EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli30. 3. 2022 COM(2022) 142 final 2022/0095(COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY, ktorým sa zriaďuje rámec na stanovenie požiadaviek na ekodizajn udržateľných výrobkov a zrušuje smernica 2009/125/ES (Text s významom pre EHP) {SEC(2022) 165 final} - {SWD(2022) 81 final} - {SWD(2022) 82 final} - {SWD(2022) 83 final}



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1.KONTEXT NÁVRHU •Dôvody a ciele návrhu Hlavnými cieľmi tohto nariadenia je znížiť negatívne vplyvy životného cyklu výrobkov na životné prostredie a zlepšiť fungovanie vnútorného trhu. Tieto ciele sú zamerané na vyriešenie problémov a ich príčin analyzovaných v posúdení vplyvu. Vyplývajú zo skutočnosti, že na vnútornom trhu sú dostupné výrobky, ktoré spôsobujú zbytočné nepriaznivé vplyvy na životné prostredie. Toto nariadenie takisto prispieva k cieľom priemyselnej politiky EÚ, ktorými je posilnenie ponuky udržateľných výrobkov a dopytu po nich, dosiahnutie cieľa udržateľnej výroby a zabezpečenie rovnakých podmienok pre výrobky predávané na vnútornom trhu. Priemysel si vyžaduje harmonizované požiadavky uplatniteľné vo všetkých oblastiach, efektívne prostriedky na ich dodržiavanie, riadne presadzovanie, posilnenie dohľadu nad trhom a colné kontroly na základe analýza rizika. Výrobky zohrávajú životne dôležitú úlohu v životoch občanov EÚ a počet, škála a rôznorodosť výrobkov, ktoré sú v ponuke, sa neustále zvyšujú. Súbežne s technologickým pokrokom dosiahnutým za posledné desaťročia sa zvyšuje aj naša závislosť od nich: od výrobkov IKT, vďaka ktorým sme zostali počas krízy spôsobenej ochorením COVID-19 prepojení, až po nábytok a spotrebiče, ktoré zabezpečujú každodenné fungovanie našich domácností. Voľný obeh výrobkov je kľúčový na zabezpečenie fungovania vnútorného trhu, ktorý zostáva základom konkurencieschopnosti spoločností z EÚ a možnosti výberu pre spotrebiteľov. Cieľom tohto nariadenia je riešiť najnepriaznivejšie vplyvy výrobkov na životné prostredie tým, že sa prostredníctvom neho bude uplatňovať prístup založený na ekodizajne na veľmi široký sortiment výrobkov a umožní sa stanoviť široká škála cielených požiadaviek na výrobky. Preto sa ním zriaďuje rámec na stanovenie požiadaviek na ekodizajn na základe aspektov udržateľnosti a obehovosti uvedených v akčnom pláne pre obehové hospodárstvo, ako je trvácnosť, opätovná použiteľnosť, modernizovateľnosť a opraviteľnosť výrobkov, prítomnosť látok vzbudzujúcich obavy vo výrobkoch, energetická účinnosť výrobkov a efektívne využívanie zdrojov, recyklovaný obsah výrobkov, repasovanie a vysokokvalitná recyklácia výrobkov, a na zníženie uhlíkovej a environmentálnej stopy výrobkov. Bude tak prispievať k dosahovaniu celkových cieľov EÚ v oblasti klímy, životného prostredia a energie a zároveň bude podporovať hospodársky rast, tvorbu pracovných miest a sociálne začlenenie. Nariadením sa predĺži životnosť materiálov, zabezpečí čo najdlhšie uchovanie ich hodnoty a zvýši sa používanie recyklovaného obsahu vo výrobkoch. Tým sa podporí oddelenie hospodárskeho rozvoja od využívania prírodných zdrojov a zníži závislosť od materiálov, a zároveň sa posilní otvorená strategická autonómia a odolnosť EÚ. Viacero nedávnych udalostí nám pripomenulo možné zraniteľné miesta v globálnych dodávateľských reťazcoch. Toto nariadenie je súčasťou balíka iniciatív, ktorý Komisia predložila v súvislosti s udržateľnými výrobkami a podporou rozhodovania sa pre udržateľné výrobky. Balík obsahuje cielené odvetvové iniciatívy v oblasti textílií a stavebných výrobkov, ktoré sa zaoberajú výrobkami s najväčším vplyvom na životné prostredie a klímu, a iniciatívu na posilnenie postavenia spotrebiteľov v rámci zelenej transformácie prostredníctvom lepšej ochrany pred nekalými praktikami a lepšieho informovania. Napokon až do nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia Komisia zabezpečí pokračovanie úsilia podľa existujúcej smernice o ekodizajne, a to aj prijatím nového pracovného plánu pre ekodizajn a energetické označovanie na roky 2022 – 2024, ktorý sa bude zaoberať novými energeticky významnými výrobkami a ktorým sa aktualizuje a zvýši ambícia v súvislosti s výrobkami, ktoré už sú regulované. •Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky Týmto nariadením sa rozšíri rozsah pôsobnosti smernice o ekodizajne z hľadiska výrobkov, ako aj nových druhov požiadaviek. V záujme právnej zrozumiteľnosti by sa preto smernica o ekodizajne mala zrušiť. Vzhľadom na široký rozsah pôsobnosti navrhovaného nariadenia je potrebné čo najpresnejšie vymedziť, ako súvisí s existujúcimi právnymi predpismi platnými pre predmetné výrobky a s inými iniciatívami súvisiacimi s jeho cieľmi alebo cieľmi, ktoré sú preň relevantné. Cieľom je predchádzať duplikácii, aby sa minimalizovalo administratívne zaťaženie pre podniky a orgány. Všeobecný prístup spočíva v tom, že týmto nariadením sa stanovia požiadavky v prípadoch, v ktorých sa v existujúcich právnych predpisoch nestanovujú alebo dostatočne neriešia aspekty environmentálnej udržateľnosti. Preto sa bude uplatňovať všeobecná právna zásada lex specialis derogat legi generali (v rámci ktorej sú konkrétnejšie pravidlá nadradené všeobecnejším pravidlám). Presnejšie povedané, tento prístup sa týka dvoch kategórií: právnych predpisov pre jednotlivé výrobky a právnych predpisov zaoberajúcich sa horizontálnymi aspektmi. Právne predpisy pre jednotlivé výrobky sú právne predpisy zamerané na konkrétny výrobok alebo presne vymedzenú skupinu výrobkov, pričom často upravujú najmä aspekty bezpečnosti (napr. v prípade batérií, hračiek, čistiacich prostriedkov a balenia). Na všeobecnej úrovni tohto nariadenia nie je prakticky možné uvádzať špecifikáciu každého existujúceho právneho predpisu pre jednotlivé výrobky. Pred stanovením konkrétnych požiadaviek na úrovni konkrétneho výrobku pomocou opatrení podľa tohto nariadenia však Komisia podrobne posúdi všetky potenciálne prekrývania alebo konflikty s existujúcimi právnymi predpismi, aby sa predišlo duplikácii požiadaviek a nadmernému zaťaženiu podnikov. Platí zásada, že toto nariadenie sa bude vzťahovať len na výrobky, ktoré nie sú predmetom existujúcich právnych predpisov, alebo na prípady, v ktorých sa existujúce právne predpisy dostatočne nezaoberajú udržateľnosťou týchto výrobkov. Požiadavky na jednotlivé výrobky podľa tohto nariadenia budú ďalej zahrnuté do delegovaných aktov a ako také nemôžu nahradiť požiadavky stanovené na základe legislatívnych aktov, ako sú smernice alebo nariadenia (hoci môžu byť konkrétnejšie), a to v súlade so zásadou hierarchie noriem. Konkrétne v súvislosti so stavebnými výrobkami platí, že hoci tieto výrobky budú v rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia, vzhľadom na nevyhnutnosť riadenia priamych súvislostí medzi environmentálnymi a štrukturálnymi vlastnosťami vrátane ich vplyvu na zdravie a bezpečnosť sa požiadavky na ekodizajn stanovia podľa revidovaného nariadenia (EÚ) č. 305/2011 (nariadenie o stavebných výrobkoch) s výnimkou energeticky významných stavebných výrobkov, ktoré už upravuje existujúca smernica o ekodizajne. Právne predpisy upravujúce horizontálne aspekty sú právne predpisy, ktoré sa zaoberajú alebo sa môžu zaoberať horizontálnymi aspektmi podľa tohto nariadenia týkajúcimi sa širokého sortimentu výrobkov, ako sú pravidlá nariadenia REACH, ktorým sa upravujú chemické látky a udeľujú sa oprávnenia v súvislosti s chemickými látkami vo výrobkoch. Pokiaľ sa na konkrétne aspekty, ktoré sú predmetom tohto nariadenia, už vzťahujú alebo sa môžu vzťahovať právne predpisy horizontálnejším spôsobom, je jednoznačne potrebné a možné špecifikovať, ako súvisia s týmto nariadením na všeobecnejšej úrovni. Toto nariadenie bude takisto nadväzovať na všeobecný rámec pre dohľad nad trhom stanovený v nariadení o dohľade nad trhom a zároveň sa ním v prípade potreby ustanovenia prispôsobia osobitným cieľom iniciatívy. Pozri oddiel 7.9 a prílohu 14 k posúdeniu vplyvu, v ktorej sa podrobne uvádza, ako iniciatíva súvisí a je v súlade s existujúcimi a novými právnymi predpismi. Napokon, nariadenie o energetickom označovaní sa bude naďalej uplatňovať na energeticky významné výrobky súbežne s navrhovaným nariadením. Zabezpečí sa súlad. Znamená to napríklad, že tieto výrobky spravidla musia mať energetický štítok stanovený podľa nariadenia o energetickom označovaní. •Súlad s ostatnými politikami Únie Toto nariadenie nadväzuje na viacero politík Únie. Základom tejto iniciatívy je Európska zelená dohoda, stratégia rastu, ktorej cieľom je transformovať EÚ na spravodlivú a prosperujúcu spoločnosť s moderným a konkurencieschopným hospodárstvom, ktoré efektívne využíva zdroje a ktoré bude mať do roku 2050 nulovú bilanciu emisií skleníkových plynov, pričom jeho rast bude oddelený od využívania zdrojov. V Európskej zelenej dohode bola takisto oznámená nová priemyselná stratégia pre Európu a akčný plán pre obehové hospodárstvo, ktoré boli spoločne zverejnené v marci 2020.

