SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEJ RADE Správa o obchodných a investičných bariérach (2011) Zapájanie našich strategických hospodárskych partnerov do vytvárania lepšieho prístupu na trh: prioritné opatrenia v oblasti odstraňovania obchodných bariér /* KOM/2011/0114 v konečnom znení */





[pic] | EURÓPSKA KOMISIA | Brusel, 10.3.2011 KOM(2011) 114 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEJ RADE Správa o obchodných a investičných bariérach (2011) Zapájanie našich strategických hospodárskych partnerov do vytvárania lepšieho prístupu na trh: prioritné opatrenia v oblasti odstraňovania obchodných bariér SEK(2011) 298 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEJ RADE Správa o obchodných a investičných bariérach (2011) Zapájanie našich strategických hospodárskych partnerov do vytvárania lepšieho prístupu na trh: prioritné opatrenia v oblasti odstraňovania obchodných bariér ÚVOD Európska únia má z pozície najväčšieho obchodného bloku na svete a najdôležitejšieho zdroja a cieľa priamych zahraničných investícií bytostný záujem na zabezpečení otvoreného a spravodlivého svetového systému obchodovania. Tento záujem bude v nadchádzajúcich rokoch len rásť, keďže do roku 2015 sa 90 % svetového rastu vytvorí mimo Európy. Európske hospodárstvo musí využiť príležitosť, ktorú ponúka zvýšená úroveň rastu v zahraničí, najmä v Ázii. V duchu hlavného odkazu novej obchodnej stratégie EÚ[1] musíme súbežne s programom rokovaní zaujať v rámci našej obnovenej obchodnej politiky asertívnejší prístup, a to v neposlednom rade preto, aby sa zaistilo, že európske podniky nebudú pripravené o príležitosti oprávneného prístupu na trh a že naše práva sa budú riadne presadzovať v záujme zabezpečenia rovnakých podmienok pre všetkých. Komisia bude sústredene a nekompromisne presadzovať tento plán, pričom je odhodlaná pokračovať aj v boji proti protekcionizmu. A práve preto, že EÚ verí v prínos otvorených trhov doma aj v zahraničí, potrebuje, aby jej partneri v duchu reciprocity a vzájomného prospechu vyvíjali v tomto smere rovnaké úsilie[2]. Základným prvkom obchodnej politiky EÚ vždy bola a naďalej bude pomoc európskym podnikom pri získavaní prístupu na trhy tretích krajín. Európska únia musí však v tejto oblasti vyvíjať väčšie úsilie. Je známym faktom, že hlavnou výzvou obchodnej politiky dnes nie je v prvom rade znižovanie ciel na tovar, ale prekonávanie regulačných bariér, zabezpečovanie lepšieho prístupu na trh pre služby a investície, otváranie trhov s verejnými zákazkami, lepšia ochrana a presadzovanie práv duševného vlastníctva (IPR) a boj proti neoprávneným bariéram, ktoré bránia v trvale udržateľných dodávkach surovín. Vo všeobecnejšej rovine musíme zabezpečiť, aby obchod prispieval k trvale udržateľnému rozvoju a brať pritom ohľad na sociálny dosah obchodných bariér. Zo štúdií vyplýva, že ak dokončíme náš program dvojstranných a viacstranných rokovaní, mohol by sa hrubý domáci produkt EÚ zvýšiť o viac ako pol percenta[3]. Toto číslo sa môže dokonca zdvojnásobiť, pokiaľ EÚ výrazne pokročí v otázke necolných bariér (NTBs) a regulačných záležitostí so svojimi hlavnými obchodnými partnermi, ktorými sú Spojené štáty a Čína[4]. Obchodná politika môže a musí významne prispieť k vytváraniu pracovných miest a k hospodárskemu rastu. Stratégia prístupu na trh[5]predstavuje kľúčový prvok našich činností zameraných na presadzovanie premeny obchodných dohôd na skutočný obchodný zisk. Osobitná pozornosť sa venuje preventívnym opatreniam vrátane použitia mechanizmov včasného varovania stanovených v dohode WTO o technických bariérach obchodu a v dohode WTO o sanitárnych a fytosanitárnych opatreniach. Komisia je odhodlaná naďalej rozvíjať nový spôsob spolupráce s členskými štátmi a podnikmi s cieľom bojovať proti bariéram existujúcim na trhoch tretích krajín, a na ich odstránení založiť naše vzťahy s tretími krajinami, a to aj na najvyššej úrovni. Aj významnú časť prebiehajúcich diskusií v Európskej rade by podľa názoru Komisie mali tvoriť otázky prístupu na trh zamerané na zlepšenie našich strategických partnerstiev. Tento cieľ dosiahneme tým, že si stanovíme priority, zjednodušíme rozličné nástroje a skoordinujeme naše zámery, aby sme tak mohli účinnejšie presadzovať záujmy EÚ v zahraničí. Bolo by takisto užitočné zamyslieť sa nad prioritami, práve teraz, keď začína fungovať Európska služba pre vonkajšiu činnosť. Táto správa predstavuje prvú výročnú správu Európskej rade o obchodných a investičných bariérach v tretích krajinách, ako bolo prvýkrát oznámené v stratégii Európa 2020[6]. Poskytuje príležitosť upriamiť pozornosť na spoločné úsilie, ktoré je treba vyvinúť pri odstraňovaní vybraného súboru bariér v prístupe na trh, ktorý obsahuje aj „cezhraničné“ opatrenia a praktiky v oblasti priemyselnej politiky[7]. Táto politika sa teší značnému obnovenému záujmu hlavných obchodných partnerov EÚ. V dôsledku toho sa niekedy využívajú praktiky, ako je napr. aktívne presadzovanie „domácich šampiónov“, ktoré môžu poškodzovať záujmy EÚ. Do tejto správy boli zahrnuté také bariéry, ktoré majú z ekonomického a/alebo systémového hľadiska pre európske podniky na trhoch niektorých strategických partnerov veľký význam. Patria medzi ne takisto vývozné obmedzenia na suroviny, ktoré nie sú v pravom zmysle slova skutočnými bariérami v „prístupe na trh“, európskym podnikom však, a to najmä nadväzujúcim výrobcom používajúcim suroviny na výrobu hotových výrobkov určených na vývoz, škodia rovnako. Cieľom tejto správy je prispieť k zameraniu diskusií v Európskej rade na spoločné priority v oblasti prístupu na trh, aby došlo k využitiu plného potenciálu spoločnej sily EÚ a k zabezpečeniu priamych výhod, pokiaľ ide o hospodársky rast a vytváranie pracovných miest v Európskej únii. VÝZNAMNÉ BARIÉRY V NAŠICH VZŤAHOCH SO STRATEGICKÝMI PARTNERMI Táto správa sa zameriava na významné ekonomické a/alebo systémové bariéry, ktoré stoja v ceste európskych podnikov na trhy niektorých našich strategických partnerov, ako sú Čína, India, Japonsko, Brazília a Argentína (tieto krajiny sa budú posudzovať spoločne vzhľadom na ich členstvo v Mercosure), Rusko a Spojené štáty. V roku 2009 predstavoval obchod s týmito partnermi 45 % nášho obchodu s tovarom a obchodnými službami (19 % so Spojenými štátmi a 10 % s Čínou). Do týchto krajín smerovalo 41 % našich priamych zahraničných investícií[8] (35 % len do samotných Spojených štátov). Vzhľadom na to, že EÚ v súčasnosti nevedie žiadne dvojstranné rokovania o dohode o voľnom obchode so štyrmi zo šiestich partnerov, je posilnený spoločný postup voči týmto krajinám o to dôležitejší. Zameranie tejto správy na uvedených strategických partnerov neznamená samozrejme, že Komisia neprikladá dostatočný význam bariéram na iných a často rozvíjajúcich sa trhoch, akými sú trhy krajín Združenia národov juhovýchodnej Ázie, Rady pre spoluprácu krajín Perzského zálivu a krajín Južného a východného susedstva alebo trhy iných strategických partnerov, akými sú napr. Mexiko a Južná Afrika. V priloženom pracovnom dokumente útvarov sa nachádzajú bližšie podrobnosti o vynaloženom úsilí a predpokladaných opatreniach na odstránenie bariér identifikovaných v širšom kontexte 32 prioritných vývozných trhov. Výber konkrétnych bariér je založený na nedávnych spoločných posúdeniach situácie v siedmich dotknutých krajinách, ako je napr. preskúmanie kľúčových bariér vykonané na žiadosť Rady v rokoch 2009 a 2010[9]. Toto preskúmanie viedlo k stanoveniu 205 prioritných bariér na 32 trhoch a k stálemu monitorovaniu protekcionistických opatrení zavedených v nadväznosti na nedávnu hospodársku a finančnú krízu[10]. Čína Čína je druhým najväčším obchodným partnerom EÚ, zatiaľ čo EÚ je najväčším obchodným partnerom Číny. Čína je nielen zdrojom lacného spotrebného tovaru, ale aj kľúčových vstupov pre naše výrobné odvetvia. Bez ohľadu na značný obojstranný obchodný deficit sa Čína pre vývoz nášho tovaru a našich služieb stala najrýchlejšie rastúcim trhom a dôležitým cieľom investícií z EÚ. V roku 2009 vyviezla EÚ do Číny aj napriek kríze tovar v hodnote 82 miliárd EUR, čo je o 4 % viac ako v roku 2008, a do októbra 2010 sa náš vývoz zvýšil medziročne o 38 %. Celkovo sa vývoz z EÚ do Číny medzi rokom 2005 (prvých 11 mesiacov) a 2010 (prvých 11 mesiacov) viac ako zdvojnásobil (121 %). Úroveň vývozu EÚ však stále nedosahuje svoj potenciál a lepší prístup na trh by vývozcom a investorom z EÚ umožnil prispieť k neobyčajnému hospodárskemu rastu Číny a v plnej miere sa na ňom zúčastniť. Ešte desať rokov po vstupe do Svetovej obchodnej organizácie (ďalej len „WTO“) musí Čína pracovať na zlepšení svojich výsledkov v oblasti vykonávania kľúčových zásad WTO, ktorými sú nediskriminácia, transparentnosť a národné zaobchádzanie. Významné bariéry vstupu na trh pretrvávajú v oblasti normalizácie a technických predpisov, ako aj v oblasti služieb, investícií a verejných zákaziek, pričom veľké obavy naďalej vzbudzuje nedostatočné presadzovanie práv duševného vlastníctva a komplikované postupy certifikácie. Čoraz väčšie obavy spôsobujú aj intervenčné opatrenia v oblasti