SK Úradný vestník Európskej únie C 175/20

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Hospodárska demokracia na vnútornom trhu“

(2009/C 175/04)

Európsky hospodársky a sociálny výbor sa 27. septembra 2007 rozhodol podľa článku 29 odsek 2 vnútorného poriadku vypracovať stanovisko z vlastnej iniciatívy na tému:

„Hospodárska demokracia na vnútornom trhu“.

Odborná sekcia pre jednotný trh, výrobu a spotrebu poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 6. novembra 2008. Spravodajkyňou bola pani SÁNCHEZ MIGUEL.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 449. plenárnom zasadnutí 3. a 4. decembra 2008 (schôdza z 3. decembra) prijal 110 hlasmi za, pričom 29 členovia hlasovali proti a 22 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery

1.1 Jednou zo základných podmienok k tomu, aby mohli byť efektívne uplatňované práva európskych občanov je dosiahnutie skutočnej demokracie na vnútornom trhu. Až keď bude táto podmienka splnená nastane situácia, kedy všetky subjekty pôsobiace na trhu pochopia jeho význam pre európsku integráciu a budú ho podporovať.

1.2 Spôsobom, ako postupne dosiahnuť rovnováhu medzi subjektmi pôsobiacimi na trhu bola až doteraz ochrana spotrebiteľa, i keď je zrejmé, že európska politika hospodárskej súťaže poskytla legislatívne nástroje k tomu, aby bolo obmedzené narúšanie hospodárskej súťaže, ktoré poškodzuje spotrebiteľov, zamestnancov a občanov vo všeobecnosti.

1.3 Hospodárska demokracia na trhu neznamená len dosiahnutie rovnosti medzi všetkými zainteresovanými stranami, ale aj zlepšenie kvality života občanov. Možno ju dosiahnuť:

— rozvojom a zavádzaním legislatívnych nástrojov politiky hospodárskej súťaže, ako aj potrebným začlenením spotrebiteľov a ďalších zainteresovaných subjektov do orgánov Spoločenstva i národných orgánov, kompetentných v danej oblasti;

— prepracovaním tejto politiky v tom zmysle, aby boli uspokojené hospodárske záujmy tých, ktorých sa priamo dotýkajú zakázané praktiky v rámci hospodárskej súťaže.

1.4 Na dosiahnutie tohto cieľa je potrebné realizovať konkrétne aktivity, ktoré by posilnili a zaručili dôveru všetkých zainteresovaných subjektov vo vnútorný trh. Aktivity by sa mali sústreďovať na:

— harmonizovanie všetkých právnych predpisov a ich vzájomné zosúladenie, minimálne v kľúčových otázkach materiálneho a procesného práva,

— na to, aby sa ochrana subjektov pôsobiacich na trhu opierala o základné práva zakotvené v Zmluvách, aby nebolo potrebné stanovovať nové postupy a aby sa tak predišlo zvyšovaniu administratívnej záťaže,

— angažovanosť rôznych subjektov pôsobiacich na trhu v orgánoch hospodárskej súťaže, čo je jedným z návrhov, ktoré EHSV predstavil už v niekoľkých stanoviskách, ako aj založenie siete na plynulý tok informácii.

1.5 EHSV sa aktívne podieľal na posilňovaní uplatňovania práva rovnosti vo všetkých politikách, ako aj na zvyšovaní účasti občianskej spoločnosti v orgánoch Spoločenstva, predovšetkým v orgánoch politiky hospodárskej súťaže. Dnes vieme, že naplnenie cieľov Lisabonskej agendy a vytvorenie najkonkurencieschopnejšej a najdynamickejšej ekonomiky závisí od zabezpečenia hospodárskej demokracie na vnútornom trhu.

2. Úvod

2.1 V Lisabonskej zmluve, v článku 6 Zmluvy o EÚ (1) sa hovorí, že Únia uznáva práva, slobody a zásady zakotvené v Charte základných práv Európskej únie (2), ktorá bude mať rovnakú právnu silu ako zmluvy.

2.2 Rovnosť, vlastnícke právo, ochrana spotrebiteľa a prístup k službám všeobecného záujmu sú, okrem iných, v Charte zakotvené ako základné práva Únie, ktoré ovplyvňujú fungovanie a vytváranie vnútorného trhu.