V priemyselnej stratégii Európskej komisie pre Európu z roku 2020 sa stanovuje hlavná ambícia EÚ podporovať dvojakú transformáciu na klimatickú neutralitu a vedúce postavenie v digitálnej oblasti. Rovnako ako v Európskej zelenej dohode sa v nej zdôrazňuje vedúca úloha, ktorú v nej musí zohrávať európsky priemysel tým, že zníži svoju uhlíkovú a materiálnu stopu a urobí z obehovosti súčasť celého hospodárstva. Poukazuje sa v nej na potrebu zanechať tradičné modely a zásadne zmeniť spôsob, akým veci projektujeme, vyrábame, využívame a zbavujeme sa ich. Komisia v roku 2021 zverejnila aktualizáciu priemyselnej stratégie, ktorou sa posilňujú hlavné posolstvá stratégie z roku 2020 a zabezpečuje široká škála ďalších nástrojov na vykonávanie. Cieľom akčného plánu pre obehové hospodárstvo je okrem iného stimulovať rozvoj vedúcich trhov s klimaticky neutrálnymi a udržateľnými výrobkami v EÚ aj mimo nej. V záujme dosiahnutia tohto cieľa sa v ňom zriaďuje rámec pre politiku udržateľných výrobkov vrátane opatrení v troch rozsiahlych oblastiach: podpora udržateľného dizajnu výrobkov, posilnenie postavenia spotrebiteľov a verejných obstarávateľov a podpora obehovosti vo výrobných procesoch. Hoci tieto tri oblasti rámca pre politiku udržateľných výrobkov sú vzájomne synergické, toto nariadenie sa zameriava najmä na opatrenia stanovené v rámci prvej oblasti (udržateľný dizajn výrobkov), ktorých cieľom je zabezpečiť, aby boli výrobky vhodné pre klimaticky neutrálne a obehové hospodárstvo efektívne využívajúce zdroje, znížiť odpad a zabezpečiť, aby sa výsledky priekopníkov v oblasti udržateľnosti postupne stali štandardom. Ako bolo oznámené v akčnom pláne pre obehové hospodárstvo, podstatou tejto legislatívnej iniciatívy je rozšíriť rozsah pôsobnosti smernice o ekodizajne na iné ako energeticky významné výrobky tak, aby pokrývala čo najširšie spektrum výrobkov a prispela k dosiahnutiu obehového hospodárstva. Požiadavky na výrobky stanovené v tomto právnom predpise by mali dopĺňať a posilňovať požiadavky stanovené v ostatných iniciatívach uvedených v akčnom pláne pre obehové hospodárstvo. Požiadavky na výrobky stanovené v tomto právnom predpise by mali najmä prispieť k dosahovaniu cieľov a mali by byť v súlade s inými opatreniami týkajúcimi sa kľúčových hodnotových reťazcov vymedzených vo vykonávaní akčného plánu pre obehové hospodárstvo, ako je stratégia EÚ pre udržateľné a obehové textílie. Iniciatívou na posilnenie postavenia spotrebiteľov v rámci zelenej transformácie sa okrem toho zlepší informovanie o výrobkoch na mieste predaja, najmä o ich trvácnosti a opraviteľnosti, a prispeje k predchádzaniu environmentálne klamlivej reklame a predčasnému zastarávaniu výrobkov. Opatrenia v tomto právnom predpise bude dopĺňať aj plánovaná iniciatíva Komisie v oblasti tvrdení týkajúcich sa životného prostredia zvýšením spoľahlivosti, porovnateľnosti a overiteľnosti tvrdení týkajúcich sa životného prostredia prostredníctvom požiadavky, aby boli takéto tvrdenia odôvodnené a overené na základe metód na analýzu životného cyklu vrátane metódy environmentálnej stopy výrobku. Ciele tohto právneho predpisu budú takisto podporovať právne predpisy o náležitej starostlivosti podnikov v oblasti udržateľnosti, najmä pravidlá týkajúce sa náležitej starostlivosti v oblasti životného prostredia, ktoré sa v nich stanovujú pre spoločnosti. Napokon tieto požiadavky prispejú aj k dosahovaniu cieľov EÚ v oblasti klímy: zabezpečí sa nimi synergia s nástrojmi priamejšie zameranými na klímu a ich dopĺňanie tým, že pôjdu nad rámec výroby základných materiálov/zložiek základných materiálov s cieľom pokrývať aj konečné výrobky ako také. To umožní prijímať opatrenia v súvislosti s negatívnymi vplyvmi spôsobovanými v celom hodnotovom reťazci (vrátane viazaných emisií výrobku počas celého jeho životného cyklu alebo iných negatívnych dôsledkov), ktoré budú priamo podporovať ciele zelenej dohody a budú v súlade so zásadou „nespôsobovať významnú škodu“. 2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právny základ Návrh vychádza z článku 114 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), ktorý sa má uplatňovať v prípade opatrení na vytvorenie a zabezpečenie fungovania jednotného trhu. Smernica o ekodizajne (ktorú Komisia navrhuje zrušiť prostredníctvom tohto nariadenia) vychádzala z článku 95 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (v súčasnosti článok 114 ZFEÚ). Otázky, ktorými sa zaoberá táto iniciatíva, súvisia s vnútorným trhom vrátane nerovnakých podmienok pre spoločnosti, ktoré sa snažia uplatňovať udržateľnejšie prístupy, alebo skutočnosti, že súčasné pravidlá EÚ sa aspektmi udržateľnosti výrobkov zaoberajú len čiastočne. Znamená to, že neexistuje žiadny komplexný súbor požiadaviek na zabezpečenie, aby všetky výrobky uvádzané na trh EÚ boli čoraz udržateľnejšie. V dôsledku toho začali členské štáty prijímať viaceré prístupy na vnútroštátnej úrovni (vedúce k fragmentácii vnútorného trhu) a presadzovanie súčasných pravidiel pre ekodizajn je nedostatočné a nejednotné. Chýbajúce dostatočné a komplexné pravidlá vnútorného trhu vytvárajú priestor pre iniciatívy vyvinuté členskými štátmi alebo odvetviami, ktoré narúšajú fungovanie vnútorného trhu tým, že vytvárajú potenciálne prekážky, fragmentáciu a nejednotné prístupy. Okrem toho, keďže chýba komplexný súbor požiadaviek, ktoré by vymedzovali environmentálnu udržateľnosť výrobku, alebo požiadaviek na ekodizajn, ten istý výrobok považovaný za udržateľný v jednom členskom štáte nemusí spĺňať kritériá udržateľnosti v inom členskom štáte. Navyše je pravdepodobné, že nedávno prijatými vnútroštátnymi právnymi predpismi sa výrobcom (a maloobchodným predajcom) z EÚ pôsobiacim cezhranične uloží povinnosť splniť širokú škálu rôznych vnútroštátnych záväzkov, ktoré sa v jednotlivých členských štátoch líšia. Tieto nové vnútroštátne povinnosti od požiadaviek na informácie o technických činnostiach vykonávaných na renovovaných elektronických zariadeniach či o trvaní kompatibility softvéru vo Francúzsku až po povinnosti predkladania správ o manipulácii s nepredaným tovarom dlhodobej spotreby v Nemecku sú jasným dôkazom trendu prijímať regulačné opatrenia stanovovaním požiadaviek na ekodizajn výrobkov. V dôsledku toho bez opatrení na úrovni EÚ nevyhnutne dôjde k zvýšeniu počtu vnútroštátnych povinností a zvýšenej fragmentácii trhu. Načrtnuté problémy sú dôvodom, prečo tento návrh vychádza z článku 114 ZFEÚ. •Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci) Test nevyhnutnosti sa zaoberá otázkou, či ciele návrhu možno uspokojivo dosiahnuť opatreniami prijatými na úrovni samotných členských štátov. Výsledkom tohto testu je, že je nevyhnutné zaviesť harmonizovaný súbor pravidiel na dosiahnutie harmonizovaného a riadne fungujúceho vnútorného trhu s udržateľnými výrobkami vo všetkých členských štátoch, a tým aj rovnaké podmienky pre podniky pôsobiace na vnútornom trhu. To zahŕňa požiadavky na výrobky a povinnosť poskytovať používateľom spoľahlivé informácie. Členské štáty by samotné neboli schopné prijať opatrenia tohto rozsahu bez toho, aby vznikli rozdiely v požiadavkách pre podniky a prekážky vo voľnom pohybe výrobkov, regulačné zaťaženie a neprimerané náklady pre podniky. Okrem toho by opatrenia prijaté členskými štátmi samostatne nevyhnutne viedli k vytvoreniu rôznych nástrojov, ktoré by skomplikovali rozhodovanie spotrebiteľov. Ak členské štáty budú prijímať jednotlivé opatrenia, hrozilo by vážne riziko, že výsledkom budú rôzne konkurenčné systémy založené na rôznych metódach a prístupoch, najmä pre výrobky, s ktorými sa obchoduje na celom vnútornom trhu. To roztriešťuje trh a pravdepodobne povedie k rôznym úrovniam povedomia a informovanosti o environmentálnych vlastnostiach výrobkov v celej EÚ a dodatočným nákladom pre spoločnosti obchodujúce vo viacerých členských štátoch EÚ. Testom účinnosti sa kontroluje, či sú opatrenia na úrovni EÚ účinnejšie než opatrenia na vnútroštátnej úrovni. Výsledkom tohto testu je, že len opatreniami na úrovni EÚ možno stanoviť harmonizované požiadavky na výrobky a požiadavky na informácie v oblasti udržateľnosti uplatniteľné v celej EÚ, pomocou ktorých sa zabezpečí voľný pohyb tovaru a spotrebiteľom sa poskytnú relevantné a spoľahlivé informácie o udržateľných vlastnostiach a obehových prvkoch výrobkov v každom členskom štáte, v ktorom ich možno zakúpiť. Stanovenie požiadaviek na úrovni EÚ má jasnú pridanú hodnotu, keďže sa tak vytvorí harmonizovaný a riadne fungujúci vnútorný trh vo všetkých členských štátoch, a tým aj rovnaké podmienky pre podniky pôsobiace na vnútornom trhu. Keď sa minimálne požiadavky a požiadavky na informácie harmonizujú a stanovia na úrovni EÚ, udržateľné výrobky a obehové postupy sa budú podporovať vo všetkých členských štátoch, čím sa vytvorí väčší a efektívnejší trh, a tým aj väčšie stimuly podnecujúce podniky k vývoju týchto výrobkov a postupov. Napokon veľkosť vnútorného trhu poskytuje kritickú masu umožňujúcu EÚ podporovať udržateľnosť výrobkov a ovplyvňovať dizajn výrobkov a riadenie hodnotového reťazca na celom svete. •Proporcionalita Návrh nepresahuje to, čo je nevyhnutné na zriadenie regulačného rámca na vypracovanie požiadaviek na ekodizajn čo najširšej škály výrobkov. Komisia bude naďalej uplatňovať prístup smernice o ekodizajne, ktorým je vydávanie vykonávacích opatrení, na základe posúdení vplyvu uskutočňovaných v súlade s usmerneniami Komisie pre lepšiu právnu reguláciu. Preto vykoná analýzu hospodárskych vplyvov rôznych možností a ich vplyvov na životné prostredie pre každý súbor požiadaviek. Umožní sa tak zachovanie proporcionality. Tento návrh je koncipovaný ako flexibilný rámec ako prostriedok na zabezpečenie proporcionality. Z tohto dôvodu sa v ňom nebudú stanovovať žiadne kritériá ani ciele pre požiadavky okrem prípadov, keď je to opodstatnené na základe predošlého posúdenia. V záujme zaistenia proporcionality bude musieť byť každá jedna požiadavka opodstatnená pred tým, než sa začne uplatňovať na skupinu výrobkov. Stanovenie požiadaviek, kritérií alebo cieľov na úrovni jasne vymedzenej skupiny výrobkov umožní dôkladné posúdenie vplyvov. Komisii umožní zistiť pridanú hodnotu a proporcionalitu stanovenia požiadaviek, kritérií alebo cieľov v závislosti od základných charakteristík výrobkov, postupov ich výroby a ich trhovej situácie.

•Výber nástroja V nariadení sa stanovia priame požiadavky na všetkých prevádzkovateľov, čím sa zabezpečí potrebná právna istota a rozsah presadzovania plne integrovaného trhu v celej EÚ. Nariadením sa takisto zabezpečí súbežné a rovnaké plnenie povinností vo všetkých 27 členských štátoch. 3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU •Hodnotenia ex post/kontroly vhodnosti existujúcich právnych predpisov Komisia v marci 2019 zverejnila pracovný dokument útvarov Komisie s názvom Udržateľné výrobky v obehovom hospodárstve – Na ceste k príspevku rámca EÚ pre produktovú politiku k obehovému hospodárstvu. Skúmalo sa v ňom, do akej miery politiky EÚ ovplyvňujúce výrobky prispievajú k prechodu na obehové hospodárstvo a či existuje potenciál na to, aby k nemu prispievali vo väčšej miere. Zistilo sa v ňom, že neexistuje žiadny zastrešujúci, integrovaný politický nástroj EÚ, ktorý by sa vzťahoval na udržateľnú výrobu a spotrebu všetkých výrobkov a/alebo dostupnosť a spoľahlivosť informácií o týchto výrobkoch pre spotrebiteľov. Hoci sa v nadväzujúcich hodnoteniach smernice o ekodizajne potvrdilo, že ako regulačný nástroj je jednoznačne relevantná a účinná, zistil sa potenciál na zlepšenie vykonávania a presadzovania. V týchto hodnoteniach sa napríklad uvádzalo, že „hoci sa všeobecne uznáva, že smernica o ekodizajne a vykonávacie opatrenia môžu mať prínos pre aspekty energetickej efektívnosti v rámci akčného plánu pre udržateľnú spotrebu a výrobu a trvalo udržateľnú priemyselnú politiku a pre politiku EÚ v oblasti energetickej efektívnosti, niekoľko zástupcov členských štátov a environmentálne mimovládne organizácie takisto uvádzajú, že v dôsledku obmedzeného pokrytia vo vykonávacích opatreniach iných environmentálnych aspektov sa nevyužili všetky príležitosti“. V hodnotení sa takisto zdôrazňoval nevyužitý potenciál smernice, pokiaľ ide o riešenie aspektov presahujúcich energetickú efektívnosť, a dospelo sa k záveru, že „je možné, že existoval priestor na zlepšenie v iných oblastiach, ako je energia, ktorý sa v dôsledku vymedzenia výrobkov, politických rozhodnutí alebo podkladovej technickej analýzy nevyužil“. •Konzultácie so zainteresovanými stranami V súlade s usmerneniami o lepšej právnej regulácii sa uskutočnilo niekoľko konzultačných činností. –Konzultácia o úvodnom posúdení vplyvu od 14. septembra do 16. novembra 2020. Prijatých 193 odpovedí. –Otvorená verejná konzultácia od 17. marca do 9. júna 2021. Prijatých 626 odpovedí. –Súbor seminárov od apríla do júla 2021 na rôzne témy súvisiace s iniciatívou pre udržateľné výrobky s veľkým počtom účastníkov z viacerých skupín zainteresovaných strán. –Prieskum malých a stredných podnikov od 26. apríla do 15. júna 2021. Prijatých 332 odpovedí. –Druhý cielený prieskum pre malé a stredné podniky (MSP) od 20. októbra do 4. novembra 2021. Vychádzal najmä z odborných znalostí organizácií zastupujúcich MSP. Prijatých 35 odpovedí. –Osobitné dotazníky zaslané zástupcom vybraných zainteresovaných strán od 20. mája do 9. júna 2021. –Viaceré rozhovory so zainteresovanými stranami uskutočnené so zástupcami vybraných zainteresovaných strán. Z konzultačných činností všeobecne vyplynula veľká všeobecná podpora regulačnej iniciatívy vzťahujúcej sa na udržateľnosť výrobkov. Väčšina zainteresovaných strán sa vyjadrila za iniciatívu, ktorá by pokrývala širokú škálu výrobkov a v rámci ktorej by sa uplatňoval prístup k regulácii výrobkov založený na celom životnom cykle. Veľkú podporu získalo rozšírenie rozsahu pôsobnosti súčasnej smernice o ekodizajne so všeobecnou zhodou, že by sa mali uprednostniť odvetvia identifikované v akčnom pláne pre obehové hospodárstvo z roku 2020. Zo spätnej väzby vyplynulo, že zainteresované strany (najmä výrobcovia/dovozcovia) uprednostňujú prístup, v rámci ktorého sa riadne zohľadňujú špecifikácie výrobku. Vládne všeobecná zhoda, že chýbajúce jasné, komplexné a záväzné právne predpisy a chýbajúce dôveryhodné informácie, ako aj nejednotné uplatňovanie požiadaviek na ekodizajn predstavujú prekážky vo zvyšovaní dostupnosti udržateľných výrobkov na trhu EÚ. S myšlienkou zaviesť digitálny pas výrobku, rovnako ako stimuly a nástroje na podporu dopytu po udržateľných výrobkoch všeobecne súhlasí prevažná väčšina všetkých skupín zainteresovaných strán. Ráznejšie presadzovanie a činnosti dohľadu nad trhom (napr. inšpekcie alebo audity) sa považujú za nevyhnutné prvky, ktoré by mali sprevádzať vykonávanie tejto iniciatívy. Podrobné závery z konzultácií so zainteresovanými stranami sa uvádzajú v prílohe 2 k posúdeniu vplyvu. •Získavanie a využívanie expertízy Komisia udelila externým expertom zákazku na vypracovanie štúdie, z ktorej vychádza posúdenie vplyvu, ktoré je súčasťou tohto návrhu. Z časti údajov z tejto štúdie vychádza analýza možností politiky uvedených v tomto dokumente, z ktorej zasa vychádzajú opatrenia zahrnuté v predkladanom návrhu. Externí experti počas jednotlivých fáz štúdie úzko spolupracovali s Komisiou. •Posúdenie vplyvu

Tento návrh vychádza z posúdenia vplyvu. Po vyriešení problémov vyjadrených v zápornom stanovisku výboru pre kontrolu regulácie vydanom 17. septembra 2021 posúdenie vplyvu získalo kladné stanovisko 21. januára 2022. Vo svojom konečnom stanovisku výbor požiadal o viac podrobností týkajúcich sa výberu možností, metódy, ktorá sa má podľa nariadenia použiť, a spôsobu, ako sa v praxi stanovia pravidlá pre digitálne pasy výrobkov. Hlavný problém, ktorý má táto iniciatíva vyriešiť, čiastkové problémy, ktoré s ním súvisia, a identifikované možnosti politiky sa podrobne uvádzajú v oddieloch 2 a 5.2 posúdenia vplyvu. Uprednostňovaná kombinácia možností sa podrobne opisuje v oddiele 7 posúdenia vplyvu. Príloha 10 k posúdeniu vplyvu obsahuje zhrnutie nákladov a prínosov všetkých analyzovaných čiastkových možností, zatiaľ čo príloha 12 obsahuje viac informácií o nákladoch a prínosoch, ktoré by so sebou pravdepodobne prinášala uprednostňovaná kombinácia možností. Všetky tieto aspekty sú zosumarizované v zhrnutí, ktoré je súčasťou posúdenia vplyvu. V dôsledku plánovanej štruktúry návrhu je ťažké presne odhadnúť presné náklady vyplývajúce z požiadaviek. Väčšina nákladov vznikne až v druhej fáze po prijatí sekundárnych právnych predpisov. V osobitnom posúdení vplyvu, ktoré sa uskutoční v súvislosti s každým budúcim delegovaným aktom, sa podrobne posúdia očakávané vplyvy, a to aj na prevádzkovateľov z tretích krajín a vzhľadom na ich oznámenie WTO. Treba uviesť, že vzhľadom na prijatie návrhu Komisie na smernicu o náležitej starostlivosti podnikov v oblasti udržateľnosti počas prípravy tejto iniciatívy sa považovalo za vhodné vylúčiť požiadavky týkajúce sa sociálnych aspektov z rozsahu pôsobnosti tohto legislatívneho návrhu. Ako sa špecifikuje v tomto právnom texte, hodnotenie sa uskutoční osem rokov po dátume začatia uplatňovania tohto nariadenia. V tomto hodnotení sa okrem iného môže zvážiť zahrnutie sociálnych požiadaviek do regulačného rámca. •Regulačná vhodnosť a zjednodušenie Od tohto nariadenia sa očakáva vytvorenie rovnakých podmienok pre podniky pôsobiace na vnútornom trhu. Harmonizované požiadavky navrhované na úrovni EÚ pravdepodobne znížia celkové náklady na dodržiavanie predpisov vzhľadom na to, že pravdepodobne nahradia viaceré existujúce alebo plánované požiadavky na vnútroštátnej úrovni. Očakáva sa, že výrobcovia, ktorí používajú udržateľnejšiu výrobu a transparentnejšie dodávateľské reťazce, získajú podiel na trhu EÚ a zvýšia svoju konkurencieschopnosť vo vzťahu k výrobcom, ktorí používajú menej udržateľné metódy. Hoci MSP uvádzali, že niektoré opatrenia, ktoré sú súčasťou uprednostňovanej kombinácie možností politiky identifikovanej v posúdení vplyvu, môžu mať negatívne vplyvy, mnohé takisto vyjadrili svoj názor, že tieto vplyvy možno kompenzovať a časom môžu prinášať pridanú hodnotu (v dôsledku znížených výdavkov na materiál, zvýšenej vernosti zákazníkov, lepšieho prístupu ekologickejších výrobkov na trh, výhod súvisiacich s dobrým menom atď.). Komisia okrem toho osobitne skúmala spôsoby, ako zmierniť negatívne vplyvy na MSP. Tieto spôsoby sa podrobne rozoberajú v prílohe 19 k pripojenému posúdeniu vplyvu a v konkrétnych ustanoveniach predkladaného návrhu. Na účely konzultácie a v nadväznosti na úspešný príklad existujúceho konzultačného fóra v rámci smernice o ekodizajne sa návrhom zriaďuje fórum pre ekodizajn s vyváženou účasťou zástupcov členských štátov a všetkých zainteresovaných strán, ako sú priemysel vrátane malých a stredných podnikov a remeselná výroba, odborové zväzy, obchodníci, maloobchodní predajcovia, dovozcovia, skupiny na ochranu životného prostredia a spotrebiteľské organizácie. Činnosť fóra pre ekodizajn sa obmedzuje na poskytovanie odborných znalostí Komisii týkajúcich sa pracovného plánu a vypracovania požiadaviek na ekodizajn predtým, ako Komisia začne formálne vykonávať svoje delegované právomoci. Komisia môže zriadiť ďalšiu expertnú skupinu, ktorá bude konzultovať s členskými štátmi o delegovaných aktoch, ktoré sa majú prijať podľa tohto nariadenia, v súlade s Medziinštitucionálnou dohodou z 13. apríla 2016 o lepšej tvorbe práva. Návrh takisto zahŕňa vytvorenie digitálneho pasu výrobku na elektronické zaznamenávanie, spracúvanie a výmenu informácií súvisiacich s výrobkom medzi podnikmi v dodávateľskom reťazci, orgánmi a spotrebiteľmi. Očakáva sa, že sa tým zvýši transparentnosť pre podniky v dodávateľskom reťazci aj pre širokú verejnosť a zvýši sa efektívnosť, pokiaľ ide o prenos informácií. Pravdepodobne najmä prispeje k zjednodušeniu a zefektívneniu monitorovania a presadzovania regulácie uskutočňovanej orgánmi EÚ a členských štátov. Takisto bude pravdepodobne predstavovať nástroj pre informácie o trhu, ktoré možno použiť na revidovanie a doladenie povinností v budúcnosti. V stanovisku platformy Fit for Future k ekodizajnu sa uznáva potreba zlepšiť udržateľnosť výrobkov a nevyhnutnosť zaviesť nové povinnosti a zároveň udržať zaťaženie podnikov na minime. Platforma vydala deväť odporúčaní, ktoré sa zvážili pri návrhu nových právnych predpisov o digitalizácii, so zohľadnením zaťaženia MSP a zabezpečením súladu a jasnosti. Napríklad umožniť spotrebiteľom lepší prístup k informáciám a zároveň zabezpečiť, aby digitálny pas výrobku umožňoval efektívny tok informácií podľa najlepších postupov a možnosť, aby opatrenia podľa tohto nariadenia sprevádzali zmierňujúce opatrenia, aby sa mohlo očakávať, že vplyvy na MSP zostanú primerané. •Základné práva Požiadavky na ekodizajn môžu prispievať k ochrane a podpore základných práv, ako sa uvádzajú v Charte základných práv Európskej únie, vrátane práv týkajúcich sa slobody podnikania (článok 16), práva na ochranu životného prostredia (článok 37) a práva na ochranu spotrebiteľov (článok 38). 4.VPLYV NA ROZPOČET Návrh má obmedzený vplyv na rozpočet Komisie. Konkrétne si vyžaduje 54 ekvivalentov plného pracovného času na úplné vykonávanie nariadenia a súvisiacich delegovaných aktov v období 2022 až 2027 viacročného finančného rámca EÚ (VFR). V existujúcich rozpočtových riadkoch by boli potrebné nové záväzky vo výške 23,338 milióna EUR v okruhu 1 VFR (Jednotný trh, inovácie a digitálna ekonomika), 43,912 milióna EUR v okruhu 3 (Prírodné zdroje a životné prostredie) a 38,621 milióna EUR v okruhu 7 (Administratívne výdavky). Tieto nové záväzky budú hradené z existujúcich rozpočtových prostriedkov príslušných programov. Vplyv na rozpočet vyplýva najmä z práce na týchto úlohách: –preskúmať 33 nariadení Komisie a prijať päť nových opatrení podľa súčasnej smernice o ekodizajne v rokoch 2022 až 2026, ktoré nemôžu vykonať pracovníci aktuálne pracujúci na vykonávaní smernice, –pripraviť a prijať najviac 18 nových delegovaných aktov v rokoch 2024 až 2027; v rokoch 2028 až 2030 ďalej prijať 12 nových delegovaných aktov s vplyvom na počet pracovníkov a rozpočet v rokoch 2025 až 2027,

–pripraviť vykonávacie akty (priemerne jeden ročne od roku 2024), keď to bude potrebné na zabezpečenie jednotných podmienok na vykonávanie tohto nariadenia, napr. vo vzťahu k trhovému dohľadu, zverejňovaniu informácií o zničení nepredaného spotrebného tovaru alebo uznaniu samoregulačných opatrení, ako aj –vykonať horizontálne úlohy súvisiace s digitálnym pasom výrobku, s podporou dohľadu nad trhom a colnej kontroly a s európskym centrom pre obehové obchodné modely na podporu výmeny skúseností medzi hospodárskymi subjektmi v rámci začleňovania obehovosti do navrhovania a výroby výrobkov. Pokiaľ ide o potreby v oblasti personálu, Komisia dôkladne preskúmala spôsoby, ako rozdeliť prácu medzi hlavné generálne riaditeľstvá, prípadne prerozdeliť pracovníkov a externe zabezpečiť vedeckú a technickú podporu pri príprave delegovaných a vykonávacích aktov a prierezových úlohách. 5.ĎALŠIE PRVKY •Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a podávania správ V súlade s usmerneniami o lepšej právnej regulácii zverejnenými v novembri 2021, a najmä s nástrojom 38 Komisia vypracuje stratégiu vykonávania po tom, ako spoluzákonodarcovia prijmú legislatívny návrh. Predostrú sa v nej rôzne nástroje na podporu súladu s predpismi, ktoré sa majú používať, a bude obsahovať aspekty týkajúce sa digitálneho vykonávania. •Podrobné vysvetlenie konkrétnych ustanovení návrhu V článku 1 sa stanovuje predmet úpravy tohto nariadenia, konkrétne rámec na stanovenie požiadaviek na ekodizajn, vytvorenie digitálneho pasu výrobku a zákaz ničenia nepredaných spotrebných výrobkov. Stanovujú sa v ňom aspekty výrobkov, s ktorými súvisí rámec na stanovenie požiadaviek na ekodizajn, ako sú trvanlivosť a spoľahlivosť, opätovná použiteľnosť, modernizovateľnosť, opraviteľnosť, možnosť údržby a renovovania, prítomnosť látok vzbudzujúcich obavy vo výrobkoch, energetická efektívnosť a efektívne využívanie zdrojov, recyklovaný obsah. Ďalej sa v ňom stanovuje rozsah pôsobnosti nariadenia, do ktorého nepatrí len niekoľko odvetví, ako je potravinárstvo, krmivá a medicínske produkty. Článok 2 obsahuje vymedzenie pojmov potrebných na účely tohto nariadenia. Vymedzenie viacerých z týchto pojmov je prevzatých z nového legislatívneho rámca [nariadenie (ES) č. 765/2008 a rozhodnutie 768/2008/ES], zo zrušenej smernice o ekodizajne alebo z existujúcich právnych predpisov Únie v oblasti životného prostredia (ako je smernica o odpade). Zavádza sa súbor s vymedzením nových pojmov, napríklad v súvislosti s ustanoveniami týkajúcimi sa pasu výrobku a zničenia nepredaných spotrebných výrobkov. Článok 3 obsahuje všeobecnú zásadu súvisiacu s voľným pohybom výrobkov v súlade s delegovanými aktmi prijatými podľa tohto nariadenia. V článku 4 sa stanovuje právomoc Komisie prijímať delegované akty, ktoré budú dopĺňať toto nariadenie stanovovaním požiadaviek na ekodizajn, požiadaviek súvisiacich s postupmi posudzovania zhody, požiadaviek na meranie spotreby energie alebo vlastností súvisiacich s inými parametrami, požiadaviek na výrobcov, splnomocnených zástupcov alebo dovozcov týkajúcich sa poskytovania informácií Komisii alebo orgánom dohľadu nad trhom, požiadaviek na používanie online nástrojov na výpočet výkonnosti výrobkov, požiadaviek týkajúcich sa alternatívnych pravidiel pre vyhlásenie o zhode alebo pre označovanie a napokon požiadaviek týkajúcich sa stimulov členských štátov a kritérií verejného obstarávania. Článok 5 obsahuje všeobecný rámec pre prijímanie požiadaviek na ekodizajn. Stanovujú sa v ňom aspekty výrobkov, ktoré tieto požiadavky môžu zlepšiť. Vysvetľuje sa v ňom, že tieto požiadavky sa môžu uplatňovať na jednu skupinu konkrétnych výrobkov alebo horizontálne na viacero skupín výrobkov v prípadoch, v ktorých technické podobnosti umožňujú stanovenie spoločných požiadaviek. Špecifikuje sa, že požiadavky na ekodizajn zahŕňajú výkonnostné požiadavky a požiadavky na informácie. Napokon sa v ňom stanovuje viacero podmienok, ktoré má Komisia splniť pri vypracúvaní požiadaviek na ekodizajn, ako aj viaceré kritériá, ktoré by tieto požiadavky museli spĺňať. Komisii takisto umožňuje vyžadovať od subjektov v dodávateľskom reťazci, aby spolupracovali s výrobcami, notifikovanými orgánmi a príslušnými vnútroštátnymi orgánmi na overovaní súladu výrobkov s požiadavkami na ekodizajn. V článku 6 sa uvádza viac podrobností o výkonnostných požiadavkách, napríklad že môžu mať podobu buď kvantitatívnej úrovne, alebo nekvantitatívnej požiadavky stanovenej s cieľom zlepšiť určitý aspekt výrobku na základe vybraného parametra (parametrov) výrobku (ktorých zoznam je v prílohe I). Článok 7 sa zameriava na požiadavky na informácie. Stanovuje sa v ňom, že tieto požiadavky vždy zahŕňajú požiadavky súvisiace s pasom výrobku a požiadavky súvisiace s látkami vzbudzujúcimi obavy. V článku sa ďalej špecifikujú ďalšie druhy informácií, ktoré možno poskytovať, napr. informácie o vlastnostiach výrobku alebo informácie pre spotrebiteľov o tom, ako výrobok nainštalovať alebo používať. Tieto informácie môžu mať podobu „výkonnostných tried“, napr. na škále od A do G, ktoré uľahčia porovnávanie výrobkov. Napokon sa v tomto článku špecifikujú rôzne spôsoby, akými možno informácie poskytovať (napr. v pase, na webovom sídle, na štítku atď.). Článok 8 obsahuje prvky, ktoré Komisia musí špecifikovať v požiadavkách na informácie v súvislosti s digitálnym pasom výrobku, napríklad informácie, ktoré sa majú zahrnúť, a kto má prístup ku ktorým informáciám. Články 9 až 11 obsahujú potrebné ustanovenie na vykonávanie pasu výrobku. V článku 9 sa stanovuje všeobecná požiadavka v súvislosti s pasom výrobku. V článku 10 sa uvádzajú základné požiadavky na technický návrh a fungovanie pasu výrobku. V článku 11 sa stanovujú pravidlá súvisiace s jedinečným identifikátorom prevádzkovateľa a zariadenia. Článok 12 sa zaoberá zriadením registra, v ktorom sa budú uchovávať informácie, ktoré obsahuje pas výrobku, čo umožní Komisii špecifikovať, ktoré informácie treba nahrať. Článok 13 obsahuje ustanovenia, v ktorých sa bližšie uvádza, čo sa očakáva od colných orgánov vo vzťahu k pasu výrobku a ktoré z informácií, ku ktorým majú prístup, im uľahčujú prácu. V článku 14 sa špecifikujú požiadavky spojené so štítkami a to, kedy sa majú používať pre danú skupinu výrobkov. Vysvetľuje sa v ňom, že v takých prípadoch sa v delegovaných aktoch musí špecifikovať obsah štítku (vrátane výkonnostných tried) a to, ako sa štítky majú zobrazovať spotrebiteľom. Ak sa na výrobok už vzťahuje štítok, ako sa stanovuje v nariadení (EÚ) 2017/1369 o energetickom označovaní, a nemožno doň zahrnúť informácie o iných parametroch vrátane iných výkonnostných tried, ak to Komisia považuje za vhodné, tieto informácie môže obsahovať samostatný štítok.

