SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV O povinnostiach podávať správy v súlade s nariadením Rady (ES) č. 2371/2002 z 20. decembra 2002 o ochrane a trvalo udržateľnom využívaní zdrojov rybného hospodárstva v rámci spoločnej politiky v oblasti rybolovu /* KOM/2011/0418 v konečnom znení */





1. Úvod Nariadením Rady (ES) č. 2371/2002 o ochrane a trvalo udržateľnom využívaní zdrojov rybného hospodárstva v rámci spoločnej politiky v oblasti rybolovu sa Komisii ukladá povinnosť podať Európskemu parlamentu a Rade správu o plnení danej politiky vzhľadom na kapitolu II (Ochrana a trvalá udržateľnosť) a kapitolu III (Úpravy kapacít rybolovu) daného nariadenia do konca roku 2012 [1]. Na základe toho istého nariadenia má Komisia takisto povinnosť podať do 31. decembra 2011 správu o dojednaniach stanovených v článku 17 ods. 2 týkajúcich sa obmedzení rybolovu vo vodách do 12 námorných míľ[2]. Táto správa dopĺňa správy predložené v rámci Zelenej knihy o reforme spoločnej rybárskej politiky[3]. 2. Kapitoly II a III 2.1. Kapitola II – Ochrana a trvalá udržateľnosť Viacročné plány obnovy a riadenia a ich jasné ciele a pravidlá pre lov sa od roku 2002 stali jadrom politiky ochrany. Vyvažujú sa v nich ekologické požiadavky (stav zásob a miera ich využívania) a hospodárske a sociálne aspekty (stabilita úlovkov). Tam, kde to bolo potrebné, sa v rámci týchto plánov zaviedli ustanovenia týkajúce sa riadenia úsilia a osobitné ustanovenia týkajúce sa kontroly a monitorovania. Plány Spoločenstva sa prijali pre 17 druhov zásob vo vodách EÚ. Takisto existuje plán obnovy zásob úhora európskeho a ďalšie návrhy sú predmetom rokovaní alebo sa pripravujú (pozri prílohu I). Do konca roka 2010 sa približne 25 % dotknutých druhov zásob a 80 % úlovkov (v tonách) dá považovať za zásoby/úlovky, na ktoré sa vzťahujú viacročné plány a pravidlá pre lov (buď vo forme nariadení Rady, vyhlásení Komisie/Rady, návrhov Komisie alebo plánov dohodnutých s tretími stranami, ako napr. regionálnymi organizáciami pre riadenie rybného hospodárstva a Nórskom). Rada prijala aj nariadenia týkajúce sa ochrany v Stredozemnom mori, technických opatrení pre Baltské more a ustanovení o osobitnom rybolovnom úsilí v západných vodách. Na hlbokomorské rybné hospodárstvo sa od roku 2004 vzťahuje dvojročné riadenie rybolovných možností. Pre Atlantický oceán, Severné a Baltské more sa v rokoch 2009/2010 postupne stanovil zákaz triedenia druhov. S Radou sa nepodarilo dohodnúť na návrhu technických opatrení pre oblasti Atlantického oceánu a Severného mora, ktoré by umožnili zjednodušenie a prispôsobenie regionálnym osobitostiam. Komisia predložila oznámenia o zlepšení vedeckých a technických odporúčaní, o ekosystémovom prístupe k správe morí, o vykonávaní maximálnych udržateľných výnosov a o odvrhovaní úlovkov. Pokiaľ ide o začlenenie environmentálnych aspektov do rybárskej politiky, dosiahol sa konkrétny pokrok vrátane prijatia legislatívnych opatrení. Prehľad týchto iniciatív sa uvádza v oznámení o ekosystémovom prístupe k správe morí[4]. Uvádza sa v ňom aj celý rád oblastí sústavy Natura 2000, v ktorých sa v rámci spoločnej rybárskej politiky (ďalej aj „SRP“) požadovalo ustanovenie pravidiel potrebných pre rybolovné činnosti. Obmedzený počet opatrení sa prijal v rámci článkov 7, 8 a 9 danej kapitoly. Komisia od roku 2006 prezentuje svoju metódu vypracovávania návrhov rozhodnutí o ročných rybolovných možnostiach. Tým sa spôsob stanovovania rybolovných možností stáva transparentným. V oznámení z roku 2010 sa ukázalo, že od roku 2003 došlo k zlepšeniu situácie, a síce zníženiu počtu zásob nachádzajúcich sa mimo bezpečných biologických hraníc, ako aj zásob, v prípade ktorých je odporučené