priemyselnej politiky, ktoré, ako sa zdá, Čína začala zavádzať. Tieto opatrenia sú zamerané na náhradu dovozu, nútene transfery technológií a udeľovanie preferenčného prístupu k surovinám miestnym výrobcom. Patria medzi ne priemyselné dotácie, ako napr.: preferenčné úvery zo štátnych bánk, pozemkové granty, preferenčné ceny vstupov (energií) a vývozné úvery. Pre subjekty EÚ sa za prioritné označili tieto bariéry: 1) V oblasti surovín sa Čína v súčasnosti systematicky uchyľuje k opatreniam, ktoré obmedzujú prístup na trh, ako sú vývozné clá a kvóty. V roku 2009 prišiel dovoz surovín z Číny do EÚ kvôli týmto obmedzeniam približne o 1,2 miliardy EUR, čo predstavuje 6 % celkového dovozu tohto tovaru do EÚ; 59 % dovozu z Číny postihnutého týmito opatreniami tvorili priemyselné suroviny. Tieto obchodné bariéry sú obzvlášť problematické v globálnom prostredí, kde nie je k dispozícii žiaden alternatívny zdroj dodávok ani náhradné suroviny. Nedávne záležitosti týkajúce sa obchodu so vzácnymi zeminami sú ukážkovým príkladom tohto problému. Obmedzenia týkajúce sa vzácnych zemín, ktoré zaviedla Čína, postihli v roku 2009[11] 62 % celkového dovozu tohto druhu surovín do EÚ. Následkom zníženia vývozných kvót na vzácne zeminy z Číny bol výrazný nedostatok týchto surovín na trhu a prudké zvýšenie cien, čo malo značný vplyv na výrobné náklady aplikácií na báze vzácnych zemín. Ceny vzácnych zemín sa zvýšili až do 500 % a predpokladá sa, že sa v dôsledku najnovšieho zníženia vývozných kvót zvýšia ešte viac. V oblasti priemyselnej výroby EÚ sa vzácne zeminy využívajú v narastajúcom množstve nadväzujúcich aplikácií. Používajú sa hlavne do katalyzátorov v autách, v odvetví informačných a komunikačných technológií (napr.: v doskách plošných spojov, v optických vláknach a v polovodičoch), do fosforových lámp, silných permanentných magnetov (používaných napr. v elektrických autách alebo veterných turbínach), do technického skla a keramiky. V súvislosti so súčasným a najmä budúcim vývojom európskeho hospodárstva stojíme preto pred závažnými otázkami. 2) Pokiaľ ide o verejné zákazky, ako aj duševné vlastníctvo , predstavuje hlavnú obavu politika „ domácej inovácie “ zameraná na pomoc čínskym podnikom posunúť sa vyššie v hodnotovom rebríčku. Pre európske podniky, ktoré chcú vyvážať z EÚ, resp. ktoré už v Číne pôsobia, to znamená závažný problém. V minulosti táto politika vážne bránila v prístupe k verejným zákazkám v mnohých inovatívnych odvetviach, od ekologických technológií až po telekomunikácie, a to kvôli požiadavke, aby zahraničné podniky registrovali svoje práva duševného vlastníctva v Číne. V navrhovaných predpisoch sa takisto vyžaduje, aby žiadatelia odhalili citlivé obchodné informácie súvisiace s inováciou a právami duševného vlastníctva. V najnovšom hospodárskom a obchodnom dialógu na vysokej úrovni však čínska vláda opätovne ubezpečila, že bude s výrobkami a službami zaobchádzať rovnako, nezávisle od toho, kde sú registrované patenty, a neprijme ani nezachová opatrenia, ktoré by podmieňovali preferencie verejných zákaziek podľa krajiny pôvodu, resp. vlastníctva práv duševného vlastníctva. Komisia uvítala túto informáciu, bude však pozorne monitorovať vykonávanie týchto opatrení, a to aj na úrovni provincií, s cieľom ustanoviť rovnaké podmienky pre domáce podniky, podniky so zahraničným kapitálom založené v Číne a zahraničné podniky. Celkovo možno konštatovať, že čínsky rámec pre verejné obstarávanie je stále neúplný a netransparentný a je treba uskutočniť zásadné reformy, aby sa zabezpečilo dodržiavanie medzinárodných noriem a vytvorilo predpovedateľné prostredie pre uchádzačov o zákazky. Splneniu týchto cieľov sa výrazne napomôže, ak Čína podpíše Dohodu o vládnom obstarávaní (ďalej len „dohoda GPA“). Pokiaľ ide o širšiu oblasť práv duševného vlastníctva, prístup zahraničných podnikov k čínskemu systému na presadzovanie práv duševného vlastníctva je stále zložitý, a to predovšetkým pre podniky pôsobiace v kreatívnych a inovatívnych odvetviach. Zahraničné podniky sú znevýhodnené tým, že sa na ne vzťahujú prísnejšie formálne požiadavky. Ide predovšetkým o požiadavky na legalizáciu a notárske overenie zahraničných splnomocnení a dokladov, ktoré sú komplikované a nákladné a zabraňujú zahraničným podnikom pôsobiacim v Číne účinne obhajovať svoje práva na súdoch a pred správnymi orgánmi. V praxi je okrem toho zložité získať predbežný súdny príkaz a náhrady škody stanovené súdmi bývajú často príliš nízke. 3) Čína v čoraz väčšej miere požaduje dodržiavanie osobitných čínskych noriem a súvisiacich zložitých postupov testovania treťou stranou, ako aj postupov certifikácie . Takéto požiadavky sú často v rozpore s medzinárodnými normami a praktikami, z čoho zahraničným podnikom plynú nevýhody. Ukážkovým príkladom je odvetvie informačných a komunikačných technológií . Celková zložitosť a nedostatok transparentnosti v praktikách Číny v oblasti regulácie a posudzovania zhody vedie k vzniku čoraz ťažšie odhadnuteľného podnikateľského prostredia a k vážnym problémom zahraničných podnikov a podnikov so zahraničným kapitálom s prístupom na trh. 4) Pokiaľ ide o investície , objem súčasných tokov je dôkazom značného nevyužitého potenciálu. Napriek tomu, že európske podniky investovali v Číne v roku 2009 viac ako 5 miliárd EUR, predstavuje táto suma menej ako 3 % celkového investičného odlevu. Súčasnému investičnému prostrediu v Číne bráni nedostatok transparentnosti a predpovedateľnosti. Čínske predpisy predovšetkým v odvetví energetiky (požiadavkami na kvalifikáciu, obmedzeným prístupom ku koncesionárskym projektom a požiadavkami na montáž) okrem toho zabraňujú podnikom EÚ pôsobiacim v oblasti energetiky v úplnom prístupe na čínsky trh, a to najmä v odvetví obnoviteľných zdrojov. Ako sa uvádza v takzvanom „investičnom katalógu“, je v Číne stále niekoľko významných odvetví, ktoré sú uzavreté pre zahraničné investície alebo ku ktorým je prístup podmienený spoločnými podnikmi, kapitálovým stropom, obmedzeniami počtu zariadení atď. Čína využíva svoj investičný systém prostredníctvom rôznych opatrení ako nástroj na usmernenie svojho hospodárskeho rozvoja, a to najmä tým, že pomocou transferu technológií a „know-how“ zvýhodňuje miestne podniky, čo pre európske podniky, ktoré chcú investovať v Číne, predstavuje závažný problém. Nadchádzajúca revízia investičného katalógu ponúka vhodnú príležitosť na to, aby sa čínskym orgánom odovzdal jasný odkaz o potrebe vytvoriť v Číne skutočne otvorené a nediskriminačné investičné prostredie. India India je významným obchodným partnerom Európskej únie a rastúcou hospodárskou veľmocou. Vďaka rýchlosti rastu 8 až 10 % ročne je táto krajina jedným z najrýchlejšie sa rozvíjajúcich hospodárstiev na svete. V rokoch 1990 až 2005 sa v nej príjem na jedného obyvateľa viac ako zdvojnásobil. Zároveň sa v priebehu iba štyroch rokov zvýšil objem obchodu medzi EÚ a Indiou o 31 %, na viac ako 53 miliárd EUR v roku 2009. Pokiaľ ide o investície EÚ do Indie, tie sa od roku 2003 zvýšili viac ako štvornásobne, pričom v roku 2009 dosahovali hodnotu 3,1 miliardy EUR. Obchodný režim a regulačné prostredie Indie však naďalej zostávajú pomerne obmedzujúce.[12] Okrem vysokých colných bariér existuje v Indii takisto niekoľko necolných bariér. Patria medzi ne množstvové obmedzenia, dovozné povolenia, komplikované povinné testovanie (napr. pneumatík) a certifikačné požiadavky pre množstvo výrobkov, ako aj komplikované a zdĺhavé colné postupy. Pokiaľ ide o práva duševného vlastníctva, v rámci infraštruktúry na ich presadzovanie sa zaznamenalo isté zlepšenie. Významné obavy však naďalej pretrvávajú, pokiaľ ide o spôsob, ako sa India stavia k otázke falšovania a pirátstva. Indický právny rámec je okrem toho neúplný v oblasti verejného obstarávania. Sú potrebné zásadné reformy, aby sa zabezpečilo dodržiavanie medzinárodných noriem a predpovedateľné prostredie pre uchádzačov o zákazky. Súčasná výkonnosť obchodu medzi EÚ a Indiou ani zďaleka nedosahuje svoj potenciál. Obsiahla a ambiciózna dohoda o voľnom obchode s Indiou, o ktorej sa v súčasnosti rokuje, by mohla predstavovať jednu z najvýznamnejších dohôd, ktoré EÚ uzavrela. Obchodná dohoda takéhoto významu by priniesla zisky obom hospodárstvam. Podľa konzervatívnych odhadov by išlo o sumu v rozpätí 9 až 19 miliárd EUR. Toto sú významné bariéry, ktoré stoja v ceste obchodu s Indiou a musia sa odstrániť: 1) V súvislosti s novými bezpečnostnými opatreniami sa navrhli komplikované licenčné požiadavky , ktoré by v prípade svojej úplnej implementácie negatívne ovplyvnili prístup európskych hospodárskych subjektov k zadávaniu obchodných zákaziek v oblasti telekomunikácií . V ustanoveniach sa kladú požiadavky na vopred získanú bezpečnostnú previerku a transfer technológií, ako aj na povinnosť nahradiť zahraničných inžinierov indickými. Takéto požiadavky nemajú v medzinárodnom meradle obdobu a poškodili by investície v Indii. V roku 2009 vyviezla EÚ do Indie telekomunikačné zariadenia v hodnote 1 miliardy EUR. 2) Ďalší problém v oblasti obchodu sa týka nedávnych opatrení Indie obmedzujúcich vývoz bavlny . Od roku 2004 do roku 2009 sa zvýšil dovoz bavlny do EÚ o 17 %. Niekoľko výrobkov z bavlny čelí v Indii obmedzeniam vývozu[13]. Celkový dovoz týchto bavlnených výrobkov do EÚ síce za obdobie posledných piatich rokov zaznamenal pokles o 48 %, v roku 2009 však z Indie pochádzalo 23 % dovozu týchto druhov výrobkov z bavlny, v dôsledku čoho sú nedávne opatrenia týkajúce sa tohto tovaru významné. India má okrem toho z pozície druhého najväčšieho výrobcu bavlny na svete (20 % svetovej produkcie) a jediného celosvetového čistého vývozcu bavlny svojou politikou značný vplyv na svetové dodávky bavlny, a tým aj na ich ceny, ktorých stúpajúci trend sa v celosvetovom meradle posilňuje. Keďže India je najdôležitejším zdrojom dovozu bavlnených produktov do EÚ, čelí tak európsky priemysel veľmi vysokým cenám a nedostatku dodávok. 