V článku 15 sa špecifikuje, že hospodárske subjekty nemôžu vystavovať štítky napodobňujúce štítky, ktoré sa ustanovujú podľa tohto nariadenia. V článku 16 sa uvádza, že Komisia prijme pracovný plán, ktorý musí pokrývať aspoň tri roky a obsahovať kritériá na stanovenie priorít v rámci výrobkov. Tento pracovný plán obsahuje orientačný zoznam skupín výrobkov, ktorými sa Komisia plánuje zaoberať v nasledujúcich rokoch. Článkom 17 sa zriaďuje fórum pre ekodizajn (expertná skupina). Je založené na konzultačnom fóre zriadenom na základe smernice 2009/125/ES. Článok 18 sa zaoberá samoregulačnými opatreniami. Ide o odvetvové opatrenia, ktoré možno používať ako alternatívy delegovaných aktov, ktorými sa stanovujú požiadavky na ekodizajn prijaté podľa článku 5. Smernica 2009/125/ES už obsahovala článok o dobrovoľných dohodách. Článok 17 tohto nariadenia je rozšírením pôvodného článku zo smernice 2009/125/ES. Stanovuje sa v ňom najmä to, čo by malo samoregulačné opatrenie obsahovať, čo by malo odvetvie predložiť na dôkaz Komisii, a postup, na základe ktorého Komisia uzná samoregulačné opatrenie ako platnú alternatívu delegovaného aktu. V článku 19 sa stanovuje viacero opatrení, ktoré musia členské štáty a Komisia prijať, aby pomohli MSP so všeobecným vykonávaním tohto nariadenia a budúcich delegovaných aktov. Medzi tieto opatrenia patria usmernenia, finančná pomoc a odborná príprava. V článku 20 sa prvýkrát ustanovuje všeobecná povinnosť transparentnosti pre hospodárske subjekty, ktoré sa zbavujú nepredaných spotrebných výrobkov. Takisto sa v ňom ustanovuje možnosť prijímať delegované akty s cieľom zakázať hospodárskym subjektom ničiť nepredané spotrebné výrobky. Tieto delegované akty môžu takisto obsahovať výnimky zo všeobecného zákazu, napríklad z dôvodu zdravia a bezpečnosti. Ak sa použije takáto výnimka, hospodárske subjekty majú takisto povinnosť transparentnosti (t. j. zverejnenie počtu zničených výrobkov, dôvody zničenia atď.). Tento článok sa neuplatňuje na MSP, ale v delegovanom akte zakazujúcom ničenie výrobkov sa môže uvádzať, že na niektoré kategórie MSP (mikro, malé alebo stredné podniky) sa uplatňujú niektoré povinnosti. V článkoch 21, 22, 23 a 24 sa stanovujú povinnosti výrobcov, splnomocnených zástupcov, dovozcov a distribútorov. Vychádzajú zo štandardných ustanovení z rozhodnutia 768/2008/ES. V článku 25 sa stanovujú povinnosti predávajúcich (ktorí sú zvyčajne maloobchodníkmi alebo predajcami) najmä vo vzťahu k vystavovaniu štítkov a prístupu k pasu výrobku, a to aj v prípade predaja (online) na diaľku. Článok 26 je zhrnutím rôznych povinností, ktoré musia hospodárske subjekty dodržiavať, ak si delegovaný akt vyžaduje, aby mal výrobok štítok (napr. poskytovanie štítkov predávajúcim). Článok 27 sa týka povinností poskytovateľov logistických služieb, konkrétne zabezpečenia, aby počas toho, ako manipulujú s výrobkom, podmienky počas skladovania, balenia, odosielania alebo expedície neohrozili súlad výrobkov s požiadavkami na ekodizajn. Článok 28 je štandardným článkom z rozhodnutia 768/2008/ES, v ktorom sa stanovujú dva prípady, v ktorých povinnosti výrobcov platia pre dovozcov a distribútorov. V článku 29 sa uvádzajú povinnosti online trhovísk a online vyhľadávačov, najmä pokiaľ ide o spoluprácu s orgánmi dohľadu nad trhom. Takisto sa v ňom špecifikuje, že orgány dohľadu nad trhom by mali mať právomoc nariadiť online trhovisku, aby vymazalo nezákonný obsah. V článku 30 sa stanovuje možnosť, aby na základe budúcich delegovaných aktov boli hospodárske subjekty povinné digitálne sprístupňovať technickú dokumentáciu bez vyžiadania. Okrem toho, aby bolo možné posúdiť prienik výrobkov, pre ktoré sa stanovili požiadavky na ekodizajn, na trh, v tomto článku sa od hospodárskych subjektov vyžaduje, aby poskytovali informácie o dodávaných výrobkoch. V článku 31 sa špecifikuje, že ak je to vhodné, výrobky by mali byť schopné merať energiu, ktorú spotrebúvajú počas ich používania, alebo svoju výkonnosť vo vzťahu k iným relevantným parametrom a sprístupňovať tieto informácie koncovému používateľovi. Ak sa tak stanoví v delegovanom akte, výrobcovia zbierajú, anonymizujú a predkladajú tieto údaje Komisii. Kapitola VIII o zhode výrobkov je prevažne štandardným ustanovením o tom, ako posudzovať zhodu výrobkov. Vzťahuje sa na: –používanie spoľahlivých, presných a reprodukovateľných metód testovania, merania a výpočtov (článok 32), –harmonizované normy vytvárajúce predpoklad zhody (článok 34), –možnosť Komisie prijímať spoločné špecifikácie, pokiaľ nie sú k dispozícii harmonizované normy (článok 35), –postupy posudzovania zhody (článok 36), –EÚ vyhlásenie o zhode (článok 37), ako aj

–označenie CE (články 38 a 39) a možnosť používať alternatívne označenia (článok 40). Pozoruhodný v tejto štandardnej kapitole je predpoklad zhody s požiadavkami na ekodizajn výrobkov s environmentálnou značkou Únie (článok 34) a možnosť zmeniť delegovaným aktom príslušný modul posudzovania zhody v závislosti od predmetného výrobku (článok 36). Článok 33 sa zaoberá predchádzaním obchádzaniu predpisov. Napríklad výrobky navrhnuté tak, aby boli schopné zistiť, kedy sa testujú, a automaticky zmeniť svoju výkonnosť na priaznivejší výsledok, nebudú na trhu povolené. Kapitola IX (články 41 až 56) sa zaoberá notifikáciou orgánov posudzovania zhody a pozostáva zo štandardných ustanovení vychádzajúcich z rozhodnutia 768/2008/ES v kombinácii s cieleným posilnením týchto ustanovení, ktorého cieľom je zabezpečiť právnu jasnosť a ešte viac posilniť nezávislosť, právomoci a monitorovanie notifikovaných orgánov. V článku 57 sa stanovuje, že ak členské štáty príjmu stimuly na oceňovanie výrobkov, tieto stimuly by mali byť spravidla zamerané na dve najpočetnejšie výkonnostné triedy alebo triedy, ktoré nesú environmentálnu značku EÚ. Ak sa nestanoví žiadna výkonnostná trieda alebo sa výkonnostná trieda zakladá na viacerých parametroch výrobkov, Komisia v delegovanom akte bližšie uvedie, ako musia stimuly členských štátov fungovať. Článok 58 sa zaoberá zeleným verejným obstarávaním a konkrétnejšie možnosťou, aby sa v delegovaných aktoch prijatých podľa tohto nariadenia stanovovali požiadavky uplatniteľné na verejné zákazky (napr. technické špecifikácie, výberové kritériá, kritériá na vyhodnotenie ponúk atď.) na základe parametrov výrobkov uvedených v prílohe k tomuto nariadeniu. Kapitola XI sa týka dohľadu nad trhom. Vo všeobecnosti nadväzuje na povinnosti, ktoré existujú na základe nariadenia (EÚ) 2019/1020 o dohľade nad trhom, a zároveň sa v nej stanovujú konkrétnejšie povinnosti, ak je to relevantné pre toto nariadenie. V článku 59 sa od členských štátov vyžaduje vypracovanie akčného plánu pre činnosti dohľadu nad trhom, ktoré musia zahŕňať „priority dohľadu nad trhom“, ktoré sa majú identifikovať na základe viacerých kritérií stanovených v tomto článku, a povahu a počet plánovaných kontrol. Článkom 60 sa Komisia splnomocňuje prijímať delegované akty, v ktorých sa bude stanovovať minimálny počet kontrol, ktoré sa majú uskutočniť na konkrétnych výrobkoch. V článku 61 sa odkazuje na informačný a komunikačný systém podľa nariadenia o dohľade nad trhom (ICSMS) a vyžaduje sa od členských štátov, aby zaznamenávali informácie o pokutách uložených podľa tohto nariadenia. Na základe toho je Komisia povinná prijať správu obsahujúcu orientačné referenčné hodnoty pre frekvenciu kontrol a povahu a závažnosť uložených pokút. V článku 62 sa odkazuje na skupinu administratívnej spolupráce (ďalej len „ADCO“) zriadenú na základe nariadenia o dohľade nad trhom a stanovuje sa jej úloha v kontexte tohto nariadenia. Táto úloha zahŕňa identifikáciu spoločných priorít akčných plánov členských štátov alebo priorít v rámci podpory Únie (ako sú spoločné projekty dohľadu nad trhom a testovania, spoločné investície do kapacít na dohľad nad trhom vrátane vybavenia a nástrojov IT, spoločné podujatia odbornej prípravy a usmernenia). Kapitola XII sa týka ochranných postupov a vychádza zo štandardných ustanovení. V článku 61 sa stanovuje postup, podľa ktorého má postupovať vnútroštátny orgán dohľadu nad trhom, ak sa domnieva, že určitý výrobok predstavuje riziko. V takom prípade vnútroštátny orgán dohľadu nad trhom musí začať postup informovania ostatných orgánov dohľadu nad trhom o prijatých opatreniach (zákaz alebo obmedzenie sprístupňovania výrobku, stiahnutie z trhu alebo stiahnutie od používateľa). V článku 64 sa stanovuje ochranný postup Únie, ktorý sa má použiť, ak členský štát alebo Komisia nesúhlasia s opatrením prijatým na vnútroštátnej úrovni v rámci ochranného postupu stanoveného v článku 63. Komisia po konzultácii prijme vykonávací akt, v ktorom sa rozhodne, či je opatrenie odôvodnené. Po jeho prijatí musia všetky členské štáty zabezpečiť stiahnutie nevyhovujúceho výrobku zo svojho trhu. Článok 65 sa zaoberá osobitným prípadom, v ktorom prípad nezhody súvisí s formálnou povinnosťou (umiestňovanie označenia CE, EÚ vyhlásenie o zhode atď.). Kapitola XIII je štandardnou kapitolou s článkami o delegovaných aktoch (článok 66) a o vykonávacích aktoch (článok 67). Kapitola XIV je štandardnou kapitolou o záverečných ustanoveniach s článkom o pokutách (článok 68), o vykonaní hodnotenia nariadenia osem rokov po prijatí (článok 69) a o zrušení a prechodných ustanoveniach (článok 70). Pozoruhodná je skutočnosť, že vykonávacie opatrenia prijaté na základe smernice o ekodizajne by mali zostať platné až do ich odvolania prostredníctvom delegovaného aktu prijatého podľa tohto nariadenia. V prílohe I sa stanovujú parametre výrobkov, ktoré sa majú použiť na stanovenie výkonnostných požiadaviek a požiadaviek na informácie pre výrobky podľa tohto nariadenia. Príloha II obsahuje postup pre stanovenie týchto výkonnostných požiadaviek. V prílohe III sa uvádzajú informácie, ktoré môže obsahovať pas výrobku, a špecifikujú sa informácie, ktoré má obsahovať. V prílohe IV sa reprodukuje štandardný modul posudzovania zhody v zmysle článku 35 (z rozhodnutia 768/2008/ES).

V prílohe V sa reprodukuje štandardné EÚ vyhlásenie o zhode. V prílohe VI sa uvádzajú podrobnejšie informácie o obsahu delegovaných aktov, v ktorých sa stanovujú požiadavky na ekodizajn, ktoré sa majú prijať podľa tohto nariadenia. V prílohe VII sa stanovujú všeobecné kritériá platné pre samoregulačné opatrenia (článok 18). Príloha VIII je štandardnou prílohou zahŕňajúcou tabuľku zhody so smernicou o ekodizajne. 2022/0095 (COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY, ktorým sa zriaďuje rámec na stanovenie požiadaviek na ekodizajn udržateľných výrobkov a zrušuje smernica 2009/125/ES (Text s významom pre EHP) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 114, so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, keďže: (1)Európska zelená dohoda je európska stratégia udržateľného rastu, ktorej cieľom je transformovať Úniu na spravodlivú a prosperujúcu spoločnosť s moderným, konkurencieschopným, klimaticky neutrálnym a obehovým hospodárstvom. Stanovuje sa v nej ambiciózny cieľ zabezpečiť, aby sa Únia do roku 2050 stala prvým klimaticky neutrálnym kontinentom. Uznávajú sa v nej výhody investovania do konkurencieschopnej udržateľnosti Únie tým, že budeme budovať spravodlivejšiu, zelenšiu a digitalizovanejšiu Európu. V tejto ekologickej transformácii zohrávajú kľúčovú úlohu výrobky. V Európskej zelenej dohode sa zdôrazňuje potreba bezodkladne prejsť na model obehového hospodárstva a významný pokrok, ktorý treba ešte dosiahnuť, pričom sa poukazuje na skutočnosť, že súčasné výrobné procesy a modely spotreby sú príliš lineárne a závislé od kapacity premeny nových vyťažených materiálov, uvedených na trh a spracovaných na tovar a zlikvidovaných v podobe odpadu alebo emisií. Takisto sa v nej identifikuje energetická efektívnosť ako priorita pre dekarbonizáciu odvetvia energetiky a pre dosiahnutie cieľov v oblasti klímy v rokoch 2030 a 2050. (2)V záujme urýchlenia prechodu na model obehového hospodárstva Komisia vo svojom akčnom pláne pre obehové hospodárstvo – Za čistejšiu a konkurencieschopnejšiu Európu vypracovala program zameraný na budúcnosť s cieľom prispôsobiť regulačný rámec udržateľnej budúcnosti. Ako sa uvádza v tomto pláne, v súčasnosti neexistuje žiadny komplexný súbor požiadaviek s cieľom zabezpečiť, aby všetky výrobky uvedené na trh EÚ boli čoraz udržateľnejšími a obstáli pri plnení kritéria obehovosti. Konkrétne dizajn výrobku dostatočne nepodporuje udržateľnosť počas celého životného cyklu. V dôsledku toho dochádza k častej výmene výrobkov, čo so sebou prináša významnú spotrebu energie a zdrojov na výrobu a distribúciu nových výrobkov a zbavenie sa starých. Ešte stále je pre hospodárske subjekty a občanov príliš ťažké rozhodovať sa udržateľne v súvislosti s výrobkami vzhľadom na to, že chýbajú príslušné informácie a cenovo dostupné možnosti, ktoré by im to umožňovali. To vedie k zmeškaným príležitostiam, pokiaľ ide o udržateľnosť a operácie na zachovanie hodnoty, obmedzenému dopytu po druhotných surovinách a prekážkam v osvojovaní si obehových obchodných modelov. (3)V Európskej priemyselnej stratégii sa stanovuje hlavná ambícia Únie podporovať dvojakú transformáciu na klimatickú neutralitu a vedúce postavenie v digitálnej oblasti. Rovnako ako v Európskej zelenej dohode sa v nej poukazuje na vedúcu úlohu, ktorú v nej musí zohrávať európsky priemysel tým, že zníži svoju uhlíkovú a materiálnu stopu a urobí z obehovosti súčasť celého hospodárstva, a zdôrazňuje sa potreba zanechať tradičné modely a zásadne zmeniť spôsob, akým veci projektujeme, vyrábame, využívame a zbavujeme sa ich. V aktualizácii priemyselnej stratégie z roku 2021 sa posilňujú hlavné posolstvá stratégie z roku 2020 a zameriava sa na poznatky získané z krízy spôsobenej ochorením COVID-19 vrátane potreby podporovať odolnosť. (4)Keďže chýbajú právne predpisy na úrovni Únie, vznikli už rôzne vnútroštátne prístupy k zlepšovaniu environmentálnej udržateľnosti výrobkov, ktoré siahajú od požiadaviek na informácie o trvaní kompatibility softvéru elektronických zariadení po povinnosti predkladania správ o manipulácii s nepredaným tovarom dlhodobej spotreby. Svedčí to o tom, že ďalšie úsilie o dosiahnutie cieľov, ktoré sleduje toto nariadenie, na vnútroštátnej úrovni pravdepodobne povedie k väčšej fragmentácii vnútorného trhu. Aby sa zabezpečilo fungovanie vnútorného trhu a zároveň vysoká úroveň ochrany životného prostredia, je preto nevyhnutný regulačný rámec na postupné zavádzanie požiadaviek na ekodizajn výrobkov. Týmto nariadením sa takýto rámec zabezpečí tak, že prístup založený na ekodizajne prvotne stanovený v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2009/125/ES bude uplatniteľný na čo najširšie spektrum výrobkov.

(5)Zámerom tohto nariadenia je prispieť k tomu, aby boli výrobky vhodné pre klimaticky neutrálne obehové hospodárstvo efektívne využívajúce zdroje, k zníženiu odpadu a zaisteniu toho, aby sa výsledky priekopníkov v oblasti udržateľnosti postupne stali štandardom. Nariadenie by malo upravovať stanovovanie nových požiadaviek na ekodizajn s cieľom zlepšiť trvácnosť, opätovnú použiteľnosť, modernizovateľnosť a opraviteľnosť výrobkov, zlepšiť možnosti renovovania a údržby, riešiť prítomnosť nebezpečných chemických látok vo výrobkoch, zvýšiť ich energetickú efektívnosť a efektívne využívanie zdrojov, znížiť predpokladaný vznik odpadového materiálu z nich a zvýšiť recyklovaný obsah vo výrobkoch a zároveň zabezpečiť ich výkonnosť a bezpečnosť, umožniť repasovanie a vysokokvalitnú recykláciu a znížiť uhlíkovú a environmentálnu stopu. (6)Európsky parlament vo svojom uznesení z 25. novembra 2020 s názvom Smerom k udržateľnejšiemu jednotnému trhu pre podniky a spotrebiteľov uvítal podporovanie výrobkov dlhodobej spotreby, ktoré sa ľahšie opravujú, opätovne využívajú a recyklujú. Vo svojej správe o novom akčnom pláne pre obehové hospodárstvo prijatej 16. februára 2021 Európsky parlament ďalej schválil program, ktorý Komisia predložila v akčnom pláne pre obehové hospodárstvo. Predpokladá sa, že prechod na obehové hospodárstvo môže priniesť riešenia v súvislosti so súčasnými environmentálnymi výzvami a s hospodárskou krízou spôsobenou pandémiou ochorenia COVID-19. Rada vo svojich záveroch o zabezpečení obehovosti a ekologickosti obnovy prijatých 11. decembra 2020 takisto uvítala zámer Komisie predkladať legislatívne návrhy v rámci komplexného a integrovaného politického rámca pre udržateľné výrobky, ktorý podporuje klimatickú neutralitu, energetickú efektívnosť a efektívne využívanie zdrojov a netoxické obehové hospodárstvo, chráni verejné zdravie a biodiverzitu a posilňuje postavenie spotrebiteľov a verejných obstarávateľov a chráni ich. (7)Toto nariadenie by malo prispieť k dosahovaniu cieľov Únie v oblasti klímy a energetiky. V súlade s cieľmi stanovenými v Parížskej dohode, ktorú Únia ratifikovala v roku 2016, sa v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2021/1119, tzv. európskom právnom predpise v oblasti klímy, stanovuje záväzný záväzok Únie znížiť domáce čisté emisie skleníkových plynov do roku 2030 minimálne o 55 % a v právnych predpisoch sa zakotvuje cieľ klimatickej neutrality v rámci celého hospodárstva do roku 2050. Komisia v roku 2021 prijala balík Fit for 55 s cieľom prispôsobiť politiku Únie v oblasti klímy a energie dosiahnutiu týchto cieľov. V záujme toho a v súlade so zásadou prvoradosti energetickej efektívnosti zakotvenou v smernici Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/2002 treba výrazne urýchliť zlepšovanie energetickej efektívnosti na približne 36 % konečnej energetickej spotreby do roku 2030. Požiadavky na výrobky stanovené podľa tohto nariadenia by mali zohrávať významnú úlohu pri dosahovaní tohto cieľa tým, že podstatne znížia energetickú stopu výrobku. Tieto požiadavky na energetickú efektívnosť takisto znížia zraniteľnosť spotrebiteľov, pokiaľ ide o zvyšovanie cien energie. Ako sa uznáva v Parížskej dohode, zlepšovanie udržateľnosti spotreby a výroby bude takisto zohrávať dôležitú úlohu pri riešení zmeny klímy. (8)Toto nariadenie by malo prispieť aj k dosahovaniu rozšírenejších cieľov Únie v oblasti životného prostredia. Ôsmym environmentálnym akčným plánom sa v právnom rámci zakotvuje cieľ Únie rešpektovať limity našej planéty a identifikujú sa podmienky umožňujúce dosiahnutie prioritných cieľov, ktoré zahŕňajú prechod na netoxické obehové hospodárstvo. V Európskej zelenej dohode sa Únia takisto vyzýva, aby lepšie monitorovala znečisťovanie ovzdušia, vody, pôdy a spotrebných výrobkov, nahlasovala ho, predchádzala mu a naprávala ho. Znamená to, že chemikálie, materiály a výrobky musia byť čo najbezpečnejšie a najudržateľnejšie, a to už v štádiu návrhu a počas svojho životného cyklu, čo vedie k cyklom netoxických materiálov. Okrem toho sa v Európskej zelenej dohode a akčnom pláne pre obehové hospodárstvo uznáva, že vnútorný trh Únie poskytuje kritickú masu, ktorá umožňuje EÚ ovplyvňovať globálne normy týkajúce sa udržateľnosti výrobkov a dizajnu výrobkov. Toto nariadenie by preto malo zohrávať významnú úlohu pri dosahovaní viacerých cieľových hodnôt stanovených v rámci cieľov trvalo udržateľného rozvoja Organizácie Spojených národov, ktoré sú súčasťou Agendy 2030 pre udržateľný rozvoj pre zodpovednú spotrebu a výrobu, a to v Únii aj mimo nej. (9)Smernicou 2009/125/ES sa zriadil rámec na stanovenie požiadaviek na ekodizajn energeticky významných výrobkov. V kombinácii s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1369 umožnili výrazné zníženie potreby primárnej energie EÚ na výrobky a odhaduje sa, že tieto úspory budú ďalej rásť. Vykonávacie opatrenia prijaté podľa smernice 2009/125/ES takisto zahŕňali požiadavky týkajúce sa aspektov obehovosti, ako sú trvácnosť, opraviteľnosť a recyklovateľnosť. Nástroje, ako sú environmentálna značka EÚ zavedená nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 66/2010 alebo kritériá zeleného verejného obstarávania EÚ, majú väčší rozsah pôsobnosti no menší vplyv vzhľadom na obmedzenia vyplývajúce z dobrovoľného prístupu. (10)Smernica 2009/125/ES bola vo všeobecnosti úspešná v podpore energetickej efektívnosti a niektorých obehových aspektov energeticky významných výrobkov a jej prístup má potenciál postupne riešiť udržateľnosť všetkých výrobkov. Ak sa majú dosiahnuť záväzky v rámci zelenej dohody, tento prístup by sa mal rozšíriť na ďalšie skupiny výrobkov a systematicky by sa mal zaoberať kľúčovými aspektmi na zvyšovanie environmentálnej udržateľnosti výrobkov so záväznými požiadavkami. Týmto nariadením sa zabezpečí, že na trh Únie sa budú umiestňovať len výrobky spĺňajúce tieto požiadavky, a tak by sa ním mal nielen zlepšiť voľný pohyb takýchto výrobkov predchádzaním vnútroštátnym rozdielom, ale aj znížiť negatívne vplyvy životného cyklu výrobkov, pre ktoré sa tieto požiadavky stanovujú, na životné prostredie. (11)V záujme vytvorenia účinného a nadčasového regulačného rámca je nevyhnutné umožniť stanovovanie požiadaviek na ekodizajn pre všetok fyzický tovar umiestňovaný na trh alebo do prevádzky vrátane komponentov a medziproduktov. To by malo Komisii umožniť zohľadňovať čo možno najširšiu škálu výrobkov pri určovaní priorít v rámci stanovovania požiadaviek na ekodizajn, a tak maximalizovať ich účinnosť. V prípade potreby by sa v rámci stanovovania požiadaviek na ekodizajn mali robiť osobitné výnimky, napríklad pri výrobkoch s osobitným účelom, ktorý nemožno splniť pri zachovaní súladu s požiadavkami na ekodizajn. Okrem toho by sa mali robiť výnimky na úrovni rámca pre tie výrobky, v prípade ktorých je už jasné, že požiadavky na ekodizajn by neboli vhodné, alebo v prípade ktorých už existujú iné rámce na stanovenie takýchto požiadaviek. To by malo platiť pre potraviny a krmivá v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 178/2002, humánne lieky v zmysle smernice 2001/83/ES Európskeho parlamentu a Rady, veterinárne lieky v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/6, živé rastliny, zvieratá a mikroorganizmy, výrobky ľudského pôvodu a výrobky z rastlín a zvierat priamo sa vzťahujúce na ich budúce rozmnožovanie. (12)V návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o energetickej hospodárnosti budov (prepracované znenie) sa od členských štátov vyžaduje, aby stanovili minimálne požiadavky na energetickú hospodárnosť prvkov budov, ktoré sú súčasťou obalových konštrukcií budov, ako aj požiadavky na systémy v súvislosti s celkovou energetickou hospodárnosťou, správnou inštaláciou a primeraným dimenzovaním, nastavením a reguláciou technických systémov budov, ktoré sú inštalované v nových alebo existujúcich budovách. Je v súlade s cieľmi tohto nariadenia, aby sa týmito minimálnymi požiadavkami na energetickú hospodárnosť mohla za určitých okolností obmedziť inštalácia energeticky významných výrobkov, ktoré sú v súlade s týmto nariadením a jeho delegovanými aktmi, pod podmienkou, že tieto požiadavky nepredstavujú neopodstatnenú prekážku na trhu. (13)V záujme zlepšenia environmentálnej udržateľnosti výrobkov a zabezpečenia voľného pohybu výrobkov na vnútornom trhu by sa na Komisiu mala delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, ktoré budú dopĺňať toto nariadenie stanovovaním požiadaviek na ekodizajn. Tieto požiadavky na ekodizajn by sa mali spravidla uplatňovať na osobitné skupiny výrobkov, ako sú práčky alebo práčky a sušičky. V záujme maximalizácie účinnosti požiadaviek na ekodizajn a účinného zlepšenia environmentálnej udržateľnosti výrobkov by takisto malo byť možné stanoviť jednu alebo viacero horizontálnych požiadaviek na ekodizajn pre širšiu škálu výrobkov, ako sú elektronické zariadenia alebo textílie. Horizontálne požiadavky na ekodizajn by sa mali stanoviť v prípadoch, v ktorých technické podobnosti skupín výrobkov umožňujú zlepšenie ich environmentálnej udržateľnosti na základe tých istých požiadaviek. (14)Aby Komisia mohla stanovovať požiadavky vhodné pre predmetné skupiny výrobkov, požiadavky na ekodizajn by mali zahŕňať výkonnostné požiadavky a požiadavky na informácie. Tieto požiadavky by sa mali používať na zlepšenie aspektov výrobkov relevantných pre environmentálnu udržateľnosť, ako sú energetická efektívnosť, trvácnosť, opraviteľnosť a uhlíková a environmentálna stopa. Požiadavky na ekodizajn by mali byť transparentné, objektívne, primerané a v súlade s pravidlami medzinárodného obchodu. (15)Hneď ako Komisia prijme delegovaný akt, ktorým sa stanovujú požiadavky na ekodizajn určitej skupiny výrobkov, členské štáty by v záujme zabezpečenia fungovania vnútorného trhu už nemali mať možnosť stanovovať vnútroštátne výkonnostné požiadavky na základe parametrov výrobkov, na ktoré sa vzťahujú výkonnostné požiadavky stanovené v uvedenom delegovanom akte, ani by už nemali mať možnosť stanovovať vnútroštátne požiadavky na informácie na základe parametrov výrobkov, na ktoré sa vzťahujú požiadavky na informácie stanovené v tomto delegovanom akte. V záujme zabezpečenia fungovania vnútorného trhu by Komisia mala mať právomoc stanoviť, že vo vzťahu ku konkrétnemu parametru výrobku nie sú potrebné žiadne požiadavky na ekodizajn vo forme výkonnostných požiadaviek a/alebo požiadaviek na informácie. (16)Pri stanovovaní požiadaviek na ekodizajn by Komisia mala zohľadňovať povahu a účel dotknutých výrobkov, ako aj charakteristiky príslušných trhov. Napríklad obranné vybavenie musí byť schopné fungovať v osobitných a niekedy drsných podmienkach, ktoré treba pri stanovovaní požiadaviek na ekodizajn zohľadniť. Určité informácie o obrannom vybavení by sa nemali zverejňovať a mali by sa chrániť. Požiadavky na ekodizajn vojenského alebo citlivého vybavenia by mali zohľadňovať potreby v oblasti bezpečnosti a charakteristiky obranného trhu v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/81/ES. Rovnako strategický je pre Európu a jej technologickú nezávislosť vesmírny priemysel. Keďže vesmírne technológie fungujú v extrémnych podmienkach, v rámci všetkých požiadaviek na ekodizajn vesmírnych výrobkov by sa mala dosiahnuť rovnováha medzi aspektmi udržateľnosti a odolnosťou a očakávanou výkonnosťou. Takisto v prípade zdravotníckych pomôcok v zmysle článku 2 ods. 1 nariadenia 2017/745 o zdravotníckych pomôckach a diagnostických zdravotníckych pomôcok in vitro v zmysle článku 2 ods. 2 nariadenia (EÚ) 2017/746 o diagnostických zdravotníckych pomôckach in vitro by Komisia mala zohľadňovať potrebu predchádzať negatívnemu vplyvu na zdravie a bezpečnosť pacientov a používateľov. (17)V záujme predchádzania duplikácii úsilia a regulačnému zaťaženiu by sa mal zabezpečiť súlad medzi týmto nariadením a požiadavkami stanovenými v iných právnych predpisoch Únie alebo podľa nich, najmä v právnych predpisoch o výrobkoch, chemických látkach a odpadoch. Avšak udelením právomocí stanovovať požiadavky s rovnakými alebo podobnými účinkami, ako majú požiadavky podľa tohto nariadenia, na základe iných právnych predpisov Únie sa neobmedzuje udelenie právomocí zahrnutých v tomto nariadení, ak sa v tomto nariadení neuvádza inak. (18)Delegované akty obsahujúce požiadavky na ekodizajn by mali rovnako ako v prípade smernice 2009/125/ES podliehať osobitnému posúdeniu vplyvu a konzultácii so zainteresovanými stranami a mali by sa vypracúvať v súlade s usmerneniami Komisie pre lepšiu právnu reguláciu, pričom by mali zahŕňať posúdenie medzinárodného rozmeru a vplyvov na tretie krajiny. Komisia by pritom mala náležite zohľadňovať všetky aspekty životného cyklu výrobku a pri posúdení vplyvu vychádzať z najlepšie dostupných dôkazov. Pri vypracúvaní požiadaviek na ekodizajn by Komisia mala používať vedecký prístup a takisto zohľadňovať relevantné technické informácie, najmä informácie vyplývajúce z nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 66/2010, smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ, technické kritériá preskúmania prijaté podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2020/852 a kritériá zeleného verejného obstarávania. (19)S cieľom zohľadňovať rôznorodosť výrobkov by Komisia mala zvoliť metódy na posúdenie stanovovania požiadaviek na ekodizajn a v prípade potreby ich ďalej rozvíjať podľa povahy výrobku, jeho najrelevantnejších aspektov a jeho vplyvov počas jeho životného cyklu. Komisia by pritom mala zohľadňovať svoje skúsenosti s posudzovaním stanovovania požiadaviek podľa smernice 2009/125/ES a prebiehajúce úsilie o vývoj a zlepšovanie vedeckých hodnotiacich nástrojov, ako je aktualizácia metodiky na ekodizajn energeticky významných výrobkov, metóda environmentálnej stopy výrobku stanovená v odporúčaní Komisie (EÚ) 2021/2279, a to aj pokiaľ ide o dočasné uskladnenie uhlíka, ako aj vývoj noriem medzinárodnými a európskymi normalizačnými organizáciami vrátane noriem o materiálovej efektívnosti energeticky významných výrobkov. V nadväznosti na tieto nástroje a v prípade potreby na základe špeciálnych štúdii by Komisia mala ďalej posilňovať aspekty obehovosti (ako je trvácnosť, opraviteľnosť vrátane bodového hodnotenia opraviteľnosti, identifikácia chemických látok brániacich opätovnému použitiu a recyklácii) v rámci posudzovania výrobkov a vypracúvania požiadaviek na ekodizajn a v prípade potreby by mala vyvíjať nové metódy alebo nástroje. Vypracúvanie povinných kritérií verejného obstarávania a zákazy ničenia nepredaných spotrebných výrobkov si takisto môžu vyžadovať nové prístupy. (20)Výkonnostné požiadavky by mali súvisieť s vybraným parametrom výrobku relevantným pre cielený aspekt výrobku, pri ktorom sa zistil potenciál na zlepšenie environmentálnej udržateľnosti. Medzi tieto požiadavky môžu patriť minimálna alebo maximálna úroveň výkonnosti vo vzťahu k parametru výrobku, nekvantitatívne požiadavky, ktorých cieľom je zlepšiť výkonnosť vo vzťahu k parametru výrobku, alebo požiadavky súvisiace s funkčnými vlastnosťami výrobku s cieľom zabezpečiť, aby vybrané výkonnostné požiadavky nemali negatívny vplyv na schopnosť výrobku plniť funkciu, na ktorú bol navrhnutý a na ktorú sa predáva. Pokiaľ ide o minimálnu alebo maximálnu úroveň, môžu mať napríklad podobu limitu spotreby energie vo fáze používania alebo množstva určitého materiálu, z ktorého sa výrobok skladá, požiadavky na minimálne množstvo recyklovaného obsahu alebo limitu konkrétnej kategórie environmentálneho vplyvu, alebo kumulácie všetkých relevantných environmentálnych vplyvov. Príkladom nekvantitatívnej požiadavky je zákaz konkrétneho technického riešenia, ktoré je nepriaznivé pre opraviteľnosť výrobku. Výkonnostné požiadavky sa budú používať na zabezpečenie odstránenia výrobkov s najhoršími vlastnosťami z trhu, ak je to potrebné na prispievanie k cieľom environmentálnej udržateľnosti tohto nariadenia. (21)Aby sa zaistila súdržnosť, výkonnostné požiadavky by mali dopĺňať vykonávanie právnych predpisov Únie o odpade. Hoci požiadavky na umiestňovanie obalového materiálu ako konečného výrobku na trh sa stanovujú v smernici Európskeho parlamentu a Rady 94/62/ES, toto nariadenie môže dopĺňať uvedenú smernicu stanovovaním požiadaviek podľa výrobkov so zameraním sa na balenie konkrétnych výrobkov, keď sa umiestňujú na trh. Ak je to vhodné, tieto doplnkové požiadavky by mali prispievať najmä k minimalizácii množstva použitého obalového materiálu, čo zasa prispieva k predchádzaniu vzniku odpadu v Únii. (22)Uznávaným prvkom udržateľnosti výrobkov je chemická bezpečnosť. Zakladá sa na vlastných rizikách chemických látok ohrozujúcich zdravie alebo životné prostredie v kombinácii so špecifickým alebo všeobecným vystavením a zaoberajú sa ňou právne predpisy o chemických látkach, ako napríklad nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1935/2004, nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006, nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009, nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/745 a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/48/ES. Toto nariadenie by nemalo umožniť obmedzenie látok na základe chemickej bezpečnosti, ako sa obmedzujú podľa iných právnych predpisov Únie. Toto nariadenie by takisto nemalo umožniť obmedzenie látok z dôvodov súvisiacich s bezpečnosťou potravín. Právne predpisy Únie o chemických látkach a potravinách však neumožňujú riešenie vplyvov na udržateľnosť, ktoré nesúvisia s chemickou bezpečnosťou alebo bezpečnosťou potravín, prostredníctvom obmedzení určitých látok. Aby sa prekonalo toto obmedzenie, toto nariadenie by za určitých podmienok malo umožňovať obmedzenie látok, ktoré majú negatívny vplyv na udržateľnosť výrobkov, prítomných vo výrobkoch alebo používaných v ich výrobných postupoch, najmä z iných dôvodov, ako je chemická bezpečnosť alebo bezpečnosť potravín. Toto nariadenie by takisto nemalo viesť k duplikácii ani nahradeniu obmedzení látok, na ktoré sa vzťahuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/65/EÚ, ktorej cieľom je ochrana zdravia ľudí a životného prostredia vrátane zhodnocovania a zneškodňovania odpadu z elektrických a elektronických zariadení environmentálne vhodným spôsobom. (23)Aby sa zlepšila environmentálna udržateľnosť výrobkov, mali by sa požiadavky na informácie vzťahovať na vybraný parameter výrobku relevantný pre aspekt výrobku ako environmentálna stopa výrobku alebo jeho trvanlivosť. Môžu od výrobcu požadovať, aby sprístupnil informácie o výkonnosti výrobku vo vzťahu k zvolenému parametru výrobku alebo iné informácie, ktoré môžu ovplyvniť spôsob, ako s výrobkom zaobchádzajú iné strany než výrobca, s cieľom zlepšiť výkonnosť vo vzťahu k uvedenému parametru. Takéto požiadavky na informácie by sa mali podľa potreby stanoviť buď ako doplnok k výkonnostným požiadavkám týkajúcim sa daného parametra výrobku, alebo namiesto nich. V prípade, že delegovaný akt obsahuje požiadavky na informácie, mal by sa v ňom uviesť spôsob sprístupnenia požadovaných informácií, akým je ich umiestnenie na voľne prístupnom webovom sídle, pase výrobku alebo štítku výrobku. Požiadavky na informácie sú potrebné na to, aby viedli k zmene správania, ktorá je potrebná na zabezpečenie dosiahnutia cieľov tohto nariadenia týkajúcich sa environmentálnej udržateľnosti. Očakáva sa, že tým, že sa požiadavkami na informácie poskytne kupujúcim a verejným orgánom solídny základ na porovnávanie výrobkov na základe ich environmentálnej udržateľnosti, podnieti to spotrebiteľov a verejné orgány k udržateľnejším rozhodnutiam. (24)Ak delegované akty obsahujú požiadavky na informácie, môžu okrem toho stanoviť výkonnostné triedy vzhľadom na jeden alebo viaceré relevantné parametre výrobku s cieľom uľahčiť porovnanie výrobkov na základe tohto parametra. Výkonnostné triedy by mali umožniť rozlišovať výrobky na základe ich relatívnej udržateľnosti a mohli by ich využívať spotrebitelia aj verejné orgány. Cieľom týchto výkonnostných tried ako takých je, aby trh nasmerovali k udržateľnejším výrobkom.

