Návrh rozhodnutia Rady oprávňujúce Nemecko na zavedenie opatrenia odchyľujúceho sa od Článku 17 Šiestej smernice 77/388/EHS o harmonizácii zákonov členských štátov vzťahujúcich sa na dane z obratu (predložená Komisiou) /* KOM/2004/0579 v konečnom znení */





Brusel, 2.09.2004 KOM(2004) 579 v konečnom znení Návrh ROZHODNUTIA RADY oprávňujúce Nemecko na zavedenie opatrenia odchyľujúceho sa od Článku 17 Šiestej smernice 77/388/EHS o harmonizácii zákonov členských štátov vzťahujúcich sa na dane z obratu (predložená Komisiou) ODÔVODNENIE Prostredníctvom listu, ktorý bol zaregistrovaný na generálnom sekretariáte Komisie dňa 22.03.2004, nemecké orgány v zmysle článku 27 smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu - spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia[1] (ďalej sa uvádza ako šiesta smernica) požiadali o oprávnenie ďalej uplatňovať osobitné opatrenie, ktoré Rada pôvodne povolila článkom 1 svojho rozhodnutia 2000/186/ES z 28. februára 2000.[2] V súlade s článkom 27 ods. 2 šiestej smernice, Komisia listom z 06.08.2004 ostatné členské štáty informovala o žiadosti vlády Nemecka a listom z 10.08.2004 Komisia Nemecku oznámila, že má k dispozícii všetky údaje, ktoré považuje na posúdenie žiadosti za nevyhnutné. Článok 1 rozhodnutia 2000/186/ES oprávňuje použitie opatrenia zameraného na úplné vyňatie výdavkov na tovary a služby z práva na odpočítanie DPH, ak sa menej ako 10% z týchto tovarov a služieb použije na podnikateľské účely. Podľa článku 3 tohto rozhodnutia, doba platnosti tohto oprávnenia skončila 31. decembra 2002. Tento článok tiež ustanovuje retroaktívne uplatňovanie tohto rozhodnutia. Na základe prebiehajúceho konania pred ESD bola platnosť oprávnenia rozhodnutím Rady 2003/554/ES z 13. mája 2003[3] iba predĺžená do 30. júna 2004 s cieľom posúdiť závery ESD v prípade ďalšieho predĺženia doby platnosti. Platnosť rozhodnutia 2000/186/ES z 28. februára 2000 bola v skutočnosti do istej miery spochybnená predbežným súdnym konaním C-17/01, v ktorom nemecký "Bundesfinanzhof" požiadal o predbežné rozhodnutie súdu vo veci platnosti postupu schválenia tohto rozhodnutia a platnosti retroaktívneho účinku článku 3 rozhodnutia 2000/186/ES. Súd svojím nedávnym rozsudkom z 29. apríla 2004 rozhodol, že zváženie postupu, ktorý predchádzal schváleniu rozhodnutia Rady 2000/186/ES z 28. februára 2000 nepreukázalo žiadne nezrovnalosti, ktoré by ovplyvnili platnosť tohto rozhodnutia. Súd tiež rozhodol, že článok 3 rozhodnutia 2000/186/ES je neplatný iba vtedy, ak stanoví, že oprávnenie poskytnuté Radou Európskej únie Spolkovej republike Nemecko bude mať retroaktívny účinok s dátumom od 1. apríla 1999. Nemecko v súčasnosti požaduje oprávnenie ďalej uplatňovať opatrenie ustanovené v článku 1 rozhodnutia. Komisia už vo svojom návrhu[4], ktorý predchádzal rozhodnutiu 2000/186/EHS, uviedla, že predmetné opatrenie je v súlade s článkom 27 šiestej smernice týkajúcej sa DPH a najmä, že odchýlka je opodstatnená potrebou zjednodušiť systém účtovania DPH; ovplyvňuje výšku dane splatnej pri končenej spotrebe iba v zanedbateľnej miere. V uvedenom rozhodnutí súd platnosť článku 1 rozhodnutia 2000/186/EHS nespochybnil. Z tohto dôvodu by sa odchýlka