SPRÁVA KOMISIE 29. VÝROČNÁ SPRÁVA O KONTROLE UPLATŇOVANIA PRÁVA EÚ (2011) /* COM/2012/0714 final */





Správa Komisie 29. Výročná správa o kontrole uplatňovania práva EÚ (2011) Úvod Európska únia nemôže dosiahnuť svoje politické ciele, pokiaľ členské štáty neuplatňujú právo EÚ účinne v praxi. To, za čo je zodpovedná Komisia a za čo členské štáty, je jasne vymedzené v zmluvách. Členské štáty sú zodpovedné za správne uplatňovanie acquis[1], pričom ich povinnosťou je správne a včasne transponovať smernice. Komisia zodpovedá za kontrolu úsilia členských štátov a zabezpečenie dodržiavania právnych predpisov EÚ, pričom môže využiť aj formálne právne postupy. Komisia s cieľom účinne vykonávať politiku, predtým, než začne formálne konania vo veci porušenia právnych predpisov, spolupracuje s členskými štátmi, aby sa spoločne efektívnym a uspokojivým spôsobom pokúsili vyriešiť problémy a sťažnosti občanov, podnikov, mimovládnych organizácií a iných subjektov, ktoré sa týkajú uplatňovania práva EÚ. Ak toto úsilie o vyriešenie problémov nie je úspešné, Komisia môže začať konanie vo veci porušenia právnych predpisov (podľa článku 258 ZFEÚ[2]). Tieto konania sa môžu týkať oneskorenej alebo nesprávnej transpozície smerníc alebo zlého uplatňovania práva. Táto správa sa zaoberá výsledkami dosiahnutými v rámci kľúčových aspektov uplatňovania práva EÚ a poskytuje prehľad strategických otázok. Výsledky a výzvy v rámci uplatňovania práva EÚ v jednotlivých sektoroch a členských štátoch sa skúmajú v pracovných dokumentoch, ktoré sú priložené k tejto správe. 1. Transpozícia smerníc 1.1. Prehľad práce v oblasti transpozície v roku 2011 V porovnaní s predchádzajúcim rokom museli členské štáty v roku 2011 transponovať viac smerníc (t. j. 131 smerníc v porovnaní s 111 smernicami v roku 2010). Počet oneskorených transpozícií v roku 2011 sa v porovnaní s predchádzajúcim rokom výrazne zvýšil. Komisia v roku 2011 začala 1185 konaní vo veci oneskorenej transpozície v porovnaní s 855 konaniami v roku 2010 a 531 konaniami v roku 2009. V porovnaní s koncom roka 2010 bolo na konci roka 2011 otvorených 763 prípadov oneskorenej transpozície, čo predstavuje zvýšenie o 60 %. Kontrola oneskorenej transpozície je pre Komisiu prioritou[3] a ak členské štáty netransponujú smernice včas (podrobnosti ďalej v časti 1.2), Komisia voči nim navrhuje pokuty podľa osobitného systému sankcií zriadeného článkom 260 ods. 3 ZFEÚ. Nasledujúci graf obsahuje kľúčové údaje[4] týkajúce sa konaní vo veci oneskorenej transpozície, ktoré Komisia začala počas roka 2011: Nasledujúci graf zobrazuje počet konaní vo veci oneskorenej transpozície podľa členských štátov[5]: Tri oblasti politiky, v ktorých sa v roku 2011 začalo najviac konaní vo veci oneskorenej transpozície, boli doprava (240 konaní), vnútorný trh a služby (198) a zdravie a spotrebitelia (164). Mnohé z týchto prípadov sa týkali veľkého počtu členských štátov. Komisia napríklad začala konanie proti 23 členským štátom vo veci oneskorenej transpozície smernice o energeticky úsporných vozidlách[6]. Podobne sa konanie vo veci oneskorenej transpozície smernice o riadení bezpečnosti cestnej infraštruktúry[7] týkalo 22 členských štátov a 23 konaní bolo začatých v súvislosti so smernicou o verejnom obstarávaní v odvetví obrany a bezpečnosti[8], pričom k rovnakému počtu konaní viedlo aj prepracované znenie smernice o PKIPCP[9]. Konanie vo veci oneskorenej transpozície sa proti 12 členským štátom začalo v súvislosti s povolením uvedenia liekov na trh[10]. 