SPOLOČNÁ POZÍCIA (ES) č. 12/2007

prijatá Radou 23. júla 2007

na účely prijatia smernice Európskeho parlamentu a Rady …/…/ES z …, ktorou sa ustanovuje rámec pre činnosť Spoločenstva v oblasti morskej environmentálnej politiky (rámcová smernica o morskej stratégii)

(Text s významom pre EHP)

(2007/C 242 E/02)

EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 175 ods. 1,

so zreteľom na návrh Komisie,

so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),

so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2),

konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy (3),

keďže:

Morské prostredie predstavuje vzácne dedičstvo a ako také sa musí chrániť, zachovávať, a ak je to možné, obnovovať s konečným cieľom zachovať biodiverzitu a zabezpečiť existenciu rozmanitých a dynamických oceánov a morí, ktoré sú čisté, zdravé a produktívne. V tomto ohľade by sa touto smernicou mal zabezpečiť environmentálny pilier budúcej morskej politiky Európskej únie.

Vypracovanie tematickej stratégie a jej vykonávanie by sa malo zamerať na zachovanie morských ekosystémov. Tento prístup by mal zahŕňať chránené oblasti a mal by sa zaoberať všetkými ľudskými činnosťami, ktoré vplývajú na morské prostredie.

Na dosiahnutie uvedených cieľov je potrebný transparentný a ucelený právny rámec. Tento rámec by mal prispieť k súdržnosti jednotlivých politík a posilniť začlenenie environmentálnych otázok do iných politík, ako napríklad do spoločnej politiky v oblasti rybného hospodárstva, spoločnej poľnohospodárskej politiky a iných príslušných politík Spoločenstva. Legislatívny rámec by mal poskytovať celkový rámec činnosti a umožniť, aby prebiehajúca činnosť bola koordinovaná, konzistentná a riadne integrovaná s činnosťou prebiehajúcou podľa iných právnych predpisov Spoločenstva a medzinárodných dohôd.

Každý členský štát by preto mal vypracovať pre svoje morské vody morskú stratégiu, ktorá bude napriek špecifickému zameraniu na jeho vlastné vody odzrkadľovať celkovú perspektívu príslušného morského regiónu alebo subregiónu. Konečným výsledkom morských stratégií by mala byť realizácia programov opatrení určených na dosiahnutie alebo udržanie dobrého environmentálneho stavu. Od členských štátov by sa však nemalo vyžadovať, aby podnikali osobitné kroky, ak neexistuje významné riziko pre morské prostredie alebo ak by náklady boli neprimerané riziku pre morské prostredie, pod podmienkou, že akékoľvek rozhodnutie nevyvíjať činnosť sa riadne odôvodní.

Z dôvodu cezhraničného charakteru morského prostredia by členské štáty mali spolupracovať, aby sa zabezpečilo koordinované vypracúvanie morských stratégií pre jednotlivé morské regióny alebo subregióny. Keďže morské regióny alebo subregióny si členské štáty delia s inými členskými štátmi i tretími krajinami, členské štáty by mali vynaložiť všetko úsilie na to, aby sa zabezpečila úzka koordinácia so všetkými členskými štátmi a tretími dotknutými krajinami. Ak je to praktické a vhodné, mali by sa na zabezpečenie takejto koordinácie využiť existujúce inštitucionálne štruktúry zriadené v morských regiónoch alebo subregiónoch, a najmä regionálne morské dohovory.

Členské štáty s hranicami v rovnakom morskom regióne alebo subregióne, na ktorý sa vzťahuje táto smernica a v ktorom je stav mora natoľko kritický, že je potrebné bezodkladne konať, by sa mali snažiť dohodnúť na pláne činnosti vrátane skoršieho začatia plnenia programov opatrení. V takýchto prípadoch by sa mala Komisia vyzvať, aby zvážila poskytnutie podpory členským štátom pre ich zvýšené úsilie o zlepšenie morského prostredia tým, že daný región stanoví za pilotný projekt.

Táto smernica by mala podporovať aj jednoznačné stanovisko, ktoré Spoločenstvo v súvislosti s Dohovorom o biologickej diverzite schváleným rozhodnutím Rady 93/626/EHS (9) zaujalo k otázkam zastavenia straty biodiverzity, zabezpečenia trvalo udržateľného využívania a zachovávania morskej biodiverzity a zriadenia globálnej siete chránených morských oblastí do roku 2012. Okrem toho by mala prispieť k dosiahnutiu cieľov siedmej konferencie strán Dohovoru o biologickej diverzite, ktorá prijala starostlivo zostavený program prác týkajúcich sa morskej a pobrežnej biodiverzity s množstvom cieľov, zámerov a činností zameraných na zastavenie straty biologickej diverzity na národnej, regionálnej a globálnej úrovni a zabezpečenie schopnosti morských ekosystémov podporovať poskytovanie tovaru a služieb, ako aj pracovný program pre chránené oblasti s cieľom zriadiť a udržiavať ekologicky reprezentatívne systémy chránených morských oblastí do roku 2012. K tomuto procesu významne prispeje povinnosť členských štátov určiť podľa smernice o vtákoch a smernice o biotopoch lokality sústavy Natura 2000.

Táto smernica by mala prispievať k plneniu povinností a významných záväzkov Spoločenstva a členských štátov vyplývajúcich z niekoľkých súvisiacich medzinárodných dohôd týkajúcich sa ochrany morského prostredia pred znečisťovaním: Dohovor o ochrane morského prostredia v oblasti Baltského mora schválený rozhodnutím Rady 94/157/ES (10) , Dohovor o ochrane morského prostredia v severovýchodnom Atlantiku schválený rozhodnutím Rady 98/249/ES (11) , vrátane jeho novej prílohy V o ochrane a zachovaní ekosystémov a biologickej rozmanitosti tejto morskej oblasti a príslušného dodatku 3 schválených rozhodnutím Rady 2000/340/ES (12) , Dohovor o ochrane morského prostredia a pobrežných oblastí Stredozemného mora schválený rozhodnutím Rady 77/585/EHS (13) a jeho zmeny a doplnenia z roku 1995 schválené rozhodnutím Rady 1999/802/ES (14) , ako aj jeho protokol o ochrane Stredozemného mora proti znečisťovaniu z pozemných zdrojov schválený rozhodnutím Rady 83/101/EHS (15) a jeho zmeny a doplnenia z roku 1996 schválené rozhodnutím Rady 1999/801/ES (16) . Táto smernica by mala prispieť aj k plneniu povinností členských štátov vyplývajúcich z Dohovoru o ochrane Čierneho mora pred znečistením, na základe ktorého prijali významné záväzky týkajúce sa ochrany morského prostredia pred znečistením. Spoločenstvo ešte nie je stranou dohovoru, ale má vo vzťahu k nemu štatút pozorovateľa.

