OZNÁMENIE KOMISIE RADE Vyhlásenie Komisie pripojené k návrhu nariadenia Rady predkladanom Komisiou, ktorým sa stanovujú odvody z produkcie v sektore cukru za hospodárske roky 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, koeficient potrebný na výpočet dodatočných odvodov za hospodárske roky 2001/2002 a 2004/2005 a výška súm, ktoré zaplatia výrobcovia cukru predajcom cukrovej repy vzhľadom na rozdiel medzi maximálnou výškou odvodov a výškou týchto odvodov, ktoré budú účtované za hospodárske roky 2002/2003, 2003/2004 a 2005/2006. /* COM/2013/0526 final */





OZNÁMENIE KOMISIE RADE Vyhlásenie Komisie pripojené k návrhu nariadenia Rady predkladanom Komisiou, ktorým sa stanovujú odvody z produkcie v sektore cukru za hospodárske roky 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, koeficient potrebný na výpočet dodatočných odvodov za hospodárske roky 2001/2002 a 2004/2005 a výška súm, ktoré zaplatia výrobcovia cukru predajcom cukrovej repy vzhľadom na rozdiel medzi maximálnou výškou odvodov a výškou týchto odvodov, ktoré budú účtované za hospodárske roky 2002/2003, 2003/2004 a 2005/2006. 1. Vrátenie istiny a úroku Súdny dvor Európskej únie vo svojom rozsudku z 27. septembra 2012[1] skonštatoval, že v dôsledku neplatnosti nariadenia Komisie (ES) č. 1193/2009[2] majú výrobcovia právo na vrátenie súm, ktoré v príslušných hospodárskych rokoch neprávom zaplatili navyše v súvislosti s neplatnými odvodmi z produkcie. Tieto nadmerné odvody plynuli do rozpočtu Únie, po odpočítaní 25 %, ktoré zodpovedajú poplatkom za výber, ktoré v súlade s článkom 2 ods. 3 nariadenia Rady 2000/597/(ES, Euratom) o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev[3], plynuli do vnútroštátnych rozpočtov. V navrhovanom nariadení Rady sa stanovujú odvody z produkcie cukru na hospodárske roky 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 a 2005/2006, čo umožní členským štátom určiť sumy, ktoré majú byť vrátené výrobcom cukru. Výrobcom cukru sa vráti len rozdiel medzi výškou starých a nových odvodov, a nie celé sumy, ktoré sa vybrali počas daného obdobia. V súlade so všeobecnou zásadou zákazu nespravodlivého obohatenia by členské štáty mali mať príležitosť znovu získať sumy, ktoré skutočne uhradili a z ktorých si ponechali 25 % čistého zisku prostredníctvom poplatkov za výber, z rozpočtu EÚ. Súdny dvor objasnil, že jednotlivci, ktorí majú nárok na vrátenie súm, ktoré neprávom zaplatili v súvislosti s odvodmi z produkcie v sektore cukru stanovenými na základe neplatného nariadenia, majú nárok aj na zaplatenie úroku z týchto súm. V dôsledku toho je súčasťou vrátenia súm, ktoré hospodárske subjekty neprávom zaplatili podľa právnych predpisov EÚ, zo strany členských štátov aj zaplatenie úroku do takej miery, akú v podobných situáciách stanovujú vnútroštátne zákony. Členské štáty použijú na výpočet výšky úroku svoj vnútroštátny právny predpis. 2. Vrátenie predajcom repy V článku 1 ods. 3 navrhovaného nariadenia Rady sa stanovujú revidované dodatočné ceny, na základe ktorých musia výrobcovia cukru vrátiť zaplatené sumy predajcom cukrovej repy. Je nutné zdôrazniť, že na výpočet náhrady pre predajcov cukrovej repy vrátane úroku splatného za rovnakých podmienok, ako sa uvádza v časti 1, by sa mal použiť len rozdiel medzi starými a novými dodatočnými cenami. Pred tým, než členské štáty vrátia výrobcom cukru sumy za nadmerne účtované odvody za uvedené obdobie, mali by zaviesť administratívne postupy, prostredníctvom ktorých zabezpečia, aby dotknutí výrobcovia vrátili v príslušných prípadoch dlžné sumy predajcom cukrovej repy. V prípade, že nedôjde k takémuto vráteniu súm, náhrada pre výrobcov cukru by sa mala primerane znížiť. 3. Účtovný postup V regulačnom rámci pre vlastné zdroje nie sú uvedené žiadne ustanovenia, ktoré by umožňovali platbu úroku zo strany EÚ členským štátom. Preto pri podávaní žiadosti Komisii o vrátenie vynaložených výdavkov musia členské štáty informovať Komisiu o sumách, ktoré skutočne zaplatili ako odškodné daným hospodárskym subjektom, pričom musia rozlíšiť výšku istiny a úroku. 