OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE o fungovaní systému bezpečného prístavu z pohľadu občanov EÚ a spoločností usadených v EÚ /* COM/2013/0847 final */





OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE o fungovaní systému bezpečného prístavu z pohľadu občanov EÚ a spoločností usadených v EÚ 1. Úvod V smernici 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (ďalej ako „smernica o ochrane údajov“) sa stanovujú pravidlá týkajúce sa prenosu osobných údajov z členských štátov EÚ do iných krajín mimo EÚ[1] v rozsahu, v ktorom takéto prenosy patria do pôsobnosti tohto nástroja[2]. Podľa tejto smernice môže Komisia vyhlásiť, že tretia krajina zaisťuje adekvátnu úroveň ochrany z dôvodu jej vnútroštátneho práva alebo medzinárodných dohôd, ktoré podpísala na ochranu práv jednotlivcov, v prípade ktorých by sa osobitné obmedzenia o prenosoch údajov do takejto krajiny neuplatňovali. Tieto rozhodnutia sa spoločne označujú „rozhodnutia o primeranosti“. Komisia prijala 26. júla 2000 rozhodnutie 520/2000/ES[3] (ďalej ako „rozhodnutie o bezpečnom prístave“), v ktorom sa zásady ochrany osobných údajov v systéme bezpečného prístavu a často kladené otázky (ďalej ako „zásady“ a „často kladené otázky“) vydané Ministerstvom obchodu Spojených štátov amerických uznávajú za poskytujúce primeranú ochranu na účely prenosov osobných údajov z EÚ. Rozhodnutie o bezpečnom prístave bolo prijaté v nadväznosti na stanoviská pracovnej skupiny zriadenej podľa článku 29 a výboru zriadeného podľa článku 31 prijatými kvalifikovanou väčšinou členských štátov. Podľa rozhodnutia Rady 1999/468 bolo rozhodnutie o bezpečnom prístave podrobené predchádzajúcej kontrole zo strany Európskeho parlamentu. V dôsledku toho súčasné rozhodnutie o bezpečnom prístave umožňuje bezplatný prenos[4] osobných údajov z členských štátov EÚ[5] do spoločností v USA, ktoré sa prihlásili k zásadám, za okolností, za ktorých by prenos inak nespĺňal normy EÚ na primeranú úroveň ochrany údajov vzhľadom na významné rozdiely v režimoch ochrany osobných údajov medzi oboma stranami Atlantiku. Fungovanie súčasného systému bezpečného prístavu sa spolieha na záväzky a samocertifikáciu spoločností, ktoré ho dodržiavajú. Prihlásenie sa k tomuto systému je dobrovoľné, ale pre tých, ktorí sa prihlásia, sú pravidlá povinné. Základné zásady tohto systému sú: a) transparentnosť spoločností dodržiavajúcich stratégie ochrany osobných údajov, b) zahrnutie zásad bezpečného prístavu do stratégií ochrany osobných údajov spoločností a c) presadzovanie vrátane zo strany verejných orgánov. Tento hlavný základ systému bezpečného prístavu musí byť preskúmaný v novom kontexte: a) exponenciálneho nárastu tokov údajov, ktoré kedysi boli len vedľajšou súčasťou, ale dnes sú hlavnou zložkou rýchleho rastu digitálnej ekonomiky, a významného vývoja v oblasti zhromažďovania, spracovania a používania údajov, b) zásadnej dôležitosti tokov údajov najmä pre transatlantické hospodárstvo,[6] c) rýchleho rastu počtu spoločností v USA dodržiavajúcich systém bezpečného prístavu, ktorý od roku 2004 vzrástol osemnásobne (zo 400 v roku 2004 na 3 246 v roku 2013), d) nedávno zverejnených informácií o programoch sledovania USA, ktoré vyvolávajú nové otázky o úrovni ochrany garantovanej systémom bezpečného prístavu. Na základe uvedených skutočností sa v tomto oznámení poskytuje „inventúra“ fungovania systému bezpečného prístavu. Založené je na dôkazoch zhromaždených Komisiou, práci kontaktnej skupiny EÚ – USA pre ochranu osobných údajov v roku 2009, štúdii pripravenej nezávislým zhotoviteľom v roku 2008[7] a informáciách získaných v ad hoc pracovnej skupine EÚ – USA (ďalej ako „pracovná skupina“) zriadenej po odhalení programov sledovania USA (pozri súbežný dokument). Toto oznámenie nadväzuje na dve hodnotiace správy Komisie vyhotovených v počiatočnom období systému bezpečného prístavu, prvej v roku 2002[8] a druhej v roku 2004[9]. 2. Štruktúra a fungovanie systému bezpečného prístavu 2.1. Štruktúra systému bezpečného prístavu Spoločnosť z USA, ktorá sa chce dodržiavať systém bezpečného prístavu, musí: a) určiť vo svojej verejne dostupnej stratégii ochrany osobných údajov, že dodržiava zásady a skutočne koná v súlade so zásadami, ako aj b) vykonať samocertifikáciu, t. j. deklarovať Ministerstvu obchodu USA, že koná v súlade so zásadami. Samocertifikáciu treba každoročne opätovne predkladať. Zásady systému bezpečného prístavu, ktoré tvoria prílohu I k rozhodnutiu o bezpečnom prístave, zahŕňajú požiadavky na zásadnú ochranu osobných údajov (zásady integrity údajov, bezpečnosti, možnosti voľby a ďalšieho prenosu) a procesné práva dotknutých osôb (zásady týkajúce sa oznámenia, prístupu a presadzovania). Pokiaľ ide o presadzovanie systému bezpečného prístavu v USA, významnú úlohu zohrávajú dve americké inštitúcie: Ministerstvo obchodu USA a Federálna obchodná komisia USA. Ministerstvo obchodu preskúmava každú samocertifikáciu podľa systému bezpečného prístavu a každú výročnú opätovnú certifikáciu, ktorú dostane od spoločností, v záujme zaistenia toho, aby obsahovali všetky prvky potrebné na účasť v systéme[10].Aktualizuje zoznam spoločností, ktoré predložili listy so samocertifikáciou, a tento zoznam spolu s listami zverejňuje na svojej webovej stránke. Okrem toho, monitoruje fungovanie bezpečného prístavu a vyraďuje zo zoznamu spoločnosti, ktoré uvedené zásady nedodržiavajú. Federálna obchodná komisia, v rámci svojich právomocí v oblasti ochrany spotrebiteľov, zasahuje voči nekalým alebo klamlivým praktikám podľa oddielu 5 zákona o Federálnej obchodnej komisii. Opatrenia Federálnej obchodnej komisie na presadzovanie práva zahŕňajú vyšetrovania týkajúce sa nepravdivých vyhlásení o dodržovaní zásad bezpečného prístavu a nedodržiavania týchto zásad zo strany spoločností, ktoré sú do systému zapojené. V osobitných prípadoch ich presadzovania voči leteckým spoločnostiam je príslušným orgánom Ministerstvo dopravy USA[11]. Aktuálne rozhodnutie o bezpečnom prístave je súčasťou právnych predpisov EÚ, ktoré musia uplatňovať orgány členských štátov. Podľa tohto rozhodnutia majú vnútroštátne orgány EÚ na ochranu údajov právo v osobitných prípadoch pozastaviť prenosy do spoločností certifikovaných pre systém bezpečného prístavu[12]. Komisia si nie je vedomá žiadnych prípadov pozastavenia zo strany vnútroštátneho orgánu pre ochranu osobných údajov od zavedenia systému bezpečného prístavu v roku 2000. Nezávisle od právomocí na základe rozhodnutia o bezpečnom prístave môžu vnútroštátne orgány pre ochranu osobných údajov zasahovať vrátane prípadov medzinárodných prenosov, a to s cieľom zabezpečiť dodržiavanie všeobecných zásad ochrany údajov stanovených v smernici o ochrane údajov z roku 1995. Ako je spomenuté v súčasnom rozhodnutí o bezpečnom prístave, Komisia má právomoc – konajúc v súlade s postupom preskúmania stanoveným v nariadení č. 182/2011 – kedykoľvek upraviť rozhodnutie, pozastaviť jeho účinnosť alebo obmedziť rozsah jeho pôsobnosti na základe skúseností s jeho vykonávaním. Toto sa predpokladá najmä v prípade systémového zlyhania na strane USA, napríklad ak orgán zodpovedný za zaručenie dodržiavania zásad bezpečného prístavu v USA nevykonáva svoju úlohu účinne alebo ak požiadavky uvedené v právnych predpisoch USA spôsobia, že úroveň ochrany poskytovaná zásadami bezpečného prístavu nie je dostatočná. Ako v prípade akéhokoľvek iného rozhodnutia Komisie, aj toto môže byť zmenené aj z iných dôvodov alebo dokonca zrušené. 2.2. Fungovanie systému bezpečného prístavu K 3 246[13] certifikovaným spoločnostiam patria malé aj veľké spoločnosti[14]. Hoci právomoci presadzovania Federálnej obchodnej komisie sa nevzťahujú na odvetvia finančných služieb a telekomunikácií a preto sú vylúčené z rámca bezpečného prístavu, k certifikovaným spoločnostiam patria mnohé odvetvia priemyslu a služieb vrátane dobre známych internetových spoločností a odvetví od informačných a počítačových služieb až po farmaceutické služby, služby v oblasti cestovania a cestovného ruchu, zdravotnú starostlivosť alebo služby v oblasti kreditných kariet[15]. Sú to väčšinou americké spoločnosti, ktoré poskytujú služby na vnútornom trhu EÚ. Takisto sú to dcérske spoločnosti niektorých firiem z EÚ, napríklad Nokia alebo Bayer. Firmy, ktoré spracúvajú údaje zamestnancov v Európe prenášané do USA na účely ľudských zdrojov predstavujú 51 %[16]. Medzi niektorými orgánmi pre ochranu osobných údajov v EÚ sa narastali obavy, pokiaľ ide o prenosy údajov v rámci aktuálneho systému bezpečného prístavu. Orgány pre ochranu osobných údajov niektorých členských štátov kritizovali veľmi všeobecnú formuláciu zásad a vysokú mieru spoliehania sa na samocertifikáciu a samoreguláciu. Podobné obavy vyjadrili aj zástupcovia priemyslu, pričom sa odvolávali na narúšanie hospodárskej súťaže z dôvodu nedostatočného presadzovania. Súčasný režim bezpečného prístavu je založený na dobrovoľnom dodržiavaní zo strany spoločností, samocertifikácii týchto spoločností, ktoré dodržiavajú zásady, a presadzovaní záväzkov samocertifikácie verejnými orgánmi. V tomto kontexte akákoľvek nedostatočná transparentnosť a nedostatky presadzovania podkopávajú základy, na ktorých je systém bezpečného prístavu postavený. Akákoľvek trhlina v transparentnosti alebo v presadzovaní na strane USA má za následok