Je potrebné vyzvať tretie krajiny, ktorých morské vody patria do rovnakého morského regiónu alebo subregiónu ako členský štát, aby sa zapojili do procesu ustanoveného v tejto smernici, čím by uľahčili dosiahnutie dobrého environmentálneho stavu v dotknutom morskom regióne alebo subregióne.

Ako prvý krok v rámci prípravy programu opatrení by členské štáty mali v morských regiónoch alebo subregiónoch uskutočniť analýzu charakteristík svojich morských vôd a tlakov a vplyvov na ne, pričom by mali zistiť prevládajúce tlaky a vplyvy na tieto vody, a hospodársku a sociálnu analýzu ich využívania a nákladov súvisiacich so zhoršovaním stavu morského prostredia. Ako základ pre svoje analýzy môžu využiť posúdenia, ktoré sa už vykonali v kontexte regionálnych morských dohovorov.

Na základe týchto analýz by potom členské štáty mali určiť pre svoje morské vody súbor charakteristík dobrého environmentálneho stavu. Na tieto účely je vhodné prijať opatrenia na vytvorenie kritérií a metodických noriem, aby sa zabezpečila jednotnosť a možnosť porovnávať morské regióny a subregióny, pokiaľ ide o mieru, do ktorej sa v nich dobrý environmentálny stav dosahuje.

V tejto súvislosti by sa mali ustanoviť dva osobitné prípady. Prvý osobitný prípad sa týka situácie, keď členský štát nie je schopný splniť svoje environmentálne ciele z dôvodu činnosti alebo nečinnosti, za ktorú nie je dotknutý členský štát zodpovedný, alebo z prírodných príčin alebo pôsobením vyššej moci, alebo z dôvodu opatrení, ktoré tento členský štát prijal pre prvoradý verejný záujem, ktorý prevažuje nad negatívnym vplyvom na životné prostredie, alebo pretože prírodné podmienky neumožňujú, aby sa stav morských vôd včas zlepšil. Dotknutý členský štát by mal zdôvodniť, prečo sa nazdáva, že takýto osobitný prípad nastal, a identifikovať príslušnú oblasť, a mal by prijať primerané opatrenia ad hoc, ktorých cieľom je pokračovať v snahe o splnenie environmentálnych cieľov, zabrániť ďalšiemu zhoršovaniu stavu postihnutých morských vôd a zmierniť nepriaznivý vplyv v danom morskom regióne alebo subregióne.

Je však nevyhnutné, aby flexibilita zavedená pre osobitné prípady podliehala kontrole na úrovni Spoločenstva. V súvislosti s prvým osobitným prípadom je teda vhodné, aby sa v rámci posudzovania venovala náležitá pozornosť efektívnosti každého prijatého opatrenia ad hoc. Okrem toho v prípadoch, keď sa členský štát odvoláva na opatrenia prijaté z prvoradých dôvodov verejného záujmu, malo by sa zabezpečiť, aby žiadne zmeny morského prostredia v dôsledku takéhoto opatrenia nespôsobili trvalé vylúčenie alebo znemožnenie dosiahnutia dobrého environmentálneho stavu v príslušnom morskom regióne alebo subregióne, alebo v morských vodách iných členských štátov. Ak sa Komisia nazdáva, že ustanovené opatrenia nie sú dostatočné alebo vhodné na zabezpečenie jednotnej činnosti v dotknutom morskom regióne alebo subregióne, mala by to oznámiť členským štátom.

Pokiaľ ide o druhý osobitných prípad, Komisia by mala záležitosť zvážiť a odpovedať v lehote šiestich mesiacov. Komisia by mala prípadne pri predkladaní súvisiacich návrhov Európskemu parlamentu a Rade zohľadniť odporúčania dotknutého členského štátu.

Komisia by mala predložiť prvú hodnotiacu správu o vykonávaní tejto smernice v priebehu dvoch rokov od získania informácií o všetkých programoch opatrení, v každom prípade najneskôr do roku 2021. Následné správy Komisie by sa potom mali uverejňovať každých šesť rokov.

Opatrenia upravujúce riadenie rybného hospodárstva by sa mali prijímať výhradne na základe vedeckých odporúčaní a v rámci spoločnej politiky v oblasti rybného hospodárstva ustanovenej v nariadení Rady (ES) č. 2371/2002 z 20. decembra 2002 o ochrane a trvalo udržateľnom využívaní zdrojov rybného hospodárstva v rámci spoločnej politiky v oblasti rybolovu (18) , a preto sa nimi táto smernica nezaoberá. Články 30 a 31 Zmluvy o Euratome upravujú vypúšťanie a emisie, ktoré sú dôsledkom využívania rádioaktívneho materiálu, a preto by sa táto smernica nimi nemala zaoberať.

Keďže ciele tejto smernice, a to ochranu a zachovanie morského prostredia, zabránenie jeho zhoršovaniu, a ak je to možné, jeho obnovu v oblastiach, ktoré boli nepriaznivo ovplyvnené, nemožno uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov ich rozsahu a dôsledkov tejto smernice možno lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.

Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané najmä Chartou základných práv Európskej únie (19) , ktorej článok 37 ustanovuje cieľ podporiť najmä integráciu vysokej úrovne ochrany životného prostredia a zlepšovania jeho kvality do politík únie v súlade so zásadou trvalo udržateľného rozvoja.

