SK    SK 
 EURÓPSKA 
KOMISIA  
V Bruseli 16. 11. 2012  
COM(2012) 662 final 
  
SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU 
Prínos rámcovej smernice o morskej stratég ii (2008/56/ES) k vykon ávaniu existujúcich 
povinností, záväzkov a iniciatív členských štátov alebo EÚ na úrovni EÚ alebo na 
medzinárodnej úrovni v oblasti ochrany životného pr ostredia v morských vodách 
 
 
SK 2   SK SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU 
Prínos rámcovej smernice o mo rskej stratégii (2008/56/ES) k vykonávaniu existujúcich 
povinností, záväzkov a iniciatív členských štátov alebo EÚ na úrovni EÚ alebo na 
medzinárodnej úrovni v oblasti ochrany ži votného prostredia v morských vodách 
1. Ú VOD  
Cieľom rámcovej smernice o morskej stratégii ( ďalej len „morská smernica“ alebo „smernica 
MSFD“)1 je dosiahnu ť dobrý environmentálny stav mors kého prostredia EÚ do roku 2020 
a chrániť základňu zdrojov, od ktorej závisi a hospodárske a sociálne činnosti súvisiace 
s morom. Environmentál ny stav sa bude posudzova ť na základe 11 kvalitatívnych 
deskriptorov2, pričom sa zoh ľadní environmentálny stav , tlaky a vplyvy na morské 
ekosystémy. Dobrý stav sa má dosiahnu ť rozvojom a realizáciou stratégie pre morské vody 
v každom členskom štáte, pri čom táto stratégia sa bude zaobera ť všetkými vplyvmi a tlakmi 
ovplyvňujúcimi morské prostredie. Ústredným prvkom morskej smernice je i zvýšená 
cezhraničná spolupráca v rámci morských regiónov a subregiónov. 
Cieľom tejto správy je splni ť požiadavky článku 20 ods. 2 smernice MSFD: vyhodnoti ť 
prínos smernice k implementácii exis tujúcich povinností, záväzkov a iniciatív členských 
štátov alebo EÚ v oblasti oc hrany životného prostredia v morských vodách. Na ú čely tejto 
správy sa všetky tieto prvky budú súhrne ozna čovať pojmom „záväzky“, hoci niektoré z nich 
predstavujú povinnosti vyplýva júce z medzinárodných dohôd. 
Morská smernica prevádza ve ľmi veľké množstvo medzinárodných záväzkov a záväzkov EÚ 
týkajúcich sa ochrany životné ho prostredia v morskom prostredí do právneho poriadku Únie. 
Zohráva tiež významnú úlohu pri zlepšovaní súdržnosti činností EÚ a jej členských štátov 
v rámci medzinárodných dohôd. 
Celý rozsah týchto záväzkov bol podrobne analyzovaný v „Štúdii o prínose rámcovej 
smernice o morskej stratégii k existujúcim medzinárodným povinnostiam“3. Ťažiskom tejto 
správy je poukáza ť na prínos smernice MSFD k dodrži avaniu základných zásad stanovených 
na medzinárodnej úrovni k niektorým k ľúčovým medzinárodným záväzkom vrátane 
regionálnych morských dohovorov a k významným politikám EÚ. 
                                                 
1 Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/56/ES zo 17. júna 2008, ktorou sa ustanovuje rámec pre 
činnosť Spoločenstva v oblasti morskej environmentálnej politiky (rámcová smernica o morskej 
stratégii), Ú. v. EÚ L 164, 25.6.2008. 
2 11 deskriptorov: 1. Biodiverzita sa zachováva. 2. Nepôvodné druhy nespôs obujú nepriaznivé zmeny 
ekosystému. 3. Populácie druhov rýb využívaných na komer čné účely sú zdravé. 4. Zložky 
potravinových re ťazcov zabezpe čujú dlhodobú bohatos ť a rozmnožovanie. 5. Eutrofizácia je 
minimalizovaná. 6. Integrita morského dna zais ťuje fungovanie ekosystému. 7. Trvalá zmena 
hydrografických podmienok nemá nepriaznivý vplyv na ekosystém. 8. Koncentrácie kontaminujúcich 
látok nemajú žiadne ú činky. 9. Obsah kontaminujúcich látok v plodoch mora je na bezpe čnej úrovni. 
10. Morský odpad nespôsobuje škody. 11. Prívod energie (vrátane podmorského hluku) nemá 
nepriaznivý vplyv na ekosystém. 
3 http://ec.europa.eu/environment/marine/ 
 
