EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli19. 11. 2020 COM(2020) 741 final OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Stratégia EÚ na využitie potenciálu obnoviteľných zdrojov energie na mori v záujme klimaticky neutrálnej budúcnosti {SWD(2020) 273 final}



1.Využitie obnoviteľnej morskej energie pre klimaticky neutrálnu Európu Prvá veterná elektráreň na mori vznikla v roku 1991 vo Vindeby pri južnom pobreží Dánska. Málokto si vtedy myslel, že by mohlo ísť o niečo viac než len demonštračný projekt. Prešlo 30 rokov a veterná energia na mori je vyspelou, plošne zavádzanou technológiou, ktorá pokrýva energetické potreby miliónov ľudí po celom svete. Nové zariadenia majú vysoký výkon a náklady posledných 10 rokov neustále klesajú. Veterné parky na mori dnes vyrábajú čistú elektrinu, ktorá konkuruje existujúcim fosílnym technológiám a niekedy je dokonca lacnejšia. Nepochybne je to príbeh vedúceho technologického a priemyselného postavenia Európy: európske laboratóriá a odvetvia rýchlo vyvíjajú celý rad ďalších technológií s cieľom využiť energiu našich morí na výrobu ekologickej elektriny, od plávajúcej veternej energie až po technológie energie z oceánov v podobe vĺn alebo prílivu, plávajúce fotovoltické parky a využívanie rias na výrobu biopalív. Európa má na poli modrej energie okrem výhody prvého ťahu aj obrovský potenciál jej zdrojov, ktoré ponúkajú moria Únie – od Severného a Baltského po Stredozemné more, od Atlantického oceánu po Čierne more, ale aj moria, v ktorých ležia najvzdialenejšie regióny, zámorské krajiny a územia EÚ. Využitie tohto technologického a fyzického potenciálu je nevyhnutné, ak má Európa dosiahnuť svoje ciele v oblasti znižovania emisií uhlíka na rok 2030 a ak sa má stať do roku 2050 klimaticky neutrálnou. V oznámení o Európskej zelenej dohode sa plne uznalo, ako môže tento potenciál prispieť k modernému a konkurencieschopnému hospodárstvu, ktoré efektívne využíva zdroje. V pláne cieľov v oblasti klímy do roku 2030 sa uvádza, prečo a ako by sa do roku 2030 mali znížiť emisie skleníkových plynov aspoň o 55 % v porovnaní s úrovňami z roku 1990. Bude si to vyžadovať rozšírenie odvetvia veternej energie na mori, ktoré si podľa odhadov vyžaduje menej než 3 % európskeho námorného priestoru, a teda môže byť zlučiteľné s cieľmi stratégie EÚ v oblasti biodiverzity. Pre Európu je to veľká príležitosť posilniť výrobu elektriny z obnoviteľných zdrojov,priame využívanie elektriny na napájanie širšieho spektra koncových použití a podporiť nepriamu elektrifikáciu v podobe vodíka, syntetických palív a iných dekarbonizovaných plynov, ako ukazuje stratégia integrácie energetického systému a vodíková stratégia. Vo vodíkovej stratégii EÚ sa predovšetkým stanovuje cieľ 40 GW výkonu elektrolýzy z obnoviteľných zdrojov v EÚ do roku 2030. Energia z obnoviteľných zdrojov na mori (ďalej aj „modrá energia“) patrí medzi obnoviteľné technológie s najväčším potenciálom rozširovania. Vychádzajúc z dnešného inštalovaného výkonu veternej energie na mori v objeme 12 GW Komisia odhaduje, že cieľ dosiahnuť do roku 2030 inštalovaný výkon aspoň 60 GW z vetra na mori a aspoň 1 GW z energie oceánov a do roku 2050 inštalovaný výkon 300, resp. 40 GW je realistický a dosiahnuteľný. Dosiahnutie týchto cieľov by malo významné prínosy z hľadiska dekarbonizácie výroby elektriny a podpory dekarbonizácie problematických odvetví vďaka obnoviteľnému vodíku, ale aj z hľadiska zamestnanosti a rastu, čo by prispelo k obnove po pandémii COVID-19 a EÚ dostalo do pozície lídra v oblasti čistých technológií, podporujúc jej ciele klimatickej neutrality aj nulového znečistenia. Cieľ zvýšiť do roku 2050 inštalovaný výkon veternej energie na mori na 300 GW a výkon energie z oceánov na 40 GW si vyžaduje obrovský nárast v tomto odvetví za menej ako 30 rokov – takouto rýchlosťou sa v minulosti nevyvíjala žiadna energetická technológia. Do roku 2050 bude treba výkon modrej energie znásobiť takmer tridsaťkrát. Podľa odhadov si to bude vyžadovať investície v objeme až 800 miliárd eur. Nárast objemu modrej energie budú aj v nadchádzajúcich rokoch podmieňovať trhové sily, technologický pokrok a vývoj cien. Takáto zmena tempa si však vyžaduje prekonanie viacerých prekážok a zabezpečenie toho, aby v celom dodávateľskom reťazci mohli všetci aktéri zrýchľovať, ale aj udržať tento nárast miery zavádzania. Bude potrebné aj výraznejšie zapojenie EÚ a vlád členských štátov, keďže pri súčasných politikách, aktuálnom a očakávanom inštalovanom výkone by sa do roku 2050 dosiahlo iba zhruba 90 GW. Na zrýchlenie tempa potrebuje EÚ i členské štáty dlhodobý rámec pre podniky a investorov, ktorý bude podporovať fungujúcu koexistenciu zariadení na mori s ostatnými spôsobmi využitia morského priestoru, prispievať k ochrane životného prostredia a biodiverzity a umožňovať prosperitu rybárskych komunít. Pomôže vytvárať kvalitné pracovné miesta, uľahčí rozvoj sieťovej infraštruktúry, posilní cezhraničnú spoluprácu a koordináciu, zabezpečí, aby sa financovanie výskumu smerovalo do vývoja a zavádzania technológií v počiatočných fázach, a podporí konkurencieschopnosť a odolnosť celého dodávateľského reťazca a priemyslu EÚ. Snahy by sa mali opierať o digitálne technológie, ktoré podporujú urýchlenie vývoja a integrácie energetickej produkcie na mori do širších energetických systémov a zároveň minimalizujú vplyv na životné prostredie, zaisťujú presnosť, efektívnosť, pokročilú analýzu údajov a riešenia založené na umelej inteligencii. V tomto oznámení sa navrhuje stratégia EÚ na to, aby sa energia z obnoviteľných zdrojov na mori stala do roku 2050 základnou zložkou európskeho energetického systému. Vyžaduje si to diverzifikovaný prístup prispôsobený rôznym situáciám. V stratégii sa preto prezentuje všeobecný podporný rámec, ktorý rieši spoločné prekážky a problémy všetkých morských technológií a oblastí, ale stanovuje aj osobitné politické riešenia prispôsobené rôznym štádiám vývoja technológií a regionálnym kontextom. Každá morská oblasť v Európe je odlišná a má odlišný potenciál vzhľadom na špecifické geologické podmienky a príslušnú fázu rozvoja modrej energetiky. V rôznych morských oblastiach sú preto vhodné rôzne technológie. Keďže príprava projektov modrej energie trvá dlho (až do 10 rokov), v stratégii sa stanovuje strategické smerovanie a súvisiace podmienky v kľúčovej fáze, aby sa zabezpečilo, že technológie modrej energetiky pomôžu dosiahnuť naše klimatické ciele na roky 2030 a 2050. Zároveň prichádza v čase, keď Nástroj obnovy Next Generation EU poskytuje jedinečnú príležitosť mobilizovať verejný kapitál na kompenzáciu rizika spomalenia súkromných investícií do týchto technológií v dôsledku krízy COVID-19. Komisia súbežne so stratégiou predstavuje aj sprievodný pracovný dokument útvarov komisie, v ktorom sa uvádzajú usmernenia k opatreniam na trhu s elektrinou. 2.Výhľad technológií modrej energie Pojem „technológia modrej energie“ zahŕňa viacero čistých energetických technológií v rôznych fázach zrelosti. V súčasnosti sa v európskych vodách realizujú veľké komerčné projekty veterných turbín upevnených na dne, no začínajú ich dobiehať aj iné technológie. V niektorých členských štátoch sa oznamujú veľké komerčné projekty plávajúcich veterných parkov a energia z oceánov dosahuje úroveň zrelosti, vďaka ktorej bude atraktívna pre budúce aplikácie. Zdroj: JRC. EÚ je svetovým lídrom v technológiách a odvetviach modrej energie. Európska veterná energetika na mori má výhodu prvého ťahu, pokiaľ ide o veterné turbíny upevnené na dne – so silným domácim trhom, kde sa 93 % európskeho inštalovaného výkonu na mori v roku 2019 vyrobilo v Európe. Trh veternej energie na mori v EÚ27 predstavuje z hľadiska kumulatívneho inštalovaného výkonu 42 % (12 GW) svetového trhu; nasleduje Spojené kráľovstvo (9,7 GW) a Čína (6,8 GW). Európske spoločnosti majú na svetovom trhu veternej energie na mori kľúčové postavenie, hoci im začínajú čoraz viac konkurovať ázijské firmy. Priemerné náklady na výrobu elektriny (LCOE) z vetra na mori klesli celosvetovo za 10 rokov o 44 % a v roku 2019 dosiahli 45 – 79 EUR/MWh. Energetika obnoviteľných zdrojov EÚ je silná aj pokiaľ ide o napredujúcu technológiu plávajúcich veterných parkov. Vyvíja sa, resp. existuje viacero typov plávajúcich konštrukcií a žiaden z nich zatiaľ nemá prevahu. Do roku 2024 sa očakáva spustenie plávajúcich veterných turbín na mori s celkovým výkonom 150 MW. Aby bol trh dosť veľký na zníženie nákladov, sú potrebné vyššie ambície a jasnejšia vízia: ak sa nainštaluje veľký výkon, do roku 2030 sa dá hodnota LCOE stlačiť pod 100 EUR/MWh. Priemysel EÚ je tiež svetovým lídrom vo vývoji technológií energie z oceánov, najmä vĺn a prílivu. Spoločnosti EÚ vlastnia 66 % patentov v prílivovej energetike a 44 % patentov v oblasti energie z vĺn, pričom 70 % celosvetového výkonu energie z oceánov priniesli spoločnosti so sídlom v EÚ27. V súčasnosti všetky projekty na celom svete využívajú technológie EÚ. Technológie energie z oceánov sú pomerne stabilné a predvídateľné, takže môžu dopĺňať veternú a slnečnú fotovoltickú energiu. V súčasnosti neprevažuje žiadna konkrétna oceánska technológia a toto odvetvie má napriek pokroku vo vývoji a demonštráciách stále ťažkosti s budovaním trhu v EÚ. Oceánske technológie by však od roku 2030 mohli významne prispieť k európskemu energetickému systému a priemyslu, najmä z hľadiska podpory stability sústavy a kľúčovej roly pri dekarbonizácii ostrovov Únie. Aby technológie energie z prílivu a vĺn naplnili svoj potenciál v súčasnom energetickom mixe, museli by náklady výrazne klesnúť, hoci toto odvetvie od roku 2015 znížilo náklady už o 40 %, čo je rýchlejšie, než sa čakalo. Kľúčovým, ale realistickým krokom ku komerčnému využitiu do roku 2030 by bola realizácia existujúceho zásobníka projektov pilotných parkov s výkonom 100 MW do roku 2025. Ďalšie technológie sú stále v raných štádiách vývoja, ale v budúcnosti by mohli byť sľubné: biopalivá z rias (bionafta, bioplyn a bioetanol), konverzia termálnej energie oceánov (OTEC) a plávajúce fotovoltické zariadenia (ktoré už existujú vo vnútrozemských vodách, ale na mori sú najmä vo fáze výskumu a demonštračných činností a inštalovaný výkon dosahuje len 17 kW).