presun zodpovednosti na európske orgány pre ochranu osobných údajov a na spoločnosti, ktoré využívajú tento systém. Nemecké orgány pre ochranu osobných údajov vydali 29. apríla 2010 rozhodnutie, v ktorom sa požaduje, aby spoločnosti, ktoré prenášajú údaje z Európy do USA, aktívne kontrolovali, či spoločnosti v USA, ktoré importujú údaje, naozaj dodržiavajú zásady bezpečného prístavu, a odporúča, že „minimálne exportujúca spoločnosť musí určiť, či certifikácia bezpečného prístavu dovozcom je stále platná“[17]. Dňa 24. júla 2013 po odhaleniach programov sledovania USA, nemecké orgány pre ochranu osobných údajov zašli o krok ďalej a vyjadrili obavy, že „existuje značná pravdepodobnosť, že sa porušujú zásady uvedené v rozhodnutiach Komisie“[18]. Vyskytli sa prípady, že niektoré orgány pre ochranu osobných údajov (napríklad brémsky orgán) požadovali, aby spoločnosť prenášajúca osobné údaje poskytovateľom v USA informovala orgán pre ochranu osobných údajov, či a akým spôsobom príslušní poskytovatelia zabraňujú Agentúre pre národnú bezpečnosť (NSA) v prístupe k týmto údajom. Írsky orgán pre ochranu osobných údajov informoval, že nedávno, po odhalení programov spravodajských agentúr USA, dostal dve sťažnosti, ktoré odkazujú na program bezpečného prístavu, ale odmietol ich vyšetriť s odôvodnením, že prenos osobných údajov do tretej krajiny spĺňal požiadavky írskeho právneho predpisu v oblasti ochrany údajov. Po podobnej sťažnosti luxemburský orgán pre ochranu osobných údajov dospel k záveru, že spoločnosti Microsoft a Skype pri prenose údajov do USA dodržali luxemburský zákon pre ochranu údajov[19]. Írsky najvyšší súd však odvtedy schválil žiadosť o súdne preskúmanie, podľa ktorej preskúma nekonanie írskeho splnomocnenca pre ochranu údajov v súvislosti s programami sledovania USA. Jednu z dvoch sťažností podala študentská skupina Európa verzus Facebook (EvF), ktorá podala aj podobnú sťažnosť na spoločnosť Yahoo v Nemecku, ktorú spracúvajú príslušné orgány pre ochranu osobných údajov. Tieto rozdielne reakcie orgánov pre ochranu osobných údajov na odhalenia týkajúce sa sledovania názorne dokazujú skutočné riziko rozdrobenia systému bezpečného prístavu a vyvolávajú otázky z hľadiska rozsahu jeho presadzovania. 3. Transparentnosť stratégií ochrany osobných údajov spoločnosťami dodržiavajúcimi zásady bezpečného prístavu Podľa často kladenej otázky 6, ktorá tvorí prílohu k rozhodnutiu o bezpečnom prístave (príloha II), spoločnosti, ktoré majú záujem o certifikáciu podľa bezpečného prístavu, musia ministerstvu obchodu poskytnúť stratégiu ochrany osobných údajov a sprístupniť ju verejnosti. Táto stratégia musí obsahovať záväzok dodržiavať zásady ochrany osobných údajov. Požiadavka na sprístupnenie stratégie ochrany osobných údajov pre verejnosť pre samocertifikované spoločnosti, ako aj ich vyhlásenie o dodržiavaní zásad ochrany osobných údajov, sú dôležité pre fungovanie systému. Nedostatočná dostupnosť stratégií ochrany osobných údajov takýchto spoločností je na úkor jednotlivcov, ktorých osobné údaje sa zhromažďujú a spracúvajú, a môže predstavovať porušenie zásady oznámenia. V takýchto prípadoch jednotlivci, ktorých údaje sa prenášajú z EÚ, nemusia poznať svoje práva a povinnosti, ktoré sa vzťahujú na samocertifikovanú spoločnosť. Okrem toho, záväzok spoločností dodržiavať zásady ochrany osobných údajov spúšťa právomoci Federálnej obchodnej komisie presadzovať tieto zásady voči spoločnostiam v prípadoch nedodržiavania vo forme nekalej alebo klamlivej praktiky. Nedostatočná transparentnosť spoločností v USA sťažuje dohľad Federálnej obchodnej komisie a oslabuje účinnosť presadzovania. V priebehu fungovania systému značné množstvo samocertifikovaných spoločností nesprístupnilo svoju stratégiu ochrany osobných údajov pre verejnosť alebo neuskutočnilo verejné vyhlásenie o dodržiavaní zásad ochrany osobných údajov. Správa o bezpečnom prístave z roku 2004 poukázala na potrebu, aby ministerstvo obchodu prijalo aktívnejší postoj pri kontrole dodržiavania tejto požiadavky. Od roku 2004 ministerstvo obchodu vypracovalo nové informačné nástroje s cieľom pomôcť spoločnostiam dodržiavať ich povinnosti týkajúce sa transparentnosti. Príslušné informácie o systéme sú dostupné na webovej stránke ministerstva obchodu venovaných systému bezpečného prístavu[20], ktorá takisto umožňuje spoločnostiam zverejniť svoje stratégie ochrany osobných údajov. Ministerstvo obchodu informovalo, že spoločnosti využívajú túto funkciu a zverejnili svoju stratégiu ochrany osobných údajov na webovej stránke ministerstva obchodu pri podávaní žiadosti o účasť na systéme bezpečného prístavu[21]. Ministerstvo obchodu okrem toho zverejnilo v rokoch 2009 – 2013 sériu usmernení pre spoločnosti, ktoré sa chcú zapojiť do systému bezpečného prístavu, napríklad príručku k samocertifikácii a užitočné tipy o samocertifikovaní súladu[22]. Stupeň súladu s povinnosťami transparentnosti je medzi jednotlivými spoločnosťami rôzny. Zatiaľ čo sa niektoré spoločnosti obmedzujú na oznámenie opisu ochrany osobných údajov ministerstvu obchodu v rámci procesu samocertifikácie, väčšina spoločností okrem zverejnenia týchto stratégií na webovej stránke Ministerstva obchodu tieto stratégie zverejňuje aj na vlastných webových stránkach. Tieto stratégie však nie sú vždy predkladané v jednoducho čitateľnej forme vhodnej pre spotrebiteľov. Hypertextové prepojenia na stratégie ochrany osobných údajov nie vždy fungujú alebo neodkazujú vždy na správne webové stránky. Z rozhodnutia a jeho príloh vyplýva, že požiadavka, aby spoločnosti zverejňovali svoje stratégie ochrany osobných údajov prekračuje rámec zvyčajného oznámenia ministerstvu obchodu o samocertifikácii. Požiadavky na certifikáciu stanovené v často kladených otázkach zahŕňajú opis ochrany osobných údajov a transparentné informácie o tom, kde je k dispozícii pre verejnosť[23]. Vyhlásenia o ochrane osobných údajov musia byť zreteľné a jednoducho prístupné pre verejnosť. Musia obsahovať hypertextové prepojenie na webovú stránku ministerstva obchodu týkajúcu sa bezpečného prístavu, kde sa nachádza zoznam všetkých „aktuálnych“ členov systému a odkaz na poskytovateľa alternatívneho riešenia sporov. V rokoch 2000 až 2013 však veľa spoločností zapojených do systému nedodržiavalo tieto požiadavky. Počas pracovných kontaktov s Komisiou vo februári 2013 ministerstvo obchodu priznalo, že takmer 10 % certifikovaných spoločností v skutočnosti na svojich verejných webových stránkach pravdepodobne nezverejnilo stratégiu ochrany osobných údajov obsahujúcu vyhlásenie o dodržiavaní systému bezpečného prístavu. Najnovšie štatistiky poukazujú aj na pretrvávajúci problém nepravdivých vyhlásení o dodržiavaní systému bezpečného prístavu. Približne 10 % spoločností, ktoré tvrdia, že sú zapojené do systému bezpečného prístavu, nie je uvedených v zozname ministerstva obchodu ako aktuálni členovia systému[24]. Takéto nepravdivé vyhlásenia uvádzajú spoločnosti, ktoré nikdy neboli účastníkmi systému bezpečného prístavu, ako aj spoločnosti, ktoré sa k systému kedysi pripojili, ale potom opätovne nepredložili ministerstvu obchodu samocertifikáciu v ročných intervaloch. V tomto prípade sú tieto spoločnosti naďalej uvedené na webovej stránke bezpečného prístavu, ale so stavom certifikácie „neaktuálna“, čo znamená, že spoločnosť je zapojená do systému a teda má povinnosť naďalej poskytovať ochranu už spracovaných údajov. Federálna obchodná komisia má právomoc zasahovať v prípadoch klamlivých praktík a nedodržiavania zásad bezpečného prístavu (pozri časť 5.1). Nejasnosti s „nepravdivými vyhláseniami“ ovplyvňujú dôveryhodnosť systému. Európska komisia upozorňovala ministerstvo obchodu prostredníctvom pravidelných kontaktov v roku 2012 a 2013 že na to, aby spoločnosti spĺňali povinnosti transparentnosti, nestačí, aby poskytli ministerstvu obchodu opis zásad ochrany osobných údajov. Vyhlásenia o ochrane osobných údajov musia byť verejne dostupné. Ministerstvo obchodu bolo takisto požiadané, aby zintenzívnilo svoje pravidelné kontroly webových stránok spoločností po postupe overovania vykonávaného v kontexte prvého procesu samocertifikácie alebo každoročného obnovovania a aby prijalo opatrenia voči spoločnostiam, ktoré nedodržiavajú požiadavky na transparentnosť. Ako prvú odpoveď na obavy EÚ ministerstvo obchodu od marca 2013 zaviedlo povinnosť, že spoločnosti, ktoré sú zapojené do systému bezpečnému prístavu a majú verejnú webovú stránku, musia na nich v dostupnej forme zverejniť svoju stratégiu ochrany osobných údajov vzťahujúcu sa na údaje zákazníkov/používateľov. Ministerstvo obchodu zároveň začalo upozorňovať všetky spoločnosti, ktorých stratégia ochrany osobných údajov neobsahovala odkaz na webovú stránku ministerstva obchodu týkajúcu sa systému bezpečného prístavu, že je potrebné ho pridať, čím bude návštevníkom webovej stránky spoločnosti priamo k dispozícii oficiálny zoznam a webová stránka systému bezpečného prístavu. To umožní dotknutým osobám z Európy okamžite si overiť, bez dodatočného vyhľadávania na webe, záväzky spoločnosti predložené ministerstvu obchodu. Ministerstvo obchodu takisto začalo upozorňovať spoločnosti, že ich zverejnená stratégia ochrany osobných údajov má obsahovať kontaktné údaje na nezávislého poskytovateľa riešenia sporov[25]. Tento proces je potrebné urýchliť, aby sa zaručilo, že všetky certifikované spoločnosti úplne spĺňajú požiadavky systému bezpečného prístavu najneskôr do marca 2014 (t. j. do termínu ročného obnovenia certifikácie počítaného od zavedenia nových požiadaviek v marci 2013). Stále však pretrvávajú obavy, či všetky samocertifikované spoločnosti úplne spĺňajú požiadavky na transparentnosť. Dodržiavanie povinností, ktoré sa spoločnosti zaviazali plniť v čase počiatočnej samocertifikácie a ročného obnovovania, by ministerstvo obchodu malo monitorovať a kontrolovať oveľa prísnejšie. 