2.3 Princíp rovnosti občanov predstavuje zásadu, na ktorej je Únia založená (článok 2). Na základe článku 9 Zmluvy o EÚ predstavuje tento demokratický princíp pre Úniu záväzok, aby ho vo všetkých svojich aktivitách na vnútornom trhu, vrátane hospodárskych, dodržiavala.

Na druhej strane, Únia disponuje výlučnou právomocou stanovovať pravidlá týkajúce sa politiky hospodárskej súťaže (3), ktoré sú potrebné pre fungovanie vnútorného trhu (článok 3 ods. 1 písm. b)).

2.4.1 Konkrétne ide o to, že nekalé praktiky a zneužitie dominantného postavenia (protimonopolné opatrenia) sú nezlučiteľné s vnútorným trhom a sú zakázané, predovšetkým preto, že okrem iného spôsobujú ujmu spotrebiteľom, podnikom a iným účastníkom trhu, napr. zamestnancom.

2.4.2 Rovnako i neadekvátne uplatňovanie alebo neuplatňovanie opatrení o koncentrácii podnikov môže spotrebiteľom, podnikom a ďalším účastníkom vnútorného trhu, napr. zamestnancom spôsobiť vážnu ujmu.

2.4.3 Relevantnou referenciou pri vyhodnocovaní žiadanej efektívnosti je to, aby spotrebitelia neboli koncentráciou poškodení. Za týmto účelom musí byť efektívnosť vysoká a treba ju dosiahnuť rýchlo. Musí byť prospešná pre spotrebiteľov na uvedených trhoch, kde by v opačnom prípade pravdepodobne nastali problémy v oblasti hospodárskej súťaže.

V oblasti ochrany spotrebiteľa disponuje Únia zdieľanými právomocami (článok 4 ods. 2 písm. f)).

2.5.1 Požiadavky na ochranu spotrebiteľa by mali byť zohľadňované pri stanovovaní a uplatňovaní ďalších politík a aktivít Spoločenstva, ako sa uvádza v novom článku 12 Zmluvy o fungovaní EÚ.

2.5.2 Ide o horizontálny prístup politiky na ochranu spotrebiteľa, výslovne uznaný primárnym právom Spoločenstva. Podľa neho je na dosiahnutie vnútorného trhu životne dôležité zohľadňovať záujmy spotrebiteľov vo všetkých relevantných politických a hospodárskych oblastiach, s cieľom zabezpečiť pre všetkých občanov Európskej únie vyššiu mieru ochrany.

2.5.3 V návrhoch aproximácie právnych predpisov v oblasti ochrany spotrebiteľa je Komisia povinná opierať sa o vyššiu mieru ochrany (článok 114 ods. 3 Zmluvy o fungovaní EÚ). Táto povinnosť Komisie spočíva v potrebe podporovať záujmy spotrebiteľov a garantovať ich prostredníctvom vyššej miery ochrany zo strany Únie (článok 169 Zmluvy o fungovaní EÚ).

2.5.4 Až doposiaľ sa (4) harmonizácia v oblasti ochrany spotrebiteľa vo všeobecnosti zakladala na zásade „minimálnej harmonizácie“, v rámci ktorej majú členské štáty možnosť prijať či zachovať opatrenia na vyššiu mieru ochrany, čo niekedy spôsobilo právny rozpor medzi ochranou spotrebiteľa a dokončovaním vnútorného trhu.

EHSV vo svojom stanovisku „Právna úprava hospodárskej súťaže a ochrany spotrebiteľov“ (5) upozornil na to, že hoci voľná hospodárska súťaž je pre všetkých aktérov na trhu a osobitne spotrebiteľov prínosom, napriek tomu došlo v hlavných liberalizovaných odvetviach ku skutočnému obmedzeniu voľnej hospodárskej súťaže, vrátane vylúčenia niektorých súťažiacich subjektov a zreteľného obmedzenia hospodárskych práv spotrebiteľov.

2.6.1 Výbor kládol dôraz na potrebu posilnenia informačných systémov a konzultácii so spotrebiteľmi. Európska sieť hospodárskej súťaže by mala v tomto zmysle prispôsobiť svoju činnosť na prijímanie informácií a pripomienok zo strany organizácií spotrebiteľov zo Spoločenstva i z jednotlivých štátov, s cieľom zefektívniť tak politiku hospodárskej súťaže a priznať spotrebiteľom ich hospodárske práva.