3) India okrem toho naďalej bráni zahraničným investíciám svojou investičnou politikou. Mnoho dôležitých hospodárskych odvetví, ako napr. maloobchodný predaj viacerých značiek, zostáva uzavretých pre zahraničné investície a prijal sa rad opatrení na kontrolu tokov zahraničného kapitálu a na zabezpečenie maximálnych výhod pre miestne podniky prostredníctvom transferu technológií a know-how. 4) Sanitárne a fytosanitárne (SPS) požiadavky pri dovoze idú nad rámec medzinárodných noriem (a to bez vedeckého opodstatnenia) a bránia vo vývoze z EÚ, najmä pokiaľ ide o vývoz hydiny, bravčového mäsa, zeleniny, ovocia a dreva. Japonsko Japonsko, ako krajina s mimoriadne vyspelým hospodárstvom a ako významný celosvetový obchodník a investor, je už teraz dôležitým partnerom EÚ, ktorý má v oblasti vysoko výnosných obchodných príležitostí stále čo ponúknuť. S podielom takmer 4 % na vývoze tovaru a služieb z EÚ v roku 2009 predstavuje Japonsko siedmy najväčší vývozný trh EÚ. V rokoch 2005 až 2009 sa však vývoz tovaru z EÚ do Japonska znížil, a to priemerne o takmer 6 % za rok. Pretrvávajúci vysoký prebytok v obchodnej bilancii s Japonskom odzrkadľuje z časti stále existujúce problémy, ktorým čelia zahraničné podniky pri vstupe na japonský trh. Hoci sú clá v Japonsku všeobecne nízke, regulačné bariéry v obchode s tovarom a službami, ako aj bariéry v oblasti investícií a verejných zákaziek sú naďalej vysoké. Tieto bariéry predstavujú jeden z hlavných dôvodov, prečo sa japonský trh javí z hľadiska priemyslu EÚ často zložitejší ako iné trhy.[14] Rok 2010 však priniesol v súvislosti s diskusiami tzv. skupiny na vysokej úrovni založenej na samite EÚ – Japonsko v apríli 2010 obnovený záväzok užších hospodárskych pút medzi EÚ a Japonskom. Európska únia jasne uviedla, že tou najdôležitejšou podmienkou užšej hospodárskej integrácie EÚ a Japonska je jeho schopnosť preukázať, že regulačné bariéry je možné odstrániť. Ďalej uvedené tri významné bariéry sú preto dobrými názornými príkladmi pre posúdenie, ako sa Japonsko snaží zlepšiť prístup na trh na vzájomný prospech tak EÚ, ako aj Japonska. 1) Prvý príklad sa vzťahuje na hlavné bariéry, ktorým čelia podniky EÚ na japonskom trhu verejného obstarávania (napriek tomu, že Japonsko je zmluvnou stranou Dohody GPA). Japonsko sa zaviazalo otvoriť partnerom v rámci tejto dohody (a teda aj podnikom EÚ) trh s verejnými zákazkami v hodnote približne 22 miliárd EUR. V roku 2007 predstavovala táto suma len 4 % z celkovej hodnoty trhu s verejnými zákazkami v Japonsku a 0,5 % jeho HDP. Japonské podniky mali však prístup k trhom EÚ s verejnými zákazkami v hodnote 312 miliárd EUR (čo predstavuje 2,5 % HDP EÚ). Za týmto problémom stoja okrem iného obmedzenia prístupu k zákazkám prevádzkovateľov železničnej a verejnej dopravy, príliš vysoké prahy na získanie verejných zákaziek v oblasti stavebných prác a chýbajúce úplné pokrytie miestnych verejných obstarávateľov. 2) Druhým príkladom je zložitosť uvádzania nových zdravotníckych pomôcok na japonský trh. V japonskom regulačnom rámci sa totiž v dostatočnej miere neuznávajú medzinárodné normy a stanovujú sa v ňom zdĺhavé postupy schvaľovania. V Japonsku je dostupná len polovica zdravotníckych pomôcok, ktoré sú k dispozícii na trhoch v EÚ a USA. 3) Tretí príklad súvisí s odvetvím finančných služieb . V tejto oblasti európske poisťovníctvo sústavne vyjadruje značné obavy kvôli prednostnému zaobchádzaniu japonského regulačného orgánu s Japonskou poštou. Novými právnymi predpismi, ktoré pripravila vláda, by sa namiesto zabezpečenia rovnakých podmienok pre súkromné japonské a zahraničné subjekty ešte vo väčšej miere diskriminovali zahraničné poisťovne. Mercosur: Brazília a Argentína Brazília je 10. najväčším obchodným partnerom EÚ (podľa údajov z roku 2009), pričom vývoz tovaru z EÚ do tejto krajiny presahuje hodnotu 21 miliárd EUR. Európska únia je najväčším obchodným partnerom Brazílie a pripadá na ňu takmer štvrtina celkového brazílskeho obchodu. Brazília je takisto tým najväčším vývozcom poľnohospodárskych výrobkov do EÚ a na ich celkovom dovoze do EÚ sa podieľa jednou osminou. Európska únia je najväčším zahraničným investorom v Brazílii. Brazílsky trh je však relatívne výrazne chránený colným sadzobníkom, ktorého clá dosahujú priemerne 12 %, a významnými necolnými bariérami, ktoré bránia v činnosti obchodníkov a investorov. Argentína je takisto významným obchodným partnerom EÚ a EÚ je najväčším zahraničným investorom v tejto krajine. Podiel investícií EÚ predstavuje približne polovicu všetkých priamych zahraničných investícií v Argentíne. Ako sa zdôrazňuje v rôznych monitorovacích správach medzinárodných organizácií a takisto Komisie[15], reagovala Argentína v rámci svojej obchodnej politiky počas hospodárskej krízy obzvlášť problematicky a od roku 2008 zaviedla značné množstvo protekcionistických opatrení. Brazília a Argentína ako členské krajiny Mercosuru, rokujú v súčasnosti s EÚ o dohode o pridružení, ktorá bude obsahovať dohodu o voľnom obchode. S cieľom uľahčiť prístup na trhy oboch krajín je na základe uvedených skutočností potrebné odstrániť tieto významné obchodné bariéry: 1) Už aj tak dosť obmedzený spravodlivý prístup zahraničných podnikov na rastúci trh verejného obstarávania v Brazílii je čoraz zložitejší. Nedávnym zákonom sa totiž zaviedlo 25 % preferenčné rozpätie pre miestny tovar a služby a prístup k verejnému obstarávaniu na tovar a služby, ktoré sú považované za národný strategický záujem, sa obmedzil len na vnútroštátnych dodávateľov. Takýmto spôsobom sú už európski dodávatelia znevýhodňovaní v oblasti informačných a komunikačných technológií. Vzhľadom na veľkosť a vysoký potenciál brazílskeho trhu s verejnými zákazkami (podľa odhadov mal v roku 2007 hodnotu približne 133 miliárd EUR) ide o významnú bariéru, ktorá je o to väčšia z dôvodu, že logika tohto opatrenia sa zdá byť súčasťou širšej priemyselnej politiky. 2) V oboch krajinách, v Brazílii aj v Argentíne, existujú obmedzenia v oblasti námornej dopravy , ktoré sa priamo dotýkajú podnikov EÚ. Dohody o spoločnom náklade medzi Brazíliou a Argentínou obmedzujú príležitosti prepravných spoločností EÚ zapájať sa do medzinárodného obchodu medzi týmito dvoma krajinami. Táto otázka je pre podniky EÚ obzvlášť relevantná vzhľadom na veľkosť a rast obchodných tokov v rámci krajín Mercosur a obchodných tokov medzi EÚ a Mercosurom, ako aj vzhľadom na skutočnosť, že objem týchto tokov sa v dôsledku možnej dohody o voľnom obchode medzi Mercosurom a EÚ pravdepodobne zvýši. 3) Brazília a Argentína bránia v obchode aj prostredníctvom rôznych opatrení obmedzujúcich vývoz surovín . Medzi postihnuté výrobky patria poľnohospodárske výrobky a takisto surové kože, kožky a „wet-blue“. Pokiaľ ide o poľnohospodárske produkty, na niektoré z nich (napr. na sójové bôby) sa v Argentíne vzťahuje až 35 % vývozná daň. Tieto opatrenia majú spolu s komplikovanými vývoznými postupmi, akými sú napr. „registrácie vývozu“ (napr. pokiaľ ide o hovädzie mäso a obilniny), značne negatívny vplyv na európskych nadväzujúcich výrobcov a napokon aj na spotrebiteľov. Typickým príkladom sú surové kože, kožky a wet blue, ktorých veľmi významnými svetovými výrobcami sú Brazília a Argentína. Kožiarsky priemysel EÚ do veľkej miery závisí od dodávok z Brazílie a Argentíny. V roku 2009 doviezla EÚ z Brazílie hovädzie surové kože, kožky a wet blue, na ktoré sa vťahovali obmedzenia, v hodnote 87 miliónov EUR (čo predstavuje 12 % celkového dovozu EÚ) a v prípade Argentíny predstavoval dovoz výrobkov podliehajúcich obmedzeniam 81,2 milióna EUR (10 % celkového dovozu EÚ). Ukladaním vývozných daní na kože a kožky sa kožiarsky priemysel EÚ dostáva do značne znevýhodnenej konkurenčnej pozície vzhľadom na to, že tieto clá predstavujú v oblasti kožiarstva značnú časť výrobných nákladov. Zároveň treba poznamenať, že súbežne so zavádzaním vývozných obmedzení rozvíjajú Brazília a Argentína svoj vlastný priemysel hotového koženého tovaru. Vďaka jednoduchému prístupu k lacným surovinám, ktoré nie sú dostupné ich zahraničným konkurentom, sa ich priemysel stal v medzinárodnom meradle veľmi konkurencieschopný. 