Uznesenie Európskeho parlamentu o sociálnej ochrane a sociálnom začlenení (2005/2097(INI))



Úradný vestník 291 E , 30/11/2006 S. 0304 - 0311



P6_TA(2006)0089 Sociálna ochrana a sociálne začlenenie Uznesenie Európskeho parlamentu o sociálnej ochrane a sociálnom začlenení (2005/2097(INI)) Európsky parlament, - so zreteľom na oznámenie Komisie s názvom "Návrh spoločnej správy o sociálnej ochrane a sociálnom začlenení" (KOM(2005)0014), - so zreteľom na pracovný dokument Komisie s názvom "Príloha k Návrhu spoločnej správy o sociálnej ochrane a sociálnom začlenení" (SEK(2005)0069), - so zreteľom na pracovný dokument Komisie o sociálnom začlenení v nových členských štátoch: syntéza spoločných memoránd o sociálnom začlenení (SEK(2004)0848), - so zreteľom na závery predsedníctva Európskej rady v Bruseli z 22. a 23. marca 2005, - so zreteľom na svoje uznesenie z 9. marca 2005 o prehodnotení lisabonskej stratégie po uplynutí polovice doby jej trvania [1], - so zreteľom na závery predsedníctva Európskej rady v Santa Maria da Feira z 19. a 20. júna 2000 a predovšetkým na dohodu, že ukazovatele by sa mali definovať ako spoločné referenčné ukazovatele v boji proti sociálnemu vylúčeniu a odstráneniu chudoby, - so zreteľom na oznámenie Komisie o sociálnom programe (KOM(2005)0033), - so zreteľom na rozhodnutie Rady 2005/600/ES z 12. júla 2005 o usmerneniach politík zamestnanosti členských štátov [2], - so zreteľom na rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 50/2002/ES zo 7. decembra 2001 ustanovujúce program Spoločenstva na podporu spolupráce členských štátov v boji proti sociálnemu vylúčeniu [3], - so zreteľom na článok 27 ods. 1 Dohovoru OSN o právach dieťaťa, ktorým štáty, ktoré sú zmluvnými stranami dohovoru, uznávajú právo každého dieťaťa na životnú úroveň potrebnú pre telesný, duševný, duchovný, mravný a sociálny vývoj dieťaťa, - so zreteľom na článok 27 ods. 2 a ods. 3 Dohovoru OSN o právach dieťaťa, ktoré pripisujú hlavnú zodpovednosť v tejto oblasti rodičom a úlohu vládam pri prijímaní zodpovedajúcich opatrení na to, aby im pomohli naplniť toto právo a ktoré v prípade potreby zabezpečujú materiálnu pomoc a podporné programy, predovšetkým so zreteľom na výživu, ošatenie a bývanie, - so zreteľom na oznámenie Komisie o upevňovaní sociálneho aspektu lisabonskej stratégie: zefektívnenie otvorenej koordinácie v oblasti sociálnej ochrany (KOM(2003)0261), - so zreteľom na oznámenie Komisie o modernizácii sociálnej ochrany v záujme rozvoja vysoko kvalitnej, prístupnej a udržateľnej zdravotnej starostlivosti a dlhodobej starostlivosti: podpora národných stratégií používajúcich "otvorenú metódu koordinácie" (KOM(2004)0304), - so zreteľom na Zelenú knihu Komisie "Ako čeliť demografickým zmenám: nová solidarita medzi generáciami (KOM(2005)0094)", - so zreteľom na svoje uznesenie z 11. júna 2002 k oznámeniu Komisie Rade, Európskemu parlamentu, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov: Návrh spoločnej správy o sociálnom začlenení [4], - so zreteľom na svoje uznesenie z 5. júna 2003 o uplatňovaní otvorenej metódy koordinácie [5], - so zreteľom na svoje uznesenie z 24. septembra 2003 k spoločnej správe Komisie a Rady o primeraných a udržateľných dôchodkoch [6], - so zreteľom na svoje uznesenie z 28. apríla 2005 o modernizácii sociálnej ochrany a rozvoji kvalitnej zdravotnej