2.6.2 Pokiaľ ide o náhradu škôd spôsobených porušením pravidiel ochrany hospodárskej súťaže, EHSV sa k tejto téme vyjadril v súvislosti so zelenou knihou (6), ktorú vypracovala Komisia. Je za vypracovanie smerníc Spoločenstva, ktoré by stanovovali podmienky uplatnenia zodpovednosti za škodu z dôvodu porušenia článkov 81 a 82 Zmluvy.

2.6.3 EHSV sa tiež vyslovil za to, aby sa na úrovni Spoločenstva vykonávala regulácia kolektívnych žalôb o náhradu škody, predovšetkým žalôb podaných organizáciami spotrebiteľov (7). Mali by ju vykonávať subjekty zastupujúce sociálnych a hospodárskych aktérov pôsobiacich na vnútornom trhu.

2.6.4 V súčasnosti je v procese prípravy stanovisko k „Bielej knihe o žalobách o náhradu škody pre porušenie antitrustových pravidiel ES“ (8). Keďže očakávame jeho schválenie, odkazujeme v tejto súvislosti na jeho obsah.

2.6.5 Preto cieľom tohto stanoviska nie je obsiahnuť otázky týkajúce sa civilného vymáhania škôd, spôsobených porušením antitrustových pravidiel alebo kolektívnych žalôb organizácii spotrebiteľov pôsobiacich na vnútornom trhu, pretože ide o problematiku, ku ktorej sa EHSV už vyjadril. Toto stanovisko sa bude zaoberať hospodárskou demokraciou na vnútornom trhu.

3. Priblíženie pojmu hospodárska demokracia na vnútornom trhu

3.1 Cieľom politiky hospodárskej súťaže je vytvorenie a ochrana podmienok, ktoré umožňujú konkurenčné fungovanie trhov, v záujme spotrebiteľov i podnikov. To znamená:

— čoraz efektívnejšie bojovať proti praktikám, ktoré narušujú podmienky hospodárskej súťaže na trhu,

— vytvoriť nevyhnutné podmienky na to, aby bola spotrebiteľom a všetkým tým, ktorých hospodárske záujmy sa odvíjajú od ich hospodárskych aktivít na trhu, vrátane zamestnancov, umožnená aktívna účasť na politike hospodárskej súťaže,

— podporovať plynulý tok informácií a pružné konzultácie s viditeľnými výsledkami a

— stanoviť právne nástroje alebo spôsoby adekvátnej ochrany zásady rovnosti účastníkov na trhu, pričom sa nesmie zabúdať na malé a stredné podniky, ktoré by tiež mali veľký úžitok z takejto politiky Spoločenstva, ďalej vlastnícke právo, ochranu spotrebiteľa a prístup k službám všeobecného záujmu.

3.2 V tomto zmysle sa začalo hovoriť o potrebe zaručenia „hospodárskej demokracie na vnútornom trhu“. Dosiahnuť túto hospodársku demokraciu predstavuje prioritu zakotvenú v Lisabonskej agende, usilujúcej sa premeniť Úniu na najkonkurenčnejšiu a najdynamickejšiu ekonomiku na svete, schopnú udržateľného hospodárskeho rastu, s väčším počtom kvalitnejších pracovných miest a s väčšou sociálnou súdržnosťou (9).

S cieľom zaručiť fungovanie hospodárskej demokracie na vnútornom trhu, ktorá by zlepšila kvalitu života občanov Európy, je potrebné konať v zmysle troch hlavných línií.

Po prvé, treba rozvíjať a uplatňovať tradičné nástroje politiky hospodárskej súťaže, to znamená antitrustové predpisy, predpisy o koncentrácii a štátnej pomoci, pričom pozornosť by sa mala venovať hlavne vybraným odvetviam, prednostne liberalizovaným sektorom.

3.3.1.1 Inými slovami: ide o služby všeobecného hospodárskeho záujmu, v rámci ktorých nastal posun zo systému riadenia spomínaných služieb monopolným charakterom na nedávno otvorený trhový systém, kde má jeden podnik dominantné postavenie a následne je hospodárska súťaž obmedzená kvôli slabému prenikaniu nových subjektov na trh.