SK 3   SK 2. V ŠEOBECNÉ ZÁSADY ENVIRONMENTÁLNEJ A  MORSKEJ POLITIKY  
V smernici MSFD sú pod ľa potreby zoh ľadnené niektoré všeobecné environmentálne zásady 
dohodnuté na medzinárodnej úrovni, napríklad zásady Deklarácie z Ria de Janeiro4. Tieto 
zásady boli opätovne potvrdené v dokumente so závermi z konferencie Rio+20 s názvom 
„Budúcnos ť, ktorú chceme“5. 
2.1. Ústredným prvkom rámcove j smernice o morskej straté gii je prístup založený 
na ekosystémoch  
Prístup k riadeniu morského prostredia zalo žený na ekosystémoch je rozhodujúcim prvkom 
smernice MSFD. Neexistuje jediná medzinárodne uznávaná definícia to hto prístupu, ale jeho 
celkovým cie ľom je zaisti ť, aby kolektívne tlaky ľudskej činnosti neprekro čili úroveň, ktorá 
narúša schopnos ť ekosystémov reagova ť.  
Rozhodnutia konferencie zmluvných strán Dohov oru OSN o biodiverzite (CBD) (rozhodnutia 
COP V/6 a VII/5) a johannesburský plán vykon ávania (JPoI) napríklad obsahujú explicitné 
požiadavky potvrdené na konf erencii Rio+20 prija ť alebo realizova ť prístup založený na 
ekosystémoch v oblasti riadenia ľudskej činnosti ovplyv ňujúcej morské prostredie. 
Morská smernica nielenže exp licitne hovorí o prístupe k ri adeniu morského prostredia 
založenom na ekosystémoch ako o usmer ňujúcej zásade (odôvodnenia 8 a 44), ale vyžaduje aj 
jeho uplat ňovanie v morských stratégiách ( články 1 a 3). Prostredníctvom smernice MSFD sa 
teda prístup založený na ekosystémoch stáv a právne záväznou zásadou v oblasti riadenia 
morského prostredia. 
2.2. Za členenie environmentálnych otázok do iných politík a integrované 
medzisektorové riadenie morských vôd 
Potreba za členiť ciele ochrany životného prostr edia do sociálno-ekonomických činností 
a iných politík sa často zdôraz ňuje v rámci medzinárodných nástrojov spolu s potrebou riadi ť 
morské prostredie a pobrežn é oblasti integrovaným spôsobom. Tieto požiadavky sú najmä 
súčasťou záväzkov Agendy 216, rozhodnutí dohovoru o biodiverzite a boli potvrdené 
v dokumente so závermi z konferencie Rio+20. Predstav ujú základnú zásadu 
environmentálnej politiky EÚ zdôraznenú v ZFEÚ7. V smernici MSFD je tento prístup 
explicitne stanovený ako jeden z cie ľov (článok 1 ods. 4). 
Na medzinárodnej úrovni sa pres adzujú špecifické nástroje na  integrované medzisektorové 
riadenie morských vôd. Bol vyvinutý prístu p integrovaného manažmentu pobrežných zón 
(IMPZ) ako nástroj na riadenie pobr ežných oblastí. Požiadavka prija ť a realizova ť IMPZ je 
explicitnou sú časťou Agendy 21 a protokolu IMPZ v rámci Barcelonského dohovoru. Ďalším 
doplnkovým nástrojom na riešenie konkuren čného využívania mora za sú časného zaistenia 
ochrany životného prostredia je proces námorn ého priestorového plánov ania (NPP), ktorý bol 
nedávno vytvorený a presadzuje sa na medzinárodnej úrovni (je sú časťou rozhodnutia COP 
X/29 dohovoru o biodiverzite). Rozvíja sa v kont exte integrovanej námo rnej politiky (INP) 
EÚ.  
                                                 
4 Deklarácia z Ria de Janeiro o životnom prostredí a rozvoji z konferencie OSN o životnom prostredí 
a rozvoji (UNCED) v roku 1992 obsahuje 27 základných zásad, ktorými sa majú riadi ť budúce 
rozhodnutia a politiky s oh ľadom na environmentálne dôsledky sociálno-ekonomického rozvoja. 
5 A/CONF.216/L.1. 
6 Agenda 21 je nezáväzný návrh a celosvetový ak čný plán pre udržate ľný rozvoj, na ktorom sa dohodlo 
na konferencii UNCED v roku 1992 http://www.un.org/esa/dsd/agenda21/  
7 Článok 11 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ). 
 
