EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli25.4.2018 COM(2018) 241 final 2018/0114(COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY, ktorou sa mení smernica (EÚ) 2017/1132, pokiaľ ide o cezhraničné premeny, zlúčenia alebo splynutia a rozdelenia (Text s významom pre EHP) {SWD(2018) 141 final}

{SWD(2018) 142 final}



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1.KONTEXT NÁVRHU Dôvody a ciele návrhu Hospodárstvo EÚ potrebuje zdravé a prosperujúce spoločnosti, ktoré môžu jednoducho pôsobiť na jednotnom trhu. Takéto spoločnosti zohrávajú kľúčovú úlohu pri podpore hospodárskeho rastu, vytváraní pracovných miest a získavaní investícií v Európskej únii. Pomáhajú prinášať väčšiu hospodársku, ako aj spoločenskú hodnotu pre širokú spoločnosť. Spoločnosti preto musia pôsobiť v právnom a správnom prostredí, ktoré umožňuje rast a ktoré je prispôsobené hospodárskym a spoločenským výzvam globalizovaného a digitálneho sveta, pričom zároveň musia sledovať aj oprávnené verejné záujmy, ako je napr. ochrana zamestnancov, veriteľov a menšinových držiteľov podielov, a poskytovať orgánom všetky právne záruky, ktoré sú nevyhnutné na účely boja proti podvodom alebo zneužívaniu. Komisia s týmto cieľom predkladá tento návrh spolu s návrhom smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení smernica (EÚ) 2017/1132, pokiaľ ide o používanie digitálnych nástrojov a postupov v oblasti práva obchodných spoločností – komplexný súbor opatrení zameraných na spravodlivé, umožňujúce a moderné pravidlá práva obchodných spoločností v EÚ. Sloboda usadiť sa zohráva kľúčovú úlohu v rozvoji jednotného trhu, keďže umožňuje právnickým osobám trvalo sa venovať hospodárskym činnostiam v iných členských štátoch. S cieľom podporiť cezhraničnú mobilitu spoločností v EÚ je dôležité zohľadniť ich potreby a charakteristiky. V EÚ pôsobí okolo 24 miliónov spoločností, pričom približne 80 % z nich sú kapitálové spoločnosti. Približne 98 – 99 % kapitálových spoločností tvoria malé a stredné podniky. V praxi je však pre spoločnosti naďalej zložité uplatniť si slobodu usadiť sa. Jedným z dôvodov týchto ťažkostí je, že právo obchodných spoločností nie je dostatočne prispôsobené cezhraničnej mobilite v EÚ: neposkytuje spoločnostiam ideálne podmienky z hľadiska jasného, predvídateľného a vhodného právneho rámca, ktorý by mohol viesť k posilneniu hospodárskej činnosti, a to predovšetkým v prípade malých a stredných podnikov, tak ako je to uvedené v stratégii jednotného trhu pre rok 2015. Reštrukturalizácie a transformácie podnikov, napríklad cezhraničné premeny, zlúčenia alebo splynutia a rozdelenia, sú súčasťou životného cyklu spoločností a pre spoločnosti predstavujú prirodzený spôsob ako rásť, prispôsobovať sa meniacemu sa prostrediu a skúmať príležitosti na nových trhoch. Zároveň prinášajú dôsledky pre zainteresované strany spoločností, predovšetkým pre zamestnancov, veriteľov a držiteľov podielov. Preto je dôležité, aby ochrana zainteresovaných strán držala krok so neustále rastúcimi nadnárodnými záujmami podnikateľskej sféry. V súčasnosti však právna neistota, čiastočná neprimeranosť, ako aj nedostatok pravidiel upravujúcich cezhraničné operácie znamená, že neexistuje jasný rámec na zabezpečenie účinnej ochrany týchto zainteresovaných strán. V tejto situácii môže byť ochrana poskytovaná zainteresovaným stranám môže byť neúčinná a nedostatočná. Cezhraničné operácie sa môže uľahčiť aj prostredníctvom právneho prostredia, ktoré na jednotnom trhu vytvára dôveru a poskytuje záruky voči zneužívaniu. Z tohto dôvodu je dôležité uvoľniť potenciál jednotného trhu odstránením prekážok, ktoré bránia cezhraničnému obchodu, uľahčením prístupu na trhy, zvýšením dôvery a podporovaním hospodárskej súťaže, pričom sa zainteresovaným stranám bude poskytovať účinná a primeraná ochrana. Tento návrh má dvojaký cieľ: poskytnúť osobitné a komplexné postupy týkajúce sa cezhraničných premien, rozdelení, zlúčení alebo splynutí s cieľom podporiť cezhraničnú mobilitu v EÚ a zároveň poskytnúť zainteresovaným stranám primeranú ochranu na účely zabezpečenia spravodlivosti v rámci jednotného trhu. Toto opatrenie predstavuje súčasť vytvárania hlbšieho a spravodlivejšieho jednotného trhu, čo je jedna z priorít súčasnej Komisie. Cezhraničné premeny Cezhraničná premena je efektívnym riešením pre spoločnosti, ktoré sa chcú presťahovať do iného členského štátu bez toho, aby stratili svoju právnu subjektivitu alebo museli opätovne rokovať o svojich obchodných zmluvách. Premena je obzvlášť atraktívna pre malé spoločnosti, ktoré nemajú dostatočné finančné zdroje na to, aby vyhľadali nákladné právne poradenstvo a vykonali cezhraničné zlúčenie alebo splynutie. Toto odôvodnenie platí najmä v prípade cezhraničných premien v kontexte nedávnej judikatúry Európskeho súdneho dvora. Súdny dvor Európskej únie dospel k názoru, že na základe slobody usadiť sa zakotvenej v článku 49 ZFEÚ majú spoločnosti zriadené v jednom členskom štáte právo premiestniť svoje sídlo do iného členského štátu prostredníctvom cezhraničnej premeny bez toho, aby stratili svoju právnu subjektivitu. Európsky súdny dvor konkrétne vo svojom nedávnom rozsudku vo veci Polbud potvrdil právo spoločností uskutočňovať cezhraničné premeny, a to na základe slobody usadiť sa. Súdny dvor rozhodol, že sloboda usadiť sa je uplatniteľná v prípade, keď sa z jedného členského štátu premiestni do druhého len sídlo spoločnosti bez jej skutočného ústredia, ak členský štát, v ktorom dôjde k novému zápisu do obchodného registra, uzná registráciu spoločnosti aj bez toho, aby v tomto členskom štáte vykonávala hospodársku činnosť: v takom prípade nie je takáto hospodárska činnosť podmienkou na uplatňovanie článku 49 ZFEÚ. Súdny dvor ďalej pripomenul, že vzhľadom na chýbajúcu harmonizáciu sa môžu členské štáty rozhodnúť, čo predstavuje kolízne kritérium medzi spoločnosťou a jej vnútroštátnym poriadkom, a tak si uplatňovať svoje vlastné požiadavky týkajúce sa zápisu prichádzajúcich spoločností do obchodného registra. Súdny dvor ďalej pripomenul svoju predchádzajúcu judikatúru, podľa ktorej sa skutočnosť, že sídlo spoločnosti alebo skutočné ústredie spoločnosti bolo zriadené v súlade s právnymi predpismi členského štátu na účely využívania výhodnejších právnych predpisov, nepovažuje samo osebe za zneužívanie. Vo veci Polbud súd rozhodol, že vnútroštátne pravidlo, podľa ktorého je cezhraničného premiestnenie spoločnosti podmienené povinnosťou zrušiť spoločnosť, sa považuje za neopodstatnené a neprimerané obmedzenie, a preto je nezákonné. V rozsudku vo veci Polbud sa objasnil kontext cezhraničných premien. Súdny dvor ako súdny orgán ale nemôže zaviesť žiadny postup na umožnenie takýchto premien, ani stanoviť súvisiace vecné podmienky. Vzhľadom na chýbajúcu harmonizáciu EÚ v súvislosti s cezhraničnými premenami možno vo vnútroštátnych právnych predpisoch naďalej stanovovať pravidlá upravujúce postup, ktorý sa musí dodržiavať, ako aj pravidlá týkajúce sa ochrany menšinových držiteľov podielov, veriteľov alebo pracovníkov, alebo boja proti daňovému alebo inému zneužívaniu v prípade cezhraničnej premeny spoločnosti. Každý prípad však treba posúdiť jednotlivo, a to z hľadiska toho, či sú takéto pravidlá v súlade s právom EÚ a predovšetkým s právom usadiť sa. To vedie k nevyhovujúcej situácii z hľadiska právnej istoty, čo môže mať negatívny vplyv na spoločnosti, zainteresované strany a členské štáty. Spoločnosti, ktoré by chceli presunúť svoje sídla do iného členského štátu, sa musia v súčasnosti opierať o zákony členských štátov. Ak aj takéto zákony existujú, často sú nezlučiteľné alebo sa len ťažko navzájom kombinujú. Okrem toho viac ako polovica členských štátov neposkytuje žiadne osobitné pravidlá umožňujúce cezhraničné premeny. To má negatívny vplyv najmä na malé a stredné podniky, ktorým často chýbajú zdroje, aby mohli vykonať cezhraničné postupy prostredníctvom nákladných a zložitých alternatívnych metód. To ďalej znamená, že ochrana zainteresovaných strán, ako sú napr. zamestnanci, veritelia alebo menšinoví držitelia podielov, je často neúčinná alebo nedostatočná z dôvodu nedostatku pravidiel alebo prekrývajúcich sa a protichodných pravidiel. Pokiaľ ide o ochranu zamestnancov, vzhľadom na chýbajúcu harmonizáciu záruk týkajúcich sa práva účasti zamestnancov na spolurozhodovaní môžu spoločnosti pri presune do iného členského štátu využiť cezhraničnú premenu a chýbajúce relevantné záruky na to, aby znížili úroveň účasti zamestnancov na spolurozhodovaní alebo aby ju zrušili. Nedostatočná harmonizácia pravidiel môže ďalej viesť aj k zvýšenému využívaniu schránkových spoločností na podvodné účely, čo v najvážnejších prípadoch napríklad umožňuje skupinám organizovaného zločinu tajiť a skrývať skutočné vlastníctvo spoločností na účely prania príjmov z trestnej činnosti. Preto by mal zakročiť zákonodarca EÚ a poskytnúť pravidlá upravujúce cezhraničné premeny s dostatočnými a primeranými zárukami pre zamestnancov, veriteľov a držiteľov podielov, aby tak vytvoril dynamický a spravodlivý jednotný trh. Európsky parlament ho už na to vyzval. Dôležité je najmä to, aby boli do tohto konania zapojení pracovníci alebo ich zástupcovia, a to v súlade s ôsmou zásadou Európskeho pilieru sociálnych práv: predovšetkým by ich mali v dostatočnom časovom predstihu informovať alebo sa s nimi poradiť o otázkach, ktoré sa ich týkajú v súvislosti s cezhraničnými premenami spoločností. Mobilita spoločností musí ísť ruka v ruke s ochranou vnútroštátnych výsad týkajúcich sa sociálneho a pracovného práva. Na základe uvedených úvah je hlavný cieľ harmonizovaných pravidiel upravujúce cezhraničné premeny dvojaký: – umožniť spoločnostiam, predovšetkým mikropodnikom a malým podnikom, uskutočniť cezhraničnú premenu efektívnym a účinným spôsobom, – vhodným a primeraným spôsobom chrániť najviac postihnuté zainteresované strany, a to napr. zamestnancov, veriteľov a držiteľov podielov.