Odvetvie technológií modrej energie v EÚ Súčasťou dodávateľského reťazca pre celý tento sektor sú výrobcovia veterných turbín, spoločnosti špecializované na výstavbu veží a základní, dodávatelia káblov a prevádzkovatelia plavidiel. V sektore pôsobia stovky prevádzkovateľov a mnohí z nich sú MSP, ktoré dodávajú komponenty a zamestnávajú tisícky pracovníkov, inžinierov a vedcov. V odvetví veternej energie na mori dnes pracuje 62 000 ľudí a v energii z oceánov približne 2 500. Modrá energetika prekonáva tradičnú z hľadiska pridanej hodnoty, produktivity práce aj rastu zamestnanosti a v nadchádzajúcich rokoch môže výraznejšie prispieť k rastu HDP v EÚ. Rozvoj modrej energetiky je skutočným európskym príbehom úspechu. Hoci sa zariadenia na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov na mori stále sústreďujú len v niektorých morských oblastiach, skrýva sa za nimi priemyselná činnosť mnohých firiem z krajín a regiónov celej EÚ vrátane tých, ktoré more nemajú. Napríklad komponenty veterných turbín sa vyrábajú v Rakúsku, Česku a vo vnútrozemských regiónoch Španielska, Francúzska, Nemecka a Poľska. Zariadenia na výrobu komponentov pevninových i morských veterných turbín v Európe (aktualizácia z júla 2020) 3.MORSKÉ OBLASTI EÚ: OBROVSKÝ A ROZMANITÝ POTENCIÁL VYUŽÍVANIA OBNOVITEĽNÝCH ZDROJOV NA MORI EÚ má najväčší námorný priestor na svete a vďaka jeho rozmanitosti a komplementárnosti má jedinečné postavenie na rozvoj modrej energetiky. V niektorých morských oblastiach sa nedávno regionálna spolupráca zintenzívnila, pričom najpokročilejším príkladom a inšpiráciou pre ďalšie členské štáty, ktoré chcú naplno využiť potenciál modrej energie, je energetická spolupráca v Severnom mori (NSEC). Modrá energetika je v súčasnosti celoeurópskou prioritou a spolupráca na regionálnej úrovni sa rozširuje na všetky morské oblasti a všetky členské štáty. V tejto súvislosti je veľmi relevantná práca prebiehajúca v rámci plánu prepojenia baltského trhu s energiou (BEMIP) alebo skupiny na vysokej úrovni pre prepojenia v juhozápadnej Európe a energetickej konektivity v strednej a juhovýchodnej Európe (CESEC). Splitské memorandum o porozumení z júna 2020 sa zameralo na modrú energiu v kontexte úsilia o dosiahnutie energetickej transformácie ostrovov. Technický potenciál veternej energie v morských oblastiach prístupných krajinám EÚ27 (JRC ENSPRESO 2019) Severné more má vďaka plytkým vodám vysoký a rozsiahly prírodný potenciál zachytávania veternej energie a lokálne aj potenciál na využitie energie z vĺn a prílivu. Severné more je v súčasnosti vedúcim svetovým regiónom, pokiaľ ide o inštalovaný výkon a odborné znalosti v oblasti veternej energie na mori. V rámci organizácie NSEC má solídnu politickú a riadiacu základňu. Zároveň využíva expertízu organizácií ako dohovor OSPAR, v rámci ktorého 15 štátov spolupracuje s EÚ v oblasti ochrany morského prostredia severovýchodného Atlantiku. Baltské more má tiež vysoký prirodzený potenciál zachytávania veternej energie a lokálne aj energie z vĺn. Krajiny už začali užšie spolupracovať na jeho využití, a to aj v rámci skupiny na vysokej úrovni pre plán prepojenia baltského trhu s energiou (BEMIP), iniciatívy „Vision And Strategies Around the Baltic Sea“ (vízia a stratégie pre baltské more – VASAB), Komisie pre ochranu prostredia Baltského mora, (Helsinskej komisie – HELCOM) a stratégie EÚ pre región Baltského mora. Atlantický oceán EÚ má veľký prirodzený potenciál z hľadiska turbín upevnených na dne, ale aj plávajúcich veterných parkov, ako aj dobrý prirodzený potenciál na využitie energie z vĺn a prílivu. Členské štáty pripravujú bohatý zásobník demonštračných projektov využívajúci dlhoročné skúsenosti so zariadeniami, ktoré už sú nainštalované a pripojené k sústave, ako aj špičkovú sieť skúšobných stredísk. V atlantickej stratégii EÚ a revidovanom akčnom pláne pre Atlantický oceán z roku 2020 sa modrá energetika identifikuje ako strategická oblasť spolupráce. Francúzsko, Španielsko a Portugalsko takisto nadviazali dobrú regionálnu spoluprácu v rámci skupiny na vysokej úrovni pre prepojenia v juhozápadnej Európe. Stredozemné more má veľký potenciál na využívanie vetra (najmä plávajúce parky), dobrý potenciál na využívanie energie z vĺn a aj určitý lokálny potenciál prílivovej energie. Regionálna spolupráca na modrej energetike sa organizuje v rámci Barcelonského dohovoru (životné prostredie) a iniciatívy WestMed. Podporu rozvoja energie z obnoviteľných zdrojov na mori v Stredozemnom mori a v Atlantickom oceáne nedávno konkrétne spomenula aj Aliancia MED7. Skupina na vysokej úrovni pre energetickú konektivitu v strednej a juhovýchodnej Európe (CESEC) by mohla podporovať iniciatívy regionálnej spolupráce na východ od Jadranu. Čierne more má dobrý prirodzený potenciál na využívanie vetra (na dne upevnené aj plávajúce parky) a lokálne aj energie z vĺn. Regionálna spolupráca už prebieha v kontexte Spoločného námorného programu v oblasti Čierneho mora. V strategickom programe pre výskum a inovácie v oblasti Čierneho mora sa ako jedna z priorít uvádza podpora nastupujúcich odvetví modrého hospodárstva ako veterná energia na mori a technológie využívania vĺn. Iniciatívy regionálnej spolupráce v Čiernom mori by mohla podporovať aj skupina CESEC na vysokej úrovni. Veľký potenciál využívania morskej energie majú aj ostrovy EÚ, ktoré môžu zohrať významnú rolu pri rozvoji modrej energetiky Únie. Sú atraktívnou pôdou pre testovanie a demonštráciu inovačných technológií výroby elektriny na mori. Iniciatíva Čistá energia pre ostrovy EÚ poskytuje dlhodobý rámec spolupráce na podporu opakovateľných a rozšíriteľných projektov s financovaním zo súkromného sektora a z príslušných podporných nástrojov EÚ, ako aj s technickou pomocou s cieľom urýchliť prechod na čistú energiu na všetkých ostrovoch EÚ. Okrem toho má vysoký potenciál z hľadiska modrej energie aj mnoho európskych najvzdialenejších regiónov a zámorských krajín a území, ktoré a sú priekopníkmi v oblasti dekarbonizácie ostrovov a spadajú do iniciatívy Čistá energia pre ostrovy EÚ. Tento potenciál by mali pomôcť optimalizovať nové iniciatívy vrátane spolupráce so susednými regiónmi všade tam, kde je to možné. 4.Ako rozšíriť zavádzanie modrej energie v Európe Na dosiahnutie vízie tejto stratégie, ktorou je do roku 2050 zaviesť inštalovaný výkon modrej energetiky vo všetkých morských oblastiach EÚ na úrovni 300 a 40 GW, treba prekonať mnoho prekážok. V nasledujúcich častiach sa skúmajú tie hlavné z nich, ako aj politické a regulačné návrhy na ich riešenie. 4.1.Námorné priestorové plánovanie v záujme udržateľného spravovania priestoru a zdrojov

Inštalovaný výkon modrej energetiky na úrovni 300 a 40 GW do roku 2050 si bude vyžadovať identifikáciu a využívanie oveľa väčšieho počtu lokalít na výrobu elektriny z obnoviteľných zdrojov na mori a jej pripojenie k prenosovej sústave. Verejné orgány by preto mali včas začať plánovať tieto dlhodobé projekty, vyhodnotiť ich environmentálnu, sociálnu a hospodársku udržateľnosť, zabezpečiť koexistenciu s inými činnosťami ako rybolov a akvakultúra, lodná doprava, cestovný ruch, obrana alebo zavádzanie infraštruktúry a zabezpečiť akceptáciu plánovaných projektov verejnosťou. Rozvoj modrej energetiky musí byť zároveň v súlade s legislatívou EÚ v oblasti životného prostredia, ako aj s integrovanou námornou politikou. Výber lokality pre projekt modrej energie je citlivou témou. Morské priestory vyčlenené na využívanie energie na mori by mali rešpektovať ochranu biodiverzity, zohľadňovať sociálno-ekonomické dôsledky pre odvetvia, ktoré potrebujú zdravé morské ekosystémy, a mali by čo najviac integrovať aj ostatné spôsoby využívania mora. Námorné priestorové plánovanie je dôležitým a dobre etablovaným nástrojom na predvídanie zmien, prevenciu a zmierňovanie konfliktov politických priorít, ako aj zabezpečovanie synergií medzi hospodárskymi odvetviami. Modrá energia môže a mala by existovať popri mnohých ďalších činnostiach, najmä v rušných oblastiach. Na tento účel by národné námorné priestorové plánovanie malo zaujať holistický prístup k využívaniu priestoru rôznymi aktérmi na rôzne účely. Členské štáty EÚ začínajú túto prax uplatňovať čoraz viac, čo je sľubné. Preukázalo sa, že rozvoj energetickej infraštruktúry nie je nezlučiteľný s lodnými trasami a že je možné rozvíjať udržateľné hospodárske činnosti aj v chránených morských oblastiach. Získané skúsenosti a osvedčené postupy v oblasti viacúčelového využívania by sa mali premietnuť do všetkých spôsobov využívania mora vrátane sektora obrany a bezpečnosti. V tejto súvislosti budú projekty v záujme bezproblémovej koexistencie využívať aj najnovšie monitorovacie a digitálne nástroje. Využívanie nových technológií môže pomôcť aj minimalizácii vplyvu modrej energetiky na biotopy a chránené druhy. Treba preto podporovať ďalší výskum