1.2. Predloženie veci Súdnemu dvoru podľa článkov 258 / 260 ods. 3 ZFEÚ Ak Komisia predloží záležitosť oneskorenej transpozície Súdnemu dvoru v súlade s článkom 258 ZFEÚ, môže podľa článku 260 ods. 3 ZFEÚ navrhnúť finančné pokuty bez toho, aby musela čakať na rozhodnutie Súdneho dvora. Cieľom tejto zmeny v Lisabonskej zmluve je ešte viac podnietiť členské štáty k tomu, aby transponovali smernice v lehotách stanovených zákonodarcom, a zabezpečiť tak skutočnú účinnosť právnych predpisov Únie. Komisia prvýkrát predložila Súdnemu dvoru vec oneskorenej transpozície koncom roka 2011 so žiadosťou o udelenie finančných sankcií podľa článku 260 ods. 3 ZFEÚ[11]. V roku 2011 sa deväť takýchto rozhodnutí týkalo piatich členských štátov: Rakúska (1 prípad), Nemecka (3), Grécka (1), Talianska (1) a Poľska (3). Navrhované denné penále sa pohybovalo od 44 876,16 EUR do 215 409,60 EUR (jednorazové platby neboli požadované). Podrobnejšie informácie o týchto prípadoch je možné nájsť v pracovnom dokumente útvarov Komisie, ktorý obsahuje profily členských štátov, ktoré porušili právne predpisy. 2. Nesprávna transpozícia a nesprávne uplatňovanie práva EÚ Hoci Komisia pri plnení povinnosti strážiť dodržiavanie zmluvy vykonáva vlastné vyšetrovania, aby odhalila porušovanie práva EÚ (časť 2.1.2), občania, podniky a zainteresované organizácie výrazne napomáhajú pri takejto kontrolnej úlohe tým, že oznamujú nedostatky orgánov členských štátov pri transpozícii a/alebo uplatňovaní práva EÚ (pozri sťažnosti v časti 2.1.1). Po odhalení problémov nasledujú dvojstranné diskusie medzi Komisiou a dotknutým členským štátom, aby sa, pokiaľ je to možné, dané problémy vyriešili prostredníctvom platformy EU Pilot. 2.1. Odhalenie problémov a neformálne riešenia 2.1.1. Sťažnosti Sťažnosti podávajú občania, podniky a mimovládne alebo iné organizácie. Vybavujú sa v súlade s oznámením Komisie o vzťahoch so sťažovateľmi v prípadoch uplatňovania práva Únie[12], podľa ktorého sa do 12 mesiacov od zaevidovania sťažnosti musí vec uzavrieť alebo sa musí začať formálny postup. Nasledujúci graf uvádza kľúčové údaje[13] o sťažnostiach občanov v roku 2011: 3115 nových sťažností – tri členské štáty, proti ktorým bolo podaných najviac sťažností, sú Taliansko (386 sťažností), Španielsko (306) a Nemecko (263). Občania, podniky a organizácie nahlásili nezrovnalosti najmä v súvislosti so životným prostredím (604 sťažností), vnútorným trhom a službami (530 sťažností) a spravodlivosťou (434 sťažností). 3078 spracovaných sťažností – po počiatočnom hodnotení viac než tritisíc podaných sťažností v roku 2011 začala Komisia dvojstranné diskusie s dotknutým členským štátom v súvislosti s 619 sťažnosťami, aby objasnila, či došlo k porušeniu právnych predpisov EÚ[14]. Sťažnosti, ktoré viedli k dvojstranným diskusiám sa najčastejšie týkali životného prostredia (149 prípadov pred začatím konania vo veci porušenia právnych predpisov), vnútorného trhu a služieb (101 takýchto prípadov) a daní a colnej únie (87 takýchto prípadov). Dvojstranné diskusie s členskými štátmi sa riešia v rámci nástroja EU Pilot (pozri časť 2.1.3). Petície, ktoré občania adresujú Európskemu parlamentu, naďalej poukazujú na nedostatky v spôsobe, akým členské štáty uplatňujú právo EÚ. Európsky parlament venoval mimoriadnu pozornosť problémom týkajúcim sa životného prostredia, zamestnanosti, spravodlivosti a základných práv, regionálnej politiky a zdravia a spotrebiteľov. Podrobné informácie o petíciách sa nachádzajú v pracovnom dokumente útvarov Komisie (Časť II). 