Návrh by umožnil spoločnostiam uskutočniť cezhraničnú premenu prostredníctvom zmeny svojej právnej formy v jednom členskom štáte na podobnú právnu formu iného členského štátu. Týmto by sa malo zabezpečiť, aby si spoločnosti počas celého procesu zachovali svoju právnu subjektivitu bez toho, aby museli svoju spoločnosť zrušiť alebo likvidovať v pôvodnom členskom štáte a založiť si nový subjekt v cieľovom členskom štáte. Cieľom je vytvoriť konkrétny, štruktúrovaný a viacvrstvový postup cezhraničných premien, na základe ktorého by sa zabezpečilo podrobné preskúmanie zákonnosti cezhraničnej premeny najprv príslušným orgánom v pôvodnom členskom štáte, a následne v cieľovom členskom štáte, a to so zreteľom na všetky relevantné skutočnosti a informácie. Kľúčovým prvkom tohto postupu je, že by sa tak dalo predchádzať cezhraničnej premene, pri ktorej sa určilo, že ide o zneužitie, a to konkrétne v prípadoch, v ktorých ide o umelú konštrukciu s cieľom získať neoprávnené daňové výhody alebo nenáležite poškodiť zákonné a zmluvné práva zamestnancov, veriteľov alebo menšinových spoločníkov. Prvým krokom v rámci tohto postupu bude príprava návrhu zmluvy o cezhraničnej premene a dve cielené správy určené držiteľom podielov a zamestnancom o dôsledkoch cezhraničnej premeny. Stredné a veľké spoločnosti budú musieť okrem toho požiadať príslušný orgán o to, aby vymenoval nezávislého odborníka, ktorý preskúma správnosť návrhu zmluvy a správ, ktoré vypracovala spoločnosť. Písomná správa nezávislého odborníka bude ďalej slúžiť ako skutkový základ pre posúdenie, ktoré vykoná príslušný orgán, pokiaľ ide okrem iného o vyššie spomenuté riziko zneužitia. Správa odborníka sa zverejní, a preto nemôže obsahovať žiadne dôverné informácie poskytnuté spoločnosťou. Návrh zmluvy a správy budú zverejnené a dotknuté zainteresované strany ich môžu pripomienkovať. Následne sa musí spoločnosť na valnom zhromaždení rozhodnúť, či vykoná cezhraničnú premenu. Potom predloží uvedené rozhodnutie spolu s relevantnými informáciami a dokumentmi príslušnému vnútroštátnemu orgánu v členskom štáte, z ktorého odchádza a ktorý je zodpovedný za rozhodnutie o tom, či vydá potvrdenie o predbežnej premene alebo nie. Uvedený orgán vykoná podrobné preskúmanie v dvoch možných fázach: počas prvej fázy, v maximálnej dĺžke jeden mesiac, príslušný orgán preskúma, či je cezhraničná premena zákonná. Orgán určí, či boli splnené všetky podmienky pre cezhraničnú premenu uvedené v smernici a vo vnútroštátnom práve vrátane toho, či je spoločnosť solventná, či potrebná väčšina držiteľov podielov schválila premenu na valnom zhromaždení a či sú zamestnanci, menšinoví držitelia podielov a veritelia chránení v rámci kompetencií stanovených v smernici. Počas tejto fázy orgán ďalej určí, či ide o prípad umelej konštrukcie. Ak na konci jednomesačnej lehoty, ktorá bola stanovená ako prvá fáza vyšetrovania, nemá orgán žiadne námietky, vydá potvrdenie o predbežnej premene. Ak sa na konci jednomesačnej lehoty ukáže, že cezhraničná premena je nezákonná, orgán odmietne vydať potvrdenie o predbežnej premene. Prípadne, ak má orgán na konci jednomesačnej lehoty vážne pochybnosti o tom, že premena môže byť nezákonná, oznámi spoločnosti, že vykoná hĺbkové preskúmanie zamerané na už spomínané zneužitie. Toto hĺbkové preskúmanie musí byť ukončené a konečné rozhodnutie prijaté do dvoch mesiacov. Ak orgán po takomto dôkladnom preskúmaní vydá potvrdenie o predbežnej premene, bezodkladne ho odovzdá príslušnému orgánu cieľového členského štátu. Následne cieľový členský štát vykoná preskúmanie tej časti postupu, ktorá sa riadi právom cieľového členského štátu. Príslušný orgán cieľového členského štátu zabezpečí, aby premenená spoločnosť dodržiavala ustanovenia svojho vnútroštátneho práva týkajúce sa zápisu spoločností do obchodného registra (napríklad to, či má spoločnosť skutočné sídlo na jeho území) a v prípade potreby, že úprava účasti zamestnancov na spolurozhodovaní bola stanovená zákonným spôsobom. Po vykonaní preskúmania zákonnosti bude spoločnosť zaregistrovaná v obchodnom registri cieľového členského štátu a odhlásená z registra v pôvodnom členskom štáte. Premena sa tak následne stane právne účinná. Všetka komunikácia medzi registrami by mala prebiehať prostredníctvom systému prepojenia obchodných registrov (BRIS). Cezhraničné zlúčenia alebo splynutia Spoločnosť sa ďalej môže rozhodnúť uplatniť si svoju slobodu usadiť sa a následne využívať možnosti, ktoré jej ponúka jednotný trh prostredníctvom vykonania cezhraničného zlúčenia alebo splynutia. Spoločnosti sa môžu zlúčiť alebo splynúť na cezhraničnej úrovni z rôznych dôvodov vrátane reorganizácie skupiny, znižovania prevádzkových nákladov, ako aj z podnikateľsky orientovaných dôvodov zameraných na dosiahnutie vyšších výnosov z rozsahu, konsolidáciu značky alebo ďalšie synergie medzi rôznymi podnikateľskými činnosťami. Zavedením smernice o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach sa stanovil harmonizovaný postup pre kapitálové spoločnosti na úrovni EÚ. To viedlo k výraznému nárastu cezhraničných zlúčení alebo splynutí v EÚ a EHP. Počet cezhraničných zlúčení alebo splynutí medzi rokmi 2008 a 2012 vzrástol o 173 %, čo naznačuje, že postup stanovený v smernici výrazne posilnil cezhraničnú aktivitu. Zainteresované strany (napríklad právnické firmy, obchodné registre a odborové zväzy), ktoré sa v roku 2013 zúčastnili na štúdii zameranej na uplatňovanie smernice, privítali nové postupy, zjednodušenie postupov a vykázané nižšie náklady a kratšie časové rámce, a to vďaka harmonizovanému rámcu. Napriek všeobecnému pozitívnemu posúdeniu sa však v hodnotení fungovania smernice o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach identifikovali určité problémy, ktoré bránia plnej účinnosti a efektivite existujúcich pravidiel. V stratégii jednotného trhu z roku 2015 sa spomína, že nejasnosti týkajúce sa práva obchodných spoločností sú jednou z prekážok, na ktorú sa na jednotnom trhu sťažujú malé a stredné podniky, a uvádza sa v nej, že Komisia „preskúma potrebu aktualizácie existujúcich predpisov o cezhraničných fúziách a možnosť doplniť ich pravidlami týkajúcimi sa cezhraničného delenia spoločností.“ Európsky parlament vyzdvihol pozitívne účinky smernice, ktorá uľahčuje cezhraničné zlúčenia alebo splynutia kapitálových spoločností v Európskej únii a na základe ktorej sa znížili súvisiace náklady a administratívne postupy. Európsky parlament však upozornil aj na to, že je potrebné ju revidovať s cieľom zlepšiť jej fungovanie. Medzi hlavnými identifikovanými prekážkami je nedostatočná harmonizácia hmotnoprávnych pravidiel týkajúcich sa ochrany veriteľov a ochrany menšinových držiteľov podielov, ako aj absencia zrýchleného konania (t. j. zjednodušených postupov pre menej „zložité“ zlúčenia alebo splynutia). Okrem toho sa zistilo, že v rámci postupu cezhraničného zlúčenia alebo splynutia sa nedostatočne využívajú digitálne nástroje a procesy (napr. pokiaľ ide o predkladanie dokumentov verejným orgánom alebo o spoločné využívanie týchto dokumentov). Ďalej zaznela kritika, že zamestnanci nemajú dostatočné informácie o podrobnostiach a dôsledkoch cezhraničného zlúčenia alebo splynutia. Takúto neefektívnosť potvrdili aj zainteresované strany počas konzultačného procesu. Pokiaľ ide o ochranu veriteľov a menšinových držiteľov podielov, v existujúcich pravidlách týkajúcich sa cezhraničných zlúčení alebo splynutí sa stanovujú minimálne, prevažne procesné pravidlá, a vecná ochrana je ponechaná na vnútroštátne zákony. Preto naďalej pretrvávajú rozdiely medzi zákonmi jednotlivých členských štátov. V smernici sa napríklad stanovuje iba to, že veritelia budú chránení na základe vnútroštátnych pravidiel, a to bez ďalších špecifikácií. V smernici sa rovnako stanovuje niekoľko pravidiel týkajúcich sa držiteľov podielov vo všeobecnosti (napr. informovanie prostredníctvom návrhu zmluvy o zlúčení alebo splynutí, znalecké posudky, hlasovanie počas valného zhromaždenia), no je na členských štátoch, aby sa rozhodli, či zavedú ďalšiu ochranu menšinových držiteľov podielov. Pokiaľ ide o účasť zamestnancov na spolurozhodovaní na úrovni vedenia, v existujúcich pravidlách sa stanovuje komplexný rámec. Na základe týchto pravidiel sa však nevyžaduje, aby spoločnosti podieľajúce sa na zlúčení alebo splynutí poskytovali zamestnancom akékoľvek osobitné a komplexné informácie o cezhraničnom zlúčení alebo splynutí. V správe vedenia, ktorá je určená predovšetkým pre držiteľov podielov, sa situácia zamestnancov v súčasnosti posudzuje len všeobecne. Pokiaľ ide o zjednodušené postupy, súčasné pravidlá poskytujú len obmedzené možnosti. Pravidlá napríklad umožňujú neprihliadať na nezávislý znalecký posudok, ak sa na tom zhodnú všetci držitelia podielov, a znalecký posudok alebo súhlas valného zhromaždenia sa zároveň nevyžaduje v prípade, ak ide o zlúčenie alebo splynutie medzi materskou spoločnosťou a dcérskou spoločnosťou v jej úplnom vlastníctve. Cieľom tohto návrhu je riešiť tieto nedostatky. Obsahuje harmonizované pravidlá týkajúce sa ochrany veriteľov a držiteľov podielov. Spoločnosť by tak musela veriteľom a držiteľom podielov predstaviť navrhovanú ochranu v návrhu zmluvy o cezhraničnej premene. Veritelia, ktorí by neboli spokojní s ponúknutou ochranou, môžu požiadať príslušný správny alebo súdny orgán o primerané záruky. V prípade veriteľov spoločností, ktoré sa podieľajú na zlúčení alebo splynutí, by sa malo predpokladať, že ich cezhraničné zlúčenie alebo splynutie negatívne neovplyvní, ak ich situáciu posúdil nezávislý odborník a nezistil nijaké poškodenie, alebo ak bol veriteľom ponúknutý nárok na vyplatenie, či už vo vzťahu k ručiteľovi z tretej strany, alebo k spoločnosti, ktorá je výsledkom zlúčenia alebo splynutia. Členské štáty môžu naďalej uplatňovať svoje zákony týkajúce sa ochrany platenia daní alebo príspevkov na sociálne zabezpečenie, ak sa tieto pravidlá líšia od ochrany poskytovanej na základe tohto návrhu. Držitelia podielov, ktorí nehlasovali za cezhraničné zlúčenia alebo splynutia alebo ktorí nemajú hlasovacie práva, budú mať právo odísť zo spoločnosti (scudziť svoje podiely) a získať primeranú náhradu. Okrem toho by členské štáty mali zabezpečiť aj to, aby držiteľov podielov spoločností, ktoré sa podieľajú na zlúčení alebo splynutí, ktorí neboli proti cezhraničnému zlúčeniu alebo splynutiu, ale navrhovaný výmenný pomer podielov považujú za neprimeraný, mohli daný pomer uvedený v spoločnom návrhu zmluvy o cezhraničnom zlúčení alebo splynutí napadnúť pred vnútroštátnym súdom. Navrhované pravidlá ďalej zaručujú, že zamestnanci budú náležite informovaní o dôsledkoch, ktoré bude mať plánované cezhraničné zlúčenie alebo splynutie pre zamestnancov. V návrhu sa ďalej stanovuje používanie digitálnych nástrojov a postupov počas postupu cezhraničného zlúčenia alebo splynutia, ako aj výmena relevantných informácií prostredníctvom prepojenia obchodných registrov. Nakoniec sa v prípade potreby v návrhu zavádzajú ďalšie možnosti na zjednodušené postupy. Cezhraničné rozdelenia Spoločnosť sa môže ďalej rozhodnúť uplatniť si svoju slobodu usadiť sa prostredníctvom vykonania cezhraničného rozdelenia. Podobne ako v prípade cezhraničných premien a cezhraničných zlúčení alebo splynutí, cezhraničné rozdelenia poskytujú spoločnostiam spôsob, ako zmeniť alebo zjednodušiť svoju organizačnú štruktúru, ako sa prispôsobiť meniacim sa trhovým podmienkam a ako využiť nové možnosti podnikania v inom členskom štáte. Respondenti to potvrdili v roku 2015 počas konzultácie o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach a rozdeleniach. Súčasná situácia okolo cezhraničných rozdelení v členských štátoch EÚ sa však javí ako veľmi nejednotná. V prípade cezhraničných rozdelení spoločností neexistuje harmonizovaný právny rámec, hoci tieto rozdelenia zohrávajú dôležitú úlohu v hospodárskom prostredí členských štátov.