4) Významné obchodné obmedzenia, ktorými Argentína reagovala na hospodársku a finančnú krízu, predstavujú rozšírenie jej systému neautomatických povolení uplatňovaných na širokú škálu výrobkov. Tento systém, ktorý sa pôvodne zameriaval na textil, obuv a hračky, sa začína čoraz viac uplatňovať na iné výrobky, ako sú pneumatiky, železné rúry, stroje a mechanické zariadenia (napr. výťahy, stroje na zberové práce), základné kovy a výrobky zo základných kovov a automobilové diely. Možná strata európskych vývozcov sa odhaduje prinajmenšom na 45 miliónov EUR. Existujú okrem toho náznaky, že systém neautomatických povolení by sa mohol rozšíriť ešte viac. Zvláštnosťou týchto opatrení sú časté „dobrovoľné“ obmedzenia zo strany dovozcov, ktorými sa má zaručiť, že objem dovozu sa prispôsobí objemu domácej výroby. Na základe rovnakej logiky podnikla argentínska vláda opatrenia na obmedzenie dovozu určitých potravinárskych výrobkov , a to tým, že neoficiálne vyzvala supermarkety, aby takéto výrobky už nepredávali a takisto tým, že zdržala vydanie tzv. „osvedčení o prepustení do voľného obehu“. Rusko Rusko je jedným z kľúčových obchodných partnerov EÚ. Obojstranné obchodné toky sa výrazne zvyšovali do polovice roku 2008, kedy Rusko reagovalo na hospodársku a finančnú krízu a prijalo v oblasti obchodu jednostranné obmedzujúce opatrenia, aby ochránilo svoj domáci priemysel. Tieto protekcionistické opatrenia vážne poznačili obchodné vzťahy EÚ a Ruska. V roku 2009 vyviezla EÚ do Ruska tovar v hodnote 65,6 miliardy EUR (zníženie z 89,1 miliardy EUR v roku 2007), pričom dovoz z Ruska predstavoval sumu 115 miliárd EUR (v roku 2007 išlo o 144,5 miliardy EUR). V prípade obchodných služieb dosiahol vývoz z EÚ sumu 18,3 miliardy EUR (v roku 2009) a toky priamych zahraničných investícií EÚ predstavovali sumu 26,3 miliardy EUR (v roku 2008). V ruskom hospodárstve naďalej zohrávajú významnú úlohu štátom vlastnené podniky. Negatívny dosah nedávnych protekcionistických politík na vývoz do EÚ, ktoré Rusko uplatňuje, bol natrvalo zachovaný kvôli upevneniu dočasného zvýšenia colných sadzieb v rámci spoločného vonkajšieho sadzobníka colnej únie s Kazachstanom a Bieloruskom, ktorý nadobudol platnosť 1. januára 2010[16]. Rusko nedávno zrýchlilo proces pridružovania sa k WTO a plánuje ho dokončiť v tomto roku, čoho dôsledkom by bol pokles zvýšených ciel na nižšie úrovne dojednané s členmi WTO. V posledných rokoch zaviedlo Rusko vysoké vývozné clá na niekoľko komodít dôležitých pre vývozcov z EÚ, ako je drevo, železný a neželezný kovový odpad. Vzhľadom na objem ruských dodávok majú takéto politiky významný vplyv na priemysel EÚ. Dovoz týchto priemyselných surovín, na ktoré sa vzťahujú bariéry, z Ruska do EÚ dosiahol v roku 2009 sumu takmer 3 miliárd EUR. V rámci rokovaní o pridružení Ruska k WTO, ktoré by zaručilo stabilnejšie podmienky pre podnikanie v Rusku a s Ruskom, sa uzavrela dvojstranná dohoda. Na jej základe by sa mali vyriešiť otvorené otázky, akými sú vývozné clá na drevo a diskriminačné železničné poplatky. Z hľadiska záujmov podnikov z EÚ majú zásadný význam tieto obchodné bariéry: 1) Kľúčové problémy pre vývozcov EÚ, predovšetkým pre malé podniky, naďalej predstavujú nákladné a komplikované colné postupy vrátane svojvoľného oceňovania a uchyľovania sa k minimálnym cenám. Zavedenie Colnej únie medzi Ruskom, Kazachstanom a Bieloruskom zhoršilo v tejto oblasti problémy. 2) Problémy pri presadzovaní práv duševného vlastníctva predstavujú takisto stále dôležitú otázku v rámci vzťahov s Ruskom. V Rusku je stále vo veľkej miere rozšírené pirátstvo. Falšovaný tovar sa bežne vyskytuje tak na trhoch, ako aj v maloobchodnom predaji. Systematické porušovanie patentov, obchodných tajomstiev a „know-how“ v inovatívnych odvetviach navyše ohrozuje konkurencieschopnosť EÚ. Založením colnej únie medzi Ruskom, Kazachstanom a Bieloruskom 1. januára 2010 sa značne zvýšilo riziko, že sa opäť oslabí presadzovanie ochrany ochranných známok. Toto riziko vyplýva zo slabého systému práv duševného vlastníctva v Kazachstane, ktorého priestupné hranice umožňujú vstup falšovaného tovaru a zároveň nezákonný paralelný dovoz z ázijských krajín, najmä z Číny. 3) Ďalším zdrojom značných obáv je naďalej investičná politika Ruska zameraná na ochranu a podporu domáceho priemyslu zostáva. Investičné opatrenia vzťahujúce sa na obchod obsahujú požiadavky na miestny obsah, domáci predaj, výkonnosť vývozu a transfer technológie. Najnovším príkladom tejto politiky je nedávna „iniciatíva lokalizácie“, ktorá má zahraničným podnikom poskytnúť motiváciu, aby zakladali svoje podniky v Rusku. Ide o niekoľko odvetví vrátane automobilového odvetvia, elektroniky a farmaceutického odvetvia. V ruskom zákone o zahraničných investíciách sa navyše stanovujú veľmi nízke prahové hodnoty na schvaľovanie zahraničných investícií ex ante v oblasti energetiky v Rusku, čo veľmi komplikuje investície EÚ na dodávateľskom ruskom trhu s energetikou. 4) V neposlednom rade majú z hľadiska podnikov z EÚ zásadný význam niektoré otázky súvisiace so sanitárnymi a fytosanitárnymi opatreniami, ktoré naďalej bránia vo vývoze z EÚ do Ruska. Väčšina sanitárnych a fytosanitárnych opatrení Ruska nie je v súlade s medzinárodnými normami a neopierajú sa o žiadne vedecké zdôvodnenie. Hospodárska hodnota vývozu, na ktorý môžu mať tieto bariéry negatívny vplyv, je významná: v roku 2009 predstavoval vývoz poľnohospodárskych výrobkov do Ruska približne 10 % celkového vývozu EÚ a dosiahol hodnotu takmer 7 miliárd EUR. Rusko je tak hlavným vývozným trhom pre poľnohospodársky tovar a obmedzenia v tejto oblasti znamenajú pre podniky pôsobiace v tomto odvetví priame riziko. Spojené štáty americké Spojené štáty americké sú jednoznačne najväčším obchodným a investičným partnerom EÚ. V roku 2009 predstavoval vývoz tovaru a obchodných služieb z EÚ do USA 322 miliárd EUR (20,6 % celkového vývozu z EÚ), zatiaľ čo dovoz tovaru a služieb zo Spojených štátov predstavoval 281,9 miliardy EUR (17,6 % celkového dovozu do EÚ). Európska únia a USA majú najintegrovanejší hospodársky vzťah na svete, čo dokladajú bezkonkurenčné úrovne vzájomných investícií. V roku 2009 predstavovali investície Spojených štátov do EÚ sumu 1 044,1 miliardy EUR a investície EÚ do Spojených štátov 1 134 miliárd EUR. V tom istom roku dosiahli toky investícií z EÚ do Spojených štátov 75,1 miliardy EUR a toky investícií zo Spojených štátov do EÚ 97,8 miliardy EUR. Obrovský potenciál tohto transatlantického vzťahu však rozhodne nie je vyčerpaný. Vzhľadom na nízke priemerné clá (pod 3 %) spočíva kľúč k tomuto potenciálu v boji proti necolným bariéram. Najväčšie bariéry predstavujú rozdielne normy a predpisy na obidvoch stranách Atlantiku. Ide o veľa: z nedávnej štúdie vyplýva, že odstránenie iba polovice existujúcich necolných bariér a regulačných rozdielov medzi EÚ a Spojenými štátmi by viedlo k zvýšeniu HDP Európskej únie o 122 miliárd EUR ročne.[17] Vzhľadom na takýto ďalekosiahly a hlboký vzťah by sa mali prioritne odstrániť tieto bariéry, ktoré Spojené štáty zachovávajú: 1) Zarážajúca je nízka úroveň otvorenosti amerických trhov s verejnými zákazkami pre uchádzačov o zákazky z EÚ. Dôvodom je z časti obmedzený rozsah amerických záväzkov vyplývajúcich z dohody GPA, ktoré sa týkajú len 3,2 % trhu s verejnými zákazkami v USA (s celkovou hodnotou 34 miliárd EUR). Európska únia sa oproti tomu zaviazala pre zmluvné strany dohody GPA otvoriť približne 15 % svojich trhov s verejnými zákazkami. Prostredníctvom iniciatívy Buy American, ktorá je zameraná na podporu domácich výrobkov, sa ešte viac obmedzil skutočný prístup na americké trhy s verejnými zákazkami v oblastiach, na ktoré sa nevzťahujú záväzky Spojených štátov vyplývajúce z dohody GPA, a to novými diskriminačnými opatreniami, ktoré sú obsiahnuté v zákone o americkom hospodárskom oživení a nových investíciách („American Economic Recovery and Reinvestment Act“) a v podobných právnych predpisoch. Tieto ustanovenia priniesli ďalšiu neistotu pre zahraničné podnikateľské subjekty prevádzkovateľov na trhu USA a fakticky ich vylúčili z určitých ponúk, predovšetkým v stavebníctve. Uvedené opatrenia majú okrem toho veľmi nešťastný dominový efekt v podobe obdobných opatrení v iných krajinách. Ďalší príklad škodlivých praktík predstavuje zákaz zadávať vládne zákazky v USA tzv. „presídleným podnikom“ (anglicky „inverted companies“), čo sú pôvodne americké podniky, ktoré zmenili daňovú jurisdikciu a prešli pod daňový systém inej krajiny. 