Na Komisiu by sa konkrétne mala preniesť právomoc upravovať prílohy III, IV a V k tejto smernici podľa vedeckého a technického pokroku. Keďže tieto opatrenia majú všeobecnú pôsobnosť a ich cieľom je zmeniť a doplniť menej podstatné prvky tejto smernice, mali by sa prijať v súlade s regulačným postupom s kontrolou ustanoveným v článku 5a rozhodnutia Rady 1999/468/ES.

Na Komisiu by sa konkrétne mala preniesť právomoc ustanovovať kritériá a metodické normy na stanovenie dobrého environmentálneho stavu a prijímať špecifikácie a normalizované metódy monitorovania a posudzovania. Keďže tieto opatrenia majú všeobecnú pôsobnosť a ich cieľom je doplniť túto smernicu doplnením nových menej podstatných prvkov, mali by sa prijať v súlade s regulačným postupom s kontrolou ustanoveným v článku 5a rozhodnutia Rady 1999/468/ES,

PRIJALI TÚTO SMERNICU:

KAPITOLA I

VŠEOBECNÉ USTANOVENIA

Článok 1

Predmet úpravy

1. Touto smernicou sa ustanovuje rámec ochrany a zachovania morského prostredia, zabránenia jeho zhoršovaniu, a kde je to možné, jeho obnovy v oblastiach, ktoré boli nepriaznivo ovplyvnené.

Na tento účel sa vypracujú a vykonajú morské stratégie s cieľom dosiahnuť alebo udržať dobrý environmentálny stav morského prostredia najneskôr do roku 2021.

2. V morských stratégiách sa na riadenie ľudských činností uplatňuje prístup založený na ekosystémoch, pričom umožňujú trvalo udržateľné využívanie morských zdrojov a služieb súvisiacich s morom.

3. Táto smernica prispeje k súdržnosti jednotlivých politík, dohôd a legislatívnych opatrení, ktoré majú vplyv na morské prostredie, a jej cieľom je zabezpečiť, aby sa do nich včlenili environmentálne otázky.

Článok 2

Rozsah pôsobnosti

1. Táto smernica je uplatniteľná na všetky morské vody vymedzené v článku 3 ods. 1.

2. Táto smernica sa neuplatňuje na činnosti, ktorých jediným účelom je obrana alebo národná bezpečnosť. Členské štáty sa však snažia zabezpečiť, aby sa takéto činnosti vykonávali spôsobom, ktorý je v rámci primeranosti a uskutočniteľnosti v súlade s cieľmi tejto smernice.

Článok 3

Vymedzenie pojmov

Na účely tejto smernice sa uplatňuje nasledujúce vymedzenie pojmov:

„Znečistenie“ je priame alebo nepriame preniknutie látok alebo energie do morského prostredia v dôsledku ľudskej činnosti vrátane podmorského hluku spôsobeného ľuďmi, ktorý vyvoláva alebo by mohol vyvolať také škodlivé účinky, ako napr. poškodenie živých zdrojov a morských ekosystémov, ohrozenie ľudského zdravia, obmedzovanie morských činností vrátane rybolovu, turistického ruchu a rekreácie a iných legitímnych spôsobov využívania morí, zníženie kultúry používania morskej vody a zníženie komfortu alebo vo všeobecnosti narušenie trvalo udržateľného využívania morských zdrojov a služieb súvisiacich s morom.

Článok 4

Morské regióny a subregióny

1. Členské štáty pri plnení svojich povinností vyplývajúcich z tejto smernice berú riadne do úvahy skutočnosti, že morské vody, ktoré patria pod ich suverenitu a súdnu právomoc, predstavujú neoddeliteľnú súčasť týchto morských regiónov:

2. S cieľom zohľadniť špecifiká konkrétnej oblasti členské štáty môžu vykonávať túto smernicu prostredníctvom odkazu na podoblasti morských vôd uvedených v odseku 1 na primeranej úrovni pod podmienkou, že vymedzenie týchto podoblastí je kompatibilné s týmito morskými subregiónmi:

Členské štáty oznámia Komisii každú podoblasť do dátumu uvedeného v článku 24 ods. 1 prvom pododseku, môžu ich zmeniť po dokončení úvodného posúdenia uvedeného v článku 5 ods. 2 písm. a) bode i).

Článok 5

Morské stratégie

1. Každý členský štát vypracuje pre svoje morské vody a vzhľadom na každý morský región alebo subregión morskú stratégiu v súlade s plánom činnosti uvedeným v odseku 2 písm. a) a b).

2. Členské štáty spolupracujú v záujme zabezpečenia, aby v rámci každého morského regiónu alebo subregiónu boli opatrenia vyžadované na účely splnenia cieľov tejto smernice, a najmä jednotlivých prvkov morskej stratégie uvedených v písmenách a) a b), koordinované.

najneskôr do roku 2018 uviesť do činnosti program uvedený v bode i) v súlade s článkom 13 ods. 7.

3. Členské štáty, ktoré hraničia s rovnakým morským regiónom alebo subregiónom, na ktorý by sa mala vzťahovať táto smernica a v ktorom je stav mora natoľko kritický, že je potrebné bezodkladne konať, by sa mali snažiť dohodnúť na pláne činnosti podľa odseku 1, čo zahŕňa aj skoršie začatie plnenia programov opatrení. V takýchto prípadoch:

4. Členské štáty vypracujú a vykonajú všetky prvky morských stratégií uvedené v odseku 2 písm. a) a b), pritom sa však od nich nebude žiadať, aby uskutočnili osobitné kroky, ak neexistuje významné riziko pre morské prostredie alebo ak by boli náklady neprimerané vzhľadom na riziko pre morské prostredie.

Ak členský štát neuskutoční určitý krok pre niektorý z uvedených dôvodov, poskytne Komisii potrebné odôvodnenie, aby podložil svoje rozhodnutie.

Článok 6

Regionálna spolupráca

1. S cieľom dosiahnuť koordináciu uvedenú v článku 5 ods. 2 členské štáty využijú, ak je to praktické a vhodné, existujúce regionálne inštitucionálne štruktúry zamerané na spoluprácu, do ktorých právomoci príslušný morský región alebo subregión patrí, vrátane tých, ktoré sa vybudovali na základe regionálnych morských dohovorov.

