prvej zložky, týkajúcej sa najmä článku 23 odsekov 1 až 8, kde môže Komisia požiadať členský štát, aby opätovne naprogramoval časť svojich finančných prostriedkov, ak je to odôvodnené hospodárskymi problémami a problémami so zamestnanosťou zistenými v rámci jednotlivých postupov správy hospodárskych záležitostí, a

vo vzťahu k odseku 6 informácie o okolnostiach, ktoré môžu viesť k pozastaveniu platieb, vrátane kritérií, ktoré môžu byť relevantné pre určovanie programov, ktoré by sa mohli pozastaviť, alebo pri určovaní úrovne pozastavenia platieb.“

Toto oznámenie nadväzuje na daný záväzok Komisie a uvádzajú sa v ňom usmernenia pre uplatňovanie osobitných ustanovení článku 23 odsekov 1 a 6 nariadenia. Jeho rozsah pôsobnosti je preto obmedzený na prvú zložku. Usmernenia majú poskytnúť väčšiu istotu v otázke, ako sa budú vykonávať niektoré osobitné ustanovenia článku 23.

2.Kontext revízií partnerských dohôd a programov podľa článku 23

V roku 2014 rokujú členské štáty o svojich partnerských dohodách a programoch s Komisiou. Ich prostredníctvom sa určí viacročná stratégia na využívanie rozpočtových prostriedkov pridelených členským štátom z piatich EŠIF v priebehu siedmich rokov programového obdobia (2014 – 2020). Komisia predpokladá schválenie partnerských dohôd a väčšiny programov v priebehu roka 2014 v súlade s článkami 16 a 29 nariadenia o spoločných ustanoveniach.

Členské štáty a Komisia sa musia zamerať na stanovenie priorít hneď od začiatku tohto obdobia. To si vyžaduje, aby sa problémy zistené v príslušných odporúčaniach pre jednotlivé krajiny, v príslušných odporúčaniach Rady alebo v rámci programov makroekonomických úprav primerane riešili a aby sa na ne vynaložilo dostatočné množstvo finančných prostriedkov s prihliadnutím na prídely finančných prostriedkov pre každý členský štát. V rámci rokovaní je preto Komisia obozretná s cieľom zabezpečiť, aby nové programy boli koncipované s ohľadom na existujúce príslušné odporúčania pre jednotlivé krajiny a odporúčania Rady pre každý členský štát a, pokiaľ je to vhodné, s ohľadom na memorandum o porozumení v prípade programu makroekonomických úprav.

Opätovné programovanie podľa článku 23 je možné len od roku 2015 do roku 2019. Malo by sa použiť len v prípadoch, v ktorých by mohlo mať väčší vplyv ako existujúce rozdelenie finančných prostriedkov pri vykonávaní príslušných odporúčaní pre jednotlivé krajiny, príslušných odporúčaní Rady alebo v programoch ekonomických úprav. Z EŠIF sa zvyčajne podporujú viacročné investičné stratégie, ktoré si vyžadujú určitý stupeň istoty a stálosti. Je potrebné sa vyhnúť častému opätovnému programovaniu, pretože by narušilo predvídateľnosť riadenia fondov a mohlo by narušiť dôveryhodnosť prijatých partnerských dohôd a programov. Navyše, zatiaľ čo odporúčania pre jednotlivé krajiny sa každoročne aktualizujú, základné problémy členských štátov majú dlhodobý charakter a z roka na rok sa výrazne nemenia. Preto sa právomoci Komisie týkajúce sa opätovného programovania budú uplatňovať opatrne a stabilita by sa mala uprednostniť pred príliš častým opätovným programovaním.

Podľa článku 23 ods. 1 môže Komisia požiadať o opätovné programovanie s cieľom:

podporiť vykonávanie príslušných odporúčaní pre jednotlivé krajiny (vrátane tých, ktoré sú spojené s preventívnou časťou postupu pri makroekonomickej nerovnováhe) a odporúčaní Rady, pokiaľ sú relevantné v súvislosti s EŠIF,

podporiť vykonávanie príslušných odporúčaní Rady určených členskému štátu v rámci nápravnej časti postupu pri makroekonomickej nerovnováhe, za predpokladu, že opätovné programovanie sa považuje za nevyhnutné na nápravu makroekonomickej nerovnováhy, a

maximalizovať vplyv EŠIF na rast a konkurencieschopnosť v členských štátoch, ktoré využívajú finančnú pomoc v rámci európskeho finančného stabilizačného mechanizmu, mechanizmu platobnej bilancie, Európskeho nástroja finančnej stability alebo Európskeho mechanizmu pre stabilitu. V posledných dvoch prípadoch musí byť finančná pomoc sprevádzaná programom makroekonomických úprav.

Žiadosť o opätovné programovanie sa môže týkať jednotlivých EŠIF alebo viacerých štrukturálnych fondov (t. j. EFRR a ESF). V oboch prípadoch však existujú dôležité právne obmedzenia, pokiaľ ide o výšku prostriedkov, ktoré môžu podliehať opätovnému programovaniu.

Po prvé, opätovné programovanie nesmie mať vplyv na ročné stropy stanovené vo viacročnom finančnom rámci alebo ročné splátky rozpočtových prostriedkov pridelených v rámci jednotlivých programov a viazaných v rokoch, ktoré predchádzajú roku prijatia opätovného programovania. Po druhé, presuny medzi EŠIF sa môžu uskutočňovať iba medzi EFRR a ESF a musí sa dodržať minimálny podiel ESF (článok 92 ods. 4 NSU). Po tretie, pri každom opätovnom programovaní v rámci fondov a medzi jednotlivými fondmi sa budú musieť dodržať požiadavky na podiely stanovené pre jednotlivé EŠIF, pokiaľ ide o tematické zameranie. Pri opätovnom programovaní by sa takisto malo zohľadniť odhodlanie venovať aspoň 20 % rozpočtu EÚ na ciele v súvislosti so zmenou klímy. Po štvrté, pri akomkoľvek presune zdrojov v rámci štrukturálnych fondov alebo medzi nimi sa musí rešpektovať pridelenie finančných prostriedkov podľa kategórií regiónov. Po piate, článok 23 sa neuplatňuje na programy týkajúce sa cieľa Európska územná spolupráca.