2) Ďalšou horizontálnou bariérou, ktorá má potenciálne významný hospodársky a praktický vplyv na vývoz z EÚ do USA sú ustanovenia o „ 100 % skenovaní“ . V tomto právnom predpise USA, ktorého cieľom je zvýšiť bezpečnosť prostredníctvom boja proti potenciálnym teroristickým hrozbám ohrozujúcim medzinárodný obchodný systém s námornými kontajnermi, sa predpokladá, že od 1. júla 2012 sa začne 100 % skenovanie všetkých kontajnerov smerujúcich do USA (pôjde o predbežné skenovanie kontajnerov pred príchodom do amerických prístavov). Následky tohto opatrenia sú tak ďalekosiahle, že by predstavovali závažnú bariéru v obchode medzi EÚ a USA. Hoci nedávno došlo v rámci diskusií v Transatlantickej hospodárskej rade k pokroku, pokiaľ ide o uznanie konceptu „schváleného hospodárskeho subjektu“ Spojenými štátmi americkými, EÚ bude musieť naďalej veľmi pozorne monitorovať ďalší vývoj v tejto súvislosti. NAJVÝZNAMNEJŠIE BARIÉRY: HORIZONTÁLNA ANALÝZA SPOLOČNÝCH TRENDOV A PRIORÍT Bariéry uvedené v oddiele 2 predstavujú výber najdôležitejších problémov, s ktorými sa stretávajú európske podniky pri snahe získať prístup na trhy našich strategických partnerov. Určité typy bariér sa opakujú. Nasledujúca analýza uvedených spoločných aspektov pomôže identifikovať najlepšie spôsoby, ako riešiť tieto otázky, poukáže okrem iného na možnosti získania a využitia pákového efektu a pomôže vymedziť vylepšenú (a asertívnejšiu) stratégiu odstraňovania bariér v budúcnosti. Verejné zákazky Trhy s verejnými zákazkami sú stále značne uzavreté pre zahraničných účastníkov, ako jasne ilustrovali problémy uvedené v rámci analýzy USA, Číny, Japonska a Brazílie. Tieto trhy však z obchodného hľadiska nie sú zďaleka zanedbateľné a disponujú značným nevyužitým potenciálom. V roku 2007 predstavovali výdavky vynaložené na verejné zákazky 16 % HDP v EÚ, 11 % v USA a 18 % v Japonsku. Údaje týkajúce sa rozvíjajúcich sa a rozvojových hospodárstiev sú obmedzené. V roku 2007 sa hodnota trhov s verejnými zákazkami v Indii a v Mercosure (v Brazílii a Argentíne) odhadovala spolu na približne 212 miliárd EUR. V absolútnom vyjadrení je táto suma stále relatívne nízka, ale očakáva sa, že tieto trhy výrazne narastú a v budúcnosti pravdepodobne ponúknu významné obchodné príležitosti v odvetviach, v ktorých je priemysel EÚ vysoko konkurencieschopný. Verejné zákazky však tvoria pravdepodobne najväčšiu časť obchodu, ktorá je naďalej nedotknutá medzinárodnými záväzkami. Len 14 krajín patrí medzi zmluvné strany dohody GPA. Zo šiestich strategických partnerov uvedených v tejto správe sú v súčasnosti jej signatármi len USA a Japonsko, pričom Čína o pristúpení k tejto dohode rokuje. Dokonca aj krajiny, ktoré podpísali dohodu GPA však dojednali významné obmedzenia súvisiace s ich záväzkami otvoriť trhy, a to v podobe minimálneho prahu alebo vylúčenia odvetví alebo subjektov (napr. na nižšej ako federálnej úrovni). Nie je preto prekvapujúce, že s nástupom finančnej a hospodárskej krízy na prelome rokov 2008 a 2009 sa v oblasti verejného obstarávania zaznamenalo výrazné zvýšenie protekcionistických opatrení.[18] Dohoda GPA sa navyše vyznačuje aj tým, že v jej rámci rôzne strany ponúkajú rôzne záväzky prístupu na trh, pričom EÚ svoje trhy otvára vo výrazne väčšej miere ako iné strany. Je zrejmé, že naši obchodní partneri nepostupujú v tomto smere dostatočne recipročne. V roku 2007 dosahovala napríklad hodnota objemu verejného obstarávania ponúknutého zahraničným uchádzačom v rámci dohody GPA v USA len 34 miliárd EUR a v Japonsku 22 miliárd EUR, čo je v ostrom kontraste s trhmi s verejnými zákazkami v hodnote 312 miliárd EUR, ktoré sa zaviazala otvoriť EÚ. Je teda úplne odôvodnené zasadiť sa o väčší prístup na trh s verejnými zákazkami, predovšetkým pokiaľ ide o trhy našich strategických partnerov, ktorí neprijali recipročné záväzky. Bude nutné posilniť úsilie o zvýšenie medzinárodných záväzkov, a to buď prostredníctvom prebiehajúcich rokovaní o dohode GPA a rozšírením jej členstva, prostredníctvom dohôd o voľnom obchode dojednaných Európskou úniou, alebo prostredníctvom cielených dvojstranných opatrení. Vzhľadom na to, že trhy EÚ sú pre zahraničných uchádzačov o zákazky relatívne otvorené, je jej vplyv pri obchodných rokovaniach o prístupe na trhy s verejnými zákazkami oslabený.[19] S cieľom posilniť tento vplyv a zabezpečiť lepšiu súmernosť pri vstupe na trhy s verejnými zákazkami Komisia vo svojom nedávnom oznámení o obchodnej politike a v Akte o jednotnom trhu uviedla, že je nutná osobitná iniciatíva a že je v tomto smere odhodlaná predložiť tento rok príslušný návrh. Jedným z hlavných účelov nového legislatívneho nástroja by bolo ozrejmiť pravidlá, ktoré upravujú prístup tovaru, služieb a podnikov tretích krajín na trh EÚ s verejnými zákazkami a zaistiť tým na ňom rovnaké podmienky. Ďalším z hlavných účelov uvedeného nástroja by bolo posilniť pozíciu EÚ pri rokovaní o prístupe podnikov EÚ na trhy tretích krajín s verejnými zákazkami a dosiahnuť tak (ďalšie) otvorenie trhov našich obchodných partnerov s verejnými zákazkami. Okrem toho bude potrebné angažovať sa na vysokej úrovni, aby sa európskym podnikom zabezpečil prístup k oprávnenému podielu na zahraničných trhoch s verejnými zákazkami. Účinná ochrana práv duševného vlastníctva (IPR) Ťažkosti uvedené v súvislosti s čínskymi a ruskými trhmi sú symptómami hlavných problémov, s ktorými sa európske podniky stretávajú pri vývoze tovarov a služieb chránených právami duševného vlastníctva. V globalizovanom hospodárstve komparatívna výhoda hospodárstva EÚ spočíva čoraz viac v tovaroch a službách, ktoré sú spojené s vysokou pridanou hodnotou a s intenzívnym uplatnením práv duševného vlastníctva. V dôsledku toho platí, že, ak sú naše myšlienky, značky a výrobky obeťou pirátstva a falšovania, dochádza v EÚ k vážnym narušeniam v oblasti hospodárskeho rastu, vytvárania pracovných miest a inovácie. Nedostatok právnej ochrany a účinného presadzovania práv duševného vlastníctva vrátane nedostatočnej ochrany zemepisných označení zabraňuje európskym podnikom vo využívaní výhod vyplývajúcich z významných vývozných možností. Ako príklad (vzťahujúci sa na obmedzenú oblasť) možno uviesť, že v roku 2007 sa veľkoobchodná hodnota poľnohospodárskych výrobkov s chráneným označením pôvodu (CHOP) a s chráneným zemepisným označením (CHZO) odhadovala na 14,2 miliardy EUR a odhaduje sa, že približne 30 % výrobkov s CHOP a CHZO sa vyváža mimo EÚ. Zlepšenie ochrany práv duševného vlastníctva pre naše podniky je preto zásadným prvkom na zabezpečenie konkurencieschopnosti EÚ v globálnom hospodárstve. V súvislosti s ochranou práv duševného vlastníctva sa dosiahol istý pokrok, a to predovšetkým prostredníctvom vykonávania stratégie Komisie o presadzovaní práv duševného vlastníctva v tretích krajinách[20]. V dvojstranných dohodách sa dojednali prísne ustanovenia o právach duševného vlastníctva. S viacerými podobne zmýšľajúcimi krajinami sa uzavrela Obchodná dohoda o boji proti falšovaniu (ACTA)[21]. S určitými kľúčovými partnermi, ako je napr. Čína a Rusko sa posilnili osobitné „dialógy o právach duševného vlastníctva“. Okrem projektu „IPR2“ (práva duševného vlastníctva 2)[22] predstavujúceho partnerský projekt orgánov EÚ a Číny zameraný na zlepšenie účinnosti presadzovania práv duševného vlastníctva v Číne, pomáha európskym malým a stredným podnikom v tejto krajine ochraňovať a brániť ich práva duševného vlastníctva veľmi účinne aj novo vytvorené poradenské centrum pre MSP v oblasti ochrany práv duševného vlastníctva v Číne[23]. V nedávnom hodnotení stratégie Komisie o presadzovaní práv duševného vlastníctva v tretích krajinách[24] sa konštatuje, že táto stratégia je relevantná a že viedla k niekoľkým úspechom, no vzhľadom na to, že platí už 6 rokov, vyžaduje si niektoré úpravy. Komisia teda teraz skúma túto svoju stratégiu, ktorá by mala byť zdokonalená prostredníctvom komplexnejšieho prístupu (s prihliadnutím najmä na širšiu škálu záujmov zainteresovaných strán, ako napr. na otázky týkajúce sa rozvoja) na základe uvedeného hodnotenia a iných zdrojov informácií vrátane rozsiahlych konzultácií so zainteresovanými stranami. Udržateľné dodávky surovín Nárast celosvetového dopytu a tlak na zvyšovanie cien, za ktorými stojí rýchla industrializácia rozvíjajúcich sa hospodárstiev, vyvolali obavy v súvislosti s riadnym fungovaním svetových trhov so surovinami.[25] Dovoz surovín predstavuje približne jednu tretinu dovozu do EÚ. Priemysel EÚ je v súvislosti s výrobou a vývozom mnohých technologicky špičkových a ekologickejších výrobkov vo vysokej miere závislý od konkrétnych surovín. Obchodné obmedzenia na suroviny preto môžu negatívne ovplyvniť konkurencieschopnosť priemyslu EÚ. Ak sa výroba danej suroviny sústredí v obmedzenom počte krajín, majú vývozné obmedzenia významný vplyv na celosvetový trh s danou surovinou a môžu pre priemysel EÚ predstavovať veľmi vážny problém[26]. Ukladanie vývozných obmedzení v krajine výroby okrem toho vyvíja tlak na iných vývozcov, aby nasledovali ich príklad, s cieľom ochrániť svoj domáci nadväzujúci priemysel. Tým vyvolávajú reťazovú reakciu, ktorá vedie k zhoršovaniu deformácií a zvyšovaniu cien na svetových trhoch. Domáce ceny v krajinách uplatňujúcich obmedzenia budú mať navyše tendenciu klesať, čo môže odrádzať od ďalších investícií do výroby alebo ťažby, a preto ďalej ohrozovať dlhodobé dodávky týchto surovín. Z krajín uvedených v tejto správe v súčasnosti ukladajú obmedzenia na vývoz surovín Argentína, Brazília, Čína, India a Rusko. Tieto opatrenia mali negatívny vplyv na dovoz surovín do EÚ, ktorý v roku 2009 dosiahol hodnotu takmer 6 miliárd EUR. Z nedávnej štúdie vypracovanej OECD vyplynulo, že v rokoch 2003 až 2009 ukladalo vývozné clá 65 členov WTO[27]. Údaje zozbierané Komisiou[28] ukázali, že od septembra 2009 sa vývozné obmedzenia, ktorým čelili subjekty EÚ, vzťahovali na viac ako 1200 colných položiek.