a experimentovanie, aby sa pokročilo v pilotných projektoch viacúčelového využívania a aby sa tento model stal funkčnejším a atraktívnejším pre investorov. Dobrou platformou na to by mohli byť fóra regionálnej spolupráce. Členské štáty by tiež mohli zvážiť zahrnutie kritérií viacúčelového využívania do verejných obstarávaní a udeľovania povolení. Príklady úspešných pilotných projektov viacúčelového využívania zahŕňajúcich modrú energiu Veterný park na mori a akvakultúra. V rámci projektu MERMAID sa identifikovali environmentálne prínosy rôznych kombinácií systémov akvakultúry a modrej energetiky. Výsledkom bolo niekoľko pilotných projektov realizovaných v Belgicku, Nemecku, Španielsku, Francúzsku, Holandsku a Portugalsku zameraných na mäkkýše, riasy a viacúčelové morské plošiny (napr. Edulis, TROPOS, Wier en Wind). Chránené morské oblasti a modré hospodárstvo v Stredozemnom mori. V rámci projektu PHAROS4MPAs Interreg sa zdokumentovala interakcia medzi chránenými morskými oblasťami v Stredozemí a modrým hospodárstvom vrátane veterných parkov na mori. Výsledkom sú usmernenia k prevencii alebo minimalizácii vplyvu kľúčových sektorov na životné prostredie. Spolupráca v Baltskom mori pomohla stanoviť koridory pre káble a potrubia, ktoré minimalizujú križovanie lodných liniek a riziko pre rybárov (projekt BalticLINes v rámci spolupráce Interreg). Niektorí rybári pracujú na čiastočný úväzok aj pre veterné parky na mori. V smernici o námornom priestorovom plánovaní sa od všetkých pobrežných členských štátov vyžaduje, aby do 31. marca 2021 predložili Európskej komisii národné námorné priestorové plány. Tieto plány podliehajú strategickému environmentálnemu hodnoteniu v zmysle smernice 2001/42/ES („smernica o SEA“), ako aj ďalším posúdeniam, ktoré si vyžaduje smernica o biotopoch a smernica o vtákoch s cieľom ochrany lokalít sústavy Natura 2000 a chránených druhov. Týmito postupmi by sa mala zabezpečiť prevencia, resp. minimalizácia možných negatívnych vplyvov na prírodu už raných fázach procesu plánovania. Hlavnou výzvou je preto integrácia cieľov rozvoja energie z obnoviteľných zdrojov na mori do národných námorných priestorových plánov členských štátov, ktoré vychádzajú z ich národných energetických a klimatických plánov. Podnikom a investorom by to signalizovalo zámery vlád, pokiaľ ide o budúci rozvoj modrej energetiky, čo by pomohlo súkromnému aj verejnému sektoru plánovať dopredu. V tejto súvislosti má v námornom prostredí prvoradý význam bezpečnosť a bezpečnostná ochrana. Oblasti s najvyšším potenciálom z hľadiska modrej energie sú zároveň najviac vystavené riziku kolízie s plavidlami, rybárskym výstrojom, vojenskými činnosťami či odhodenou muníciou a chemikáliami. Spoločný strategický prístup členských štátov k rizikám na úrovni morských oblastí by prospel všetkým námorným činnostiam, a najmä odvetviu modrej energetiky, ktoré potrebuje sprístupniť mnoho nových lokalít. Okrem toho môže zodpovedné námorné priestorové plánovanie viesť aj k správnej ochrane citlivých morských ekosystémov, čo je v súlade so záväzkami dosiahnuť dobrý environmentálny stav zahrnutými v rámcovej smernici o morskej stratégii, najmä vzhľadom na aktualizáciu programov námorných opatrení, ktorá sa očakáva v roku 2022. Stratégia EÚ v oblasti biodiverzity vyzýva na rozšírenie a efektívne spravovanie siete chránených území v Únii s cieľom rozšíriť túto plochu z 11 % na 30 % a prísnu ochranu tretiny z nej (dnes je to iba 1 %). Na zabezpečenie úspechu plošného plánovania a zavádzania modrej energetiky bude potrebné posilniť regionálnu spoluprácu, a to aj prostredníctvom rámcov EÚ pre spoluprácu v oblasti makroregionálnych stratégií a programov financovania Interreg. V smernici o námornom priestorovom plánovaní aj v rámcovej smernici o morskej stratégii sa od členských štátov vyžaduje cezhraničná spolupráca na úrovni morských oblastí. Je na členských štátoch, aby rozhodli, či, kde a v akom rozsahu vo svojej výhradnej hospodárskej zóne rozšíriť modrú energetiku, ale niektoré problémy z hľadiska identifikácie najlepších lokalít a koexistencie s inými účelmi využívania možno najlepšie prekonať ich riešením na regionálnej úrovni. Európska komisia bude preto naďalej úzko spolupracovať s členskými štátmi s cieľom podporiť koordinovanú prípravu a vykonávanie národných námorných priestorových plánov a morských stratégií, pričom zohľadní regionálne aspekty. Stratégie a plány pre jednotlivé morské oblasti, ako aj regionálne morské dohovory môžu pomôcť harmonizácii a koordinácii rozvoja modrej energetiky medzi členskými štátmi. Cieľom regionálnych morských dohovorov je chrániť morské prostredie konkrétnych morských regiónov. Môžu byť fórom na výmenu poznatkov a prijímanie právne záväzných rozhodnutí. Je nevyhnutné posilniť spoluprácu v rámci morských oblastí a ich koordináciu s inými regionálnymi fórami zameranými na energiu z obnoviteľných zdrojov a námorné plánovanie. Verejné konzultácie sú neoddeliteľnou súčasťou environmentálnych a sociálno-ekonomických hodnotení i procesov námorného priestorového plánovania. Včasné zapojenie všetkých dotknutých skupín je nevyhnutné, aby sa nový výkon začal využívať čo najskôr. Regionálne alebo národné orgány majú zákonnú povinnosť a zodpovednosť proaktívne ich informovať o projektoch, pravidlách a potenciáli rozvoja viacúčelových využití námorného priestoru. Komisia bude hlbšie analyzovať interakcie medzi modrou energetikou a inými námornými činnosťami, ako je rybolov, akvakultúra, lodná doprava a cestovný ruch, a dôrazne podporuje takýto dialóg s najviac dotknutými komunitami. Na európskej, národnej, regionálnej a miestnej úrovni by sa mali realizátori projektov modrej energie, ostatní používatelia morí, sociálni partneri, mimovládne organizácie a verejné orgány pobrežných oblastí zapojiť do dlhodobej strategickej diskusie o dosahovaní spoločných cieľov. A napokon, modrá energia bude udržateľná len vtedy, ak nebude mať nepriaznivý vplyv na životné prostredie ani na hospodársku, sociálnu a územnú súdržnosť. Hoci podľa aktuálnych poznatkov je to možné, situáciu treba monitorovať a naše vedecké poznatky aktualizovať, keďže výkon narastá a vyvíjajú sa nové technológie. Preto potrebujeme rozsiahlejšiu a systematickejšiu hĺbkovú analýzu a výmenu údajov s využitím najlepších dostupných modelovacích nástrojov na monitorovanie potenciálnych kumulatívnych vplyvov na morské prostredie, ako aj interakcie medzi modrou energetikou a inými činnosťami na mori, ako je rybolov a akvakultúra. Komisia vyzýva realizátorov a zainteresované strany z členských štátov, aby zlepšili kvalitu a využívanie služby monitorovania morského prostredia programu Copernicus a Európskej námornej monitorovacej a dátovej siete (EMODnet). Tieto služby ako otvorené dátové platformy poskytujú veľmi cenné informácie používateľom morí, najmä realizátorom projektov modrej energie. Príslušné orgány by okrem toho mali hospodárskym subjektom poskytnúť záväzné ustanovenia o monitorovaní možných vplyvov na morské prostredie, pričom tieto údaje by mali byť zverejnené a ľahko dostupné. V ďalšom kroku treba údaje analyzovať a vyhodnotiť, aby sa dospelo k použiteľným poznatkom, ktoré podporia politické rozhodovanie. Na podporu dialógu o environmentálnej, hospodárskej a sociálnej udržateľnosti modrej energie je Komisia pripravená sprostredkovať a podporovať „komunitu z praxe“, v rámci ktorej si všetky zainteresované strany, príslušné odvetvie, sociálni partneri, mimovládne organizácie a vedci môžu vymieňať názory a skúsenosti a pracovať na spoločných projektoch. Kľúčové opatrenia ·Komisia bude podporovať cezhraničnú spoluprácu a bude členské štáty nabádať k integrácii cieľov rozvoja modrej energetiky do ich národných námorných priestorových plánov, v súlade s ich národnými energetickými a klimatickými plánmi – NEKP (marec 2021). ·Komisia podá správu o vykonávaní smernice o námornom priestorovom plánovaní zohľadňujúc dlhodobý rozvoj obnoviteľných zdrojov energie na mori (2022). ·Komisia spolu s členskými štátmi a regionálnymi organizáciami vypracuje spoločný prístup a pilotné projekty týkajúce sa námorného priestorového plánovania na úrovni morských oblastí so zameraním na riziká na mori a na zlučiteľnosť s ochranou a obnovou prírody (2021 – 2025). ·Komisia dnes predstavuje usmerňovací dokument k rozvoju veternej energie a právnym predpisom EÚ v oblasti ochrany prírody. ·Komisia v roku 2021 podporí dialóg o modrej energetike medzi verejnými orgánmi, zainteresovanými stranami a vedcami vo forme komunity z praxe (2021). ·Komisia v spolupráci s členskými štátmi a regionálnymi organizáciami podporí projekty viacúčelového využitia (2021 – 2025). ·Komisia a Európska obranná agentúra zriadia spoločné opatrenie na identifikáciu prekážok rozvoja modrej energetiky v oblastiach vyhradených pre obranné činnosti s cieľom zlepšiť koexistenciu.

4.2.Nový prístup k modrej energii a sieťovej infraštruktúre Priestorové plánovanie modrej energetiky úzko súvisí s rozvojom sústav na mori aj na pevnine. V tejto časti sa uvádzajú jednotlivé štádiá rozvoja sústavy na mori, ako aj to, aké opatrenia by podporili infraštruktúru potrebnú na veľkokapacitné využívanie modrej energie. Väčšina existujúcich veterných parkov na mori bola postavená v rámci vnútroštátnych projektov a s pevninou sú spojené radiálnymi vedeniami (obrázok 1). Očakáva sa, že tento spôsob rozvoja modrej energetiky bude pokračovať – najmä v oblastiach, kde sa len začína. Zároveň sa očakáva, že národní prevádzkovatelia prenosových sústav (PPS) budú naďalej budovať cezhraničné prepojovacie vedenia na obchodovanie s elektrinou a zaistenie bezpečnosti dodávok. Obrázok 1 – Veterné parky na mori pripojené radiálne k pobrežiu a samostatné prepojovacie vedenie Na urýchlenie nákladovo efektívneho a udržateľného zavádzania modrej energie bude kľúčové racionálnejšie plánovanie sústavy a vybudovanie mrežovej siete. V tejto súvislosti sa v posledných rokoch venovala značná pozornosť konceptu takzvaných hybridných projektov. Hybridný projekt možno usporiadať rôznymi spôsobmi, pričom môže zahŕňať energetické ostrovy a uzly. Príkladom hybridného projektu (obrázok 2) je veterná elektráreň na mori priamo spojená s cezhraničným prepojovacím vedením. Obrázok 2 – Príklad hybridného projektu, naväzovací (tie-in) model Hlavný rozdiel medzi radiálnym pripojením k elektrizačnej sústave a hybridnými projektmi spočíva v tom, že sústava má dvojakú funkciu, ktorá kombinuje elektrické prepojenie medzi dvoma alebo viacerými členskými štátmi s prepravou modrej energie na miesta odberu. V ideálnom prípade bude časť budúcej sústavy na mori zahŕňať hybridné projekty v prípadoch, keď dokážu znížiť náklady a zmenšiť potrebný námorný priestor. Hybridné projekty na mori spájajú výrobu a prenos modrej energie v cezhraničnom prostredí, čo oproti súčasnému prístupu radiálneho pripájania a osobitného budovania elektrických obchodných prepojení vylučujúcich výrobu na mori prináša značné úspory z hľadiska nákladov aj využívania priestoru. Hybridné projekty budú medzistupňom medzi menšími vnútroštátnymi projektmi a plne mrežovou elektrickou sieťou a sústavou na mori. V tomto kontexte je potrebná interoperabilita jednotlivých vnútroštátnych sústav na mori. Aby došlo k výraznému rozšíreniu modrej energie, musí vývoj a plánovanie sústav na mori siahať za hranice štátov a pokrývať celú príslušnú morskú oblasť; zároveň by sa mala čoraz viac zohľadňovať možnosť multifunkčnosti vo forme hybridných projektov alebo v neskoršom štádiu intenzívnejšieho využívania mrežovej siete. Preto musia členské štáty ako prvý krok koordinovať svoj prístup a prijať dlhodobý záväzok rozvoja modrej energie. Spoločne by si mali stanoviť ambiciózne cieľové hodnoty v oblasti modrej energie v každej morskej oblasti, pričom treba zohľadňovať ochranu životného prostredia, sociálno-ekonomické vplyvy a námorné priestorové plánovanie. Tieto cieľové hodnoty by sa mohli premietnuť do memoranda o porozumení alebo medzivládnej dohody medzi príslušnými členskými štátmi, zohľadňujúc osobitosti dotknutej morskej oblasti. Komisia je pripravená podporiť koordináciu s cieľom dosiahnuť dohodu o takomto dlhodobom záväzku tým, že zvolá dotknuté členské štáty a poskytne praktickú pomoc (napr. vo forme vzoru) s cieľom stanoviť jasné smerovanie, pričom sa zohľadnia ustanovenia o regionálnej spolupráci v zmysle nariadenia o riadení energetickej únie a opatrení v oblasti klímy. Tieto záväzky by sa mali zohľadniť aj v aktualizovaných národných energetických a klimatických plánoch na roky 2023 – 2024. Ďalším krokom by bolo zohľadniť tieto ambiciózne cieľové hodnoty pri integrovanom plánovaní a rozvoji regionálnej siete. Chýbajúce sústavy na mori alebo riziko oneskorenia ich výstavby môžu byť veľkou prekážkou rýchleho zavádzania. Ďalšou možnosťou dodávky modrej energie na pevninu, ktorá by sa mala zohľadniť pri plánovaní elektrizačnej sústavy a plynovodnej siete, je výroba vodíka a vodíkové potrubia na mori. Samotná sieť bude musieť byť schopná efektívne integrovať očakávané vysoké výrobné výkony a zároveň minimalizovať použitý námorný priestor. Na to, aby sa investor rozhodol investovať do výroby modrej energie, je nevyhnutné jasné chápanie časového rámca a plánov rozvoja sieťovej infraštruktúry na mori aj na pevnine. Vybudovanie takejto siete si vyžaduje viac času (zvyčajne 10 rokov alebo dlhšie) než výroba elektriny na mori, čo poukazuje na potrebu výhľadových investícií do sietí. Okrem toho by sa procesy udeľovania povolení v členských štátoch mali podľa možností čo najviac zjednodušiť, aby sa predišlo zbytočným omeškaniam. Pri plánovaní siete by sa mala zohľadniť aj potreba vedenia elektriny z mora na výrobu vodíka atď. Ak členské štáty prijmú záväzky, zmierni sa pre PPS riziko, že by na mori budovali uviaznuté aktíva. Dosiahnutie tohto cieľa si bude vyžadovať výraznejšiu koordináciu medzi PPS členských štátov a národnými regulačnými orgánmi v danej morskej oblasti pri plánovaní sieťovej infraštruktúry. Platný legislatívny rámec, ako napríklad nariadenie o riadení energetickej únie a opatrení v oblasti klímy a smernica o námornom priestorovom plánovaní, ako aj stratégie a dohovory pre morské oblasti už poskytujú priestor na lepšiu regionálnu spoluprácu s cieľom lepšie zosúladiť regionálne plánovanie. Ďalším dobrým modelom, na ktorý treba nadviazať, je aj rámec regionálnej spolupráce zriadený na základe nariadenia o TEN-E s cieľom identifikovať projekty spoločného záujmu. Z krátkodobého hľadiska sa zdá, že je potrebné nadviazať štruktúrovanejšiu spoluprácu medzi členskými štátmi, PPS a regulačnými orgánmi s cieľom formulovať integrovanejšie a optimalizovanejšie regionálne plánovanie sústav na mori s prihliadnutím na námorné priestorové plány. Neskôr by sa plánovanie sústav na mori mohlo prípadne stať úlohou, v ktorej by zohrávali prominentnejšiu rolu regionálne koordinačné centrá, ktoré začnú fungovať v roku 2022 a doplnia rolu vnútroštátnych PPS pri úlohách regionálneho významu. Z dlhodobého hľadiska by sa štrukturálna spolupráca dala ďalej posilniť zriadením nezávislých regionálnych prevádzkovateľov sústav na mori, ktorí by tam prevádzkovali a budovali čoraz prepojenejšie mrežové siete. Aby sa členské štáty mohli spoločne zaviazať k využívaniu modrej energie a k rozvoju súvisiacej infraštruktúry, treba lepšie objasniť rozdelenie nákladov a prínosov – tak medzi dotknutými členskými štátmi, ako aj medzi výrobnými zariadeniami a projektmi prenosu. Treba preto vypracovať spoľahlivú metodiku rozdeľovania nákladov podľa toho, kde vznikajú prínosy. Podpora rozdelenia nákladov medzi členské štáty, PPS a realizátorov veterných parkov na mori by vytvorila potrebný predpoklad na dosiahnutie integrovanej vízie na úrovni morských oblastí. V rámci prípravy na vyššie budúce objemy modrej energie, ako aj inovatívnejšie a progresívnejšie sieťové riešenia vrátane vodíkovej infraštruktúry by regulačný rámec mal umožňovať výhľadové investície – napríklad do budovania sietí na mori s väčším výkonom, než je sprvu potrebný, alebo sústav s technologickými prvkami nad rámec krátkodobých potrieb. Kľúčové opatrenia ·Komisia pripraví pre členské štáty rámec na formulovanie spoločného dlhodobého záväzku zavádzania modrej energie v každej morskej oblasti do roku 2050 (2021). ·Komisia v kontexte revidovaného nariadenia o TEN-E navrhne rámec dlhodobého plánovania sústav na mori zo strany PPS, do ktorého budú zapojené regulačné orgány a členské štáty v každej morskej oblasti, a to aj pre hybridné projekty (december 2020). ·Komisia, členské štáty a regulačné orgány v rámci svojich príslušných právomocí vypracujú rámec, ktorý PPS umožní výhľadové investície do sústav na mori s cieľom pripraviť sa na budúce rozširovanie a rozvoj (od roku 2021). ·Komisia uverejní usmernenia EÚ k tomu, ako koordinovať cezhraničné rozdeľovanie nákladov a prínosov pri projektoch prenosu energie v kombinácii s projektmi výroby (do roku 2023). 4.3.Jasnejší regulačný rámec EÚ pre modrú energiu