V súčasnom právnom rámci EÚ sa stanovujú iba pravidlá týkajúce sa cezhraničných zlúčení alebo splynutí, pričom cezhraničné rozdelenia podliehajú vnútroštátnym pravidlám, ak takéto pravidlá existujú. Len menej ako polovica členských štátoch má v súčasnosti vnútroštátne pravidlá upravujúce cezhraničné rozdelenia spoločností. Ak neexistuje spoľahlivý právny rámec zameraný na cezhraničné rozdelenia, spoločnosti majú ťažkosti s prístupom na trhy v iných členských štátoch a často musia hľadať nákladné alternatívy k priamym postupom. Z dôvodu rôznych vnútroštátnych požiadaviek je ťažké vytvoriť štruktúru cezhraničných operácií, ktoré sa tak stávajú zložitejšími a nákladnejšími. Dokonca aj v prípade, ak členské štáty umožňujú spoločnostiam cezhraničné rozdelenie, príslušné vnútroštátne ustanovenia sú často odlišné alebo dokonca nezlučiteľné. Vo viacerých členských štátoch nie je možné vykonať priame cezhraničné rozdelenie. Právna neistota a chýbajúce alebo zložité pravidlá upravujúce cezhraničnú mobilitu spoločností ďalej znamenajú, že neexistuje jasný rámec na zabezpečenie účinnej ochrany zainteresovaných strán. To dokonca môže viesť k situácii, že niektoré spoločnosti budú zneužívať slobodu usadiť sa. Preto je kľúčové vytvoriť právny rámec, ktorým sa zabezpečí spravodlivá rovnováha medzi potrebou poskytnúť spoločnostiam priaznivé podnikateľské prostredie v EÚ a potrebou chrániť oprávnené záujmy zainteresovaných strán. V stratégii jednotného trhu z roku 2015 sa spomína, že nejasnosti týkajúce sa práva obchodných spoločností sú jednou z prekážok, na ktorú sa na jednotnom trhu sťažujú malé a stredné podniky, a uvádza sa v nej, že Komisia „preskúma potrebu aktualizácie existujúcich predpisov o cezhraničných fúziách a možnosť doplniť ich pravidlami týkajúcimi sa cezhraničného delenia spoločností.“ Cieľom tejto časti návrhu je zaviesť nový právny rámec upravujúci cezhraničné rozdelenia. Jeho hlavným cieľom je vyriešiť otázky týkajúce sa cezhraničnej mobility, na základe čoho sa uľahčí cezhraničné rozdelenie akejkoľvek kapitálovej spoločnosti. Ustanovenia týkajúce sa cezhraničných rozdelení sú inšpirované existujúcim rámcom smernice o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach, ako aj existujúcimi pravidlami pre vnútroštátne rozdelenia. Pravidlá sú prispôsobené tak, aby sa nevzťahovali na situáciu, keď jedna alebo viaceré spoločnosti prevedú všetky svoje aktíva a pasíva inej spoločnosti, ale na situáciu, keď sa spoločnosť rozdelí. Zároveň sú ciele harmonizovaných pravidiel upravujúcich cezhraničné rozdelenia naďalej podobné cieľom cezhraničných premien: – umožniť spoločnostiam vykonať cezhraničné rozdelenie prehľadným, efektívnym a účinným spôsobom; – vhodným a primeraným spôsobom chrániť najviac postihnuté zainteresované strany, a to napr. zamestnancov, veriteľov a držiteľov podielov. Vzhľadom na podobné riziká späté s cezhraničnými rozdeleniami, ako aj s cezhraničnými premenami by si aj rozdelenia vyžadovali štruktúrovaný a viacvrstvový postup, ktorý bol navrhnutý v prípade premien. Takýmto postupom by sa zabezpečilo dôkladné preskúmanie zákonnosti cezhraničného rozdelenia príslušným orgánom rozdeľovanej spoločnosti, ako aj orgánmi nadobúdajúcich spoločností, a to so zreteľom na všetky relevantné skutočnosti a informácie. Tak ako v prípade premien, kľúčovým prvkom postupu je predchádzanie cezhraničnému rozdeleniu v prípadoch, keď sa potvrdilo zneužitie, a to najmä v prípadoch, keď ide o umelú konštrukciu zameranú na získanie nezákonného daňového zvýhodnenia alebo na nezákonné poškodzovanie zákonných a zmluvných práv zamestnancov, veriteľov alebo menšinových spoločníkov. Vzhľadom na zložitosť riešenia rizík zneužitia v situácii, keď rozdeľovaná spoločnosť prevedie aktíva a pasíva existujúcim spoločnostiam v inom členskom štáte, sa dospelo k rozhodnutiu, že v tomto štádiu sa upraví iba situácia, keď sú výsledkom cezhraničného rozdelenia nové spoločnosti a nie, keď sa cezhraničné rozdelenie udeje nadobudnutím, t. j. keď spoločnosť prevedie aktíva a pasíva na viac ako jednu existujúcu spoločnosť. V domácom kontexte (kde sa takéto situácie riešia v súčasných pravidlách) takýto postup zahŕňa preskúmanie ochrany záujmov zainteresovaných strán v jednom členskom štáte, pričom v cezhraničnom kontexte by si takýto postup mohol vyžadovať zapojenie viacerých orgánov z rôznych členských štátov. To, či sa majú do rozsahu pôsobnosti smernice zahrnúť aj cezhraničné rozdelenia spoločností zlúčením, by sa malo prehodnotiť po tom, ako budú k dispozícii prvé skúsenosti s novými pravidlami upravujúcimi cezhraničné rozdelenia. Podobne ako v prípade cezhraničných premien, prvým krokom v rámci tohto postupu bude príprava návrhu zmluvy o cezhraničnom rozdelení a dve cielené správy určené držiteľom podielov a zamestnancom o dôsledkoch cezhraničného rozdelenia pre nich. Stredné a veľké spoločnosti budú musieť okrem toho požiadať príslušný orgán, aby vymenoval nezávislého odborníka, ktorý preskúma správnosť návrhu zmluvy a správ, ktoré vypracovala spoločnosť. Písomná správa nezávislého odborníka bude ďalej slúžiť ako skutkový základ pre posúdenie, ktoré vykoná príslušný orgán, pokiaľ ide, okrem iného, o vyššie spomenuté riziko zneužitia. Správa odborníka sa zverejní, a preto nemôže obsahovať žiadne dôverné informácie poskytnuté spoločnosťou. Návrh zmluvy a správy budú zverejnené a dotknuté zainteresované strany ich môžu pripomienkovať. Rozdeľovaná spoločnosť sa musí následne na valnom zhromaždení rozhodnúť, či vykoná cezhraničné rozdelenie. Potom predloží toto rozhodnutie spolu s relevantnými informáciami a dokumentmi príslušnému orgánu v členskom štáte, kde sídli spoločnosť, ktorá sa rozdeľuje, a ktorý je zodpovedný za rozhodnutie o tom, či vydá potvrdenie o predbežnom rozdelení alebo nie. Uvedený orgán vykoná podrobné preskúmanie v dvoch fázach: jedna z nich je povinná, druhá je dobrovoľná. Počas prvej fázy, v maximálnej dĺžke jeden mesiac, príslušný orgán preskúma, či je cezhraničné rozdelenie zákonné. Orgán určí, či boli splnené všetky podmienky cezhraničného rozdelenia uvedené v smernici a vo vnútroštátnom práve vrátane toho, či je spoločnosť solventná, či potrebná väčšina držiteľov podielov schválila cezhraničné rozdelenie na valnom zhromaždení a či sú zamestnanci, menšinoví držitelia podielov a veritelia chránení v rámci kompetencií stanovených v smernici. Ďalej určí, či sa vytvára umelá konštrukcia zameraná na získanie nezákonného daňového zvýhodnenia alebo nezákonné poškodzovanie zákonných a zmluvných práv zamestnancov, veriteľov alebo menšinových spoločníkov. Ak na konci jednomesačnej lehoty nemá orgán žiadne námietky, vydá potvrdenie o predbežnom rozdelení; ak sa ukáže, že cezhraničné rozdelenie je nezákonné, orgán odmietne vydať potvrdenie o predbežnom rozdelení; alebo ak má vážne podozrenie, že rozdelenie môže byť nezákonné, oznámi rozdeľovanej spoločnosti, že uskutoční hĺbkové vyšetrovanie s cieľom vykonať hĺbkové preskúmanie zamerané na vyššie uvedené zneužitie. Toto hĺbkové preskúmanie musí byť ukončené a konečné rozhodnutie musí byť prijaté do dvoch mesiacov od začiatku hĺbkového vyšetrovania. Ak orgán po takomto dôkladnom preskúmaní vydá potvrdenie o predbežnom rozdelení, bezodkladne ho odovzdá príslušným orgánom členských štátov nadobúdajúcich spoločností. Následne príslušné orgány vykonajú dôkladné preskúmanie tej časti postupu, ktorá sa riadi ich príslušnými zákonmi. Príslušné orgány členských štátov nadobúdajúcich spoločností musia zabezpečiť, aby v prípade potreby spoločnosti dodržiavali ustanovenia svojich vnútroštátnych zákonov upravujúce zápis spoločnosti do obchodného registra (napríklad to, či má spoločnosť naozajstné sídlo na jeho území). Ďalej by sa mali uistiť, či úprava účasti zamestnancov na spolurozhodovaní bola stanovená v súlade so zákonmi. Po vykonaní preskúmania zákonnosti bude rozdelenie zaregistrované a zapísané vo všetkých príslušných obchodných registroch. Všetka komunikácia medzi registrami by mala prebiehať prostredníctvom systému prepojenia obchodných registrov (BRIS). Súlad s existujúcimi ustanoveniami politík v tejto oblasti politiky Týmto návrhom sa dopĺňajú a menia existujúce pravidlá upravujúce právo obchodných spoločností EÚ, ktoré sú v súčasnosti kodifikované v smernici (EÚ) 2017/1132. Jeho cieľom je zrevidovať existujúce pravidlá upravujúce cezhraničné zlúčenia alebo splynutia a poskytnúť vhodný a jasný právny rámec spoločnostiam, ktoré sa plánujú rozdeliť alebo ktoré plánujú premiestniť svoje sídlo do iného členského štátu. Z procesného hľadiska sú navrhované pravidlá v úplnom súlade s existujúcimi pravidlami, pričom ich cieľom je uľahčiť spoločnostiam cezhraničnú činnosť, a to prostredníctvom cezhraničných zlúčení a splynutí; z hmotnoprávneho hľadiska sú navrhované pravidlá v úplnom súlade so zásadami slobody usadiť sa zakotvenými v článkoch 49 – 55 ZFEÚ, ako aj s potrebou ochrany zamestnancov, menšinových držiteľov podielov a veriteľov. Návrh je ďalej v súlade s pravidlami týkajúcimi sa cezhraničnej mobility, ktoré sú stanovené v nariadení Rady (ES) č. 2157/2001. Pravidlá sú okrem toho v súlade s prístupom prijatým v pravidlách EÚ upravujúcich práva akcionárov (držiteľov podielov), ktoré sú stanovené v smernici 2007/36/ES a v pravidlách uplatniteľného práva v nariadení 2015/848 o insolvenčnom konaní. Používanie digitálnych nástrojov a najmä výmena informácií o spoločnostiach týkajúcich sa cezhraničných premien, zlúčení alebo splynutí a rozdelení medzi obchodnými registrami prostredníctvom systému prepojenia obchodných registrov (BRIS) je plne v súlade s cieľmi digitalizácie postupov zameraných na právo obchodných spoločností v rámci digitálneho jednotného trhu a dopĺňa prvky digitalizácie v návrhu digitalizácie zameranom na podporu digitálnych nástrojov a postupov počas životného cyklu spoločnosti. Navrhované pravidlá sú v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/38/ES zo 6. mája 2009 o zriaďovaní európskej zamestnaneckej rady alebo postupu v podnikoch s významom na úrovni Spoločenstva a v skupinách podnikov s významom na úrovni Spoločenstva na účely informovania zamestnancov a porady s nimi (prepracované znenie), smernicou Rady 98/59/ES z 20. júla 1998 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa hromadného prepúšťania, smernicou Rady 2001/23/ES z 12. marca 2011 o zachovaní práv zamestnancov pri prevodoch podnikov a smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/14/ES z 11. marca 2002, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre informovanie a porady so zamestnancami v Európskom spoločenstve, a majú ich dopĺňať. V súlade so smernicou 2001/23/ES by mali byť ďalej chránené najmä práva zamestnancov spoločností zapojených do cezhraničného zlúčenie alebo splynutie alebo cezhraničného rozdelenia. Navrhované pravidlá majú poskytnúť zamestnancom dodatočnú ochranu, keďže zamestnancom zabezpečia vyššiu transparentnosť a lepšiu informovanosť o plánovanej cezhraničnej premene, zlúčení alebo splynutí a rozdelení. Návrhom sa ďalej prispeje k cezhraničnej mobilite spoločností, a to prostredníctvom harmonizácie vecných a procesných aspektov ochrany veriteľov a menšinových držiteľov podielov, a následne sa ďalej rozšíria cezhraničné činnosti vďaka zvýšeniu právnej istoty, na základe čoho sa znížia náklady spoločností na drahé právne poradenstvo, ako aj potreba dodržiavať neharmonizované pravidlá členských štátov. Súlad s ostatnými politikami Únie Táto iniciatíva prispeje k úspechu mnohých iniciatív Komisie, ktorých cieľom je zlepšiť fungovanie jednotného trhu tým, že sa ich prostredníctvom stane hlbším a spravodlivejším, a vybudovať digitálnu Európu. Táto iniciatíva ďalej prispeje k investičnému plánu pre Európu, najmä k jeho tretiemu pilieru, ktorý sa zameriava na zlepšenie podnikateľského prostredia v Európe pomocou odstránenia regulačných prekážok týkajúcich sa investícií na vnútroštátnej úrovni, ako aj na úrovni EÚ; dodatočne prispeje aj k únii kapitálových trhov, pričom zabezpečí, aby bol právny rámec pre spoločnosti jasnejší, vhodnejší a účinnejší s cieľom podporiť investície v Európe.