SK 4   SK Tým, že sa v morskej smernici zoh ľadňujú celkové kumulatívne vplyvy namiesto toho, aby sa 
regulovali jednotlivé konkrétne vyu žitia, prispieva sa k uskuto čneniu integrovaného riadenia 
morských vôd. V smernici sa od členských štátov vyžaduje, aby zahrnuli opatrenia 
priestorového a časového rozvrhnutia kontrol do svojich pr ogramov opatrení (p ríloha VI), ako 
sú napríklad IMPZ a NPP. 
2.3. Zásada predbežnej opatrnosti a zásada „zne čisťovateľ platí“ v morskom 
prostredí 
Zásada predbežnej opatrnosti a zásada „zne čisťovateľ platí“ sú dve zákl adné zásady politiky 
ochrany životného prostredia, pri čom obe majú základ v ZFEÚ8. Obe zásady sú sú časťou 
niekoľkých medzinárodných nástrojov zaoberajú cich sa environmentálnymi otázkami 
a v súvislosti s ochranou morského prostredia  sa konkrétne spomínajú už v Agende 21 (kap. 
17.22) a v dohovore o biodiverzite (roz hodnutia COP IV/5 a VIII/24).  
V súlade s týmito ustanoveniami sú obe zásady sú časťou odôvodnení 27 a 44 morskej 
smernice ako usmer ňujúce zásady jej uplat ňovania. Predovšetkým tvoria základ programov 
opatrení, ktoré členské štáty musia prija ť s cieľom zaistiť, aby ich morské vody dosiahli dobrý 
environmentálny stav.  
2.4. Adaptabilné riadenie na zákl ade poznatkov a informovanie a ú časť verejnosti  
Potreba adaptabilného riadenia  na základe poznatkov je k ľúčovou zásadou, ktorú takisto 
obsahujú mnohé medzinárodné záväzky9. Táto potreba má mimoriadny význam aj v oblasti 
ochrany morského prostredia, v ktorej je ešte stále mnoho nejasností.  
Tým, že sa v smernici MSFD vyžaduje po čiatočné posúdenie ( článok 8) a monitorovacie 
programy ( článok 11), prispieva k celosvetovej revíz ii stavu morského prostredia. Smernica 
navyše zais ťuje, že poznatková základ ňa, ktorá tak vznikne, bude slúži ť ako zdroj informácií 
pre následné opatrenia riadenia, preto že vyžaduje, aby environmentálne ciele ( článok 10) 
a programy opatrení ( článok 13) vychádzali z po čiatočného posúdenia. To vedie ku koncepcii 
adaptabilného riadenia, ktorá je explicitne uvedená v smernici MSFD ( článok 3 ods. 5) a ktorá 
vyžaduje aktualizáciu mo rských stratégií v šes ťročnom cykle.  
Tento prístup je v plnom súlade so záväzkom zavies ť pravidelný proces OSN pre celosvetové 
podávanie správ a posudzovanie stavu morské ho prostredia, ktorý podporuje adaptabilné 
riadenie na základe poznatkov. 
Ďalšími všeobecnými zásadami podporovanými na medzinárodnej úrovni v rámci 
environmentálnych záväzkov sú prístup k inform áciám, verejným konzultáciám a k vzdelaniu. 
Najmä Aarhuský dohovor10 je konkrétnou medzinárodnou dohodou, ktorá zavádza do praxe 
tento princíp deklarácie z Ria de Janeiro. Morská smernica obsahuje konkrétne a explicitné 
požiadavky ( článok 19 a príloha VI bod 8), ktoré pr ispievajú k plneniu týchto záväzkov. 
                                                 
8 Článok 191 ZFEÚ. 
9 Agenda 21, dohovor o biodiverzite a pravidelný proces OSN podporujú ad aptabilné riadenie a vä čšina 
regionálnych morských dohovorov zoh ľadňuje tento prístup vo svojich nástrojoch. 
10 Dohovor Európskej hospodárskej komisie OSN o prístupe k informáciám, ú časti verejnosti na 
rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v oblasti životného prostredia prijatý v roku 1998. 
 
SK 5   SK 3. V ÝZNAMNÉ MEDZINÁRODNÉ ZMLUVY A  MNOHOSTRANNÉ DOHODY O  ŽIVOTNOM 
PROSTREDÍ  
Okrem týchto všeobecných environmentálnych zásad obsahuje morská smernica ve ľké 
množstvo konkrétnejších záväzkov vychád zajúcich z mnohostranných dohôd o životnom 
prostredí a iných medzinárodných dohôd, ktoré sú sú časťou právneho poriadku EÚ pre 
morské vody. 
3.1. UNCLOS a IMO 
Dohovor OSN o morskom práve (UNCLOS) stanovuj e povinnosti a práva krajín v súvislosti 
s morami a oceánmi a obsahuje množstvo povi nností týkajúcich sa ochrany a zachovania 
morského prostredia. Patria sem napríklad us tanovenia o monitorovaní a posudzovaní stavu 
morského prostredia, predchádzaní zne čisťovaniu mora a požiadavky na celosvetovú 
a regionálnu spoluprácu. Morská  smernica uznáva a plne zoh ľadňuje povinnosti v rámci 
dohovoru UNCLOS11. Smernica okrem toho v rámci svojho zemepisného zamerania preberá 
požiadavku dohovoru UNCLOS, ab y štáty sledovali a merali riziká alebo ú činky znečistenia 
na morské prostredie12. Zahŕňa aj rôzne ďalšie povinnosti, pod ľa ktorých musia štáty prija ť 
opatrenia na prevenciu, znižovanie a riadenie zne čisťovania morského prostredia 
z pozemných zdrojov, prevenciu zne čisťovania morského dna a podložia a prevenciu 
zavádzania nepôvodných druhov. Smernica MSFD preberá aj ustanovenia dohovoru UNCLOS v súvislosti s udržate ľným rybným hospodárstvom, akvakultúrou, inováciami 
a investíciami do výskumu. V neposlednom rade  prostredníctvom dôrazu na regionálnu 
spoluprácu umož ňuje štátom plni ť povinnos ť vychádzajúcu z dohovoru UNCLOS 
spolupracova ť pri ochrane morského prostredia
13. 
Niektoré ustanovenia dohovoru UNCLOS, najm ä tie, ktoré sa týkajú obmedzenia 
znečisťovania pri zdroji a vyp racovávania posúdení vplyvov na životné prostredie, sa 
nachádzajú aj v právnych predpisoch mimo smernice MSFD, napríklad v smernici o IPKZ14 
a smerniciach o EIA a SEA15. 
To isté možno poveda ť o pravidlách Medzinárodnej námornej organizácie (IMO), ako sú 
pravidlá, ktoré patria do rámca dohovoru MARPOL16 upraveného protokolom z roku 1987, 
alebo sú sú časťou dohovoru OPRC a jeho protokolu OPRC-HNS17, ale aj o Dohode 
o spolupráci pri odstra ňovaní zne čistenia Severného mora ropou a inými škodlivými látkami 
(ktorá je však mimo IMO)18. Mnoho právnych predpisov EÚ dop ĺňa smernicu MSFD 
a praktickými riešeniami a mechanizmami prispieva k riešeniu cie ľov smernice MSFD. Je to 
napríklad smernica o štátnej prístavnej kontrole19, smernica o zberných zariadeniach na odpad 
                                                 