starostlivosti [7], - so zreteľom na svoje uznesenie z 26. mája 2005 o programe sociálnej politiky na obdobie 2006 – 2010 [8], - so zreteľom na svoje uznesenie z 9. júna 2005 o sociálnom začlenení v nových členských štátoch [9], - so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku, - so zreteľom na správu Výboru pre zamestnanosť a sociálne veci a stanovisko Výboru pre práva žien a rodovú rovnosť (A6-0028/2006), A. keďže na zasadaní Európskej rady v Lisabone v marci 2000 definovala Európska únia komplexnú stratégiu, ktorej cieľom je dlhodobý hospodársky rast, úplná zamestnanosť, sociálna súdržnosť a udržateľný rozvoj v spoločnosti založenej na poznatkoch, know-how a inováciách; keďže po piatich rokoch nie sú ciele stratégie zďaleka dosiahnuté, B. keďže sa na zasadaní Európskej rady v Nice v roku 2000 členské štáty zaviazali preukázať do roku 2010 významné a merateľné zníženie chudoby a sociálneho vylúčenia, C. keďže sociálne začlenenie je záležitosťou ľudskej dôstojnosti, ako základného práva, D. keďže za určitých podmienok môže sociálne začlenenie priamo a účinne prispieť k hospodárskemu rastu, E. keďže sociálne začlenenie je záležitosťou sociálnej súdržnosti, základnej hodnoty EÚ a nástrojom boja so sociálnym vylúčením a diskrimináciou, ktorým sa rozumie boj s plytvaním s ľudskými zdrojmi a so závažnými dôsledkami demografických zmien, F. keďže podľa štatistických údajov pochádzajúcich zo zdrojov OECD obyvateľstvo členských krajín tejto organizácie starne, a zatiaľ čo v súčasnosti pripadá na 100 pracujúcich ľudí 38 dôchodcov, pri nezmenenej politike zamestnanosti by sa tento pomer mohol v roku 2050 zhoršiť až na 70 dôchodcov pripadajúcich na 100 pracujúcich ľudí, G. keďže modernizáciou sociálnej ochrany by sa nemalo rozumieť iba zaručenie finančnej udržateľnosti, ale zdieľanie rizík, ktorým jednotlivci nie sú schopní čeliť samostatne a podporovanie hospodárskeho rastu a zamestnanosti, aby sa stali trvalo udržateľnými, H. z toho dôvodu je potrebné zdôrazniť, že sociálna ochrana založená na univerzálnosti, spravodlivosti a solidarite je základným pilierom európskeho sociálneho modelu, Základné skutočnosti 1. víta uvedenú spoločnú správu, ktorá po prvýkrát na úrovni EÚ-25 zahŕňa sociálnu ochranu i sociálne začlenenie a hodnotí pokrok členských štátov pri dosahovaní cieľov schválených lisabonskou Európskou radou; berie na vedomie, že cieľom správy je podstatným spôsobom zasiahnuť do boja proti sociálnemu vylúčeniu a do procesu odstránenia chudoby do roku 2010 a taktiež pomôcť členským štátom reformovať systémy sociálnej ochrany, aby sa tým zabezpečila ich schopnosť poskytovať vysokokvalitné služby a ich primeranosť a udržateľnosť v budúcnosti; 2. poukazuje na to, že spoločná správa uvádza, že boj proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu zostáva hlavnou úlohou EÚ a jej členských štátov, pretože údaje, ktoré súvisia s chudobou a sociálnym vylúčením v EÚ a vychádzajú z príjmov, sú veľmi významné a dokumentujú, že viac ako 68 miliónov, teda 15 % obyvateľov EÚ, bolo v roku 2002 ohrozených chudobou; 3. poznamenáva, že napriek významným štrukturálnym zlepšeniam na trhu práce v EÚ v ostatnom desaťročí zostáva úroveň zamestnanosti a účasti na zamestnanosti v EÚ nedostatočná a vo viacerých členských štátoch je nezamestnanosť stále vysoká, predovšetkým pre určité kategórie, akými sú