DÔVODOVÁ SPRÁVA

Podľa článku 395 ods. 1 smernice 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (ďalej len „smernica o DPH“) môže Rada jednomyseľne na návrh Komisie oprávniť ktorýkoľvek členský štát, aby uplatňoval osobitné opatrenia odchyľujúce sa od ustanovení uvedenej smernice s cieľom zjednodušiť výber DPH alebo zabrániť určitým formám daňových únikov alebo vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam.

Spolková republika Nemecko (ďalej len „Nemecko“) požiadalo listom, ktorý Komisia zaevidovala 19. februára 2021, o povolenie naďalej uplatňovať opatrenie odchyľujúce sa od článkov 168 a 168a smernice o DPH s cieľom vyňať z práva na odpočítanie dane DPH, ktorou je zaťažený tovar a služby, ktoré zdaniteľná osoba z viac ako 90 % používa na svoje súkromné účely alebo na súkromné účely svojich zamestnancov, respektíve vo všeobecnosti na nepodnikateľské účely alebo na neekonomické činnosti. K žiadosti bola pripojená správa o uplatňovaní tohto opatrenia vyžadovaná v článku 2 rozhodnutia Rady 2009/791/ES z 20. októbra 2009 zmeneného vykonávacím rozhodnutím Rady (EÚ) 2018/2060 z 20. decembra 2018.

O žiadosti predloženej Nemeckom Komisia v súlade s článkom 395 ods. 2 smernice o DPH informovala ostatné členské štáty listami zo 17. marca 2021. Listom z 18. marca 2021 Komisia oznámila Nemecku, že má všetky informácie potrebné na posúdenie danej žiadosti.

1.KONTEXT NÁVRHU

•Dôvody a ciele návrhu

V článku 168 smernice o DPH sa stanovuje, že zdaniteľná osoba má právo odpočítať DPH účtovanú na uskutočnené nákupy a prijaté služby na účely svojich zdaniteľných transakcií. V článku 168a ods. 1 smernice o DPH sa stanovuje, že DPH z výdavkov súvisiacich s nehnuteľným majetkom, ktorý je súčasťou majetku podniku zdaniteľnej osoby a používa sa tak na účely podnikateľskej činnosti, ako aj na nepodnikateľské účely, je odpočítateľná len do tej miery, v akej sa tento majetok používa na účely podnikateľskej činnosti zdaniteľnej osoby. Podľa článku 168a ods. 2 smernice o DPH môžu členské štáty uplatňovať toto pravidlo aj vo vzťahu k výdavkom súvisiacim s iným tovarom, ktorý je súčasťou majetku podniku, podľa svojich kritérií. Článok 168a bol do smernice o DPH vložený smernicou Rady 2009/162/EÚ z 22. decembra 2009 s cieľom obmedziť odpočet na podiel skutočného používania na podnikateľské účely, a tak účinnejšie uplatňovať zásadu, podľa ktorej k odpočtu dochádza len vtedy, ak sa dotknuté tovary a služby používajú na účely podnikania zdaniteľnej osoby. Podľa článku 395 smernice o DPH môžu členské štáty uplatňovať opatrenia odchyľujúce sa od ustanovení smernice o DPH s cieľom zjednodušiť postup pri výbere DPH alebo zabrániť určitým druhom daňových únikov alebo vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam, ak ich Rada oprávnila. Nemecko požiadalo o možnosť naďalej uplatňovať opatrenie odchyľujúce sa od článkov 168 a 168a smernice o DPH, na základe ktorého môže z práva na odpočítanie úplne vyňať DPH, ktorou je zaťažený tovar a služby, ktoré zdaniteľná osoba používa z viac ako 90 % na súkromné alebo nepodnikateľské účely, a to vrátane neekonomických činností. Toto odchyľujúce sa opatrenie bolo Nemecku pôvodne povolené rozhodnutím Rady 2000/186/ES z 28. februára 2000 na obdobie do 31. decembra 2002 a bolo opätovne povolené rozhodnutím Rady 2003/354/ES z 13. mája 2003 na obdobie do 30. júna 2004, rozhodnutím Rady 2004/817/ES z 19. novembra 2004 na obdobie do 31. decembra 2009 a rozhodnutím Rady 2009/791/ES z 20. októbra 2009 na obdobie do 31. decembra 2012. Platnosť posledného rozhodnutia bola vykonávacím rozhodnutím Rady 2012/705/EÚ z 13. novembra 2012 predĺžená do 31. decembra 2015, vykonávacím rozhodnutím Rady (EÚ) 2015/2428 z 10. decembra 2015 do 31. decembra 2018 a vykonávacím rozhodnutím Rady (EÚ) 2018/2060 z 20. decembra 2018 do 31. decembra 2021. Nemecko vo svojej súčasnej žiadosti Komisiu informovalo, že uplatňovanie odchyľujúceho sa opatrenia sa osvedčilo ako veľmi účinné a predstavuje značné zjednodušenie výberu DPH. Takisto pomáha predchádzať daňovým únikom a vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam. Požadované minimálne používanie tovaru z aspoň 10 % na podnikateľské účely, ktoré je nutné, aby sa mohla odpočítať DPH na vstupe, je pomerne nízke. Podľa Nemecka bude mať predĺženie platnosti tohto opatrenia len malý vplyv na celkovú výšku príjmov z DPH vybraných na stupni konečnej spotreby, a preto nepriaznivo neovplyvní vlastné zdroje Únie plynúce z DPH. Nemecko uvádza, že opatrením sa zníži administratívna záťaž daňovníkov aj daňových správ, pretože netreba monitorovať pomer používania takéhoto tovaru na podnikateľské a na nepodnikateľské účely ani ho upravovať, a teda netreba viesť záznamy o týchto zmenách. Limit vo výške 10 % zodpovedá aj úprave v nemeckých právnych predpisoch týkajúcich sa dane z príjmov, v ktorých sa stanovuje, že za majetok podniku možno považovať len tovar, ktorý sa aspoň z 10 % využíva na podnikateľské účely.