11 Pozri odôvodnenie 17 smernice MSFD. 
12 Pozri článok 11 a prílohu V k smernici MSFD. 
13 Pozri článok 6 smernice MSFD. 
14 Smernica 2008/1/ES o integrovanej prevencii a kontrole zne čisťovania životného prostredia, Ú. v. EÚ L 
24, 29.1.2008, s. 8 – 29. 
15 Smernice 2011/92/EÚ a 2001/42/ES. 
16 Medzinárodný dohovor o zabránení zne čisťovaniu z lodí (MARPOL). 
17 Medzinárodný dohovor o pripravenosti, reakcii a spolupráci v súvislosti so zne čistením ropou 
a protokol o pohotovosti, zásahoch a spolupráci v prípadoch zne čistenia nebezpe čnými a škodlivými 
látkami. 
18 Dohoda o spolupráci pri vysporiadavaní sa so zne čisťovaním Severného mora ropou a inými 
škodlivými látkami. 
19 Smernica 2009/16/ES, Ú. v. EÚ L 131, 28.5.2009, s 57 – 100. 
 
SK 6   SK v prístavoch EÚ20 alebo rozhodnutie Rady o ustanovení mechanizmu Spolo čenstva v oblasti 
civilnej ochrany21. 
3.2. Smernica MSFD ako k ľúčový prínos k plneniu medzinárodných záväzkov 
v oblasti morskej biodiverzity 
Morská smernica je prvým legi slatívnym nástrojom EÚ, ktorý sa explicitne týka ochrany 
morskej biodiverzity ako celku. Obsahuje konkrétny regula čný cieľ „zachova ť biodiverzitu do 
roku 2020“, ktorý je k ľúčový na dosiahnutie dobrého environmentálneho stavu oceánov 
a morí. Spolu so smernicami o vtákoch a biotopoch22 preto predstavuje silný politický 
a právny rámec pre plnenie medzinárodných záväzkov spojených s ochranou morskej 
biodiverzity, napríklad záväzkov v rámci dohovoru o biodiverzite (uvedených v odôvodnení 
18 smernice MSFD) alebo Dohovoru o medzinárodnom obchode s ohrozenými druhmi vo ľne 
žijúcich živo číchov a rastlín. 
Okrem uplat ňovania prístupu založeného na ekosystémoch pod ľa dohovoru o biodiverzite 
a zásady adaptabilného riadenia  sa smernica MSFD zaoberá aj niektorými konkrétnejšími 
požiadavkami dohovoru o biodiverzite, napríkla d vytvorením chránených morských oblastí, 
ktoré musia členské štáty zahrnú ť do svojich morských stratégií ako sú časť celkového 
prístupu k ochrane morského prostredia. Smerni ca navyše spojí tieto chránené morské oblasti 
vytvorené v rámci rôznych iných povinností na úrovni EÚ alebo medzinárodných povinností 
do jedného rámca: súdržnej a re prezentatívnej siete chránený ch morských oblastí (pozri časť 
5 ďalej). 
3.3. Spojenie s medzinárodnými z áväzkami v oblasti zmeny klímy 
Morská smernica sa zaoberá vplyvmi zmeny klímy na oceány, čím nepriamo prispieva 
k plneniu Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy (UNFCC) a iných nástrojov ur čených 
na riešenie tejto problematiky.  
Smernica MSFD zlepšuje poznatky o vplyve zme ny klímy na morské prostredie. Vyžaduje od 
členských štátov, aby vo svojich po čiatočných posúdeniach zvážili rô zne faktory súvisiace 
s klímou, napríklad zmeny teploty mora a ľadovej pokrývky a acidifikáciu oceánu. 
Morské stratégie členských štátov v rámci smernice MSFD môžu by ť zamerané aj na 
prispôsobovanie sa zmene klímy. Vzh ľadom na to, že tlaky a vplyvy sa môžu meni ť 
v závislosti od rozli čných modelov ľudskej činnosti a vplyvom zmeny klímy, stanovenie 
dobrého environmentálne stavu sa možno bude musie ť časom upravova ť23. 
Zdravý oceán napokon zohráva dôležitú zmier ňujúcu úlohu ako úložisko oxidu uhli čitého. 
Morskú oblas ť možno využi ť na účely výroby obnovite ľnej energie a na zachytávanie 
a ukladanie oxidu uhli čitého (CCS). Tlaky a vplyvy týchto ľudských činností treba riadi ť 
práve v rámci smernice. 
                                                 
20 Smernica 2000/59/ES, Ú. v. ES L 332, 28.12.2000, s. 81 – 90, naposledy zmenená a doplnená 
nariadením (ES) č. 1137/2008. 
21 Rozhodnutie Rady 2007/779/ES, Euratom (prepracovanie). 
22 Smernica 92/43/EHS o ochrane prirodzených biotopov a vo ľne žijúcich živo číchov a rastlín 
a kodifikovaná smernica o vtákoch 2009/147/ES, Ú. v. EÚ L 20, 26.1.2010, s. 7 – 25. 
23 Odôvodnenie 34. 
 