2. Na účely tejto smernice členské štáty vynaložia v rámci jednotlivých morských regiónov alebo subregiónov maximálne úsilie na koordináciu svojich činností s tretími krajinami, pod ktorých suverenitu alebo súdnu právomoc patria vody v tom istom morskom regióne alebo subregióne, a využijú pri tom príslušné medzinárodné fóra vrátane mechanizmov a štruktúr vyplývajúcich z regionálnych morských dohovorov.

V tejto súvislosti členské štáty podľa možnosti vychádzajú z príslušných existujúcich programov a činností vytvorených v rámci štruktúr vyplývajúcich z medzinárodných dohôd, ako sú regionálne morské dohovory.

Koordinácia a spolupráca sa, ak je to vhodné, rozšíri na všetky členské štáty v úmorí morského regiónu alebo subregiónu vrátane vnútrozemských krajín s cieľom umožniť členských štátom, aby v rámci morského regiónu alebo subregiónu splnili svoje povinnosti podľa tejto smernice s využitím vytvorených štruktúr spolupráce ustanovených v tejto smernici alebo v smernici 2000/60/ES.

Článok 7

Príslušné orgány

1. Členské štáty určia do … (24) pre každý dotknutý morský región alebo subregión príslušný orgán alebo orgány príslušné na vykonávanie tejto smernice vo vzťahu k svojim morským vodám.

Do … (25) predložia Komisii zoznam určených príslušných orgánov spolu s informáciami uvedenými v prílohe II.

Členské štáty zároveň zašlú Komisii zoznam svojich príslušných orgánov, čo sa týka tých medzinárodných subjektov, na ktorých činnosti sa podieľajú a ktoré sú relevantné na vykonávanie tejto smernice.

Členské štáty určia v rámci úmoria každého morského regiónu alebo subregiónu aj príslušný orgán alebo orgány príslušné na spoluprácu a koordináciu, ako sa uvádza v článku 6.

2. Členské štáty informujú Komisiu o akýchkoľvek zmenách v informáciách poskytnutých podľa odseku 1, a to do šiestich mesiacov od nadobudnutia účinnosti takejto zmeny.

KAPITOLA II

MORSKÉ STRATÉGIE: PRÍPRAVA

Článok 8

Posudzovanie

1. Členské štáty uskutočnia počiatočné posúdenie svojich morských vôd, pričom zohľadnia existujúce údaje, ak sú k dispozícii, a uskutočnia:

2. Analýzy uvedené v odseku 1 zohľadnia prvky týkajúce sa pobrežných, brakických a výsostných vôd, na ktoré sa vzťahujú príslušné ustanovenia smernice 2000/60/ES. Zohľadnia alebo využijú ich ako základ aj iné príslušné posúdenia, ako napríklad posúdenia uskutočnené spoločne v rámci regionálnych morských dohovorov, s cieľom vytvoriť komplexné posúdenie stavu morského prostredia.

Článok 9

Určenie dobrého environmentálneho stavu

1. Odvolávajúc sa na počiatočné posúdenie uskutočnené podľa článku 8 ods. 1, členské štáty stanovia pre morské vody vzhľadom na každý dotknutý morský región alebo subregión súbor vlastností na stanovenie dobrého environmentálneho stavu na základe generických kvalitatívnych deskriptorov uvedených v prílohe I, ako aj kritériá a metodické normy uvedené v odseku 3 tohto článku.

Zohľadnia pritom orientačný zoznam prvkov stanovený v prílohe III, ktorá zahŕňa fyzikálno-chemické vlastnosti, typy biotopu, biologické zložky a hydromorfológiu.

2. Členské štáty informujú Komisiu o posúdení uskutočnenom podľa článku 8 ods. 1 a o určení dobrého environmentálneho stavu uskutočnenom podľa odseku 1 tohto článku, a to do troch mesiacov od ukončenia tejto druhej činnosti.

3. Kritériá a metodické normy na určenie dobrého environmentálneho stavu, ktoré sú určené na zmenu a doplnenie menej podstatných prvkov tejto smernice, sa ustanovia do … (26) v súlade s regulačným postupom s kontrolou uvedeným v článku 23 ods. 3 na základe príloh I a III s cieľom zabezpečiť jednotnosť a možnosť porovnávať morské regióny alebo subregióny, pokiaľ ide o rozsah, v akom sa dobrý environmentálny stav dosahuje. Pred navrhnutím takýchto kritérií a noriem sa Komisia poradí so všetkými zainteresovanými stranami vrátane zmluvných strán regionálnych morských dohovorov.

Článok 10

Stanovenie environmentálnych cieľov

1. Členské štáty stanovia na základe počiatočného posúdenia uskutočneného podľa článku 8 ods. 1 vzhľadom na každý morský región alebo subregión komplexný súbor environmentálnych cieľov a s nimi súvisiacich ukazovateľov pre svoje morské vody s cieľom usmerniť pokrok na dosiahnutie dobrého environmentálneho stavu morského prostredia, pričom vezmú do úvahy orientačný zoznam vlastností uvedený v prílohe IV.

Pri zostavovaní týchto cieľov a ukazovateľov zohľadnia pokračujúce uplatňovanie príslušných existujúcich environmentálnych cieľov stanovených na vnútroštátnej úrovni, na úrovni Spoločenstva alebo na medzinárodnej úrovni vo vzťahu k tým istým vodám a zabezpečia, aby sa tieto ciele navzájom dopĺňali.

2. Členské štáty oznámia environmentálne ciele Komisii do troch mesiacov od ich stanovenia.

Článok 11

Monitorovacie programy

1. Členské štáty na základe počiatočného posúdenia uskutočneného podľa článku 8 ods. 1 vypracujú a vykonajú koordinované monitorovacie programy na priebežné posudzovanie environmentálneho stavu svojich morských vôd na základe orientačných zoznamov prvkov stanovených v prílohe III a zoznamu stanovenému v prílohe V s odkazom na environmentálne ciele stanovené podľa článku 10.