uzavretie rybolovu. Zo zásob, ku ktorým je k dispozícii potrebné množstvo údajov, sa však stále viac ako 60 % loví nad rámec maximálneho udržateľného výnosu. Pokiaľ ide o úrovne celkových povolených výlovov, ktoré Rada prijala, podarilo sa v porovnaní s úrovňami udržateľných úlovkov dosiahnuť pokrok: Rada prekročila odporúčania v priemere o 45 %, pričom najlepšie hodnoty dosahovali 59 % (2005) a 51 % (2008), ale za posledné dva roky došlo k zúženiu medzery medzi odporúčaním a výsledkom a 23 %-ná medzera vyplývajúca z rozhodnutia na rok 2011 nemá obdoby. Zvýšil sa počet zásob, ku ktorým nie sú k dispozícii vedecké odporúčania (pozri aj prílohu II)[5]. Na základe tohto prehľadu je možné potvrdiť, že: · Viacročné plány sú efektívnejšie pri zohľadňovaní dlhodobejšej perspektívy v rámci riadenia zásob ako každoročné prijímanie rozhodnutí o celkovom povolenom výlove, najmä odkedy Rada začala pri celkovom povolenom výlove dodržiavať pravidlá plánov. · Rámcom vyplývajúcim z reformy SRP z roku 2002 sa však napriek tomu nepodarilo dostatočne obmedziť nadmerný výlov, takže rybné hospodárstvo EÚ naďalej zaznamenáva pokles úlovkov z vôd EÚ. · Veľmi značná medzera medzi úrovňami celkových povolených výlovov dohodnutými v rámci Rady a úrovňami udržateľných úlovkov potvrdzuje, že krátkodobé aspekty stále prevažujú nad dlhodobou udržateľnosťou a zásoby sú preto naďalej vystavené ďalšiemu riziku, hoci nedávne zúženie medzery predstavuje významný krok vpred. · Hoci poznatky predstavujú nevyhnutný predpoklad stanovenia rozumnej politiky, nachádzajú sa pod neustálym tlakom, čím sa bráni pokroku pri začleňovaní zásob, pri ktorých sú k dispozícii vedecké odporúčania. · Na záver je potrebné, aby sa v SRP poskytli správne nástroje na to, aby sa ekosystémový prístup v plnej miere začlenil do ochrany a udržateľnosti. 2.2. Kapitola III – Úpravy kapacít rybolovu V roku 2002 sa zodpovednosť za úpravu veľkosti flotily preniesla na členské štáty. Odvtedy sa už nestanovujú ciele pre povinné zníženia kapacity rybolovu. Kapacita rybolovu však napriek tomu podlieha globálnym obmedzeniam pre každý členský štát, a tieto obmedzenia sa dodržali. Je však jasné, že ešte stále existuje značná nadmerná kapacita, ktorá naďalej predstavuje vážny problém. Prenesenie riadenia flotily na členské štáty neviedlo k dostatočnému zníženiu kapacity flotily, aj keď nominálna kapacita neprekračuje stropy stanovené pre členské štáty. Úpravy sú relatívne pomalé, a to napriek úbohému stavu zásob v celej EÚ. Znižovanie kapacity flotily je nominálne a jeho tempo zaostáva za tempom technologického vývoja flotily. Keďže neexistujú skutočné meradlá úspechu, nebolo možné overiť pokrok, ktorý sa naozaj dosiahol. V krátkosti možno povedať, že politika týkajúca sa úpravy veľkosti flotily nepriniesla uspokojujúce výsledky. Opatrenia na riadenie kapacity flotily sa zakladajú na dvoch pilieroch. Prvým pilierom je režim vstup – výstup, pri ktorom sa vyžaduje, aby nová kapacita bola vyrovnaná stiahnutím rovnakého objemu, a to pokaľ ide o tonáž aj výkon. Druhým pilierom je neprípustnosť nahradenia kapacity, ktorá bola stiahnutá s pomocou z verejných zdrojov. Tieto ustanovenia sa vypracovali v rámci vykonávacích pravidiel, v ktorých sa kombinujú oba piliere (s ustanoveniami umožňujúcimi zvýšenie tonáže z bezpečnostných dôvodov), s cieľom vypočítať stropy kapacity flotily vzťahujúce sa na flotilu každého členského štátu. Vypracovali sa aj ďalšie ustanovenia, ktorými sa riadi prechod zo starého režimu na nový režim, čo je priaznivé, lebo sa tým zabraňuje zhoršeniu tohto problému. Všetky členské štáty dodržali zákonom stanovené obmedzenia kapacity rybolovu. Hoci niektoré z nich sa potom, čo nové pravidlá