Pri prechode na prepojenejší mrežový energetický systém na mori sa siete časom viac integrujú a projekty budú zložitejšie. V tomto období inovácie a zmien bude dôležitý predvídateľný dlhodobý právny rámec, ktorý poskytne istotu všetkým zúčastneným subjektom a mobilizuje financovanie od investorov. Dobre regulovaný trh s energiou by mal vysielať správne investičné signály. V nariadení o elektrine sa stanovujú pravidlá integrácie rozsiahlych projektov obnoviteľných zdrojov do energetického systému a na trh s elektrinou. Pri vnútroštátnych projektoch modrej energie trhové pravidlá do veľkej miery odrážajú koncepciu integrovaného trhu s elektrinou na pevnine. Hoci však bude veľká časť projektov na mori aj naďalej vnútroštátna, očakáva sa, že vo väčšine európskych morských oblastí budú naberať na význame komplexnejšie cezhraničné projekty modrej energie. Inovačné projekty, ako sú energetické ostrovy či hybridné projekty, ale aj výroba vodíka na mori, čelia osobitným výzvam; pri tvorbe aktuálneho regulačného rámca sa s nimi nepočítalo. Je teda potrebné ujasnenie pravidiel trhu s elektrinou, ktoré sa uvádza v pracovnom dokumente útvarov Komisie pripojenom k tejto stratégii. Hybridné projekty dnes možno navrhovať tak, aby boli v súlade s platnou legislatívou EÚ a zároveň prospešné pre spoločnosť. Z konzultácií a štúdií vyplýva, že ponukovú oblasť na mori pre hybridný projekt možno vytvoriť spôsobom, ktorý je zlučiteľný s pravidlami trhu s elektrinou, a zároveň ide o vhodné riešenie plošného rozšírenia modrej energie, keďže zabezpečuje možnosť plnej integrácie energie z obnoviteľných zdrojov na trh vďaka súbežnej integrácii energie z obnoviteľných zdrojov a využitia cezhraničných prepojovacích vedení na obchodovanie. Takýto prístup zaručí, že elektrina z obnoviteľných zdrojov môže prúdiť tam, kde je potrebná, môže sa započítať do plánov dodávok elektriny a podporiť regionálnu bezpečnosť dodávok. Znižuje sa ním aj potreba nákladných korekcií zo strany PPS po uvedení na trh. Okrem toho vysiela silné cenové signály na stimuláciu rozvoja dopytu na mori – ide napríklad o obnoviteľný vodík z elektrolýzy. V tejto konfigurácii však výrobcovia modrej energie pravdepodobne dostanú nižšiu trhovú cenu za elektrinu z trhov, na ktoré sú prepojení, aby zabezpečili odber. V závislosti od topológie daných projektov sa očakáva, že tento vplyv na príjmy bude pri vyše polovici budúcich hybridných projektov obmedzený na približne 1 %. Pri niektorých projektoch to však môže byť až 11 %. V prípade projektov s výrazne nižšími príjmami na trhu s elektrinou k tomu dochádza preto, že preťaženie v sieti úmerne zvyšuje príjmy PPS z preťaženia. Tento redistributívny účinok treba riešiť v záujme zosúladenia stimulov a podpory hybridných projektov tým, že sa umožní zachytenie celej ich hodnoty. Jedným zo spôsobov, ako zosúladiť stimuly, by bolo umožniť členským štátom využívanie príjmov z preťaženia na prerozdelenie výrobcom pôsobiacim v ponukovej oblasti na mori s cieľom zabezpečiť, aby hybridné projekty boli atraktívne pre investorov do energie z obnoviteľných zdrojov. Kým to nebude zakotvené v legislatíve EÚ, mali by všetky stimulačné alebo podporné schémy redistribučný účinok zohľadňovať, aby sa zabránilo oneskoreniam v zavádzaní hybridných projektov. Komisia na základe trhových usmernení uvedených v sprievodnom pracovnom dokumente útvarov Komisie posúdi, ako existujúci rámec trhu s elektrinou podporuje rozvoj modrej energetiky, a preskúma, či sú potrebné konkrétnejšie a cielenejšie pravidlá a akú by mali mať podobu. Ďalšou otázkou, ktorú treba riešiť, je praktický a fyzický problém pripájania projektov k viacerým trhom s rôznymi pravidlami pripojenia. Hoci na úrovni EÚ existujú pravidlá pripojenia k sieti, pri ich tvorbe sa nemyslelo na siete na mori. Bolo by preto potrebné vypracovať spoločný prístup k požiadavkám na pripojenie do sietí jednosmerného prúdu vysokého napätia (HVDC), nadväzujúc na skúsenosti v oblasti Severného mora. Sprehľadnenie regulačného rámca môže zároveň zabezpečiť lepšiu viditeľnosť a predvídateľnosť očakávaných príjmových tokov. Jedným z hlavných cieľov nedávno prijatej koncepcie trhu s elektrinou je prispôsobiť trh obnoviteľným zdrojom energie. Preto by mali realizátori projektov obnoviteľných zdrojov vnímať veľkoobchodné ceny elektriny ako dôležitú zložku ich príjmu. Hoci investori by mali znášať trhové riziko, časť rizika a nedostatok príjmov z trhových cien možno kompenzovať systémami podpory v súlade s pravidlami štátnej pomoci, aby sa zabezpečilo, že projekty modrej energie sa rozšíria podľa potreby. Vzhľadom na nulové hraničné náklady na výrobu elektriny z obnoviteľných zdrojov na mori zvyknú byť momentálne veľkoobchodné ceny elektriny nízke v tých členských štátoch, ktoré majú vysoký podiel výroby z obnoviteľných zdrojov. Dôležitú úlohu pri vývoji a rozširovaní technológií obnoviteľných zdrojov energie a súvisiacom znižovaní nákladov doposiaľ zohrávali vnútroštátne podporné opatrenia s verejnými súťažami v kombinácii s cieľmi zavádzania. Na plánované rozšírenie vyspelých technológií modrej energie môže byť potrebná kombinácia efektívneho trhového rámca a určitej formy systému stabilizácie príjmov (eliminácia rizík, záruky a zmluvy o nákupe elektriny). S týmto cieľom bude Komisia podporovať osvedčené postupy a výmenu informácií o rôznych aukčných mechanizmoch. Okrem toho bude naďalej potrebná osobitná podpora pre nové technológie modrej energetiky ako využívanie prílivovej energie, energie vĺn a plávajúce veterné a solárne parky, aby dokázali prekonať pilotné a demonštračné fázy, pričom sa treba zamerať na tie technologické riešenia, ktoré najlepšie zosúlaďujú hospodárske a environmentálne ciele EÚ. Súčasné pravidlá podľa smernice o obnoviteľných zdrojoch energie a usmernenia o štátnej pomoci v oblasti energetiky a ochrany životného prostredia uprednostňujú technologicky neutrálny prístup k podpore obnoviteľných zdrojov, no uznáva sa, že aukcie zamerané na konkrétne technológie možno odôvodniť najmä osobitnými okolnosťami v prípade nových a inovačných technológií. V posledných rokoch boli tieto pravidlá kľúčom k rozvoju najmä veternej energie na mori a budú naďalej dôležité pre rozvoj menej vyspelých technológií. Komisia zabezpečí, aby nadchádzajúca revízia pravidiel štátnej pomoci a smernice o obnoviteľných zdrojoch energie poskytla plne aktualizovaný a vhodný rámec umožňujúci nákladovo efektívne zavádzanie čistej energie vrátane modrej energie. V najbližších rokoch bude v rámci smernice o obnoviteľných zdrojoch energie (RED II) k dispozícii sľubné spektrum mechanizmov spolupráce na dosiahnutie vyššieho podielu cezhraničných projektov vo forme spoločných a hybridných projektov. Členské štáty, ktoré nemajú prístup k moru, by mohli využiť príležitosť