SK 7   SK 4. K ĽÚČOVÁ ÚLOHA REGIONÁLNYCH MORSKÝCH DOHOVOROV  
Morských vôd v rámci smernice MSFD sa týka jú štyri regionálne morské dohovory (RSC): 
Dohovor o ochrane morského prostredia se verovýchodného Atlantiku (OSPAR), Dohovor 
o ochrane morského prostredia Baltského mo ra (HELCOM), Dohovor o ochrane morského 
prostredia a pobrežnej oblasti Stredo zemného mora (Barcelonský dohovor) a Dohovor 
o ochrane Čierneho mora pred zne čistením (Bukureštský dohovor)24. Sú medzi nimi ur čité 
výrazné rozdiely, najmä pokia ľ ide o úlohu krajín mimo EÚ (n apr. v oblasti Baltského mora 
je 9 z 10 zmluvných strán členskými štátmi EÚ , kým v obl asti Stredozemného mora len 7 
z 22).  
Cieľom regionálnych morských dohovorov je zlepšova ť regionálne riadenie morských 
regiónov a posilni ť ochranu morského prostredia. Morská smernica obsahuje mnohé 
ustanovenia, ktoré majú zaisti ť, aby jej vykonávanie nielen prispievalo k činnostiam v rámci 
dohovorov, ktoré sa týkajú morských regiónov a subregiónov EÚ, ale aby z týchto činností aj 
vychádzalo.  
V článku 6 ods. 1 sa jednozna čne vyžaduje od členských štátov, aby na dosiahnutie 
koordinácie využívali existujúce re gionálne inštitucionálne štr uktúry zamerané na spoluprácu 
vrátane tých, ktoré vznikli v rámci regi onálnych morských dohovor ov. V rámci viacerých 
z týchto dohovorov sa výslovne dohodlo, že prevezmú úlohu u ľahčiť vykonávanie smernice 
MSFD na regionálnej úrovni. V článku 6 ods. 2 sa od členských štátov vyžaduje, aby 
s cieľom vypracova ť a vykonáva ť morské stratégie vynalo žili maximálne úsilie na 
koordináciu svojich činností s tretími krajinami a využili pri tom príslušné medzinárodné fóra 
vrátane mechanizmov regionálnych morskýc h dohovorov a aby, ak je to vhodné, rozšírili 
koordináciu a spol uprácu na všetky členské štáty vrátane vnútrozemských krajín. 
Smernica MSFD zais ťuje, aby sa regionálne morské dohovory a ďalšie medzinárodné dohody 
zohľadňovali vo všetkých fázach tvorby morskýc h stratégií, aby použité metódy boli 
konzistentné v jednotlivých morských regi ónoch a subregiónoch a aby sa zoh ľadnili 
cezhraničné vplyvy.  
Na druhej strane morská smernica prispieva k plneniu povinností a dôl ežitých záväzkov EÚ 
a členských štátov v rámci týchto  regionálnych morských dohovorov. 
To zahŕňa napríklad povinnosti prija ť všetky možné opatrenia na odstránenie zne čistenia a na 
zabránenie zne čisteniu z morských a pozem ných zdrojov vrátane vplyvu vypúš ťania 
z bodových zdrojov na morské prostred ie. Regionálne morské dohovory tiež za členili 
explicitné záväzky prija ť alebo realizova ť prístup k riadeniu morských vôd založený na 
ekosystémoch a chráni ť morské zdroje, a to vrátane povinností prija ť opatrenia na ochranu 
a zachovanie ekosystémov a biologickej diverzity, ako sú požiadavky na reguláciu zavádzania 
invazívnych druhov. Morská smer nica preberá všetky tieto prvky ako rozhodujúce faktory na 
dosiahnutie dobrého environmentálneho stavu. 
Regionálne morské dohovory obsahujú aj ustanove nia o prístupe k informáciám o stave 
morského prostredia, o povinnosti štátov za čať monitorovacie a výskumné programy 
a o následnej povinnosti podáva ť správy, ktoré sú sú časťou morskej smernice (pozri časť 2.4). 
                                                 