Výnimky sa spravidla udeľujú na obmedzené obdobie tak, aby sa dalo posúdiť, či je osobitné opatrenie primerané a účinné. Komisia v tejto súvislosti na základe informácií poskytnutých Nemeckom usudzuje, že rozdelenie v pomere 10 % na podnikateľské a 90 % na nepodnikateľské použitie naďalej predstavuje vhodný základ na odlíšenie transakcií, v súvislosti s ktorými sa použitie na podnikateľské účely môže považovať za zanedbateľné.

Dotknuté osobitné opatrenie preto predstavuje pre daňové správy a podniky uľahčenie, keďže nie je potrebné žiadne monitorovanie následného použitia tovaru a služieb, na ktoré sa v čase ich nadobudnutia vzťahovalo vyňatie z práva na odpočítanie, predovšetkým pokiaľ ide o možné zdanenie osobnej spotreby podľa článku 16 alebo článku 26 smernice o DPH alebo úpravy odpočítanej dane, ako sa vyžaduje podľa článkov 184 až 192 uvedenej smernice. Predĺženie platnosti odchyľujúceho sa opatrenia je preto primerané.

Každé predĺženie platnosti by však malo byť dočasné, aby sa dalo posúdiť, či sú podmienky, na ktorých sa výnimka zakladá, stále platné. Navrhuje sa preto predĺžiť platnosť výnimky do konca roka 2024 a požiadať Nemecko, aby v prípade, že by sa malo uvažovať o ďalšom predĺžení platnosti na obdobie po roku 2024, predložilo najneskôr do 31. marca 2024 spoločne so žiadosťou o predĺženie platnosti aj správu, ktorej súčasťou bude preskúmanie uplatňovaného pomeru rozdelenia medzi použitím na podnikateľské a nepodnikateľské účely, na ktorom sa zakladá vyňatie z práva na odpočítanie.

Keďže rozhodnutie Rady 2009/791/ES z 20. októbra 2009 bolo prijaté pred prijatím smernice Rady 2009/162/EÚ z 22. decembra 2009, ktorou sa do smernice o DPH vložil článok 168a, v jeho názve sa neodkazuje na článok 168a. S cieľom odstrániť tento nesúlad medzi názvom a obsahom rozhodnutia Rady 2009/791/ES by sa preto mal zmeniť názov rozhodnutia Rady 2009/791/ES tak, že sa doň zahrnie odkaz na článok 168a smernice o DPH.

•Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky