Návrh rozhodnutia Rady povoľujúce Rakúsku uplatňovať opatrenie, ktoré sa odchyľuje od článku 21 Šiestej smernice 77/388/EHS o zosúladení zákonov členských státov o daniach z obratu /* KOM/2004/0535 v konečnom znení */





Návrh ROZHODNUTIA RADY povoľujúce Rakúsku uplatňovať opatrenie, ktoré sa odchyľuje od článku 21 Šiestej smernice 77/388/EHS o zosúladení zákonov členských státov o daniach z obratu (predlozená Komisiou) ODÔVODNENIE 1. Podľa článku 27 Šiestej smernice Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení zákonov členských státov týkajúcich sa daní z obratu - Jednotný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ hodnotenia, [1] Rada, jednajúca jednomyseľne na základe návrhu Komisie, môze povoliť ktorémukoľvek členskému státu zaviesť speciálne opatrenia na odchýlenie sa od ustanovení smernice, za účelom zjednodusiť proces účtovania daní alebo predísť určitým druhom daňových únikov alebo vyhýbaniu sa plateniu daní. [1] Ú. v. EÚ L 145, 13.6.1977, s.1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2003/92/ES (Ú. v. EÚ L 260, 11.10.2003, s. 8) 2. V ziadosti, predlozenej Komisii a zaevidovanej Generálnym sekretariátom Komisie dňa 03.03.2004, rakúska vláda poziadala o povolenie zaviesť tri opatrenia, ktoré sa odchyľujú od článku 21(1) (a) smernice 77/388/EHS. 3. V súlade s článkom 27(2) Šiestej smernice, Komisia informovala ostatné členské státy o ziadosti rakúskej vlády listom z 26.03.2004 a listom z 30.03.2004 Komisia informovala Rakúsko, ze má vsetky informácie, ktoré povazuje za potrebné pre posúdenie ziadosti. 4. Článok 21(1) smernice 77/388/EHS, v znení článku 28g spomenutej smernice, stanovuje, ze podľa interného systému daňovník, ktorý dodáva tovar alebo sluzby podliehajúce dani, je obyčajne povinný platiť daň z pridanej hodnoty (DPH). 5. Účelom odchýlenia sa od právnej normy, o ktoré poziadalo Rakúsko, je zabezpečiť, aby bol príjemca zodpovedný za nezaplatenú daň z pridanej hodnoty v troch specifických prípadoch: Po prvé, pri dodávke tovaru, ktorý poskytuje jeden platca DPH ako záruku druhému platcovi DPH pri realizácii tejto záruky; po druhé, pri dodávke tovaru, ktorá nasleduje po postúpení výhrady vlastníckeho práva na nadobúdateľa a výkone tohto práva nadobúdateľom; a po tretie, pri zaobstaraní nehnuteľného majetku v prípade súdneho predaja vo verejnej drazbe inému platcovi DPH, ak sa dodávateľ rozhodol pre zdaňovanie podľa článku 13 C Šiestej smernice. Pozadované opatrenia je potrebné povazovať za opatrenia, ktoré slúzia na predchádzanie určitým typom daňových únikov a vyhýbaniu sa plateniu daní v uvedených sektoroch. 6. Tovar sa často dodáva ako záruka jedného platcu DPH druhému pri realizácii ručenia. To zvyčajne odráza situáciu, keď má dodávajúci ručiteľ obmedzenú schopnosť vyrovnať svoje dlhy, vrátane daňových dlhov. Keď prijímajúci nadobúdateľ záruky uplatní svoje práva a predá záruku tretej strane, tento predaj tiez vytvára dodávku od ručiteľa nadobúdateľovi záruky. V tomto prípade nadobúdateľ záruky profituje z príjmov z predaja tovaru, ktorý slúzi ako záruka, aj z odpočtu vstupnej dane z prevodu z ručiteľa na seba a zvyčajne nezaplatí ručiteľovi daň z obratu splatnú pri dodaní tovaru. Dokonca aj keď sa časť príjmov z predaja presunie na ručiteľa, stále neexistuje ziadna garancia, ze pouzije tieto príjmy na zaplatenie dane z obratu. V skutočnosti sa v mnohých prípadoch vyskytli straty DPH, keď nadobúdateľovi záruky nemohlo byť odoprené jeho právo na odpočet a dodávajúci ručiteľ nemohol byť braný na zodpovednosť, pretoze bol nesolventný alebo zmizol. Počet takýchto prípadov bráni rakúskej daňovej správe prijať výlučne finančné a nefinančné opatrenia, zamerané na zvýsenie administratívneho dohľadu nad obchodovaním. Tieto