Zároveň je táto iniciatíva aj v súlade s cieľom vytvoriť hlbšiu a spravodlivejšiu hospodársku úniu a jej Európskym pilierom sociálnych práv, predovšetkým ôsmej zásady, v ktorej sa uvádza niekoľko kľúčových zásad a práv zameraných na podporu spravodlivých a dobre fungujúcich trhov práce a systémov sociálneho zabezpečeniaAk sa zlepší transparentnosť pre príslušné zainteresované strany vrátane zamestnancov, iniciatíva priamo prispeje najmä k zásade, ktorou sa stanovuje, že zamestnanci alebo ich zástupcovia majú právo na to, aby ich v dostatočnom časovom predstihu informovali alebo sa s nimi poradili o otázkach, ktoré sa ich týkajú, a to predovšetkým o premiestňovaní, reštrukturalizácii a zlúčení alebo splynutí podnikov a o hromadných prepúšťaniach. Táto iniciatíva je v súlade s cieľom vytvorenia spravodlivého a efektívneho systému dane z príjmu právnických osôb v Európskej únii.Rada prijala v posledných rokoch niekoľko opatrení zameraných na boj proti vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam právnických osôb. V smernici Rady 2015/2376 sa stanovuje povinná automatická výmena informácií týkajúcich sa predbežných záväzných daňových stanovísk a predbežných cenových dohôd medzi členskými štátmi. Ďalej treba uviesť, že v smernici Rady 2016/881 sa stanovuje povinná automatická výmena informácií týkajúcich sa podávania správ nadnárodných podnikov podľa jednotlivých krajín. V smernici Rady (EÚ) 2016/1164 sa stanovujú pravidlá zamerané na praktiky daňových únikov, ktoré majú priamy vplyv na vnútorný trh , vrátane ustanovení o zdaňovaní pri odchode, ktoré by mali zabrániť spoločnostiam, aby sa vyhli plateniu daní pri premiestňovaní majetku. V rámci Rady sa 13. marca 2018 dosiahla politická dohoda týkajúca sa návrhu smernice Komisie o povinnom zverejňovaní daňového plánovania zo strany sprostredkovateľov, ktorý by mal byť čoskoro prijatý. Najmä zvýšená cezhraničná dostupnosť informácií týkajúcich sa spoločností prispeje k zabezpečeniu spravodlivého zdaňovania tam, kde sa tvorí zisk. Záruky proti zneužitiu postupov premeny alebo rozdelenia s cieľom vytvoriť umelé konštrukcie zamerané na získanie nezákonného daňového zvýhodnenia prispejú k snahám EÚ bojovať proti daňovým únikom a vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam. Prostredníctvom zavedenia jasnejších a harmonizovanejších pravidiel zameraných na ochranu držiteľov podielov spoločností a rozšírenia podrobného preskúmania zákonnosti cezhraničnej premeny sa v rámci tejto iniciatívy zavádza dodatočný krok, ktorý je súčasťou zmierňujúcich opatrení proti rizikám, ktoré predstavujú vznikajúce skupiny organizovaného zločinu a podnikateľské činnosti právnych subjektov, napríklad spoločností. Komisia poukázala na tieto riziká vo svojej správe z 26. júna 2017 o posudzovaní rizík spojených s praním špinavých peňazí a financovaním terorizmu, ktoré majú vplyv na vnútorný trh a súvisia s cezhraničnou činnosťou. Komisia v tejto správe zdôraznila náchylnosť podnikových štruktúr, ako sú napr. spoločnosti, na riziko preniknutia skupín organizovaného zločinu a teroristických skupín. Touto iniciatívou sa dopĺňajú ambiciózne pravidlá, ktoré už boli zahrnuté v smernici (EÚ) 2015/849 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu a podľa ktorých by mali podnikové štruktúry oznámiť subjektom zodpovedným za uplatňovanie požiadaviek na boj proti praniu špinavých peňazí a financovaniu teroristickej činnosti svojich skutočných vlastníkov. 2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA Právny základ Návrh vychádza z článku 50 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), ktorá predstavuje právny základ pre právomoc EÚ konať v oblasti práva obchodných spoločností. Najmä na základe článku 50 ods. 2 písm. f) sa stanovuje postupné odstraňovanie prekážok týkajúcich sa slobody usadiť sa a na základe článku 50 ods. 2 písm. g) sa stanovujú koordinačné opatrenia zamerané na ochranu záujmov spoločníkov spoločností a ďalších zainteresovaných strán. Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci Únie) Riešenie problémov na úrovni EÚ, a nie prostredníctvom individuálnych opatrení zo strany členských štátov, má jasnú pridanú hodnotu. Hlavné ťažkosti týkajúce sa vykonávania cezhraničných premien a rozdelení nastali z dôvodu odlišných, protichodných alebo prekrývajúcich sa vnútroštátnych procesných pravidiel, ako aj pravidiel súvisiacich s ochranou veriteľov, zamestnancov (vrátane účasti zamestnancov na spolurozhodovaní) a menšinových držiteľov podielov, a z dôvodu nedostatočného využívania prepojenia obchodných registrov. Hlavné prípady neefektívnosti súvisiace s fungovaním existujúcich pravidiel ustanovujúcich cezhraničné zlúčenia alebo splynutia sú spôsobené najmä odlišnými, protichodnými alebo prekrývajúcimi sa vnútroštátnymi pravidlami týkajúcimi sa ochrany veriteľov a menšinových držiteľov podielov, nedostatočným využívaním prepojenia obchodných registrov alebo ďalšími nezrovnalosťami alebo právnou neistotou, ktorú zapríčinili rozdielne pravidlá členských štátov, napríklad účtovné pravidlá. Tieto výzvy si vzhľadom na svoju povahu vyžadujú opatrenie na úrovni EÚ. Ak budú členské štáty konať individuálne, nebude možné uspokojivo odstrániť ťažkosti týkajúce sa vytvorenia efektívnejšieho fungovania cezhraničných operácií, pretože vnútroštátne pravidlá a postupy musia byť kompatibilné, aby sa dali použiť v cezhraničnom kontexte a posilnili sa cezhraničné operácie. Tieto prekážky nemožno odstrániť len spoliehaním sa na priamu uplatniteľnosť článku 49 ZFEÚ, keďže by to znamenalo riešenie jednotlivých prípadov prostredníctvom konaní o porušení a nesplnení povinností voči dotknutému členskému štátu a keďže si zrušenie mnohých prekážok vyžaduje predchádzajúcu koordináciu vnútroštátnych právnych systémov vrátane vytvorenia administratívnej spolupráce. Preto sa zdá, že bez akéhokoľvek opatrenia na úrovni EÚ budú k dispozícii iba neharmonizované vnútroštátne riešenia, a spoločnosti, najmä malé a stredné podniky, budú naďalej čeliť rozdielnym vnútroštátnym režimom, pričom účinné vykonávanie slobody usadiť sa bude ešte ťažšie, ak sa nezabezpečí primeraná ochrana zainteresovaných strán, a vyplývajúce náklady budú znášať najmä spoločnosti, ale aj zainteresované strany, či už zamestnanci, veritelia, alebo menšinoví držiteľov podielov. Hoci zásadné úrovne ochrany zamestnancov, menšinových držiteľov podielov a veriteľov by sa naďalej stanovovali na vnútroštátnej úrovni, procesný rámec týkajúci sa ich vykonávania v prípade cezhraničných operácií by mal byť ustanovený na úrovni EÚ, a to v záujme právnej istoty a účinnosti takejto ochrany. Vzhľadom na uvedené skutočnosti je cielený zásah EÚ v súlade so zásadou subsidiarity. Proporcionalita Pokiaľ ide o zásadu proporcionality, navrhované pravidlá sa zdajú byť vhodnými na dosiahnutie cieľov zameraných na jasné a vhodné pravidlá pre spoločnosti, ako aj poskytovanie ochrany zainteresovaným stranám tak, ako sa to uvádza v posúdení vplyvu. V posúdení vplyvu sa uvádzajú náklady a prínosy v ňom uvedených možností pre spoločnosti, zainteresované strany a členské štáty, pričom sa v ňom berú do úvahy všetky potrebné prvky vrátane spoločenských prínosov a politickej uskutočniteľnosti. Napríklad sa odhaduje, že vďaka navrhovanému postupu cezhraničnej premeny sa ušetrí 12 000 – 19 000 EUR za operáciu a že spoločnosti pôsobiace na vnútornom trhu by mohli v priebehu piatich rokov ušetriť spolu 176 – 280 miliónov EUR. Zdá sa, že navrhované opatrenia nepresahujú rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov, a že pozitívne účinky navrhovaných opatrení prevyšujú možné negatívne účinky (oddiel 6.3 posúdenia vplyvu). Výber nástroja Právnym základom pre operácie v rámci práva obchodných spoločností je článok 50 ZFEÚ, na základe ktorého sa vyžaduje, aby Európsky parlament a Rada konali na základe smerníc. Smernicou (EÚ) 2017/1132 sa upravuje právo obchodných spoločností na úrovni EÚ. Z dôvodu súdržnosti a súladu práva obchodných spoločností sa súčasným návrhom mení a dopĺňa daná smernica. 3.VÝSLEDKY HODNOTENIA EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENIA VPLYVU Hodnotenia ex post/kontroly vhodnosti existujúcich právnych predpisov V návrhu sa zavádza nový právny rámec pre postupy týkajúce sa cezhraničných premien a rozdelení kapitálových spoločností.

Hodnotenie ex-post existujúcej smernice o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach sa uskutočnilo na základe hodnotiacich kritérií v súlade s požiadavkami lepšej právnej regulácie. Hlavnými vstupmi hodnotenia bola štúdia „Uplatňovanie smernice o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach“, ktorú pre Komisiu vypracoval externý dodávateľ, dodatočné štúdie a dve verejné konzultácie (v rokoch 2015 a 2017), v rámci ktorých sa zhromaždili názory zainteresovaných strán na fungovanie cezhraničných zlúčení alebo splynutí. Analýza viedla k všeobecne pozitívnemu hodnoteniu smernice o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach, a to z hľadiska účinnosti, efektívnosti, relevantnosti, súdržnosti a pridanej hodnoty EÚ. Smernica o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach viedla celkovo k výraznému nárastu činností spojených s cezhraničnými zlúčeniami alebo splynutiami, a to v súlade s jej cieľom uľahčiť cezhraničné zlúčenia alebo splynutia a zvýšiť počet príležitostí, ktoré ponúka vnútorný trh. Napriek všeobecne pozitívnemu posúdeniu sa však v hodnotení identifikovali určité problémy, ktoré bránia plnej účinnosti a efektívnosti smernice. Medzi hlavné prekážky patrí nedostatok harmonizácie hmotnoprávnych pravidiel týkajúcich sa najmä ochrany veriteľov a ochrany menšinových držiteľov podielov, ako aj chýbajúce zrýchlené (t. j. zjednodušené) konania v smernici. Lepšie využívanie prepojenia obchodných registrov by mohlo zvýšiť synergie a následne aj súlad s ďalšími právnymi predpismi týkajúcimi sa práva obchodných spoločností. Tento návrh je v súlade s hodnotením a jeho cieľom je vyriešiť hlavné nedostatky existujúcich pravidiel týkajúcich sa cezhraničného zlúčenia alebo splynutia, ktoré boli identifikované v tomto hodnotení. Konzultácie so zainteresovanými stranami Komisia aktívne komunikovala so zainteresovanými stranami a v priebehu posúdenia vplyvu vykonala rozsiahle konzultácie. Konzultačný proces pozostával z verejných online konzultácií, zo stretnutí so zainteresovanými stranami vrátane rozhovorov s odborníkmi z členských štátov a zahŕňal viaceré štúdie. Všetky informácie zozbierané týmito spôsobmi sa zohľadnili v návrhu. Komisia v roku 2012 uskutočnila verejnú konzultáciu s cieľom posúdiť kľúčové záujmy zainteresovaných strán v súvislosti s európskym právom obchodných spoločností, ako aj s cieľom určiť, v čom by mali spočívať budúce priority v oblasti práva obchodných spoločností EÚ. Prijatých bolo 496 odpovedí od širokej škály zainteresovaných strán vrátane verejných orgánov, odborových zväzov, občianskej spoločnosti, podnikateľských združení, slobodných povolaní, investorov, univerzít, expertných skupín, poradcov a jednotlivcov. Prevažná väčšina zainteresovaných strán sa zamerala na zlepšenie podnikateľského prostredia a podporu cezhraničnej mobility. Ďalej sa kládol dôraz aj na rozšírenie ochrany veriteľov, držiteľov podielov a zamestnancov v cezhraničnom kontexte, ako aj na uľahčenie zakladania spoločností a podporu regulačnej hospodárskej súťaže. V roku 2013 sa uskutočnila podrobnejšia verejná online konzultácia zameraná na cezhraničné premiestňovanie sídiel spoločností, a to s cieľom získať podrobnejšie informácie o nákladoch, ktorým čelia spoločnosti, ktoré si premiestňujú svoje sídla do zahraničia, ako aj o škále prínosov, ktoré by v tejto súvislosti mohlo opatrenie EÚ priniesť. Spolu bolo prijatých 86 odpovedí od verejných orgánov, odborových zväzov, občianskej spoločnosti, spoločností, podnikateľských organizácií, jednotlivcov a univerzít, čím bola zastúpená široká spoločnosť. Odpovede prišli z 20 členských štátov EÚ, ako aj z krajín mimo EÚ. Zistilo sa, že väčšina respondentov, ktorí zvažujú možnosť presunúť svoju spoločnosť do iného štátu, by vo všeobecnosti privítala zavedenie postupu uskutočnenia premeny. Ako dôvody svojej pozitívnej odpovede uviedli hospodárske prínosy, úspory nákladov v rámci vnútorného trhu a širšie možnosti pre malé a stredné podniky realizovať cezhraničné premiestnenie. Okrem toho sa najviac respondentov, 43 %, vyjadrilo, že judikatúra Súdneho dvora Európskej únie nie je v danej otázke dostatočne zrozumiteľná. V roku 2015 sa uskutočnila ďalšia verejná konzultácia zameraná na cezhraničné zlúčenia alebo splynutia a cezhraničné rozdelenia, v rámci ktorej bolo prijatých 151 odpovedí. Pokiaľ ide o cezhraničné rozdelenia, respondenti by vo všeobecnosti privítali zavedenie nového postupu, pričom väčšina účastníkov označila za hlavný problém, ktorý treba riešiť, ochranu veriteľov, ochranu menšinových držiteľov podielov a ochranu práv zamestnancov. Približne 72 % respondentov, ktorí vyjadrili svoj názor, sa domnievalo, že harmonizácia právnych požiadaviek týkajúcich sa cezhraničných rozdelení by pomohla podnikom a uľahčila cezhraničné činnosti, keďže by sa znížili náklady priamo spojené s cezhraničným rozdelením. Za kľúčové problémy, ktoré treba vyriešiť, boli označené procesné otázky, ako aj ochrana zainteresovaných strán. Okrem toho sa 68 % respondentov vyjadrilo, že právna neistota z dôvodu chýbajúcich pravidiel EÚ je hlavnou prekážkou dokončenia cezhraničného rozdelenia a 51 % respondentov uviedlo, že mimoriadne problematickou je aj dĺžka trvania a zložitosť súčasných postupov. Pokiaľ ide o cezhraničné zlúčenia alebo splynutia, 88 % respondentov súhlasilo s harmonizáciou ochrany veriteľov, pričom 75 % z nich uprednostňovalo prístup úplnej harmonizácie. Prevažná väčšina z nich mala pocit, že garancia