EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli23. 7. 2014 SWD(2014) 256 final PRACOVNÝ DOKUMENT ÚTVAROV KOMISIE



ZHRNUTIE POSÚDENIA VPLYVU

Sprievodný dokument Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu a Rade Energetická efektívnosť a jej prínos k energetickej bezpečnosti v rámci politík v oblasti klímy a energie do roku 2030 {COM(2014) 520 final}

{SWD(2014) 255 final}



ZHRNUTIE POSÚDENIA VPLYVU 1.Politický kontext 1.Európska rada v roku 2007 vytýčila cieľ dosiahnuť 20 % úsporu energie do roku 2020 (v porovnaní s úrovňou v roku 2007). V smernici o energetickej efektívnosti (smernica EE) sa stanovuje spoločný rámec opatrení na podporu energetickej efektívnosti, aby sa tento cieľ podarilo dosiahnuť. Komisii sa v nej ukladá povinnosť do júna 2014 posúdiť, či je pravdepodobné, že EÚ cieľ dosiahne, a v prípade potreby navrhnúť ďalšie opatrenia. 2.V aktuálnej európskej stratégii energetickej bezpečnosti (EESS) sa zníženie dopytu po energii označilo ako jeden z „najúčinnejších nástrojov na zníženie vonkajšej energetickej závislosti a zvyšovania cien“. 3.V oznámení 2030 sa stanovujú všeobecné modality rámca EÚ v oblasti klímy a energie na obdobie rokov 2020 a 2030 . Hoci sa v oznámení konštatuje, že „cieľ znížiť emisie skleníkových plynov o 40 % by si vyžadoval zvýšenie miery úspor energie v roku 2030 o približne 25 %“, zároveň sa v ňom uvádza, že presná miera ambícií politiky a opatrení zameraných na šetrenie energiou v budúcnosti sa určí pri preskúmaní smernice EE, pri ktorom sa bude vychádzať z analýzy tvoriacej základ rámca do roku 2030, ako aj cieľov pri znižovaní emisií skleníkových plynov a pri podiele energie z obnoviteľných zdrojov navrhnutých v oznámení 2030. 2.Získané poznatky a vymedzenie problému 4.Primárna energetická spotreba v EÚ síce v porovnaní s úrovňou 1 618 Mtoe v roku 2000 narástla na 1 721 Mtoe v roku 2006, odvtedy však vykazuje klesajúci trend. Hoci hospodárska kríza, ktorá vypukla v roku 2008, mala výrazný vplyv na dopyt po energii, nárast efektívnosti (podmienený cenami a politikami) bol väčší. Efektívnosť sa od roku 2000 zlepšila a rýchlosť zlepšovania sa od roku 2008 zvýšila. Ak však budú súčasné trendy pokračovať, do roku 2020 približne jedna tretina úspor v spotrebe energie (v porovnaní s referenčnými hodnotami v roku 2007) bude dôsledkom pomalšieho rastu, než sa očakával, a len približne dve tretiny budú dôsledkom čoraz lepšej energetickej efektívnosti. 5.V období 2008 až 2012 primárna energetická spotreba poklesla vo väčšine členských štátov. Prvotnou príčinou tejto skutočnosti sú zmeny úrovne hospodárskej činnosti, ako aj zmeny v skladbe zdrojov na výrobu elektrickej energie a zmeny v štruktúre priemyslu. V určitých krajinách vplyv týchto faktorov prevážili zmeny úrovne spotreby (napr. zväčšenie priemernej veľkosti obytných priestorov). 6.V uplynulých rokoch sa politický rámec energetickej efektívnosti výrazne rozvinul. Cieľ EÚ dosiahnuť 20 % úsporu energie je medzičasom jasne vymedzený, vďaka čomu sa rozvíja politická dynamika. Slúži ako orientačný bod pre investorov a takisto ako referenčná hodnota na meranie pokroku. Na úrovni EÚ sa ako najúčinnejšie politiky ukázali normalizácia efektívnosti produktov (vrátane ekodizajnu a označovania produktov energetickými štítkami) a právne predpisy o emisiách CO2 z osobných automobilov a ľahkých úžitkových vozidiel. Smernica o energetickej hospodárnosti budov (prepracované znenie z roku 2010) a smernica o energetickej efektívnosti z roku 2012 majú potenciál prispieť k energetickej efektívnosti v EÚ za predpokladu, že ich členské štáty budú správne vykonávať. Z dlhodobého hľadiska je však potenciál smernice EE do určitej miery obmedzený, pretože niektoré kľúčové ustanovenia sa prestanú v roku 2020 uplatňovať. 