2.1.2. Prípady začaté z vlastnej iniciatívy Aj vlastné zistenia Komisie odhaľujú potenciálne porušenia práva EÚ. Podobne ako v prípade sťažností, Komisia najprv začne dvojstrannú diskusiu s príslušným členským štátom s cieľom nájsť rýchle riešenie. Počas roka 2011 sa začalo 1271 vyšetrovaní. Najväčší počet potenciálnych porušení právnych predpisov bol zistený v troch oblastiach politiky, ktorými sú životné prostredie, doprava a dane a colná únia (376, 178 a 177 nových prípadov v uvedenom poradí). Členské štáty, ktorých sa to primárne týka, sú Taliansko, Španielsko a Poľsko (125, 113 a 81 nových prípadov v uvedenom poradí). Niektoré formálne konania vo veci porušenia právnych predpisov začala priamo Komisia bez použitia nástroja EU Pilot tým, že poslala formálnu výzvu podľa článku 258 ZFEÚ. Tieto výnimočné prípady zahŕňajú: · činnosť 20 členských štátov v rámci OIV (Organisation Internationale de la Vigne et du Vin) a · dvojstrannú dohodu medzi Talianskom a Čínou, ktorá oslobodzuje držiteľov diplomatických pasov od vízovej povinnosti. 2.1.3. Partnerstvo s členskými štátmi: nástroj EU Pilot EU Pilot je iniciatíva Komisie, ktorej cieľom je odpovedať na otázky a nájsť riešenia na problémy týkajúce sa uplatňovania práva EÚ. Je podporovaná online databázou a komunikačným nástrojom. EU Pilot predstavuje príležitosť vyriešiť problémy pred začatím formálneho konania vo veci porušenia právnych predpisov. Keďže v zásade sa prípady majú vyriešiť do 20 týždňov, dialóg v rámci EU Pilot uľahčuje rýchle vyriešenie problémov. Členské štáty sa k iniciatíve EU Pilot zapájali postupne. Do konca roka 2011 sa do EU Pilot zapojilo 25 členských štátov, pričom príprava zostávajúcich dvoch členských štátov na vstup do EU Pilot bola v pokročilom štádiu[15]. Nasledujúci graf obsahuje hlavné číselné údaje iniciatívy EU Pilot[16] za rok 2011: 1201 nových spisov počas roka 2011 – toto číslo sa skladá z 510 sťažností potvrdených Komisiou a 691 nových prípadov začatých z vlastnej iniciatívy. 700 prípadov bolo uzavretých počas roka 2011 – zo 700 prípadov v rámci EU Pilot v roku 2011 zatvorila Komisia 508 prípadov, pretože členský štát poskytol uspokojivú odpoveď. Pre členské štáty to predstavuje 72,5 % mieru úspešne vyriešených prípadov (zníženie o 8,5 % v porovnaní s 81 % mierou úspešne vyriešených prípadov v roku 2010)[17]. 1096 prípadov zostalo nevyriešených – do konca roka 2011 sa väčšina prípadov v rámci EU Pilot týkala Talianska (371), Španielska (365) a Nemecka (193). Z hľadiska oblasti politiky zastáva vedúcu pozíciu v počte nevyriešených prípadov životné prostredie s 335 otvorenými spismi, za ktorým nasledujú vnútorný trh a služby (129) a dane a colná únia (177). Komisia minulý rok zatvorila 183 prípadov v rámci EU Pilot tak, že začala formálne konanie vo veci porušenia právnych predpisov. Negatívne výsledky konania v rámci EU Pilot sa najčastejšie vyskytli v spisoch týkajúcich sa životného prostredia (49 takýchto prípadov), daní a colnej únie (24) a dopravy (21 zamietnutí). Taliansko, Poľsko a Španielsko mali najvyšší počet prípadov, v ktorých bolo potrebné prejsť ku konaniu vo veci porušenia právnych predpisov (21, 15 a 14 prípadov v uvedenom poradí). Podrobnejšie informácie sa nachádzajú v poslednej hodnotiacej správe o EU Pilot[18]. 