V správe sa uvádzajú aj informácie o súčasných iniciatívach a výzvach do budúcnosti, ako je zlepšenie spolupráce medzi orgánmi členských štátov, ktoré sa podieľajú na vykonávaní nariadenia, podpora spoločného výkladu ustanovení nariadenia členskými štátmi, identifikácia najlepších postupov príslušných a colných orgánov pri vyšetrovaní pôvodu tovaru kultúrneho charakteru a preskúmanie technických, finančných a právnych možností na využitie elektronických prostriedkov na vydávanie a kontrolu vývozných licencií, napríklad vytvorenia centralizovaného elektronického systému alebo prepojenia na tento systém, ktorý by mal spoločné rozhranie s vnútroštátnymi systémami colného konania.

Medzi ďalšie prostriedky na zlepšenie celkového plnenia nariadenia, ktoré identifikovali členské štáty, patrí usmernenie týkajúce sa interpretácie výrazu „zákonne a definitívne sa nachádzať“, na základe ktorého sa určuje členský štát, ktorý je príslušný na vydanie vývoznej licencie. Týmto spôsobom by sa zabránilo tomu, že nečestní obchodníci dočasne premiestnia tovar kultúrneho charakteru do iného členského štátu len preto, aby o vydanie licencie požiadali v inom členskom štáte ako je členský štát, ktorý daný predmet označil za národné kultúrne bohatstvo a chráni ho ako národné kultúrne bohatstvo.

Členské štáty uviedli, že lepšia informovanosť o jednotlivých vnútroštátnych právnych predpisoch v oblasti kultúrneho dedičstva by pomohla príslušným orgánom zodpovedným za vydávanie licencií účinnejšie bojovať proti nedovolenému obchodovaniu. Pokiaľ ide o účinnosť colných kontrol, tieto kontroly možno zefektívniť tak, že sa na vonkajšie hranice vyčlenenia rozsiahlejšie ľudské a materiálne zdroje a že sa identifikujú a zavedú najlepšie postupy.

Ďalším dôležitým doplnkom nariadenia je nedávno prijaté nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/880 o vstupe a dovoze tovaru kultúrnej hodnoty . V tomto novom nástroji sa stanovujú pravidlá a podmienky pre dočasný alebo trvalý dovoz do Únie takého tovaru kultúrneho charakteru, ktorý bol vytvorený alebo objavený v tretích krajinách, ako aj pre tranzitné zásielky takéhoto tovaru. Typológia nariadenia (EÚ) 2019/880 bola vzhľadom na jeho zahraničnoobchodný rozmer inšpirovaná predovšetkým Dohovorom UNESCO o opatreniach na zákaz a zamedzenie nedovolenému dovozu, vývozu a prevodu vlastníctva kultúrnych statkov z roku 1970 .

Hlavné kategórie, v ktorých žiadatelia vo vykazovanom období žiadali o vydanie licencie, boli tieto (v zostupnom poradí): archeologické statky (zväčša na účely výstav); prvotlače, rukopisy a mapy; rôzne starožitnosti patriace do kategórie 15, ako sú šperky, hudobné nástroje, nábytok, nástenné hodiny, zbrane, hračky, koberce atď. (zväčša na definitívny vývoz); nasledovali maľby, mozaiky, akvarely, gvaše a sochy.

Väčšina členských štátov, ktoré odpovedali na dotazník, sa domnieva, že by bolo užitočné podľa možnosti vytvoriť jednotný prístup k oceňovaniu tovaru kultúrneho charakteru.

Väčšina členských štátov považuje finančné prahy za pomerne vysoké, zatiaľ čo tri členské štáty sa domnievajú, že prahy by sa mali ešte zvýšiť.