podporiť investície do modrej energie vďaka mechanizmom spolupráce, ktoré umožňujú aj štatistické prenosy alebo spoločné projekty. Komisia sa domnieva, že jasné usmernenie v otázke správneho rozdelenia nákladov a prínosov medzi zainteresovanými stranami (vrátane základného nastavenia spolupráce, rozdelenia nákladov a prínosov a dohody o spolupráci) je kľúčom k zabezpečeniu, aby sa zúčastneným členským štátom spoločný postup oplatil. Kľúčové opatrenia ·Komisia objasní regulačný rámec, najmä pre ponukové oblasti na mori v rámci hybridných projektov, v pracovnom dokumente útvarov Komisie o trhových usmerneniach, ktorý je pripojený k tejto stratégii. ·Komisia navrhne zmenu legislatívy o povolenom využívaní príjmov z preťaženia, aby mali členské štáty možnosť flexibilnejšie rozdeľovať príjmy z preťaženia pri hybridných projektoch na mori (2022). ·Komisia poverí výbor zainteresovaných strán v sektore elektriny prípravou zmien sieťových predpisov o pripojení do sietí jednosmerného prúdu vysokého napätia na mori (2021). ·Komisia zabezpečí, aby revízia usmernení o štátnej pomoci v energetike a ochrane životného prostredia poskytla plne aktualizovaný a vhodný rámec umožňujúci nákladovo efektívne zavádzanie čistej energie vrátane modrej energie (do konca roka 2021). ·Komisia navrhne usmernenie o rozdelení nákladov a prínosov v prípade cezhraničných projektov (2021). 4.4.Mobilizácia súkromných investícií do modrej energie: úloha fondov EÚ Odhadované investičné potreby na plošné zavedenie technológií modrej energie do roku 2050 sú takmer 800 miliárd eur: zhruba dve tretiny z toho na financovanie príslušnej sieťovej infraštruktúry a tretina na výrobu na mori. Znamená to, že do tohto sektora bude potrebné nasmerovať podstatne viac kapitálu než doposiaľ. V uplynulom desaťročí boli ročné investície do európskych sústav na pevnine a na mori približne 30 miliárd eur, ale v nadchádzajúcom desaťročí sa musia zvýšiť na viac ako 60 miliárd eur a po roku 2030 ešte viac. Očakáva sa, že prevažnú časť týchto investícií zabezpečí súkromný kapitál. Taxonómia EÚ v oblasti udržateľného financovania bude usmerňovať investície do týchto činností v súlade s našimi dlhodobými ambíciami. Strategickú katalyzačnú úlohu však zohrá aj efektívne a vhodne cielené využívanie podpory EÚ. Rozvoj sústav v každej morskej oblasti je predpokladom toho, aby sa energia z mora dostala k zákazníkom. Pri vyspelých technológiách modrej energie môže takáto podpora pomôcť zmierniť zlyhania trhu – napríklad riešením rizika súvisiaceho so spustením viacerých väčších projektov – alebo znížiť kapitálové náklady, ktoré sú pri týchto typoch projektov zvyčajne veľmi vysoké. Pri menej vyspelých technológiách alebo projektoch v počiatočnom štádiu bude verejné financovanie EÚ kľúčové na vytvorenie trhu, a to zapojením väčšieho počtu súkromných aktérov, zlepšením konkurencieschopnosti, odbúravaním neistoty, znižovaním nákladov a urýchľovaním pokroku pri počiatočnom zavádzaní a komercializácii. Nový Program InvestEU môže novým technológiám poskytnúť podporu a záruky na urýchlenie súkromných investícií, a to prostredníctvom rôznych segmentov, napríklad podporou výskumu a inovácie, rozvoja infraštruktúry a strategických odvetví. Keďže veľkou časťou celkových investičných nákladov na nové projekty modrej energie sú kapitálové náklady, znižovanie rizík a nákladov na kapitál môže výrazne pomôcť mobilizácii súkromného kapitálu a stimulácii nových investícií. Popri súkromných investíciách do modrej energie môžu zohrať kľúčovú rolu aj úvery od Európskej investičnej banky (EIB).

Okrem toho sa v rámci existujúcich finančných nástrojov preinvestujú aj uvoľnené finančné prostriedky zo zrušených projektov prvej výzvy NER 300. Tým sa mobilizujú dodatočné súkromné investície do nízkouhlíkových inovácií vrátane investícií do modrej energie. V kontexte nástroja Next Generation EU sa z Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti (RRF) v objeme 672,5 miliardy eur nasmeruje 37 % do ekologickej transformácie, čo môže podporiť reformy a investície do modrej energie v rámci hlavnej iniciatívy „Power up“. Financovanie z Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti sa bude musieť viazať do konca roka 2023. Preto je nevyhnutné, aby členské štáty mohli v úzkej spolupráci so spoločnosťami, ktoré sa už pripravujú na investovanie, predložiť zásobník pokročilých projektov. Komisia je pripravená poskytnúť technickú expertízu a budovanie kapacít – pre členské štáty prostredníctvom Nástroja technickej podpory a pre realizátorov projektov v rámci Poradenského centra InvestEU. Okrem toho možno financovaním z RRF podporiť modrú energiu aj z hľadiska investícií do modernizácie prístavnej infraštruktúry a sieťových pripojení. Zároveň môže podporiť súvisiace reformy potrebné na zavádzanie modrej energie a jej integráciu do energetických systémov (napr. zjednodušenie povoľovacích konaní, siete a námorné priestorové plánovanie či aukcie modrej energie). Nástroje EÚ môžu takisto pomôcť mobilizovať veľmi potrebné financovanie na podporu cezhraničných riešení v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov a spoločných projektov. Nástroj na prepájanie Európy (NPE) a jeho nový nástroj na cezhraničnú výrobu z obnoviteľných zdrojov poskytuje stimuly pre spoluprácu v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov. Dá sa využiť na mapovanie potenciálnych lokalít na výstavbu na mori, financovanie potrebných štúdií a výnimočne aj na financovanie stavebných prác v prípade projektov medzi dvoma alebo viacerými členskými štátmi. Príkladom by mohlo byť spoločné budovanie plávajúceho veterného parku na podporu vedúceho postavenia Európy v oblasti technológií. Z infraštruktúrneho nástroja NPE sa už financovali projekty v oblasti energie na mori – napríklad projekt North Sea Wind Power Hub v Severnom mori, a v budúcnosti by sa mohol viac zamerať na rozvoj cezhraničnej sieťovej infraštruktúry na mori vrátane hybridných a mrežových projektov. Okrem toho sa od 1. januára 2021 aktivuje mechanizmus financovania energie z obnoviteľných zdrojov, ktorý prinesie možnosti rozdelenia prínosov projektov modrej energie s členskými štátmi, ktoré nemajú prístup k moru. Do mechanizmu môžu finančne prispievať všetky členské štáty vrátane vnútrozemských, pričom si vyberajú typ projektov a technológií, ktoré by chceli podporiť, vrátane projektov na mori. Získajú za to štatistické výhody plynúce z obnoviteľnej energie, ktorú daný projekt vyprodukuje, a v praxi tak môžu zdieľať potenciál obnoviteľných zdrojov členských štátov, v ktorých sa projekt realizuje. Týmto mechanizmom sa dajú podporiť rôzne projekty od malých zariadení a inovačných technológií (ako plávajúce veterné parky) až po rozsiahle, cezhraničné a hybridné projekty. Môže zahŕňať granty na zložku obnoviteľnej výroby elektriny v projektoch, ktoré sa zameriavajú na výrobu obnoviteľných palív podľa modelu „Power-to-X“ (premena elektriny na iné zdroje), projektoch na výrobu a uskladňovanie energie, ako aj projektoch, ktoré dostávajú iné formy podpory na infraštruktúru alebo pripojenie do sústavy. Komisia plánuje vyhlásiť prvú celoúnijnú súťaž na projekty v roku 2021. Z programu Horizont Európa a inovačného fondu sa poskytne podpora na výskumné, inovačné a demonštračné projekty, z ktorých bude vychádzať vývoj a zavádzanie inovačných technológií modrej energie v Európe. V rámci programu Horizont Európa bude možné podporiť najmä vývoj a testovanie nových