(25)Informácie o prítomnosti látok vzbudzujúcich obavy vo výrobkoch sú kľúčovým prvkom určovania a propagácie výrobkov, ktoré sú udržateľné. Chemické zloženie výrobkov vo veľkej miere určuje ich funkcie a vplyvy, ako aj možnosti ich opätovného použitia alebo zhodnotenia, keď sa stanú odpadom. V oznámení s názvom Chemikálie – stratégia udržateľnosti sa vyžaduje minimalizovať obsah látok vzbudzujúcich obavy vo výrobkoch a zabezpečiť dostupnosť informácií o chemickom zložení a bezpečnom používaní zavedením požiadaviek na informácie a sledovaním prítomnosti látok vzbudzujúcich obavy počas životného cyklu materiálov a výrobkov. Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 a inými existujúcimi právnymi predpismi o chemikáliách, napríklad nariadením (ES) č. 1223/2009, sa už zabezpečuje oznamovanie rizík pre zdravie alebo životné prostredie, ktoré predstavujú určité látky vzbudzujúce obavy samostatne alebo v zmesi. Používatelia látok a zmesí by mali byť informovaní aj o relevantných informáciách týkajúcich sa udržateľnosti, ktoré sa netýkajú prvotne rizík pre zdravie alebo životné prostredie. Okrem toho by používatelia iných výrobkov ako látok alebo zmesí a správcovia zodpovední za nakladanie s odpadom z takýchto výrobkov mali dostávať aj informácie týkajúce sa udržateľnosti vrátane informácií, ktoré sa týkajú najmä rizík pre zdravie alebo životné prostredie spojených s chemickými látkami. Toto nariadenie by preto malo umožniť stanoviť požiadavky týkajúce sa sledovania a oznamovania informácií o udržateľnosti vrátane prítomnosti látok vzbudzujúcich obavy vo výrobkoch počas ich životného cyklu, a to aj s cieľom ich dekontaminácie a zhodnotenia, keď sa stanú odpadom. Cieľom takéhoto rámca by malo byť postupné pokrytie všetkých látok vzbudzujúcich obavy vo všetkých výrobkoch uvedených v pracovných plánoch, v ktorých sa stanovujú skupiny výrobkov, ktoré Komisia zamýšľa riešiť. (26)Požiadavky na informácie stanovené v tomto nariadení by mali zahŕňať požiadavku sprístupniť pas výrobku. Pas výrobku je dôležitým nástrojom na sprístupnenie informácií subjektom v celom hodnotovom reťazci a dostupnosť pasu výrobku by mala výrazne zlepšiť komplexnú vysledovateľnosť výrobku v celom jeho hodnotovom reťazci. Pas výrobku by mal okrem iného pomôcť spotrebiteľom pri informovanom výbere tým, že zlepší ich prístup k informáciám o výrobkoch, ktoré sú pre nich relevantné, umožniť hospodárskym subjektom aj iným subjektom hodnotového reťazca, akými sú opravovne alebo recyklovatelia, prístup k relevantným informáciám a umožniť príslušným vnútroštátnym orgánom vykonávať ich povinnosti. Na tento účel by pas výrobku nemal nahrádzať, ale mal by dopĺňať nedigitálne formy prenosu informácií, akými sú informácie v príručke k výrobku alebo na štítku. Okrem toho by malo byť možné pas výrobku používať na informácie o iných aspektoch udržateľnosti, ktoré sa vzťahujú na príslušnú skupinu výrobkov podľa iných právnych predpisov Únie. (27)Aby sa zohľadnila povaha výrobku a jeho trh, mali by sa informácie, ktoré sa majú uvádzať v pase výrobku, pri príprave konkrétnych pravidiel pre jednotlivé výrobky dôkladne individuálne preskúmať. Na optimalizáciu prístupu k výsledným informáciám a zároveň na ochranu práv duševného vlastníctva je potrebné navrhnúť a zaviesť pas výrobku, ktorý umožní diferencovaný prístup k informáciám uvedeným v pase výrobku v závislosti od druhu informácií a typológie zainteresovaných strán. Podobne, aby sa predišlo nákladom pre spoločnosti a verejnosť, ktoré by boli neúmerné rozsiahlejším prínosom, pas výrobku by mal byť prispôsobený položke, šarži alebo modelu výrobku v závislosti napríklad od zložitosti hodnotového reťazca, rozmerov, povahy alebo vplyvov posudzovaných výrobkov. (28)Na zabezpečenie interoperability by sa mali špecifikovať druhy povolených dátových nosičov. Z toho istého dôvodu by sa mal dátový nosič a jedinečný identifikátor výrobku poskytovať v súlade s medzinárodne uznávanými normami. Právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ by sa mala delegovať na Komisiu s cieľom zmeniť toto nariadenie nahradením alebo pridaním noriem, v súlade s ktorými možno vzhľadom na technický alebo vedecký pokrok dátový nosič a jedinečné identifikátory poskytovať. Tým by sa malo zabezpečiť, aby informácie obsiahnuté v pase výrobku mohli zaznamenávať a prenášať všetky hospodárske subjekty, ako aj zaručiť kompatibilitu jedinečného identifikátora s externými komponentmi, akými sú snímacie zariadenia. (29)Aby sa zbytočne neodďaľovalo stanovenie iných požiadaviek na ekodizajn, ako sú požiadavky na pas výrobku, alebo aby sa zabezpečilo účinné zavedenie pasov výrobkov, Komisia by mala mať možnosť vyňať skupiny výrobkov z požiadaviek týkajúcich sa pasu výrobku v prípade, že nie sú k dispozícii technické špecifikácie týkajúce sa základných požiadaviek na technický návrh a fungovanie pasu výrobku. Podobne, aby sa zabránilo zbytočnému administratívnemu zaťaženiu hospodárskeho subjektu, Komisia by mala mať možnosť oslobodiť skupiny výrobkov od požiadaviek na pas výrobku v prípade, že v iných právnych predpisoch Únie už je zahrnutý systém digitálneho poskytovania informácií o výrobkoch, ktorý umožňuje subjektom v celom hodnotovom reťazci prístup k relevantným informáciám o výrobkoch a uľahčuje overovanie súladu výrobku príslušnými vnútroštátnymi orgánmi. Tieto výnimky by sa mali pravidelne preverovať s prihliadnutím na ďalšiu dostupnosť technických špecifikácií. (30)Jedinečná identifikácia výrobkov je základným prvkom, ktorý umožňuje vysledovateľnosť v rámci celého dodávateľského reťazca. Preto by mal byť pas výrobku prepojený s jedinečným identifikátorom výrobku. Okrem toho by pas mal v prípade potreby umožniť vysledovanie subjektov a výrobných zariadení súvisiacich s týmto výrobkom. Aby sa zabezpečila interoperabilita, mali by sa v súlade s medzinárodne uznávanými normami poskytovať jedinečné identifikátory subjektu a jedinečné identifikátory zariadenia umožňujúce vysledovateľnosť. Právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ by sa mala delegovať na Komisiu s cieľom zmeniť toto nariadenie nahradením alebo doplnením noriem, v súlade s ktorými možno vzhľadom na technický alebo vedecký pokrok jedinečné identifikátory subjektu a jedinečné identifikátory zariadení poskytovať. (31)Digitalizované informácie o výrobku a jeho životnom cykle alebo prípadne jeho pas by mali byť ľahko dostupné nasnímaním dátového nosiča, akým je vodoznak alebo kód QR. Ak je to možné, dátový nosič by sa mal nachádzať na samotnom výrobku, aby sa zabezpečilo, že informácie zostanú prístupné počas jeho životného cyklu. Výnimky sú však možné v závislosti od povahy, rozmerov alebo používania príslušných výrobkov. (32)Aby sa zabezpečilo, že pas výrobku bude flexibilný a praktický a že bude vychádzať z potrieb trhu a vyvíjať sa v súlade s obchodnými modelmi, trhmi a inováciami, mal by sa opierať o decentralizovaný dátový systém, ktorý by vytvárali a udržiavali hospodárske subjekty. Na účely presadzovania a monitorovania však môže byť potrebné, aby príslušné vnútroštátne orgány a Komisia mali priamy prístup k záznamom o všetkých dátových nosičoch a jedinečných identifikátoroch spojených s výrobkami uvedenými na trh alebo do prevádzky. (33)Na zabezpečenie účinného zavedenia pasu výrobku by technický návrh, požiadavky na údaje a fungovanie pasu výrobku mali byť v súlade so súborom základných technických požiadaviek. Takéto požiadavky by mali poskytnúť základ pre jednotné zavádzanie pasu výrobku vo všetkých odvetviach. Mali by sa stanoviť technické špecifikácie na zabezpečenie účinného splnenia týchto základných požiadaviek, a to buď v podobe harmonizovanej normy uvedenej v úradnom vestníku, alebo, ako náhradná možnosť, v podobe spoločnej špecifikácie prijatej Komisiou. Technickým návrhom by sa malo zabezpečiť, aby pas výrobku umožňoval prístup k údajom bezpečným spôsobom, pričom by sa dodržiavali pravidlá ochrany súkromia. Digitálny pas výrobku sa pripraví v rámci otvoreného dialógu s medzinárodnými partnermi tak, aby sa zohľadnili ich názory pri vypracúvaní technických špecifikácií a aby sa zabezpečilo, že technické špecifikácie pomôžu odstrániť obchodné prekážky pre ekologickejšie výrobky a znížiť náklady na udržateľné investície, marketing a dodržiavanie predpisov. Technické špecifikácie a požiadavky týkajúce sa vysledovateľnosti v celom hodnotovom reťazci by sa mali na účely ich účinného vykonávania v čo najväčšej možnej miere vypracovať na základe konsenzuálneho prístupu a zapojenia, akceptácie a účinnej spolupráce rôznych skupín subjektov vrátane orgánov pre normalizáciu, priemyselných združení, spotrebiteľských organizácií, odborníkov, mimovládnych organizácií a medzinárodných partnerov vrátane rozvojových ekonomík. (34)Na zlepšenie presadzovania požiadaviek na ekodizajn je potrebné, aby vnútroštátne orgány a Komisia mali priamy prístup k záznamom o všetkých dátových nosičoch a jedinečných identifikátoroch spojených s výrobkami uvedenými na trh alebo do prevádzky. Na tento účel by Komisia mala zriadiť a viesť register pasov výrobkov na uchovávanie takýchto údajov. Ak je to potrebné na ďalšie uľahčenie presadzovania, Komisia by mala podľa potreby špecifikovať ďalšie informácie uvedené v pase výrobku, ktoré je potrebné uchovávať v registri. (35)Akékoľvek spracúvanie osobných údajov podľa tohto nariadenia by malo byť v súlade s pravidlami vzťahujúcimi sa na ochranu osobných údajov. Spracúvanie osobných údajov príslušnými vnútroštátnymi orgánmi v členských štátoch by sa malo vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679. Spracúvanie osobných údajov Komisiou by sa malo vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1725. (36)Na dosiahnutie cieľov tohto nariadenia je nevyhnutné účinné presadzovanie pravidiel v súvislosti s výrobkami uvedenými na trh Únie, či už domácimi alebo dovezenými. Preto ak Komisia zriadila register, colné orgány by mali k nemu mať priamy prístup prostredníctvom prostredia centrálneho elektronického priečinka EÚ pre colníctvo zriadeného nariadením (EÚ) …/…. Colné orgány by mali zabezpečiť, aby sa odkaz na pas výrobku sprístupnil v colnom vyhlásení a aby tento odkaz zodpovedal jedinečnému identifikátoru výrobku, ktorý je uložený v registri. To by umožnilo colným orgánom overiť, či pre dovážané výrobky existuje pas výrobku. (37)Ak sa okrem dátových nosičov a jedinečných identifikátorov v registri uchovávajú určité informácie, ktoré sú uvedené v pase výrobku, Komisia by mala mať možnosť v prípade potreby stanoviť, aby colné orgány overili, či sa tieto informácie zhodujú s colným vyhlásením, a to s cieľom zlepšiť súlad výrobkov s požiadavkami na ekodizajn a s prihliadnutím na potrebu vyhnúť sa neprimeranej administratívnej záťaži colných orgánov. (38)Informácie uvedené v pase výrobku umožnia colným orgánom zlepšiť a uľahčiť riadenie rizík a lepšie zamerať kontroly na hraniciach. Colné orgány by preto mali mať možnosť získavať a používať informácie uvedené v pase výrobku a súvisiacom registri na vykonávanie svojich úloh v súlade s právnymi predpismi Únie vrátane riadenia rizika v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 952/2013. (39)Štítky by v prípade, že to vyžadujú delegované akty prijaté podľa tohto nariadenia, mali v snahe podnietiť spotrebiteľov k udržateľnejším rozhodnutiam poskytovať informácie umožňujúce účinné porovnávanie výrobkov, napríklad uvedením výkonnostnej triedy. Výslovne pre spotrebiteľov môžu fyzické štítky slúžiť ako ďalší zdroj informácií na mieste predaja. Môžu spotrebiteľom poskytnúť rýchlu vizuálnu oporu na rozlíšenie medzi výrobkami na základe ich výkonnosti vo vzťahu ku konkrétnemu parametru výrobku alebo súboru parametrov výrobku. V prípade potreby by mali umožniť aj prístup k ďalším informáciám prostredníctvom osobitných odkazov, akými sú adresy webových sídel, dynamické kódy QR, odkazy na online štítky alebo akékoľvek vhodné prostriedky orientované na spotrebiteľa. Komisia by mala v príslušnom delegovanom akte stanoviť najúčinnejší spôsob označovania takýmito štítkami, a to aj v prípade online predaja na diaľku, pričom by mala zohľadniť dôsledky pre zákazníkov a hospodárske subjekty a vlastnosti dotknutých výrobkov. Komisia môže takisto požadovať, aby bol štítok vytlačený na obale výrobku. (40)Nariadenie (EÚ) 2017/1369, ktorým sa stanovuje rámec pre energetické označovanie, sa uplatňuje na energeticky významné výrobky súbežne s týmto nariadením. To znamená, že energetické štítky sú prvotným nástrojom poskytujúcim spotrebiteľom primerané informácie o energeticky významných výrobkoch a že výkonnostné triedy stanovené podľa tohto nariadenia by sa mali v prípade potreby uvádzať na štítku ako doplňujúce informácie, ako sa stanovuje v článku 16 nariadenia (EÚ) 2017/1369. V prípadoch, keď príslušné informácie o výkonnosti výrobku vo vzťahu k parametru výrobku nemožno uviesť ako doplňujúce informácie na energetickom štítku vytvorenom pre energeticky významný výrobok podľa nariadenia (EÚ) 2017/1369, Komisia by mala posúdiť, či sa má vytvoriť štítok v súlade s týmto nariadením, pričom sa zohľadní potreba informovať spotrebiteľov o najdôležitejších parametroch výrobku a nevýhodách z hľadiska rizika zámeny pre verejnosť a nadmerného administratívneho zaťaženia pre hospodárske subjekty. (41)Spotrebitelia by mali byť chránení pred zavádzajúcimi informáciami, ktoré by mohli brániť v tom, aby si vyberali udržateľnejšie výrobky. Z týchto dôvodov by sa malo zakázať uvádzať na trh výrobky označené štítkom, ktorý napodobňuje štítky stanovené v tomto nariadení. (42)V snahe dosiahnuť ciele Európskej zelenej dohody čo najefektívnejšie a zamerať sa najprv na výrobky s najväčším vplyvom by Komisia mala stanoviť priority výrobkov, ktoré sa majú regulovať podľa tohto nariadenia, a požiadavky, ktoré sa na ne budú vzťahovať. Na základe postupu, ktorý sa uplatňuje pri stanovovaní priorít podľa smernice 2009/125/ES, by Komisia mala prijať pracovný plán, ktorý by sa vzťahoval aspoň na tri roky a v ktorom sa stanoví zoznam skupín výrobkov, pre ktoré plánuje prijať delegované akty, ako aj aspekty výrobkov, v prípade ktorých plánuje prijať delegované akty horizontálneho uplatňovania. Komisia by mala pri stanovovaní priorít vychádzať zo súboru kritérií, ktoré sa týkajú najmä potenciálneho prínosu delegovaných aktov k cieľom Únie v oblasti klímy, životného prostredia a energetiky, ako aj ich potenciálu na zlepšenie aspektov výrobkov vybraných bez neúmerných nákladov pre verejnosť a hospodárske subjekty. Vzhľadom na ich význam pre splnenie energetických cieľov Únie by pracovné plány mali zahŕňať primeraný podiel opatrení týkajúcich sa energeticky významných výrobkov. Konzultácie s členskými štátmi a zainteresovanými stranami by sa mali uskutočniť aj prostredníctvom fóra pre ekodizajn. Vzhľadom na komplementárnosť tohto nariadenia s nariadením (EÚ) 2017/1369 v prípade energeticky významných výrobkov by sa mali zosúladiť harmonogramy pracovného plánu podľa tohto nariadenia a harmonogram stanovený podľa článku 15 nariadenia (EÚ) 2017/1369. (43)Pri riešení problematiky stavebných výrobkov by sa v tomto nariadení mali stanoviť požiadavky na konečné výrobky len vtedy, ak je nepravdepodobné, že by sa povinnosťami vyplývajúcimi z [revidovaného nariadenia o stavebných výrobkoch] a jeho vykonávaním dostatočne dosiahli ciele environmentálnej udržateľnosti sledované týmto nariadením. Okrem toho by Komisia pri formulovaní pracovných plánov mala zohľadniť, že v nadväznosti na súčasnú prax budú [v revidovanom nariadení o stavebných výrobkoch] vo vzťahu k energeticky významným výrobkom, ktoré sú takisto stavebnými výrobkami, prevládať požiadavky na udržateľnosť stanovené podľa tohto nariadenia. Malo by to tak byť napríklad v prípade kotlov, tepelných čerpadiel, zariadení na ohrev vody a vykurovanie priestoru, ventilátorov, systémov chladenia a ventilácie a fotovoltických výrobkov (s výnimkou fotovoltických panelov integrovaných v budovách). V prípade týchto výrobkov môže [revidované nariadenie o stavebných výrobkoch] v prípade potreby zasiahnuť doplnkovým spôsobom, najmä pokiaľ ide o bezpečnostné aspekty, pričom sa zohľadnia aj iné právne predpisy Únie týkajúce sa výrobkov, akými sú plynové spotrebiče, nízke napätie a strojové zariadenia. (44)V snahe podporiť samoreguláciu ako platnú alternatívu k regulačným prístupom by toto nariadenie malo v nadväznosti na smernicu 2009/125/ES zahŕňať možnosť, aby výrobné odvetvie predložilo samoregulačné opatrenia. Komisia by mala posúdiť samoregulačné opatrenia navrhnuté výrobným odvetvím spolu s informáciami a dôkazmi predloženými signatármi, a to aj vzhľadom na záväzky Únie v oblasti medzinárodného obchodu a potrebu zabezpečiť súlad s právom Únie. S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia by sa na Komisiu mali preniesť vykonávacie právomoci na prijatie a aktualizáciu aktu, v ktorom by sa uviedli samoregulačné opatrenia považované za platné alternatívy delegovaného aktu, ktorým sa stanovujú požiadavky na ekodizajn. Je takisto potrebné, napríklad vzhľadom na vývoj na relevantnom trhu alebo na technologický vývoj v rámci dotknutej skupiny výrobkov, aby Komisia mohla požiadať o revidovanú verziu samoregulačného opatrenia vždy, keď to bude považovať za potrebné. Po zaradení samoregulačného opatrenia do vykonávacieho aktu existuje na strane hospodárskych subjektov oprávnené očakávanie, že Komisia neprijme delegovaný akt, ktorým sa stanovia požiadavky na ekodizajn pre uvedenú konkrétnu skupinu výrobkov. Nie je však vylúčené, že Komisia prijme horizontálne požiadavky na ekodizajn, ktoré by sa vzťahovali aj na výrobky, na ktoré sa vzťahuje uznané samoregulačné opatrenie, pokiaľ ide o aspekty výrobkov, na ktoré sa uvedené samoregulačné opatrenie nevzťahuje. Ak sa Komisia domnieva, že samoregulačné opatrenie už nespĺňa kritériá stanovené v tomto nariadení, mala by uvedenú samoreguláciu odstrániť z vykonávacieho aktu, v ktorom sa uvádzajú uznané samoregulačné opatrenia. V dôsledku toho potom možno v súlade s týmto nariadením stanoviť požiadavky na ekodizajn pre skupiny výrobkov, na ktoré sa predtým vzťahovalo samoregulačné opatrenie.