3.3.1.2 V tejto oblasti by bolo potrebné podporiť zásahy spotrebiteľov, čím by sa reálne uplatnili antititrustové pravidlá. To znamená, že práve oni by na základe svojej legitimity začali zavádzať potrebné postupy v momente, keď by zaznamenali možné porušenie antititrustových pravidiel. Hlavnými prostriedkami sú: informovanosť, vzdelanie a povedomie samotného spotrebiteľa a bezpochyby aj uľahčenie ich legitimizácie a prístupu, ako aj prístupu organizácií spotrebiteľov k relevantným inštitúciám i postupom.

Po druhé, treba dopodrobna rozpracovať politiku hospodárskej súťaže, ktorá má vplyv na spotrebiteľov a vo všeobecnosti aj na všetkých, ktorí majú príjem z hospodárskych aktivít realizovaných na trhu, vrátane zamestnancov.

3.3.2.1 Praktiky, ktoré narúšajú hospodársku súťaž, vykonávané podnikmi nedodržujúcimi ustanovenia dohôd alebo zneužívajúcimi svoje dominantné postavenie znamenajú nakoniec zníženie príjmov alebo zvýšenie nákladov poškodenej strany. To narúša jej vlastnícke právo na takýto príjem a poškodená strana sa stáva obeťou porušovania práva.

3.3.2.2 Dôsledky porušenia pravidiel hospodárskej súťaže sa môžu preto prirovnať k neodôvodnenému privlastneniu si príjmov spotrebiteľov, všetkých tých, ktorí majú príjem z hospodárskych aktivít a všetkých podnikov, ktoré počas pôsobenia na trhu dodržiavajú pravidlá hospodárskej súťaže. Tento nový prístup k politike ochrany hospodárskej súťaže by navyše predstavoval posilnenie postavenia malých a stredných podnikov, ktoré, ako je známe, predstavujú základ európskeho hospodárstva.

Po tretie je potrebné upevniť a rozvíjať nevyhnutnú spoluprácu medzi členmi Európskej siete hospodárskej súťaže (ECN) a Komisiou, medzi národnými súdmi a Komisiou a medzi národnými spotrebnými orgánmi, národnými organizáciami spotrebiteľov a Komisiou.

3.3.3.1 Ich vzájomná pomoc umožní v kratšom čase rozhodnúť o tom, kto by mal v prípade danej sťažnosti realizovať vyšetrovanie, ako aj efektívnejšie a vhodnejšie riešenie jednotlivých prípadov.

4. Pripomienky k témam, ktoré ovplyvňujú hospodársku demokraciu

4.1 Na uskutočnenie skutočnej hospodárskej demokracie musí EÚ prispôsobiť svoju politiku hospodárskej súťaže, ako aj opatrenia na aproximáciu národných právnych predpisov, potrebám a očakávaniam európskych spotrebiteľov a všetkých subjektov pôsobiacich na trhu. Základom je preto rozvinúť konkrétne aktivity v oblastiach, ktoré zaručia zlepšenie dôvery všetkých zainteresovaných subjektov vo vnútorný trh.

4.2 Harmonizácia právnych predpisov

Bez harmonizovaných právnych predpisov, a to minimálne v takých kľúčových oblastiach ako je materiálne a procesné právo, sa len ťažko bude dať hovoriť o skutočnej hospodárskej demokracii na vnútornom trhu, podobne ako sa uvádza v článku 114 Zmluvy o fungovaní EÚ a ďalších, predovšetkým v článku 116.

4.2.1.1 O skutočnom vnútornom trhu je možné hovoriť len vtedy, keď budú spotrebitelia cítiť dostatočnú istotu a dôveru v to, že nech realizujú svoje nákupy kdekoľvek v Európe, budú všade rovnako chránení pred možným poškodením svojich hospodárskych práv zo strany podnikov. Cezhraničný pohyb tovaru a služieb umožní spotrebiteľom hľadať vhodné ponuky a inovatívne produkty a služby, a tak mu umožňuje prijímať tie najvýhodnejšie rozhodnutia. Prvoradé je preto v celej EÚ dosiahnuť minimalizovanie odchýlok v pravidlách na ochranu spotrebiteľa.