24 Pozri odôvodnenie 19 smernice MSFD. 
 
SK 8   SK 5. S MERNICA MSFD  A INÉ DÔLEŽITÉ POLITIKY EÚ  
Mnohé politiky EÚ majú vplyv na morské prostredie . Sú to najmä tie, ktoré sa týkajú rybného 
hospodárstva, dopravy, priemyslu, po ľnohospodárstva, regionálneho rozvoja, výskumu, 
energetiky, vonkajších vz ťahov, ako aj dôležitých prvkov environmentálnej politiky, 
napríklad vody. Tieto politi ky však nie sú konkrétne ur čené na ochranu morského prostredia 
koordinovaným spôsobom. Ľudské činnosti ovplyv ňujúce morské prostred ie sa preto riešia 
v rámci jednotlivých odvetví.  
Zámerom smernice MSFD je prostredníctvom  zaistenia súdržnosti, konzistentnosti 
a začlenenia opatrení prijatých v nadväznosti na  rôzne iné právne nástroje EÚ dosiahnu ť svoj 
kľúčový cieľ. Preto, ako je ustanovené v článku 20, je pri uvažovaní  o prínose smernice 
MSFD k plneniu medzinárodných povi nností a záväzkov potrebné zobra ť do úvahy 
povinnosti a opatrenia stanovené v rámci i ných právnych predpisov EÚ na úrovni 
Spoločenstva.  
S morskou smernicou úzko súvisí rámcová smernica o vode25. Stanovuje sa v nej cie ľ 
dosiahnuť do roku 2015 dobrý stav všetkých podzem ných a povrchových vôd EÚ vrátane 
pobrežných vôd, čím dopĺňa cieľ morskej smernice dosiahnu ť dobrý environmentálny stav. 
Opatrenia prijaté v rámci smernice o vode znížia zne čisťovanie mora a prísun živín 
z pozemných zdrojov a budú chráni ť ekosystémy v pobrežných a brakických vodách, ktoré sú 
dôležitými miestami trenia mnohých druhov morských rýb. 
V smernici 2011/92/EÚ je st anovená požiadavka uskuto čniť posúdenie vplyvov na životné 
prostredie (EIA) v prípade projektov a činností v EÚ na zemi i v mori. Podobné povinnosti 
týkajúce sa prípravy plánov a programov exis tujú aj v rámci smernice 2001/42/ES, známej 
ako smernica o strategickom environmentálnom hodnotení (SEA). Smernica MSFD neobsahuje výslovnú požiadavku vykonáva ť strategické enviro nmentálne hodnotenie 
v prípade plánov a programov s vplyvom na mors ké prostredie. Smernica o SEA však platí 
sama osebe, ako to potvrdil aj Súdny dvor
26, a to za predpokladu, že sú splnené jej 
podmienky, konkrétne to, že príslušný plán us tanovuje rámec pre budúci  rozvoj projektov. 
V závislosti od obsahu teda môžu morské stratégie podlieha ť strategickému 
environmentálnemu hodnoteniu. V rámci pr ogramov opatrení sa pravdepodobne budú musie ť 
vykonať strategické environmentálne hodnotenia, pret ože v prílohe VI k smernici MSFD sa 
predpokladá, že sa môžu sta ť rámcom pre budúce projekty a činnosti. .  
V smernici o biotopoch27 (článok 6) sa navyše vyžaduje vykonanie príslušného posúdenia pre 
akékoľvek plány alebo projekty, ktoré budú ma ť pravdepodobne výrazný vplyv na osobitné 
chránené územia (SAC) vytvorené v rámci tejt o smernice a na osobitne chránené územia 
(SPA) vytvorené v rámci smernice o vtákoch. Ke ďže tieto osobitné chránené územia 
prispievajú k chráneným morským oblastia m vytvoreným v rámci smernice MSFD, pre 
morské stratégie a programy opatrení týkajúce sa týchto činností sa normálne vyžaduje 
posúdenie pod ľa článku 6 smernice o biotopoch. Tieto posúdenia môžu by ť začlenené do 
postupov v rámci SEA.  
                                                 
25 Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec 
pôsobnosti pre opatrenia Spolo čenstva v oblasti vodného hospodárstva.  Ú. v. ES L 327, 22.12.2000.  
26 Pozri prípady: vec C-105/09 a vec C-295/10. 
27 SMERNICA RADY 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a vo ľne žijúcich 
živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, 22.7.1992, s. 7). 
 