[29] Medzi krajiny, ktoré uložili najväčšie množstvo opatrení, patrili Čína, Rusko, Argentína a Ukrajina, pričom najviac postihnuté boli poľnohospodárske výrobky, nerasty, chemikálie, surové kože a kožky, drevo, výrobky z dreva a kovy. Boj proti takýmto opatreniam, ktoré narúšajú obchod, je však obzvlášť problematický, vzhľadom na to, že súčasné pravidlá WTO ich v plnej miere nevylučujú. Zatiaľ čo množstvové obmedzenia (najmä vývozné kvóty a vývozné povolenia) podliehajú pravidlám Všeobecnej dohody o clách a obchode (GATT), na vývozné dane sa obvykle mnohostranné pravidlá nevzťahujú[30]. Komisia preto v rámci všeobecného prístupu k surovinám vypracovala osobitnú obchodnú stratégiu v oblasti surovín, ktorá sa zakladá na troch pilieroch. Prvým pilierom sú rokovania o príslušných pravidlách na mnohostrannej a dvojstrannej úrovni. Druhý pilier predstavuje presadzovanie existujúcich práv prostredníctvom napádania nezákonných vývozných obmedzení, čo zahŕňa, pokiaľ je to možné, aj využitie postupov pri urovnávaní sporov v rámci WTO. Tretím pilierom sú podporné činnosti zamerané na tretie krajiny. Ich náplňou je presviedčať tretie krajiny o tom, že otázka surovín má globálny charakter, ako aj o tom, že jasné pravidlá v tejto oblasti budú pre ne prospešné. Európska únia vykonáva túto stratégiu okrem iného aj tým, že vedie množstvo obchodných rokovaní, ďalej tým, že začala konania v rámci WTO proti niekoľkým opatreniam obmedzujúcim vývoz, ktoré uplatňuje Čína (pričom Komisia v súčasnosti skúma najvhodnejšie ďalšie kroky, ktoré by sa mohli podniknúť vrátane možného následného konania v rámci WTO), a takisto tým, že podporuje diskusie o tejto otázke v rámci dvojstranných kontaktov a na rôznych fórach, ako je napr. OECD. Aj naďalej bude nevyhnutné nastoľovať otázku surovín pri rokovaniach s príslušnými partnermi na najvyššej úrovni a v prípade, že sú k dispozícii, v maximálnej možnej miere využívať prostriedky na urovnanie sporov, ako aj rokovania o dohode o voľnom obchode. Služby Rýchlo sa rozširujúce odvetvie služieb prispieva k hospodárskemu rastu a vytváraniu pracovných miest vo väčšej miere, ako ktorékoľvek iné odvetvie. V EÚ sa odvetvie služieb na HDP podieľa troma štvrtinami, na vytváraní pracovných miest v EÚ[31] viac ako 70 % a na vývoze z EÚ približne 30 %. Obchod so službami napriek tomu tvorí len 20 % svetového obchodu. Európska únia má v svetovom obchode so službami „vedúce postavenie“, jej podiel na svetovom vývoze bol v roku 2009 27 % a na svetovom dovoze 25 %. Služby sú tak oblasťou medzinárodného obchodu, v ktorej je priemysel EÚ vysoko konkurencieschopný. Obchodné bariéry mu však, tak ako to dokumentujú príklady uvedené v oddiele 2 v prípade Japonska a Mercosuru, naďalej zabraňujú v plnom využití všetkých výhod vyplývajúcich z jeho vysokej konkurencieschopnosti. Obmedzenia obchodu so službami majú podobu buď bariér vo vstupe na trh, priamej diskriminácie zahraničných poskytovateľov služieb v porovnaní s domácimi poskytovateľmi služieb, alebo regulačných bariér, ktoré sa vzťahujú na všetkých poskytovateľov, ale v skutočnosti vytvárajú dodatočné bariéry len zahraničným poskytovateľom. Keďže 75 % obchodu so službami sa týka dodávok služieb v oblasti infraštruktúry, väčšie otvorenie obchodu so službami by mohlo zlepšiť konkurencieschopnosť výrobných podnikov, čo by viedlo k všeobecnému zvýšeniu blahobytu. Musíme posilniť svoje úsilie v oblasti otvorenia trhov so službami v zahraničí. Európska únia v súčasnosti rokuje o liberalizácii obchodu so službami v rámci viacstranného rámca Všeobecnej dohody o obchode so službami (GATS) a prostredníctvom dvojstranných dohôd o voľnom obchode. V súvislosti s dohodou o voľnom obchode medzi EÚ a Kóreou priniesli už dohody o voľnom obchode významný liberalizačný pokrok. V nadväznosti na tento významný precedens by si EÚ mala stanoviť služby ako prioritu s cieľom dosiahnuť v rámci budúcich dohôd vysoko ambiciózne výsledky (v krátkodobom horizonte ide najmä o dohody s Indiou a Kanadou). Investície Súčasná fáza globalizácie vyznačujúca sa nárastom počtu integrovaných dodávateľských reťazcov zažila dramatické zvýšenie priamych zahraničných investícií (FDI). Tie sa považujú za jeden z kľúčových faktorov pri podpore hospodárskeho rastu, a to aj v prípade rozvojových krajín. Priame zahraničné investície predstavujú významný zdroj rastu produktivity a zohrávajú zásadnú úlohu pri zakladaní podnikov v zahraničí a pri budovaní svetových dodávateľských reťazcov, ktoré tvoria súčasť moderného medzinárodného hospodárstva. Z nedávneho výskumu takisto vyplynulo, že otvorené investičné prostredie zohráva dôležitú úlohu pri zabezpečovaní pracovných miest v EÚ.[32] Európska únia má z pozície najväčšieho zdroja priamych zahraničných investícií v svetovom hospodárstve kľúčový záujem o zlepšenie prístupu na zahraničné trhy a o uvoľnenie celého potenciálu svojich silných stránok v oblasti služieb a zriaďovania prevádzok. Bariéry stojace v ceste zahraničných investícií majú podobu regulačných obmedzení, ktoré sa podľa OECD zatrieďujú do troch všeobecných kategórií: i) obmedzenia týkajúce sa zahraničného vlastníctva vlastného kapitálu; ii) povinné postupy preverovania a schvaľovania, ktoré zvyšujú náklady na vstup a iii) prevádzkové obmedzenia, ako napr. obmedzenia počtu cudzích štátnych príslušníkov pracujúcich na pobočkách, alebo požiadavky týkajúce sa štátnej príslušnosti a miesta pobytu v prípade členov predstavenstva, obmedzenia vstupu a diskriminačné vládne nariadenia alebo obmedzenia súvisiace s repatriáciou ziskov. Množstvo obmedzení sa vyskytuje v odvetví služieb, pričom k oblastiam s najväčšími obmedzeniami patrí oblasť dopravy, telekomunikácií, financií a elektrickej energie. Nie je síce ľahké stanoviť mieru obmedzení priamych zahraničných investícií na jednu krajinu, pozornosť však púta vysoká úroveň investičných bariér v Indii, Číne a Rusku, ako je uvedené v oddiele 2. Európska únia sa vzhľadom na prínosy zahraničných investícií snaží pre európskych investorov v zahraničí vytvoriť prívetivé a stabilné prostredie a zároveň sa v duchu reciprocity a vzájomného prospechu snaží zachovávať a presadzovať otvorený investičný režim v samotnej EÚ. S týmto cieľom vedie rokovania a dialógy s kľúčovými partnermi, ako sú Spojené štáty, Čína a Rusko a aktívne sa zapája do práce prebiehajúcej na medzinárodných fórach, ako sú napr. OECD, UNCTAD a G8 alebo G20. Od nadobudnutia platnosti Lisabonskej zmluvy a rozšírenia kompetencií EÚ na oblasť priamych zahraničných investícií sa investičná politika vypracúva komplexnejšie a riadi sa na európskej úrovni. Tým sa posilňuje vyjednávacia pozícia EÚ, ktorú môže EÚ využiť nielen na to, aby prispela k postupnému odstráneniu obmedzení v oblasti priamych zahraničných investícií v tretích krajinách, ale aj na to, aby poskytla lepšiu ochranu investícií všetkým európskym podnikom a zároveň zabezpečila úrovne ochrany, ktoré si pred obdobím platnosti Lisabonskej zmluvy dojednali s tretími krajinami jednotlivé členské štáty. Komisia už uverejnila oznámenie[33] o medzinárodnej investičnej politike, ktorá zvyšuje konkurencieschopnosť EÚ, a tým prispieva k cieľom inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu stanoveným v stratégii Európa 2020. Obnovená obchodná stratégia zaväzuje EÚ, aby riešila potreby investorov z EÚ mimo územia EÚ prostredníctvom rokovaní o komplexných ustanoveniach o prístupe na trh a ochrane investícií s kľúčovými obchodnými partnermi, a to v prvom rade s Indiou, Kanadou a Singapurom, s ktorými už obchodné rokovania značne postúpili. Európska únia takisto zváži samostatné investičné dohody s ďalšími významnými obchodnými partnermi, ako napr. s Čínou a Ruskom. Existencia osobitných investičných bariér si bude okrem tohto veľmi závažného a rozvíjajúceho sa programu rokovaní vyžadovať aj individuálny prístup a angažovanosť na vysokej politickej úrovni, aby sa zabezpečilo, že nebude dochádzať k diskriminácii európskych investorov. Regulačné otázky – technické predpisy a normy (technické bariéry v oblasti obchodu a sanitárne a fytosanitárne otázky) Bariéry vyplývajúce z technických predpisov a noriem zastávajú popredné miesto na zozname problémov, s ktorými sa stretávajú mnohí vývozcovia z EÚ v snahe získať prístup na trh. Príklady uvedené v oddiele 2 zahŕňajú problémy v odvetví informačných technológií v Číne a Indii, alebo v oblasti zdravotníckych pomôcok v Japonsku. Takéto bariéry môžu mať z hospodárskeho hľadiska na výrobcov významný vplyv, keďže vyžadujú prinajmenšom úpravu výrobkov a výrobných zariadení, aby sa dosiahla zhoda s rôznorodými požiadavkami. Vzhľadom na to, že sa podniky z EÚ v čoraz významnejšej miere stávajú súčasťou svetových dodávateľských reťazcov, rozdiely v predpisoch a normách zvyšujú náklady na účasť na svetovom hospodárstve a znižujú konkurencieschopnosť miestnych podnikov na svetovom trhu. Regulačné otázky uvedené v tejto správe v súvislosti s Čínou, Indiou, Japonskom a Ruskom by mohli potenciálne negatívne ovplyvniť vývoz z EÚ, ktorý v roku 2009 dosiahol hodnotu približne 13,7 