Napriek tomu, že členské štáty postupne zapracovávali do vnútroštátnych ustanovení príslušné ustanovenia článkov 101 a 102 (pôvodné články 81 a 82), naďalej pretrvávajú výrazné rozdiely medzi jednotlivými vnútroštátnymi právnymi predpismi týkajúcimi sa hospodárskej súťaže. Rozdiely je možné zaznamenať jednak pri predmetných definíciách pojmov ako sú dominantné postavenie, zneužívanie, hospodárska závislosť, ako aj pri procesnom práve spotrebiteľov, pri uznaní úlohy organizácií spotrebiteľov, alebo vo vzťahoch medzi nimi a národnými orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže.

4.2.2.1 Pre zjednotenie stanovených cieľov pre vnútorný trh a pre ochranu spotrebiteľa je princíp „minimálnej harmonizácie“, používaný ako prostriedok harmonizácie národných právnych predpisov, ten najadekvátnejší. Na druhej strane, tento princíp verzus princíp „krajiny pôvodu“ spolu s iným typom „klauzúl vnútorného trhu“ o vzájomnom uznaní právnych predpisov o ochrane spotrebiteľa nie je v súlade so „zvýšenou mierou ochrany spotrebiteľov“.

4.2.2.2 Aby bola dosiahnutá spomínaná vyššia miera ochrany spotrebiteľa a tiež v súlade s poslednými stratégiami Spoločenstva v oblasti spotrebiteľskej politiky 2002/2006 a 2007/2013 by bolo vhodné, aby sa v osobitných otázkach, ktoré sú považované za veľmi dôležité, ako sú zásady, definície a určité procesné aspekty, pokračovalo smerom k úplnej harmonizácii.

Obete narušenia pravidiel hospodárskej súťaže by mali byť efektívne a celkovo odškodnené, a tak treba zabrániť neoprávnenému obohateniu porušovateľov. Na tento účel by mohli byť využité nasledujúce nástroje:

— konfiškácia neoprávneného zisku verejnými orgánmi; neoprávnene nadobudnuté prostriedky by mali byť použité na verejnoprospešné účely, vopred stanovené v národných právnych predpisoch, prednostne na financovanie verejných opatrení na pomoc obetiam; vnútroštátne opatrenia pritom musia spĺňať zásady rovnocennosti a efektívnosti stanovené Súdnym dvorom Európskych spoločenstiev;

— za najvážnejšie priestupky, ktoré poškodzujú fungovanie a dokončenie vnútorného trhu je potrebné stanoviť účinné, odrádzajúce a primerané vykonávacie opatrenia administratívneho alebo trestného charakteru; definícia ilegálnosti by sa mala týkať oblastí výlučnej právomoci Únie, aby sa stanovením minimálnych a spoločných kritérií priestupkov (10) zaručilo čo najefektívnejšie vykonávanie práva Spoločenstva; Lisabonská zmluva počíta s možnosťou prijať, na základe procesu spolurozhodovania, minimálne opatrenia týkajúce sa vymedzenia trestných činov a sankcií tak, že pre mimoriadne vážne priestupky a priestupky s cezhraničným charakterom stanoví minimálne predpisy (článok 83 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ);

— zverejnenie postihov môže byť efektívnym opatrením, ponúkne verejnosti prístupné prostriedky, ako napr. databázu porušovateľov atď.; postihy za protisúťažné praktiky sú pre eventuálnych porušovateľov odrádzajúcim prvkom; zverejnenie rozhodnutí ukladajúcich pokuty informuje obete o závažnosti prípadu a pomáha zvyšovať povedomie občanov o opatreniach na ochranu hospodárskej súťaže;

— v každom prípade obsahujú aj doplňujúce opatrenia k odškodneniam, ktoré, ako už bolo povedané, nebudú predmetom tohto stanoviska, keďže sa očakáva schválenie stanoviska k príslušnej „Bielej knihe o žalobách o náhradu škody pre porušenie antitrustových pravidiel ES“.

4.2.3.1 S cieľom čo najviac zefektívniť náhradu škôd by bolo potrebné položiť si otázku, či by vnútroštátne súdy boli oprávnené rozhodovať o konečnom osude administratívnych pokút a začleniť ich do civilného procesu vyhodnotenia odškodnenia obetí.

