

Zameranie posúdenia

62. Zameranie posúdenia sa bude musieť odlišovať podľa príslušných okolností, účelov a kontextu.

63. Vymedzenie pojmu „škoda“ poukazuje na to, že nepriaznivé účinky zahŕňajú zmeny a zhoršenia, ktoré musia byť merateľné, a vymedzenie pojmu „environmentálna škoda“ poukazuje na to, že tieto zmeny a zhoršenia sa musia týkať referenčných pojmov.

64. pred škodlivou udalosťou s ich stavom po nej (samozrejme, pokiaľ ide o stav po , toto porovnanie bude v prípade bezprostrednej hrozby pomyselné, keďže bezprostredná hrozba sa ešte ako škoda neprejaví). Porovnanie zahŕňa dve odlišné formy kvantifikácie alebo odhadu, jedna je zameraná na situáciu pred škodlivou udalosťou a druhá na situáciu po nej Raffinerie Mediterranee (ERG) SpA a i . ( 89 ). Pri meraní ide o porovnanie stavu prírodných zdrojov a služiebškodlivou udalosťou s ich stavomnej (samozrejme, pokiaľ ide o stav, toto porovnanie bude v prípade bezprostrednej hrozby pomyselné, keďže bezprostredná hrozba sa ešte ako škoda neprejaví). Porovnanie zahŕňaodlišné formy kvantifikácie alebo odhadu, jedna je zameraná na situáciu pred škodlivou udalosťou a druhá na situáciu po nej ( 88 ) . Je dôležité zdôrazniť, že aj keď je posúdenie relevantné pre preventívne aj nápravné opatrenia, bude potrebné ho vykonávať odlišne v závislosti od toho, či je pri opatrení rozhodujúci čas. Ak čas hrá rozhodujúcu úlohu, posúdenie sa bude musieť vykonať na základe rýchleho úsudku čerpajúceho z existujúcich a okamžite dostupných informácií, ktoré sú často všeobecnej povahy. Takýto diferencovaný prístup sa môže oprieť o vec C-378/08,

65. Pokiaľ ide o meranie situácie pred vznikom škody, uplatňuje sa pojem základného stavu (pozri rámček 4). Hoci základný stav môže byť konštantný, je pravdepodobné, že sa časom zmení. Stav môže napríklad pravidelne alebo predvídateľne kolísať (pokiaľ ide o záplavovú nížinu alebo sezónne jazero, ako je napríklad turlof ( 90 ) ) alebo sa môže zväčšovať či zmenšovať oblasť zasiahnutého biotopu alebo populácia zasiahnutého druhu.

66. Zmena alebo zhoršenie spočívajú v rozdiele medzi situáciou prírodného zdroja alebo služby po škodlivej udalosti a základným stavom. Situácia po škodlivej udalosti musí preto byť takisto známa.

67. Rozdiel medzi základným stavom a situáciou po škodlivej udalosti sa môže meniť, napríklad ak škodlivé faktory aj naďalej spôsobujú nepriaznivé účinky a rozsah týchto nepriaznivých účinkov narastá. Z účelu okamžitého zvládnutia škodlivých faktorov vyplýva, že sa v posúdení závažnosti budú takisto musieť riešiť škodlivé faktory spôsobujúce nepriaznivé účinky.

Vykonanie posúdenia

68. V závislosti od toho, ktoré účely sú relevantné pre príslušné okolnosti, môže posúdenie závažnosti zmien prírodného zdroja zahŕňať rozličné fázy a zváženie rôznych typov informácií ( 91 )

69. Ak sa v súvislosti s bezprostrednou hrozbou vyžadujú preventívne opatrenia, bude prevádzkovateľ – v prípade potreby príslušný orgán – musieť rozpoznať potenciálne škodlivé faktory súvisiace s pracovnou činnosťou a bezodkladne zabezpečiť, aby tieto faktory nespôsobili závažné nepriaznivé účinky na relevantných prírodných zdrojoch, ani nezhoršili služby prírodného zdroja.

70. A obdobne, ak si škodlivé faktory vyžadujú okamžité zvládnutie, prevádzkovateľ – v prípade potreby príslušný orgán – bude musieť rozpoznať škodlivé faktory súvisiace s pracovnou činnosťou a zabezpečiť rýchly zásah na ich zvládnutie, aby sa zastavil reťazec príčinných súvislostí závažných nepriaznivých účinkov na relevantné prírodné zdroje alebo zhoršenie služieb prírodného zdroja.

71. Na účely preventívnych opatrení a okamžitého zvládnutia škodlivých faktorov potreba rýchleho posúdenia znamená, že bude potrebné sa spoľahnúť na ľahko dostupné informácie a na ich základe dospieť k záverom. Často budú kľúčové všeobecné informácie o povahe škodlivých faktorov a vystavení prírodných zdrojov ich nepriaznivým účinkom, pretože nemusí byť čas na získanie konkrétnych podrobností o danej lokalite. Za takýchto okolností je nevyhnutné uplatňovať zásadu predbežnej opatrnosti ( 92 )

72. V prípade, že sa vyžadujú nápravné opatrenia, je vhodné dôkladnejšie posúdenie, pričom tu by čas nemal byť rozhodujúcim faktorom. Aj tak by sa však malo vykonať včas, keďže čas je relevantným faktorom aj vzhľadom na nápravné opatrenia opísané v prílohe II ( 93 )

73. Pokiaľ ide o konkrétne o nápravné opatrenia, nie je možné vylúčiť, ako sa uvádza v bode 20, že vznikne časový odstup medzi škodlivou udalosťou a prvou príležitosťou posúdiť jej závažnosť. S výhradou ustanovení smernice o časovom rozsahu pôsobnosti (ako sa uvádza v bode 24) však existencia časového odstupu nie je dôvodom upustiť od posúdenia, najmä v prípade, keď škodlivá udalosť spôsobí trvalé nepriaznivé účinky.

74. ex post ) na nápravu regulačného zlyhania (ako je napríklad nevykonanie požadovaného predchádzajúceho posúdenia vplyvu na životné prostredie) aj posúdenia závažnosti zmien prírodného zdroja podľa smernice o environmentálnej zodpovednosti musí byť v súlade s požiadavkami uvedenej smernice. Okolnosti, v dôsledku ktorých vzniká prípadná zodpovednosť podľa smernice, si môžu takisto vyžadovať posúdenie s cieľom riešiť regulačné zlyhanie, pokiaľ ide o iný environmentálny nástroj, ako je napr. smernica o posudzovaní vplyvov na životné prostredie alebo smernica o biotopoch ( 94 ) . Posúdenie závažnosti podľa smernice o environmentálnej zodpovednosti by sa však nemalo spájať s formami posúdenia požadovanými na riešenie regulačného zlyhania a ani by sa nimi nemalo podmieňovať. Akýkoľvek spoločný postup (ako je napríklad posúdenie vplyvu na životné prostredie) na nápravu regulačného zlyhania (ako je napríklad nevykonanie požadovaného predchádzajúceho posúdenia vplyvu na životné prostredie) aj posúdenia závažnosti zmien prírodného zdroja podľa smernice o environmentálnej zodpovednosti musí byť v súlade s požiadavkami uvedenej smernice.

Určenie závažnosti

75. Závažnosť sa musí určiť vzhľadom na účely, ktoré sa musia splniť. So zreteľom na vymedzenie pojmu „základný stav“ sa musí určiť vo vzťahu k skutočnej fyzickej ploche pôdy alebo vody, alebo (v prípade chránených druhov) skutočným populáciám, ktoré sú nepriaznivo zasiahnuté alebo pri ktorých existuje riziko takéhoto zasiahnutia, pričom sa zohľadnia akékoľvek predtým existujúce inherentné znaky alebo dynamické faktory, ktoré mohli ovplyvniť dotknuté prírodné zdroje nezávisle od škodlivej udalosti.