mladí ľudia, starší pracovníci, ženy a ľudia s osobitnými znevýhodneniami; poukazuje na to, že vylúčenie z pracovného trhu má nielen národný, ale aj miestny a regionálny rozmer; 4. upozorňuje na skutočnosť, že nedávne hospodárske spomalenie spojené so zvyšujúcou sa nezamestnanosťou a znížením počtu pracovných príležitostí, stavia viac ľudí do pozície ohrozenia chudobou a vylúčením a zhoršuje situáciu tých, ktorí sú už takto postihnutí; ide tu najmä o tie členské štáty, ktoré trpia dlhodobou nezamestnanosťou alebo nečinnosťou; 5. zdôrazňuje, že zamestnanie musí byť považované za najlepšiu ochranu proti chudobe, a preto je potrebné zachovať finančný aspekt záujmu o prácu pomocou opatrení, ktoré budú nabádať k zamestnávaniu žien a stanovením kvalitatívnych cieľov pre ponúkané pracovné miesta; Sociálne začlenenie 6. zastáva názor, že úsilie namierené proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu musí byť vytrvalé a musí pretrvávať dostatočnú dobu, aby zlepšilo postavenie ľudí najviac ohrozených chudobou a vylúčením, akými sú príležitostne zamestnaní, nezamestnaní, neúplné domácnosti s jedným rodičom (obvykle matkou), starší ľudia žijúci osamotene, ženy, rodiny s viacerými závislými osobami, znevýhodnené deti, ako aj príslušníci etnických menšín, chorí alebo zdravotne postihnutí ľudia, bezdomovci, obete obchodovania s ľuďmi a obete drogovej a alkoholovej závislosti; 7. domnieva sa, že je veľmi dôležité rozpoznať ťažkosti, s ktorými sa pri vstupe na trh práce alebo zotrvaní na ňom vyrovnávajú ľudia so znevýhodnením, vrátane zdravotne postihnutých ľudí, príslušníkov etnických menšín a prisťahovalcov; vyzýva členské štáty, aby podporovali začleňovanie znevýhodnených ľudí, a tak predchádzali sociálnemu vylúčeniu a potláčali ho a tiež podporovali odbornú prípravu, tvorbu pracovných miest a rozvoj kariéry, zosúladenie pracovného a rodinného života a zabezpečili právo na rovnaký prístup k zdravotnej starostlivosti a dôstojné bývanie; zabezpečili udržateľnosť systémov sociálnej ochrany; v tejto súvislosti poukazuje na potrebu zlepšenia porovnateľných údajov; 8. zdôrazňuje skutočnosť, že vyrovnanie sa so znevýhodneniami vo vzdelávaní a odbornej príprave a zvýšenie kvalifikácie pracovnej sily bez ohľadu na vek, mužov a ženy a etnické či národnostné menšiny, sú kľúčovými nástrojmi v boji s nezamestnanosťou; poznamenáva tiež, že riešenie týchto nerovností je zvlášť dôležité s ohľadom na dosahovanie lisabonských cieľov v oblasti zamestnanosti, kvality práce a sociálneho začlenenia; 9. v tomto zmysle zdôrazňuje, že pokiaľ ide o rómsku menšinu, je žiaduce, aby jej členovia boli plne motivovaní prejaviť záujem o ďalšie vzdelávanie svojich detí, rozvoj ich kladných vlastností i zručností; 10. vyzýva členské štáty, aby si vymieňali najlepšie postupy, na predchádzanie predčasného ukončenia vzdelávania, zvýšenie úrovne vzdelania najmä v oblasti jazykov a nových technológií, uľahčovať prechod zo školy do práce, zvyšovať prístup k vzdelaniu a odbornej príprave pre znevýhodnené skupiny vrátane menej kvalifikovaných a starších pracovníkov a vytvárať základy pre prístup k celoživotnému vzdelávaniu pre všetkých; zdôrazňuje, že tieto stratégie by mali zahŕňať všetky zainteresované strany vrátane sociálnych partnerov, ale aj občiansku spoločnosť a poskytovateľov služieb vo vzdelávaní; pričom hlavná úloha