4. Začlenenie zásad bezpečného prístavu do stratégií spoločností v oblasti ochrany osobných údajov Ak chcú samocertifikované spoločnosti získať a udržať si výhody systému bezpečného prístavu, musia dodržiavať zásady ochrany osobných údajov stanovené v prílohe I k rozhodnutiu. V správe z roku 2004 Komisia zistila, že značné množstvo spoločností správne nezahrnulo zásady bezpečného prístavu do svojich stratégií spracovania údajov. Jednotlivcom, napríklad, neboli vždy poskytnuté jasné a transparentné informácie o účeloch, na ktoré sa ich údaje spracúvali, alebo nedostali možnosť vyjadriť nesúhlas s poskytnutím údajov, ak sa tieto údaje mali poskytnúť tretej strane alebo použiť na účely v rozpore s účelmi, na ktoré boli pôvodne zhromaždené. V správe z roku 2004 sa Komisia domnieva, že ministerstvo obchodu „by malo byť aktívnejšie, pokiaľ ide o prístup k systému bezpečného prístavu a informovanosti o jeho zásadách“[26]. V tejto oblasti došlo len k malému pokroku. Od januára 2009 si musí každá spoločnosť, ktorá chce obnoviť svoju certifikáciu (čo sa musí robiť každoročne), nechať pred obnovením posúdiť svoju stratégiu ochrany osobných údajov ministerstvom obchodu. Rozsah tohto posúdenia je však obmedzený. Nevykonáva sa úplné posúdenie skutočných postupov v samocertifikovaných spoločnostiach, čo by významne zvýšilo dôveryhodnosť procesu samocertifikácie. Pokiaľ ide o požiadavky Komisie na prísnejší a systematickejší dohľad nad samocertifikovanými spoločnosťami zo strany ministerstva obchodu, novým podaným žiadostiam o účasť sa momentálne venuje väčšia pozornosť. V rokoch 2010 až 2013 sa výrazne zvýšil počet nových podaných žiadostí, ktoré neboli schválené, ale boli vrátené spoločnostiam na zlepšenie stratégií ochrany osobných údajov, a to dvojnásobne v prípade obnovovania certifikátu a trojnásobne v prípade nových členov systému bezpečného prístavu[27]. Ministerstvo obchodu uistilo Komisiu, že akákoľvek certifikácia alebo opätovná certifikácia sa môže dokončiť, len ak stratégia ochrany osobných údajov spoločnosti spĺňa všetky požiadavky, predovšetkým obsahuje vyhlásenie o záväzku dodržiavania príslušného súboru zásad systému bezpečného prístavu v oblasti ochrany osobných údajov a je verejne prístupná. Spoločnosť musí vo svojom zázname pre zoznam bezpečného prístavu uviesť, kde sa príslušná stratégia nachádza. Spoločnosť takisto musí na svojej webovej stránke jasne identifikovať poskytovateľa alternatívneho riešenia sporov a zahrnúť odkaz na svoju samocertifikáciu pre systém bezpečného prístavu na webovej stránke ministerstva obchodu. Odhaduje sa však, že viac než 30 % subjektov zapojených do systému bezpečného prístavu neposkytuje v stratégiách ochrany osobných údajov na svojej webovej stránke informácie o riešení sporov [28]. Väčšina spoločností, ktoré ministerstvo obchodu vyradilo zo zoznamu bezpečného prístavu, bola vyradená na výslovnú žiadosť príslušných spoločností (napr. spoločností, ktoré sa zlúčili alebo boli prevzaté, zmenil sa predmet ich podnikania alebo ukončili svoju činnosť). Menší počet záznamov spoločností s uplynutou platnosťou certifikátu bol vyradený, keď sa zistilo, že webové stránky uvedené v záznamoch sú nefunkčné a stav certifikátu spoločnosti bol „neaktuálny“ niekoľko rokov[29]. Čo je dôležité, zdá sa, že žiadne z týchto vyradení sa neuskutočnilo v dôsledku toho, že by overenie ministerstvom obchodu viedlo k zisteniu problémov s dodržiavaním zásad. Záznam zoznamu bezpečného prístavu slúži ako verejné oznámenie a záznam záväzkov spoločnosti dodržiavať zásady bezpečného prístavu. Záväzok dodržiavať zásady bezpečného prístavu nie je časovo obmedzený vo vzťahu k údajom získaným počas obdobia účasti spoločnosti v systéme bezpečného prístavu a spoločnosť musí naďalej uplatňovať zásady na takéto údaje, pokiaľ ich uchováva, používa alebo zverejňuje, aj keď z akéhokoľvek dôvodu opustí systém bezpečného prístavu. Počet žiadateľov o účasť v systéme bezpečného prístavu, ktorí neprešli administratívnym posúdením ministerstva obchodu a teda neboli nikdy zaradení do zoznamu bezpečného prístavu je takýto: v roku 2010 len 6 % (33) z 513 spoločností vykonávajúcich prvú certifikáciu nebolo zaradených do zoznamu bezpečného prístavu, pretože nesplnili normy ministerstva obchodu pre samocertifikáciu. V roku 2013 12 % (75) z 605 spoločností vykonávajúcich prvú certifikáciu nebolo zaradených do zoznamu bezpečného prístavu, pretože nesplnili normy ministerstva obchodu pre samocertifikáciu. Ako minimálna požiadavka na zvýšenie transparentnosti dohľadu by ministerstvo obchodu malo na svojej webovej stránke uviesť zoznam všetkých spoločností, ktoré boli vyradené zo zoznamu bezpečného prístavu a uviesť dôvody neobnovenia certifikácie. Označenie „neaktuálny“ v zozname členov systému bezpečného prístavu ministerstva obchodu by sa nemalo považovať len za informáciu, ale malo by obsahovať aj jasnú výstrahu – slovnú aj grafickú – že spoločnosť momentálne nespĺňa požiadavky systému bezpečného prístavu. Niektoré spoločnosti okrem toho stále úplne nezačlenili všetky zásady bezpečného prístavu. Okrem problému transparentnosti spomínaného v časti 3 sú stratégie ochrany osobných údajov samocertifikovaných spoločností často nejasné, pokiaľ ide o účely, na ktoré sa údaje zhromažďujú, a právo na výber, či sa údaje môžu poskytnúť tretím stranám, čo vyvoláva otázky týkajúce sa dodržiavania zásad ochrany osobných údajov, pokiaľ ide o „oznámenia“ a „možnosti voľby“. Oznámenie a možnosť voľby sú dôležité na zaručenie kontroly zo strany dotknutých osôb nad tým, čo sa deje s ich osobnými údajmi. Kritický prvý krok v procese posudzovania súladu, začlenenie zásad bezpečného prístavu do stratégie spoločnosti v oblasti ochrany osobných údajov, takisto nie je dostatočne zaručený. Ministerstvo obchodu by to malo prioritne riešiť vypracovaním metodiky posudzovania súladu pri prevádzkových praktikách spoločností a ich interakcii so zákazníkmi. Ministerstvo obchodu musí aktívne sledovať účinné zahrnutie zásad do stratégií spoločností v oblasti ochrany osobných údajov, a neponechávať iniciovanie konaní v oblasti presadzovania až na základe sťažností jednotlivcov. 5. Presadzovanie zo strany verejných orgánov K dispozícii je niekoľko mechanizmov na zaručenie účinného presadzovania systému bezpečného prístavu a na poskytovanie nápravy pre jednotlivcov v prípadoch, kedy je ochrana ich osobných údajov ovplyvnená nedodržiavaním zásad ochrany osobných údajov. Podľa zásady „vymáhania výkonu“ musia stratégie ochrany údajov samocertifikovaných spoločností obsahovať účinné mechanizmy posudzovania súladu. Podľa zásady „presadzovania“ ochrany osobných údajov, ako je ďalej objasnená v často kladených otázkach 11, 5 a 6, sa táto požiadavka môže splniť dodržiavaním nezávislých opravných mechanizmov, ktoré verejne vyjadrili svoju právomoc prerokovávať jednotlivé sťažnosti týkajúce sa nedodržiavania zásad. Alternatívne sa to dá dosiahnuť prostredníctvom záväzku organizácie spolupracovať s Výborom EÚ pre ochranu údajov[30]. Na samocertifikované spoločnosti sa okrem toho vzťahuje aj jurisdikcia Federálnej obchodnej komisie podľa oddielu 5 zákona o Federálnej obchodnej komisii, ktorá zakazuje nekalé alebo klamlivé konania alebo praktiky pri obchodovaní alebo ovplyvňujúce obchodovanie[31]. Správa z roku 2004 obsahuje obavy, pokiaľ ide o presadzovanie systému bezpečného prístavu. A to najmä v súvislosti s tým, že Federálna obchodná komisia by mala byť aktívnejšia pri otváraní vyšetrovaní a zvyšovaní informovanosti jednotlivcov o ich právach. Ďalšou oblasťou, ktorej sa tieto obavy týkali, bola nedostatočná zrozumiteľnosť vo vzťahu k právomoci Federálnej obchodnej komisie presadzovať zásady, pokiaľ ide o údaje z oblasti ľudských zdrojov. Orgán nápravy zodpovedný za údaje z oblasti ľudských zdrojov – Výbor EÚ pre ochranu údajov – dostal jednu sťažnosť týkajúcu sa údajov z oblasti ľudských zdrojov[32]. Neexistencia sťažností však neumožňuje vyvodiť závery, pokiaľ ide o plné fungovanie systému. Mali by sa zaviesť kontroly ex officio s overovať, či spoločnosti dodržiavajú zásady, pokiaľ ide o skutočné uplatňovanie záväzkov v oblasti ochrany údajov. Orgány EÚ pre ochranu údajov by takisto mali podniknúť kroky na zvýšenie informovanosti o existencii tohto výboru. Poukázalo sa na problémy súvisiace so spôsobom, akým alternatívne opravné mechanizmy fungujú ako orgány presadzovania. Niektoré z týchto orgánov nemajú vhodné prostriedky na nápravu prípadov nedodržiavania zásad. Tento nedostatok sa musí riešiť. 