76. Pokiaľ ide o pojem „závažný“, Súdny dvor vo veci C-297/19, Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein eV, uviedol: „Z použitia prídavného mena „závažné“ v článku 2 bode 1 písm. a) prvom odseku smernice 2004/35 vyplýva, že iba škody, ktoré majú určitú závažnosť a sú kvalifikované ako „závažná škoda“ v prílohe I tejto smernice, možno považovať za škody na chránených druhoch a prirodzených biotopoch, z čoho v každom konkrétnom prípade vyplýva nevyhnutnosť posúdiť význam účinkov dotknutej škody.“ ( 95 ) Z tejto veci vyplýva, že to, čo je „závažné“, je v konečnom dôsledku záležitosťou práva Únie. Pokiaľ ide o „škodu na chránených druhoch a prirodzených biotopoch“, v prílohe I k smernici o environmentálnej zodpovednosti sa stanovuje, že „[v]ýznamné nepriaznivé zmeny základného stavu by sa mali určiť pomocou merateľných údajov“. Z citovanej časti rozsudku vo veci C-297/19 preto tiež vyplýva, že v prípade tejto kategórie environmentálnej škody je určenie závažnosti vecou objektívneho technického posúdenia na základe merateľných údajov. Vyplýva z toho, že to isté platí aj pre ostatné kategórie environmentálnej škody podľa smernice.

77. Z uvedeného takisto vyplýva, že pri posudzovaní a určovaní závažnosti nemožno vylúčiť uplatňovanie smernice na základe svojvoľných, subjektívnych názorov o tom, čo je závažné, ani na základe čerpania zo sociálno-ekonomických úvah, ktoré sú mimo smernice. S cieľom zohľadniť sociálno-ekonomické úvahy sa však v prípade potreby dá využiť viacero vylúčení, výnimiek ( 96 ) a obrán ( 97 ) , ktoré sa upravujú v smernici, ako aj posúdenia primeranosti, ktoré sú smernici vlastné ( 98 )

78. Závažnosť účinkov nevyhnutne nezávisí od toho, či existujú vo veľkom rozsahu. Súdny dvor vo veci C-392/96, Komisia/Írsko , vo vzťahu k smernici o posudzovaní vplyvov na životné prostredie uviedol: „Aj malý projekt môže mať závažný vplyv na životné prostredie, ak sa nachádza na mieste, kde sú environmentálne faktory uvedené v článku 3 smernice, ako sú fauna a flóra, pôda, voda, podnebie alebo kultúrne dedičstvo, citlivé aj na tú najmenšiu zmenu.“ Podobné úvahy možno považovať za uplatniteľné v kontexte smernice o environmentálnej zodpovednosti.

79. Pokiaľ ide o účel zabezpečenia preventívnych opatrení, závažnosť sa bude týkať predchádzania škodlivým faktorom spôsobujúcim nepriaznivé účinky v konkrétnych oblastiach alebo populáciách. To isté platí aj pre účel zabezpečenia okamžitého zvládnutia škodlivých faktorov. Nepriaznivé účinky budú účinky uvedené v bodoch 82 a 83. Určenie by malo poukázať na to, či škodlivé faktory pravdepodobne spôsobia niektoré alebo všetky z týchto vznikajúcich nepriaznivých účinkov.

80. neprijať alebo nepožadovať preventívne opatrenia alebo okamžité zvládnutie škodlivých faktorov, jeho rozhodnutie musí vychádzať z toho, že neexistujú žiadne odôvodnené vedecké pochybnosti o absencii merateľných nepriaznivých účinkov na prírodné zdroje Smernicu treba vykladať v súlade s metódami výkladu Súdneho dvora a v súvislosti s príslušnými právnymi zásadami, ako je zásada predbežnej opatrnosti ( 99 ) (pozri aj bod 8). Podľa zásady predbežnej opatrnosti sa nepožaduje vedecká istota, že vzniknú merateľné nepriaznivé účinky. Postačuje dôvodné presvedčenie. Ak sa prevádzkovateľ alebo príslušný orgán okrem toho rozhodnealebopreventívne opatrenia alebo okamžité zvládnutie škodlivých faktorov, jeho rozhodnutie musí vychádzať z toho, že neexistujú žiadne odôvodnené vedecké pochybnosti o absencii merateľných nepriaznivých účinkov na prírodné zdroje ( 100 )

81. Ak dôjde k určeniu závažnosti na účely preventívnych opatrení a okamžitého zvládnutia škodlivých faktorov, vyvstáva otázka, aké preventívne opatrenia a zvládnutie škodlivých faktorov budú nevyhnutné a primerané. Opatrenia a zvládnutie škodlivých faktorov by sa mali zamerať na zastavenie alebo prerušenie akejkoľvek príčinnej súvislosti vyplývajúcej zo škodlivých faktorov, ktorá by mohla mať – alebo už mala – za následok skutočnosť, že na prírodný zdroj pôsobia, resp. pôsobili nepriaznivé účinky typu, ktorý sa uvádza v bodoch 82 a 83. Vo veci Folk sa uvádza, že existujúce oprávnenie vo vzťahu k škodlivým faktorom nevyhnutne neoslobodzuje prevádzkovateľa od potreby zasiahnuť. Pokiaľ smernica umožňuje opierať sa o existujúce oprávnenie, musia byť splnené príslušné podmienky. Nesplnenie príslušných podmienok oprávnenia alebo iných regulačných požiadaviek by okrem toho samo osebe mohlo byť silným ukazovateľom potreby uplatňovať preventívne opatrenia a opatrenia na zvládnutie škodlivých faktorov podľa smernice o environmentálnej zodpovednosti. Môže sa totiž preukázať, že kontrola relevantných škodlivých faktorov nedosahuje takú mieru, aká by bola zabezpečená pri splnení regulačných požiadaviek, a preto môžu skôr spôsobiť nepriaznivé účinky, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice.

82. Pokiaľ ide o účel identifikovania potreby nápravných opatrení, v ustanoveniach prílohy II o škode na chránených druhoch a prirodzených biotopoch a škode na vode sa stanovuje, ako by sa v súvislosti s týmito prírodnými zdrojmi malo vykonať určenie závažnosti a zistiť zhoršenia služieb. Vzhľadom na príslušné referenčné pojmy a pojem zhoršenia služieb sa musí zohľadniť: merateľná trvalá strata územia, časti územia, populácie alebo časti populácie ( 101 ) , merateľné zhoršenie územia, časti územia alebo životných podmienok populácie alebo časti populácie, pričom je však možná obnova ( 102 ) , merateľná strata služieb poskytovaných zasiahnutými územiami alebo populáciami ( 103 ) a merateľný časový rozdiel, ktorý by vznikol pred obnovou základného stavu, ak je takáto obnova možná ( 104 ) . Nepriaznivé účinky na zdroj budú závažné, ak dochádza k merateľnej strate alebo zhoršeniu, pokiaľ ide o územie alebo populáciu. Pokiaľ ide o súvisiace služby, musí dochádzať k merateľnej strate služieb, ktoré tieto prírodné zdroje poskytujú.

83. Pokiaľ ide o škodu na zemi, v ustanoveniach prílohy II sa uvádza, že treba zohľadniť prinajmenšom: prítomnosť, typ a koncentráciu relevantných kontaminantov, ich riziká a možnosť ich rozptýlenia, charakteristiku a funkciu pôdy a súčasné a schválené budúce využitie kontaminovanej pôdy. Riziko pre zdravie ľudí bude závažné, ak v konkrétnom miestnom prostredí dochádza k merateľnej zmene úrovne priameho alebo nepriameho škodlivého vystavenia ľudí kontaminantom, ktoré možno uviesť do príčinnej súvislosti s pracovnou činnosťou podľa prílohy III. K nepriamemu vystaveniu môže dôjsť, ak kontaminovaná pôda poskytuje služby iným prírodným zdrojom, napríklad ak sa cez ňu filtrujú znečisťujúce látky, ktoré sa môžu dostať do vody, alebo ak dochádza k rozptýleniu kontaminantov cez pôdu, ovzdušie alebo vodu.

Kombinácia rôznych kategórií environmentálnej škody

84. Skutočnosť, že vymedzenie pojmu „environmentálna škoda“ obsahuje tri rôzne podkategórie škody na prírodných zdrojoch, neznamená, že na to, aby mohla vzniknúť zodpovednosť, sa medzi nepriaznivými účinkami musia objaviť všetky kategórie. Zodpovednosť môže vzniknúť aj vtedy, ak ide len o jednu kategóriu environmentálnej škody. A z toho istého dôvodu, ak sa environmentálna škoda objaví vo viac ako jednej kategórii, bude potrebné riešiť všetky dotknuté kategórie. Smernica nedáva priestor na to, aby sa jej uplatňovanie obmedzilo len na určité kategórie.