je najlepším druhom ochrany a že by sa malo pristúpiť k harmonizácii dátumu, od ktorého sa začína obdobie ochrany veriteľa. Pokiaľ ide o ochranu menšinových držiteľov podielov, väčšina respondentov (66 %) sa ďalej vyslovila za harmonizáciu, pričom 71 % z nich bolo za harmonizáciu v maximálnej možnej miere a 70 % z tých, ktorí sa vyslovili za úplnú harmonizáciu, malo pocit, že menšinoví držitelia podielov by mali mať právo odísť a získať primeranú peňažnú náhradu. Okrem toho 62 % respondentov privítalo zavedenie zrýchleného konania. Posledná verejná konzultácia zameraná na právo obchodných spoločností sa uskutočnila v roku 2017. Prebiehala od 10. mája 2017 do 6. augusta 2017. Prijatých bolo 207 odpovedí. V súvislosti s nadchádzajúcou iniciatívou sa Komisia snažila získať odpovede na podrobné otázky týkajúce sa nedostatkov právneho rámca EÚ a oblastí, ktoré respondenti považujú za prioritu. Z výsledkov konzultácie bolo zrejmé, že členské štáty, ako aj zainteresované strany podporujú cezhraničné premeny, keďže približne 85 % všetkých respondentov sa vyjadrilo, že v tejto otázke by mal existovať nástroj EÚ. Pokiaľ ide o členenie zainteresovaných strán, všetky verejné orgány sa zhodli, že nedostatok procesných pravidiel upravujúcich premeny je skutočne prekážkou pre vnútorný trh a že EÚ by mala tento problém riešiť. Viaceré orgány uviedli, že sa viac zaoberali otázkou týkajúcou sa sídla ako mechanizmami na ochranu zainteresovaných strán, a vyjadrili sa, že by podporili iniciatívu zameranú na premeny v prípade, že spoločnosti si budú môcť presunúť svoje skutočné sídlo len na skutočné obchodné účely, a nie aby mohli uskutočňovať premiestnenia schránkových spoločností na podvodné účely. Podnikateľské skupiny podporili zavedenie postupu premeny s rovnakou percentuálnou podporou ako verejné orgány. Približne 44 % podnikateľských skupín to považovalo za najvyššiu prioritu EÚ, 22 % to považovalo za prioritu a 22 % to považovalo za nízku prioritu. Aj odborové zväzy a notári podporili do určitej miery nové procesné pravidlá týkajúce sa premien (74 % odborových zväzov to považovalo za nízku prioritu, ako aj 79 % notárov). Odborové zväzy aj CNUE (orgán zastupujúci notárov) považovali za potrebné zdôrazniť, že spoločnosti by mali dostať povolenie premiestniť svoje sídlo iba vtedy, ak zároveň premiestia aj svoje skutočné sídlo, pričom odborové zväzy ďalej zdôraznili potrebu horizontálneho nástroja na zabezpečenie práv zamestnancov na informácie, porady a účasť na spolurozhodovaní. Aj akademickí pracovníci sa vo všeobecnosti vyslovili za zavedenie postupu realizácie premien. Niektorí akademickí pracovníci sa vyjadrili, že členské štáty by mali mať možnosť určiť si svoje vlastné podmienky, ktoré by sa mali uznávať podľa ich práva a najmä to, či sa v nich bude vyžadovať aj premiestnenie skutočného sídla. Ďalej sa konštatovalo, že digitalizácia by sa mala využívať v čo najvyššej miere (t. j. na zverejňovanie informácií a na komunikáciu medzi obchodnými registrami). Ďalší uviedli, že členské štáty by mali mať možnosť zastaviť premenu iba vo veľmi výnimočných prípadoch, a to z dôvodu verejného záujmu. Pokiaľ ide o cezhraničné zlúčenia alebo splynutia, väčšina zainteresovaných strán, ktoré sa zúčastnili na konzultácii v roku 2017, identifikovala tie isté problémy, ako počas verejnej konzultácie v roku 2015: ochrana veriteľov, ochrana menšinových držiteľov podielov a ochrana práv zamestnancov. Väčšina vnútroštátnych verejných orgánov, ktoré sa zúčastnili na konzultácii v roku 2017, zastávala názor, že existujúce pravidlá týkajúce sa cezhraničných zlúčení alebo splynutí sú problematické a že tieto problémy predstavujú prekážku pre vnútorný trh, ale v rozličnej miere. Zmiešanú reakciu vyvolal stupeň priority, ktorú by malo mať opatrenie EÚ zamerané na zmenu existujúcich pravidiel. Pokiaľ ide o záruky, všetky vnútroštátne verejné orgány, ktoré poskytli odpovede, zastávali názor, že by sa mali riešiť opatrenia zamerané na ochranu veriteľov, pričom 70 % z nich bolo toho názoru, že by sa mala riešiť aj ochrana menšinových držiteľov podielov. Ďalej 80 % z nich považovalo za dôležité harmonizovať procesné, ako aj vecné aspekty ochrany veriteľov a 50 % z nich považovalo za dôležité, aby menšinoví držitelia podielov mohli zastaviť zlúčenie alebo splynutie a postaviť sa proti výmene podielov. Aj podnikateľské organizácie, ktoré poskytli svoje odpovede v rámci konzultácie v roku 2017, vo všeobecnosti privítali potrebu zmeniť smernicu o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach. Pripomienky, ktoré vzniesli podnikateľské organizácie, sa týkali zjednodušenia pravidiel (zrýchlené konanie), harmonizácie pravidiel upravujúcich ochranu veriteľov a menšinových držiteľov podielov, zjednodušenia pravidiel na ochranu zamestnancov a odstránenia požiadavky na to, aby museli byť konania týkajúce sa zlúčenia alebo splynutia podpísané pred verejnými notármi, ako je to v prípade určitých členských štátov. Odborové zväzy boli rovnako otvorené voči zmenám pravidiel upravujúcim cezhraničné zlúčenia alebo splynutia. V prvom rade sa však zaujímali o posilnenie ochrany zamestnancov prostredníctvom posilnených práv na informácie, porady a účasť na spolurozhodovaní. Naopak, notári v drvivej väčšine zastávali názor, že existujúca smernica funguje veľmi dobre, a nevideli potrebu zaviesť v tejto oblasti žiadne nové opatrenia EÚ. Pokiaľ ide o cezhraničné rozdelenia, všetky verejné orgány, ktoré sa zúčastnili na konzultácii, podporili nové pravidlá upravujúce cezhraničné rozdelenia, pričom 40 % z nich považovalo iniciatívu v tejto oblasti za najvyššiu prioritu EÚ. Podnikateľské organizácie výrazne podporili nové pravidlá, keďže 44 % z nich ich považovalo za najvyššiu prioritu a 26 % z nich ich považovalo za prioritu. Notári vyjadrili novej iniciatíve obmedzenú podporu. Odborové zväzy boli veľmi skeptické v súvislosti s rozdeleniami v dôsledku rizík vzťahujúcich sa na zamestnancov, no uviedli, že ak sa členské štáty rozhodnú pre rozdelenia, budú sa musieť posilniť pravidlá týkajúce sa informovania zamestnancov a porád s nimi. Drvivá väčšina respondentov, ktorí súhlasili s novým postupom pre cezhraničné rozdelenia, mala všeobecnú pripomienku, že tento postup by sa mal úzko držať toho, čo je stanovené v existujúcej smernici o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach. Okrem toho sa počas početných stretnutí zozbierali aj názory zainteresovaných strán. Konzultačný proces venovaný balíku v oblasti práva obchodných spoločností sa v rámci expertnej skupiny pre právo obchodných spoločností (ďalej len „CLEG“) začal v roku 2012. Medzi rokmi 2012 a 2014 boli stretnutia CLEG zamerané na akčný plán z roku 2012 týkajúci sa práva obchodných spoločností a správy a riadenia spoločností, zatiaľ čo v rokoch 2015 a 2016 boli tieto stretnutia zamerané na prvky digitalizácie. V roku 2017 sa uskutočnili tri stretnutia CLEG, počas ktorých sa diskutovalo o relevantných otázkach týkajúcich sa balíka v oblasti práva obchodných spoločností (najmä o digitalizácii, cezhraničných zlúčeniach, splynutiach, rozdeleniach a premenách). Počas týchto stretnutí Komisia vyzvala odborníkov z členských štátov, aby sa podelili o svoje názory na osobitné otázky.

V roku 2017 Komisia pozvala na stretnutie CLEG nielen expertov z členských štátov, ale aj zástupcov zainteresovaných strán, ktorí sa ozvali počas verejných konzultácií v rokoch 2013, 2015 a 2017. Zainteresované strany zastupovali podniky, zamestnancov a právnické profesie. Zainteresované strany zdôraznili potrebu uľahčiť cezhraničné operácie, no záujmy spoločníkov, zamestnancov a veriteľov spoločností by mali byť naďalej chránené prostredníctvom primeraných záruk. Vo všeobecnosti má iniciatíva zameraná na cezhraničné premeny širokú podporu, pokiaľ sa zavedú dostatočné záruky. Čo sa týka zlúčení alebo splynutí, zástupcovia členských štátov vyjadrili vo všeobecnosti podporu tejto iniciatíve, hoci naznačili, že konkrétne riešenia si vyžadujú podrobnejšiu diskusiu. Hoci žiadna skupina zainteresovaných strán nebola proti revízii pravidiel cezhraničného zlúčenia alebo splynutia, názory sa líšili v súvislosti so stupňom priority. Čo sa týka cezhraničných rozdelení, zástupcovia členských štátov vyjadrili vo všeobecnosti podporu tejto iniciatíve, hoci o konkrétnych riešeniach, najmä tých, ktoré vychádzajú z rôznych právnych tradícií, je podľa všetkého potrebné ešte diskutovať. Medzi všetkými zainteresovanými stranami, okrem odborových zväzov, prevládal všeobecný názor, že nový postup týkajúci sa cezhraničných rozdelení by bol veľmi užitočný a mal by sa úzko držať toho, čo sa stanovuje v existujúcej smernici o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach. Okrem stretnutí CLEG sa informácie od zainteresovaných strán zbierali aj v rámci bilaterálnych stretnutí. Počas týchto stretnutí zástupcovia odborových zväzov zdôraznili dôležitosť zachovania práva účasti zamestnancov na spolurozhodovaní, ako aj to, že spoločnosti by sa mali sťahovať len zo skutočných dôvodov, čím by sa predišlo tomu, aby prostredníctvom cezhraničných operácií vznikali schránkové spoločnosti. Predstavitelia podnikateľských organizácií vyjadrili širokú podporu iniciatíve zameranej na uľahčenie mobility spoločností. Tento návrh sa týka najdôležitejších otázok, na ktoré poukázali zainteresované strany. Ale vzhľadom na to, že zainteresované strany majú rôzne názory na podrobný prístup k riešeniu týchto otázok, cieľom návrhu je nastoliť spravodlivú rovnováhu medzi týmito názormi. Získavanie a využívanie odborných poznatkov S cieľom pomôcť pri práci Komisie bola v máji 2014 zriadená neformálna expertná skupina pre právo obchodných spoločností (ICLEG) v súvislosti s otázkami v oblasti práva obchodných spoločností. Členovia expertnej skupiny boli vysokokvalifikovaní a skúsení akademickí pracovníci a právnici v oblasti práva obchodných spoločností z viacerých členských štátov. Komisia okrem toho použila výsledky štúdie uskutočnenej v roku 2017, v ktorej sa analyzujú osobitné otázky týkajúce sa cezhraničných premiestnení sídel spoločností zapísaných v registri a cezhraničných rozdelení spoločností. Komisia navyše zhromaždila spätnú väzbu od expertov na niekoľkých konferenciách, napríklad na 21. konferencii o európskom práve obchodných spoločností a správe a riadení spoločností: cezhraničné informácie, digitalizácia, ktorá sa konala v septembri 2017 v Talline v Estónsku, a na výročnej konferencii o európskom práve obchodných spoločností a správe a riadení spoločností, ktorá sa konala v októbri 2017 v meste Trier v Nemecku. Posúdenie vplyvu Výbor pre kontrolu regulácie 11. októbra 2017 preskúmal správu o posúdení vplyvu, ktorá sa týkala digitalizácie, cezhraničných operácií a pravidiel o kolízii právnych poriadkov v oblasti práva obchodných spoločností. Výbor pre kontrolu regulácie 13. októbra 2017 vydal záporné stanovisko. Predložené odporúčania sa riešili v revidovanej verzii posúdenia vplyvu, ktorá bola predložená výboru 20. októbra 2017. Výbor 7. novembra 2017 vydal kladné stanovisko s výhradami. Pokiaľ ide o rozsah pôsobnosti, ktorý by určil, ktoré typy spoločností by mohli mať prospech z harmonizovaných pravidiel a postupov pre cezhraničné premeny a rozdelenia a z upravených pravidiel o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach, v posúdení vplyvu sa vysvetlilo, prečo existujúci rozsah pôsobnosti pravidiel cezhraničného zlúčenia alebo splynutia (t. j. kapitálové spoločnosti) poskytuje najefektívnejšie riešenie pre všetky cezhraničné operácie napriek niektorým požiadavkám na rozšírenie o partnerstvá a družstvá. Dôvodom je, že existujúce údaje poukazujú na veľmi obmedzené používanie pravidiel cezhraničného zlúčenia alebo splynutia subjektmi, ktoré nie sú kapitálovými spoločnosťami. 