opatrenia by boli nedostatočné, pretoze rakúska daňová správa by nebola schopná identifikovať tak veľký počet neplatiacich subjektov, resp. ich identifikuje prílis neskoro, aby mohla vymáhať stratenú DPH. Rozmer problémov, na ktoré narazila rakúska správa, vyzaduje právne opatrenia. Predpokladaná povinnosť príjemcu zaplatiť DPH sa týka iba tých podnikateľov, ktorí zvyčajne môzu uplatňovať svoje právo na odpočet, a netýka sa súkromných osôb. Podobné odchýlenie od právnej normy uz bolo povolené Nemecku (Rozhodnutie Rady 2002/439/ES z 2. júna 2002 - Úradný vestník EÚ L 151/12 z 11. júna 2002). 7. Druhý scenár sa týka dodávky tovaru, ktorá nasleduje po postúpení výhrady práva vlastníctva na nadobúdateľa a výkone tohto práva nadobúdateľom: V prípadoch, keď má kupujúci schopnosť vyrovnať svoje dlhy za nákup tovaru, dodávateľ tovaru si môze vyhradiť vlastnícke právo and postúpiť právo na výkon tejto výhrady a nárok na kúpnu cenu tretej strane, zvyčajne banke, ako záruku za pôzičku, ktorú tretia strana poskytla kupujúcemu. Ak kupujúci tovaru prestane splácať svoje dlhy vyplývajúce z pôzičky, banka si uplatní svoje právo vlastníctva; toto zahŕňa dodávku tovaru od pôvodného kupujúceho banke. V takomto prípade by banka zvyčajne nezaplatila pôvodnému kupujúcemu daň z obratu, splatnú pri dodaní tovaru, ale pouzila by ju na vyrovnanie pôvodného dlhu kupujúceho, ktorý vyplýva z pôzičky, s dôsledkom, ze rakúske finančné úrady nemôzu vymáhať DPH od pôvodného kupujúceho. Dokonca aj keby sa časť príjmov z predaja presunula na pôvodného kupujúceho, stále neexistuje ziadna záruka, ze pouzije tieto príjmy na zaplatenie dane z obratu. Preto je tento druhý scenár podobný, ako vyssie uvedená realizácia záruky. V skutočnosti vo väčsine týchto scenárov sú pôvodní kupujúci nesolventní alebo zmiznú skôr, nez ich rakúska daňová správa dokáze identifikovať a vymáhať DPH. 8. Tretí scenár sa týka obstarania nehnuteľného majetku, predaného v rámci verejnej drazby inému platcovi DPH v priebehu súdnej likvidácie podniku, ktorý vlastnil nehnuteľný majetok. Ide o prípady, keď sa dodávateľ rozhodol pre daňovú povinnosť, hoci v čase obstarania nebol v takom finančnom postavení, aby mohol zaplatiť daňovému úradu daň, ktorú vyfaktúroval kupujúcemu. Kupujúci si zvyčajne môze uplatniť svoje právo na odpočet a dodávateľ nezaplatí finančným úradom ziadnu DPH. V dôsledku toho veritelia predávajúceho dostanú od dlzníka späť viac peňazí, nez by dostali, ak by bol predaj oslobodený od DPH. Tým sú znevýhodnené finančné orgány, lebo nemôzu vymáhať DPH od dodávateľa, ktorý medzitým vyhlásil platobnú neschopnosť. Rozmer problému, na ktorý narazila rakúska správa, si vyzaduje právne opatrenia. Nehnuteľný majetok je tovar vysokej hodnoty; takze aj zdaniteľná suma a straty pokiaľ ide o DPH - dokonca pri jedinej transakcii - sú zvlásť vysoké. Zrusenie moznosti poskytnúť obstaranie zdaniteľného nehnuteľného majetku nie je riesením. Hodnota nehnuteľného majetku zvyčajne obsahuje skrytú DPH a zachovanie moznosti výberu je preto nevyhnutné pre zachovanie neutrálneho systému DPH. Na základe týchto skutočností sa zdá, ze predpokladaná povinnosť príjemcu zaplatiť DPH je v skutočnosti najvhodnejsím riesením v specifických situáciách a kvôli zvlásť vysokému riziku, ktoré je s tým spojené. Pozadované odchýlenie od normy zabráni strate DPH, pretoze finančné úrady nezaplatia DPH jednému zo zainteresovaných podnikateľských subjektov. Toto riesenie tiez bráni dvojitej daňovej povinnosti dodávateľa a príjemcu, ktorá by mohla zahŕňať vyssie ekonomické riziko pre príjemcu, ak je spoločne zodpovedný. Riesenie zbavuje finančné úrady únavných procedúr vymáhania, ktoré by sa mohli obrátiť na príjemcu iba vtedy, ak by sa vymáhanie od