Podskupine vytvorenej výborom uvedeným v článku 8 nariadenia bola v roku 2013 udelená úloha spracovať prevládajúce názory, pokiaľ ide o interpretáciu jednotlivých kategórií tovaru kultúrneho charakteru; podskupina zistila hlavné rozdiely medzi členskými štátmi v uvedených otázkach. Predovšetkým v súvislosti s klasifikáciou liturgických ikon treba poznamenať aj to, že sa očakáva, že pomocou objasnení uvedených v novom nariadení (EÚ) 2019/880 o dovoze tovaru kultúrnej hodnoty sa podarí vyriešiť túto otázku (liturgické ikony a sochy sú súčasťami náboženských pamiatok).

Pokiaľ ide o chápanie presného rozsahu kategórií uvedených v prílohe I, boli identifikované osobitné ťažkosti súvisiace s tým, že členské štáty nejednotne interpretujú určité druhy tovaru kultúrneho charakteru, ako sú napríklad mince; pokrytie zbierok predmetov na rozdiel od jednotlivých vzoriek v kategórii 13.b, klasifikácia liturgických ikon ako malieb alebo súčastí pamiatok , ako aj rozdielne názory členských štátov na to, či zoznam určitých druhov tovaru v kategórii 15.a je vyčerpávajúci alebo indikatívny.

V nariadení nie je vymedzené, čo je tovar kultúrneho charakteru. Namiesto toho je v prílohe I uvedených 15 kategórií tovaru, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti nariadenia. Pri väčšine kategórií sú uvedené minimálne vekové a hodnotové ohraničenia; ak ich tovar kultúrneho charakteru nedosahuje, vývozná licencia nie je potrebná. Vo všeobecnosti sa to považuje za kompromis založený na kategóriách uvedených v článku 1 dohovoru UNESCO z roku 1970, ku ktorým boli dodané vekové a hodnotové prahy. Prevláda všeobecný názor, že rámec stanovený v prílohe I je primeraný.

Vzhľadom na to, že neexistuje centrálny elektronický registračný systém, je pomerne zložité skontrolovať, či bol výtlačok č. 3 vrátený, najmä ak tovar opustil územie Únie prostredníctvom iného členského štátu. Niektoré členské štáty uviedli, že skúmajú možnosti na zlepšenie týchto kontrol. Treba poznamenať, že v novom nariadení o dovoze tovaru kultúrnej hodnoty sa stanovuje vytvorenie centralizovaného elektronického systému na riadenie dokumentárnych požiadaviek. Tento systém by mohol byť navrhnutý tak, aby umožňoval pokryť aj potreby mechanizmu udeľovania vývozných licencií vrátane overenia toho, či sa vývoz zrealizoval.

Prípady, keď žiadateľ na požiadanie odmietne poskytnúť ďalšie informácie o pôvode a potom ihneď stiahne svoju žiadosť, sú ojedinelé. Keď sa to stane, väčšina členských štátov odmietne žiadosť, informuje žiadateľa a ak vznikne podozrenie, že tovar má nezákonný pôvod, o prípade informuje aj príslušné orgány presadzovania práva.

4.10. Používanie elektronických systémov

Vývozné licencie sa vydávajú elektronicky len v jednom členskom štáte. V niekoľkých ďalších členských štátoch možno žiadosť vyplniť a podať elektronicky (napr. prostredníctvom vyplnenia aktívneho formulára vo formáte PDF online), ale podpis žiadosti a následné vydanie samotnej vývoznej licencie je stále v papierovej podobe. Papierové systémy sa používajú predovšetkým z dôvodu obmedzení a požiadaviek, ktoré sú stanovené vo vykonávacom nariadení, aby sa zabránilo falšovaniu a pozmeňovaniu. Niektoré členské štáty plánujú vytvoriť systém na elektronické vydávanie licencií. Predovšetkým tri členské štáty skúmajú možnosť vytvoriť spoločný systém a zaoberajú sa otázkami súvisiacimi s ochranou údajov a dôvernosťou vnútroštátnych povolení.