5. „ŠKODA NA CHRÁNENÝCH DRUHOCH A PRIRODZENÝCH BIOTOPOCH“

85. Vymedzenie pojmu „škoda na chránených druhoch a prirodzených biotopoch“ je úzko prepojené s ustanoveniami smernice o vtákoch a smernice o biotopoch. Tieto smernice sa v týchto usmerneniach ďalej súhrne označujú ako „smernice o prírode“. Smernica o environmentálnej zodpovednosti a smernice o prírode majú predovšetkým niekoľko spoločných pojmov. Ako sa uvádza v piatom odôvodnení smernice o environmentálnej zodpovednosti, keď je príslušný pojem odvodený z iných príslušných právnych predpisov Únie, mala by sa použiť rovnaká definícia, aby sa mohli použiť spoločné kritériá a aby sa podporovalo jednotné uplatňovanie. Zároveň treba zohľadniť niekoľko rozdielov v rozsahu pôsobnosti smerníc o prírode na jednej strane a smernice o environmentálnej zodpovednosti na druhej strane.

86. V usmerneniach sa upozorňuje predovšetkým na: — materiálny a geografický rozsah dotknutých chránených druhov a prirodzených biotopov, — referenčný pojem nepriaznivých účinkov, t. j. priaznivý stav ochrany, — posúdenie závažnosti, — vylúčenia.

Materiálny a geografický rozsah chránených druhov a prirodzených biotopov

Rámček 5: Vymedzenie pojmu „chránené druhy a prirodzené biotopy“

V článku 2 bode 3 smernice o environmentálnej zodpovednosti sa stanovuje, že „chránené druhy a prirodzené biotopy“ znamenajú: „a) druhy uvedené v článku 4 ods. 2 smernice 79/409/EHS alebo uvedené v jej prílohe I alebo uvedené v prílohách II a IV smernice 92/43/EHS; b) biotopy druhov uvedených v článku 4 ods. 2 smernice 79/409/EHS alebo uvedených v jej prílohe I alebo uvedených v prílohe II smernice 92/43/EHS a prirodzené biotopy uvedené v prílohe I smernice 92/43/EHS a miesta pre párenie alebo miesta na oddych uvedené v prílohe IV smernice 92/43/EHS; a c) ak členský štát rozhodne, tak aj akýkoľvek biotop alebo druh neuvedený v zmienených prílohách, ktorý členský štát vymedzí na rovnaké účely, ako sú účely uvedené v týchto dvoch smerniciach“.

87. neexistuje dokonalé prekrytie medzi druhmi, na ktoré sa vzťahujú smernice o prírode, na jednej strane a tými, na ktoré sa vzťahuje smernica o environmentálnej zodpovednosti, na druhej strane. „Chránené druhy“ sa v prvom rade vzťahujú na určité druhy chránené v smerniciach o prírode a v druhom rade na akékoľvek ďalšie druhy, ktoré sa členský štát rozhodne na účely určenia zodpovednosti medzi ne začleniť. Druhú kategóriu druhov si stanovujú samotné členské štáty na základe možnosti v článku 2 ods. 3 písm. c) smernice o environmentálnej zodpovednosti. Túto možnosť využila viac ako polovica členských štátov ( 105 ) . Pokiaľ ide o prvú kategóriu druhov,dokonalé prekrytie medzi druhmi, na ktoré sa vzťahujú smernice o prírode, na jednej strane a tými, na ktoré sa vzťahuje smernica o environmentálnej zodpovednosti, na druhej strane.

88. podsúbor európskeho vtáctva nevzťahuje na druhy vtákov, ktoré sa nenachádzajú v prílohe I k smernici o vtákoch, a ktoré nie sú pravidelne sa vyskytujúcimi sťahovavými druhmi – pokiaľ ich medzi ne nepridá členský štát. Pokiaľ ide o druhy vtákov, druhy, na ktoré sa vzťahuje vymedzenie pojmu uvedené v rámčeku 5, sú druhy uvedené v článku 4 ods. 2 alebo uvedené v prílohe I k smernici o vtákoch. Článok 4 ods. 2 smernice o vtákoch sa týka pravidelne sa vyskytujúcich sťahovavých druhov a v prílohe I k smernici o vtákoch sa uvádzajú niektoré ďalšie druhy vtákov. Spolu predstavujúeurópskeho vtáctva ( 106 ) . Vymedzenie pojmu „chránené druhy“ sana druhy vtákov, ktoré sa nenachádzajú v prílohe I k smernici o vtákoch, a ktoré nie sú pravidelne sa vyskytujúcimi sťahovavými druhmi – pokiaľ ich medzi ne nepridá členský štát.

89. Nevzťahuje sa priamo na určité druhy, ktoré sú uvedené len v prílohe V k smernici o biotopoch Pokiaľ ide o iné druhy ako vtáky, vymedzenie pojmu sa vzťahuje na živočíšne a rastlinné druhy uvedené v prílohách II a IV k smernici o biotopoch.sa priamo na určité druhy, ktoré sú uvedenév prílohe V k smernici o biotopoch ( 107 ) – pokiaľ ich osobitne nepridajú členské štáty, alebo pokiaľ nejde o typické druhy prirodzeného biotopu uvedeného v prílohe I k smernici o biotopoch ( 108 ) . Treba však poznamenať, že príloha V zahŕňa aj druhy rýb, ktoré sa môžu uvádzať aj v súvislosti so „škodou na vode“ (pozri oddiel 6).

90. Biotopy uvedené v prílohe I k smernici o biotopoch sa nachádzajú predovšetkým v lokalitách sústavy Natura 2000 identifikovaných pre tieto biotopy. Uplatňovanie smernice o environmentálnej zodpovednosti sa však neobmedzuje na biotopy podľa prílohy I nachádzajúce sa v sústave Natura 2000. Členské štáty podľa článku 17 smernice o biotopoch podávajú správy o „mapách distribúcie“ biotopov podľa prílohy I, ktoré pokrývajú celé ich územie ( 109 ) . Nemali by sa však považovať za jediné informácie o prítomnosti biotopov podľa prílohy I. Treba poznamenať, že prirodzené biotopy tvoria rozličné prvky vrátane typických druhov, ktoré sú opísané v príručke k biotopom ( 110 )

91. Biotopy pravidelne sa vyskytujúcich druhov sťahovavých vtákov a druhov vtákov uvedených v prílohe I k smernici o vtákoch zahŕňajú najmä tie, ktoré sa nachádzajú na osobitne chránených územiach klasifikovaných podľa článku 4 smernice o vtákoch. Na osobitne chránených územiach sa síce pravdepodobne nachádzajú tie najdôležitejšie biotopy, no znenie smernice o environmentálnej zodpovednosti neobmedzuje uplatňovanie škody na biotopoch na biotopy druhov vtákov na osobitne chránených územiach. Členské štáty zasielajú Komisii mapy distribúcie územia rozmnožovania (10 km x 10 km) za všetky hniezdiace druhy (vrátane prisadnutých druhov) podľa prílohy I a ostatné sťahovavé hniezdiace druhy, na základe ktorých sa územia klasifikujú ako osobitne chránené územia ( 111 )

92. Biotopy druhov uvedených v prílohe II k smernici o biotopoch sa nachádzajú najmä v lokalitách sústavy Natura 2000 identifikovaných pre tieto druhy. Uplatňovanie smernice o environmentálnej zodpovednosti sa však neobmedzuje na prirodzené biotopy nachádzajúce sa v sústave Natura 2000. Členské štáty podľa článku 17 smernice o biotopoch podávajú Komisii správy o „mapách distribúcie“ druhov podľa prílohy II, ktoré pokrývajú celé ich územie ( 112 )

93. len v prílohe IV). Pokiaľ ide o miesta pre párenie a miesta na oddych druhov uvedených v prílohe IV k smernici o biotopoch, Komisia vypracovala usmernenie, ktoré môže pomôcť pri ich identifikovaní ( 113 ) . Podľa smerníc o prírode však členské štáty nemajú povinnosť podávať Komisii správu o ich umiestnení (v prípade druhov uvedenýchprílohe IV).