7.Na vnútroštátnej úrovni členské štáty zaznamenali úspech pri rozličných politických opatreniach. Na základe aktuálnych informácií, ktoré členské štáty poskytli vo svojich národných akčných plánoch energetickej efektívnosti na rok 2014, možno v mnohých členských štátoch konštatovať ďalšie posilnenie vnútroštátnych politík vrátane nových opatrení na vykonávanie smernice o energetickej efektívnosti. 8.Napriek tomuto pokroku z analýzy vyplýva, že pri súčasnom tempe bude EÚ za svojím cieľom 20 % úspory energie v roku 2020 zaostávať o 1 až 2 percentuálne body. 9.Vo viacerých analýzach zameraných na obdobie po roku 2020 (vrátane analýz, ktoré vykonala IEA a inštitút Fraunhofer ISI) sa dospelo k záveru, že súčasný politický rámec nebude dostatočný na realizáciu úplného potenciálu nákladovo efektívnej úspory energie. Z posúdenia vplyvu priloženého k oznámeniu 2030 takisto jasne vyplýva, že súčasné politiky (opísané v referenčnom scenári) by nezabezpečili nákladovo efektívny prechod na nízkouhlíkové hospodárstvo, pretože do roku 2030 možno dosiahnuť len 21 % úsporu energie v porovnaní s prognózami z roku 2007. 10.Hlavným dôvodom, prečo sa pravdepodobne nepodarí dosiahnuť cieľ do roku 2020, je ten, že napriek nedávnym pozitívnejším trendom sa na úrovni členských štátov niekedy prejavuje nedostatočná angažovanosť pri vykonávaní platného legislatívneho rámca. Pokiaľ ide o perspektívu po roku 2020, niektoré z kľúčových politických nástrojov sa navrhli len na časový rámec do roku 2020, a preto nepredstavujú dlhodobé stimuly investovania do energetickej efektívnosti. Navyše dokonca aj napriek platným pravidlám naďalej pretrvávajú prekážky pri dosahovaní energetickej efektívnosti. 11.Tieto faktory majú za následok všeobecný problém, že sa potenciál nákladovo efektívnej úspory energie (ako z krátkodobého, tak z dlhodobého hľadiska) nerealizuje úplne, a preto energetická efektívnosť nepredstavuje dostatočný prínos k cieľom energetickej politiky EÚ. Dôsledkom je, že: a) vysoký dopyt po energii zvyšuje závislosť EÚ na dovoze energie, predovšetkým plynu; b) nevyužitý potenciál energetickej efektívnosti má negatívny vplyv na finančnú dostupnosť energie a obmedzuje konkurencieschopnosť hospodárstva EÚ; c) vysoký dopyt po energii ide ruka v ruke s väčšími nákladmi na prechod na nízkouhlíkové hospodárstvo, pretože mnohé opatrenia podporujúce energetickú efektívnosť patria medzi menej nákladné opatrenia na zníženie emisií skleníkových plynov. 3.Subsidiarita 12.Realizácia politiky energetickej efektívnosti je v prvom rade zodpovednosťou členských štátov, a preto by zásahy zo strany EÚ mali byť presne zamerané a mali by podporovať opatrenia členských štátov. Úlohou EÚ pritom je: a) zriadiť spoločný rámec, ktorý bude tvoriť základ navzájom prepojených a posilňujúcich sa mechanizmov, pričom určenie prostriedkov na dosiahnutie dohodnutých cieľov zostáva v kompetencii členských štátov; b) vytvoriť platformu na výmenu najlepších postupov a stimulovať vytváranie kapacít, c) stanoviť minimálne požiadavky v oblastiach, v ktorých existuje riziko narušenia vnútorného trhu v prípade, že členské štáty prijmú svoje vlastné opatrenia; d) používať nástroje EÚ na podporu energetickej efektívnosti, napríklad prostredníctvom financovania. 