5.1. Federálna obchodná Komisia Federálna obchodná komisia môže prijímať opatrenia presadzovania v prípade porušení záväzkov bezpečného prístavu, ktoré spoločnosti prijímajú. Keď bol systém bezpečného prístavu zriadený, Federálna obchodná komisia sa zaviazala prioritne preskúmavať všetky záležitosti prijaté od orgánov členských štátov EÚ[33]. Keďže počas prvých desiatich rokov fungovania neboli prijaté žiadne sťažnosti, Federálna obchodná komisia sa rozhodla, že bude hľadať porušenia zásad bezpečného prístavu v každom vyšetrovaní ochrany osobných údajov a bezpečnosti údajov, ktoré vedie. Od roku 2009 Federálna obchodná komisia iniciovala 10 konaní v presadzovania práva voči spoločnostiam na základe porušení zásad bezpečného prístavu. Výsledkom týchto krokov boli najmä nariadenia na urovnanie – pod hrozbou vysokých pokút – zakazujúce skresľovanie v oblasti ochrany osobných údajov vrátane dodržiavania zásad bezpečného prístavu a ukladajúce komplexné programy a audity spoločností v oblasti ochrany osobných údajov počas 20 rokov. Spoločnosti musia súhlasiť s nezávislým posúdením svojich programov ochrany osobných údajov na žiadosť Federálnej obchodnej komisie. Federálnej obchodnej komisii sa tieto posúdenia pravidelne predkladajú. Nariadeniami Federálnej obchodnej komisie sa takisto zakazuje týmto spoločnostiam skresľovať svoje postupy v oblasti stratégií ochrany údajov a svoju účasť v systéme bezpečného prístavu alebo podobných systémoch ochrany osobných údajov. Tak tomu bolo napríklad v prípade vyšetrovania Federálnej obchodnej komisie voči spoločnostiam Google, Facebook a Myspace[34]. V roku 2012 spoločnosť Google súhlasila s tým, že zaplatí pokutu 22,5 milióna USD na urovnanie obvinení, že porušila príkaz o súhlase. Vo všetkých vyšetrovaniach týkajúcich sa ochrany osobných údajov Federálna obchodná komisia vyšetruje ex officio, či dochádza k porušeniu zásad bezpečného prístavu. Federálna obchodná Komisia nedávno zopakovala svoje vyhlásenia a záväzok prioritne preskúmať záležitosti prijaté od spoločností uplatňujúcich samoreguláciu a od členských štátov EÚ sťažujúcich sa na nedodržiavanie zásad bezpečného prístavu.[35] Federálna obchodná komisia prijala v posledných troch rokoch len niekoľko postúpených záležitostí od európskych orgánov pre ochranu osobných údajov. V posledných mesiacoch sa začala rozvíjať transatlantická spolupráca medzi orgánmi pre ochranu osobných údajov. Federálna obchodná komisia napríklad podpísala 26. júna 2013 s úradom splnomocnenca pre ochranu údajov Írska memorandum o porozumení týkajúce sa vzájomnej pomoci pri presadzovaní právnych predpisov chrániacich osobné údaje v súkromnom sektore. V memorande sa stanovuje rámec na intenzívnejšiu, jednoduchšiu a účinnejšiu spoluprácu v oblasti presadzovania ochrany osobných údajov[36]. V auguste 2013 Federálna obchodná komisia ohlásila ďalšie posilnenie kontrol spoločností, ktoré kontrolujú veľké databázy osobných informácií. Takisto vytvorila portál, kde spotrebitelia môžu podať sťažnosť týkajúcu sa ochrany osobných údajov zo strany spoločnosti z USA[37]. Federálna obchodná komisia by mala takisto zintenzívniť snahy týkajúce sa vyšetrovania nepravdivých vyhlásení o dodržiavaní systému bezpečného prístavu. Spoločnosť, ktorá na svojej webovej stránke vyhlasuje, že dodržiava požiadavky systému bezpečného prístavu, ale nie je uvedená v zozname ministerstva obchodu ako „aktuálny“ člen systému, zavádza spotrebiteľov a zneužíva ich dôveru. Nepravdivé vyhlásenia oslabujú dôveryhodnosť systému ako celku a preto by sa mali okamžite odstrániť z webových stránok spoločností. Spoločnosti by mali byť viazané vymáhateľnou požiadavkou nezavádzať spotrebiteľov. Federálna obchodná komisia by sa mala naďalej usilovať o zisťovanie nepravdivých vyhlásení o účasti v systéme bezpečného prístavu ako v prípade spoločnosti Karnani, kde Federálna obchodná komisia zatvorila kalifornskú webovú stránku z dôvodu nepravdivého vyhlásenia o registrácii v systéme bezpečného prístavu a angažovaní v podvodných praktikách elektronického obchodu zameraných na európskych spotrebiteľov[38]. Federálna obchodná komisia 29. októbra 2013 oznámila, že „v posledných mesiacoch začala početné vyšetrovania dodržiavania zásad bezpečného prístavu“ a že „v nadchádzajúcich mesiacoch“ možno očakávať ďalšie konania na presadzovanie právnych predpisov v tejto oblasti. Federálna obchodná komisia takisto potvrdila, že sa „zaväzuje hľadať spôsoby zlepšovania svojej účinnosti“ a bude „naďalej vítať akékoľvek zmysluplné podnety, ako bola napríklad sťažnosť prijatá v posledných mesiacoch od európskej organizácie na ochranu práv spotrebiteľov, v ktorej sa uvádzali tvrdenia o veľkom počte porušení zásad bezpečného prístavu“.[39] Komisia sa takisto zaviazala „systematicky monitorovať dodržiavanie príkazov týkajúcich sa systému bezpečného prístavu, ako to robíme so všetkými našimi príkazmi“[40]. Federálna obchodná komisia 12. novembra 2013 informovala Európsku komisiu, že „ak stratégia spoločnosti v oblasti ochrany osobných údajov sľubuje ochranu podľa zásad bezpečného prístavu a daná spoločnosť nezíska alebo si neudrží registráciu v systéme, neznamená to, že Federálna obchodná komisia nebude od tejto spoločnosti požadovať presadzovanie týchto záväzkov bezpečného prístavu“[41]. V novembri 2013 ministerstvo obchodu informovalo Európsku komisiu, že „s cieľom zabezpečiť, aby spoločnosti nepredkladali „nepravdivé vyhlásenia“ o účasti v systéme bezpečného prístavu, ministerstvo obchodu začne proces kontaktovania sa s účastníkmi systému bezpečného prístavu jeden mesiac pred dátumom ich opätovnej certifikácie a opíše kroky, ktoré musia vykonať, ak sa rozhodnú nevykonať opätovnú certifikáciu“. Ministerstvo obchodu „bude upozorňovať v tejto kategórii, aby zo svojej stratégie ochrany osobných údajov a webových str8n62 odstránili všetky odkazy na účasť v systéme bezpečného prístavu vrátane používania obchodného znaku certifikácie v programe bezpečného prístavu, a spoločnostiam jasne oznámi, že ak tak neurobia, budú podliehať konaniam presadzovania práva zo strany Federálnej obchodnej komisie“[42]. V rámci boja proti nepravdivým vyhláseniam o dodržovaní systému bezpečného prístavu by stratégie ochrany osobných údajov samocertifikovaných spoločností na ich webových stránkach mali vždy obsahovať odkaz na webovú stránku ministerstva obchodu týkajúcu sa systému bezpečného prístavu, kde sa nachádza zoznam všetkých „aktuálnych“ členov systému. To umožní európskym dotknutým osobám okamžite si overiť, bez dodatočného vyhľadávania, či je spoločnosť momentálne členom systému bezpečného prístavu. Ministerstvo obchodu to začalo v marci 2013 požadovať od spoločností, ale tento proces by sa mal zintenzívniť. Priebežné monitorovanie a následné presadzovanie skutočného dodržiavania zásad bezpečného prístavu zo strany Federálnej obchodnej komisie – okrem uvedených opatrení prijatých ministerstvom obchodu – zostávajú kľúčovou prioritou na zaručenie riadneho a účinného fungovania systému. Je potrebné predovšetkým zintenzívniť kontroly ex officio a vyšetrovania dodržiavania zásad bezpečného prístavu spoločnosťami. Takisto by sa malo ďalej zjednodušiť podávanie sťažností Federálnej obchodnej komisii týkajúcich sa porušovania zásad. 5.2. Výbor EÚ pre ochranu údajov Výbor EÚ pre ochranu údajov je orgán vytvorený na základe rozhodnutia o bezpečnom prístave. Má právomoci vyšetrovať sťažnosti, ktoré podali jednotlivci týkajúce sa osobných údajov zhromaždených v súvislosti s pracovnoprávnymi vzťahmi, ako aj prípadov týkajúcich sa certifikovaných spoločností, ktoré si vybrali túto možnosť riešenia sporov v rámci systému bezpečného prístavu (53 % všetkých spoločností). Je zložený zo zástupcov rôznych orgánov EÚ pre ochranu údajov. Výbor doteraz dostal štyri sťažnosti (dve v roku 2010 a dve v roku 2013). Dve sťažnosti postúpil vnútroštátnym orgánom pre ochranu údajov (Spojené kráľovstvo a Švajčiarsko). Tretia a štvrtá sťažnosť sa momentálne preskúmavajú. Malý počet sťažností sa môže vysvetliť tým, že právomoci výboru sú, ako je uvedené vyššie, primárne obmedzené na určitý typ údajov. Malý počet prípadov výboru sa dá čiastočne vysvetliť aj nedostatočnou informovanosťou o jeho existencii. Na webovej stránke Komisie sa od roku 2004 objavuje čoraz viac informácií o výbore[43]. Pre lepšie využitie výboru spoločnosti v USA, ktoré sa rozhodli pre možnosť spolupracovať s týmto výborom a dodržiavať jeho rozhodnutia, pre niektoré alebo všetky kategórie osobných údajov, na ktoré sa vzťahujú ich príslušné samocertifikácie, by to mali jasne a výrazne uviesť vo svojich záväzkoch ochrany osobných údajov, aby sa ministerstvu obchodu umožnilo kontrolovať tento aspekt. Na webovej stránke každého orgánu EÚ pre ochranu údajov by mala byť vytvorená špecializovaná stránka o systéme bezpečného prístavu s cieľom zvýšiť informovanosť o systéme bezpečného prístavu v prípade európskych spoločností a dotknutých osôb. 5.3. Zlepšenie presadzovania Nedostatky v transparentnosti a v presadzovaní identifikované v predchádzajúcich častiach dokumentu vedú k obavám medzi európskymi spoločnosťami, pokiaľ ide o nepriaznivý dosah systému bezpečného prístavu na konkurencieschopnosť európskych spoločností. Ak európska spoločnosť súťaží s americkou spoločnosťou fungujúcou podľa zásad bezpečného prístavu, ale v skutočnosti tieto zásady neuplatňuje, európska spoločnosť je v konkurenčnej nevýhode v porovnaní s americkou spoločnosťou. Okrem toho sa jurisdikcia Federálnej obchodnej komisie vzťahuje na nekalé alebo klamlivé konania alebo praktiky „pri obchodovaní alebo ovplyvňujúce obchodovanie“. V oddiele 5 zákona o Federálnej obchodnej komisii sú stanovené výnimky z právomoci Federálnej obchodnej komisie v oblasti nekalého alebo klamlivého konania alebo praktík vo vzťahu okrem iného k telekomunikáciám. Keďže na telekomunikačné spoločnosti sa nevzťahuje presadzovanie zo strany Federálnej obchodnej komisie, tieto spoločnosti nemôžu dodržiavať systém bezpečného prístavu. S čoraz väčším vzájomným zbližovaním technológií a služieb sú však mnohí ich priami konkurenti v odvetví IKT USA členmi systému bezpečného prístavu. Vylúčenie telekomunikačných spoločností z výmeny údajov podľa systému bezpečného prístavu vyvoláva obavy u niektorých európskych telekomunikačných operátorov. Podľa Združenia európskych prevádzkovateľov telekomunikačných sietí (ETNO) „to predstavuje jasný konflikt vo vzťahu k najdôležitejšej žiadosti telekomunikačných operátorov týkajúcej sa potreby rovnakých podmienok“[44]. 