94. Rovnako ako pri druhoch môžu členské štáty k prirodzeným biotopom spojeným so smernicami o prírode doplniť prirodzené biotopy určené na rovnaké účely na vnútroštátnej úrovni ( 114 )

95. Pokiaľ ide o geografický rozsah, nachádzajú sa niektoré chránené druhy, napríklad veľryby, a niektoré prirodzené biotopy, napríklad koraly, mimo pevniny. Smernica o environmentálnej zodpovednosti sa na ne vzťahuje, pokiaľ ide o: vnútrozemské vody a výsostné vody, výhradnú hospodársku zónu (VHZ) a/alebo iné oblasti, v ktorých členské štáty vykonávajú rovnaké zvrchované práva a v prípade druhov a biotopov na morskom dne alebo druhov a biotopov, ktoré od morského dna závisia, napríklad morské korytnačky, kontinentálny šelf ( 115 )

Referenčný pojem pre nepriaznivé účinky

96. Referenčný pojem pre nepriaznivé účinky na chránené druhy a prirodzené biotopy, ktorým je „priaznivý stav ochrany“, sa výslovne vymedzuje v smernici o environmentálnej zodpovednosti aj v smernici o biotopoch ( 116 ) a jeho vymedzenia sú podobné. Rámček 6: Vymedzenie pojmu „priaznivý stav ochrany“ v smernici o environmentálnej zodpovednosti

V článku 2 bode 4 smernice o environmentálnej zodpovednosti sa stanovuje, že „stav ochrany“ znamená: „a) pokiaľ ide o prirodzený biotop, súhrn vplyvov pôsobiacich na prirodzený biotop a jeho typické druhy, ktoré môžu ovplyvniť jeho dlhodobé prirodzené rozdelenie, štruktúru a funkcie, ako aj dlhodobé prežitie jeho typických druhov v závislosti od prípadu v rámci európskeho územia členských štátov, na ktoré sa vzťahuje zmluva, alebo v rámci územia členského štátu alebo v rámci prirodzeného rozsahu takéhoto biotopu. Stav ochrany prirodzeného biotopu sa bude považovať za „priaznivý“, keď: — jeho prirodzený rozsah a územie, ktoré pokrýva, zostávajú stabilné alebo sa zväčšujú, — existuje špecifická štruktúra a funkcie, ktoré sú potrebné pre jeho dlhodobé udržanie a je pravdepodobné, že budú naďalej existovať v dohľadnej dobe, a — stav ochrany jeho typických druhov je priaznivý, ako je definované v bode b); b) pokiaľ ide o druh, súhrn vplyvov, ktoré pôsobia na príslušný druh a môžu ovplyvniť jeho dlhodobé rozloženie a početnosť jeho populácie v závislosti od prípadu v rámci európskeho územia členských štátov, na ktoré sa vzťahuje zmluva, alebo v rámci územia členského štátu alebo v rámci prirodzeného pohybu tohto druhu. Stav ochrany druhu sa bude považovať za „priaznivý“, keď: — údaje o dynamike populácie príslušného druhu naznačujú, že sa tento druh sám dlhodobo udržuje vo svojom prirodzenom biotope ako životaschopný komponent, — územie prirodzeného pohybu tohto druhu sa ani nezmenšuje, ani sa pravdepodobne v dohľadnej budúcnosti nezmenší, a — existuje a pravdepodobne bude naďalej existovať dostatočne veľký prirodzený biotop na dlhodobé udržanie jeho populácie“.

97. Odkaz na „súhrn“ vplyvov vo vymedzení uvedenom v rámčeku 6 znamená, že stav ochrany je celkovým výsledkom rôznych jednotlivých vplyvov. Vplyvy môžu byť pozitívne alebo negatívne a spôsobovať účinky priamo alebo nepriamo. Vznik Škodlivé udalosti, ktoré spôsobujú environmentálnu škodu, síce patria medzi vplyvy, no nepredstavujú celý ich súhrn.

98. Vymedzenie pojmu „stav ochrany“ pri opisuje stavu ochrany ako výsledku súhrnu vplyvov odkazuje na niekoľko parametrov. V prípade prirodzených biotopov zahŕňajú tieto parametre dlhodobé prirodzené rozdelenie, štruktúru a funkcie, ako aj dlhodobé prežitie typických druhov v tomto biotope v závislosti od prípadu v rámci európskeho územia členských štátov, na ktoré sa vzťahuje zmluva, alebo v rámci územia členského štátu alebo v rámci prirodzeného rozsahu takéhoto biotopu. V prípade druhu tieto parametre zahŕňajú dlhodobé rozloženie a početnosť jeho populácie v závislosti od prípadu v rámci európskeho územia členských štátov, na ktoré sa vzťahuje zmluva, alebo v rámci územia členského štátu alebo v rámci prirodzeného pohybu tohto druhu. Geografické referencie na rozličné rozsahy sa bližšie vysvetľujú v bode 118 vo vzťahu k posúdeniu závažnosti.

99. Uvedené parametre sa ďalej kvalifikujú v presných opisoch toho, čo predstavuje „priaznivý“ stav ochrany. Napríklad vo vzťahu k prirodzeným biotopom je kvalifikácia zodpovedajúca parametru dlhodobého prirodzeného rozdelenia takáto: „jeho prirodzený rozsah a územie, ktoré pokrýva, zostávajú stabilné alebo sa zväčšujú“.

100. Individuálne vplyvy – ako napríklad škodlivé udalosti, ktoré spôsobujú environmentálnu škodu – sa môžu týkať jedného alebo viacerých týchto parametrov a kvalifikácií. Individuálny vplyv nemusí mať nevyhnutne vplyv na všetky rôzne parametre a kvalifikácie súčasne. Hoci škodlivá udalosť môže predstavovať individuálny vplyv, nemožno vylúčiť, že niektoré nepriaznivé účinky, ktoré spôsobuje, vzniknú v kombinácii s inými vplyvmi. Ku škodlivej udalosti môže napríklad dôjsť pri otrave jedincov patriacich k populácii chráneného druhu v kontexte, keď už táto populácia trpí inými negatívnymi vplyvmi, ktoré potom pôsobia v kombinácii s nepriaznivými účinkami jedu.

101. Útvary Komisie v súvislosti so smernicami o prírode vypracovali dokumentáciu, v ktorej objasnili pojmy, ako je „prirodzený rozsah“ ( 117 )

Posúdenie závažných nepriaznivých účinkov

Okolnosti

102. Ako vyplýva z bodu 14, v prípade škody na chránených druhoch a prirodzených biotopoch prichádza do úvahy širšie spektrum prevádzkovateľov a pracovných činností než v prípade škody na vode a škody na zemi. Posúdenie závažnosti nepriaznivých účinkov sa preto vzťahuje na potenciálne širší rozsah príčin, zodpovedných osôb a škodlivých faktorov.

Kontext

103. Ako vidno z textu v rámčeku 3, pojem závažnosť je vyjadrený z hľadiska škody, ktorá má „závažné nepriaznivé účinky na dosahovanie alebo udržanie priaznivého stavu ochrany“ chránených druhov a prirodzených biotopov.

104. Ako vyplýva z uvedených bodov 98 až 101, nepriaznivé účinky môžu byť závažné aj vtedy, keď má škodlivá udalosť vplyv len na jeden alebo len na niektoré parametre a len na jednu alebo len na niektoré kvalifikácie uvedené vo vymedzení pojmu „priaznivý stav ochrany“. Zabitie zriedkavého dravého vtáka nezákonným použitím jedu pri obhospodarovaní pôdy môže mať nepriaznivý vplyv na dynamiku a rozsah populácie tohto druhu vtáka bez obmedzenia dostupného biotopu (hoci sa v dôsledku výskytu jedov, samozrejme, narušia služby prírodných zdrojov, ktoré tento biotop pre vtáky poskytuje).

