Uznesenie Európskeho parlamentu o inštitucionálnych aspektoch schopnosti Európskej únie integrovať nové členské štáty (2006/2226(INI))



Úradný vestník 317 E , 23/12/2006 S. 0485 - 0490



20061223 P6_TA(2006)0569 Inštitucionálne aspekty schopnosti EÚ integrovať nové členské štáty Uznesenie Európskeho parlamentu o inštitucionálnych aspektoch schopnosti Európskej únie integrovať nové členské štáty (2006/2226(INI)) Európsky parlament, - so zreteľom na článok 49 Zmluvy o Európskej únii, - so zreteľom na závery predsedníctva zo zasadnutia Európskej rady v júni 1993 v Kodani, v decembri 1995 v Madride, v decembri 1997 v Luxemburgu, v júni 2003 v Solúne a v decembri 2004, v júni 2005 a v júni 2006 v Bruseli, - so zreteľom na Chartu základných práv Európskej únie, - so zreteľom na strategický dokument Komisie o rozšírení 2005 (KOM(2005)0561), - so zreteľom na svoje uznesenie z 12. januára 2005 o Zmluve zakladajúcej Ústavu pre Európu [1], - so zreteľom na svoje uznesenie z 28. septembra 2005 o začatí rokovaní s Tureckom [2], - so zreteľom na rámec rokovaní s Tureckom a Chorvátskom, ktorý Rada prijala 3. októbra 2005, - so zreteľom na svoje uznesenie z 19. januára 2006 o období reflexie: štruktúra, témy a rámec hodnotenia diskusie o Európskej únii [3], - so zreteľom na svoje uznesenie zo 16. marca 2006 o strategickom dokumente o rozšírení 2005 [4], - so zreteľom na svoje uznesenie zo 14. júna 2006 o ďalších krokoch v období reflexie a analýza budúcnosti Európy [5], - so zreteľom na svoje uznesenie z 27. septembra 2006 o pokroku, ktorý dosiahlo Turecko na ceste k pristúpeniu [6], - so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku, - so zreteľom na správu Výboru pre ústavné veci (A6-0393/2006), A. keďže Európska rada z 19. a 20. júna 2003 ponúkla krajinám západného Balkánu jasnú európsku perspektívu s konečným cieľom členstva v EÚ (Solúnska agenda), B. keďže Európska rada zo 16. a 17. júna 2005 znovu potvrdila svoj záväzok úplne realizovať Solúnsku agendu a Európska rada z 15. a 16. júna 2006 potvrdila zámer dodržať existujúce záväzky voči krajinám juhovýchodnej Európy (Turecku a Chorvátsku, krajinám, s ktorými prebiehajú rokovania o pristúpení, Bývalou juhoslovanskou republikou Macedónsko ako kandidátskej krajine a krajinám západného Balkánu ako možným kandidátskym krajinám) týkajúce sa rozšírenia a súčasne zdôraznila, že je potrebné zabezpečiť schopnosť EÚ fungovať po rozšírení politicky, finančne a inštitucionálne, C. keďže Rada 3. októbra 2005 oficiálne začala prístupové rokovania s Tureckom a Chorvátskom, D. keďže Európska rada z 15. a 16. decembra 2005 udelila štatút kandidátskej krajiny Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko, E. keďže splnenie všetkých kodanských kritérií predstavuje od roku 1993 základ pre pristúpenie k EÚ a zostane ním pre všetky budúce pristúpenia, F. keďže kodanské kritériá uvádzajú ako dôležitú aj schopnosť EÚ prijať nových členov a súčasne udržať tempo európskej integrácie, G. keďže v súvislosti s rozšírením po pristúpení Bulharska a Rumunska sa vo zvýšenej miere diskutuje o inštitucionálnej schopnosti EÚ integrovať nové členské štáty, H. keďže v uvedenom uznesení o strategickom dokumente o rozšírení z roku 2005 Európsky parlament požiadal Komisiu, aby do konca roku 2006 predložila správu, v ktorej určí zásady, na ktorých spočíva absorpčná schopnosť EÚ, I. keďže Európska rada z 15. a 16. júna 2006 rozhodla, že tempo rozširovania musí brať do úvahy absorpčnú kapacitu EÚ a rozhodla sa uskutočniť v decembri toho istého roku diskusiu "o všetkých aspektoch ďalšieho rozširovania vrátane schopnosti EÚ prijať nových členov a ďalších spôsoboch zlepšovania kvality procesu rozširovania na základe doteraz získaných pozitívnych skúseností", a to na základe