6. Posilnenie zásad bezpečného prístavu 6.1. Alternatívne riešenia sporov Zásadou presadzovania sa vyžaduje, že musia existovať „ľahko dostupné a z hľadiska výdavkov prístupné opravné mechanizmy, prostredníctvom ktorých sa vyšetrujú sťažnosti a spory jednotlivcov“. Na tento účel systém bezpečného prístavu zriaďuje systém alternatívneho riešenia sporov (ARS) nezávislou treťou stranou[45], ktorý jednotlivcom poskytuje rýchle riešenia. Tri najvýznamnejšie orgány opravných mechanizmov sú Výbor EÚ na ochranu údajov, BBB (Better Business Bureaus) a TRUSTe. Používanie ARS od roku 2004 vzrástlo a ministerstvo obchodu posilnilo monitorovanie amerických poskytovateľov ARS s cieľom zaručiť, že informácie, ktoré poskytujú o postupe sťažností sú zreteľné, dostupné a zrozumiteľné. Účinnosť tohto systému sa ešte musí overiť z dôvodu malého počtu doteraz riešených prípadov[46]. Ministerstvo obchodu síce úspešne znížilo poplatky, ktoré si účtujú poskytovatelia ARS, dvaja zo siedmich významných poskytovateľov ARS si naďalej účtujú poplatky od jednotlivcov podávajúcich sťažnosť[47]. To predstavuje poskytovateľov ARS využívaných približne 20 % spoločností v systéme bezpečného prístavu. Tieto spoločnosti si vybrali poskytovateľa ARS, ktorý účtuje spotrebiteľom poplatky za podanie sťažnosti. Takéto praktiky nie sú v súlade so zásadou presadzovania systému bezpečného prístavu, ktorá jednotlivcom poskytuje právo na prístup k „ľahko dostupným a z hľadiska výdavkov prístupným nezávislým opravným mechanizmom“. V Európskej únii je prístup k službe nezávislého riešenia sporov poskytovanej výborom EÚ na ochranu údajov bezplatný pre všetky dotknuté osoby. Ministerstvo obchodu 12. novembra 2013 potvrdilo, že „bude naďalej hájiť súkromie občanov EÚ a spoločne s poskytovateľmi ARS hľadať možnosti ďalšieho znižovania ich poplatkov“. Pokiaľ ide o sankcie, nie všetci poskytovatelia ARS majú potrebné nástroje na nápravu situácií nedodržiavania zásad ochrany osobných údajov. Okrem toho sa zdá, že nie všetci poskytovatelia služby alternatívneho riešenia sporov považujú zverejnenie záverov o nedodržiavaní za jednu zo sankcií a opatrení. Poskytovatelia ARS takisto musia postúpiť prípady Federálnej obchodnej komisii, ak spoločnosť nepostupuje v súlade so závermi procesu ARS alebo odmieta rozhodnutie poskytovateľa ARS, a Federálna obchodná komisia v takýchto prípadoch preskúma a vyšetrí tieto prípady a podľa vhodnosti prijme opatrenia presadzovania. Doteraz však nedošlo k postúpeniu prípadu z poskytovateľa ARS na Federálnu obchodnú komisiu[48]. Poskytovatelia služby alternatívneho riešenia sporov uchovávajú na svojich webových stránkach zoznamy spoločností (účastníci riešenia sporov), ktoré využívajú ich služby. To spotrebiteľom umožňuje overiť si, či – v prípade sporu so spoločnosťou – môže jednotlivec podať sťažnosť určenému poskytovateľovi riešenia sporov. Napríklad poskytovateľ riešenia sporov BBB uvádza zoznam všetkých spoločností v systéme riešenia sporov spoločnosti BBB. Existuje však veľa spoločností, ktoré o sebe vyhlasujú, že sú zapojené do konkrétneho systému riešenia sporov, no poskytovatelia služby ARS ich neuvádzajú v zozname účastníkov svojho systému riešenia sporov[49]. Mechanizmy ARS by mali byť pre jednotlivcov ľahko dostupné, nezávislé a prístupné z hľadiska výdavkov. Dotknutá osoba by mala mať možnosť podať sťažnosť bez neprimeraných obmedzení. Všetky orgány ARS by mali na svojich webových stránkach zverejňovať štatistiky o vybavených sťažnostiach, ako aj osobitné informácie o ich výsledkoch. Na záver, orgány ARS by mali byť ďalej monitorované, aby sa zaručilo, že informácie, ktoré poskytujú o postupe a spôsobe podávania sťažností sú zreteľné a zrozumiteľné, aby sa riešenie sporov stalo účinným a dôveryhodným mechanizmom prinášajúcim výsledky. Takisto by sa malo opakovane zdôrazniť, že zverejnenie záverov o nedodržiavaní zásad by malo byť súčasťou povinných sankcií ARS. 6.2. Ďalší prenos S exponenciálnym nárastom tokov údajov je potrebné zaručiť neustálu ochranu osobných údajov vo všetkých fázach spracovania údajov, predovšetkým pri prenose údajov spoločnosťou, ktorá dodržiava systém bezpečného prístavu, na spracovateľa tretej strany. Z tohto dôvodu sa potreba lepšieho presadzovania systému bezpečného prístavu netýka len členov systému bezpečného prístavu, ale aj subdodávateľov. Systém bezpečného prístavu umožňuje ďalší prenos tretím stranám, ktoré konajú ako sprostredkovatelia, ak sa spoločnosť – člen systému bezpečného prístavu – „presvedčí o tom, že tretia strana dodržiava zásady alebo podlieha smernici alebo inému právnemu záveru o primeranosti ochrany, alebo ak uzavrie písomnú dohodu s takouto treťou stranou požadujúcu, aby tretia strana poskytovala aspoň takú istú úroveň ochrany osobných údajov, akú požadujú zásady ochrany osobných údajov“[50]. Napríklad, od poskytovateľa cloudových služieb ministerstvo obchodu požaduje, aby uzavrel dohodu, aj keď dodržiava zásady bezpečného prístavu a dostáva osobné údaje na spracovanie[51]. Toto ustanovenie však nie je zreteľné v prílohe II k rozhodnutiu o bezpečnom prístave. Keďže využívanie subdodávateľov v posledných rokoch značne narástlo, obzvlášť v súvislosti s technológiou cloud computing, pri uzatváraní takejto dohody by spoločnosť v systéme bezpečného prístavu mala informovať ministerstvo obchodu a mala by mať povinnosť zverejniť svoje záruky týkajúce sa osobných údajov[52]. Tri uvedené problémy: mechanizmus alternatívneho riešenia sporov, posilnený dohľad a ďalšie prenosy údajov by sa mali ďalej objasniť. 7. Prístup k údajom prenášaným v rámci systému bezpečného prístavu Počas roka 2013 informácie o veľkosti a rozsahu programov sledovania USA vyvolali obavy o kontinuitu ochrany osobných údajov zákonne prenesených do USA podľa systému bezpečného prístavu. Napríklad, všetky spoločnosti, ktoré sa zúčastňujú programu PRISM a umožňujú orgánom USA prístup k údajom uloženým a spracúvaným v USA, majú certifikát pre systém bezpečného prístavu. Tým sa systém bezpečného prístavu stal jedným z kanálov, cez ktorý majú spravodajské orgány USA prístup k zhromažďovaniu osobných údajov pôvodne spracovaných v EÚ. V prílohe 1 k rozhodnutiu o bezpečnom prístave sa stanovuje, že dodržiavanie zásad môže byť obmedzené, ak je to odôvodnené požiadavkami národnej bezpečnosti, verejného záujmu alebo presadzovania práva, alebo zákonmi, nariadeniami vlády alebo precedenčným právom. Na to, aby boli obmedzenia základných práv platné, musia byť podrobne formulované, musia byť stanovené vo verejne prístupných právnych predpisoch a musia byť potrebné a primerané v demokratickej spoločnosti. Konkrétne, v rozhodnutí o bezpečnom prístave sa stanovuje, že takéto obmedzenia sú povolené len „na mieru potrebnú“ na splnenie požiadaviek národnej bezpečnosti, verejného záujmu alebo presadzovania práva[53]. Hoci systém bezpečného prístavu umožňuje výnimočné spracovanie údajov na účely národnej bezpečnosti, verejného záujmu alebo presadzovania práva, takýto rozsiahly prístup spravodajských agentúr k údajom prenášaným do USA v súvislosti s obchodnými transakciami sa v čase prijatia rozhodnutia o bezpečnom prístave nedal predpokladať. Okrem toho, z dôvodov transparentnosti a právnej istoty by ministerstvo obchodu malo informovať Európsku komisiu o každom zákone alebo vládnom nariadení, ktoré by ovplyvnilo dodržiavanie zásad bezpečného prístavu[54]. Využívanie výnimiek by sa malo dôkladne monitorovať a výnimky sa nesmú využívať spôsobom, ktorý podkopáva ochranu poskytovanú zásadami[55]. Obzvlášť rozsiahly prístup orgánov USA k údajom spracúvaným spoločnosťami samocertifikovanými v systéme bezpečného prístavu predstavuje riziko podkopania dôveryhodnosti elektronických komunikácií. 7.1. Primeranosť a potreba Ako vyplýva zo záverov ad hoc pracovnej skupiny EÚ - USA o ochrane údajov, niekoľkými právnymi základmi podľa právnych predpisov USA umožňuje rozsiahle zhromažďovanie a spracúvanie osobných údajov uchovávaných alebo inak spracúvaných spoločnosťami so sídlom v USA. To môže zahŕňať údaje predtým prenesené z EÚ do USA v rámci systému bezpečného prístavu a vyvoláva to otázku pokračujúceho súladu so zásadami bezpečného prístavu. Plošná povaha týchto programov môže viesť k tomu, že orgány USA budú mať prístup k údajom prenášaným v rámci systému bezpečného prístavu a ďalej ich spracúvať nad rámec toho, čo je nevyhnutne primerané a potrebné na ochranu národnej bezpečnosti, ako to predpokladá výnimka stanovená v rozhodnutí o bezpečnom prístave. 