nadobudli účinnosť, museli vyrovnať s ťažkosťami, dnes majú flotily väčšiny z nich kapacitu, ktorá nepresahuje povolený strop. Toto rozmedzie dosahuje v priemere 10 %, pokiaľ ide o tonáž a 8 %, pokiaľ ide o výkon. Znamená to, že zníženia veľkosti flotily sa čiastočne dosiahli bez pomoci z verejných zdrojov. Osobitné úpravy sa zaviedli vzhľadom na flotily zaregistrované v najvzdialenejších regiónoch Európskej únie, a to prostredníctvom nariadenia Rady (ES) č. 639/2004[6]. Na základe týchto úprav sa flotily v týchto regiónoch vyňali zo všeobecných pravidiel riadenia flotily a stanovili sa obmedzenia kapacity pre každý segment flotily s vymedzením pre Azorské ostrovy, Madeiru, francúzske zámorské departementy a Kanárske ostrovy. Tento režim prináša uspokojivé výsledky, hoci v prípade niektorých segmentov bolo potrebné zvýšiť obmedzenia kapacity. Vzhľadom na skutočnosť, že členské štáty dodržiavajú pravidlá riadenia kapacity rybolovu, článok 16 o podmienenosti finančný prostriedkov EÚ pre flotilu sa nikdy neuplatnil. Referenčné úrovne stanovené v článku 12 predstavujú dodatočné obmedzenia kapacity rybolovu, tak z hľadiska tonáže, ako aj výkonu. Neuplatňujú sa v prípade členských štátov, ktoré vstúpili do EÚ po roku 2003, a vo vzťahu k stropom kapacít vyplývajúcim z režimu vstup – výstup nepredstavujú žiadne ďalšie obmedzenie. Register flotily EÚ sa ukázal byť dobrým nástrojom na monitorovanie súladu s pravidlami riadenia kapacity rybolovu. Na záver je potrebné uviesť, že členské štáty majú povinnosť podávať správy o kapacite flotily, pričom táto povinnosť tvorí základnú zložku politiky. Posúdené výsledky nie sú uspokojujúce. Členské štáty podávajú Komisii správy každý rok, pričom takto poskytnuté informácie sú základom pre výročnú správu Komisie o stave flotily. Očakávalo sa, že v správach by sa mohla odhaliť nadmerná kapacita rybolovu, čo predstavuje najdôležitejší problém, dostupné údaje sú však nejednoznačné. Nástroj podávania správ neumožnil presné odhady nadmernej kapacity rybolovu na časť rybného hospodárstva alebo rybné hospodárstvo ako celok. Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti je možné vyvodiť niektoré závery týkajúce sa účinnosti ustanovení zameraných na riadenie kapacity rybolovu: · Napriek súladu s pravidlami riadenia kapacity rybolovu vymedzenými na úrovni EÚ ešte stále existujú jasné príznaky nadmernej kapacity v rámci flotily EÚ, a síce: nadmerný úhyn pri rybolove v prípade niektorých zásob, nízka ziskovosť a slabé využitie kapacity. · Hoci tonáž predstavuje spoľahlivý ukazovateľ kapacity rybolovu, Komisiu vážne znepokojuje nahlásený výkon rybárskych plavidiel, keďže z údajov vyplýva, že je podhodnotený, čo výrazne sťažuje presné odhadnutie kapacity flotily. · Táto politika je statická v tom, že iba stanovuje strop a neobsahuje žiadne osobitné ciele zníženia. Súlad s obmedzeniami nominálnej kapacity pod tieto stropy ešte neznamená, že nadmerná kapacita už viac neexistuje. V systéme sa do riadiacich opatrení nezačleňuje technický pokrok. Statický strop kapacity však z dôvodu technologického pokroku vedie k nadmernej kapacite. · Ukázalo sa, že z dôvodu zložitosti, ktorou sa vyznačuje kvantifikácia nadmernej kapacity, je veľmi ťažké stanoviť jasné ciele pre veľkosť flotily a monitorovať rovnováhu medzi kapacitou rybolovu a rybolovnými možnosťami. Pri stanovovaní primeranej úrovne veľkosti flotily vzhľadom na určitý objem rybolovných možností je potrebné zohľadniť aj iné ako biologické a hospodárske faktory. 