SK 9   SK Európska únia si stanovila množstvo politick ých záväzkov na najvyššej úrovni v oblasti 
ochrany biodiverzity. Hlavným cie ľom je zastavi ť stratu biodiverzity a úpadok 
ekosystémových služieb v EÚ do roku 2020 a obnovi ť ich v čo najväčšej možnej miere. Tieto 
politické ciele boli ukotven é v stratégii EÚ v oblas ti biodiverzity do roku 202028 a sú uvedené 
v konkrétnych cie ľoch a opatreniach spoj ených s dosiahnutím cie ľa morskej smernice a iných 
právnych predpisov EÚ týkajúcich sa ochrany ohrozených druhov a udržate ľného využívania 
populácií rýb. 
Podľa smernice o biotopoch a smernice o vtákoch majú členské štáty zaisti ť priaznivý stav 
ochrany skupiny morských bi otopov a druhov a pozitívny popula čný stav všetkých morských 
druhov vyskytujúcich sa v prírode vr átane migrujúcich druhov vtákov. Ve ľká časť 
pobrežných a morských oblastí EÚ už bola alebo bude pod ľa týchto smerníc ozna čená ako 
lokalita sústavy Natura 2000. V sm ernici MSFD sa uznáva skuto čnosť, že vytvorenie 
chránených morských oblastí vrát ane lokalít sústavy Natura 2000, ktoré sú alebo budú takto 
označené podľa smernice o biotopoch a smernice o vtákoch, je dôležitým príspevkom 
k dosiahnutiu dobrého environmentálneho stavu a vyžaduje si za členenie sietí chránených 
morských oblastí do programov opatrení v rámci morských stratégií ( článok 13 ods. 4). 
V článku 13 ods. 4 smernice MSFD sa navyše vyžaduje, aby siete chránených morských 
oblastí boli zosúladené a reprezentatívne a aby primerane prihliadali na diverzitu 
ekosystémov, ktoré ich tvoria, pri čom ide výslovne za hranice požiadaviek sústavy Natura 
2000, keď tieto siete rozširuje aj o chránené mo rské oblasti, ktoré boli vytvorené v rámci 
regionálnych morských dohovorov. V článku 13 ods. 5 sa navyše zais ťuje, aby sa vytvorilo 
explicitné prepojenie medzi vytvorením chráne ných morských oblastí a možnými opatreniami 
v rámci spolo čnej politiky v oblasti rybného hospodárs tva (SPRH). Smernica MSFD teda 
v tomto konkrétnom prípade funguje ako rámec, do ktorého možno za členiť existujúce 
opatrenia a doplni ť ich novými iniciatívami.  
Čo sa týka regulácie činností rybolovu a akvakultúry, SPR H stanovuje prístup k riadeniu 
spoločných zdrojov rybného hospodárstva EÚ založený na spolupráci. Navrhovanou 
reformou SPRH v roku 201129 sa vyžaduje, aby všetky populácie rýb boli nad úrov ňou, pri 
ktorej je možné dosiahnu ť maximálny udržate ľný výnos, a aby sa zoh ľadnil vplyv rybolovu 
na životné prostredie. Re forma vyslovene vyžaduje za členenie cie ľov smernice MSFD. 
Morská smernica teda dop ĺňa SPRH, pri čom predstavuje spojenie medzi politikami v oblasti 
rybného hospodárstva a inými rozhodujúcimi aspektmi ochrany životného prostredia (ako sú zachovanie biodiverzity, ochrana biotopov a súvisiacich druhov). 
Na stupeň budúceho zne čistenia morského prostredia majú vplyv rôzne legislatívne nástroje 
EÚ, napríklad smernica o dusi čnanoch
30, smernica o prioritných látkach31 a rámcová smernica 
o odpade32. Smernica MSFD dop ĺňa tieto konkrétne právne predpisy EÚ.  
Existuje tiež úzke prepojenie medzi mors kou smernicou a politikou EÚ v oblasti civilnej 
ochrany, ktorá stanovuje rámec spolupráce na úr ovni EÚ pri riadení všetkých typov katastrof 
                                                 
28 KOM(2011) 244 v kone čnom znení. Naše životné poistenie, náš prírodný kapitál: stratégia EÚ v oblasti 
biodiverzity do roku 2020. 
29 KOM(2011) 425 v kone čnom znení. Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o spolo čnej 
rybárskej politike. 
30 Smernica 91/676/EHS, Ú. v. ES L 375, 31.12.1991, s. 1 – 8, naposledy zmenená a doplnená nariadením 
(ES) č. 1137/2008 (Ú. v. EÚ L 311, 21.11.2008, s. 1 – 54). 
31 Smernica 2008/105/ES, Ú. v. EÚ L 348, 24.12.2008, s. 84 – 97. 
32 Smernica 2008/98/ES, Ú. v. EÚ L 312, 22.11.2008, s. 3 – 30. 
 