Sedemnásť členských štátov uviedlo, že by považovali za užitočné vytvoriť spoločnú elektronickú databázu alebo službu online na úrovni EÚ na účely vydávania vývozných licencií. Tri členské štáty sú proti tomu, pretože radšej chcú naďalej používať svoje vlastné databázy (ktoré sa vzťahujú na vnútroštátne vývozné licencie a aj na vývozné licencie Únie) alebo pretože sú presvedčené, že rozdielna interpretácia ustanovení by bola prekážkou účinného fungovania systému, zatiaľ čo dva členské štáty nevyjadrili svoje stanovisko k tejto otázke. Zmena na elektronický systém by si v každom prípade vyžadovala zmenu ustanovení vykonávacieho nariadenia, v ktorých sa stanovuje, že licencie sa musia vydávať v papierovej podobe.

4.11. Sankcie a iné opatrenia

V nariadení sa stanovuje, že členské štáty majú prijať pravidlá týkajúce sa účinných, primeraných a odrádzajúcich sankcií uplatniteľných v prípade porušenia jeho ustanovení. Vo väčšine prípadov ide o správne a aj trestné sankcie, ktoré môžu zahŕňať uloženie pokút a tresty odňatia slobody (v priemere najviac na 2 a pol roka).

Okrem týchto opatrení niektoré členské štáty prijali aj iné opatrenia; ide napríklad o konfiškáciu tovaru kultúrneho charakteru; opatrenia týkajúce sa dovozu tovaru kultúrneho charakteru z tretích krajín a tovaru kultúrneho charakteru, s ktorým obchodujú teroristické alebo vojnové skupiny; požiadavku na obchodníkov s umeleckými predmetmi, aby si viedli inventúrne súpisy a registre transakcií, a pokuty za neoznámenie vrátenia tovaru kultúrneho charakteru, ktorý bol vyvezený na základe dočasnej licencie.

4.12. Spolupráca medzi orgánmi

Vo všetkých členských štátoch sú colné orgány primárne zodpovedné za kontrolu existencie a súladu vývozných licencií na hranici. Colným orgánom pri vykonávaní týchto úloh v niektorých prípadoch pomáha polícia a/alebo iné útvary bezpečnosti hraníc alebo daňové úrady.

Hoci sa v nariadení nestanovujú osobitné postupy administratívnej spolupráce, zistilo sa, že výmeny medzi orgánmi zodpovednými za vykonávanie nariadenia sú potrebné na zlepšenie jeho plnenia, najmä v prípadoch, keď je o vydanie vývoznej licencie požiadaný iný členský štát ako ten, do ktorého kultúrneho dedičstva daný predmet patrí.

K spolupráci medzi príslušnými orgánmi rôznych členských štátov nedochádza často. Niekoľko členských štátov kontaktovalo svoje protistrany v inom členskom štáte, aby požiadali o informácie o vnútroštátnych právnych predpisoch, aby overili, či je predmet označený ako národné bohatstvo, aby zistili viac informácií o jeho pôvode alebo aby overili certifikačné dokumenty vydané v tomto členskom štáte. Počas vykazovaného obdobia väčšina príslušných orgánov členských štátov nebola vôbec v kontakte so svojimi protistranami v iných členských štátoch, zatiaľ čo niekoľko príslušných orgánov nadviazalo 5 až 20 kontaktov.

Orgánom zodpovedným za vydávanie vývozných licencií, t. j. „príslušným orgánom“ je vo väčšine prípadov vnútroštátne ministerstvo kultúry, neplatí to však vo všetkých prípadoch. Približne štvrtina členských štátov zverila túto úlohu viacerým útvarom zameraným na ochranu národného kultúrneho dedičstva, niekedy v závislosti od kategórie, do ktorej tovar kultúrneho charakteru patrí, napr. archeologické predmety, historické archívy atď. V dvoch členských štátoch s federálnym usporiadaním sú tieto služby decentralizované. Niekoľko členských štátov zapojilo do procesu vydávania vývozných licencií aj iné verejné subjekty s príslušnými odbornými znalosťami, ako je národná knižnica, národné múzeum alebo ministerstvo životného prostredia.