3.Preskúmanie a druhy zmien partnerských dohôd a programov podľa článku 23

V nariadení sa nestanovuje lehota, v ktorej musí Komisia požiadať o opätovné programovanie. V prípade žiadosti o opätovné programovanie v súvislosti s európskym semestrom sa žiadosť predloží čo najskôr po tom, ako Rada prijme príslušné odporúčania pre jednotlivé krajiny, a v každom prípade najneskôr štyri mesiace po ich prijatí Radou. To bude v súlade s uvedenými lehotami na opätovné programovanie a predíde sa tak interferencii s ďalším súborom odporúčaní pre jednotlivé krajiny. V prípade žiadostí o opätovné programovanie v reakcii na odporúčania Rady v súvislosti s nadmernou makroekonomickou nerovnováhou Komisia zváži podobné lehoty. Pokiaľ ide o žiadosti o opätovné programovanie prijaté s cieľom maximalizovať vplyv programov makroekonomických úprav na rast a konkurencieschopnosť, Komisia ich prijme čo najskôr po podpísaní memoranda o porozumení alebo prípadne doplnkového memoranda o porozumení.

Komisia žiadosť o opätovné programovanie náležite odôvodní. Odôvodnenie bude obsahovať odkaz na príslušné odporúčanie pre jednotlivé krajiny alebo príslušné odporúčanie Rady (alebo opatrenie memoranda o porozumení v prípade členských štátov, na ktoré sa vzťahuje program makroekonomických úprav), ktoré viedlo k žiadosti, a uvedú sa v ňom dôvody, na ktorých je žiadosť založená. V odôvodnení sa vysvetlí, prečo je potrebný zásah na úrovni EÚ, ako môže financovanie zo strany EÚ prispieť k riešeniu zistených štrukturálnych problémov a prečo je existujúce rozdelenie finančných prostriedkov neadekvátne. Takisto sa v ňom uvedú tematické ciele a priority uvedené v nariadení o spoločných ustanoveniach a príslušných nariadeniach pre jednotlivé fondy.

V žiadosti o opätovné programovanie Komisia požiada členský štát, aby preskúmal svoju partnerskú dohodu a programy. To umožní adekvátne reagovať na hospodárske problémy a problémy spojené so zamestnanosťou identifikované v príslušnom odporúčaní pre jednotlivé krajiny, príslušnom odporúčaní Rady alebo memorande o porozumení (v prípade členských štátov, ktoré využívajú finančnú pomoc) v súlade s podstatou žiadosti o opätovné programovanie. Obsah žiadosti o opätovné programovanie je bližšie uvedený ďalej.

V nariadení sa nešpecifikuje, nakoľko podrobná by mala byť žiadosť, t. j. či je potrebné uviesť programy a priority, na ktoré by žiadosť o opätovné programovanie mala pozitívny alebo negatívny vplyv.

Vo všeobecnosti platí, že ak možno na príslušné odporúčanie pre jednotlivé krajiny alebo príslušné odporúčanie Rady, ktoré vedie k žiadosti o opätovné programovanie, najlepšie reagovať prostredníctvom ďalšieho zamerania EŠIF, Komisia uvedie programy a priority, ktoré by sa mali posilniť. Ponechá na uváženie členskému štátu, ktoré programy a priority by sa mali zodpovedajúcim spôsobom obmedziť. V prípade žiadnej alebo nedostatočnej reakcie zo strany dotknutého členského štátu však programy a priority, ktoré by sa mali obmedziť, určí Komisia. Okrem toho môže Komisia vo svojej žiadosti uviesť programy alebo priority kritického významu, ktorých by sa redukcia týkať nemala. Komisia môže navyše príležitostne vo svojej žiadosti o opätovné programovanie uviesť aj programy a priority, ktoré by sa mali obmedziť, pričom v takom prípade poskytne odôvodnenie.

Naproti tomu, ak na príslušné odporúčanie pre jednotlivé krajiny alebo príslušné odporúčanie Rady vedúce k žiadosti o opätovné programovanie možno najlepšie reagovať prostredníctvom zníženia pridelených rozpočtových prostriedkov EŠIF v určitom sektore, Komisia v žiadosti jasne uvedie programy a priority, ktoré by sa mali obmedziť. Ponechá na uváženie členskému štátu, na ktoré programy a priority by sa mali vynaložiť prostriedky z viacerých zdrojov. V súlade s článkom 18 NSU a pravidlami pre jednotlivé fondy sústredia členské štáty podporu na zásahy s najvyššou pridanou hodnotou, pokiaľ ide o inteligentný, udržateľný a inkluzívny rast s ohľadom, okrem iného, na príslušné odporúčania pre jednotlivé krajiny a odporúčania Rady prijaté podľa článku 121 ods. 2 a článku 148 ods. 4 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

V prípade, že k žiadosti o opätovné programovanie viedla kombinácia týchto dvoch uvedených scenárov, sa v žiadosti Komisie uvedú programy a/alebo priority, ktoré by mali byť ovplyvnené pozitívne (a teda na ktoré sa použijú prostriedky z viacerých zdrojov), ako aj programy a/alebo priority, ktoré by mali byť ovplyvnené negatívne (a teda ktoré sa obmedzia).