105. Stav ochrany chránených druhov a prirodzených biotopov je skutkovou okolnosťou a nie je stály ani nemenný. Cieľom smerníc o prírode je buď zachovať priaznivý stav ochrany, ak sa už dosiahol, alebo ho dosiahnuť, ak je súčasný stav nepriaznivý. V texte vymedzenia pojmu sa odkazom na dosiahnutie alebo zachovanie priaznivého stavu ochrany zohľadňujú obe možnosti. Keď je už teda stav ochrany priaznivý, nepriaznivé účinky môžu narušiť zachovanie pozitívneho status quo ; a keď je stav ochrany nepriaznivý, nepriaznivé účinky môžu ďalej narušiť alebo zhoršiť potrebné zlepšenie súčasného negatívneho status quo . To znamená, že k nepriaznivým účinkom na chránené druhy alebo prirodzené biotopy v nepriaznivom stave sa nemôže pristupovať tak, akoby nepatrili do rozsahu škody na chránených druhoch alebo prirodzených biotopoch výlučne z toho dôvodu, že stav druhu alebo biotopu už je zlý. Musí sa riešiť skôr schopnosť druhu alebo biotopu dosiahnuť priaznivý stav ochrany a každé zhoršenie tejto schopnosti. Ako sa uvádza v bode 118, posúdenie závažnosti nepriaznivých účinkov musí mať zmysel na miestnej úrovni.

106. V praxi sa mnoho chránených druhov a prirodzených biotopov patriacich do rozsahu pôsobnosti smernice o environmentálnej zodpovednosti a smerníc o prírode nachádza v nepriaznivom stave ochrany ( 118 )

107. Keď stav ochrany druhu alebo biotopu uvedeného v smerniciach o prírode nie je priaznivý, v smerniciach o prírode sa vyžadujú opatrenia na obnovu priaznivého stavu jeho ochrany ( 119 ) . V tejto súvislosti sa musia zohľadniť nepriaznivé účinky na zavedené opatrenia zamerané na obnovu s cieľom dosiahnuť priaznivý stav ochrany. Takéto opatrenia môžu byť napríklad vo forme opatrení zameraných na obnovu biotopov alebo programov opätovného zavádzania druhov. Príkladom by bolo zohľadniť v prípade škodlivej udalosti, ktorá spôsobila úhyn rýb, všetky aktívne ochranné opatrenia zavedené v danej lokalite zamerané na zlepšenie stavu ochrany dotknutého druhu rýb. Bude sa to týkať aspektu dynamiky populácie. Mali by sa zohľadniť aj nepriaznivé účinky na potenciál obnovy. V dotknutej lokalite sa môže napríklad vyskytovať druh v stave, ktorý nie je priaznivý, ale s potenciálom obnovy odrážajúcim jeho súčasné zastúpenie. Nepriaznivé účinky, ktoré majú negatívny vplyv na prítomnosť druhu, môžu takisto znížiť potenciál obnovy.

Vykonanie posúdenia

108. Vo vymedzení sa vyžaduje, aby sa závažnosť posudzovala „odkazom na základný stav, berúc do úvahy kritériá uvedené v prílohe I“. Rámček 7: Text kritérií stanovených v prílohe I k smernici

„Závažnosť akejkoľvek škody, ktorá má nepriaznivé účinky na dosahovanie alebo udržiavanie priaznivého stavu ochrany biotopov alebo druhov sa musí posudzovať odkazom na stav ochrany v čase ich poškodenia, na služby poskytované príjemnosťami, ktoré vytvárajú, a na ich schopnosť prirodzenej regenerácie. Významné nepriaznivé zmeny základného stavu by sa mali určiť pomocou merateľných údajov ako sú: — počet jedincov, ich hustota alebo územie, ktoré pokrývajú, — úloha jednotlivých jedincov alebo poškodeného územia vo vzťahu k ochrane druhu alebo biotopu, vzácnosť výskytu druhu alebo biotopu (posúdené na miestnej, regionálnej alebo vyššej úrovni, vrátane úrovne spoločenstva), — schopnosť druhu rozmnožovať sa (podľa dynamiky špecifickej pre daný druh alebo pre danú populáciu), jeho životaschopnosť alebo schopnosť prirodzenej regenerácie biotopu (podľa dynamiky špecifickej pre jeho typické druhy alebo ich populácie), — schopnosť druhu alebo biotopu zotaviť sa v krátkom čase potom, ako došlo k poškodeniu, bez akéhokoľvek iného zásahu, ako sú napríklad prísnejšie opatrenia na ochranu, do stavu, ktorý má výhradne pôsobením dynamiky druhu alebo biotopu za následok stav, ktorý sa považuje za rovnocenný alebo lepší ako východiskový stav. Škoda s preukázateľným účinkom na zdravie ľudí sa musí klasifikovať ako závažná škoda. Nasledujúce škody sa nemusia klasifikovať ako závažné škody: — negatívne odchýlky, ktoré sú menšie ako prirodzená fluktuácia, ktorá sa pre daný druh alebo biotop považuje za normálnu, — negatívne odchýlky spôsobené prirodzenými príčinami alebo vyplývajúce zo zásahu súvisiaceho s bežnou správou miest, ako sú definované v záznamoch o biotope alebo v cieľovej dokumentácii alebo ktoré boli vykonané predtým vlastníkmi alebo prevádzkovateľmi, — škody na druhoch alebo biotopoch, pri ktorých sa preukáže, že sa zotavia v krátkom čase bez zásahu buď do východiskového stavu, alebo do stavu, ktorý má výhradne pôsobením dynamiky druhu alebo biotopu za následok stav, ktorý sa považuje za rovnocenný alebo lepší ako východiskový stav.“

109. Základný stav sa týka konkrétneho územia alebo konkrétnej populácie alebo populácií druhu zasiahnutých nepriaznivými účinkami. Na ich zhodnotenie by sa mali použiť čo najlepšie dostupné informácie.

110. Pri zohľadnení charakteru posúdenia špecifického pre dané územie alebo populáciu by sa mal základný stav týkať uvedených parametrov a kvalifikácií. V prípade prirodzených biotopov uvedených v prílohe I k smernici o biotopoch by sa napríklad museli skúmať biotopy nachádzajúce sa v konkrétnej lokalite, spôsob, akým sú štruktúrované a akým fungujú, a ich typické druhy. Môže tu byť napríklad mozaika rôznych prirodzených biotopov – alebo môže biotop fungovať vo vzťahu k vodnému útvaru (ako keď slanisko funguje podľa prílivu a odlivu v pobrežných vodách). V prípade lokalít Natura 2000 je pravdepodobne dôležitým zdrojom informácií štandardný formulár údajov ( 120 )

111. Pri určovaní týchto osobitostí môže vzniknúť niekoľko možných praktických problémov: určenie najlepších informácií dostupných za daných okolností a zabezpečenie spoľahlivosti týchto informácií.

112. ex post . Môže sa to prejaviť najmä za okolností, na aké sa poukazuje vo veciach C-529/15, Folk , a C-297/19, Naturschutzbund Deutschland — Landesverband Schleswig-Holstein eV , t. j. pracovná činnosť mohla kumulatívne počas veľmi dlhého obdobia vytvárať nepriaznivé účinky, čím sa potlačil spôsob, akým by biotop inak prirodzene fungoval, alebo sa potlačila prítomnosť chráneného druhu. Presná kvantifikácia toho, čo bolo potlačené alebo stratené, sa však nevyžaduje, keďže podľa vymedzenia pojmu má byť základný stav „odhadnutý“. Takisto možno odkázať na vec C-374/98, Komisia/Francúzsko ( 121 ) , v ktorej Súdny dvor uviedol, že z nesplnenia požiadaviek smernice o vtákoch by sa nemala odvodzovať výhoda. V kontexte smernice by prevádzkovateľ, ktorý protiprávnym konaním alebo opomenutím zničí alebo poškodí základ, o ktorom by sa mohli získať údaje (napríklad zahádzaním chránenej mokrade pre ekonomický zisk), by z toho nemal mať prospech v porovnaní s prevádzkovateľom, ktorý koná v súlade so zákonom. Keď už došlo ku vzniku škody, samotná škoda môže byť prekážkou pri odhadovaní základného stavu. Keď došlo k poškodeniu alebo zničeniu biotopu, alebo k premiestneniu druhov z tohto biotopu, môže byť veľmi zložité zistiť základný stav prostredníctvom informácií získaných. Môže sa to prejaviť najmä za okolností, na aké sa poukazuje vo veciach C-529/15,, a C-297/19,, t. j. pracovná činnosť mohla kumulatívne počas veľmi dlhého obdobia vytvárať nepriaznivé účinky, čím sa potlačil spôsob, akým by biotop inak prirodzene fungoval, alebo sa potlačila prítomnosť chráneného druhu. Presná kvantifikácia toho, čo bolo potlačené alebo stratené, sa však nevyžaduje, keďže podľa vymedzenia pojmu má byť základný stav „odhadnutý“. Takisto možno odkázať na vec C-374/98,ktorej Súdny dvor uviedol, že z nesplnenia požiadaviek smernice o vtákoch by sa nemala odvodzovať výhoda. V kontexte smernice by prevádzkovateľ, ktorý protiprávnym konaním alebo opomenutím zničí alebo poškodí základ, o ktorom by sa mohli získať údaje (napríklad zahádzaním chránenej mokrade pre ekonomický zisk), by z toho nemal mať prospech v porovnaní s prevádzkovateľom, ktorý koná v súlade so zákonom.