správy "o všetkých relevantných aspektoch týkajúcich sa absorpčnej kapacity EÚ", ktorú Komisia predloží spolu s výročnou správou o rozšírení a predvstupovom procese, J. keďže podľa Európskej rady by sa táto správa mala zamerať aj na súčasné a budúce vnímanie rozširovania občanmi a zohľadní potrebu uspokojivo vysvetliť občanom EÚ proces rozširovania, K. keďže Európska rada zo 16. a 17. decembra 2004 v Bruseli skonštatovala, že "ešte nezačaté prístupové rokovania s kandidátskymi krajinami, ktorých pristúpenie by mohlo spôsobiť značné finančné náklady, sa môžu ukončiť až po vypracovaní finančného rámca na obdobie od roku 2014 a prípadných finančných reforiem", L. keďže pojem integračná schopnosť zahŕňa úlohu prispôsobiť EÚ tak, aby mohla pojať nových členov; táto úloha je zatiaľ nedoriešená, najmä po tom, čo Francúzsko aj Holandsko zamietlo Zmluvu o ústave pre Európu, keďže táto zmluva by EÚ umožnila účinné a demokratické fungovanie, pričom je stále potrebné vyriešiť otázku finančných zdrojov, M. keďže prebieha diskusia o tzv. absorpčnej kapacite EÚ v kontexte budúcich rozširovaní, N. keďže predseda Komisie vyhlásil pred Európskym parlamentom, že sa domnieva, že každému budúcemu rozšíreniu musí predchádzať inštitucionálna dohoda, a vyjadril nádej, že takúto inštitucionálnu dohodu, ako ju ustanovila Európska rada z 15. a 16. júna 2006, bude možno dosiahnuť do konca roku 2008, čím sa EÚ umožní dodržiavať svoje záväzky voči krajinám, s ktorými prebiehajú rokovania o pristúpení, a ktorým sa otvára perspektíva pristúpenia, O. keďže inštitucionálna dohoda je prvou a najdôležitejšou podmienkou na udržanie tempa európskej integrácie, ako to poznamenali šéfovia štátov a vlád na zasadnutí Európskej rady v roku 1993 v Kodani, 1. zdôrazňuje, že rozširovania majú tendenciu posilňovať EÚ, upevniť jej hospodársky rast, potvrdiť jej úlohu vo svete a podnecovať rozvoj nových politík EÚ; 2. pripomína, že pojem absorpčná kapacita sa po prvýkrát formálne objavil v roku 1993, keď Európska rada v Kodani dospela k názoru, že okrem politických a hospodárskych kritérií, ktoré musia kandidátske krajiny splniť pred svojím vstupom do EÚ, predstavuje aj "schopnosť EÚ prijať nových členov a súčasne udržať tempo európskej integrácie" taktiež "dôležitý prvok všeobecného záujmu tak EÚ, ako aj kandidátskych krajín"; 3. pripomína, že hoci každé rozšírenie EÚ prinieslo zmeny v jej inštitucionálnom, politickom a finančnom rámci, neboli tieto zmeny dostatočné na zachovanie efektívnosti rozhodovania EÚ; 4. domnieva sa, že pojem absorpčná kapacita nevyjadruje presne celú myšlienku, pretože EÚ svojich členov nijako neabsorbuje, a preto navrhuje, aby sa zmenil na integračnú schopnosť, ktorá lepšie odráža charakter členstva v EÚ; 5. zdôrazňuje, že integračná schopnosť nepredstavuje nové kritérium pre kandidátske krajiny, ale predpoklad úspešného rozšírenia a prehĺbenia procesu európskej integrácie; zodpovednosť za zlepšenie integračnej schopnosti nenesú kandidátske krajiny, ale EÚ; 6. domnieva sa, že z pojmu integračná schopnosť vyplýva, že po rozšírení - európske inštitúcie budú schopné riadne fungovať a prijímať rozhodnutia účinne a demokraticky podľa svojich postupov; - EÚ bude mať dostatok finančných zdrojov na adekvátne financovanie svojej činnosti; - EÚ dokáže úspešne rozvíjať svoju politiku a dosahovať stanovené ciele vo svojom politickom programe; 7. domnieva sa, že ak chce EÚ zabezpečiť svoju integračnú schopnosť, musí stanoviť rozsah a podstatu reforiem, ktoré treba uskutočniť pred akýmkoľvek ďalším pristúpením; z uvedeného hľadiska musí zhodnotiť základné stupne procesu rozširovania a vziať do úvahy možný vplyv nových členských štátov na jej inštitucionálnu, finančnú a rozhodovaciu schopnosť; 8. uznáva, že EÚ má v súčasnosti