a inovačných technológií, komponentov a riešení v oblasti modrej energie. Inovačný fond môže podporovať demonštráciu inovačných čistých technológií komerčného rozsahu, ako je energia z oceánov, nové plávajúce veterné parky alebo projekty na prepojenie veterných parkov na mori s batériovými úložiskami či výrobou vodíka. Podpora by sa mohla skombinovať s financovaním z InvestEU alebo NPE, aby sa posilnila životaschopnosť takýchto inovačných projektov a financovala priľahlá infraštruktúra. Členské štáty oprávnené čerpať prostriedky z modernizačného fondu ich môžu využiť na rozvoj svojho odvetvia modrej energetiky. Kľúčové opatrenia ·Komisia bude členské štáty vyzývať, aby do svojich národných plánov podpory obnovy a odolnosti zahrnuli reformy a investície súvisiace so zavádzaním obnoviteľných zdrojov energie vrátane využívania modrej energie, v rámci hlavnej iniciatívy Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti (2020 – 2021). ·Komisia podporí rozvoj projektov cezhraničnej spolupráce vrátane prepojovacích vedení v rámci nového Nástroja na prepájanie Európy a v rámci mechanizmu financovania energie z obnoviteľných zdrojov, a to aj prostredníctvom mechanizmu kombinovaného financovania v rámci Programu InvestEU (od roku 2021). ·Komisia, EIB a ďalšie finančné inštitúcie budú spolupracovať na podpore strategických investícií do modrej energetiky prostredníctvom Programu InvestEU, a to aj pokiaľ ide o rizikovejšie investície, ktoré posilňujú vedúce technologické postavenie EÚ (od roku 2021). 4.5. Zameranie výskumu a inovácie na podporu projektov na mori Podpora výskumu a inovácie je dôležitým predpokladom plošného zavádzania modrej energie. V súčasnosti pochádzajú investície do výskumu a inovácie v oblasti čistej energie najmä zo súkromného sektora. V posledných rokoch investovala EÚ do čistej energie v priemere takmer 20 miliárd eur ročne, z čoho podiel podnikov tvorí odhadom 77 %, príspevky členských štátov 17 % a finančné prostriedky EÚ 6 %. Pri veternej energii (na pevnine aj na mori) zohráva súkromný sektor ešte väčšiu rolu, keďže poskytuje približne 90 % financovania výskumu a inovácie v EÚ. Investície do európskeho výskumu a inovácie v oblasti veternej energie sú koncentrované najmä v Nemecku, Dánsku a Španielsku. Verejné investície do výskumu, vývoja a inovácie v oblasti hodnotového reťazca veternej energie zohrali dôležitú úlohu, keďže tomuto sektoru umožnili vývoj, rozširovanie riešení a prechod k ich zavádzaniu v praxi. Výskum a vývoj vzrástol zo 133 miliónov eur v roku 2009 na 186 miliónov eur v roku 2018. Za posledných 10 rokov sa v rámci programov EÚ v oblasti výskumu a inovácie poskytlo približne 496 miliónov eur na veternú energiu na mori, pričom najväčší dôraz sa kládol na technológie na mori, nasledovali plávajúce veterné parky, nové materiály a komponenty, údržba a monitorovanie. Súčasné priority výskumu a inovácie v oblasti veterných elektrární na mori sa týkajú najmä konštrukcie turbín, rozvoja infraštruktúry, progresívnych obehových materiálov a digitalizácie. Ďalšie nedávne inovácie sa zameriavajú na logistiku/dodávateľský reťazec – napríklad vývoj prevodoviek veterných turbín, ktoré sú dosť kompaktné, aby sa zmestili do štandardného prepravného kontajnera, alebo uplatnenie prístupov obehového hospodárstva v životnom cykle zariadení. Harmonizácia technických noriem môže v tomto smere pomôcť dosiahnuť úspory z rozsahu a zabezpečiť efektívnosť. Medzi ďalšie inovácie a trendy, pri ktorých sa v nasledujúcich desiatich rokoch očakáva najväčší rast, patria supravodivé generátory, progresívne materiály na konštrukciu veží a pridaná hodnota veternej energie na mori. Keďže veterná energia na mori je už vyspelou technológiou, budúci výskum a inovácia by sa mali zamerať na optimalizáciu existujúcich výrobných procesov v odvetviach, ako je výroba veľkorozmerných lopatiek. Plávajúce riešenia sa ukazujú ako schodná cesta pre krajiny a regióny EÚ s hlbšími morami – oblasti Jadranu, Stredomoria a Čierneho mora: technológia plávajúcich veterných parkov v hlbokých vodách a nehostinných podmienkach ďalej od pobrežia stabilne napreduje ku komerčnej využiteľnosti, pričom rôzne prototypy a malé projekty už fungujú, takže táto oblasť bude naďalej prinášať subjektom z EÚ podnikateľské príležitosti. V rokoch 2007 až 2019 dosiahli celkové výdavky na výskum a vývoj oceánskej energie z vĺn a prílivu v Európe hodnotu 3,84 miliardy eur, z čoho väčšina (2,74 miliardy eur) pochádzala zo zdrojov súkromného sektora. Národné programy výskumu a vývoja v danom období prispeli na rozvoj energie z vĺn a prílivu sumou 463 miliónov eur, zatiaľ čo financovanie EÚ prinieslo 493 miliónov eur. Podpora EÚ môže byť kľúčom k stimulovaniu ďalšieho financovania verejného a súkromného sektora na vnútroštátnej úrovni s cieľom znížiť riziko investícií do energie z oceánov, podporiť ďalšie testovanie, znížiť náklady a pomôcť dostať projekty z demonštračnej fázy do praxe. V uvedenom období jedna miliarda eur verejných financií (od EÚ aj z členských štátov) v priemere mobilizovala investície súkromného sektora vo výške 2,9 miliardy eur. Dá sa povedať, že technológie prílivu už sú vo fáze pred komerčným využitím, zatiaľ čo väčšina technológií energie z vĺn je stále vo fáze výskumu a vývoja. Plávajúca fotovoltika priemyselného rozsahu už bola zavedená v prírodných aj umelých vnútrozemských vodných útvaroch, pričom môže mať sľubný potenciál v pobrežných vodách a blízko brehu. Riasy sú zas sľubným zdrojom udržateľných biopalív, ktorý si zaslúži ďalší výskum a inováciu. Rastúci objem energie vyprodukovanej týmito technológiami na mori treba podporiť aj ďalším rozvojom inovačnej infraštruktúry a sieťových technológií. Výskumné a inovačné činnosti by preto mali podporovať nové prístupy k pripojeniu tejto infraštruktúry do mrežovej siete, zohľadňujúc zefektívňovanie znižovaním strát. Pri prenose vyrobenej elektriny na väčšie vzdialenosti je jednosmerný prúd vysokého napätia (HVDC) efektívnou a hospodárnou alternatívou k prenosu striedavým prúdom. Najnovšie technológie HVDC dokážu prepojiť veterné elektrárne so sieťami tak, aby sa elektrina vyrobená na mori dostala na správny trh, pri súčasnom naplnení predpokladov sieťovej bezpečnosti a odolnosti. Plošné zavádzanie však nie je jednoduché vzhľadom na vysoké náklady, testovanie a overovanie rôznych konfigurácií medzi rôznymi prevádzkovateľmi a problémy interoperability medzi meniarňami rôznych predajcov. Komisia sa preto v rámci podpory z programu Horizont Európa na navrhovanie a testovanie systémov HVDC zameria na sfunkčnenie prvej európskej sústavy HVDC zahŕňajúcej viacero predajcov a terminálov do roku 2030. Aby sa veterné parky na mori účinne integrovali do energetického systému, bude dôležité podporiť testovanie nových technológií pre budúce siete na mori, flexibilitu, uskladňovanie (Power-to-X), batérie a digitalizáciu, ako aj rozvíjať médiá a nosiče ako vodík a amoniak. Zo stredno- a dlhodobejšieho hľadiska bude relevantný prevod elektriny z obnoviteľných zdrojov na vodík a jeho preprava alebo tankovanie na mieste. Podpora výskumu a inovácie v rámci akčného plánu pre batérie, vodíkovej stratégie a súvisiacich aliancií je tu preto takisto kľúčová. Na doplnenie chýbajúcich údajov a informácií je potrebný aj výskum vplyvov technológií na mori na životné prostredie. Lepšie znalosti a posilnené modelovacie kapacity uľahčia identifikáciu budúcich oblastí využitia, ako aj proces schvaľovania.