66 % preberajúcich spoločností a 70 % spoločností podieľajúcich sa na zlúčení alebo splynutí zapojených do cezhraničných zlúčení alebo splynutí boli súkromné akciové spoločnosti, zatiaľ čo 32 % preberajúcich spoločností a 28 % spoločností podieľajúcich sa na zlúčení alebo splynutí zapojených do cezhraničných zlúčení alebo splynutí boli verejné akciové spoločnosti. Okrem toho rozšírenie rozsahu pôsobnosti by viedlo k potenciálnym praktickým ťažkostiam súvisiacim s právom obchodných spoločností EÚ a účtovnými predpismi, ktoré sa vzťahujú len na kapitálové spoločnosti. Pokiaľ ide o zavedenie nových procesných pravidiel pre cezhraničné premeny a rozdelenia, v posúdení vplyvu sa skúmala možnosť 0 (základný scenár), v rámci ktorej neexistujú procesné pravidlá pre cezhraničné premeny a rozdelenia, v porovnaní s možnosťou 1, ktorou by sa zaviedli harmonizované postupy EÚ, ktoré by umožnili spoločnostiam vykonávať priame cezhraničné premeny a rozdelenia. Nedostatok procesných pravidiel spôsobuje, že cezhraničné premeny a rozdelenia sú mimoriadne náročné, ak nie nemožné. Vnútroštátne postupy cezhraničnej premeny a rozdelenia sú prítomné len v obmedzenom počte členských štátov a často nie sú navzájom zosúladené. Spoločnosti sa preto musia opierať o nákladné nepriame postupy, analogické uplatňovanie smernice o cezhraničnom zlúčení alebo splynutí a judikatúru Súdneho dvora Európskej únie v prípadoch, v ktorých príslušníci právnického povolania a obchodné registre vedia o judikatúre. Zavedením nových procesných pravidiel pre cezhraničné premeny a rozdelenia by sa spoločnostiam poskytla značná zrozumiteľnosť a výrazne by sa znížili náklady pre spoločnosti, ktoré chcú vykonať cezhraničnú premenu alebo rozdelenie. Okrem toho by sa tým pre vnútroštátne obchodné registre zabezpečila jednoznačnosť, aby bolo možné jasne rozlíšiť moment, do ktorého spoločnosť môže byť zapísaná do obchodného registra v cieľovom členskom štáte a vymazaná z registra pôvodného členského štátu, čo by zabránilo vzniku situácií ako napr. Polbud. Pokiaľ ide o ochranu menšinových držiteľov podielov, v posúdení vplyvu sa posudzovala možnosť 0 (základný scenár), ktorá spočíva v existujúcich pravidlách o ochrane menšinových držiteľov podielov, v porovnaní s možnosťami 1 a 2. Možnosť 1 by poskytovala harmonizované pravidlá na celom jednotnom trhu. Vychádzala by z pravidiel o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach a okrem toho by zabezpečovala harmonizované pravidlá. Uprednostňovaná možnosť 2 by zabezpečila rovnaké harmonizované pravidlá ako možnosť 1, pričom členské štáty by mali možnosť poskytnúť dodatočné ochranné opatrenia. Táto možnosť by poskytovala najviac prispôsobenú ochranu menšinových držiteľov podielov. Hoci možnosť 2 by potenciálne mohla spôsobiť spoločnostiam určité náklady na dodržiavanie predpisov, v porovnaní so základným scenárom by sa ňou výrazne znížili náklady a zaťaženie spoločností a zabezpečila by sa ňou väčšia právna istota, ako aj znížená potreba právneho poradenstva, a tým by sa ňou spoločnostiam v porovnaní so základným scenárom poskytlo zníženie nákladov. Uprednostňovaná možnosť 2 poskytuje optimálnu rovnováhu medzi znížením nákladov, vysokou úrovňou ochrany a flexibilitou poskytnutou členským štátom. Pokiaľ ide o ochranu veriteľov, v posúdení vplyvu sa skúmala možnosť 0 (základný scenár), v rámci ktorej sa zachovávajú existujúce pravidlá o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach nezmenené a neexistujú žiadne pravidlá EÚ o ochrane veriteľov pri cezhraničných premenách a rozdeleniach, v porovnaní s možnosťou 1, v rámci ktorej sa zabezpečujú harmonizované pravidlá na ochranu veriteľov, a v porovnaní s možnosťou 2, ktorá poskytuje rovnaké harmonizované pravidlá ako možnosť 1, ale členské štáty majú možnosť poskytnúť dodatočné ochranné opatrenia. Uprednostňovaná možnosť 2 by poskytla optimálnu rovnováhu medzi znížením nákladov, vysokou úrovňou ochrany a flexibilitou poskytnutou členským štátom. Obe možnosti 1 a 2 by výrazne znížili náklady a zaťaženie spoločností v porovnaní so základným scenárom, keďže harmonizované pravidlá o ochrane veriteľov by zabezpečili väčšiu právnu istotu a zníženie potreby právneho poradenstva pri všetkých cezhraničných operáciách. Možnosť 1 by spoločnostiam ponúkla najväčšie úspory, pričom úspory v rámci možnosti 2 by mohli byť menšie, pretože členské štáty by mohli poskytnúť dodatočné ochranné opatrenia, ktoré by pre niektoré spoločnosti mohli byť nákladné alebo zaťažujúce (napr. potreba poskytnúť záruky všetkým veriteľom). Pokiaľ ide o ochranu ponúknutú veriteľom, možnosť 2 by poskytovala úplnejšiu a cielenejšiu ochranu ako možnosť 1 vzhľadom na možnosť členských štátov posúdiť vnútroštátne osobitosti ochrany veriteľov a zaviesť viac záruk. Pokiaľ ide o informovanie zamestnancov, porady s nimi a ich účasť na spolurozhodovaní, v posúdení vplyvu sa porovnávala možnosť 0 (základný scenár), v rámci ktorej sa na účasť zamestnancov na spolurozhodovaní uplatňujú existujúce pravidlá vychádzajúce zo smernice o cezhraničnom zlúčení alebo splynutí, s možnosťou 1, v rámci ktorej by sa uplatňovali existujúce pravidlá o účasti zamestnancov na spolurozhodovaní vo výboroch od cezhraničných zlúčení alebo splynutí po cezhraničné rozdelenia a premeny, a v porovnaní s možnosťou 2, ktorá by pozostávala z cielených zmien v existujúcich pravidlách o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach, pričom by sa v nej zároveň zabezpečovali konkrétne opatrenia pre vnímané vyššie riziko pre zamestnancov pri cezhraničných rozdeleniach a premenách. Uprednostňovaná možnosť 2 pozostáva z niekoľkých prvkov, ktoré majú v dôsledku kombinovaného účinku zabezpečiť potrebnú ochranu zamestnancov. Záruky by pre všetky cezhraničné operácie zahŕňali novú osobitnú správu vypracovanú vedením spoločnosti, v ktorej by sa opisoval vplyv cezhraničného zlúčenia alebo splynutia na pracovné miesta a situáciu zamestnancov, a tzv. pravidlá na zamedzenie zneužitiu, ktorými by sa stanovovalo, že počas 3 rokov po cezhraničnej operácii by spoločnosť nemohla oslabiť systém účasti zamestnancov na spolurozhodovaní v prípade, že by vykonala následnú cezhraničnú alebo vnútroštátnu operáciu. Toto pravidlo vychádza z existujúcich pravidiel o cezhraničných zlúčeniach alebo splynutiach, upravilo by sa však tak, aby sa týkalo nielen následných domácich premien, zlúčení a splynutí alebo rozdelení, ale aj iných cezhraničných a vnútroštátnych operácií. Touto možnosťou by sa navyše zaviedli aj osobitné pravidlá týkajúce sa rokovaní v prípade cezhraničných rozdelení a premien. V posúdení vplyvu sa analyzovali náklady a prínosy týchto cielených zmien a dospelo sa k záveru, že obmedzené dodatočné náklady spoločností na dodržiavanie predpisov z dôvodu možnej prípravy správy by boli prevážené zvýšenou ochranou zamestnancov a výslednými spoločenskými prínosmi. Napokon sa v hodnotení vplyvu skúmala aj otázka, ako riešiť riziká zneužívania, ako aj šírenie schránkových spoločností na účely zneužívania, napríklad vyhýbanie sa pracovným normám alebo plateniu do systému sociálneho zabezpečenia, ako aj agresívne daňové plánovanie. Niektoré zainteresované strany, najmä odborové zväzy, požadovali počas verejných konzultácií riešenie, v rámci ktorého by spoločnosť vykonávajúca cezhraničnú premenu musela premiestniť sídlo zapísané v registri spolu s ústredím do cieľového členského štátu. V najnovšom rozhodnutí Súdneho dvora vo veci Polbud, ktoré bolo vydané po ukončení verejných konzultácií, sa však stanovuje, že sloboda usadiť sa týka prípadov, keď sa cezhranične premiestňuje len sídlo zapísané v registri. Z toho dôvodu o takomto riešení nemožno uvažovať. V posúdení vplyvu sa preto skúmala možnosť 0 (základný scenár), v rámci ktorej neexistujú žiadne harmonizované pravidlá, v porovnaní s možnosťou 1, v rámci ktorej by sa zaviedli pravidlá a postupy, podľa ktorých by členské štáty museli posudzovať od prípadu k prípadu, či dotknutá cezhraničná premena predstavuje umelú konštrukciu zameranú na získanie neprimeraného daňového zvýhodnenia alebo na neprimerané zasahovanie do práv zamestnancov, menšinových držiteľov podielov alebo veriteľov. Uprednostňovaná možnosť 1 by priamo prispievala k boju proti obchádzaniu pravidiel, a teda aj k boju proti zneužívaniu alebo podvodnému používaniu schránkových spoločností. V porovnaní so základným scenárom by možnosť 1 bola súčasťou postupu, ktorým by sa spoločnostiam umožňovala cezhraničná premena, a preto by dodatočné náklady na dodržiavanie predpisov nesúviseli s konkrétnym posúdením možnej umelej konštrukcie. Pokiaľ ide o členské štáty, museli by tieto pravidlá transponovať a vykonávať, čo predstavuje určité administratívne a organizačné náklady. Možnosť 1 by viedla k posilnenej ochrane zainteresovaných strán. Zainteresované strany by mohli počas celého postupu poskytovať svoje stanoviská a nakoniec by boli chránené pred obchádzaním pravidiel podvodnými spoločnosťami. V posúdení vplyvu sa analyzovali aj možnosti súvisiace s pravidlami o kolízii právnych poriadkov. Uprednostňovanou možnosťou v tejto súvislosti bol nástroj harmonizujúci príslušné pravidlá, najmä pokiaľ ide o väzbu, na základe miesta registrácie spoločnosti s ďalšími osobitnými pravidlami, ktoré poukazujú na právo skutočného sídla a vzťahujú sa len na spoločnosti usadené v EÚ. No vzhľadom na to, že v navrhovaných právnych predpisoch o cezhraničných premenách, zlúčeniach, splynutiach a rozdeleniach sa budú riešiť prípady, v ktorých je zrozumiteľnosť najviac potrebná, konkrétne osobitné otázky týkajúce sa práva uplatniteľného na kapitálové spoločnosti v cezhraničných situáciách, prijalo sa rozhodnutie, že v tomto momente sa nenavrhne osobitný legislatívny akt o kolízii právnych poriadkov. Vhodnosť právnych predpisov a ich zjednodušenie Očakáva sa, že vďaka návrhu sa výrazne zjednoduší podnikanie na jednotnom trhu, a to prostredníctvom uľahčenia cezhraničnej mobility spoločností. Vytvorením komplexného súboru spoločných pravidiel upravujúcich cezhraničné premeny a rozdelenia dôjde k zjednodušeniu operácií a zníženiu nákladov pre podniky, pokiaľ ide o druh a obsah dokumentov, ktoré je potrebné pripraviť, rôzne postupy a príslušné lehoty alebo iné dodatočné požiadavky. V rámci navrhovaných pravidiel o účasti zamestnancov na spolurozhodovaní a pravidiel o ochrane spoločníkov a veriteľov sa zlepší právna istota a predvídateľnosť týchto operácií. Očakáva sa, že vďaka novým spoločným pravidlám upravujúcim cezhraničné rozdelenia a premeny sa ušetrí 12 000 – 37 000 EUR (v prípade rozdelení) a 12 000 – 19 000 EUR (v prípade premien) v závislosti od veľkosti spoločností a zapojených členských štátov. Na základe navrhovaných zmien existujúceho právneho rámca EÚ pre cezhraničné zlúčenia alebo splynutia dôjde k zjednodušeniu pravidiel pre cezhraničné zlúčenia alebo splynutia spoločností a prostredníctvom nových spoločných a zjednodušených postupov sa znížia náklady a administratívna záťaž. Navrhované pravidlá o ochrane spoločníkov a veriteľov a pravidlá o zverejňovaní zlepšia právnu istotu a predvídateľnosť. Zníženie nákladov a zjednodušenia budú mať mimoriadne pozitívny vplyv na mikropodniky a malé podniky.

Výmena informácií, ktorá sa v tomto návrhu predpokladá, sa uskutoční prostredníctvom existujúceho systému prepojenia centrálnych registrov, obchodných registrov a registrov spoločností (systém BRIS). Z toho dôvodu sa neočakáva žiadny špecifický vývoj v oblasti informačných technológií. Základné práva Navrhované pravidlá tejto iniciatívy zabezpečujú úplné dodržiavanie práv a zásad uvedených v Charte základných práv Európskej únie a prispievajú k vykonávaniu viacerých z týchto práv. Konkrétne hlavným cieľom tejto iniciatívy je uľahčiť právo usadiť sa v ktoromkoľvek členskom štáte, ako sa uvádza v článku 15 ods. 2 charty a zabezpečiť zásadu nediskriminácie na základe štátnej príslušnosti (článok 21 ods. 2). Cieľom iniciatívy je posilniť slobodu podnikania v súlade s právom Únie a vnútroštátnymi právnymi predpismi a postupmi (článok 16). V iniciatíve sa posilňuje aj právo vlastniť majetok stanovené v článku 17 charty, a to prostredníctvom záruk, ktoré sa poskytujú držiteľom podielov. Hoci iniciatíva poskytne spoločnostiam pravidlá v rámci práva obchodných spoločností, prispeje aj k právu pracovníkov na informácie a konzultácie v rámci podniku (článok 27 Charty) tým, že poskytne zamestnancom väčšiu transparentnosť v prípade cezhraničných operácií spoločností. Zabezpečí sa aj ochrana osobných údajov v súlade s článkom 8 Charty. 4.VPLYV NA ROZPOČET Nezistili sa žiadne vysoké náklady. Návrhom by vznikli náklady predovšetkým vnútroštátnym správnym orgánom v súvislosti so zavedením legislatívnych pravidiel na vnútroštátnej úrovni (príprava, konzultácie, prijatie, prispôsobenie existujúcich pravidiel), ako aj so zavedením kontrolných postupov. Pokiaľ ide o cezhraničné premeny a rozdelenia, v členských štátoch, kde neexistujú žiadne cezhraničné postupy, by bol vplyv väčší než v ostatných členských štátoch, kde takéto postupy existujú a stačilo by ich len prispôsobiť. Neexistuje žiadny vplyv na rozpočet EÚ. 5.ĎALŠIE PRVKY Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a podávania správ Komisia bude členským štátom pomáhať pri transponovaní navrhovaných pravidiel a bude monitorovať ich vykonávanie. Komisia bude v tejto súvislosti úzko spolupracovať s vnútroštátnymi orgánmi, napríklad s expertmi v oblasti vnútroštátneho práva obchodných spoločností v expertnej skupine pre právo obchodných spoločností (CLEG). V tejto súvislosti Komisia môže poskytnúť pomoc a usmernenia (napr. organizovaním seminárov o vykonávaní alebo poskytovaním poradenstva na bilaterálnom základe). Monitorovanie by pozostávalo z analýzy trendov v činnostiach spoločností v oblasti cezhraničných operácií formou oznámení cezhraničných premien, zlúčení alebo splynutí a rozdelení prostredníctvom systému prepojenia obchodných registrov (BRIS), formou zhromažďovania údajov o nákladoch na cezhraničné premeny v čo najväčšej miere, a z analýzy toho, či a do akej miery zainteresované strany a organizácie zainteresovaných strán naznačujú spokojnosť s ochranou svojich práv v príslušných cezhraničných operáciách. Bude sa monitorovať aj rozvoj judikatúry Súdneho dvora Európskej únie v tejto oblasti. Komisia by s cieľom získať vstupné informácie od zainteresovaných strán mohla zaslať zainteresovaným stranám dotazníky alebo zorganizovať osobitné prieskumy. S cieľom posúdiť vplyv navrhovaných opatrení a overiť dosiahnutie cieľov by sa malo vypracovať hodnotenie. Vykonala by ho Komisia na základe informácií získaných počas monitorovania a prípadne ďalších vstupných informácií získaných od príslušných zainteresovaných strán. Po získaní dostatočných skúseností s uplatňovaním navrhovaných opatrení by sa mala vypracovať hodnotiaca správa. Poskytovanie informácií na účely monitorovania a hodnotenia by nemalo dotknutým zainteresovaným stranám vytvárať zbytočnú administratívnu záťaž. Vysvetľujúce dokumenty (v prípade smerníc) Návrhom sa mení smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1132 zo 14. júna 2017 týkajúca sa niektorých aspektov práva obchodných spoločností. Na zabezpečenie riadneho vykonávania tejto komplexnej smernice by bolo potrebné vypracovať vysvetľujúci dokument, napr. vo forme korelačných tabuliek. Podrobné vysvetlenie konkrétnych ustanovení návrhu Cezhraničné premeny Článok 86a: v tomto článku sa opisuje rozsah pôsobnosti návrhu, v ktorom sa stanovuje právny rámec EÚ upravujúci cezhraničné premeny súkromných a verejných akciových spoločností. Článok 86b: tento článok obsahuje vymedzenie pojmov. Definícia cezhraničnej premeny je založená na judikatúre Súdneho dvora a znamená zmenu právnej formy spoločnosti z pôvodného členského štátu na právnu formu cieľového členského štátu.