7.2. Obmedzenia a možnosti nápravy Ako vyplýva zo záverov ad hoc pracovnej skupiny EÚ-USA o ochrane údajov, záruky poskytované podľa právnych predpisov USA sú väčšinou k dispozícii pre občanov alebo osoby s riadnym pobytom v USA. Okrem toho, neexistujú žiadne príležitosti pre dotknuté osoby z EÚ alebo USA na získanie prístupu, opravu alebo vymazanie údajov, príležitosti na administratívnu alebo súdnu nápravu, pokiaľ ide o zhromažďovanie a ďalšie spracovanie ich osobných údajov, ku ktorému dochádza v rámci programov sledovania USA. 7.3. Transparentnosť Spoločnosti vo svojich stratégiách ochrany osobných údajov systematicky neuvádzajú, kedy uplatňujú výnimky zo zásad. Jednotlivci a spoločnosti tak nevedia, čo sa s ich údajmi deje. Týka sa to predovšetkým fungovania príslušných programov sledovania USA. Výsledkom je, že tieto spoločnosti nemusia informovať Európanov, ktorých údaje sa prenášajú do spoločnosti USA podľa systému bezpečného prístavu, že k ich údajom môže získať prístup aj niekto iný[56]. To vyvoláva otázku dodržiavania zásad transparentnosti systému bezpečného prístavu. Transparentnosť by sa mala zaručiť v najväčšej možnej miere bez ohrozenia národnej bezpečnosti. Okrem existujúcich požiadaviek pre spoločnosti uvádzať vo svojich stratégiách ochrany osobných údajov, keď dodržiavanie zásad môže byť obmedzené zákonmi, nariadeniami vlády alebo , by sa mali povzbudzovať aj spoločnosti, aby vo svojich stratégiách ochrany osobných údajov uvádzali, kedy uplatňujú výnimky z dodržiavania zásad na spĺňanie požiadaviek národnej bezpečnosti, verejného záujmu alebo presadzovania práva. 8. Závery a odporúčania Od svojho zavedenia v roku 2000 sa systém bezpečného prístavu stal prostriedkom na tok osobných údajov medzi EÚ a USA. Dôležitosť účinnej ochrany v prípade prenosov osobných údajov vzrástla v dôsledku exponenciálneho nárastu tokov údajov, ktoré sú hlavnou zložkou rýchleho rastu digitálnej ekonomiky, a veľmi významného vývoja v oblasti zhromažďovania, spracovania a používania údajov. Webové spoločnosti ako Google, Facebook, Microsoft, Apple a Yahoo majú v Európe stovky miliónov klientov a prenášajú do USA osobné údaje na spracovanie v rozsahu, ktorý bol v roku 2000, kedy bol systém bezpečného prístavu vytvorený, nepredstaviteľný. V dôsledku nedostatkov v oblasti transparentnosti a presadzovania opatrení naďalej pretrvávajú a mali by sa riešiť osobitné problémy: a) transparentnosť stratégií ochrany osobných údajov členov systému bezpečného prístavu, b) účinné uplatňovanie zásad ochrany osobných údajov spoločnosťami v USA a c) účinnosť presadzovania. Okrem toho, rozsiahly prístup spravodajských agentúr k údajom prenášaným do USA spoločnosťami certifikovanými v systéme bezpečného prístavu vyvoláva ďalšie závažné otázky týkajúce sa kontinuity práv Európanov na ochranu údajov pri prenose ich údajov do USA. Na základe uvedeného Komisia určila tieto odporúčania: Transparentnosť Samocertifikované spoločnosti by mali zverejňovať svoje stratégie ochrany osobných údajov. Nestačí poskytnúť opis svojej stratégie ochrany osobných údajov ministerstvu obchodu. Stratégie ochrany osobných údajov by mali byť verejne dostupné na webových stránkach spoločností v jasnej a zreteľnej forme. Stratégie ochrany osobných údajov samocertifikovaných spoločností na ich webových stránkach by mali obsahovať odkaz na webovú stránku ministerstva obchodu týkajúcu sa systému bezpečného prístavu, kde sa nachádza zoznam všetkých „aktuálnych“ členov systému. To umožní európskym dotknutým osobám okamžite si overiť, bez dodatočného vyhľadávania, či je spoločnosť momentálne členom systému bezpečného prístavu. Pomohlo by to zvýšiť dôveryhodnosť systému obmedzením možností nepravdivých vyhlásení o dodržiavaní systému bezpečného prístavu. Ministerstvo obchodu to začalo v marci 2013 požadovať od spoločností, ale tento proces by sa mal zintenzívniť. Samocertifikované spoločnosti by mali zverejňovať podmienky ochrany osobných údajov v akýchkoľvek zmluvách, ktoré uzatvárajú so subdodávateľmi, napríklad poskytovateľmi cloudových služieb. Systém bezpečného prístavu umožňuje ďalší prenos údajov zo spoločností samocertifikovaných v systéme bezpečného prístavu tretím stranám, ktoré konajú ako „sprostredkovatelia“, napríklad poskytovateľom cloudových služieb. Podľa nášho vedomia v takých prípadoch ministerstvo obchodu vyžaduje, aby samocertifikované spoločnosti uzavreli dohodu. Pri uzatváraní takejto dohody by však spoločnosť v systéme bezpečného prístavu mala informovať ministerstvo obchodu a takisto by mala mať povinnosť zverejniť svoje záruky týkajúce sa osobných údajov. Jasne označiť na webových stránkach ministerstva obchodu všetky spoločnosti, ktoré nie sú aktuálnymi členmi systému. Označenie „neaktuálny“ v zozname členov systému bezpečného prístavu ministerstva obchodu by malo obsahovať aj jasnú výstrahu, že spoločnosť momentálne nespĺňa požiadavky systému bezpečného prístavu. Aj v prípade, že spoločnosť nie je aktuálnym členom, musí naďalej uplatňovať požiadavky systému bezpečného prístavu na údaje prijaté v rámci systému bezpečného prístavu. Náprava Stratégie ochrany osobných údajov na webových stránkach spoločností by mali obsahovať odkaz na poskytovateľa alternatívneho riešenia sporov (ARS) a/alebo výbor EÚ. To umožní európskym dotknutým osobám sa v prípade problémov okamžite obrátiť na poskytovateľa ARS alebo výbor EÚ. Ministerstvo obchodu to začalo v marci 2013 požadovať od spoločností, ale tento proces by sa mal zintenzívniť. Alternatívne riešenie sporov by malo byť ľahko dostupné a z hľadiska výdavkov prístupné. Niektoré orgány ARS v systéme bezpečného prístavu naďalej účtujú od jednotlivcov poplatky za podanie sťažnosti (200 – 250 USD), čo môže byť pre jednotlivých používateľov nákladné. Naopak v Európe je prístup k Výboru na ochranu údajov určenému na riešenie sťažností v rámci systému bezpečného prístavu bezplatný. Ministerstvo obchodu by malo systematickejšie monitorovať poskytovateľov ARS, pokiaľ ide o transparentnosť a dostupnosť informácií, ktoré poskytujú o postupe, ktorý používajú, a o tom, ako ďalej riešia sťažnosti. Tým sa riešenie sporov stane účinným a dôveryhodným mechanizmom prinášajúcim výsledky. Takisto by sa malo opakovane zdôrazniť, že zverejnenie záverov o nedodržiavaní zásad by malo byť súčasťou do radu povinných sankcií ARS. Presadzovanie Po certifikácií alebo opätovnej certifikácii spoločností v systéme bezpečného prístavu by sa v určitom percentuálnom podiele spoločností mali vykonať vyšetrovania ex officio účinného dodržiavania ich stratégií ochrany osobných údajov (ktoré by mali byť viac než len kontrolou súladu s formálnymi požiadavkami). Ak sa na základe sťažnosti alebo vyšetrovania zistí nesúlad, spoločnosť by po 1 roku mala byť podrobená osobitnej následnej kontrole. V prípade pochybností o súlade spoločnosti alebo v prípade podaných sťažností by ministerstvo obchodu malo informovať príslušný orgán EÚ na ochranu údajov. Naďalej by sa mali preskúmavať nepravdivé vyhlásenia o dodržiavaní systému bezpečného prístavu. Spoločnosť, ktorá na svojej webovej stránke vyhlasuje, že dodržiava požiadavky systému bezpečného prístavu, ale nie je uvedená v zozname ministerstva obchodu ako „aktuálny“ člen systému, zavádza spotrebiteľov a zneužíva ich dôveru. Nepravdivé vyhlásenia oslabujú dôveryhodnosť systému ako celku, a preto by sa mali okamžite odstrániť z webových stránok spoločností. Prístup orgánov USA Stratégie ochrany osobných údajov samocertifikovaných spoločností by mali obsahovať informácie o rozsahu, v ktorom právne predpisy USA umožňujú verejným orgánov zhromažďovať a spracúvať údaje prenesené v rámci systému bezpečného prístavu. Konkrétne by sa spoločnosti mali povzbudzovať, aby vo svojich stratégiách ochrany osobných údajov uvádzali, kedy uplatňujú výnimky z dodržiavania zásad na spĺňanie požiadaviek národnej bezpečnosti, verejného záujmu alebo presadzovania práva. Je dôležité, aby sa výnimka týkajúca sa národnej bezpečnosti, ktorá sa predpokladá v rozhodnutí o bezpečnom prístave, používala len v presne nevyhnutnom a primeranom rozsahu. [1] V článkoch 25 a 26 smernice o ochrane údajov sa stanovuje právny rámec na prenosy osobných údajov z EÚ do tretích krajín mimo EHP. [2] Ďalšie pravidlá boli stanovené v článku 13 rámcového rozhodnutia 2008/977/SVV z 27. decembra 2008 o ochrane osobných údajov spracúvaných v rámci policajnej a justičnej spolupráce v trestných veciach v rozsahu, v ktorom takéto prenosy zahŕňajú osobné údaje prenášané alebo sprístupňované zo strany jedného členského štátu druhému členskému štátu, ktorý následne plánuje preniesť tieto údaje do tretieho štátu alebo medzinárodného orgánu na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania alebo na účely výkonu trestných sankcií. [3] Rozhodnutie Komisie 520/2000/ES z 26. júla 2000 v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES o primeranosti ochrany poskytovanej zásadami bezpečného prístavu a súvisiacimi často kladenými otázkami vydanými Ministerstvom obchodu USA (Ú. v. EÚ L 215, 25.8.2000, s. 7). [4] Uvedené nevylučuje uplatňovanie iných požiadaviek na spracovanie údajov, ktoré