mala udeliť. Otázka platnosti retroaktívneho účinku stanovená v článku 3 rozhodnutia nebude mať v budúcnosti vplyv na predĺženie doby platnosti tohto opatrenia, ktoré ustanovuje článok 1. Doba platnosti tohto rozhodnutia by sa preto mala predĺžiť do 31. decembra 2009. Návrh ROZHODNUTIA RADY oprávňujúce Nemecko na zavedenie opatrenia odchyľujúceho sa od Článku 17 Šiestej smernice 77/388/EHS o harmonizácii zákonov členských štátov vzťahujúcich sa na dane z obratu RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, So zreteľom na zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, So zreteľom na šiestu smernicu Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o harmonizácii zákonov členských štátov vzťahujúcich sa na dane z obratu - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ stanovenia (1), a zvlášť jeho Článok 27 (1), So zreteľom na návrh Komisie[5], Keďže: (1) Liste prijatom Generálnym sekretariátom Komisie dňa 22/03.2004, nemecké úrady žiadajú oprávnenie pokračovať v používaní odchýlky, ktorá im bola udelená v článku 1 Rozhodnutia Rady 2000/186/EHS (3) (2) Ostatné členské štáty boli o tejto požiadavke informované dňa 06.08.2004, (3) Opatrenie umožňujúce odchýlku je zamerané na úplné vyňatie výdavkov na tovary a služby z práva odpočtu DPH, keď sú tovary a služby použité z viac ako 90 % na súkromné účely daňovníka alebo jeho zamestnancov, alebo na iné účely nesúvisiace s podnikaním. Toto opatrenie je odchýlkou od Článku 17 smernice 77/388/EHS, podľa úpravy v Článku 28f tejto smernice a je odôvodnené potrebou zjednodušiť postupy zdaňovania DPH, ovplyvňuje výšku dane splatnej pri konečnej spotrebe iba v zanedbateľnej miere. (4) Oprávnenie vypršalo 30. júna 2004[6], pričom legislatívna situácia a fakty odôvodňujúce použitie zjednodušujúceho opatrenia v tejto otázke sa nezmenili a stále pretrvávajú. (5) Vo svojom nedávnom rozhodnutí z 29. apríla 2004 v prípade C-17/01 súd rozhodol,že zváženie postupov pred prijatím Rozhodnutia Rady 2000/186/EHS z 28. februára 2000 neodhalilo na žiadne nezrovnalosti, ktoré by ovplyvnili platnosť tohto rozhodnutia, platnosť nového oprávnenia by sa mala predĺžiť do 31. decembra 2009. (6) Odchýlka nebude negatívne ovplyvňovať vlastné zdroje Spoločenstva z DPH, PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: Článok 1 V prípade odchýlky od Článku 17(2) smernice 77/388/EHS je Nemecko oprávnené vyňať výdavky na tovary a služby z práva odpočtu DPH, keď predmetné tovary a služby sú použité z viac ako 90 % na súkromné účely daňovníka,alebo jeho zamestnancov, alebo všeobecnejšie na účely nesúvisiace s podnikaním. Článok 2 Toto rozhodnutie sa bude uplatňovať do 31. decembra 2009. Článok 3 Toto rozhodnutie sa týka Spolkovej republiky Nemecko. Vyhotovené v Bruseli, Za Radu Predseda -----------------------[1] Ú. v. EÚ L 145, 13.6.1977, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2004/7/ES (Ú. v. EÚ L 27, 30.1.2004, s. 44). [2] Ú. v. EÚ L 59, 4.3.2000, s. 12. [3] Rozhodnutie Rady 2003/354/ES z 13. mája 2003, Ú. v EÚ [L 123], [17.5.2003, s. [47]. [4] KOM(1999) 690 konečná verzia. [5] Ú.v. EÚ C [...] [...], s.[...] [6] Rozhodnutie Rady 2003/354/ES z 13. mája 2003, Ú. v EÚ [L 123], [17.5.2003, s. [47].