3.1. Výška istiny Vrátenie odvodov z produkcie cukru predstavuje opravu vo vlastných zdrojov EÚ. To znamená, že členské štáty môžu prostredníctvom účtovania na ťarchu vlastných zdrojov v rozpočte EÚ odpočítať 75 % skutočne zaplatených nadmerných súm. Podľa článku 2 ods. 2 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 z 22. mája 2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2007/436/EC, Euratom o systéme vlastných zdrojov spoločenstiev[4], členské štáty musia stanoviť opravené odvody z produkcie cukru uplatniteľné za príslušné roky do dátumu, ktorý je stanovený v článku 2 navrhovaného nariadenia Rady, ktorým sa stanovujú odvody z produkcie cukru. Keďže navrhované nariadenie Rady sa týka opravy odvodov z produkcie cukru, ktoré už boli zaplatené, členské štáty majú všetky prvky na to, aby mohli stanoviť správnu výšku súm, ktoré sa majú vrátiť. Členské štáty môžu prostredníctvom zápornej opravy v takzvanom výkaze A znovu získať sumy, ktoré skutočne zaplatili, ako vrátenie neprávom vybratých nadmerných odvodov. Je potrebné zdôrazniť, že vo výkaze A budú musieť členské štáty najskôr uviesť celú vrátenú sumu (100 %) ako opravu. Potom sa v poslednom stĺpci výkazu uvedie výška čistých súm, od ktorej sa odpočítajú sumy, ktoré si ponechali ako poplatky za výber (75 %). Je to bežný postup na zohľadnenie poplatkov za výber. Podľa článku 2 navrhovaného nariadenia Rady, stanovenie odvodov v prospech vlastných zdrojov zo strany členských štátov sa musí uskutočniť najneskôr v posledný deň štvrtého mesiaca nasledujúceho po dni, keď uvedené nariadenie nadobudne účinnosť. Členské štáty musia uviesť výsledok takéhoto stanovenia odvodov vo výkaze A, ktorý musia zaslať Komisii najneskôr v prvý pracovný deň po 19. dni druhého mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom vznikol nárok na získanie platby. Z praktického hľadiska preto členské štáty musia stanoviť opravu vlastných zdrojov najneskôr v posledný deň [….]. Vo výkaze A musia uviesť nárok, ktorý sa má zaslať Komisii najneskôr dňa [….]. V závislosti od dátumu, keď sa nariadenie Rady prijme, finančný vplyv na príjmovú časť rozpočtu EÚ by mohol nastať buď v roku 2013, 2014 alebo v oboch rozpočtových rokoch. 3.2. Úrok Ako sa uviedlo v predchádzajúcej časti textu, v súlade so všeobecnou zásadou zákazu nespravodlivého obohatenia by jednotlivci, ktorí majú nárok na vrátenie súm, ktoré neprávom zaplatili v súvislosti s odvodmi z produkcie v sektore cukru určenými na základe neplatného nariadenia, majú nárok aj na zaplatenie úroku z týchto súm do takej miery, akú v podobných situáciách stanovujú vnútroštátne zákony. Skutočne zaplatený úrok sa vykazuje použitím postupu na vyplácanie mesačných platieb uvedený v článku 15 nariadenia Rady (ES) č. 1290/2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky, v rámci rozpočtového riadku 05 07 02, ktorý sa vzťahuje na „urovnanie sporov“. Tento rozpočtový riadok je „určený na prispôsobenie súm na pokrytie výdavkov (pozitívnych alebo negatívnych), za ktoré môže byť na základe rozhodnutia súdu zodpovedná Komisia, vrátane nákladov na vyrovnanie pohľadávok za škody a úroky“. 4. Monitorovanie postupu vrátenia (finančných prostriedkov) Členské štáty by na účely monitorovania mali zaslať Komisii prehľad súm, ktoré sa majú vrátiť výrobcom cukru, pričom by v nich mali odlíšiť výšku istiny a úroku, ešte pred začiatkom postupu vrátenia (finančných prostriedkov) a v každom prípade najneskôr do druhého mesiaca po nadobudnutí účinnosti nariadenia. V tomto oznámení by mali uviesť aj podrobné vysvetlenie právneho základu vo vnútroštátnych zákonoch použitých na určenie výšky úroku a uplatnenej sadzby, ako aj predpokladanú dobu zohľadnenú na účely výpočtu výšky úroku. V súlade so zásadou rovnocennosti by Komisia rada zdôraznila, že použitá úroková sadzba sa musí zhodovať so sadzbou, ktorá sa bežne používa pri podobných vráteniach finančných prostriedkov na vnútroštátnej úrovni. Komisia si vyhradzuje právo žiadať dodatočné odôvodnenia v súvislosti s výškou súm, ktoré sú vykázané ako zaplatené, a podniknúť primerané opatrenia na ochranu finančných záujmov Únie. [1] Spojené veci C-113/10, C-147/10 a C-234/10, zatiaľ neuverejnené. [2] Ú. v. EÚ L 321, 8.12.2009, s. 1. [3] Ú. v. ES L 253, 7.10.2000, s. 42. [4] Ú. v. ES L 130, 31.5.2000, s. 1.