zaručiť kvalitné verejné školstvo prináleží hlavne členským štátom; 11. v záujme obmedzenia prípadov vylúčenia osôb starších ako 50 rokov a na uľahčenie ich zotrvania na trhu práce odporúča členským štátom predchádzať riziku prerušenia výkonu pracovnej činnosti zlepšením prístupu k celoživotnému vzdelávaniu; 12. v tejto súvislosti zastáva názor, že vzhľadom na prospech, ktorý pre zamestnávateľov znamená kvalitná pracovná sila, ich väčšie zapojenie v procese celoživotného vzdelávania je samozrejmým predpokladom; 13. napriek tomu poukazuje na to, že v mnohých prípadoch nie je zárukou získania zamestnania ani dostatočné vzdelanie či opakovaná rekvalifikácia; preto zdôrazňuje potrebu väčšieho využitia neziskových verejnoprospešných prác; 14. zdôrazňuje, že v štrnástich zo sedemnástich členských štátov, pre ktoré sú k dispozícii údaje [10] vzrástla v deväťdesiatych rokoch chudoba detí; upriamuje pozornosť na skutočnosť, že pretrvávajúca chudoba detí sa sústreďuje predovšetkým v neúplných rodinách, vo veľkých rodinách s tromi a viacerými závislými deťmi, medzi prisťahovalcami a príslušníkmi etnických menšín a v rodinách s nezamestnanými alebo nedostatočne zamestnanými rodičmi; zdôrazňuje, že hlavná pozornosť na úrovni EÚ a členských štátov sa musí venovať predchádzaniu a vylúčeniu medzigeneračného prenosu chudoby a že ju musia podporiť primerané finančné zdroje (napr. zvýšeným využitím štrukturálnych fondov, najmä Európskeho sociálneho fondu); zdôrazňuje, že k ukazovateľom sa musí pristupovať z perspektívy detí a ľudí žijúcich osamelo i keď je známe, že nemožno znížiť chudobu detí bez toho, aby sa znížila chudoba v domácnostiach a zaručil prístup všetkých k vysokokvalitným službám; 15. upozorňuje na skutočnosť, že podľa zdrojov Eurostatu sa v EÚ rodí až tretina detí mimo inštitúcie manželstva a toto číslo z roka na rok rastie; domnieva sa, že tento trend svedčí o potrebe hľadať účinné mechanizmy napomáhajúce riadnemu fungovaniu rôznych typov rodiny ako inštitúcie; 16. domnieva sa, že sociálne služby, ktoré sa zaoberajú deťmi a starostlivosťou o deti sú dôležitou podmienkou pri predchádzaní a znižovaní chudoby detí, sociálneho vylúčenia a diskriminácie a pri uľahčovaní zlaďovania pracovného a rodinného života; zdôrazňuje potrebu zabezpečiť jednoduchý a rovný prístup k vzdelaniu pre všetky deti; uvedomuje si kľúčovú úlohu súkromných zariadení, ktoré poskytujú služby v tejto oblasti; 17. vyzýva Komisiu, aby predložila zelenú knihu o chudobe detí, ktorá vytýči jasné ciele a primerané opatrenia na odstránenie chudoby detí, ktoré budú krokmi k sociálnemu začleneniu chudobných detí; 18. vyzýva Komisiu, aby posilnila svoju snahu o zavedenie Charty detí, ktorej cieľom je dosiahnuť pokrok pri presadzovaní práv dieťaťa a ktorá bude tvoriť súčasť domácej a zahraničnej politiky EÚ; 19. upriamuje pozornosť na potreby mladých ľudí, ktorí čelia osobitným ťažkostiam pri začlenení v ekonomickej a sociálnej oblasti po ukončení vzdelania a pri vstupe do práce a ktorí sú náchylnejší stať sa obeťami sociálneho vylúčenia; vyzýva členské štáty, aby zaručili, že nezamestnanosť mládeže sa bude riešiť osobitne ako samostatná priorita osobitnými opatreniami a odbornou prípravou, ktoré budú podporovať okrem iného iniciatívu a rozvoj podnikateľského ducha; 20. vyzýva členské štáty, aby vyvinuli komplexné stratégie, ktoré