3. Článok 17 ods. 2 – Obmedzenia rybolovu vo vodách do 12 námorných míľ Oprávnenie na osobitné obmedzenia rybolovu podľa článku 17 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 2371/2002 vyprší 31. decembra 2012 spolu s povinnosťou Komisie predložiť Európskemu parlamentu a Rade správu o dojednaniach uvedených v danom odseku. Ciele spojené so zavedením (predtým ako nadobudne účinnosť SRP) osobitných dojednaní vo vodách do 12 námorných míľ podľa článku 17 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 2371/2002 obsahovali: · ochranu zdrojov rýb prostredníctvom toho, že prístup do oblasti sa povolí len pobrežným flotilám zameriavajúcim sa na drobný rybolov. Tieto flotily spravidla vyvíjajú menšie rybolovné zaťaženie v oblastiach, ktoré môžu patriť medzi najcitlivejšie vody EÚ a ktoré môžu zahŕňať oblasti neresenia, a · zachovanie tradičných rybolovných činností pobrežných flotíl s cieľom zachovať sociálnu a hospodársku infraštruktúru týchto oblasti. Tieto osobitné obmedzujúce ustanovenia sa v rámci SRP zaviedli v roku 1983 a od vtedy sa rozširovali s každou reformou tejto politiky. Od roku 2002 prijala EÚ dvakrát nových členov. Akty o pristúpení z roku 2004 (10 členských štátov) a z roku 2007 (dva členské štáty) neobsahujú žiadny konkrétny odkaz na režim 12 námorných míľ, a pokiaľ ide o prílohu I k nariadeniu Rady (ES) č. 2371/2002 neboli navrhnuté ani vykonané žiadne zmeny a doplnenia. Útvary Komisie vykonali prieskum medzi príslušnými členskými štátmi dotknutými týmto režimom. Okrem dojednaní uvedených v prílohe I osem členských štátov oznámilo existenciu dojednaní v rámci platných susedských vzťahoch mimo rozsahu prílohy I, z ktorých väčšina je vzájomná, aj keď to nie je právny predpoklad. O začlenenie týchto alebo iných dojednaní do prílohy I k nariadeniu Rady (ES) č. 2371/2002 sa nepožiadalo (Dánsko a Nemecko žiadali v roku 2008 korigendum). Väčšina nových členských štátov, ako ani Grécko nemali zavedené osobitné dojednania vzťahujúce sa vzájomný prístup. Obmedzujú rybolov v pásme 12 námorných míľ, pokiaľ ide o ich vnútroštátne flotily, a v pásme 12 námorných míľ iných členských štátov nevykonávajú žiadne rybolovné činnosti. Niekoľko členských štátov zaviedlo pre rybárske plavidlá, ktoré lovia v týchto oblastiach, osobitné (technické) ochranné opatrenia, čím prispieva k ochrane v súlade s odôvodnením 11 nariadenia Rady (ES) č. 2371/2002. Od roku 2002 Komisia nebola informovaná o žiadnych (skutočných) problémoch alebo sporoch spojených s osobitnými obmedzeniami – ani pri ich stanovovaní, ani pri ich riadení či fungovaní. Členským štátom sa podarilo vyriešiť problémy bez toho, aby ich museli postúpiť Komisii. Daný režim je veľmi stabilný a pravidlá fungujú naďalej uspokojivo. Všetky členské štáty vo svojich reakciách na Zelenú knihu k reforme SRP zdôraznili význam osobitných obmedzení vzhľadom na ich pôvodné ciele. Jeden členský štát navrhol, aby sa režim 6 – 12 námorných míľ v záujme efektívnejšieho dosahovania cieľov tohto režimu rozšíril na 10 – 20 námorných míľ. Vzhľadom na súčasný stav ochrany mnohých zásob a naďalej pretrvávajúcu citlivosť pobrežných vôd, pokiaľ ide o ochranu, ako aj vzhľadom na naďalej pretrvávajúce ťažkosti pobrežných oblastí, ktoré sú vo veľkej miere závislé od rybného hospodárstva, a pri ktorých je nepravdepodobné, že budú profitovať z iného hospodárskeho vývoja, sa zdá, že ciele osobitného režimu sú rovnako platné, ako boli v roku 2002. Úpravou aktuálnych dojednaní by sa mohla narušiť súčasná rovnováha, ktorá sa vytvorila od zavedenia osobitného režimu. Príloha I – Plány obnovy a/alebo plány riadenia, ktoré Rada prijala od roku 2003 Nariadenie Rady (ES) č. || Druh plánu || Druh (počet zásob) || Oblasti 423/2004 || obnova || treska škvrnitá (4) || Kattegat, Skagerrak, Severné more, východ Lamanšského prielivu, západ Škótska, Írske more 811/2004 || obnova || šťukozubec