Článok 86c: v tomto ustanovení sa stanovujú podmienky, za ktorých možno vykonať cezhraničné premeny, ich overenie a rozhodné právo. Stanovuje sa v ňom najmä požiadavka, že spoločnosti, ktoré sú predmetom konkurzného alebo podobného konania, nemôžu uskutočniť cezhraničnú premenu, ako sa stanovuje v tejto smernici. Okrem toho podľa všeobecnej zásady, že sa nemožno odvolávať na právo EÚ, aby sa opodstatnilo zneužitie práv, ako je stanovené v judikatúre Súdneho dvora, premenu nemožno povoliť, ak sa po preskúmaní každého jednotlivého prípadu a s prihliadnutím na všetky relevantné skutočnosti a okolnosti stanoví, že predstavuje umelú konštrukciu zameranú na získanie neprimeraného daňového zvýhodnenia alebo nezákonné zasahovanie do zákonných alebo zmluvných práv zamestnancov, veriteľov alebo spoločníkov. Článok 86d: ustanovením sa stanovuje minimálny rozsah informácií, ktoré sa majú poskytnúť v návrhu zmluvy o cezhraničnej premene, ktoré budú verejne prístupné každej osobe, ktorá prejaví záujem o túto operáciu. V návrhu zmluvy sa budú musieť poskytovať informácie týkajúce sa zmeny formy spoločnosti a informácie týkajúce sa spoločnosti, ktorá je výsledkom premeny, ako aj informácie o ochrane poskytnutej príslušným zainteresovaným stranám: najmä držiteľom podielov, veriteľom a zamestnancom. V tomto článku sa zdôrazňuje dôležitosť návrhu zmluvy, ale zároveň sa v čo najväčšej miere zvyšuje jednoduchosť jeho zostavovania, a to tým, že spoločnosti majú možnosť návrh zmluvy vypracovať okrem úradného jazyka alebo jazykov dotknutých členských štátov aj v jazyku, ktorý sa najbežnejšie používa v obchodných transakciách; takto môžu členské štáty určiť, ktorá jazyková verzia je rozhodujúca v prípade nezrovnalostí. Článok 86e: v tomto článku sa stanovujú požiadavky na prípravu správy pre držiteľov podielov, v ktorej sa podrobne opisuje cieľ cezhraničnej premeny, plány spoločnosti a záruky pre držiteľov podielov. Správa musí obsahovať najmä vplyv premeny na činnosť spoločnosti a jej záujmy, na záujmy držiteľov podielov a opatrenia na ich ochranu. Správa by mala byť k dispozícii aj zamestnancom. V súlade so zásadou proporcionality možno od správy upustiť, ak sa tak dohodnú všetci spoločníci spoločnosti. Článok 86f: v tomto článku sa vyžaduje, aby spoločnosť vypracovala správu zameranú na otázky, ktoré sú zásadné pre zamestnancov spoločnosti, ktorá uskutočňuje cezhraničnú premenu. V tejto správe sa vysvetlia dôsledky cezhraničnej premeny pre zamestnancov. Táto správa sa poskytne k dispozícii zástupcom zamestnancov alebo samotným zamestnancom, ak takíto zástupcovia neexistujú. V ustanovení sa ďalej objasňuje, že predloženie správy nemá vplyv na uplatniteľné postupy týkajúce sa informácií a porád, ktoré sa už stanovujú v acquis. Článok 86g: tento článok sa týka preskúmania nezávislým znalcom. Presnosť informácií poskytnutých v návrhu zmluvy o cezhraničnej premene a v správe riadiaceho alebo správneho orgánu bude posudzovať nezávislý znalec vymenovaný príslušným orgánom. Správa bude okrem toho obsahovať všetky príslušné informácie o spoločnosti a plánovanej cezhraničnej premene, čo umožní príslušným orgánom posúdiť okrem iného aj to, či operácia predstavuje umelú konštrukciu. V článku sa ďalej stanovujú postup, harmonogram a právomoci nezávislého znalca vrátane ochrany dôverných informácií. V súlade so zásadou proporcionality sú mikropodniky a malé podniky oslobodené od požiadavky vypracovať správu nezávislého znalca. Článok 86h: v tomto článku sa stanovujú pravidlá týkajúce sa zverejnenia návrhu zmluvy o cezhraničnej premene a správy nezávislého znalca, ktoré by mali byť bezplatne dostupné verejnosti. Zverejnenie bude súčasne zahŕňať výzvu pre spoločníkov, veriteľov a zamestnancov spoločnosti na predloženie pripomienok. Požiadavkami na zverejňovanie sa zaručí okamžitý prístup k návrhu zmluvy na ochranu príslušných zainteresovaných strán. V tomto článku sa stanovuje zásada, že návrh zmluvy sa zverejní v obchodnom registri ako najbežnejší referenčný bod pre zainteresované strany. Členské štáty môžu spoločnosti povoliť zverejnenie návrhu zmluvy na jej internetovej stránke, no aj v takom prípade je potrebné, aby boli najdôležitejšie informácie zverejnené v obchodnom registri. V tomto článku sa stanovuje možnosť členských štátov zachovať dodatočné uverejnenie v celoštátnom vestníku a účtovať zaň poplatok. S cieľom uľahčiť prístup k zverejneným informáciám musia byť zverejnený návrh zmluvy o cezhraničnej premene, výzva a správa nezávislého znalca bezplatne prístupné verejnosti. Poplatky účtované za zverejnenie nesmú prekračovať administratívne náklady na službu. Článok 86i: v tomto článku sa stanovuje požiadavka schválenia návrhu zmluvy o cezhraničnej premene na valnom zhromaždení. Podobná požiadavka existuje aj v prípade cezhraničného zlúčenia alebo splynutia. Členské štáty môžu stanoviť požiadavky na kvalifikovanú väčšinu hlasov odovzdaných za schválenie návrhu zmluvy; požadované väčšinové požiadavky však nesmú prekročiť požiadavky platné pre cezhraničné zlúčenia alebo splynutia. Článok 86j: v tomto článku sa stanovujú záruky pre držiteľov podielov a zriaďuje sa právo na odchod tých držiteľov podielov, ktorí sú proti cezhraničnej premene. To sa týka buď tých, ktorí nehlasovali za cezhraničnú premenu, alebo tých, ktorí nesúhlasia s premenou, ale nemajú hlasovacie práva. Spoločnosť, zvyšní držitelia podielov alebo tretie strany by mali na žiadosť dotknutých spoločníkov nadobudnúť ich podiely výmenou za primeranú náhradu. V prípade, že držitelia podielov usúdia, že ponúknutá peňažná náhrada je neprimeraná, majú nárok na vznesenie námietky proti tejto sume pred súdmi pôvodného členského štátu. Článok 86k: v tomto článku sa stanovujú rôzne záruky pre veriteľov. Členské štáty môžu stanoviť, že spoločnosť uskutočňujúca premenu by mala vydať vyhlásenie ako súčasť návrhu zmluvy o cezhraničnej premene, v ktorom uvedie, že premenou nebude dotknutá schopnosť plniť záväzky voči tretím stranám a že ňou nebudú dotknutí veritelia. Veritelia budú mať okrem toho právo požiadať príslušný správny alebo súdny orgán o udelenie primeraných záruk. Orgány uplatnia vyvrátiteľnú domnienku, že veritelia nebudú dotknutí, ak sa v správe nezávislého znalca dospeje k záveru, že neexistuje žiadna odôvodnená pravdepodobnosť, že by boli dotknuté práva veriteľov, alebo ak spoločnosť ponúkne právo na platbu buď voči ručiteľovi tretej strany, alebo voči premenenej spoločnosti, za pôvodnú hodnotu dotknutého nároku, pod podmienkou, že ho možno podať v rámci tej istej jurisdikcie ako pôvodný nárok. V článku sa okrem toho objasňuje aj to, že ustanovením o ochrane veriteľa nie je dotknuté uplatňovanie vnútroštátnych právnych predpisov týkajúcich sa uspokojenia alebo zabezpečenia platieb, ktoré sú splatné verejným orgánom.

Článok 86l: v tomto článku sa rieši účasť zamestnancov na spolurozhodovaní v spoločnosti, ktorá uskutočňuje premenu, v prípadoch, keď je operáciou ohrozená ochrana práva na účasť na spolurozhodovaní. Spoločnosť v zásade bude musieť dodržiavať príslušné pravidlá cieľového členského štátu, pokiaľ sa vo vnútroštátnych právnych predpisoch tohto členského štátu nestanovuje rovnaká úroveň účasti zamestnancov na spolurozhodovaní v riadiacich či dozorných orgánoch spoločnosti. Tento článok sa bude uplatňovať aj vtedy, keď počet zamestnancov prekročí štyri pätiny prahovej hodnoty stanovenej vo vnútroštátnych právnych predpisoch pôvodného členského štátu, pri ktorej sa aktivuje právo zamestnancov na účasť na spolurozhodovaní podľa článku 2 smernice 2001/86/ES, alebo aj vtedy, keď sa napriek počtu zamestnancov v pravidlách o účasti zamestnancov na spolurozhodovaní v cieľovom členskom štáte nestanovuje rovnaká úroveň účasti na spolurozhodovaní. Spoločnosť bude musieť v takomto prípade začať rokovania so zamestnancami o stanovení ich účasti na spolurozhodovaní. Rokovania budú povinné a budú musieť vyústiť buď do osobitnej úpravy regulujúcej účasť zamestnancov na riadení, alebo, ak sa nedosiahne dohoda do 6 mesiacov, budú sa uplatňovať štandardné pravidlá spolurozhodovania zamestnancov, ako sa stanovuje v prílohe [najmä v časti 3 písm. a)] k smernici 2001/86/ES. V súlade so smernicou 2001/86/ES sa rokovania musia začať čo najskôr po zverejnení návrhu zmluvy o premene. Spoločnosť v zásade bude musieť aspoň v priebehu troch rokov zachovať práva zamestnancov na účasť na spolurozhodovaní v prípade následných operácií, ako sú zlúčenia alebo splynutia, rozdelenia alebo premeny. Spoločnosť bude povinná oznámiť výsledok rokovaní svojim zamestnancom. Články 86m a 86n: týmito článkami sa upravuje posúdenie zákonnosti cezhraničnej premeny príslušným orgánom pôvodného členského štátu. Tento členský štát posúdi zavŕšenie cezhraničnej premeny vzhľadom na postup, ktorý sa riadi príslušnými vnútroštátnymi právnymi predpismi. Pravidlá vychádzajú z príslušných zásad, ktoré sú stanovené v nariadení (ES) č. 2157/2001 pre SE a v pravidlách súvisiacich s cezhraničnými zlúčeniami alebo splynutiami. Príslušný orgán pôvodného členského štátu vykoná posúdenie formálneho zavŕšenia postupu spoločnosťou a dodatočne určí, či plánovaná premena nepredstavuje umelú konštrukciu, ako je uvedené vyššie. V prípade, že tento orgán má vážne obavy, že cezhraničná premena môže predstavovať umelú konštrukciu, môže vykonať hĺbkové posúdenie. V článku 86o sa stanovujú ustanovenia súvisiace s preskúmaním rozhodnutí prijatých vnútroštátnymi príslušnými orgánmi, pokiaľ ide o vydanie alebo zamietnutie vydania osvedčenia predchádzajúceho premene. Okrem toho sa v ňom rieši dostupnosť takéhoto rozhodnutia prostredníctvom systému prepojenia a prenos osvedčenia predchádzajúceho premene do cieľového členského štátu digitálnymi komunikačnými prostriedkami. Článkom 86p sa upravuje kontrola zákonnosti cezhraničnej premeny cieľovým členským štátom. Orgán uvedeného členského štátu skontroluje najmä požiadavky na založenie a v príslušných prípadoch výsledky rokovaní o účasti zamestnancov na spolurozhodovaní. Článkom 86q sa upravujú opatrenia na zverejnenie zavŕšenia zápisu do registra a informácie, ktoré musia byť zapísané do registrov. Informácie o zápise do registra by sa medzi registrami mali vymieňať automaticky tak, aby bol pôvodný členský štát schopný okamžite prijať opatrenia na výmaz spoločnosti zo svojho obchodného registra. V článku 86r sa stanovuje, že cezhraničná premena nadobúda účinnosť dňom zápisu premenenej spoločnosti, do registra v cieľovom členskom štáte. Článok 86s: v tomto ustanovení sa opisujú dôsledky cezhraničnej premeny. Článok 86t: v tomto ustanovení sa stanovuje, že členské štáty by mali stanoviť pravidlá týkajúce sa zodpovednosti nezávislého znalca. Článok 86u: platnosť cezhraničnej premeny nemožno spochybniť, ak bol dodržaný postup pre cezhraničnú premenu. Cezhraničné zlúčenia alebo splynutia