Monitorovacie programy vychádzajú z príslušných ustanovení o posudzovaní a monitorovaní v právnych predpisoch Spoločenstva alebo v medzinárodných dohodách a sú s nimi kompatibilné.

2. Členské štáty informujú Komisiu o monitorovacích programoch do troch mesiacov od ich vypracovania.

3. Špecifikácie a štandardizované metódy monitorovania a posudzovania, ktoré zohľadňujú existujúce záväzky a zabezpečujú porovnateľnosť medzi výsledkami monitorovania a posudzovania a ktoré sú určené na zmenu a doplnenie menej podstatných prvkov tejto smernice, sa prijmú v súlade s regulačným postupom s kontrolou uvedeným v článku 23 ods. 3.

Článok 12

Oznámenia a odpoveď Komisie

Komisia na základe všetkých oznámení poskytnutých podľa článku 9 ods. 2, článku 10 ods. 2 a článku 11 ods. 2 vo vzťahu ku každému morskému regiónu alebo subregiónu upovedomí každý členský štát o tom, či oznámené prvky predstavujú vhodný rámec na splnenie požiadaviek tejto smernice.

Pri zostavovaní odpovede vezme do úvahy jednotnosť rámcov v jednotlivých morských regiónoch alebo subregiónoch a v celom Spoločenstve a môže dotknutý členský štát požiadať, aby jej poskytol všetky dostupné a potrebné dodatočné informácie.

KAPITOLA III

MORSKÉ STRATÉGIE: PROGRAMY OPATRENÍ

Článok 13

Programy opatrení

1. Členské štáty určia vzhľadom na každý dotknutý morský región alebo subregión opatrenia, ktoré je potrebné v ich morských vodách prijať na dosiahnutie alebo udržanie dobrého environmentálneho stavu určeného podľa článku 9 ods. 1.

Tieto opatrenia sa navrhnú na základe počiatočného posúdenia uskutočneného podľa článku 8 ods. 1 a s odkazom na environmentálne ciele stanovené podľa článku 10 ods. 1, pričom sa zohľadnia typy opatrení uvedené v prílohe VI.

2. Členské štáty začlenia opatrenia navrhnuté podľa odseku 1 do programu opatrení a zohľadnia pritom príslušné opatrenia požadované podľa právnych predpisov Spoločenstva, najmä podľa smernice 2000/60/ES, alebo medzinárodných dohôd.

3. Pri vypracúvaní programu opatrení podľa odseku 2 členské štáty budú venovať náležitú pozornosť trvalo udržateľnému rozvoju, a najmä sociálnemu a hospodárskemu vplyvu plánovaných opatrení.

Pred zavedením akéhokoľvek nového opatrenia členské štáty zabezpečia, aby opatrenia boli nákladovo efektívne a technicky uskutočniteľné, a vykonajú posúdenie vplyvu vrátane analýzy nákladov a prínosov.

4. Programy opatrení ustanovené podľa tohto článku by mali zahŕňať opatrenia, ako napríklad využívanie osobitných chránených území podľa smernice 92/43/EHS a využívanie osobitne chránených území podľa smernice 79/409/EHS, ako aj morské chránené oblasti, ako ich schválilo Spoločenstvo alebo dotknuté členské štáty v rámci medzinárodných alebo regionálnych dohôd, ktorých sú zmluvnými stranami.

V tejto súvislosti by členské štáty mali zabezpečiť, aby tieto oblasti prispeli k jednotnej a reprezentatívnej sieti morských chránených oblastí.

5. Členské štáty vo svojich programoch opatrení uvedú, ako sa majú opatrenia vykonávať a ako budú prispievať k dosahovaniu environmentálnych cieľov stanovených podľa článku 10 ods. 1.

6. Členské štáty informujú Komisiu a všetky ostatné dotknuté členské štáty o svojich programoch opatrení, a to do troch mesiacov od ich vypracovania.

7. S výhradou článku 16 členské štáty zabezpečia, aby sa programy začali realizovať do dvoch rokov od ich vypracovania.

Článok 14

Výnimky

1. Členský štát v rámci svojich morských vôd môže identifikovať osobitnú oblasť, v ktorej z ktoréhokoľvek z dôvodov uvedených v písmenách a) až d) nemožno dosiahnuť environmentálne ciele prostredníctvom opatrení prijatých členským štátom alebo ich nemožno dosiahnuť v rámci príslušného harmonogramu z dôvodov uvedených v písmene e):

Dotknutý členský štát jasne identifikuje túto oblasť vo svojom programe opatrení a Komisii poskytne odôvodnenie svojho názoru. Pri identifikovaní oblastí členský štát zváži dôsledky pre členské štáty v dotknutom morskom regióne alebo subregióne.

Dotknuté členské štáty však prijmú primerané ad hoc opatrenia so zámerom pokračovať v plnení environmentálnych cieľov, zabrániť ďalšiemu zhoršovaniu stavu morských vôd postihnutých z dôvodov uvedených v písmenách b), c) alebo d) a zmierniť nepriaznivý vplyv na úrovni dotknutého morského regiónu alebo subregiónu, alebo v morských vodách iných členských štátov.

2. V situácii, na ktorú sa vzťahuje odsek 1 písm. d), členské štáty zabezpečia, aby zmeny nespôsobili trvalé vylúčenie alebo znemožnenie dosiahnutia dobrého environmentálneho stavu na úrovni dotknutého morského regiónu alebo subregiónu, alebo v morských vodách iných členských štátov.

3. Ad hoc opatrenia uvedené v odseku 1 treťom pododseku sa v rámci možností začlenia do programov opatrení.

Článok 15

Odporúčania pre činnosť Spoločenstva

1. Ak členský štát zistí problém, ktorý má vplyv na environmentálny stav jeho morských vôd a ktorý nemožno vyriešiť pomocou opatrení prijatých na vnútroštátnej úrovni alebo ktorý súvisí s inou politikou Spoločenstva alebo medzinárodnou dohodou, informuje o tejto skutočnosti Komisiu a poskytne jej odôvodnenie svojho názoru.

Komisia odpovie v lehote šiestich mesiacov.