Čo sa týka spolupráce medzi colnými a príslušnými orgánmi v rámci toho istého členského štátu, väčšina členských štátov potvrdzuje, že ich vnútroštátne orgány zapojené do vykonávania nariadenia spolupracujú dostatočne a účinne, hoci sedem členských štátov je presvedčených, že ešte existuje priestor na zlepšenie. Veľa členských štátov uviedlo, že podnikli kroky zamerané na zlepšenie tejto spolupráce medzi vnútroštátnymi orgánmi, ako je podpísanie memoránd o porozumení, organizovanie pravidelných spoločných zasadnutí alebo vytvorenie spoločných referenčných príručiek alebo vnútroštátnych procesných usmernení, ktoré možno použiť aj počas odbornej prípravy úradníkov pracujúcich v dotknutých agentúrach/orgánoch.

Čo sa týka spolupráce s inými vnútroštátnymi útvarmi alebo orgánmi, približne polovica členských štátov má uzavreté písomné dohody o spolupráci s vnútroštátnou políciou, inými orgánmi presadzovania práva, prokuratúrou atď.

Colné alebo príslušné orgány niektorých členských štátov nadviazali spoluprácu aj s orgánmi v tretích krajinách alebo s medzinárodnými organizáciami a orgánmi pôsobiacimi v oblasti boja proti nedovolenému obchodovaniu s kultúrnymi objektmi, ako je Interpol, Svetová colná organizácia (WCO), Europol atď.

Colné orgány 16 členských štátov spolu s inými orgánmi alebo organizáciami organizovali spoločné cielené akcie proti nedovolenému obchodovaniu a/alebo sa na nich podieľali; ide napríklad o tieto akcie: operácia Pandora I (realizovaná v novembri 2016) a Pandora II (realizovaná v novembri 2017) v spolupráci s Interpolom, Europolom, organizáciou UNESCO a Svetovou colnou organizáciou a spoločné operácie Colosseum a Odysseus v spolupráci s Regionálnou spravodajskou styčnou kanceláriou WCO pre západnú Európu, Interpolom, Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF), Generálnym riaditeľstvom Európskej komisie pre dane a colnú úniu (TAXUD), Medzinárodnou radou múzeí, talianskym ministerstvom kultúrneho dedičstva a talianskou finančnou strážou („Guardia di Finanza“).

Keď colné orgány odhalia podozrivú zásielku, zvyčajne daný predmet zadržia a kontaktujú príslušný orgán, ktorý vo väčšine prípadov vyšetruje možné porušenie zákona spolu s políciou a prokurátorom. Ak sa potvrdí, že tovar kultúrneho charakteru nemožno vyviezť, zaistia ho (v niektorých prípadoch toto rozhodnutie prijíma príslušný orgán členského štátu).

4.13. Materiálne a ľudské zdroje

Potreby týkajúce sa zamestnancov a zdrojov potrebných na vykonávanie nariadenia zostali počas vykazovaného obdobia vo väčšine členských štátov stabilné. V niekoľkých členských štátoch je potrebných trochu viac odborníkov v kultúrnej oblasti na vydávanie vývozných licencií, hoci niekedy je zložité posúdiť, či je zvýšená potreba spôsobená žiadosťami o vývozné licencie Únie alebo vnútroštátne vývozné licencie; dva členské štáty sa domnievajú, že v ich útvaroch je chronický nedostatok zamestnancov.

5.Závery a nevyriešené otázky

Na základe spätnej väzby, ktorú členské štáty poskytli za vykazované obdobie rokov 2014 – 2017, možno konštatovať, že nariadenie je účinné, pokiaľ ide o dosahovanie cieľov, a je vnímané ako dôležitý právny nástroj na ochranu kultúrneho dedičstva členských štátov.