dodávateľa ukázalo ako nemozné. To činí finančnú povinnosť tretej osoby, akou je notár, výsledkom ktorej sú zvyčajne vyssie poplatky pre dodávateľa a príjemcu, zbytočnou. Keďze v praxi sa bude odchýlenie od normy týkať iba dodávok medzi daňovníkmi, obmedzuje sa len na specifické prípady; v skutočnosti voľba urobiť dodávku zdaniteľnou sa pouzíva iba, keď príjemca môze zvyčajne uplatňovať svoje právo na odpočet. Podobné odchýlenia od normy uz boli povolené Nemecku (Rozhodnutia Rady 2002/439/ES z 2. júna 2002 - Ú. v. EÚ L 151/12 z 11. júna 2002 a 2004/291/ES z 30. marca 2004 - Ú. v. EÚ L 94/59 z 30. marca 2004). Návrh ROZHODNUTIA RADY povoľujúce Rakúsku uplatňovať opatrenie, ktoré sa odchyľuje od článku 21 Šiestej smernice 77/388/EHS o zosúladení zákonov členských státov o daniach z obratu RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o zalození Európskeho spoločenstva, so zreteľom na siestu smernicu Rady (77/388/EHS) zo 17. mája 1977 o zosúladení zákonov členských státov týkajúcich sa daní z obratu - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ hodnotenia [2] a najmä na jej článok 27, odstavec 1, [2] Ú. v. EÚ L 145,13.06.1977, s. 1., smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2003/92/ES (Ú. v. EÚ L 260,11.10.2003, s. 8). so zreteľom na návrh Komisie [3], [3] Ú. v. EÚ C , , s. . keďze: (1) v ziadosti, predlozenej Komisii a zaevidovanej Generálnym sekretariátom Komisie dňa 03.03.2004, rakúska vláda poziadala o povolenie zaviesť tri opatrenia, ktoré sa odchyľujú od článku 21(1) (a) smernice 77/388/EHS, (2) účelom odchýlenia od právnej normy, o ktoré pozadovalo Rakúsko, je zabezpečiť, aby bol príjemca zodpovedný za nezaplatenú daň z pridanej hodnoty v troch specifických prípadoch: Po prvé, pri dodávke tovaru, ktorý poskytuje ako záruku jeden platca DPH druhému pri realizácii tejto záruky; po druhé, pri dodávke tovaru, ktorá nasleduje po postúpení výhrady práva vlastníctva na nadobúdateľa a výkone tohto práva nadobúdateľom; a po tretie, pri zaobstaraní nehnuteľného majetku v rámci súdneho predaja vo verejnej drazbe inému platcovi DPH, ak sa dodávateľ rozhodol pre zdaňovanie podľa článku 13 C Šiestej smernice. Pozadované opatrenia je potrebné povazovať za opatrenia, ktoré slúzia na predchádzanie určitým typom daňových únikov a vyhýbaniu sa plateniu daní v uvedených sektoroch, (3) keď jeden platca DPH dodáva tovar druhému, ktorý slúzi ako záruka pri realizácii ručenia, zvyčajne je to odraz situácie, keď má ručiteľ dodávajúci tovar obmedzenú schopnosť vyrovnať svoje dlhy, vrátane svojich daňových dlhov. Keď nadobúdateľ záruky, ktorý prijal tovar, uplatní svoje práva a predá záruku tretej strane, tento predaj tiez vytvára dodávku od ručiteľa nadobúdateľovi záruky. Pri takýchto scenároch sa v mnohých prípadoch vyskytli straty DPH, pretoze nadobúdateľovi záruky nemohlo byť odoprené jeho právo na odpočet a dodávajúci ručiteľ nemohol byť braný na zodpovednosť, pretoze bol insolventný alebo zmizol. Rozmer problémov, na ktoré narazila rakúska správa, vyzaduje právne opatrenia. Predpokladaná povinnosť príjemcu zaplatiť DPH sa týka iba tých podnikateľov, ktorí zvyčajne môzu uplatňovať svoje právo na odpočet, a netýka sa súkromných osôb. Podobné odchýlenie od právnej normy uz bolo povolené Nemecku (Rozhodnutie Rady 2002/439/ES z 2. júna 2002 [4]), [4] Ú. v. EÚ L 151, 11.06.2002 , s. 12 (4) v prípadoch, keď má kupujúci tovaru obmedzenú schopnosť vyrovnať svoje dlhy za kúpu, dodávateľ tovaru si vyhradí vlastnícke právo a môze postúpiť právo na realizáciu tejto výhrady, ako aj nárok na kúpnu cenu, na tretiu stranu, zvyčajne banku, ako ručenie za pôzičku, ktorú poskytla banka kupujúcemu. Ak kupujúci tovaru prestane uhrádzať svoje dlhy, vyplývajúce z