môžu existovať podľa vnútroštátnych právnych predpisov, ktorými sa vykonáva smernica EÚ o ochrane údajov. [5] Prenosy údajov z troch štátov, ktoré sú zmluvnými stranami dohody o EHP, sú podobne ovplyvnené z dôvodu rozšírenia pôsobnosti smernice 95/46/ES na Dohodu o EHP, rozhodnutie 83/1999 z 25. júna 1999 (Ú. v. EÚ L 296/41, 23.11.2000). [6] Podľa niektorých štúdií, ak by sa narušili služby a cezhraničné toky údajov v dôsledku diskontinuity záväzných pravidiel pre podniky, vzorových zmluvných klauzúl a systému bezpečného prístavu, nepriaznivý vplyv na HDP EÚ by dosiahol -0,8 % až -1,3 % a vývoz služieb EÚ do USA by poklesol o -6,7 % v dôsledku straty konkurencieschopnosti. Pozri: „Hospodársky význam správnej ochrany údajov“, štúdia Európskeho centra pre medzinárodnú politickú ekonómiu pre Obchodnú komoru USA, marec 2013. [7] Štúdia posúdenia vplyvu pripravená pre Európsku komisiu v roku 2008 centrom Centre de Recherche Informatique et Droit (CRID) univerzity v Namure. [8] Pracovný dokument útvarov Komisie „Uplatňovanie rozhodnutia Komisie 520/2000/ES z 26. júla 2000 v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES o primeranej ochrane osobných údajov poskytovanej zásadami bezpečného prístavu a súvisiacimi často kladenými otázkami vydanými Ministerstvom obchodu USA“ [SEK(2002) 196, 13.12.2002]. [9] Pracovný dokument útvarov Komisie „Vykonávanie rozhodnutia Komisie 520/2000/ES o primeranej ochrane osobných údajov poskytovanej zásadami „bezpečného prístavu“ a súvisiacimi často kladenými otázkami vydanými Ministerstvom obchodu USA“ [SEK(2004) 1323, 20.10.2004]. [10] Ak certifikácia alebo opätovná certifikácia spoločnosti nespĺňa požiadavky systému bezpečného prístavu, Ministerstvo obchodu spoločnosť upozorní a požiada ju o uskutočnenie opatrení (napr. objasnenia, zmeny v opisoch stratégií) a až potom je možné dokončiť certifikáciu spoločnosti. [11] Podľa hlavy 49 zákonníka USA, oddielu 41712. [12] Konkrétnejšie sa pozastavenie prenosov môže vyžadovať v dvoch situáciách, a to ak: a) vládny orgán USA určil, že spoločnosť porušuje zásady bezpečného prístavu, a b) je veľká pravdepodobnosť, že sa porušujú zásady bezpečného prístavu; existuje reálny dôvod na domnienku, že príslušný mechanizmus na presadzovanie zásad neprijíma alebo neprijme primerané a včasné opatrenia na urovnanie určitého prípadu; pokračujúci prenos údajov by mal za následok bezprostredné riziko vážneho poškodenia dotknutých osôb a príslušné orgány v danom členskom štáte vyvinuli podľa okolností primerané úsilie na to, aby o tom informovali dotknutú spoločnosť a poskytli jej možnosť odpovedať. [13] Dňa 26. septembra 2013 bolo 3 246 organizácií uvedených v zozname bezpečného prístavu ako „aktuálnych“ a 935 ako „neaktuálnych“ . [14] Organizácie v rámci systému bezpečného prístavu s počtom zamestnancov 250 alebo menej: 60 % (1 925 z 3 246). Organizácie systému bezpečného prístavu s počtom zamestnancov nad 251 alebo viac: 40 % (1 295 z 3 246). [15] Napríklad, spoločnosť MasterCard spolupracuje s tisíckami bánk a táto spoločnosť je jasným príkladom prípadu, kedy sa systém bezpečného prístavu nedá nahradiť žiadnym iným právnym nástrojom na prenosy osobných údajov, ako sú napríklad záväzné podnikové pravidlá alebo zmluvné mechanizmy. [16] Organizácie bezpečného prístavu, ktoré pracujú s údajmi v oblasti ľudských zdrojov podľa certifikácie systému bezpečného prístavu (a teda súhlasili so spoluprácou s orgánmi EÚ pre ochranu osobných údajov a dodržiavaním ich predpisov): 51 % (1 671 z 3 246). [17] Pozri rozhodnutie Düsseldorfer Kreis z 28./29. apríla 2010. Pozri: Beschluss der obersten Aufsichtsbehörden für den Datenschutz im nicht-öffentlichen Bereich am 28./29. April 2010 in Hannover: http://www.bfdi.bund.de/SharedDocs/Publikationen/Entschliessungssammlung/DuesseldorferKreis/290410_SafeHarbor.pdf?__blob=publicationFile Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov Peter Hustinx však na zasadnutí Výboru LIBE Európskeho parlamentu 7. októbra 2013 vyjadril názor, že pokiaľ ide o systém bezpečného prístavu, „dosiahli sa významné zlepšenia a väčšina problémov sa vyriešila“: https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/webdav/site/mySite/shared/Documents/EDPS/Publications/Speeches/2013/13-10-07_Speech_LIBE_PH_EN.pdf [18] Pozri uznesenie z nemeckej konferencie splnomocnencov pre ochranu údajov, v ktorom sa zdôrazňuje, že spravodajské služby predstavujú veľkú hrozbu pre prenosy údajov medzi Nemeckom a krajinami mimo Európy: http://www.bfdi.bund.de/EN/Home/homepage_Kurzmeldungen/PMDSK_SafeHarbor.html?nn=408870 [19] Pozri tlačovú správu luxemburského orgánu pre ochranu osobných údajov z 18. novembra 2013. [20] http://www.export.gov/SafeHarbour/ [21] https://SafeHarbour.export.gov/list.aspx [22] Príručka je k dispozícii na webovej stránke programu na adrese: http://export.gov/SafeHarbour/ Užitočné tipy: http://export.gov/SafeHarbour/eu/eg_main_018495.asp [23] Ministerstvo obchodu 12. novembra 2013 potvrdilo, že „dnes spoločnosti, ktoré majú verejne dostupné webové stránke a pracujú s údajmi spotrebiteľov/klientov/návštevníkov, musia na svoju webovú stránku umiestniť stratégiu ochrany osobných údajov, ktorá je v súlade so zásadami systému bezpečného prístavu“ (dokument: „Spolupráca medzi EÚ a USA na vykonávanie rámca bezpečného prístavu“ z 12. novembra 2013). [24] V septembri 2013 austrálska konzultačná spoločnosť Galexia porovnala „nepravdivé vyhlásenia“ o členstve v systéme bezpečného prístavu v rokoch 2008 a 2013. Jej hlavným zistením je, že zároveň s nárastom členstva v systéme bezpečného prístavu v rokoch 2008 až 2013 (z 1 109 na 3 246) vzrástol počet nepravdivých vyhlásení z 206 na 427. http://www.galexia.com/public/about/news/about_news-id225.html [25] V období od marca do septembra 2013 ministerstvo obchodu: • upozornilo 101 spoločností, ktoré už odoslali svoju stratégiu ochrany osobných údajov v súlade so systémom bezpečného prístavu na webovú stránku systému bezpečného prístavu, že svoju stratégiu ochrany osobných údajov musia takisto zverejniť na webovej stránke svojej spoločnosti, • upozornilo 154 spoločností, ktoré tak ešte neurobili, že ich stratégia ochrany osobných údajov má obsahovať odkaz na webovú stránku systému bezpečného prístavu, • upozornilo viac než 600 spoločností, že ich stratégia ochrany osobných údajov má obsahovať kontaktné údaje na poskytovateľa nezávislého riešenia sporov. [26] Pozri stranu 8 správy z roku 2004 SEK (2004) 1323. [27] Podľa štatistiky poskytnutej v septembri 2013 ministerstvom obchodu, v roku 2010 ministerstvo upozornilo 18 % (93) z 512 spoločností vykonávajúcich prvú certifikáciu a 16 % (231) z 1 417 spoločností vykonávajúcich opätovnú certifikáciu na potrebu vykonania zlepšení ich stratégií ochrany osobných údajov alebo žiadostí o vstup do systému bezpečného prístavu. V dôsledku požiadaviek Komisie na prísnejšiu, dôslednejšiu a systematickejšiu kontrolu všetkých podaných žiadostí ministerstvo obchodu do polovice septembra 2013 však upozornilo 56 % (340) zo 602 spoločností vykonávajúcich prvú certifikáciu a 27 % (493) z 1 809 spoločností vykonávajúcich opätovnú certifikáciu a požiadalo ich o vykonanie zlepšení v ich stratégiách ochrany osobných údajov. [28] Vystúpenie Chrisa Connollyho (zo spoločnosti Galexia) na dokazovaní Výboru LIBE Európskeho parlamentu 7. októbra 2013. [29] K decembru 2011 Ministerstvo obchodu USA vyradilo zo zoznamu bezpečného prístavu 323 spoločností: 94 spoločností bolo vyradených, pretože ukončilo činnosť, 88 spoločností v dôsledku akvizície alebo zlúčenia, 95 na žiadosť materskej spoločnosti, 41 spoločností pretože opakovanie nežiadali o opätovnú certifikáciu a 5 spoločností z rôznych dôvodov. [30] Výbor EÚ pre ochranu osobných údajov je orgán oprávnený vyšetrovať a vybavovať sťažnosti vznesené jednotlivcami voči údajnému porušeniu zásad bezpečného prístavu zo strany spoločnosti z USA, ktorá je členom systému bezpečného prístavu. Spoločnosti, ktoré osvedčili, že budú dodržiavať zásady bezpečného prístavu, sa musia rozhodnúť dodržiavať nezávislé opravné mechanizmy alebo spolupracovať s Výborom EÚ pre ochranu údajov pri náprave problémov vyplývajúcich z nedodržiavania zásad bezpečného prístavu. Spolupráca s Výborom EÚ pre ochranu údajov je však povinná, ak spoločnosť z USA spracúva osobné údaje v oblasti ľudských zdrojov prenášané z EÚ v súvislosti s pracovnoprávnymi vzťahmi. Ak sa spoločnosť zaviaže spolupracovať s výborom EÚ, musí sa takisto zaviazať, že bude dodržiavať akékoľvek odporúčanie zo strany výboru EÚ, ak je výbor toho názoru, že spoločnosť musí prijať osobitné opatrenia v záujme dodržiavania zásad bezpečného prístavu vrátane opravných alebo kompenzačných opatrení. [31] Ministerstvo dopravy vykonáva podobné právomoci vo vzťahu k leteckým spoločnostiam podľa hlavy 49 Zákonníka USA oddiel 41712. [32] Sťažnosť bola od občana Švajčiarska, a preto ju Výbor EÚ pre ochranu údajov postúpil švajčiarskemu orgánu pre ochranu osobných údajov (USA majú samostatný systém bezpečného prístavu pre Švajčiarsko). [33] Pozri prílohu V k rozhodnutiu Komisie 2000/520/ES z 26. júla 2000. [34] V období rokov 2009 až 2012 Federálna obchodná komisia (FTC) ukončila 10 konaní presadzovania práva vo vzťahu k záväzkom podľa zásad bezpečného prístavu. FTC proti Javian Karnani a Balls of