Ako ukazuje Graf 2 , je možné pozorovať pomalý, ale stály nárast počtu podnikov, na ktoré sa vzťahuje smernica. To treba dať do súvislosti s tromi kolami rozšírenia počas tohto obdobia (roky 2004, 2007 a 2013), so sústavným prehlbovaním znalostí o nebezpečných látkach a zlepšovaním vykonávania smernice. Údaje o podnikoch nižšej úrovne sa nahlasovali až od vykazovaného obdobia rokov 2009 – 2011.

Členské štáty nahlásili spolu 11 297 podnikov, na ktoré sa vzťahuje smernica Seveso II. To predstavuje čisté zvýšenie počtu o 983 podnikov v porovnaní s rokom 2011 (10 314 podnikov), z čoho väčšinu tvoria podniky nižšej úrovne (756) a zostávajúce sú podniky vyššej úrovne (227). Hoci nárast počtu nahlásili takmer všetky členské štáty, najvýraznejší podiel sa pripisuje Nemecku (+ 859 podnikov). Dostupné údaje neumožňujú určiť, prečo k nárastu došlo (dôvodmi by mohli byť napríklad hospodársky rozmach, lepšie vykonávanie smernice alebo prísnejšia klasifikácia nebezpečných látok).

V prípadoch nízkeho počtu externých núdzových plánov sa dôvody výrazne líšili. Jeden členský štát uviedol, že 6 jeho regionálnych orgánov neprijalo externé núdzové plány. Neuviedol však, koľkých z jeho 25 podnikov sa to týkalo, takže to nebolo možné vyčísliť. Ďalší členský štát uviedol, že pre celú krajinu bol vypracovaný jediný externý núdzový plán, nie však pre konkrétny podnik, a z poskytnutých informácií nebolo zrejmé, ako bol tento plán preskúšaný. Počas ďalšieho prešetrovania Komisie tento členský štát informoval, že situácia sa medzitým zmenila a po roku 2014 boli vypracované a preskúšané individuálne externé núdzové plány.

Väčšina členských štátov nahlásila, že tieto informácie sa poskytujú vo forme letákov a navyše sa používajú aj iné komunikačné prostriedky (napríklad webové stránky alebo verejné zhromaždenia). Päť členských štátov nahlásilo, že informácie sú dostupné iba online, a teda sa nemusia dostať ku všetkým osobám, ktoré by mohli byť ohrozené. Aj keď niektoré z týchto členských štátov sprístupňujú dané informácie na požiadanie u príslušných orgánov alebo v priestoroch prevádzkovateľov, nezdá sa, že by to bolo v súlade s požiadavkou na poskytovanie informácií bez potreby žiadať o ne. Za zmienku tiež stojí, že čoraz viac členských štátov by v prípade havárie využilo mobilné komunikačné technológie – napríklad varovné aplikácie, SMS alebo sociálne médiá – s cieľom poslať výstrahu každému človeku v postihnutej oblasti a komunikovať bezpečnostné pokyny.

3.Štatistické údaje o veľkých haváriách z databázy eMARS

Počet veľkých havárií je jedným z kľúčových ukazovateľov pri hodnotení plnenia smernice Seveso II a jej cieľa predchádzať veľkým haváriám. Tento údaj sám osebe nie je významný, keďže treba vziať do úvahy, že hodnotenie ovplyvňujú ďalšie faktory, ako napríklad rastúci počet podnikov alebo dôsledky havárií (zdravotné, environmentálne, hospodárske). Najmä pokiaľ ide o uvedené dôsledky, k dispozícii je málo údajov, čo obmedzuje možnosti hodnotenia situácie. Pomerne nízky počet porovnateľných havárií s podobnými príčinami a dôsledkami napokon neumožňuje dospieť k fundovaným záverom.

V rokoch 2000 až 2014 bolo do databázy eMARS nahlásených celkovo 490 havárií. Z toho 421 bolo veľkých havárií, ktoré spĺňajú aspoň jedno kritérium z prílohy VI k smernici Seveso II. To znamená, že v priemere došlo k 30 veľkým haváriám za rok. Približne 70 % veľkých havárií vzniklo v podnikoch vyššej úrovne. Ako ukazuje Graf 10 , celkový počet veľkých havárií zostáva pomerne stabilný napriek rastúcemu počtu podnikov, na ktoré sa vzťahuje smernica Seveso II. Okrem toho Graf 11 ukazuje, že počet úmrtí od roku 2000 klesol, čo by mohlo naznačovať, že dôsledky havárií sa zmierňujú. Osobitne povzbudzujúca je skutočnosť, že po roku 2004 nebolo nahlásené žiadne úmrtie mimo podniku.