miliardy EUR. Regulačné bariéry predstavujú veľmi významné bariéry aj v transatlantickom obchode. Vyskytujú sa v mnohých odvetviach, akým je napríklad automobilový priemysel, kde bezpečnostné normy USA obsahujú 42 noriem, ktoré musia výrobcovia automobilov a doplnkov predávaných v USA dodržiavať a ktoré sa líšia od medzinárodných noriem. Ako ďalší príklad môžeme uviesť textilný priemysel, v ktorom sa uplatňujú rozsiahle požiadavky uvedené v zákone o zlepšení bezpečnosti výrobkov určených pre spotrebiteľov. Niektoré regulačné bariéry sú len dôsledkom rozdielov v regulačnom prístupe. Tieto rozdiely môžu byť absolútne oprávnené a môžu jednoducho odzrkadľovať historický vývoj v regulačných prístupoch, rozdiely v úrovni príjmov, spotrebiteľské preferencie a vnímanie rizika. V mnohých prípadoch sa však rozdiely (napr. požiadavky na dvojité testovanie a neprimerané požiadavky na dokumentáciu) využívajú systematickejšie, s cieľom zvýhodniť alebo ochrániť domácu výrobu. Zatiaľ čo na zvýhodňovanie a ochranu domácich výrobkov bude EÚ musieť reagovať rázne, sústredene a asertívne, otázku regulačných bariér v dôsledku rozdielu v regulačnom prístupe, resp. v dôsledku iných faktorov uvedených v prvej vete tohto odseku je treba riešiť prostredníctvom systémovejšej, dlhodobejšej spolupráce a dialógu, s cieľom zlepšiť najmä transparentnosť a predpovedateľnosť regulačných režimov. Príklad čínskych opatrení v informačnom a technologickom odvetví uvedený v oddiele 2 znázorňuje problémy spojené s regulačnými normami. Pokiaľ ide o vymedzenie bezpečnostných aspektov, čínske opatrenia presahujú rámec bežnej praxe v iných krajinách a príslušných medzinárodných noriem[34]. Potreba dodržiavať čínske domáce normy znamená pre európske podniky značné náklady. Hoci zásahy na vysokej úrovni viedli k určitým prispôsobeniam čínskej politiky, hlavný problém, ktorým je neuznávanie medzinárodných noriem, stále pretrváva. Európska únia v snahe zasadiť sa o používanie medzinárodných noriem a intenzívnejšie Čínu zapojiť do medzinárodných organizácií v oblasti normalizácie vedie s čínskymi orgánmi viacero dialógov o regulačných otázkach. Zreteľne ide o veľa, a v záujme dosiahnutia hmatateľného pokroku bude treba organizovať pravidelné diskusie na vysokej úrovni vrátane diskusií v rámci hospodárskeho a obchodného dialógu na vysokej úrovni, ale aj na samitoch. Ako je v regulačných otázkach obvyklé, preventívne kroky pred prijatím opatrení sú oveľa sľubnejšie ako snaha zrušiť opatrenia, ktoré už prešli legislatívnym procesom. Túto skutočnosť treba zapracovať do stratégie EÚ týkajúcej sa riešenia regulačných otázok. Ako ukazujú významné bariéry v Rusku a Indii uvedené v oddiele 2, rovnakým spôsobom sa za posledné roky výrazne zvýšilo aj využívanie obchodných bariér v podobe pravidiel o bezpečnosti potravín, zdravia zvierat a rastlín, čo európskym vývozcom spôsobuje závažné problémy. Príklady Ruska a Indie ukazujú, že v oblasti ochrany zdravia spotrebiteľov zachádzajú vlády často ďalej, ako sa požaduje, a využívajú sanitárne a fytosanitárne obmedzenia na to, aby chránili domácich výrobcov poľnohospodárskych výrobkov pred spravodlivou hospodárskou súťažou. Vzhľadom na to, že colné bariéry týkajúce sa poľnohospodárskych výrobkov sa v priebehu nadchádzajúcich rokov budú postupne znižovať, existuje reálne riziko, že sa takéto problémy v budúcnosti ešte viac rozšíria. Colné bariéry Ako vyplynulo z ruských colných opatrení a argentínskeho systému dovozných povolení uvedených v oddiele 2, spolu s dômyselnejšími novými formami opatrení existujú naďalej aj tradičné colné bariéry. Od prepuknutia finančnej a hospodárskej krízy v roku 2008 vzbudzujú opatrenia v oboch krajinách v európskych vývozcoch čoraz väčšie obavy. Podrobná analýza ich vykonávania poskytuje trvalý obraz nedostatku transparentnosti, administratívnej diskriminácie v podobe komplikovaných postupov a často svojvoľnej interpretácie existujúcich pravidiel, napr. pravidiel týkajúcich sa určovania colnej hodnoty. Európska únia proti takýmto opatreniam rázne koná, najmä ak existujú dobré dôvody myslieť si, že opatrenia nie sú v súlade s pravidlami WTO, ako napr. v prípade systému dovozných povolení v Argentíne. V prípade uvedeného systému však nepriniesol zásadné výsledky ani spoločný postup v rámci WTO s ďalšími partnermi, na ktorých majú tieto opatrenia rovnako negatívny vplyv. Musí sa preto zvážiť, či by nebolo oprávnené použiť na tieto účely iné prostriedky, ako napr. formálne postupy urovnania sporov v rámci WTO alebo viac politických zásahov. CESTA VPRED: AKO MOŽNO EFEKTÍVNEJŠIE RIEŠIŤ VÝZNAMNÉ BARIÉRY V PRÍSTUPE NA TRH? Hoci nie je možné podrobne vyčísliť presný hospodársky dosah bariér uvedených v tejto správe, objem európskeho vývozu potenciálne negatívne ovplyvnený takýmito opatreniami sa pohybuje v hodnote od 96 do 130 miliárd EUR (9 až 12 % celkového vývozu z EÚ v roku 2009) a objem dovozu surovín do EÚ potenciálne negatívne ovplyvnený uvedenými opatreniami dosahuje hodnotu približne 6 miliárd EUR[35]. Tieto odhady „potenciálne ovplyvneného obchodu“ by sa nemali vykladať ako ukazovateľ „obchodu, o ktorý EÚ prišla“. Obchod, o ktorý EÚ prišla, predstavuje pochopiteľne len zlomok „negatívne ovplyvneného obchodu“ a mal by byť značne nižší. Vzhľadom na dostupné informácie a komplexnú povahu obchodných bariér ho však nemožno vyčísliť presne.[36] Na základe čísel si ale možno vytvoriť určitú predstavu o objeme obchodu potenciálne negatívne ovplyvneného rôznymi opatreniami. Odstránenie týchto bariér by tak malo významný vplyv na vývoz z EÚ a poskytlo by dodatočný prístup na dôležité trhy s verejnými zákazkami. Okrem hospodárskych prínosov, ktoré má zabezpečiť program rokovaní EÚ, by to veľmi významne prispelo k vonkajšiemu rozmeru cieľu stratégie Európa 2020, ktorým je inteligentný, udržateľný a inkluzívny rast. Na dosiahnutie týchto prínosov je však nutná proaktívna účasť všetkých zainteresovaných strán, najmä Komisie ako zástupkyne EÚ v obchodných záležitostiach, ktorej pomáhajú delegácie EÚ v súčasnosti začlenené do Európskej služby pre vonkajšiu činnosť na jednej strane a príslušných orgánov členských štátov na strane druhej. Na všetkých úrovniach je potrebné spoločné úsilie, aby sme našim strategickým partnerom vysielali zladený signál, ktorým budeme zdôrazňovať význam odstraňovania bariér uvedených v tejto správe. Z tohto hľadiska je rozhodujúce vystupovať jednohlasne. Ak EÚ dokáže konať koordinovane a odhodlane, a pritom vyvážene uplatňovať rôzne prvky nástrojov v oblasti zahraničných vzťahov, je pravdepodobnejšie, že naši strategickí partneri budú reagovať na naše obavy konštruktívne. V tejto súvislosti Európska rada na svojich zasadnutiach v septembri a decembri 2010 stanovila, že je potrebné vymedziť záujem EÚ voči svojim strategickým partnerom. Poverila vysokú predstaviteľku Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku a podpredsedníčku Komisie úlohou, aby v spolupráci s Komisiou a Radou v zložení pre zahraničné veci „ vymedzili spoločné európske záujmy a určili všetky možné spôsoby ich presadzovania “ . Túto správu možno v rámci programu presadzovania obnovenej obchodnej politiky EÚ vnímať ako príspevok k uvedenej úlohe. Bariéry uvedené v tejto správe a priložená horizontálna analýza predstavujú výber otázok týkajúcich sa prístupu na trh, ktoré by sa mali so strategickými partnermi EÚ prednostne riešiť. V súvislosti s niektorými strategickými partnermi EÚ už existuje niekoľko osobitných fór na vysokej úrovni, akými sú Transatlantická hospodárska rada s USA, hospodársky a obchodný dialóg na vysokej úrovni s Čínou alebo skupina na vysokej úrovni s Japonskom. Na týchto fórach zohrávajú dôležitú úlohu otázky prístupu na trh a najmä otázky regulačných bariér. V záujme ráznejšieho presadzovania svojich záujmov však EÚ bude musieť byť pripravená vzniesť v prípade potreby otázku bariér v prístupe na trh aj na samitoch a iných zasadnutiach na najvyššej úrovni. Je zrejmé, že útočné a obranné záujmy sú prepojené a že v medzinárodných vzťahoch, a obzvlášť v obchodnej politike predstavujú reciprocita a vzájomný prospech dôležité koncepty. Bude sa preto musieť zistiť, či je možné získať väčší vplyv prostredníctvom toho, že obavy EÚ týkajúce sa bariér v prístupe na trhy jej strategických partnerov uvedieme do súvislosti so záujmom každého z týchto partnerov o lepší prístup na trh EÚ. V tejto súvislosti sa navrhne osobitná iniciatíva pre verejné zákazky, ako sa uvádza v oddiele 3 tejto správy. Vo všetkých ostatných oblastiach sa musia v maximálnej možnej miere využiť existujúce nástroje, s cieľom presvedčiť partnerov EÚ, aby pri otváraní trhov vynaložili rovnaké úsilie ako EÚ. Dôležitú úlohu pri presadzovaní európskych záujmov týkajúcich sa prístupu na trh budú plniť delegácie EÚ. Delegácie sú akési naše antény, ktorých úlohou je analyzovať situáciu vo vnútroštátnych systémoch našich strategických partnerov vrátane hospodárskych a politických záujmov a praxe v oblasti priemyselnej politiky. Bude dôležité používať tieto antény, aby sa politické zásahy na vysokej úrovni týkajúce sa bariér v prístupe