budú podporovať rozvoj geograficky odľahlých a málo rozvinutých mestských, ostrovných a vidieckych oblastí, pokiaľ ide o ich hospodárske, sociálne, kultúrne a environmentálne podmienky s cieľom konfrontovať problémy súvisiace s vylúčením a chudobou a zabrániť ich prenosu z jednej generácie na ďalšiu; 21. zdôrazňuje potrebu zvýšiť účasť žien na zamestnanosti odstránením prekážok, ktoré bránia ženám vo vstupe do zamestnania a osobitne stimulovaním starších žien, aby zotrvali dlhšie na trhu práce; 22. odporúča členským štátom, aby podporili politiku rastu a zamestnanosti žien uľahčením prístupu žien ku kvalitným pracovným miestam a rovnakým zaobchádzaním pri odmeňovaní; 23. zdôrazňuje, že nárast počtu zárobkovo činných žien musí byť chápaný nielen ako nevyhnutná ochrana proti riziku chudoby, ktorou trpia hlavne ženy, ale aj ako prostriedok na zachovanie rovnováhy medzi počtom ekonomicky činných a nečinných osôb, ktorá je ohrozená starnutím obyvateľstva; 24. v tejto súvislosti vyzýva členské štáty, aby sa zamerali na odstránenie nerovností na trhu práce, aké predstavujú rodové rozdiely v zamestnanosti, nezamestnanosti a netypickej zamestnanosti, rodová segregácia v odvetviach a zamestnaniach, rodové rozdiely v odmeňovaní, nerovnaké postavenie a obmedzená účasť žien v rozhodovacích pozíciách; domnieva sa, že členské štáty by tým mali uľahčiť osobné rozhodovanie pri zosúladení pracovného a rodinného života a prístupe ku kvalitným a dostupným službám v oblasti starostlivosti o deti a iné závislé osoby; je presvedčený, že dôležité je aj zahrnutie rodového hľadiska do všetkých politík a programov; 25. ďalej vyzýva členské štáty, aby pri výpočte starobného dôchodku zaručili ženám, že nebudú penalizované za neodpracované obdobie z dôvodu materskej alebo rodičovskej dovolenky; 26. vyzýva členské štáty, aby vo svojom boji proti vysokej úrovni vylúčenia, ktorej čelia príslušníci etnických menšín a prisťahovalci, vypracovali a implementovali opatrenia na začlenenie týchto cieľových skupín na oficiálny trh práce, a to vrátane opatrení na zvýšenie povedomia, aby uviedli do platnosti právne predpisy na potlačenie obchodovania s ľuďmi a diskriminácie a aby uľahčili ich sociálnu integráciu prostredníctvom osobitných ustanovení a komplexných programov týkajúcich sa špeciálnych vzdelávacích programov, slušných podmienok pre život a bývanie ako predpokladu pre ich sociálne začlenenie; 27. vyzýva Komisiu, aby predložila návrhy, ktorých cieľom bude vytvorenie vhodného právneho rámca na potlačenie diskriminácie ľudí s postihnutím, podporou rovnosti príležitostí a plného začlenenia týchto ľudí do práce, spoločnosti a politiky, najmä prostredníctvom návrhu smernice na základe článku 13 Zmluvy o ES, ktorá pokryje stále neupravené oblasti; 28. zdôrazňuje potrebu zlepšiť podmienky na bývanie najmä prístup k nemu, pre menej zvýhodnené skupiny, ktoré sú obzvlášť postihnuté chudobou, napríklad pre ľudí so znevýhodnením a starších ľudí, ktorí sa o seba nemôžu postarať; požaduje, aby sa venovalo viac pozornosti bezdomovcom, predovšetkým poskytnutím starostlivosti, základných zručností a podporou ich sociálnej integrácie, čo si vyžiada nové verejné politiky, najmä v oblasti bývania, zdravia a vzdelávania, ktoré zaručia prístup týchto ľudí k uvedeným príležitostiam; 29. navyše sa v tejto súvislosti domnieva, že k týmto základným zručnostiam, ktorých výuka by bola zameraná nielen na rozvoj schopnosti vedieť sa postarať sami o seba, ale aj na výchovu k solidarite s menej schopnými, by mala byť neustále vedená celá európska spoločnosť už od základnej školskej dochádzky; 30. plne podporuje úmysel Komisie zorganizovať v roku 2007 Európsky rok rovnakých príležitostí pre všetkých; domnieva sa, že by mal prispieť k zvýrazneniu významu týchto otázok, k zhodnoteniu pokroku dosiahnutého v EÚ a poskytnutiu rámca pre ďalšie politické opatrenia a iniciatívy s cieľom rozšíriť právne predpisy EÚ namierené proti diskriminácii, priamej i nepriamej a zároveň riešiť otázku rodovej rovnosti vo všetkých oblastiach; 31. oceňuje uvedomenie si skutočnosti, že vo všeobecnosti sociálne najviac znevýhodnení ľudia sú vystavení najhorším sociálno-environmentálnym podmienkam a že pri prekonávaní spoločenského vylúčenia by mala byť táto skutočnosť vzatá do úvahy; 32. vyzýva Komisiu, aby podnikla právne kroky proti členským štátom, ktoré neuplatňujú antidiskriminačné smernice založené na článku 13 Zmluvy o ES alebo ich netransponovali k požadovanému termínu; 33. opätovne potvrdzuje potrebu zlepšenia harmonizovaného zberu dát a vývoja spoločných ukazovateľov, ktoré berú do úvahy vekové a rodové rozdiely, a preto ako ukazovatele tohto druhu zohrávajú významnú úlohu pri monitorovaní a hodnotení politík v oblasti chudoby a sociálneho vylúčenia; 34. domnieva sa, že otázka sociálneho začlenenia sa musí zaviesť do centra tvorby politík prostredníctvom zavedenia ex-ante a ex-post hodnotenia politík na vnútroštátnej úrovni a na úrovni EÚ; 35. poukazuje na to, že proces sociálneho začlenenia by mal skutočne zahŕňať kľúčových činiteľov na miestnej alebo regionálnej úrovni, akými sú miestne orgány zodpovedné za politiky sociálneho začlenenia, sociálni partneri, mimovládne organizácie a osoby nachádzajúce sa v chudobe a sociálnom vylúčení; 36. podporuje zámer Komisie venovať osobitnú pozornosť boju proti chudobe vyhlásením Európskeho roka boja proti vylúčeniu a chudobe; Sociálna ochrana 37. domnieva sa, že rýchle zmeny spôsobené globalizáciou a širokým využívaním informačných a komunikačných technológií zvyšujú zraniteľnosť voči sociálnym rizikám a vytvárajú potrebu účinnejších opatrení v oblasti sociálnej ochrany s cieľom zabezpečiť právo na sociálnu ochranu pre všetkých; 38. poukazuje na skutočnosť, že systémy sociálneho zabezpečenia a výhod sú obvykle príliš pomalé a nestíhajú reagovať na flexibilnejšie formy zamestnania a samozamestnania, a tak neposkytujú primeranú podporu, čo pre ľudí, ktorí nastupujú do práce, môže znamenať prekážku; z toho dôvodu sa domnieva, že pri modernizovaní systémov by sa mala táto skutočnosť zvážiť; 39. zastáva názor, že súčasné demografické trendy – starnúca pracovná sila a pokles počtu obyvateľov v produktívnom veku – ohrozujú v strednodobom a dlhodobom horizonte finančnú udržateľnosť systémov sociálnej ochrany; 40. v tejto súvislosti poukazuje na potrebu podporovať vývoj a implementáciu komplexných stratégií v otázkach starnutia obyvateľstva, zameraných nabádanie pracovníkov, aby zostávali dlhšie aktívnymi a povzbudiť zamestnávateľov k tomu, aby prijímali a ponechávali si starších pracovníkov; 41. vyzýva Komisiu, aby predložila návrhy na vytvorenie vhodného právneho rámca s cieľom odstrániť diskrimináciu ľudí na základe veku; 42. v tejto súvislosti sa domnieva, že Európsky sociálny fond môže zohrávať dôležitú úlohu v začleňovaní a opätovnom začleňovaní starších pracovníkov na trh práce a vo všeobecnosti pri sociálnom začleňovaní zraniteľných a/alebo sociálne vylúčených skupín; 43. domnieva sa, že k tomu, aby boli dôchodkové systémy finančne udržateľné, je potrebný hospodársky rast a dostatočná produktivita a rovnako aj vysoká úroveň zamestnanosti a aktívna podpora celoživotného vzdelávania, kvality práce a bezpečného a zdravého pracovného prostredia; 44. odporúča, aby dôchodkové systémy obsahovali nielen široké rozpätie foriem sociálneho poistenia a pripoistenia (zákonného aj súkromného), ale aby zabezpečili aj čo najvyššiu mieru sociálnej spravodlivosti v dôchodkových systémoch; 45. zastáva názor, že pri reformách verejných dôchodkových systémov by sa nemalo zvyšovať celkové daňové zaťaženie pracovnej sily, aby sa zabránilo nepriaznivým vplyvom na zamestnanosť, ale mala by sa dosiahnuť primeraná rovnováha medzi zdanením práce a zdanením pochádzajúcim z iných zdrojov; 46. vyzýva členské štáty, aby posilnili svoje administratívne a inštitucionálne kapacity spolu so zlepšením rovného prístupu k vysokokvalitným službám, predovšetkým v oblasti zdravotnej a dlhodobej starostlivosti, sociálneho zabezpečenia, sociálnych služieb, vrátane poskytovania poradenstva v otázkach sociálnych práv, v oblasti služieb súvisiacich so starostlivosťou o deti, služieb súvisiacich s dopravou a mobilitou a služieb znovuzačlenenia zameraných na začlenenie na trh práce a na odbornú prípravu; 47. očakáva, že dokument Komisie o minimálnej mzde bude pravdepodobne prínosom v diskusii o sociálnom začlenení a sociálnej ochrane; 48. víta rozhodnutie Rady o uplatňovaní otvorenej metódy koordinácie v oblasti zdravotnej a dlhodobej starostlivosti; poukazuje na to, že organizácia a poskytovanie služieb a zdravotná starostlivosť sú a mali by zostať oblasťami s právomocami členských štátov; znovu zdôrazňuje svoju podporu trom základným cieľom zdravotnej starostlivosti a dlhodobej starostlivosti: všeobecnému prístupu bez ohľadu na príjem a majetok, vysokej úrovni kvality a finančnej udržateľnosti; 49. zdôrazňuje, že je potrebné venovať zvláštnu pozornosť osobám, ktoré vyžadujú dlhodobú alebo nákladnú starostlivosť a osobám, ktoré čelia ťažkostiam v prístupe k starostlivosti; zdôrazňuje, že ak sa má zdravie propagovať a chrániť, systémy zdravotníctva musia spočívať nielen na zásade poistenia, ale aj na zásade solidarity; 50. ďalej podporuje posilnenie tých sociálnych služieb, ktoré sú potrebné v starostlivosti o odkázané osoby, t.j. tie, ktoré nie sú schopné sami vykonávať základné každodenné úkony; 51. domnieva sa, že i keď by významným zdrojom príjmov dôchodcov mali zostať verejné dôchodkové systémy, súkromné zabezpečenie prostredníctvom režimov založených na profesijnej alebo osobnej báze by mohlo zohrávať doplnkovú úlohu pri získavaní dodatočných dôchodkových príjmov; 52. v tejto súvislosti poukazuje na potrebu koordinácie komplexných informačných a monitorovacích systémov, ktoré budú klásť dôraz na dôsledky na príjmy a životnú úroveň jednotlivcov; 53. zdôrazňuje význam neustáleho vyhodnocovania účinnosti dôchodkových systémov so zreteľom na ich finančnú udržateľnosť ako aj na dosahovanie sociálnych cieľov; 54. v snahe zefektívnenia a