pôzičky, banka si uplatní svoje právo vlastníctva; to zahŕňa dodávku tovaru od pôvodného kupujúceho banke. V takomto prípade banka zvyčajne nezaplatí pôvodnému kupujúcemu daň z obratu splatnú pri dodávke, ale pouzije ju na vyrovnanie dlhu pôvodného kupujúceho, ktorý vyplýva z pôzičky, s dôsledkom strát DPH pre finančné úrady, pretoze pôvodní kupujúci sú zvyčajne nesolventní alebo zmizli predtým, nez ich môze daňová správa identifikovať a vymáhať DPH. Preto je tento scenár podobný ako vyssie uvedená realizácia záruky, (5) straty DPH sa tiez vyskytli v prípadoch obstarania nehnuteľného majetku, ktorý bol predaný vo verejnej drazbe inému platcovi DPH v priebehu súdnej likvidácie podniku, ktorý vlastnil nehnuteľný majetok a keď sa dodávateľ rozhodol pre daňovú povinnosť, hoci v čase dodávky nebol vo finančnom stave zaplatiť daňovému úradu daň, ktorú faktúroval kupujúcemu. Kupujúci si zvyčajne mohol uplatniť svoje právo na odpočet a dodávateľ nezaplatil DPH finančnému úradu. Rozmer problému, na ktorý narazila rakúska správa, si vyzaduje právne opatrenia. Nehnuteľný majetok je tovar vysokej hodnoty; takze aj zdaniteľná suma a straty pokiaľ ide o DPH - dokonca pri jedinej transakcii - sú zvlásť vysoké. Hodnota nehnuteľného majetku zvyčajne obsahuje skrytú DPH a zachovanie moznosti voľby je preto nevyhnutné pre zachovanie neutrálneho systému DPH. Na základe týchto skutočností sa zdá, ze predpokladaná povinnosť príjemcu zaplatiť DPH je v skutočnosti najvhodnejsím riesením v specifických situáciách a kvôli zvlásť vysokému riziku, ktoré je s tým spojené. Pozadované odchýlenie od normy zabráni strate DPH, pretoze finančné úrady nezaplatia DPH jednému zo zainteresovaných podnikateľských subjektov. Toto riesenie tiez bráni dvojitej daňovej povinnosti dodávateľa a príjemcu, ktorá by mohla zahŕňať vyssie ekonomické riziko pre príjemcu, a zbavuje finančné úrady únavných procedúr vymáhania, keď sa mohli obrátiť na príjemcu iba vtedy, keď sa vymáhanie od dodávateľa ukázalo ako nemozné. Taktiez rusí finančnú zodpovednosť tretej osoby, akou je notár, ktorej výsledkom by boli vyssie poplatky pre dodávateľa a prijímateľa. Keďze v praxi sa bude odchýlenie od právnej normy týkať iba dodávok medzi daňovníkmi, obmedzuje sa na specifické prípady. Podobné odchýlenia od právnej normy uz boli povolené Nemecku (Rozhodnutia Rady 2002/439/ES z 2. júna 2002 [5] a 2004/291/ES z 30. marca 2004 [6]), [5] Ú. v. EÚ L 151, 11.06.2002 , s. 12 [6] Ú. v. EÚ L 94, 30.03.2004, s. 59 (6) uvedené odchýlenie od právnej normy nemá účinok na výsku dane z pridanej hodnoty splatnej v stádiu konečnej spotreby a nemá ziaden nepriaznivý dopad na vlastné zdroje Európskych spoločenstiev z dane z pridanej hodnoty, PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: Článok 1 Odchýlením sa od článku 21(1)(a) smernice 77/388/EEC, v znení článku 28g tejto smernice, sa týmto Rakúsku povoľuje určiť príjemcu dodávky tovaru, podľa článku 2 tohto rozhodnutia, za osobu zodpovednú za zaplatenie dane z pridanej hodnoty. Článok 2 V nasledujúcich prípadoch mozno príjemcu dodávky určiť za osobu, ktorá je zodpovedná za zaplatenie dane z pridanej hodnoty: 1. Dodávka tovaru, ktorá slúzi ako záruka jedného platcu DPH druhému pri realizácii tejto záruky; 2. Dodávka tovaru, ktorá nasleduje po postúpení výhrady práva vlastníctva na nadobúdateľa a výkone tohto práva nadobúdateľom; 3. Obstaranie nehnuteľného majetku, ktorý bol predaný vo verejnej drazbe inému platcovi DPH v priebehu súdnej likvidácie podniku, ktorý vlastnil predaný nehnuteľný majetok, ak dodávateľ uplatnil svoje právo na zdanenie dodávky. Článok 3 Platnosť tohto rozhodnutia uplynie 31. decembra 2008. Článok 4 Toto rozhodnutie je určené pre Rakúsko. V Bruseli Za Radu predseda