na trh dobre pripravili, aby sa zakladali na všetkých dostupných politických a hospodárskych informáciách a aby sa v praxi primerane a včas prijímali následné opatrenia. V tejto správe sa stanovuje ambiciózny program. Jeho cieľom je zintenzívniť a nastaviť úroveň zásahov EÚ realizovaných v súvislosti s osobitnými obavami, ktoré sa týkajú bariér v prístupe na trhy našich strategických partnerov. Koordinovaný postup na najvyššej politickej úrovni môže priniesť pozitívnu zmenu v prospech vývozu a investičných záujmov európskych podnikov a napokon aj v oblasti hospodárskeho rastu a vytvárania pracovných miest v Európe. Komisia bude pravidelne monitorovať pokrok dosahovaný pri plnení tohto programu a každoročne podávať správu Európskej rade . [1] Trade, Growth and World Affairs (Obchod, rast a svetové záležitosti), KOM (2010) 612, 9.11.2010. [2] Závery Európskej rady, 16. september 2010. [3] Pracovný dokument útvarov Komisie s názvom „ Trade as a Driver of Prosperity“ (Obchod ako motor prosperity) priložený k oznámeniu Komisie s názvom „Trade, Growth and World Affairs“ (Obchod, rast a svetové záležitosti); http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/november/tradoc_146940.pdf. [4] Pracovný dokument útvarov Komisie s názvom „ Trade as a Driver of Prosperity “ (Obchod ako motor prosperity); pozri poznámku pod čiarou č. 3 na strane 9. http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/november/tradoc_146940.pdf. [5] KOM (2007) 803, 11.12.2007. [6] KOM (2010) 2020, 3.3.2010. [7] Pre podrobnejšie informácie o praktikách v oblasti priemyselnej politiky pozri dokument s názvom „ An Integrated Industrial Policy for the Globalisation Era“ (Integrovaná priemyselná politika vo veku globalizácie), KOM (2010) 614, 28.10.2010. [8] V roku 2009 zaznamenala Európska únia v Japonsku malý pokles investícií. [9] Závery Rady (GAERC) z 8. decembra 2008, dok. 16198/08. [10] Pozri napr. správu GR pre obchod s názvom „ Seventh Report on potentially trade restrictive measures “ (Siedma správa o potenciálne obmedzujúcich obchodných opatreniach), november 2010; http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/october/tradoc_146796.pdf. [11] Vzácne zeminy sú definované ako kovy vzácnych zemín, skandium a ytrium (HS 280530), zlúčeniny céru (HS 284610) a zlúčeniny kovov vzácnych zemín (HS 284690). [12] V roku 2008 Svetová banka zaradila Indiu na 120. miesto (spomedzi 178 krajín) z hľadiska „jednoduchosti podnikania“. [13] Kódy HS 5201, 5202, 5203, 5205, 5206 a 5207. [14] Správa vypracovaná spoločnosťou Copenhagen Economics s názvom „ Assessment of barriers to trade and investment between the EU and Japan“ (Posúdenie obchodných a investičných bariér medzi EÚ a Japonskom), november 2010; http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/february/tradoc_145772.pdf. [15] Pozri napr. správu GR pre obchod s názvom „ Seventh Report on potentially trade restrictive measures “ (Siedma správa o potenciálne obmedzujúcich obchodných opatreniach), november 2010; http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/october/tradoc_146796.pdf. [16] Komisia odhaduje, že celkové náklady zvýšených ciel, ktoré Rusko zaviedlo v priebehu hospodárskej krízy a upevnilo v spoločnom vonkajšom sadzobníku colnej únie medzi Ruskom, Kazachstanom a Bieloruskom, predstavujú 540 miliónov ročne (približne 860 miliónov ročne v celej colnej únii). Pozri takisto správu GR pre obchod s názvom „ Fifth report on potentially trade restrictive measures “ (Piata správa o potenciálne obmedzujúcich obchodných opatreniach), november 2009 a správu GR pre obchod s názvom „ Sixth report on potentially trade restrictive measures “ (Šiesta správa o potenciálne obmedzujúcich obchodných opatreniach), máj 2010. [17] Správa vypracovaná spoločnosťou Ecorys s názvom „ Non-Tariff Measures in EU-US Trade and Investment – An Economic Analysis “ (Necolné opatrenia v obchode a investíciách EÚ a USA – hospodárska analýza); uverejnená 16. decembra 2009 na webovej stránke: http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2009/december/tradoc_145613.pdf. [18] Pozri napr. správu GR pre obchod s názvom „ Seventh Report on potentially trade restrictive measures “ (Siedma správa o potenciálne obmedzujúcich obchodných opatreniach), november 2010. [19] Pozri pracovný dokument útvarov Komisie s názvom „ Trade as a Driver of Prosperity“ (Obchod ako motor prosperity) priložený k oznámeniu Komisie s názvom „ Trade, Growth and World Affairs “ (Obchod, rast a svetové záležitosti); strany 52 a nasl. a „ Towards a Single Market Act - for a highly competitive social market economy “ (Na ceste k Aktu o jednotnom trhu – pre vysoko konkurencieschopné sociálne trhové hospodárstvo), pozri návrh č. 24, s. 18. [20] Stratégia presadzovania práv duševného vlastníctva v tretích krajinách, 2004. [21] Austrália, EÚ, Japonsko, Kanada, Kórea, Maroko, Mexiko, Nový Zéland, Singapur, Spojené štáty americké a Švajčiarsko. [22] http://www.ipr2.org [23] http://www.china-iprhelpdesk.eu [24] Hodnotenie stratégie presadzovania práv duševného vlastníctva v tretích krajinách, ADE, november 2010 – http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/november/tradoc_147053.pdf. [25] Pre viac informácií pozri pracovný dokument útvarov Komisie s názvom „ Trade as a Driver of Prosperity “ (Obchod ako motor prosperity) priložený k oznámeniu Komisie s názvom „ Trade, Growth and World Affairs “ (Obchod, rast a svetové záležitosti); strana 65 a graf 15. [26] Riziko v súvislosti s dodávkami je spôsobené skutočnosťou, že vysoký podiel svetovej výroby (t. j. kapacity spracovania, ktorého výsledkom je transformácia suroviny na obchodné priemyselné výrobky) pochádza z jednej alebo z niekoľko mála krajín. Ide o tieto krajiny: Čína (antimón, kazivec, gálium, germánium, grafit, indium, horčík, vzácne zeminy a volfrám) Rusko (skupina platinových kovov), Demokratická republika Kongo (kobalt, tantal) a Brazília (niób a tantal). K tejto koncentrácii výroby sa v mnohých prípadoch pripája nízka nahraditeľnosť a nízka miera recyklovania. [27] V porovnaní s rokmi 1997 až 2002, kedy takéto nástroje používalo 39 členov WTO, išlo o značné zvýšenie; pozri J. Kim: „ Recent trends in export restrictions “ (Aktuálne trendy v oblasti vývozných obmedzení), Pracovné dokumenty OECD o obchodnej politike 101, 2010. [28] Uvedená databáza obsahuje 19 krajín vrátane Alžírska, Argentíny, Brazílie, Číny, Egypta, Indie, Indonézie, Južnej Afriky, Kazachstanu, Ruska , Thajska a Ukrajiny. [29] Opatrenie sa vymedzuje ako colná položka na úrovni HS4, ktorá podlieha množstvovému obmedzeniu (vývozné clo alebo vývozný zákaz), vývoznej dani alebo postupu neautomatického povoľovania vývozu; pozri GR pre obchod, Suroviny, Výročná správa za rok 2009, http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/june/tradoc_146207.pdf. [30] Výnimkou sú ustanovenia o niekoľkých surovinách dojednané v protokoloch o pristúpení k WTO, ako v prípade Číny a Ruska. [31] Podľa správy s názvom „ Employment in Europe 2010 “ (Zamestnanosť v Európe v roku 2010) (s. 165) v roku 2009 predstavovala zamestnanosť v odvetví služieb v EÚ 70,4 %. [32] Pozri správu spoločnosti Copenhagen Economics „Impacts of EU outward FDI “ (Vplyvy priamych zahraničných investícií EÚ smerujúcich do zahraničia), 20. máj 2010, http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/june/tradoc_146270.pdf. [33] KOM (2010) 343 v konečnom znení, 7.7.2010; http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/july/tradoc_146307.pdf. [34] Príslušnou normou je ISO/IEC 15408, ktorá je doplnená Dohodou o uznaní spoločných kritérií na úpravu vzájomného uznávania bezpečnostných certifikátov IT. [35] Tento číselný údaj sa vzťahuje len na vývozné obmedzenia v prípade poľnohospodárskych a priemyselných surovín dovážaných do EÚ, ktoré tvoria len tretinu celkového dovozu surovín do EÚ (11 % celkového dovozu do EÚ). Zvyšné dve tretiny dovozu surovín do EÚ predstavujú energetické suroviny (23 % celkového dovozu do EÚ). Hoci sa podrobné štatistiky týkajúce sa vývozných obmedzení na energetické suroviny len vypracúvajú, je zrejmé, že takéto obmedzenia prevažujú v mnohých kľúčových krajinách, ktoré sú výrobcami energie. Významným príkladom je v tejto súvislosti Rusko, kde sa uplatňuje 30 % vývozné clo na zemný plyn. Toto clo negatívne ovplyvňuje dovoz zemného plynu do EÚ v hodnote 13,1 miliárd EUR (čo predstavuje 28 % celkového dovozu zemného plynu do EÚ). [36] Tieto odhady založené na existujúcich obchodných tokoch sú ovplyvnené aj inými faktormi, ktoré majú tendenciu znižovať skutočnú hodnotu „potenciálne negatívne ovplyvneného obchodu“. Napríklad, čím väčšia je predmetná obchodná bariéra, tým menšie budú sledované „negatívne ovplyvnené“ obchodné toky. V krajnom prípade sa pri zákaze vývozu alebo dovozu nezaznamená žiaden obchod, takže sa tento zákaz v údaji o „potenciálne negatívne ovplyvnených obchodoch“ neprejaví, zatiaľ čo v skutočnosti je hospodársky dosah tejto bariéry veľmi významný. Tento ukazovateľ preto môže mať tendenciu zvýrazňovať váhu nižších bariér a znižovať význam prísnejších bariér.