zjednodušenia otvorenej metódy koordinácie vyzýva Európsku radu, aby na svojom samite na jar 2006 prijala jednotný rámec v oblasti sociálnej ochrany a integrácie a zhodla sa na jednotnom zozname spoločných cieľov v oblasti sociálnej integrácie, dôchodkov, zdravotníckej a dlhodobej starostlivosti; 55. v kontexte lisabonského procesu považuje zostavenie jednotného rámca a zefektívnenie koordinácie v oblasti sociálnej ochrany a integrácie za možnosť ako posilniť sociálny rozmer sociálnej ochrany ako rozmer s vlastným spoločensko-hospodárskym významom, ktorý sa líši od koordinácie sociálnej politiky a politiky zamestnanosti; 56. vyzýva členské štáty a Komisiu, aby v budúcnosti pri zavádzaní otvorenej metódy koordinácie do sociálnej ochrany a integrácie kládli väčší dôraz na otázky súvisiace so zladením pracovného a osobného života so špecifickým dôrazom na prístup k starostlivosti o deti, rodinnú rozpočtovú situáciu a zamestnanosť matiek; 57. vyzýva členské štáty, aby optimálne využívali možnosti, ktoré poskytuje otvorená metóda procesu koordinácie ako nástroj tvorby politík v oblastiach zamestnanosti, sociálnej ochrany, sociálneho začlenenia, dôchodkov a zdravotníctva; 58. vyzýva členské štáty, a najmä nové členské štáty, aby prehodnotili svoje dôchodkové systémy berúc do úvahy podstatne nižšiu priemernú dĺžku života mužov a veľké platové rozdiely medzi mužmi a ženami, ktoré sa odrážajú aj na výške dôchodkov ovdovelých, čím sa často títo jedinci dostávajú pod hranicu chudoby; 59. poukazuje na to, že rozvoj a udržanie systémov sociálneho zabezpečenia sú úzko späté s cieľmi lisabonskej stratégie a môžu mať veľký prínos pre zvýšenie zamestnanosti a rastu, väčšiu solidaritu a lepšiu sociálnu integráciu; 60. opätovne opakuje presvedčenie, že jeho úloha pri uplatňovaní otvorenej metódy koordinácie – ako orgánu, ktorý priamo zastupuje občanov Európy – sa musí vyjasniť a posilniť, aby tento proces nadobudol demokratickú legitímnosť; 61. vyzýva Radu a Komisiu, aby začali rokovania s Európskym parlamentom o vytvorení medziinštitucionálnej dohody, na základe ktorej sa stanovia pravidlá výberu oblastí politík, v ktorých sa bude uplatňovať otvorená metóda koordinácie a zabezpečí sa koherentné uplatňovanie tejto metódy s neobmedzenou a rovnocennou účasťou Európskeho parlamentu; 62. zdôrazňuje, že takáto medziinštitucionálna dohoda musí obsahovať pravidlá pre spolupôsobenie Európskeho parlamentu pri stanovovaní cieľov a ukazovateľov a pri prístupe k dokumentom, pravidlá účasti na stretnutiach, sledovania pokroku a dohľadu nad ním, informovania o správach a najlepších postupoch a postup, ktorý umožní, aby sa otvorená metóda koordinácie vypracovala na metódu Spoločenstva; * * * 63. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, Výboru pre sociálnu ochranu, vládam a parlamentom členských štátov, pristupujúcich krajín a kandidátskych krajín. [1] Ú. v. EÚ C 320 E, 15.12.2005, s. 164. [2] Ú. v. EÚ L 205, 6.8.2005, s. 21. [3] Ú. v. ES L 10, 12.1.2002, s. 1. [4] Ú. v. EÚ C 261 E, 30.10.2003, s. 136. [5] Ú. v. EÚ C 68 E, 18.3.2004, s. 604. [6] Ú. v. EÚ C 77 E, 26.3.2004, s. 251. [7] Ú. v. EÚ C 45 E, 23.2.2006, s. 134. [8] Prijaté texty P6_TA(2005)0210. [9] Prijaté texty P6_TA(2005)0244. [10] Správa UNICEF Karta č. 6 Detská chudoba v bohatých krajinách 2005. --------------------------------------------------