2. Ak je potrebná činnosť inštitúcií Spoločenstva, členské štátu zašlú Komisii a Rade vhodné odporúčania pre opatrenia týkajúce sa problémov uvedených v odseku 1. Ak sa v relevantných právnych predpisoch Spoločenstva neuvádza inak, Komisia odpovie na takéto odporúčanie v lehote šiestich mesiacov a tieto odporúčania prípadne zohľadní pri predkladaní súvisiacich návrhov Európskemu parlamentu a Rade.

Článok 16

Oznámenia a odpoveď Komisie

Komisia na základe oznámení o programoch opatrení poskytnutých podľa článku 13 ods. 6 upovedomí členský štát o tom, či oznámené programy predstavujú vhodný rámec na dosiahnutie dobrého environmentálneho stavu definovaného podľa článku 9 ods. 1.

Pri zostavovaní odpovede vezme do úvahy jednotnosť programov opatrení v celom Spoločenstve a môže dotknutý členský štát požiadať, aby jej poskytol všetky dostupné a potrebné dodatočné informácie.

KAPITOLA IV

AKTUALIZÁCIA, SPRÁVY A INFORMOVANIE VEREJNOSTI

Článok 17

Aktualizácia

1. Členské štáty zabezpečia, aby boli morské stratégie vzhľadom na jednotlivé dotknuté morské regióny alebo subregióny vždy aktuálne.

2. Na účely odseku 1 členské štáty koordinovaným spôsobom uvedeným v článku 5 preskúmajú vo svojich morských stratégiách každých šesť rokov od ich ustanovenia tieto prvky:

3. Podrobné informácie o každej aktualizácii uskutočnenej po preskúmaní ustanovenom v odseku 2 sa do troch mesiacov od ich uverejnenia v súlade s článkom 19 ods. 2 zašlú Komisii, zmluvným stranám regionálnych morských dohovorov a všetkým ostatným zainteresovaným členským štátom.

4. Na tento článok sa primerane uplatňujú články 12 a 16.

Článok 18

Priebežné správy

Členské štáty predložia Komisii do troch rokov od uverejnenia každého programu opatrení alebo jeho aktualizácie v súlade s článkom 19 ods. 2 stručnú priebežnú správu o pokroku dosiahnutom vo vykonávaní daného programu.

Článok 19

Konzultácie s verejnosťou a poskytovanie informácií

1. Členské štáty v súlade s príslušnými existujúcimi právnymi predpismi Spoločenstva zabezpečia, aby sa všetkým zainteresovaným stranám včas a efektívne poskytli príležitosti na účasť na vykonávaní tejto smernice.

2. Členské štáty uverejnia a sprístupnia verejnosti na pripomienkovanie zhrnutie týchto prvkov svojich morských stratégií alebo s nimi súvisiacich aktualizácií:

3. Pokiaľ ide o prístup k informáciám o životnom prostredí, uplatňuje sa smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/4/ES z 28. januára 2003 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí, ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/313/EHS (27).

Členské štáty poskytnú Komisii na účely plnenia jej úloh vyplývajúcich z tejto smernice prístup a užívateľské práva v súvislosti s týmito údajmi a informáciami v súlade so smernicou 2007/2/ES.

Článok 20

Správy Komisie

1. Komisia uverejní prvú hodnotiacu správu o vykonávaní tejto smernice do dvoch rokov od doručenia všetkých programov opatrení, v každom prípade však najneskôr v roku 2021.

Ďalšie správy potom uverejňuje každých šesť rokov. Predloží správy Európskemu parlamentu a Rade.

2. Správy ustanovené v odseku 1 obsahujú:

Článok 21

Preskúmanie tejto smernice

Komisia preskúma túto smernicu do … (28) a prípadne navrhne potrebné zmeny a doplnenia.

KAPITOLA V

ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA

Článok 22

Technické úpravy

1. Prílohy III, IV a V sa môžu zmeniť a doplniť na základe vedeckého a technického pokroku v súlade s regulačným postupom s kontrolou uvedeným v článku 23 ods. 3, pričom sa zohľadnia lehoty na preskúmanie a aktualizáciu morských stratégií ustanovené v článku 17 ods. 2.

2. V súlade s postupom uvedeným v článku 23 ods. 2:

Článok 23

Regulačný výbor

1. Komisii pomáha výbor.

2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňujú sa články 5 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES so zreteľom na ustanovenia jeho článku 8.

Lehota ustanovená v článku 5 ods. 6 rozhodnutia 1999/468/ES je tri mesiace.

3. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5a ods. 1 až 4 a článok 7 rozhodnutia 1999/468/ES so zreteľom na ustanovenia jeho článku 8.

Článok 24

Transpozícia

1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do … (24) Znenie týchto ustanovení bezodkladne oznámia Komisii.

Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.

2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.

3. Členské štáty bez morských vôd uvedú do účinnosti len tie ustanovenia, ktoré sú potrebné na zabezpečenie súladu s požiadavkami podľa článkov 6 a 7.

Ak sú takéto ustanovenia už v účinnosti v rámci vnútroštátnych právnych predpisov, dotknuté členské štáty oznámia znenie týchto ustanovení Komisii.

Článok 25

Nadobudnutie účinnosti

Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

Článok 26

Adresáti

Táto smernica je určená členským štátom.

(1) Ú. v. EÚ C 185, 8.8.2006, s. 20.

(2) Ú. v. EÚ C 206, 29.8.2006, s. 5.

(3) Stanovisko Európskeho parlamentu zo 14. novembra 2006 (zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku), spoločná pozícia Rady z 23. júla 2007 a pozícia Európskeho parlamentu z … (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku).

(4) Ú. v. ES L 242, 10.9.2002, s. 1.

(5) Ú. v. ES L 206, 22.7.1992, s. 7. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2006/105/ES (Ú. v. EÚ L 363, 20.12.2006, s. 368).

(6) Ú. v. ES L 103, 25.4.1979, s. 1. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2006/105/ES.

(7) Ú. v. ES L 327, 22.12.2000, s. 1. Smernica zmenená a doplnená rozhodnutím č. 2455/2001/ES (Ú. v. ES L 331, 15.12.2001, s. 1).