113. Komisia/Taliansko , v ktorej Súdny dvor v kontexte smernice o vtákoch zohľadnil pojem najlepších dostupných informácií, čím potvrdil úlohu autoritatívnej vedeckej literatúry všeobecného charakteru v situácii, keď konkrétnejšia literatúra nie je k dispozícii Rovnako relevantnou je vec C-157/89,, v ktorej Súdny dvor v kontexte smernice o vtákoch zohľadnil pojem najlepších dostupných informácií, čím potvrdil úlohu autoritatívnej vedeckej literatúry všeobecného charakteru v situácii, keď konkrétnejšia literatúra nie je k dispozícii ( 122 )

114. Aj v prípade, že lokalita bola poškodená vážne, informácie o základnom stave sa môžu dať získať z existujúcich údajov získaných pozorovaním Zeme. Keď sú informácie obmedzené, môže byť okrem toho vhodné stanoviť základný stav pomocou údajov z podobných lokalít, ktoré neboli ovplyvnené škodlivou udalosťou (t. j. „referenčné lokality“), alebo použitím modelov ( 123 )

115. Biodiversity baseline condition (Základný stav biodiverzity) Komisia zverejnila tabuľku vo formáte Excel s názvom(Základný stav biodiverzity) ( 124 ) . Odkazuje na veľmi širokú škálu informačných zdrojov na úrovni Únie a na úrovni všetkých členských štátov vrátane informácií špecifických pre lokalitu, ako sú napríklad „štandardné formuláre údajov“ všetkých lokalít sústavy Natura 2000, a takisto poskytuje metodické prístupy na úrovni Únie a na úrovni jednotlivých členských štátov s cieľom pomôcť pri určovaní základného stavu chránených druhov a prirodzených biotopov ( 125 )

116. kvalitu informácií použitých na určenie základného stavu a na závery vyvodené z použitých informácií. Je potrebné dbať na spoľahlivosť a platnosť informácií, ako aj na závery z nich vyvodené, najmä ak prevádzkovateľ popiera, že k nepriaznivým účinkom došlo, alebo že k nim dôjde. V tejto súvislosti možno odkázať na vec C-209/02, Komisia/Rakúsko , v ktorej Súdny dvor skonštatoval, že príslušné orgány nevyvodili správne závery z vedeckého posudku pravdepodobných účinkov projektu na lokalitu sústavy Natura 2000 Pojem najlepších dostupných informácií sa takisto vzťahuje nainformácií použitých na určenie základného stavu a na závery vyvodené z použitých informácií. Je potrebné dbať na spoľahlivosť a platnosť informácií, ako aj na závery z nich vyvodené, najmä ak prevádzkovateľ popiera, že k nepriaznivým účinkom došlo, alebo že k nim dôjde. V tejto súvislosti možno odkázať na vec C-209/02, Komisia/Rakúskoktorej Súdny dvor skonštatoval, že príslušné orgány nevyvodili správne závery z vedeckého posudku pravdepodobných účinkov projektu na lokalitu sústavy Natura 2000 ( 126 )

117. Pokiaľ ide o situáciu po škodlivej udalosti, pomáha prvá veta prvého odseku prílohy I uviesť základný stav do súvislostí, a to tak, že odkazuje na stav ochrany, na služby poskytované príjemnosťami a na schopnosť prirodzenej regenerácie. Ide o všeobecné kontextové kritériá, t. j. to, čo je všeobecne známe o chránených druhoch alebo prírodných biotopoch vystavených nepriaznivým účinkom škodlivej udalosti (uvedená tabuľka vo formáte Excel s názvom Základný stav biodiverzity by mala pomôcť). Odkazy na európske územie členských štátov, na ktoré sa uplatňuje Zmluva, územie členského štátu a oblasť prirodzeného výskytu vo vymedzení pojmu „stav ochrany“ umožňujú určenie tohto kontextu na rôznych úrovniach. Vzácny endemický a geograficky ohraničený biotop napríklad poskytne iný obraz než biotop, ktorý je rozšírený v rámci členských štátov a aj medzi nimi.

118. Druhá veta prvého odseku prílohy I sa vzťahuje na určenie nepriaznivých zmien pomocou merateľných údajov a uvádza príklady. Podčiarkuje skutočnosť, že nepriaznivé účinky sa týkajú merateľných nepriaznivých zmien a zhoršení. Údaje sa vzťahujú tak na dotknuté konkrétne oblasti a populácie, ako aj na dotknuté druhy a typy biotopov vo všeobecnosti. Z toho vyplýva úloha informácií špecifických pre lokalitu a pre populáciu, ako aj informácií všeobecnejšieho charakteru (ako sú napríklad informácie vo vedeckej literatúre): — v prvej zarážke sa uvádza „počet jedincov, ich hustota alebo územie, ktoré pokrývajú“. V prípade chránených druhov to môže znamenať jednak počet zabitých jedincov, alebo počet jedincov, ktoré utrpeli ujmu alebo iné poškodenie. V prípade biotopov môže dotknuté územie zahŕňať biotopy chránených druhov, miesta pre párenie a miesta na oddych a biotopy uvedené v prílohe I k smernici o biotopoch a môže sa týkať straty biotopov, poškodenia biotopov a zhoršovania služieb, ktoré tieto biotopy poskytujú, — druhá zarážka má komparatívny účel a má za cieľ, uviesť postihnuté jedince a postihnutú oblasť do súvislosti so širšou ochranou dotknutých druhov a biotopov. Odkaz na posúdenie na miestnej, regionálnej a vyššej úrovni zodpovedá odkazu na európske územia a územia členských štátov a oblasť prirodzeného výskytu vo vymedzení pojmu „stav ochrany“. Posúdenie a určenie závažnosti musia mať zmysel na miestnej úrovni. Odkazy na vnútroštátnu a európsku úroveň poskytujú dodatočnú orientáciu, aby bolo možné umiestniť jedince a biotopy do rôznych geografických kontextov. To neznamená, že nepriaznivé účinky sa musia preukázať na vnútroštátnej a európskej úrovni, — tretia zarážka sa zameriava na schopnosť regenerácie postihnutých druhov a biotopov. Je jasné, že môže byť rozdielna. Niektoré biotopy majú abiotické znaky, ktoré sa nedajú obnoviť. Príkladom je vápencový chodník, ktorým sa Súdny dvor zaoberal vo veci C-258/11, Sweetman (127), a ktorý bol v procese posudzovania podľa smernice o biotopoch identifikovaný ako ohrozený trvalým zničením. Takáto situácia trvalej straty je prípadne možná, aj pokiaľ ide o smernicu o environmentálnej zodpovednosti, — štvrtá zarážka sa zameriava na časový faktor a je úzko prepojená s treťou zarážkou. Odkaz na „krátky čas“ a na absenciu zásahu pripúšťa možnosť, že druhy alebo biotopy sa dokážu rýchlo obnoviť samy od seba. Treba však zdôrazniť, že ide o obnovenie vo vzťahu k základnému stavu. Musia sa preto zohľadniť osobitosti dotknutého územia a dotknutej populácie. Nemožno napríklad vylúčiť, že miestne faktory môžu mať za následok to, že obnova bude trvať dlhšie, ako by trvala niekde inde. Čo sa chápe pod pojmom „krátky čas“, nie je vymedzené, no tento výraz naznačuje, že druh alebo biotop musí mať prinajmenšom schopnosť rýchlej obnovy. Druhy s dlhými reprodukčnými cyklami a biotopy, ktoré sa tvoria pomaly, takúto schopnosť nemajú.