4.2.4 Jedným z cieľov, ktorý je potrebné mať na pamäti pri reforme právnych predpisov ovplyvňujúcich riadenie vnútorného trhu, je ako v niektorých prípadoch skombinovať adekvátnym spôsobom úplnú harmonizáciu právnych predpisov a vyhnúť sa zníženiu miery ochrany spotrebiteľov v určitých členských štátoch.

4.3 Porušenie základných práv

4.3.1 Porušenie pravidiel vnútorného trhu narúša celý rad základných práv Únie, ako sú: zásada rovnosti pred zákonom (článok 20 Charty základných práv), vlastnícke právo (článok 17 charty), ochrana spotrebiteľa (článok 38 charty) a prístup k službám všeobecného záujmu (článok 36 charty), ktorých ochrana prináleží tiež inštitúciám a orgánom Únie. Niektoré z nich, predovšetkým zásada rovnosti alebo zákaz nerovného zaobchádzania, boli tiež konkretizované v legislatívnej úprave v oblasti hospodárskej súťaže ako hlavný princíp správania sa všetkých hospodárskych subjektov, tak vo vzťahu k súťažiacim subjektom, ako aj vo vzťahu k spotrebiteľom (11).

4.3.2 V súvislosti s vyššie uvedeným sa vynárajú nasledujúce otázky:

— Je potrebný špeciálny spôsob ochrany pred porušovaním týchto práv?

— Ktoré by bolo najlepšie opatrenie v rámci práva Spoločenstva?

— Bolo by vhodné, v súlade s článkami 17, 20 a 38 Charty základných práv, stanoviť tieto práva spotrebiteľom, podnikom a všetkým, ktorých hospodárske práva sú odvodené od ich hospodárskych aktivít na trhu, vrátane zamestnancov, ako špecifické pravidlá v rámci právnych predpisov Spoločenstva o voľnej hospodárskej súťaži?

4.3.3 Stanovenie „vyššej miery ochrany“ by mohlo byť považované ako jeden zo spôsobov uplatnenia a ochrany základných práv na trhu, keďže stanovenie špecifického spôsobu alebo jednotného postupu by znamenalo väčšiu administratívnu záťaž. EHSV sa domnieva, že vhodnejšie by bolo využiť už existujúce nástroje a posilniť tak ligitimizáciu organizácii spotrebiteľov. Žiaduce by bolo posilniť, prostredníctvom vhodných politických opatrení a kanálov, začlenenie medzi špecifické právne predpisy EÚ a členských štátov – predovšetkým v určitých oblastiach, ako obstarávanie základných tovarov a služieb, ochrana hospodárskej súťaže, nekalé praktiky – konkrétnych klauzúl, uznávajúcich práva spotrebiteľov alebo akejkoľvek inej osoby s hospodárskymi právami, vrátane zamestnancov a zabezpečiť ich uzákonenie. Pomohlo by to tiež informovanosti a zvýšeniu povedomia u samotných občanov, čo považujeme za podstatné.

4.4 Angažovanosť rôznych účastníkov trhu

4.4.1 Lisabonská zmluva v článku 15 Zmluvy o fungovaní EÚ stanovuje, že inštitúcie, orgány, úrady a agentúry Únie dodržiavajú v čo najväčšej možnej miere zásadu otvorenosti, s cieľom podporovať dobrú správu vecí verejných a zabezpečiť účasť občianskej spoločnosti. Transparentnosť je základným predpokladom k tomu, aby občania prijímali politické opatrenia Spoločenstva.

Účasť treba rozvíjať prostredníctvom založenia plynulých a efektívnych komunikačných mechanizmov medzi Komisiou a orgánmi hospodárskej súťaže a organizáciami spotrebiteľov, aby bolo možné vopred uskutočniť preventívne opatrenia voči porušeniam cezhraničného charakteru. Potrebné by bolo preto zodpovedať nasledujúce otázky:

— Akými spôsobmi je možné zlepšiť spoluprácu?

— Ako posilniť prevenciu?

Európsky parlament navrhuje (12) zriadiť funkciu „európskeho ombudsmana pre spotrebiteľov“ a podporuje myšlienku menovať v rámci Európskej komisie poradcov, ktorí by boli zodpovední za vzťahy so spotrebiteľmi. Vhodné by bolo preto uvažovať o vytvorení „ad hoc“ orgánu, ktorý by zastával funkciu európskeho ombudsmana pre spotrebiteľov alebo rozšíriť právomoci už existujúceho európskeho ombudsmana. S cieľom vytvoriť kritérium „primeranosti“ pokiaľ ide o prostriedky na zabezpečenie ochrany spotrebiteľov v politike hospodárskej súťaže a na optimalizáciu existujúcich zdrojov je nám jasné, že v zásade by stačilo menovať jedného poradcu, ktorý by bol zodpovedný za vzťahy so spotrebiteľmi (13) na tých útvaroch Komisie, ktoré sa najviac zaoberajú politikou hospodárskej súťaže.

4.4.3 Možno by bola potrebná reforma administratívnych postupov v Komisii, aby bolo možné určiť postupy postihov v plnom súlade so zásadou dôvernosti. Problém by sa mohol vyriešiť pomocou zásad článku 41 Európskej charty základných práv, ktorý garantuje prístup k spisu, vypočutie, odôvodnenie rozhodnutí a právo na odvolanie.

4.4.4 Potrebné je zlepšiť spätnú väzbu o minimálnych pravidlách konzultácie a zaviesť pre všetky GR povinnosť, aby vyhodnotenie dôsledkov týchto konzultácií realizovali pri všetkých návrhoch a nielen pri strategických návrhoch, ako na to poukázal EHSV (14). Komisia by okrem toho mala preskúmať otázky, ktoré majú veľký význam pre všetkých európskych občanov, akými sú: jazyk konzultácií, neutralita otázok a čas určený na odpoveď.

4.4.5 Jednou z problematík, ktorú treba riešiť, je úloha, akú môžu v celom procese žaloby zohrávať združenia spotrebiteľov alebo iné reprezentatívne subjekty, len čo budú uzákonené. Po ukončení diskusií o spomínanej Bielej knihe o žalobách o náhradu škody pre porušenie antitrustových pravidiel ES bude musieť byť táto problematika vyriešená pomocou vhodného legislatívneho nástroja.

4.4.6 Základným aspektom je uvedomelosť občanov o význame ich účasti na politike hospodárskej súťaže. Zakázané aktivity, ako sú kartely vytvárané určitými podnikmi nemôžu občania vnímať ako niečo nedotknuteľné, niečo, čo sa dá riešiť iba vo vysokých politických a ekonomických kruhoch, ale ako počínanie, ktoré má závažné spoločenské dôsledky, ohrozujúce a niekedy narúšajúce právo vlastníctva poškodených. Za týmto účelom sú potrebné diskusie a prijatie najodporúčanejších opatrení týkajúcich sa vzdelávania a zvyšovania povedomia európskych spotrebiteľov, aby si uvedomili dôsledky takýchto nezákonných aktivít. Znamenalo by to v prvom rade naďalej podporovať činnosť Siete európskych centier pre spotrebiteľov vo všetkých oblastiach. Dôležité je investovať i naďalej do zakladania takýchto centier, minimálne vo všetkých dôležitých mestách jednotlivých členských štátov, rovnako ako do reklamných kampaní, všeobecných i špecifických pre určité odvetvia, ktoré umožnia rýchlo a jednoducho oboznámiť občanov o právach spotrebiteľov, a tiež do zakladania centier a orgánov, na ktoré by sa mohli občania obrátiť v prípade reklamácií alebo poradenstva.

4.5 Služby všeobecného záujmu

4.5.1 Právny základ zásahu Spoločenstva v oblasti služieb všeobecného záujmu je zakotvený v článku 14 Zmluvy o fungovaní EÚ a v protokole č. 26. S cieľom zabezpečiť vysokú kvalitu, bezpečnosť a finančnú dostupnosť, rovné zaobchádzanie a podporu univerzálneho prístupu a práv užívateľov by bolo potrebné položiť si nasledujúce otázky:

— Ako by malo prebiehať pravidelné vyhodnocovanie na úrovni Spoločenstva?

— Aké opatrenia je potrebné prijať v čerstvo liberalizovaných odvetviach, aby sa predišlo deformácii hospodárskej súťaže?

— Ako dosiahnuť to, aby prínos z otvorenia trhov mal spotrebiteľ?

4.5.2 Vo všeobecnosti nedostatok transparentnosti v riadení týchto služieb, ako aj neopodstatnene vysoké tarify, ktoré musia znášať priemyselní zákazníci a spotrebitelia spôsobujú, že je potrebné vyriešiť spomínané otázky.

4.6 Úloha politiky hospodárskej súťaže na vnútornom trhu

4.6.1 Stanovenie pravidiel hospodárskej súťaže, potrebných na fungovanie vnútorného trhu, spadá do výlučnej kompetencie Únie.

4.6.2 Politika hospodárskej súťaže by mala spotrebiteľom zaručiť tie najlepšie možnosti v otázkach ceny, kvality a rozmanitosti, najmä pokiaľ ide o základné tovary a služby, ako sú potraviny, bývanie, vzdelanie, zdravotníctvo, energetika, doprava a telekomunikácie, pričom im budú ponúkané tie najnižšie ceny.

K efektívnosti trhu treba napriek tomu pridať ako konečný cieľ zlepšenie kvality života a blaho spotrebiteľa. K naplneniu tohto cieľa je potrebné, aby bol, namiesto vnímania spotrebiteľa ako pasívneho predmetu pojmu blaha, stanovený právny inštitucionálny rámec pre aktívnu účasť spotrebiteľa.

4.6.3.1 Súčasný právny rámec je preto treba rozvinúť a preorientovať interpretáciu pravidiel smerom na nové právne orgány pre politiku hospodárskej súťaže. Na záver by bolo vhodné zvážiť prijatie nových právnych noriem, ktoré by doplnili alebo nahradili tie aktuálne.

Brusel, 3. decembra 2008. Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI Generálny tajomník Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Martin WESTLAKE

(1) Použité je číslovanie podľa konsolidovanej verzie Zmluvy o Európskej únii a Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ktoré sú uverejnené v Ú. v. EÚ C 115, 9.5.2008.

(2) Týka sa úpravy Charty z 12. decembra 2007, v Štrasburgu, ktorá bola zverejnená v Ú. v. EÚ C 303, 14.12.2007. Táto druhá verzia bola nevyhnutná, pretože k Charte boli po jej prvom prijatí na summite v Nice v decembri 2000 pripojené vysvetlenia v poznámkach pod čiarou.

(3) Pozri „Usmernenia na posudzovanie horizontálnych fúzií podľa nariadenia Rady o kontrole koncentrácií medzi podnikmi“, uverejnené v Ú. v. EÚ C 31, 5.2.2004, s. 5.

(4) Ako výnimku je možné citovať smernicu 2005/27/ES o nekalých obchodných praktikách.

(5) Ú. v. EÚ C 309, 16.12.2006, s. 1.

(6) Ú. v. EÚ C 324, 30.12.2006, s. 1.

(7) Ú. v. EÚ C 162, 25.6.2008, s. 1.

(8) KOM(2008) 165 v konečnom znení. Ú. v. EÚ C 309, 16.12.2006, s. 1.

(9) Závery Predsedníctva Európskej rady z Feira, 2000.

(10) Pozri v tejto súvislosti Návrh Komisie o ochrane životného prostredia prostredníctvom trestného práva, KOM(2007) 51 v konečnom znení a judikatúru ESD vo veci C-176/03 a C-440/05.

(11) Pozri články 101 ods. 1 písm. d) a 102 písm. c) Zmluvy o fungovaní EÚ.

(12) Správa europoslanca Lasse Lehtinena o strategickom programe spotrebiteľov 2007 – 2013.

(13) Článok 153 ods. 2 Zmluvy o EÚ stanovuje: „požiadavky ochrany spotrebiteľa sa zohľadnia pri definovaní a uskutočňovaní iných politík a činností Spoločenstva“. Táto povinnosť sa týka všetkých úradníkov inštitúcií Európskej únie. Pozícia poradcu zodpovedného za vzťahy so spotrebiteľmi by mohla prispieť k tomu, že bude ostatným úradníkom pripomínať ich záväzok voči občanom pri ich každodennej práci.

(14) Pozri: Zelená kniha – Európska iniciatíva týkajúca sa transparentnosti – Ú. v. EÚ C 324, 30.12.2006.