Dôvody nahlasovania veľkých havárií sa v priebehu rokov veľmi nezmenili. Medzi nebezpečnými javmi, ktoré sa uvádzajú pri nahlásených haváriách, je zrejme najčastejším únik toxických látok. To zodpovedá skutočnosti, že pri väčšine havárií sú prítomné toxické a/alebo horľavé látky. Ak sa zoberie do úvahy počet podnikov, zhromaždené údaje ukazujú, že najväčšia pravdepodobnosť vzniku veľkých havárií je v odvetví petrochémie a spracovania ropy.

Databáza eMARS obsahuje obmedzené informácie o sociálno-ekonomických dôsledkoch (napr. strata majetku, poškodenie životného prostredia, strata pracovných miest, strata dobrého mena, dlhodobý vplyv na okolie). Iba 124 zo 490 hlásení o haváriách do istej miery obsahuje tieto údaje. Spravidla sa to obmedzuje na bezprostredné dôsledky (napr. poistné škody) a neberú sa do úvahy širšie alebo dlhodobé dôsledky (napr. strata pracovných miest, poškodenie životného prostredia). Podrobnejšie informácie o sociálno-ekonomických dôsledkoch sú verejne dostupné iba pre malý počet mimoriadne veľkých havárií. Úrad Spojeného kráľovstva pre ochranu zdravia a bezpečnosť (Health and Safety Executive) vypracoval metodiku modelovania ekonomických dôsledkov pre niektoré dosahy veľkej havárie. Aj keď tento prístup nezahŕňa niektoré dôležité dôsledky (vrátane poškodenia životného prostredia), jeho uplatnenie na Európsku úniu naznačuje dôsledky rádovo v hodnote niekoľkých miliárd EUR ročne. Hlbšie poznatky o sociálno-ekonomických dôsledkoch by boli užitočné pre lepšie pochopenie vplyvu a prínosov legislatívneho rámca, vyžadovalo by si to však značné úsilie o systematickejšie zhromažďovanie takýchto informácií.

4.Závery a ďalší postup

Smernica Seveso II prispela k dosiahnutiu nízkej frekvencie veľkých havárií s ohľadom na veľmi vysokú mieru industrializácie v Európskej únii. Všeobecne sa považuje za referenčný štandard politiky v oblasti priemyselných havárií a v mnohých krajinách sveta slúži ako legislatívny vzor.

Uvedená analýza potvrdzuje, že smernica Seveso II funguje dobre. Praktické vykonávanie a presadzovanie smernice Seveso II sa vo väčšine oblastí ďalej zlepšilo, a predovšetkým prevádzkovatelia v priemysle do značnej miery spĺňajú požiadavky týkajúce sa bezpečnostných správ a interných núdzových plánov. Ako však bolo možné pozorovať už počas predchádzajúcich vykazovaných období, v malom počte členských štátov je naďalej potrebné zvýšiť úsilie v niektorých oblastiach. Týka sa to predovšetkým vypracovávania a preskúšavania externých núdzových plánov, poskytovania informácií verejnosti a inšpekcií. Uvedené nedostatky môžu zvyšovať riziko, neexistujú však dôkazy, že by to už viedlo k vyššiemu počtu veľkých havárií v týchto členských štátoch.

Napriek nárastu počtu podnikov, na ktoré sa vzťahuje smernica Seveso II, celkový počet veľkých havárií za rok zostáva stabilný (približne 30 za rok) a existujú náznaky, že ich dôsledky sa zmenšujú.

Zistenia z predchádzajúceho vykazovaného obdobia Komisia zohľadnila pri revízii smernice Seveso II, ktorá viedla k prijatiu smernice Seveso III. Novou smernicou sa posilňuje právo verejnosti na primerané informovanie a určité ustanovenia sa majú uplatňovať aj na podniky nižšej úrovne. Zahŕňa podrobné pravidlá na zabezpečenie primeraných konzultácií s verejnosťou o jednotlivých projektoch a zavádza prísnejšie ustanovenia o inšpekciách. Očakáva sa preto, že dodržiavanie ustanovení smernice Seveso III prispeje k potrebným zlepšeniam, ktoré sa zdôrazňujú v tejto správe.

Komisia bude pozorne monitorovať pokrok v týchto otázkach a naďalej bude členským štátom pomáhať pri ďalšom zlepšovaní ich úrovne plnenia smernice, podľa potreby rôznymi podpornými činnosťami a opatreniami na presadzovanie smernice.