4.Rozsah pôsobnosti a ciele 13.Všeobecným cieľom je zabezpečiť, aby energetická efektívnosť prispela k rozvoju konkurencieschopného, udržateľného a bezpečného energetického systému EÚ. 14.Konkrétnymi cieľmi je:

-dohoda o opatreniach potrebných na dosiahnutie cieľa 20 % energetickej efektívnosti do roku 2020, aby dotknutí aktéri mali k dispozícii informácie o opatreniach, ktoré je potrebné vykonať v krátkodobom časovom horizonte, -dohoda o miere ambícií politiky energetickej efektívnosti z dlhodobého hľadiska, ktorá členským štátom a investorom poskytne väčšiu mieru predvídateľnosti a istoty. 5.Opis politických možností a metodiky 15.Vzhľadom na politické možnosti kompenzácie zaostávania pri dosahovaní cieľa na rok 2020 sa posúdili tieto prvky: a)Žiadne opatrenie. b)Nová primárna legislatíva stanovujúca záväzné vnútroštátne ciele alebo dodatočné záväzné opatrenia. c)Posilnené uplatňovanie súčasných politík. Možnosť a sa z ďalšej analýzy vylúčila, pretože by sa pri nej nepodarilo úplne dosiahnuť cieľ na rok 2020 ani realizovať výhody vyplývajúce z jeho dosiahnutia. 16.Analýza optimálnej úrovne úspor energie do roku 2030 sa vykonala na šiestich scenároch s postupne rastúcou intenzitou úsilia o energetickú efektívnosť vo všetkých sektoroch, na ktoré sú zamerané aktuálne politické opatrenia. Výsledky scenárov sa porovnali s referenčným prípadom a vplyv úsilia na energetický systém (vrátane aspektov bezpečnosti dodávok), konkurencieschopnosť a udržateľnosť sa posúdili z hľadiska perspektívy do roku 2030, ako aj roku 2050. Do roku 2030 z jednotlivých scenárov vyplynuli úspory vo výške 27,4%, 28,3%, 29,3%, 30,7%, 35,0 % a 39,8% v porovnaní so základným stavom zodpovedajúcim PRIMES 2007, a preto sa zodpovedajúco označujú ako EE27, EE28, EE29, EE30, EE35 a EE40. Analýza vychádza z posúdenia vplyvu, ktoré tvorí základ oznámenia 2030, a je v úplnom súlade s ním vrátane 40 % zníženia emisií skleníkových plynov a (minimálne) 27 % podielu energie z obnoviteľných zdrojov na celkovej spotrebovanej energii, ktoré Komisia navrhuje ako záväzné ciele do roku 2030. Zohľadnil sa v nej pokrok, ktorý členské štáty zaznamenali pri dosahovaní svojich vnútroštátnych cieľov podľa smernice EE. 17.Pokiaľ ide o štruktúrovanie rámca energetickej efektívnosti po roku 2020, určili sa tieto možnosti: a)Žiadne opatrenie. Znamenalo by to, že po roku 2020 by už neexistoval cieľ energetickej efektívnosti. b)Orientačný cieľ EÚ kombinovaný so špecifickými opatreniami EÚ. Táto možnosť by znamenala pokračovanie súčasného rámca. c)Záväzný cieľ EÚ kombinovaný so špecifickými opatreniami EÚ. Táto možnosť by znamenala využitie koncepcie, ktorú Komisia navrhla v oznámení 2030 vzhľadom na obnoviteľné zdroje energie. d)Záväzné ciele členských štátov v kombinácii s politikami EÚ len v oblastiach, ktoré sú spojené s vnútorným trhom. 18.Navyše, bez ohľadu na povahu a mieru možného cieľa, je potrebné zvážiť, akým spôsobom by sa tento cieľ mohol formulovať. Do úvahy prichádzajú tieto možnosti formulácie cieľa:

a)cieľ pri spotrebe; b)cieľ pri náročnosti; c)hybridná koncepcia. 6.Analýza vplyvov a závery Politické možnosti kompenzácie zaostávania pri dosahovaní cieľa na rok 2020 19.Z posúdenia vplyvu do roku 2020 vyplýva, že správne vykonávanie platného politického rámca by bolo jednak potrebné a jednak dostatočné na kompenzáciu zaostávania pri dosahovaní cieľa. Oproti tomu nie je pravdepodobné, že by nová primárna legislatíva prispela výraznou mierou ku kompenzácii zaostávania vzhľadom na minimálny časový rámec potrebný na vykonanie bežného legislatívneho procesu a transpozície do vnútroštátnych právnych predpisov. Analýza optimálnej úrovne ambícií do roku 2030 20.Pokiaľ ide o vplyv na energetický systém (vrátane bezpečnosti dodávok), pri všetkých scenároch sa dá konštatovať, že politiky energetickej efektívnosti skutočne znižujú spotrebu energie (ako primárnu tak, konečnú) i energetickú náročnosť. Pomocou rozličných scenárov politiky možno znázorniť niektoré rozdiely z hľadiska spotreby rôznych primárnych zdrojov energie. 21.Energetická efektívnosť má výrazný vplyv na bezpečnosť dodávok a predovšetkým na mieru dovozu plynu. Zníženie čistého dovozu energie má za následok úspory pri výdavkoch na dovoz fosílnych palív. Pri scenároch EE27, EE28 a EE29 by sa úspory nákladov na dovoz fosílnych palív v období 2011 – 2030 mohli pohybovať v rozmedzí 285 miliárd EUR až 346 miliárd EUR. Pri ambicióznejších cieľoch (30 % a väčšia úspora energie) by sa dalo ušetriť 395 miliárd EUR až 549 miliárd EUR. 22.Z hľadiska hospodárskeho vplyvu sa náklady energetického systému v porovnaní s referenčným scenárom zvyšujú vo všetkých scenároch. Väčšia energetická efektívnosť má vo všetkých scenároch za následok (v období 2011 – 2030) priemerné ročné náklady energetického systému, ktoré sú o 0,1 až 0,8 percentuálneho bodu HDP vyššie, než je referenčný scenár. Vyjadrené v absolútnych hodnotách (ročný priemer v období 2011 – 2030) je to nárast o 2 miliardy až 114 miliárd EUR. 23.V štruktúre nákladov sa zaznamenáva celkový posun, pretože klesá nákup energie a zvyšujú sa kapitálové náklady a priame investície do efektívnosti. Výdavky na investície vo všetkých scenároch výrazne narastajú – a to najmä v ambicióznejších scenároch a pri obytných budovách a v treťom sektore. 24.Zmeny cien elektrickej energie v porovnaní s referenčným scenárom sú veľmi malé v roku 2030 – len 1 % až 3 %. Cena ETS sa v rámci rôznych scenárov veľmi líši, čo je prejavom toho, aký dôležitý je prínos energetickej efektívnosti k znižovaniu emisií v sektoroch, na ktoré sa vzťahuje ETS (prostredníctvom zníženia dopytu po elektrickej energii) a skutočnosť, že energetická efektívnosť má za následok výrazné zníženia v sektoroch mimo systému ETS. S narastajúcimi ambíciami dosahujú politiky EE jednak zníženie nákladov a jednak stimuly samotného ETS smerujúce k znižovanie emisií skleníkových plynov. 25.Vplyv scenárov znižovania emisií skleníkových plynov o 40 % a zvyšovania energetickej efektívnosti na HDP môže byť negatívny alebo pozitívny (v závislosti od teoretického prístupu a z neho vyplývajúcich predpokladov), pričom hlavným faktorom je rozsah investícií. V modeloch vychádzajúcich zo všeobecnej rovnováhy má efekt vytláčania súkromných investícií štátnymi negatívne výsledky. Ak sa ale nevychádza z predpokladu úplného využitia zdrojov, vplyv na HDP je pozitívny.