problémy dodržať svoje záväzky voči krajinám juhovýchodnej Európy, pretože jej inštitucionálna, finančná a politická štruktúra nie je vhodná na ďalšie rozšírenie a musí sa zdokonaliť; Inštitucionálne aspekty integračnej schopnosti 9. zdôrazňuje, že pred ďalším rozširovaním EÚ v budúcnosti je potrebná reforma, ktorá jej umožní pracovať efektívnejšie, transparentnejšie a demokratickejšie; v tomto zmysle si každé ďalšie rozširovanie vyžiada nasledujúce inštitucionálne reformy: a) prijatie nového systému hlasovania kvalifikovanou väčšinou, ktorý prehĺbi schopnosť Rady dospieť k rozhodnutiu; b) zásadné rozšírenie okruhu otázok, o ktorých sa bude rozhodovať kvalifikovanou väčšinou; c) zásadné zvýšenie účasti Európskeho parlamentu na rovnakú pozíciu, akú má Rada, v rozpočtových a legislatívnych otázkach; d) úprava systému rotujúceho predsedníctva Európskej rady a Rady; e) vytvorenie funkcie ministra zahraničných vecí; f) ďalšia úprava zloženia Komisie nad rámec, ktorý určuje Zmluva z Nice; g) posilnenie postavenia predsedu Komisie a upevnenie jeho demokratickej legitimity na základe zvolenia Európskym parlamentom; h) rozšírenie právomoci Súdneho dvora na všetky oblasti činností EÚ vrátane kontroly dodržiavania základných práv; i) vytvorenie mechanizmu na zapojenie národných parlamentov do podrobného dohľadu nad činnosťou EÚ; j) zlepšenie ustanovení o flexibilite ako reakcia na zvýšenú pravdepodobnosť, že nie všetky členské štáty budú ochotné či schopné súčasne napredovať v určitých politikách; k) úprava postupu na zmenu a doplnenie zakladajúcich zmlúv s cieľom zjednodušiť ho, zefektívneniť a prehĺbiť jeho demokratický charakter a transparentnosť; l) potlačenie "pilierovej štruktúry" a jej nahradenie jedným samostatným subjektom s jednotnou štruktúrou a charakterom právnickej osoby; m) prijatie ustanovenia umožňujúceho členským štátom vystúpiť z EÚ; n) jasné vymedzenie hodnôt, na ktorých je EÚ založená, ako aj jej cieľov; o) jasné vymedzenie právomocí EÚ a zásad, ktorými sa riadi jej činnosť a jej vzťahy s členskými štátmi; p) posilnenie transparentnosti rozhodovacieho procesu v EÚ, konkrétne prostredníctvom verejnej kontroly činnosti Rady, keď koná ako súčasť legislatívneho orgánu; q) jasné vymedzenie a zjednodušenie nástrojov, prostredníctvom ktorých EÚ vykonáva svoje právomoci; Upozorňuje, že Zmluva o ústave už obsahuje všetky tieto reformy a že ich vstup do platnosti by umožnil riadne fungovanie rozšírenej EÚ a zabezpečil jej schopnosť prijímať rozhodnutia účinne a demokraticky; Ďalšie príslušné aspekty integračnej schopnosti 10. poukazuje na to, že budúce rozšírenia EÚ si okrem potrebných inštitucionálnych reforiem vyžiadajú aj úpravy ďalších dôležitých aspektov jej štruktúry, napríklad: a) prijatie Európskej charty základných práv Európskej únie a zlepšenie politík solidarity medzi členskými štátmi, b) prehodnotenie finančného rámca, okrem iného aj systému financovania, s cieľom prispôsobiť ho novým potrebám rozšírenej EÚ, vychádzajúc z plného a ďalekosiahleho preskúmania finančného rámca na roky 2007 – 2013, ktorý sa už plánuje na roky 2008/2009 v súlade s uznesením Európskeho parlamentu o politických výzvach a rozpočtových prostriedkoch rozšírenej EÚ v rokoch 2007 – 2013 z 8. júna 2005 [7] a s ustanoveniami Medziinštitucionálnej dohody o rozpočtovej disciplíne a riadnom finančnom hospodárení zo 17. mája 2006 [8], c) nové vymedzenie niekoľkých politík, z ktorých niektoré vznikli pred 50 rokmi, s cieľom umožniť realizáciu Lisabonskej stratégie, posilniť jej schopnosť konať na medzinárodnej scéne a prispôsobiť ich novým výzvam, ktorým väčšia a rozmanitejšia EÚ čelí v globalizovanom svete, d) upevnenie európskej susedskej politiky s cieľom poskytnúť vhodný nástroj na vybudovanie vzájomne