severný(1) || Kattegat, Skagerrak, Severné more, Lamanšský prieliv, západ Škótska, okolie Írska, Biskajský záliv 2115/2005 || obnova || halibut tmavý (1) || Severozápadný Atlantik 2166/2005 || obnova || merlúza južná (2) a homár štíhly (1) || Kantábrijské more a vody na západe Pyrenejského polostrova 388/2006 || riadenie || solea (1) || Biskajský záliv 509/2007 || obnova a riadenie || solea (1) || západná časť Lamanšského prielivu 676/2007 || obnova a riadenie || platesa veľká (1) a solea (1) || Severné more 1098/2007 || obnova || treska škvrnitá (2) || Baltské more 1100/2007 || obnova || úhor európsky (1) || ústia riek/rieky členských štátov vedúce do pásiem ICES III – IX a Stredozemného mora 1559/2007 || obnova || tuniak modroplutvý (1) || východný Atlantik a Stredozemné more 1300/2008 || obnova a riadenie || sleď (1) || západ Škótska 1342/2008 || obnova a riadenie || treska škvrnitá (4) || Kattegat, Skagerrak, Severné more, východná časť Lamanšského prielivu, západ Škótska, Írske more Príloha II – Zásoby, na ktoré sa vzťahujú ročné rybolovné možnosti v severovýchodnom Atlantiku a priľahlých vodách (2003 – 2011) Vedecké odporúčanie k stavu zásoby || Počet zásob rýb || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || Priemer Mimo bezpečných biologických hraníc || 30 || 29 || 26 || 26 || 26 || 28 || 27 || 22 || 19 || 26 V rámci bezpečných biologických hraníc || 12 || 10 || 14 || 11 || 12 || 13 || 12 || 15 || 15 || 13 Stav zásoby nie je známy pre nedostatok údajov || 48 || 53 || 53 || 57 || 58 || 55 || 57 || 60 || 61 || 56 Vedecké odporúčanie k nadmernému výlovu || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || Priemer Miera lovu zásob je známa v porovnaní s maximálnym udržateľným výnosom || || || 34 || 23 || 32 || 33 || 35 || 39 || 35 || 33 Zásoba trpí nadmerným výlovom || || || 32 || 21 || 30 || 29 || 30 || 28 || 22 || 27 Zásoba sa loví na úrovni maximálneho udržateľného výnosu || || || 2 || 2 || 2 || 4 || 5 || 11 || 13 || 6 Rozdiel medzi celkovým povoleným výlovom a udržateľnými úlovkami || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || Priemer Celkový povolený výlov presahuje udržateľné úlovky (odporučené ICES/VTHVR podľa prístupu založeného na predchádzaní škodám) v percentuálnom vyjadrení zásob rýb || 46% || 49% || 59% || 47% || 45% || 51% || 48% || 34% || 23% || 45% Súhrn vedeckých odporúčaní k rybolovným možnostiam || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || Priemer Zásoby, pri ktorých možno predpovedať ich veľkosť a úhyn pri rybolove || 40 || 34 || 40 || 31 || 29 || 30 || 34 || 36 || 36 || 34 Zásoby, pri ktorých je k dispozícii vedecké odporúčanie k rybolovným možnostiam || 59 || 52 || 54 || 65 || 61 || 62 || 63 || 55 || 55 || 58 Zásoby, pri ktorých nie je k dispozícii vedecké odporúčanie || 31 || 40 || 39 || 29 || 35 || 34 || 33 || 42 || 40 || 36 [1] V súlade s článkom 35 nariadenia Rady (ES) č. 2371/2002 z 20. decembra 2002 o ochrane a trvalo udržateľnom využívaní zdrojov rybného hospodárstva v rámci spoločnej politiky v oblasti rybolovu. [2] V súlade s článkom 17 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 2371/2002 z 20. decembra 2002. [3] Oznámenie Komisie s názvom Reforma spoločnej rybárskej politiky, KOM(2009) 163, 22.4.2009. [4] Oznámenie Komisie Rade a Európskemu parlamentu – Úloha spoločnej politiky rybného hospodárstva pri implementovaní ekosystémového prístupu k správe morí, KOM(2008) 187, 11.4.2008 [5] Oznámenie Komisie – Konzultácie o rybolovných možnostiach na rok 2011, KOM(2010) 241, 17.5.2010 a interne číselné údaje Komisie na rok 2011. [6] Nariadenie Rady (ES) č. 639/2004 z 30. marca 2004 o riadení rybárskych flotíl zaregistrovaných v najvzdialenejších regiónoch Spoločenstva.