Budúce opatrenia sa musia zamerať na výzvy v oblasti výskumu a inovácie, ale aj na príležitosti, ktoré prinesie rozvoj a využívanie modrej energie. Patrí sem integrácia infraštruktúry, obehovosť už v štádiu návrhu, nahrádzanie kritických surovín, znižovanie vplyvov morských technológií na životné prostredie a budovanie zručností i pracovných miest. Komisia preskúma, ako udržateľne podporovať a integrovať technologický rozvoj modrej energie a infraštruktúry, a to aj v rámci výskumnej misie „Zdravé oceány, moria, pobrežné a vnútrozemské vody“. Kľúčové opatrenia: ·V prvom rámcovom programe Horizont Európa na roky 2021 a 2022 Komisia navrhuje: opodporiť spoluprácu medzi PPS, výrobcami a realizátormi veterných parkov na mori s cieľom začať v roku 2022 rozsiahly demonštračný projekt siete HVDC, ovyvinúť nové technologické koncepcie plávajúcich veterných a solárnych parkov a energie z oceánov, napríklad pomocou programu Horizont Európa, ozvýšiť priemyselnú efektívnosť v celom hodnotovom reťazci veternej energie na mori vrátane digitálnych technológií s prístupmi založenými na údajoch a zariadení zo sféry internetu vecí, osystematicky integrovať zásadu „obehovosti už v štádiu návrhu“ do výskumu a inovácie v oblasti obnoviteľných zdrojov energie. ·Komisia preskúma ciele plánu SET v oblasti energie z oceánov a veternej energie na mori, ako aj príslušné programy vykonávania, a zriadi ďalšiu skupinu plánu SET pre HVDC. ·Komisia preskúma, ako možno technologický rozvoj modrej energetiky a infraštruktúry udržateľne začleniť do sociálno-ekonomických ekosystémov a morského prostredia, napríklad pozorovaním kumulatívnych vplyvov a spoločenského povedomia. ·Komisia bude spolupracovať s členskými štátmi a regiónmi vrátane ostrovov na koordinovanom využívaní dostupného financovania technológií energie z oceánov s cieľom dosiahnuť v Únii do roku 2025 celkový výkon 100 MW a do roku 2030 približne 1 GW. 4.6.Silnejší dodávateľský a hodnotový reťazec v celej Európe Aby sa výkon zvýšil na potrebných 300, resp. 40 GW modrej energie s maximálnym prínosom pre hospodárstvo EÚ, musí byť dodávateľský reťazec modrej energie schopný zvýšiť svoju kapacitu a udržať rýchlejšiu mieru zavádzania. Výrobcovia a dodávatelia protikoróznych materiálov, veterných a oceánskych turbín, veží, základní, plávajúcich plošín i káblov budú na zintenzívnenie výroby potrebovať investície. Bude potrebné zmodernizovať niektoré prístavy a postaviť a spustiť na vodu nové plavidlá. Dnes je napríklad len zopár európskych námorných prístavov pripravených na montáž, výrobu a údržbu námorných energetických zariadení. Podľa odhadov odvetvia sú na modernizáciu prístavnej infraštruktúry a plavidiel potrebné celkové investície v objeme zhruba 0,5 až 1 miliardy eur. Modernizovať budú musieť aj stovky dodávateľov súčiastok – mnohí z nich MSP. Politiky na strane dopytu, ako napríklad dlhodobé plánovanie, regionálna spolupráca a jasný regulačný rámec, môžu poskytnúť signály a odhady budúcich objemov, ktoré odvetvie a investori potrebujú na výhľadové investície a ďalšiu industrializáciu výrobných kapacít. Zároveň však môžu byť potrebné aj politiky na strane ponuky. Európsky dodávateľský reťazec modrej energie je dynamický a veľmi konkurencieschopný, no v kontexte narastajúcej konkurencie na globálnych trhoch preň bude výzvou rozšíriť produkciu a zachovať si excelentnosť. V oznámení s názvom „Nová priemyselná stratégia pre Európu“ Komisia zdôraznila potrebu strategickejšieho prístupu k odvetviam energie z obnoviteľných zdrojov a dodávateľským reťazcom, o ktoré sa opierajú, aby si Európa zachovala vedúce svetové postavenie a excelentnosť. Komisia preto posilní priemyselné fórum pre čistú energiu z obnoviteľných zdrojov, ktoré bolo zriadené balíkom opatrení v oblasti čistej energie pre všetkých Európanov, tak, aby sa spojili lídri odvetvia, priemyselné klastre, spoločnosti a poskytovatelia služieb, PPS, investori, občianska spoločnosť, výskumná obec, a rozšíri ho aj o národné a regionálne orgány. Fórum by pomáhalo pri posudzovaní konkurencieschopnosti odvetvia a pri identifikácii kritických segmentov dodávateľského reťazca a súvisiacich investícií, ktoré treba posilniť, aby sa zabezpečilo splnenie cieľov EÚ v oblasti zavádzania obnoviteľných zdrojov energie. V rámci fóra sa zriadi osobitná pracovná skupina pre modrú energiu, ktorej úlohou bude identifikovať a navrhnúť riešenia problémov, ktoré bránia rýchlemu rozšíreniu celoeurópskeho dodávateľského reťazca modrej energie, podporovať spoluprácu a združovať expertízu naprieč technológiami modrej energetiky a rôznymi dodávateľskými reťazcami tohto odvetvia, v súlade s pravidlami hospodárskej súťaže. Pracovná skupina pre modrú energiu pomôže sledovať pokrok a posilniť napredovanie v akčných bodoch tejto stratégie. Keďže aj tradiční hráči na trhu námornej ťažby ropy a zemného plynu čoraz viac začleňujú do svojich portfólií zariadenia obnoviteľných zdrojov, mohli by mať záujem zapojiť sa do platformy a podeliť sa o svoje znalosti, schopnosti a zariadenia. Problém zručností Plošný nástup zavádzania modrej energie a súvisiaceho hodnotového reťazca by mal pomôcť mnohým regiónom a územiam. Pre regióny, ktoré sú najviac postihnuté prechodom na klimaticky neutrálne hospodárstvo, to môže byť príležitosť diverzifikovať hospodárstvo: patria sem regióny s vysokými emisiami uhlíka, uhoľné regióny, regióny s potrebou konvertovať sektor námornej ťažby ropy a zemného plynu, ale aj okrajové a najvzdialenejšie regióny. Kvalifikovaným pracovníkom, ktorých transformácia zasiahne, by to mohlo ponúknuť kvalitné alternatívne pracovné príležitosti. Udržiavanie energetickej infraštruktúry na mori by zároveň mohlo mať vyvažujúci hospodársky účinok na miestach s vysoko sezónnou ekonomikou (cestovný ruch, rybolov atď.), keďže by celoročne poskytovali stabilný a predvídateľný zdroj práce pre miestnych zamestnancov i MSP. Na využitie tohto potenciálu treba prekonať viacero výziev, pokiaľ ide o pracovnú silu, jej zručnosti vrátane IKT gramotnosti a dostupnosť týchto zručností na správnych miestach. Odvetvie má už dnes problémy s náborom a školením pracovníkov so správnymi zručnosťami. Medzery v zručnostiach zaznamenalo 17 – 32 % firiem a 9 – 30 % zápasí s nedostatkom zručností v technických povolaniach. Do budúcnosti musia členské štáty podporovať opatrenia v rámci „Európskeho programu v oblasti zručností pre udržateľnú konkurencieschopnosť, sociálnu spravodlivosť a odolnosť“, a zároveň navrhovať a budovať viac schém vzdelávania a odbornej prípravy zameraných na sektor modrej energetiky, v súlade s ich cieľmi očakávaného vývoja. V roku 2019 malo takéto programy zavedených len 12 krajín EÚ – chýbajú dokonca aj v niektorých krajinách, kde je potenciál modrej energie veľký. Predpokladá sa významný nárast pracovných miest, predovšetkým pre výskumníkov, inžinierov, vedcov a technikov. Členské štáty môžu na financovanie takýchto programov využiť fondy politiky súdržnosti, Európsky sociálny fond plus a Mechanizmus spravodlivej transformácie. Technické a akademické vzdelávacie programy v členských štátoch by mali zohľadňovať nárast potreby do roku 2050 a prilákať mladých pracovníkov so správnymi profilmi na pracovné miesta v oblasti modrej energie. Centrá excelentnosti odborného vzdelávania a prípravy môžu pomôcť naplniť rekvalifikačné potreby spojením širokej škály miestnych partnerov, ako sú poskytovatelia odborného vzdelávania a prípravy (na stredoškolskej aj terciárnej úrovni), zamestnávatelia, výskumné centrá, rozvojové agentúry a služby zamestnanosti, s cieľom rozvíjať ekosystémy zručností. Prístup obehového hospodárstva Ďalšou výzvou, ktorú treba riešiť, je vyraďovanie veterných turbín z prevádzky a opätovné zužitkovanie či recyklácia ich komponentov, predovšetkým lopatiek z kompozitných materiálov. Výskum recyklovateľnosti a vplyvu na dizajn je stále pomerne fragmentovaný a často vychádza zo špecializovaných neštandardných použití. Zásadu „obehovosti už v štádiu návrhu“ treba systematickejšie integrovať do výskumu a inovácie v oblasti obnoviteľných zdrojov. Zahŕňa to zdokonalenie existujúcich technológií (a vývoj nových technológií) so zreteľom na efektívnosť výrobného procesu, dlhšiu životnosť zariadení a nakladanie s komponentmi po jej skončení. Lepšie sa tak zachová hodnota výrobkov a služieb vo výrobnom sektore obnoviteľných zdrojov a zníži sa tlak na prírodné zdroje. Je potrebné dôkladné posúdenie materiálov používaných v technológiách modrej energetiky. Malo by sa zamerať nielen na aspekty nákladov a toxicity, ale aj otázky ako opätovné použitie a recyklovateľnosť materiálov, obmedzenia z hľadiska získavania surovín a zvyšovanie bezpečnosti dodávok kritických materiálov. Mali by sa preskúmať postupy opätovného používania a recyklácie veterných turbín na pevnine, keďže tie sa čoskoro budú musieť začať vyraďovať z prevádzky. Hodnotový reťazec obnoviteľných zdrojov EÚ na mori využíva globálny dodávateľský reťazec, ktorý sa opiera o dovážané suroviny a výrobné komponenty (vzácne zeminy na výrobu permanentných magnetov, oceľ a kompozitné materiály). Keďže sa predpokladá, že dopyt po týchto materiáloch vzrastie (napríklad využívanie vzácnych zemín v permanentných magnetoch by sa mohlo do roku 2050 zdesaťnásobiť), treba sa zamerať na to, ako zaistiť ich neprerušenú dodávku, znížiť závislosť a skrátiť dodávateľské reťazce. Odolnosť dodávateľského reťazca by mala pomôcť posilniť nová Európska aliancia pre suroviny. významnú rolu pri obmedzovaní narastajúcej závislosti zohrá aj zlepšenie obehovosti v celom dodávateľskom reťazci. Priemysel EÚ a svetové trhy Modrá energetika EÚ je na svetovom trhu veľmi konkurencieschopná a má silnú vývoznú kapacitu; hlavnými globálnymi konkurentmi sú Čína a India. Obchodná bilancia EÚ bola v rokoch 2009 až 2018 trvale pozitívna a naďalej rastie. V roku 2018 pripadalo na spoločnosti z EÚ 47 % svetového vývozu. Osem z desiatich svetových vývozcov sú krajiny EÚ. Svetový trh tu teda predstavuje pre priemysel EÚ významnú obchodnú príležitosť. V Ázii sa očakáva, že výkon veternej energie na mori dosiahne do roku 2030 približne 95 GW (predpokladaný svetový výkon v roku 2030 je takmer 233 GW). Takmer polovica globálnych investícií do veternej energie na mori sa v roku 2018 realizovala v Číne. Globálny trh s novými technológiami ako plávajúce veterné parky a v budúcnosti aj energia z oceánov vyzerá pre priemysel EÚ tiež sľubne. Medzinárodné partnerstvá