(45)Mikropodniky, malé a stredné podniky (MSP) by mohli výrazne profitovať zo zvýšenia dopytu po udržateľných výrobkoch, ale mohli by im takisto vzniknúť náklady a ťažkosti vyplývajúce z niektorých požiadaviek. Členské štáty a Komisia by mali vo svojich príslušných oblastiach zodpovednosti poskytovať primerané informácie, zabezpečovať cielenú a špecializovanú odbornú prípravu a poskytovať osobitnú pomoc a podporu vrátane finančnej podpory MSP pôsobiacim v oblasti výroby výrobkov, pre ktoré sú stanovené požiadavky na ekodizajn. Tieto opatrenia by sa mali napríklad vzťahovať na výpočet environmentálnej stopy výrobku a technické vykonávanie pasu výrobku. Členské štáty by mali prijať opatrenia v súvislosti s uplatniteľnými pravidlami štátnej pomoci. (46)Ničenie nepredaných spotrebných výrobkov, akými sú textil a obuv, hospodárskymi subjektmi sa stáva rozšíreným environmentálnym problémom v celej Únii, najmä v dôsledku rýchleho rastu online predaja. Predstavuje stratu cenných hospodárskych zdrojov, keďže tovar sa vyrába, prepravuje a následne ničí bez toho, aby sa na určený účel použil. V záujme ochrany životného prostredia je preto potrebné, aby sa týmto nariadením vytvoril rámec na zamedzenie ničenia nepredaných výrobkov primárne určených pre spotrebiteľov podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/771vrátane výrobkov, ktoré spotrebiteľ vrátil vzhľadom na svoje právo na odstúpenie od zmluvy, ako sa stanovuje v smernici Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2011/83/EÚ. Tým sa zníži vplyv týchto výrobkov na životné prostredie znížením tvorby odpadu a odrádzaním od nadprodukcie výrobkov. Okrem toho, vzhľadom na to, že niekoľko členských štátov zaviedlo vnútroštátne právne predpisy o ničení nepredaných spotrebných výrobkov, čím sa narušil trh, sú potrebné harmonizované pravidlá o ničení nepredaných spotrebných výrobkov, aby sa zabezpečilo, že distribútori, maloobchodníci a iné hospodárske subjekty budú podliehať rovnakým pravidlám a stimulom vo všetkých členských štátoch. (47)V záujme odrádzania od ničenia nepredaných spotrebných výrobkov a ďalšieho získavania údajov o prípadoch tejto praxe by sa týmto nariadením mala zaviesť povinnosť transparentnosti pre hospodárske subjekty, ktoré vlastnia spotrebné výrobky v Únii, na základe ktorej by boli povinné zverejňovať informácie o počte nepredaných spotrebných výrobkov vyradených za rok. Hospodársky subjekt by mal uviesť druh alebo kategóriu výrobku, dôvody ich vyradenia a dodania na účely následného spracovania odpadu. Hoci by hospodárske subjekty mali mať možnosť slobodne určiť, ako tieto informácie sprístupňovať spôsobom, ktorý by bol primeraný ich podnikateľskému prostrediu, prípadné zaradenie požadovaných informácií do verejne dostupného nefinančného výkazu vypracovaného v súlade s článkom 19a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/34/EÚ by sa malo považovať za najlepší postup. (48)Aby sa zabránilo ničeniu nepredaných spotrebných výrobkov v prípade, že ničenie takýchto výrobkov prevláda, mala by sa na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ s cieľom doplniť toto nariadenie o zákaz ničenia takýchto výrobkov. Vzhľadom na široký okruh výrobkov, ktoré možno potenciálne ničiť bez toho, aby sa niekedy predávali či používali, treba v tomto nariadení takúto právomoc udeliť. Zákaz stanovený v delegovaných aktoch by sa však mal uplatňovať na konkrétne skupiny výrobkov, ktoré sa určia na základe posúdenia Komisie, do akej miery dochádza k ničeniu takýchto výrobkov v praxi, pričom sa v prípade potreby zohľadnia informácie, ktoré sprístupnili hospodárske subjekty. Aby sa zabezpečila primeranosť tejto povinnosti, Komisia by mala zvážiť osobitné výnimky, na základe ktorých môže byť naďalej povolené ničiť nepredané spotrebné výrobky, napríklad s ohľadom na obavy o zdravie a bezpečnosť. V záujme monitorovania účinnosti tohto zákazu a odrádzania od obchádzania opatrení by sa od hospodárskych subjektov malo vyžadovať, aby zverejňovali počet zničených nepredaných spotrebných výrobkov a dôvody ich zničenia podľa uplatniteľných výnimiek. A napokon, aby sa predišlo akémukoľvek neprimeranému administratívnemu zaťaženiu MSP, mali by byť oslobodené od povinnosti zverejňovať svoje nepredané vyradené výrobky a od zákazu vyraďovať osobitné skupiny výrobkov stanovené v delegovaných aktoch. Ak však existujú primerané dôkazy o tom, že MSP možno použiť na obchádzanie týchto povinností, Komisia by mala mať možnosť v uvedených delegovaných aktoch v prípade niektorých skupín výrobkov požadovať, aby sa tieto povinnosti vzťahovali aj na mikropodniky, malé alebo stredné podniky. (49)Hospodárske subjekty by mali byť zodpovedné za súlad výrobkov s požiadavkami na ekodizajn podľa tohto nariadenia v závislosti od svojej úlohy v dodávateľskom reťazci, aby sa zabezpečil voľný pohyb týchto výrobkov na vnútornom trhu a zlepšila ich udržateľnosť. Hospodárske subjekty, ktoré zasahujú do dodávateľského a distribučného reťazca, by mali prijať primerané opatrenia, aby zabezpečili, že na trhu sprístupnia len výrobky, ktoré sú v súlade s týmto nariadením a delegovanými aktmi prijatými podľa uvedeného nariadenia. (50)Na vykonanie postupu posudzovania zhody má najlepšie predpoklady výrobca disponujúci podrobnými poznatkami o procese navrhovania a výroby. Posudzovanie zhody by preto malo ostať výlučne povinnosťou výrobcu. (51)V záujme ochrany fungovania vnútorného trhu treba zabezpečiť, aby výrobky z tretích krajín, ktoré vstupujú na trh Únie, boli v súlade s týmto nariadením a delegovanými aktmi prijatými podľa neho, či už ide o dovážané výrobky, komponenty alebo medziprodukty. Predovšetkým treba zabezpečiť, aby výrobcovia v súvislosti s týmito výrobkami vykonali náležité postupy posudzovania zhody. Malo by sa preto zaviesť ustanovenie, v ktorom sa dovozcom ukladá povinnosť zabezpečiť, aby výrobky, ktoré uvádzajú na trh, spĺňali uvedené požiadavky a aby bolo označenie CE a súvisiaca dokumentácia vypracovaná výrobcami k dispozícii príslušným vnútroštátnym orgánom na účely vykonania kontroly. Malo by sa preto zaviesť ustanovenie, v ktorom sa dovozcom ukladá povinnosť zabezpečiť, aby pre tieto výrobky bol k dispozícii pas výrobku. (52)Pri uvádzaní výrobku na trh by mal každý dovozca uviesť na výrobku svoje meno, registrované obchodné meno alebo registrovanú ochrannú známku a poštovú adresu a prípadne elektronické prostriedky komunikácie, ktorými ho možno kontaktovať. Výnimky by sa mali povoliť v prípadoch, v ktorých uvedenému označeniu bráni veľkosť výrobku. Patria sem prípady, keď by dovozca musel otvoriť obal, aby mohol svoje meno a adresu umiestniť na výrobok, alebo keď na výrobok nemožno uviesť tieto informácie vzhľadom na jeho príliš malú veľkosť. (53)Keď distribútor sprístupňuje výrobok na trhu po jeho uvedení na trh výrobcom alebo dovozcom, mal by pristupovať k uplatniteľným požiadavkám na ekodizajn s náležitou starostlivosťou. Distribútor by mal takisto zabezpečiť, aby jeho zaobchádzanie s výrobkom nemalo nepriaznivý vplyv na jeho súlad s požiadavkami tohto nariadenia alebo delegovaných aktov prijatých podľa neho. (54)Vzhľadom na to, že distribútori a dovozcovia majú k trhovisku blízko a zohrávajú dôležitú úlohu pri zabezpečovaní súladu výrobkov, mali by sa zúčastňovať na úlohách spojených s dohľadom nad trhom, ktoré vykonávajú príslušné vnútroštátne orgány, a mali by byť pripravení aktívne sa zapájať a uvedeným orgánom poskytovať všetky potrebné informácie týkajúce sa dotknutého výrobku. (55)Keďže predávajúci ponúka na predaj, prenájom alebo na predaj na splátky alebo predvádza výrobky zákazníkom alebo osobám, ktoré vykonávajú montáž, treba, aby predávajúci zabezpečil, aby jeho zákazníci mali skutočný prístup k informáciám požadovaným podľa tohto nariadenia, a to aj v prípade predaja na diaľku. Podľa tohto nariadenia by mali predávajúci byť predovšetkým povinní zabezpečiť, aby bol pas výrobku prístupný ich zákazníkom a štítky boli viditeľne zobrazené, a to v súlade s príslušnými požiadavkami. Predávajúci by mal splniť túto povinnosť vždy, keď sa výrobok ponúka na prenájom. (56)V záujme uľahčenia výberu udržateľnejších výrobkov by sa mali v prípade potreby štítky zobrazovať jasne viditeľným spôsobom a v identifikovateľnej podobe. Mali by byť identifikovateľné ako štítky, ktoré patria k danému výrobku bez toho, aby si zákazník musel prečítať značku a číslo modelu na štítku. Štítky by mali upútať pozornosť zákazníka pri prehliadaní vystavených výrobkov. V snahe zabezpečiť, aby bol štítok prístupný zákazníkom pri uvažovaní o nákupe, mal by predávajúci aj zodpovedný hospodársky subjekt štítok zobraziť vždy, keď výrobok propagujú, a to aj v prípade predaja na diaľku vrátane online predaja. (57)Každý dovozca alebo distribútor, ktorý buď uvádza na trh výrobok, na ktorý sa vzťahuje delegovaný akt prijatý podľa tohto nariadenia, pod svojím vlastným menom alebo ochrannou známkou, alebo uvedený výrobok upravuje tak, že by to mohlo mať vplyv na súlad s týmto nariadením alebo s príslušným delegovaným aktom, by sa mal považovať za výrobcu a prevziať povinnosti výrobcu. (58)Online trhoviská zohrávajú kľúčovú úlohu v dodávateľskom reťazci, čo hospodárskym subjektom umožňuje osloviť veľký počet zákazníkov. Vzhľadom na dôležitú úlohu online trhovísk pri sprostredkúvaní predaja výrobkov medzi