119. Ako sa už uviedlo, proces posudzovania nie je samoúčelný, ale v závislosti od konkrétneho prípadu slúži na účely identifikovania potreby preventívnych opatrení, okamžitého zvládania škodlivých faktorov a nápravných opatrení. V procese posúdenia sa musí zohľadniť povaha prvého a druhého účelu, pri ktorej hrá rozhodujúcu úlohu čas. Text vymedzenia pojmu „škoda na chránených druhoch a prirodzených biotopoch“ odkazuje na posúdenie „berúce do úvahy“ kritériá uvedené v prílohe I. To by malo umožniť zamerať sa na tie aspekty prílohy I, ktoré sú potrebné pre rýchle určenie potreby preventívnych opatrení alebo bezodkladného zvládania škodlivých faktorov. Na účely nápravných opatrení bude pravdepodobne vhodné hlbšie posúdenie.

Určenie závažnosti

120. Určenie závažnosti by sa na účely preventívnych opatrení a opatrení na okamžité zvládnutie škodlivých faktorov malo vykonať vtedy, ak posúdenie vedie – alebo by mohlo viesť – k dôvodnému presvedčeniu, že bez takýchto opatrení dôjde k nepriaznivým zmenám a zhoršeniam uvedeným v bodoch 121 a 122.

121. S výhradou kritérií na určenie nezávažnosti uvedených v bodoch 124 a 125 budú na účely nápravných opatrení v súvislosti s prírodnými biotopmi nepriaznivé zmeny závažné a k zhoršeniam dôjde vtedy, ak v prípade dotknutej oblasti prirodzeného biotopu povedú k jednému alebo viacerým z týchto dôsledkov: — merateľná trvalá alebo dočasná strata plochy pokrytej biotopom, — merateľné zhoršenie, pokiaľ ide o štruktúru alebo fungovanie biotopu, — merateľné trvalé alebo dočasné zníženie rozsahu biotopu, — merateľná trvalá alebo dočasná strata typických druhov, alebo zníženie ich rozsahu alebo dostupných biotopov, — merateľné trvalé alebo dočasné zhoršenie prírodných služieb spojených s územím, štruktúrou a funkciami prirodzeného biotopu a jeho typických druhov, — merateľný rozdiel medzi časom, keď dôjde k vzniku nepriaznivých účinkov, a časom potrebným na obnovu základného stavu dotknutého územia, dotknutej štruktúry a dotknutých funkcií a typických druhov.

122. S výhradou kritérií na určenie nezávažnosti uvedených v bodoch 124 a 125 budú na účely nápravných opatrení v súvislosti s chránenými druhmi nepriaznivé zmeny závažné a k zhoršeniam dôjde vtedy, ak v prípade postihnutej populácie povedú k jednému alebo viacerým z týchto dôsledkov: — merateľná trvalá alebo dočasná strata populácie (vrátane straty jedinca alebo jedincov) alebo zhoršenie zdravia populácie, ktoré má vplyv na populačnú dynamiku v oblasti, kde dochádza k nepriaznivým účinkom. K strate populácie môže dôjsť z dôvodu úhynu príčinne súvisiaceho so škodlivou udalosťou. Zhoršenie zdravia populácie môže zahŕňať napríklad formy poškodenia, ako sú bioakumulácia toxínov alebo škodlivé genetické modifikácie po krížení s geneticky modifikovanými organizmami, ktoré sa zámerne uvoľňujú do životného prostredia (128), — merateľné trvalé alebo dočasné zníženie rozsahu dotknutého druhu, — merateľné trvalé alebo dočasné zníženie biotopov dostupných pre príslušný druh na jeho dlhodobé udržanie, — merateľné trvalé alebo dočasné zhoršenie prírodných služieb spojené so stratou populácie, zmenšením rozsahu alebo zmenšením dostupných biotopov; — merateľný rozdiel medzi časom, keď dôjde k vzniku nepriaznivých účinkov, a časom, keď dôjde k obnove základného stavu populácie, rozsahu a dostupnosti biotopov.

123. V druhom odseku prílohy I sa stanovuje, že škoda s preukázateľným účinkom na zdravie ľudí sa musí klasifikovať ako závažná škoda. Je možné, že nepriaznivá zmena chráneného druhu alebo prirodzeného biotopu by mohla zahŕňať účinky, ktoré majú z dôvodu príslušných škodlivých faktorov zároveň význam pre zdravie ľudí. Kontaminácia prirodzeného biotopu toxickými látkami môže napríklad súčasne vystaviť ľudí nepriaznivým účinkom na zdravie.

124. Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein eV , uviedol, že: „Z použitia slovesa „nemusia“ vyplýva, že členské štáty majú pri prebratí tejto smernice možnosť posúdiť, či táto škoda je alebo nie je závažná v zmysle prílohy I uvedenej smernice.“ V poslednom odseku prílohy I sa uvádza, čo sa nemusí považovať za závažné. Súdny dvor vo veci C-297/19,, uviedol, že: „Z použitia slovesa „nemusia“ vyplýva, že členské štáty majú pri prebratí tejto smernice možnosť posúdiť, či táto škoda je alebo nie je závažná v zmysle prílohy I uvedenej smernice.“ ( 129 ) Súdny dvor takisto konštatoval, že ustanovenia tohto odseku je potrebné vykladať doslovne ( 130 )

125. Pokiaľ ide o obsah posledného odseku prílohy I: — prvá zarážka odkazuje na negatívne odchýlky, ktoré sú menšie než bežná prirodzená fluktuácia. To sa vzťahuje na možnú nestatickú povahu základného stavu uvedenú v bode 65. Ťažisko je na veľkosti negatívnych odchýlok v porovnaní s prirodzenými odchýlkami, — druhá zarážka odkazuje na negatívne odchýlky spôsobené prirodzenými príčinami alebo v dôsledku bežnej správy lokality. Súdny dvor sa tejto zarážke podrobne venoval vo veci C-297/19, Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig Holstein e. V. Táto vec sa týkala pravidelného odvodňovania mokrade sústavy Natura 2000, ktoré vykonával verejný orgán na účely jej využitia na poľnohospodárstve. V dôsledku odvodnenia poklesli úrovne vody, čo malo nepriaznivé účinky na chránený druh vtáka čoríka čierneho (Chlidonias niger). Súdny dvor sa uzniesol, že pojem „bežná správa“ sa týka záznamov o biotopoch a cieľovej dokumentácie (ktoré sa týkajú opatrení správy riadených príslušnými orgánmi), ako aj predchádzajúcej správy vykonávanej majiteľom alebo prevádzkovateľom (131). Konštatoval, že: „Aby však pojem „bežný“ nebol zbavený potrebného účinku v rámci ochrany životného prostredia, treba dodať, že správu možno považovať za bežnú len vtedy, ak je v súlade s osvedčenými postupmi, okrem iného s osvedčenými poľnohospodárskymi postupmi.“ (132) Súdny dvor takisto konštatoval, že správa lokality, na ktorú sa vzťahuje smernica o biotopoch a smernica o vtákoch, môže zahŕňať poľnohospodárske činnosti vrátane zavlažovania, ale môže sa považovať za bežnú len vtedy, ak je v súlade s cieľmi a povinnosťami stanovenými v uvedených smerniciach (133). Tento rozsudok sa uplatňuje na všetky lokality, na ktoré sa vzťahujú smernice o prírode, nielen na lokality sústavy Natura 2000 (134). Pokiaľ ide o lokality sústavy Natura 2000, pozornosť si zasluhuje význam vhodných cieľov ochrany lokality. — tretia zarážka sa týka krátkych časov prirodzenej obnovy biotopov alebo druhov na stav rovnaký alebo lepší ako základný stav.