Kryptonite, LLC (2009), World Innovators, Inc. (2009), Expat Edge Partners, LLC (2009), Onyx Graphics, Inc. (2009), Directors Desk LLC (2009), Progressive Gaitways LLC (2009), Collectify LLC (2009), Google Inc. (2011), Facebook, Inc. (2011), Myspace LLC (2012). Pozri: „Federálna obchodná komisia a záväzky podľa zásad bezpečného prístavu“: http://export.gov/build/groups/public/@eg_main/@SafeHarbour/documents/webcontent/eg_main_052211.pdf Pozri aj: „Hlavné body prípadov“: http://business.ftc.gov/us-eu-Safe-Harbour-framework. Väčšina týchto prípadov zahŕňala problémy so spoločnosťami, ktoré sa pridali k systému bezpečného prístavu, ale potom sa naďalej vyhlasovali za členov bez výročného obnovovania certifikácie. [35] Tento záväzok bol zopakovaný na stretnutí komisárky Federálnej obchodnej komisie Julie Brillovej s orgánmi EÚ pre ochranu údajov (Pracovná skupina zriadená podľa článku 29) v Bruseli 17. apríla 2013. [36] http://www.dataprotection.ie/viewdoc.asp?Docid=1317&Catid=66&StartDate=1+January+2013&m=n [37] Spotrebitelia môžu podať svoje sťažnosti prostredníctvom portálu Federal Trade Commission Complaint Assistant (https://www.ftccomplaintassistant.gov/) a spotrebitelia z iných štátov môžu podávať sťažnosti prostredníctvom econsumer.gov (http://www.econsumer.gov). [38] http://www.ftc.gov/os/caselist/0923081/090806karnanicmpt.pdf [39] http://www.ftc.gov/speeches/brill/131029europeaninstituteremarks.pdf a http://www.ftc.gov/speeches/ramirez/131029tacdremarks.pdf [40] List predsedníčky federálnej obchodnej komisie Edith Ramirezovej podpredsedníčke Viviane Redingovej. [41] List predsedníčky federálnej obchodnej komisie Edith Ramirezovej podpredsedníčke Viviane Redingovej. [42] „Spolupráca medzi EÚ a USA na vykonávanie rámca bezpečného prístavu“, 12. november 2013. [43] Podľa správy z roku 2004 bolo na webovej stránke Komisie (GR pre spravodlivosť) zverejnené oznámenie vo forme otázok a odpovedí Výboru EÚ na ochranu údajov s cieľom zvýšiť informovanosť jednotlivcov a pomôcť im podávať sťažnosti, keď sa domnievajú, že ich osobné údaje boli spracované v rozpore so zásadami bezpečného prístavu http://ec.europa.eu/justice/policies/privacy/docs/adequacy/information_safe_harbour_sk.pdf Štandardný formulár sťažnosti je k dispozícii na http://ec.europa.eu/justice/policies/privacy/docs/adequacy/ complaint_form_en.pdf [44] „Úvahy združenia ETNO“ prijaté útvarmi Komisie 4. októbra 2013 sa zaoberajú aj 1) vymedzením osobných údajov v systéme bezpečného prístavu, 2) nedostatočným monitorovaním systému bezpečného prístavu a 3) faktom, že „spoločnosti z USA môžu prenášať údaje s oveľa menšími obmedzeniami než ich európske náprotivky“, čo „predstavuje jasnú diskrimináciu európskych spoločností a ovplyvňuje konkurencieschopnosť európskych spoločností“. Podľa pravidiel systému bezpečného prístavu, na to, aby mohli organizácie poskytnúť informácie tretej strane, musia uplatniť zásady oznámenia a možnosti voľby. Ak chce organizácia preniesť informácie tretej strane, ktorá koná ako sprostredkovateľ, môže tak urobiť, ak sa najprv buď presvedčí o tom, že tretia strana dodržiava zásady alebo podlieha smernici alebo inému právnemu záveru o primeranosti ochrany, alebo ak uzavrie písomnú dohodu s takouto treťou stranou požadujúcu, aby tretia strana poskytovala aspoň takú istú úroveň ochrany osobných údajov, akú sa požaduje príslušnými zásadami. [45] V smernici EÚ 2013/11/EÚ o alternatívnom riešení spotrebiteľských sporov sa zdôrazňuje význam nezávislých, nestranných, transparentných, účinných, rýchlych a spravodlivých postupov alternatívneho riešenia sporov. [46] Napríklad jeden významný poskytovateľ služieb (TRUSTe) informoval, že v roku 2010 dostal 881 žiadostí, ale len tri z nich boli uznané za prípustné a oprávnené a viedli k tomu, že príslušná spoločnosť musela zmeniť svoju stratégiu ochrany osobných údajov a webovú stránku. V roku 2011 bol počet sťažností 879 a v jednom prípade spoločnosť musela zmeniť svoju stratégiu ochrany osobných údajov. Podľa Ministerstva obchodu absolútnu väčšinu sťažností poskytovateľom alternatívneho riešenia sporov tvoria žiadosti spotrebiteľov, napríklad používateľov, ktorí zabudli svoje heslo a nemohli ho získať od internetovej služby. Na žiadosť Komisie ministerstvo obchodu vypracovalo nové kritériá vykazovania štatistiky, ktoré budú používať všetci poskytovatelia ARS. Rozlišujú medzi obyčajnými žiadosťami a sťažnosťami a poskytujú ďalšie objasnenie typov prijatých sťažností. Tieto nové kritériá sa však musia ďalej prediskutovať, aby sa zaručilo, že nové štatistiky v roku 2014 zahŕňajú všetkých poskytovateľov ARS, sú porovnateľné a poskytujú dôležité informácie na posúdenie účinnosti opravného mechanizmu. [47] Medzinárodné centrum pre riešenie problémov / americké arbitrážne združenie (ICDR/AAA) si účtuje „poplatok za podanie“ vo výške 200 USD a JAMS vo výške 250 USD. Ministerstvo obchodu informovalo Komisiu, že so združením AAA, najdrahším poskytovateľom riešenia sporov pre jednotlivcov, vypracovalo program špecifický pre systém bezpečného prístavu, ktorý znižuje náklady pre spotrebiteľov z niekoľko tisíc dolárov na paušálnu sadzbu 200 USD. [48] Pozri FAQ 11. [49] Príklady: Spoločnosť Amazon informovala ministerstvo obchodu, že využíva spoločnosť BBB ako svojho poskytovateľa riešenia sporov. Spoločnosť BBB však neuvádza spoločnosť Amazon v zozname svojich účastníkov riešenia sporov. Naopak, spoločnosť Arsalon Technologies (www.arsalon.net), poskytovateľ služby cloudového hosťovania, sa nachádza v zozname účastníkov riešenia sporov spoločnosti BBB pre systém bezpečného prístavu, ale táto spoločnosť nie je aktuálnym členom systému bezpečného prístavu (situácia k 1. októbru 2013). Spoločnosti BBB, TRUSTe a ďalší poskytovatelia služieb ARS by mali odstrániť alebo opraviť vyhlásenia o certifikácii. Mali by byť viazané vymáhateľnou požiadavkou na certifikovanie iba tých spoločností, ktoré sú členmi systému bezpečného prístavu. [50] Pozri rozhodnutie Komisie 2000/520/ES, strana 7 (Ďalší prenos). [51] Pozri: „Objasnenia týkajúce sa rámca bezpečného prístavu medzi USA a EÚ a technológie cloud computing“: http://export.gov/static/Safe%20Harbor%20and%20Cloud%20Computing%20Clarification_April%2012%202013_Latest_eg_main_060351.pdf [52] Tieto poznámky sa týkajú poskytovateľov cloudových služieb, ktorí nie sú členmi systému bezpečného prístavu. Podľa konzultačnej spoločnosti Galexia je „úroveň členstva v systéme bezpečného prístavu (a dodržiavanie zásad) medzi poskytovateľmi cloudových služieb celkom vysoká. Poskytovatelia cloudových služieb spravidla majú viacero vrstiev ochrany osobných údajov a často kombinujú priame dohody s klientmi a všeobecné stratégie ochrany osobných údajov. S jednou alebo dvomi dôležitými výnimkami poskytovatelia cloudových služieb v systéme bezpečného prístavu dodržiavajú kľúčové ustanovenia týkajúce sa riešenia sporov a presadzovania. V zozname nepravdivých tvrdení o členstve sa momentálne nenachádza žiadny významný poskytovateľ cloudových služieb.“ (Vystúpenie Chrisa Connollyho zo spoločnosti Galexia na dokazovaní Výboru LIBE k téme „Elektronické hromadné sledovanie občanov EÚ“). [53] Pozri prílohu 1 k rozhodnutiu o bezpečnom prístave: „Dodržiavanie týchto zásad môže byť obmedzené: a) na mieru potrebnú na splnenie požiadaviek národnej bezpečnosti, verejného záujmu alebo vymáhania práva; b) zákonmi, nariadeniami vlády alebo precedenčným právom, ktoré ustanovujú protichodné povinnosti alebo výslovné oprávnenia, za predpokladu, že pri vykonávaní každého takéhoto oprávnenia môže organizácia preukázať, že jej nedodržiavanie zásad je obmedzené do tej miery, ktorá je potrebná na splnenie vyššie stojacich legitímnych záujmov vyplývajúcich z takéhoto oprávnenia; alebo c) ak účinok určitej smernice v rámci právnych predpisov členského štátu umožňuje výnimky alebo odchýlky, za predpokladu, že takéto výnimky alebo odchýlky sa uplatňujú v porovnateľných súvislostiach. Sledujúc cieľ zvyšovania ochrany súkromia by sa organizácie mali snažiť vykonávať tieto zásady v úplnosti a transparentne, čo tiež znamená, že by v rámci svojich stratégií ochrany súkromia mali uviesť, v akých prípadoch sa budú pravidelne uplatňovať výnimky zo zásad povolené na základe vyššie uvedeného písmena b). Z tých istých dôvodoch sa predpokladá, že tam, kde je v súlade so zásadami a/alebo s právom USA možná voľba medzi určitými alternatívami, si organizácie podľa možnosti zvolia vyššiu úroveň ochrany.“ [54] Stanovisko 4/2000 k úrovni ochrany poskytovanej zásadami bezpečného prístavu prijaté 16. mája 2000 pracovnou skupinou zriadenou podľa článku 29. [55] Stanovisko 4/2000 k úrovni ochrany poskytovanej zásadami bezpečného prístavu prijaté 16. mája 2000 pracovnou skupinou zriadenou podľa článku 29. [56] Relatívne transparentné informácie v tomto zmysle poskytujú niektoré európske spoločnosti v systéme bezpečného prístavu. Napríklad, spoločnosť Nokia, ktorá má prevádzky aj v USA a je členom systému bezpečného prístavu, poskytuje vo svojej stratégii ochrany osobných údajov tento oznam: „Z kogentných ustanovení zákona môže pre spoločnosť Nokia vyplývať povinnosť poskytnúť vaše osobné údaje určitým orgánom alebo tretím stranám, ako sú napríklad orgány presadzovania práva v krajinách, kde pôsobíme my alebo tretie strany konajúce v našom mene.“