Článok 119 sa mení tak, aby zahŕňal vymedzenie cezhraničného zlúčenia alebo splynutia ako operácie medzi spoločnosťami, v rámci ktorej spoločnosť, ktorá je preberaná, prevedie všetky svoje pohľadávky a záväzky na preberajúcu spoločnosť bez toho, aby vydala nové podiely. Takáto operácia bude patriť do rozsahu pôsobnosti tohto článku, ak spoločnosti podieľajúce sa na zlúčení alebo splynutí vlastní rovnaká osoba alebo ak vlastnícka štruktúra vo všetkých spoločnostiach podieľajúcich sa na zlúčení alebo splynutí ostane identická po zavŕšení operácie. Rozsah pôsobnosti článku 120 sa rozširuje tak, aby zahŕňal viac situácií, v ktorých spoločnosti môžu byť vylúčené z rozsahu pôsobnosti, napr. ak bolo začaté konanie o zrušení, likvidácii alebo konkurze, alebo ak prebieha pozastavenie platieb. Článok 121 sa mení tak, že sa vypúšťajú odkazy na ochranu veriteľov a ochranu menšinových držiteľov podielov, pretože tieto budú harmonizované v rámci článkov 126a a 126b. Článok 122 sa mení tak, aby sa v ňom špecifikovalo, že spoločný návrh zmluvy o cezhraničnom zlúčení alebo zmluvy o cezhraničnom splynutí zahŕňa možnosť peňažnej náhrady pre spoločníkov, ktorí nehlasovali za zlúčenie alebo splynutie, ako aj možnosť záruk pre veriteľov. Okrem toho sa ním zabezpečuje jazykový režim spoločného návrhu zmluvy o cezhraničnom zlúčení alebo zmluvy o cezhraničnom splynutí. Pridáva sa nový článok 122a, ktorým sa zavádzajú pravidlá na určenie dátumu, od ktorého sa úkony spoločnosti podieľajúcej sa na zlúčení alebo splynutí spracúvajú na účely účtovníctva. V zmenenom článku 123 sa ako dispozitívna právna norma stanovuje zverejnenie spoločného návrhu zmluvy v obchodných registroch spoločností podieľajúcich sa na splynutí alebo zlúčení. Alternatívne majú členské štáty možnosť vyňať spoločnosti z povinnosti zverejnenia informácií v obchodných registroch v prípade, že spoločnosti sprístupnia návrh zmluvy na svojich internetových stránkach a splnia v tejto súvislosti osobitné podmienky. Pokiaľ ide o uvedené osobitné podmienky, spoločnosti musia v obchodných registroch zverejniť určité osobitné informácie. Spoločnosti musia byť v zásade schopné poskytnúť potrebné informácie plne online bez potreby ich fyzického predloženia akémukoľvek vnútroštátnemu orgánu, pokiaľ neexistuje skutočné podozrenie z podvodu. Prístup k takýmto informáciám musí byť bezplatný. Okrem toho členské štáty môžu zverejniť spoločný návrh zmluvy vo vnútroštátnom vestníku, pričom v takomto prípade vnútroštátny register poskytne príslušné informácie celoštátnemu vestníku (zásada „len raz“). V zmenenom článku 124 sa uvádza, že v správe adresovanej spoločníkom spoločnosti podieľajúcej sa na zlúčení alebo splynutí sa musia vysvetliť dôsledky cezhraničného zlúčenia alebo splynutia pre budúcu činnosť a strategický plán riadiaceho orgánu, ako aj dôsledky cezhraničného zlúčenia alebo splynutia pre spoločníkov. V správe sa okrem toho musí vysvetliť výmenný pomer podielov a musia sa uviesť všetky osobitné problémy pri oceňovaní, ako aj prostriedky nápravy, ktoré majú k dispozícii určití spoločníci. Správa musí byť k dispozícii aj zamestnancom. Od správy možno upustiť, ak sa tak dohodnú všetci spoločníci spoločnosti podieľajúcej sa na zlúčení alebo splynutí. V novom článku 124a sa stanovuje, že všetky spoločnosti podieľajúce sa na zlúčení alebo splynutí poskytnú zamestnancom správu, v ktorej sa riešia dôležité otázky pre zamestnancov v súvislosti s cezhraničným zlúčením alebo splynutím. Zástupcovia zamestnancov alebo priamo zamestnanci, ak takíto zástupcovia neexistujú, budú mať právo vyjadriť svoje stanovisko. Pripomienky sa musia predložiť držiteľom podielov a priložiť k uvedenej správe. V novom článku 126a sa stanovujú záruky pre spoločníkov. Zriaďuje sa ním právo odchodu tých spoločníkov, ktorí sú proti zlúčeniu alebo splynutiu. To sa týka buď tých, ktorí nehlasovali za schválenie cezhraničného zlúčenia alebo splynutia, alebo tých, ktorí nesúhlasia so zlúčením alebo splynutím, ale nemajú hlasovacie práva. Spoločnosť, zvyšní spoločníci alebo tretie strany musia po dohode so spoločnosťou nadobudnúť podiely spoločníkov uplatňujúcich právo odchodu, a to výmenou za primeranú peňažnú náhradu. Keďže v existujúcich pravidlách o cezhraničnom zlúčení alebo splynutí sa už stanovuje vymenovanie nezávislého znalca (článok 125), tento znalec preskúma aj primeranosť peňažnej náhrady. Ak spoločníci usúdia, že ponúknutá peňažná náhrada je neprimeraná, majú nárok požadovať jej prepočítanie vnútroštátnym súdom. Spoločníci, ktorí chcú ostať v spoločnosti, majú okrem toho právo spochybniť výmenný pomer podielov, ktorý sa vysvetlí a odôvodní v správe uvedenej v článku 124. V novom článku 126b sa stanovujú záruky pre veriteľov. Po prvé, členské štáty môžu vyžadovať, aby riadiaci alebo správny orgán spoločnosti podieľajúcej sa na zlúčení alebo splynutí vydal vyhlásenie o tom, že si nie je vedomý žiadnych dôvodov, prečo by spoločnosť, ktorá je výsledkom zlúčenia alebo splynutia, nemala byť schopná plniť svoje záväzky. Po druhé, veritelia, ktorí nie sú spokojní s ponúknutou ochranou v návrhu zmluvy o zlúčení alebo splynutí, majú právo požiadať príslušný orgán o primerané záruky. Príslušný orgán však uplatní vyvrátiteľnú domnienku, že veritelia nebudú dotknutí cezhraničným zlúčením alebo splynutím, ak spoločnosť ponúkne právo na platbu (buď voči ručiteľovi tretej strany, alebo voči spoločnosti, ktorá je výsledkom zlúčenia alebo splynutia) hodnoty, ktorá je rovnocenná s hodnotou pôvodného nároku, ktorú možno podať v rámci tej istej jurisdikcie ako pôvodný nárok, alebo ak sa v správe nezávislého znalca, ktorý bol sprístupnený veriteľom, potvrdí, že spoločnosť bude schopná uspokojiť svojich veriteľov. Ustanoveniami o ochrane veriteľa nebude dotknuté uplatňovanie vnútroštátnych právnych predpisov týkajúcich sa uspokojenia alebo zabezpečenia platieb, ktoré sú splatné verejným orgánom. V zmenených článkoch 127 a 128 sa stanovuje, že na účely osvedčenia predchádzajúceho zlúčeniu alebo splynutiu a na účely kontroly zákonnosti cezhraničného zlúčenia alebo splynutia budú mať spoločnosti možnosť predkladať všetky informácie a dokumenty plne online. V článkoch sa okrem toho stanovuje, že osvedčenia predchádzajúce zlúčeniu alebo splynutiu sa musia prostredníctvom systému prepojenia registrov (systému BRIS) zasielať orgánu členského štátu, ktorý preskúma dodržanie postupu stanoveného právnymi predpismi vzťahujúcimi sa na cezhraničné zlúčenie alebo splynutie. Ďalej sa v nich stanovuje, že osvedčenie, resp. osvedčenia predchádzajúce zlúčeniu alebo splynutiu sa musia prijať ako presvedčivé dôkazy preukazujúce riadne zavŕšenie právnych úkonov a formálnych náležitostí, ktoré predchádzali zlúčeniu alebo splynutiu. V prípade skutočného podozrenia z podvodu budú členské štáty môcť vyžadovať fyzickú prítomnosť pred príslušným orgánom. Článok 131 sa mení tak, že sa v ňom vysvetľuje, že všetky pohľadávky a záväzky preberanej spoločnosti alebo spoločností podieľajúcich sa na zlúčení alebo splynutí zahŕňajú všetky ich zmluvy, úvery, práva a povinnosti. Článok 132 sa mení rozšírením zjednodušených formálnych náležitostí o situácie, v ktorých cezhraničné zlúčenie alebo splynutie uskutočňuje spoločnosť, v ktorej jedna osoba je držiteľom všetkých podielov. Okrem toho v prípadoch, keď sa v žiadnej zo spoločností podieľajúcich sa na zlúčení alebo splynutí nevyžaduje valné zhromaždenie, sa v článku 132 stanovuje osobitný referenčný dátum na zverejnenie spoločného návrhu zmluvy o cezhraničnom zlúčení alebo splynutí a správ riadiaceho alebo správneho orgánu spoločností podieľajúcich sa na zlúčení alebo splynutí. Článok 133 odsek 7, v ktorom sa stanovuje, že počas 3 rokov po cezhraničnom zlúčení alebo splynutí spoločnosť nemôže vykonať následné cezhraničné zlúčenie alebo splynutie, ktoré by viedlo k narušeniu systému účasti zamestnancov na spolurozhodovaní, sa mení tak, že sa vzťahuje na všetky možné následné vnútroštátne operácie (t. j. zlúčenia alebo splynutia, rozdelenia a premeny), a nielen na vnútroštátne zlúčenia alebo splynutia. Článok 133 sa okrem toho mení pridaním povinnosti spoločností oznámiť svojim zamestnancom skutočnosť, či sa spoločnosť rozhodne uplatňovať štandardné pravidlá, alebo sa rozhodne začať rokovania so zamestnancami. V prípade začatia rokovania so zamestnancami spoločnosť oznámi zamestnancom výsledky rokovaní. Pridáva sa nový článok 133a, ktorý sa týka pravidiel členských štátov v oblasti občianskoprávnej zodpovednosti nezávislých znalcov. Cezhraničné rozdelenia V článku 160a sa stanovuje rozsah pôsobnosti návrhu, v ktorom sa regulujú cezhraničné rozdelenia súkromných a verejných akciových spoločností.

Článok 160b obsahuje vymedzenie pojmov. Na zabezpečenie súladu s existujúcim acquis EÚ v oblasti práva obchodných spoločností sa ustanovenia právneho rámca pre cezhraničné rozdelenia vzťahujú na tie isté spoločnosti ako ustanovenia o cezhraničných premenách. V článku 160c sa stanovujú ďalšie obmedzenia uplatňovania tejto kapitoly. V článku 160d sa stanovujú podmienky, za ktorých možno vykonať cezhraničné rozdelenia, ich overenie a rozhodné právo. Stanovuje sa v ňom najmä požiadavka, že spoločnosti, ktoré sú predmetom konkurzného alebo podobného konania, nemôžu byť predmetom cezhraničného rozdelenia, ako sa stanovuje v tejto smernici. Okrem toho podľa všeobecnej zásady, že sa nemožno odvolávať na právo EÚ, aby sa opodstatnilo zneužitie práv, ako je stanovené v judikatúre Súdneho dvora, cezhraničné rozdelenie nemožno povoliť, ak sa po preskúmaní každého jednotlivého prípadu a s prihliadnutím na všetky relevantné skutočnosti a okolnosti stanoví, že predstavuje umelú konštrukciu zameranú na získanie neprimeraného daňového zvýhodnenia alebo nezákonné zasahovanie do zákonných alebo zmluvných práv zamestnancov, veriteľov alebo spoločníkov. Článok 160e: ustanovením sa stanovuje minimálny rozsah informácií, ktoré sa majú poskytnúť v návrhu zmluvy o cezhraničnom rozdelení, ktoré budú verejne prístupné každej osobe, ktorá prejaví záujem o túto operáciu. V návrhu zmluvy sa musia poskytnúť informácie týkajúce sa rozdeľovanej spoločnosti, sídla spoločnosti, rozdeľovania podielov v nadobúdajúcich spoločnostiach, výmenného pomeru podielov, rozdeľovania aktív a pasív medzi nadobúdajúcimi spoločnosťami, ako aj ochrany poskytnutej príslušným zainteresovaným stranám: držiteľom podielov, veriteľom a zamestnancom. V tomto článku sa zdôrazňuje dôležitosť návrhu zmluvy, ale zároveň sa v čo najväčšej miere zvyšuje jednoduchosť jeho zostavovania, a to tým, že spoločnosti majú možnosť návrh zmluvy vypracovať okrem úradného jazyka alebo jazykov dotknutých členských štátov aj v jazyku, ktorý sa najbežnejšie používa v obchodných transakciách; v takom prípade môžu členské štáty určiť, ktorá jazyková verzia je rozhodujúca v prípade nezrovnalostí. V článku 160f sa stanovujú pravidlá na určenie dátumu, od ktorého sa úkony rozdeľovanej spoločnosti považujú na účely účtovníctva za úkony nadobúdajúcich spoločností. Článok 160g: v tomto článku sa stanovujú požiadavky na prípravu správy pre držiteľov podielov, v ktorej sa podrobne opisuje cieľ cezhraničného rozdelenia, plány spoločnosti a záruky pre držiteľov podielov. Správa musí obsahovať najmä vplyv rozdelenia na činnosť spoločnosti a jej záujmy, na záujmy držiteľov podielov a opatrenia na ich ochranu. Správa by mala byť k dispozícii aj zamestnancom. V súlade so zásadou proporcionality možno od správy upustiť, ak sa tak dohodnú všetci spoločníci spoločnosti. Článok 160h: v tomto článku sa vyžaduje, aby spoločnosť vypracovala správu, v ktorej bude riešiť otázky, ktoré sú zásadné pre zamestnancov spoločnosti, ktorá uskutočňuje cezhraničné rozdelenie. V tejto správe sa opíše a posúdi vplyv rozdelenia na podmienky pracovných zmlúv zamestnancov. Táto správa sa poskytne k dispozícii zástupcom zamestnancov alebo samotným zamestnancom, ak takíto zástupcovia neexistujú. V ustanovení sa ďalej objasňuje, že predloženie správy nemá vplyv na uplatniteľné postupy týkajúce sa informácií a porád, ktoré sa už stanovujú v acquis. Článok 160i sa týka preskúmania nezávislým znalcom. Presnosť informácií poskytnutých v návrhu zmluvy o cezhraničnom rozdelení a v správe riadiaceho alebo správneho orgánu sa bude posudzovať v správe nezávislého znalca vymenovaného príslušným orgánom. Správa bude okrem toho obsahovať všetky príslušné informácie o spoločnosti a plánovanom cezhraničnom rozdelení, čo umožní príslušným orgánom posúdiť okrem iného aj to, či operácia predstavuje umelú konštrukciu. V článku sa ďalej stanovujú postup, harmonogram a právomoci nezávislého znalca vrátane ochrany dôverných informácií. V súlade so zásadou proporcionality sú mikropodniky a malé podniky oslobodené od požiadavky vypracovať správu nezávislého znalca. Článok 160j: v tomto článku sa stanovujú pravidlá týkajúce sa zverejnenia návrhu zmluvy o cezhraničnom rozdelení a správy nezávislého znalca, ktoré by mali byť bezplatne dostupné verejnosti. Zverejnenie bude súčasne zahŕňať výzvu pre spoločníkov, veriteľov a zamestnancov spoločnosti na predloženie pripomienok. Požiadavkami na zverejňovanie sa zaručí okamžitý prístup k návrhu zmluvy na ochranu príslušných zainteresovaných strán. V tomto článku sa stanovuje zásada, že návrh zmluvy sa zverejní v obchodnom registri ako najbežnejší referenčný bod pre zainteresované strany. Členské štáty môžu spoločnosti povoliť zverejnenie návrhu zmluvy na jej internetovej stránke, no aj v takom prípade je potrebné, aby boli najdôležitejšie informácie zverejnené v obchodnom registri. V tomto článku sa stanovuje možnosť členských štátov zachovať dodatočné uverejnenie v celoštátnom vestníku a účtovať zaň poplatok.

S cieľom uľahčiť prístup k zverejneným informáciám musia byť zverejnený návrh zmluvy o cezhraničnom rozdelení, výzva a správa znalca bezplatne prístupné verejnosti. Poplatky účtované za zverejnenie nesmú prekračovať administratívne náklady na službu. Článok 160k: v tomto článku sa stanovuje požiadavka schválenia návrhu zmluvy o cezhraničnom rozdelení na valnom zhromaždení rozdeľovanej spoločnosti. Podobná požiadavka existuje aj v prípade cezhraničného zlúčenia alebo splynutia. Členské štáty môžu stanoviť požiadavky na kvalifikovanú väčšinu hlasov odovzdaných za schválenie návrhu zmluvy; požadované väčšinové požiadavky však nesmú prekročiť požiadavky platné pre cezhraničné zlú