Vylúčenia

126. Naturschutzbund Deutschland – Landesverband Schleswig-Holstein , rozhodol, že tieto výnimky je potrebné vykladať doslovne Vymedzenie pojmu „škoda na chránených druhoch a prirodzených biotopoch“ zahŕňa výnimky, pričom sa odvoláva na článok 6 ods. 3 a 4 a článok 16 smernice o biotopoch a článok 9 smernice o vtákoch. Súdny dvor vo veci C-297/19,, rozhodol, že tieto výnimky je potrebné vykladať doslovne ( 135 )

127. Z odkazov na tieto ustanovenia smerníc o prírode možno vyvodiť niekoľko záverov.

128. V prvom rade, samotná existencia oprávnenia podľa jedného z uvedených ustanovení nemá za následok všeobecné vylúčenie nepriaznivých účinkov z rozsahu škody na chránených druhoch a prirodzených biotopoch. Aby sa nepriaznivé účinky vylúčili: — museli byť identifikované už predtým, — konanie, ktoré spôsobilo škodu, muselo byť výslovne oprávnené. Ak prevádzkovateľ nekoná v medziach podmienok stanovených v oprávnení (napríklad do biotopu zasahuje viac, ako mu to umožňuje povolenie), zodpovednosť môže vzniknúť v dôsledku nepriaznivých účinkov spojených s nedodržaním týchto podmienok (136).

129. môže vzniknúť v situáciách, keď oprávnenie neexistuje, ale uplatňujú sa požiadavky článku 6 ods. 3 a 4 a článku 16 smernice o biotopoch a článku 9 smernice o vtákoch. Ide napríklad o prípad, keď prevádzkovateľ mal získať výnimku podľa článku 16 smernice o biotopoch, aby mohol pracovnú činnosť vykonávať zákonne, ale túto výnimku nezískal Po druhé, znenie vylúčení naznačuje, že zodpovednosť podľa smernice o environmentálnej zodpovednostivzniknúť v situáciách, keď oprávnenie neexistuje, ale uplatňujú sa požiadavky článku 6 ods. 3 a 4 a článku 16 smernice o biotopoch a článku 9 smernice o vtákoch. Ide napríklad o prípad, keď prevádzkovateľ mal získať výnimku podľa článku 16 smernice o biotopoch, aby mohol pracovnú činnosť vykonávať zákonne, ale túto výnimku nezískal ( 137 )

6. „ŠKODA NA VODE“

130. Ako vidno z rámčeku 3, z hľadiska materiálneho rozsahu sa „škoda na vode“ vzťahuje na dve hlavné kategórie vôd: vody, na ktoré sa vzťahuje rámcová smernica o vode, a morské vody v rozsahu pôsobnosti rámcovej smernice o morskej stratégii. Usmernenia sa nimi budú postupne zaoberať.

A. VODY, NA KTORÉ SA VZŤAHUJE RÁMCOVÁ SMERNICA O VODE

Materiálny a geografický rozsah dotknutých vôd

131. S cieľom pochopiť materiálny rozsah „škody na vode“ je nevyhnutné porozumieť tomu, čo sa myslí pod výrazom „dotknuté vody“. „Vody“ zahŕňajú všetky vody, na ktoré sa vzťahuje rámcová smernica o vode – pozri rámček 8. Účelom rámcovej smernice o vode je „ustanoviť rámec ochrany vnútrozemských povrchových vôd, brakických vôd, pobrežných vôd a podzemných vôd“ ( 138 ) . Vody uvedené v tejto citácií sú vody, na ktoré sa vzťahuje rámcová smernica o vode. Rámcová smernica o vode sa vzťahuje na všetky tieto vody, a to bez ohľadu na ich veľkosť a vlastnosti ( 139 ) . Ďalšie relevantné pojmy sú vymedzené v rámčeku 9. „Dotknuté“ vody sú vody zasiahnuté škodou. Rámček 8: Vymedzenie pojmu „vody“

V článku 2 bode 5 smernice o environmentálnej zodpovednosti sa „vody“ vymedzujú tak, že znamenajú „všetky vody, na ktoré sa vzťahuje smernica 2000/60/ES“.

Rámček 9: Pojmy vymedzené v rámcovej smernici o vode týkajúce sa „vôd“.

V rámcovej smernici o vode sa výslovne vymedzujú dve základné triedy vody, a to „povrchová voda“ a „podzemná voda“. Podľa článku 2 bode 1 rámcovej smernice o vode „povrchová voda“ znamená „vnútrozemskú vodu, okrem podzemnej vody; brakické vody a pobrežnú vodu, vo vzťahu k chemickému stavu bude výnimočne zahŕňať tiež výsostné vody“. V článku 2 bode 2 rámcovej smernice o vode sa vymedzuje, že „podzemná voda“ znamená „všetku vodu, ktorá je pod zemským povrchom v zóne nasýtenia a v priamom styku s pôdou alebo pôdnym podložím“. Ako vidno, vymedzenie pojmu „povrchová voda“ sa vzťahuje na štyri podkategórie vôd: „vnútrozemskú vodu“, „brakické vody“, „pobrežnú vodu“ a „výsostné vody“. Prvé tri z nich sú výslovne vymedzené samy osebe. V článku 2 bode 3 rámcovej smernice o vode sa vymedzuje, že „vnútrozemská voda“ znamená „všetku stojatú alebo tečúcu vodu na zemskom povrchu a všetku podzemnú vodu smerom k pevnine od základnej čiary, od ktorej sa meria šírka pásma výsostných vôd“. V článku 2 bode 6 rámcovej smernice o vode sa vymedzuje, že „brakická voda“ predstavuje „útvary povrchovej vody v blízkosti výustení riek, ktoré majú čiastočne slaný charakter v dôsledku svojej blízkosti k pobrežným vodám, ale ktoré sú podstatne ovplyvnené prítokmi sladkej vody“. V článku 2 bode 7 rámcovej smernice o vode sa vymedzuje, že „pobrežná voda“ znamená „povrchovú vodu, ktorá sa nachádza smerom k pevnine od čiary, ktorej každý bod je vo vzdialenosti jednej morskej míle na morskej strane od najbližšieho bodu základnej čiary, od ktorej sa meria šírka pásma výsostných vôd, tam, kde je to primerané, siahajú až po vonkajšiu hranicu brakických vôd“.

132. Ako vidno z pojmov vymedzených v rámčeku 9, geografický rozsah povrchovej vody sa vzťahuje aj na pobrežné vody a s ohľadom na chemický stav aj na výsostné vody. Výsostné vody siahajú až dvanásť námorných míľ smerom do mora od základnej čiary. Treba poznamenať dve ďalšie veci. Po prvé, pokiaľ ide o povrchové vody, dochádza k určitému prekrytiu s morskými vodami – ako vidno z rámčeka 12. V prípadoch, kde sa prekrývajú, má na účely smernice o environmentálnej zodpovednosti prednosť rámcová smernica o vode (pozri rámček 12 a bod 175). Po druhé, rámcová smernica o vode zahŕňa ďalšie príslušné podskupiny vôd, ako sa uvádza v rámčeku 10. Po tretie, pokiaľ ide o posúdenie závažnosti nepriaznivých účinkov na vody dotknuté podľa rámcovej smernice o vode, je potrebné zohľadniť geografické obmedzenia spojené s referenčnými pojmami nepriaznivých účinkov. Tie sa uvádzajú nižšie. Rámček 10: Ďalšie relevantné vymedzenia podskupín pojmu „vody“ v rámcovej smernici o vode.

V článku 2 bode 4 rámcovej smernice o vode sa vymedzuje, že „rieka“ znamená „útvar vnútrozemskej vody tečúcej väčšinou na zemskom povrchu, ktoré však môžu časťou svojej trasy tiecť pod zemou“. V článku 2 bode 5 rámcovej smernice o vode sa vymedzuje, že „jazero“ znamená „útvar stojatej vnútrozemskej vody“. V článku 2 bode 8 rá