(8) Ú. v. ES L 179, 23.6.1998, s. 1.

(9) Ú. v. ES L 309, 13.12.1993, s. 1.

(10) Ú. v. ES L 73, 16.3.1994, s. 19.

(11) Ú. v. ES L 104, 3.4.1998, s. 1.

(12) Ú. v. ES L 118, 19.5.2000, s. 44.

(13) Ú. v. ES L 240, 19.9.1977, s. 1.

(14) Ú. v. ES L 322, 14.12.1999, s. 32.

(15) Ú. v. ES L 67, 12.3.1983, s. 1.

(16) Ú. v. ES L 322, 14.12.1999, s. 18.

(17) Ú. v. EÚ L 108, 25.4.2007, s. 1.

(18) Ú. v. ES L 358, 31.12.2002, s. 59.

(19) Ú. v. ES C 364, 18.12.2000, s. 1.

(20) Ú. v. ES L 184, 17.7.1999, s. 23. Rozhodnutie zmenené a doplnené rozhodnutím 2006/512/ES (Ú. v. EÚ L 200, 22.7.2006, s. 11).

(21) 4 roky odo dňa nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

(22) 5 rokov odo dňa nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

(23) 6 rokov odo dňa nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

(24) 3 roky odo dňa nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

(25) 42 mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

(26) 2 roky odo dňa nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

(27) Ú. v. EÚ L 41, 14.2.2003, s. 26.

(28) 15 rokov odo dňa nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

ODÔVODNENÉ STANOVISKO RADY

I. ÚVOD

V októbri 2005 Komisia prijala návrh (1) smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa ustanovuje rámec pre činnosť Spoločenstva v oblasti morskej environmentálnej politiky (smernica o morskej stratégii). Uvedený návrh sa Rade predložil 21. novembra 2005.

Európsky parlament prijal svoje stanovisko v prvom čítaní 13. novembra 2006.

Výbor regiónov prijal svoje stanovisko 26. apríla 2006 (2).

Európsky hospodársky a sociálny výbor prijal svoje stanovisko 20. apríla 2006 (3).

Rada prijala svoju spoločnú pozíciu 23. júla 2007.

II. CIEĽ

Cieľom navrhovanej smernice, ktorá by sa mala vnímať ako environmentálny pilier budúcej morskej politiky EÚ, je ustanoviť rámec ochrany a zachovania morského prostredia, zabránenia zhoršovaniu tohto prostredia a podľa možnosti jeho obnovy v oblastiach, ktoré boli nepriaznivo ovplyvnené.

Toto by sa docielilo tak, že členské štáty vypracujú a budú vykonávať morské stratégie s cieľom dosiahnuť alebo udržať dobrý environmentálny stav morského prostredia najneskôr do roku 2021.

V morských stratégiách by sa na riadenie ľudských činností uplatňoval prístup založený na ekosystémoch, pričom by sa zároveň umožňovalo trvalo udržateľné využívanie morských zdrojov a služieb súvisiacich s morom.

Smernica by ďalej prispela ku koherencii medzi rôznymi politikami, dohodami a legislatívnymi opatreniami, ktoré majú vplyv na morské prostredie, a tiež by mala za cieľ zabezpečiť, aby sa do týchto politík, dohôd a legislatívnych opatrení zahrnuli environmentálne záujmy.

Spolupráca na regionálnej úrovni by pre úspešné vykonávanie smernice bola nevyhnutná. Smernica by spätne prispela k zlepšeniu činností na medzinárodnej úrovni, najmä v kontexte regionálnych morských dohovorov na ochranu morského prostredia, tým, že by poskytla jasný a právne vynútiteľný rámec, v ktorom by členské štáty konali.

III. ANALÝZA SPOLOČNEJ POZÍCIE

Všeobecne

V spoločnej pozícii je zapracovaných niekoľko zmien a doplnení z prvého čítania Európskeho parlamentu doslovne, čiastočne alebo implikovane. Tieto zmeny a doplnenia znenie navrhovanej smernice vylepšujú alebo objasňujú. Ostatné pozmeňujúce a doplňujúce návrhy však v spoločnej pozícii zohľadnené nie sú, pretože sa Rada dohodla, že sú nepotrebné alebo neprijateľné, alebo v niektorých prípadoch z toho dôvodu, že sa ustanovenia pôvodného návrhu Komisie vypustili alebo sa výrazne zmenili.

Rada sa najmä snažila objasniť rozsah pôsobnosti a ciele navrhovanej smernice tak, že do nej doplnila vymedzenia kľúčových pojmov a koncepcií (článok 3), ako aj prílohu (príloha I) obsahujúcu generické kvalitatívne deskriptory na usmernenie pri určovaní dobrého environmentálneho stavu, pripomínajúc, že ide o návrh rámcovej smernice, ktorý by nemal zaťažovať vykonávanie prílišným množstvom technických podrobností.

Rada navyše pridala alebo zmenila a doplnila niekoľko ustanovení, v ktorých sa spresňujú povinnosti členských štátov pri vykonávaní smernice. Najmä povinnosti členských štátov bez morských vôd sa objasňujú takým spôsobom, ktorý zaručuje, že všetky členské štáty EÚ budú spolupracovať s cieľom dosiahnuť dobrý environmentálny stav morského prostredia (články 6 a 24).

V spoločnej pozícii sa uvádzajú aj situácie, keď by sa environmentálne ciele stanovené členskými štátmi nedali dosiahnuť alebo nedali dosiahnuť v stanovenom harmonograme (článok 14). V takýchto prípadoch by členské štáty mali dvojnásobnú povinnosť, a to poskytnúť Komisii odôvodnenia a urobiť opatrenia ad hoc, aby poškodenie zmiernili. Na druhej strane v znení, na ktorom sa Rada dohodla, sa upravujú situácie, keď je potrebné bezodkladne alebo prísnejšie konať (pozri článok 5 ods. 3, pokiaľ ide o pilotné projekty, a článok 13 ods. 4 o morských chránených oblastiach).