SK 10   SK vo všetkých fázach cyklu riadenia katastrof vrátane prevencie, pripravenosti, reakcie 
a obnovy33.  
Morská smernica je aj environmentálnym pilierom integrovanej námornej politiky (INP). Jej 
funkcia je zdôraznená v celej škále opatrení v rámci INP vrát ane námorného priestorového 
plánovania, poznatkov o mori a regionálnych stratégií.  
Morská smernica teda udáva smer a pris pieva k plneniu rôznych povinností, záväzkov 
a iniciatív na úrovni EÚ, zabezpe čuje ich udržate ľnosť a prispieva k cie ľu väčšej súdržnosti, 
ktorý je stanovený v jej článku 1 ods. 4. 
6. P OHĽAD DO BUDÚCNOSTI : SMERNICA MSFD  A UPLATŇOVANIE ZÁVEROV 
Z KONFERENCIE RIO+20 
Dokument so závermi z konferen cie Rio+20 s názvom „Budúcnos ť, akú chceme“ odzrkad ľuje 
viaceré koncepcie obsiahnuté v morskej smernici. Obsahuje záväzok chráni ť a obnovova ť 
zdravie, produktivitu a odolnos ť oceánov a morských ekosystémov a zachováva ť ich 
biodiverzitu, čím umož ňuje ich ochranu a udržate ľné využívanie sú časnými a budúcimi 
generáciami. Zdôraz ňuje potrebu ú činne uplat ňovať prístup založený na ekosystémoch 
a prístup predbežnej opatrnosti pri riadení činností s vplyvom na morské prostredie. 
Dokument obsahuje aj konkrétne  záväzky vrátane potreby koor dinovaných stratégií na boj 
proti znečisteniu a potreby prija ť opatrenia na výrazné zníženie morského odpadu do roku 
2025 či opatrenia v oblasti inva zívnych druhov. Smernica MSFD bude jednou z hlavných 
politík EÚ, v rámci ktorej sa budú v EÚ plni ť záväzky z konferencie Rio+20 v oblasti mora. 
Zásadným rozhodnutím v Riu de Janeiro bolo naliehavo rieši ť aj otázku ochrany 
a udržateľného využívania morskej biologickej diverz ity oblastí mimo rá mca vnútroštátnych 
jurisdikcií vrátane prijatia rozhodnutia o rozvoji medzinárodného nástroja v rámci dohovoru 
UNCLOS. Pri plnení tohto cie ľa treba zoh ľadniť potrebu zachováva ť morskú biodiverzitu 
v súlade s dohodou z Ria de Janeiro a s ustanov eniami smernice MSFD. Musia sa tiež prija ť 
opatrenia v jednotlivých odvetviach, na ktorýc h sa dohodlo v Riu de Janeiro, a to najmä 
v oblasti rybného hospodárstva. To zah ŕňa potrebu zintenzívni ť úsilie o naliehavé splnenie 
cieľa zachova ť alebo obnovi ť do roku 2015 populácie rýb na úrove ň, na ktorej je možné 
dosiahnuť maximálny udržate ľný výnos34, ako aj potrebu rozšíri ť opatrenia na riadenie 
vedľajších úlovkov, odvrhnutých úlovkov a iných nepriazniv ých vplyvov rybolovu na 
ekosystémy vrátane odstránenia deštruktívnych rybolovných postupov. 
Smernica MSFD okrem toho podobne ako dohovor  o biodiverzite kombinuje ochranu 
a udržateľné využívanie a je nevyhnutná na dosiahnutie ekologického („zeleného“) 
hospodárstva. Na základe záverov konferencie Rio+20 bude EÚ aj na ďalej podporova ť 
„modré hospodárstvo“, ktoré rozširuje zásady zeleného hospodárstva okrem iného aj na 
ochranu a udržate ľné využívanie morských zdrojov. 
                                                 
33 Rozhodnutie Rady 2007/779/ES, Euratom o ustanovení mechanizmu Spolo čenstva v oblasti civilnej 
ochrany (prepracovanie). 
34 Cie ľ, na ktorom sa prvýkrát dohodlo na Svetovom samite o udržate ľnom rozvoji v Johannesburgu 
v roku 2002. 
 
SK 11   SK 7. Z ÁVER  
Smernica MSFD je rámcová smernica, ktor á podporuje integrovaný prístup a prístup 
k ľudským činnostiam ovplyv ňujúcim morské prostredie vychádzajúci z adaptabilného 
riadenia. Svojím charakterom ide o pružný pol itický nástroj, ktorý prenáša medzinárodné 
záväzky do politík EÚ týkajúcich sa vôd EÚ. V budúcnosti táto pružnos ť vrátane 
pravidelného 6-ro čného cyklu aktualizácie morských stra tégií umožní prispôsobenie smernice 
novým záväzkom, napríklad tým, ktoré vypl ývajú zo záverov z konferencie Rio+20 
a následných opatrení. 
Vzhľadom na zemepisné zameranie morskej sm ernice, ktoré nezasahuje do šíreho mora, 
nepatria do jej rozsahu pôsobnosti všetky medzinárodné záväzky týkajúce sa morského 
prostredia. V mnohých iných prípadoch sú rôzne legislatívne nástroje EÚ lepšie uspôsobené 
na plnenie medzinárodných záväzkov v konkrétnych odvetviach. Pozitívnym zistením je to, 
že čoraz viac pôsobia v sú činnosti s mechanizmami smernice MSFD a prispievajú k plneniu 
jej cieľov.  
Morská smernica teraz vstupuje do k ľúčovej fázy vykonávania pros tredníctvom prípravy 
počiatočných posúdení, ur čovania dobrého environmentá lneho stavu a stanovenia 
environmentálnych cie ľov členskými štátmi, ktoré bude Európska komisia analyzova ť 
z hľadiska primeranosti a súdržnosti. Úrove ň ambícií, s ktorými budú členské štáty plni ť 
mnohé medzinárodné záväzky za členené do smernice MSFD, bude  teda úzko spojená so 
spôsobom, akým sa definuje dobrý enviro nmentálny stav, a s následnou plnohodnotnou 
realizáciou ustanovení smer nice na vnútroštátnej úrovni. 
V tejto súvislosti budú aj na ďalej zohráva ť veľmi dôležitú úlohu re gionálne morské dohovory, 
ktoré budú úzko súvisie ť s činnosťami nadväzujúcimi na prvé hlavné ciele vykonávania 
morskej smernice, čím sa zaistí lepšia súdržnos ť vnútroštátnych prístupov  v rámci príslušného 
regiónu.