výhodných vzťahov s tými európskymi krajinami, ktoré zatiaľ nemajú šancu vstúpiť do EÚ, keďže nespĺňajú podmienky pre členstvo, prípadne sa rozhodli nevstúpiť; 11. zdôrazňuje, že uvedené reformy musí sprevádzať úsilie o zvýšenie súhlasu verejnosti s rozšírením a pripomína zodpovednosť politických lídrov za objasňovanie cieľov a vzájomných výhod z rozšírenia a zjednocovania Európy verejnosti; podporuje Komisiu v jej snahách o využívanie rôznych prostriedkov šírenia politiky rozširovania EÚ a odbúravania mylných predstáv pomocou dôkazov, ako uvádza Komisia vo svojom hore uvedenom dokumente o rozšírení z roku 2005; 12. znovu opakuje, že akékoľvek rozhodnutie EÚ o prijatí nového členského štátu sa prijíma postupom s početnými zárukami, konkrétne jednomyseľným rozhodnutím všetkých členských štátov o začatí a ukončení prístupových rokovaní, súhlasom Európskeho parlamentu a ratifikáciou každej prístupovej dohody všetkými členskými štátmi; 13. upozorňuje, že podpísanie zmluvy o pristúpení vládami členských štátov v každom prípade znamená, že tieto vlády sa v plnej miere zaväzujú primerane konať tak, aby zabezpečili úspešné zavŕšenie procesu ratifikácie zmluvy v súlade s platnými právnymi predpismi každého štátu; 14. vyjadruje názor, že súhlas Európskeho parlamentu, ktorý sa vyžaduje na to, aby mohla Rada konať v zmysle článku 49 Zmluvy o Európskej únii o pristúpení nových členských štátov, by sa mal vzťahovať na rozhodnutie o začatí prístupových rokovaní ako aj o ich ukončení. Závery 15. znovu potvrdzuje svoj záväzok týkajúci sa rozšírenia ako historickej príležitosti na zabezpečenie mieru, bezpečnosti, stability, demokracie a panstva práva, ako aj hospodárskeho rastu a prosperity v Európe; potvrdzuje svoje presvedčenie, že ak sa nemajú ohroziť ciele procesu európskej integrácie, rozšírenie musí byť sprevádzané prehĺbením EÚ; 16. zdôrazňuje, že EÚ musí byť schopná včas prispôsobiť svoju inštitucionálnu, finančnú a politickú štruktúru tak, aby sa vyhla neočakávaným odkladom pristúpenia kandidátskych krajín, pokiaľ sa už skonštatovalo, že spĺňajú všetky podmienky členstva; 17. opakuje, že Zmluva z Nice neposkytuje dostatočný základ pre ďalšie rozšírenia; 18. potvrdzuje svoju podporu Zmluve o ústave pre Európu, ktorá na jednej strane už ponúka riešenia pre väčšinu reforiem, ktoré EÚ potrebuje na splnenie svojich súčasných záväzkov ohľadne rozšírenia, a predstavuje hmotné vyjadrenie vzťahu medzi prehlbovaním a rozširovaním EÚ, a varuje, že akýkoľvek pokus o podporu iba čiastočnej realizácie ústavnej zmluvy by mohol ohroziť celkový kompromis, na ktorom spočíva; 19. berie na vedomie časový harmonogram hľadania východiska z ústavnej krízy najneskôr v druhom polroku 2008, ktorý vypracovala Európska rada z 15. a 16. júna 2006; 20. potvrdzuje svoje odhodlanie dospieť v EÚ k ústavnej dohode čo najrýchlejšie, a v každom prípade skôr, než budú občania EÚ voliť vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2009 tak, aby EÚ mohla dodržať svoj záväzok voči kandidátskym krajinám a bola schopná prijať ich ako nové členské štáty; * * * 21. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, parlamentom a vládam členských štátov, parlamentom a vládam Turecka, Chorvátska, Bývalej juhoslovanskej republiky Macedónsko, Albánska, Bosny a Hercegoviny, Srbska, Čiernej Hory, dočasným inštitúciám samosprávy Kosova a misii Organizácie Spojených národov v Kosove. [1] Ú. v. EÚ C 247 E, 6.10.2005, s. 88. [2] Ú. v. EÚ C 227 E, 21.9.2006, s. 163. [3] Ú. v. EÚ C 287 E, 24.11.2006, s. 306. [4] Prijaté texty, P6_TA(2006)0096. [5] Prijaté texty, P6_TA(2006)0263. [6] Prijaté texty, P6_TA(2006)0381. [7] Ú. v. EÚ C 124 E, 25.5.2006, s. 373. [8] Ú. v. EÚ C 139, 14.6.2006, s. 1. --------------------------------------------------