Konkrétne

1. Dobrý environmentálny stav (GES)

Rada, podobne ako Parlament, sa nazdáva, že GES predstavuje kľúčový faktor navrhovanej smernice. Obe inštitúcie logicky doplnili do pôvodného návrhu vymedzenie pojmov a súbor kvalitatívnych deskriptorov na usmernenie pri určovaní dobrého environmentálneho stavu v každom morskom regióne alebo subregióne.

Napriek tomu, že sa spoločná pozícia zaoberá množstvom prvkov týkajúcich sa GES, na ktoré sa vzťahuje 11 pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov prijatých Európskym parlamentom, je potrebné zdôrazniť, že tieto dve inštitúcie zvolili rozdielny prístup. Koncepcia Rady sa zväčša zakladá na stave (inými slovami, ktoré vlastnosti má morské prostredie mať, aby sa jeho stav považoval za dobrý, pozri prílohu I), ale uznáva sa v nej, že zo zrejmých dôvodov majú niektoré ľudské činnosti (súvisiace s poľnohospodárstvom, rybolovom alebo dopravou) väčšiu tendenciu vyvíjať tlak na morské prostredie ako iné (pozri prílohu III tabuľku 2). Na druhej strane väčšina pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov Európskeho parlamentu, hoci nie všetky, sa zameriava na ľuďmi spôsobené tlaky, dokonca na tlaky spôsobené konkrétnymi odvetviami na toto prostredie. Úroveň technických podrobností niekoľkých pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov Európskeho parlamentu ďalej nie je kompatibilná s prístupom Rady k tomuto návrhu rámcovej smernice.

2. Ciele, harmonogram a náklady

Rada zdôrazňuje, že prijala ambiciózny a realistický prístup k súvisiacim otázkam povinností a harmonogramov.

Na rozdiel od Európskeho parlamentu Rada nie je za celkové sprísnenie konečných dátumov, najmä rok 2017 namiesto roku 2021, pokiaľ ide o dosiahnutie dobrého environmentálneho stavu, z dôvodu rôznorodosti situácií v Európe. Napriek tomu spoločná pozícia umožňuje rýchlejšie vykonávanie, kdekoľvek to členské štáty uznajú za žiadané a/alebo uskutočniteľné (pozri článok 5 ods. 3). Tiež je potrebné poznamenať, že harmonogram, ktorý Rada prijala pre túto smernicu, je kompatibilný s harmonogramom na vykonávanie a podávanie správ v rámcovej smernici o vode.

Rada sa tiež nazdáva, že napriek tomu, že by si to želala, by bolo určenie dosiahnutia dobrého environmentálneho stavu, dokonca aj do roku 2021, za právne záväzný cieľ, nerealistické (porovnaj pozmeňujúci a doplňujúci návrh EP č. 24 s článkom 1 ods. 1 druhým pododsekom spoločnej pozície). Spoločná pozícia ukladá povinnosť urobiť niekoľko opatrení a krokov podľa presného harmonogramu. Už len toto samo osebe by malo zabezpečiť viditeľný pokrok smerom k cieľu GES, ak nie jeho úplné dosiahnutie do roku 2021.

V podobnom zmysle sa Rada tiež nazdáva, že členské štáty by pri tvorbe a vykonávaní morských stratégií nemali byť zaviazané robiť osobitné kroky, ak neexistuje významné riziko pre životné prostredie alebo ak by boli náklady neprimerané vzhľadom na riziko pre morské prostredie. Aj v tomto prípade sa však od členských štátov žiada, aby Komisii poskytli odôvodnenie.

3. Morské stratégie a regionálna spolupráca

Rada súhlasí s EP, že spolupráca v rámci morských regiónov alebo subregiónov, tak medzi členským štátmi EÚ, ako aj s tretími krajinami, je mimoriadne dôležitá. V spoločnej pozícii sa zdôrazňuje, že je potrebné využiť existujúce regionálne inštitucionálne štruktúry zamerané na spoluprácu, vrátane tých, ktoré sa vybudovali na základe regionálnych morských dohovorov, aby sa tak vyhlo zdvojeniu vynaloženého úsilia.

Rada však nemôže akceptovať ideu navrhnutú v pozmeňujúcom a doplňujúcom návrhu 33 o spoločnej zodpovednosti za vytvorenie jednej morskej stratégie za región alebo subregión. Toto by oslabilo právnu zodpovednosť za dodržiavanie tým, že by sa rozdelila medzi niekoľko členských štátov, a bránilo by pokroku v dosahovaní cieľa navrhovanej smernice. Rada sa nazdáva, že konečnú zodpovednosť za splnenie záväzkov vyplývajúcich všeobecne z právnych predpisov Spoločenstva, a najmä z tejto smernice, musia niesť výlučne jednotlivé členské štáty.

IV. ZÁVER

Rada sa domnieva, že spoločná pozícia predstavuje vyvážený balík opatrení, ktoré by prispeli k napĺňaniu cieľov politiky Spoločenstva v oblasti životného prostredia načrtnutej v článku 174 ods. 1 Zmluvy o ES. Primerane by reagovala na požiadavku uvedenú v šiestom environmentálnom akčnom programe Spoločenstva (4), ktorá odráža naliehavú potrebu riešiť rastúce znepokojenie nad stavom európskych oceánov a morí a ktorá má za cieľ „podporu trvalo udržateľného využívania morí a ochranu morských ekosystémov“.

Významne by posunula dopredu ochranu a zachovanie morského prostredia. Tiež by zaručila účinné vykonávanie členskými štátmi, pričom by sa zohľadňovali osobitné okolnosti na regionálnej a subregionálnej úrovni.

Rada očakáva konštruktívne diskusie s Európskym parlamentom na účely skorého prijatia smernice.

(1) Dokument 13759/05 – KOM(2005) 505 v konečnom znení.

(2) Ú. v. EÚ C 206, 29.8.2006, s. 5.

(3) Ú. v. EÚ C 185, 8.8.2006, s. 20.

(4) Rozhodnutie č. 1600/2002/ES (Ú. v. ES L 242, 10.9.2002, s. 1).