2.2. Postupy pri porušení právnych predpisov Ak členský štát nevyrieši údajné porušenie práva EÚ, Komisia začne konanie vo veci porušenia právnych predpisov podľa čl. 258 ZFEÚ[19] a môže postúpiť spor Súdnemu dvoru Európskej únie (ďalej len „Súdny dvor“). Ku koncu roka 2011 bolo otvorených 1775 konaní vo veci porušenia právnych predpisov[20]. Počet otvorených prípadov porušenia právnych predpisov z roka na rok klesá – v roku 2010 bolo otvorených 2100 prípadov, zatiaľ čo v roku 2009 takmer 2900 prípadov. Nasledujúce grafy uvádzajú počet konaní vo veci porušenia právnych predpisov podľa členských štátov a oblasti politiky: Diskusie medzi členským štátom a Komisiou pokračujú aj počas formálneho konania, aby sa dosiahol súlad vnútroštátneho práva s právnymi predpismi EÚ. Štatistiky potvrdzujú, že členské štáty sa výrazne usilujú o vyriešenie prípadov porušenia právnych predpisov mimosúdnou cestou[21]. V roku 2011: · Komisia po odoslaní formálnej výzvy zatvorila 203 prípadov týkajúcich sa porušenia právnych predpisov, · ďalších 167 prípadov bolo vyriešených po odoslaní odôvodneného stanoviska príslušnému členskému štátu a · 29 prípadov týkajúcich sa porušenia právnych predpisov bolo zatvorených (alebo stiahnutých zo Súdneho dvora) po tom, čo sa Komisia rozhodla postúpiť vec Súdnemu dvoru. Dôvodom zatvorenia celkovo 399 prípadov týkajúcich sa porušenia právnych predpisov bolo to, že členský štát preukázal dodržanie práva EÚ. Súdny dvor v roku 2011 vyniesol 62 rozsudkov podľa článku 258 ZFEÚ, z ktorých 53 (85 %) bolo v prospech Komisie. Členské štáty zvyčajne prijmú potrebné opatrenia, aby včas vyhoveli rozsudku Súdneho dvora. Na konci roka 2011 však Komisia musela naďalej viesť 77 konaní vo veci porušenia právnych predpisov podľa článku 260 ods. 2 ZFEÚ vzhľadom na to, že členské štáty nevyhoveli rozhodnutiam Súdneho dvora. Väčšina týchto prípadov sa týkala Grécka (13), Talianska (12) a Španielska (8). Takmer polovica prípadov porušenia článku 260 ods. 2 ZFEÚ sa týkala životného prostredia (36), pričom niekoľko prípadov sa týkalo aj oblasti vnútorného trhu a služieb (10) a dopravy (8). Na konci roka 2011 bolo 11 z týchto 77 prípadov postúpených Súdnemu dvoru po druhýkrát. Minulý rok vyniesol Súdny dvor podľa článku 260 ods. 2 ZFEÚ len dva rozsudky, a to proti Grécku[22] a Taliansku[23]. Rozhodnutie Súdneho dvora podľa článku 260 ods. 2 ZFEÚ v zásade ukladá členskému štátu, ktorý porušil právne predpisy, jednorazovú platbu a/alebo denné penále. Taliansko musí okamžite uhradiť jednorazovú platbu, pričom musí platiť denné penále až dovtedy, kým plne nevyhovie rozsudku Súdneho dvora. 3. Porušenia právnych predpisov v cykle politík 3.1. Údaje o porušení právnych predpisov – spúšťače konaní Údaje o výkonnosti členských štátov v rámci uplatňovania práva sa využívajú následne v rámci cyklu politík. Veľmi časté porušovanie právnych predpisov poukazuje na možné problémy súvisiace s ich vykonávaním, ktoré je potrebné vyriešiť (t. j. zmeniť a doplniť existujúce pravidlá, objasniť interpretáciu existujúcich právnych predpisov alebo poprípade pripraviť nové právne predpisy). Niektoré zo strategických iniciatív pracovného programu Komisie z roku 2011 boli osobitne navrhnuté na základe problémov s vykonávaním právnych predpisov. · Nový legislatívny návrh o vysielaní pracovníkov je zameraný na zlepšenie „vykonávania a uplatňovania smernice 96/71/ES o vysielaní pracovníkov a jej uplatňovania v praxi[24]“, · Návrh nového legislatívneho rámca pre zmrazovanie a konfiškáciu príjmov z trestnej činnosti uznáva, že v dôsledku súčasného nejasného legislatívneho rámca EÚ „niekoľko ustanovení nebolo transponovaných alebo správne vykonávaných v rámci vnútroštátnej legislatívy“[25], · Iniciatíva za zmenu a doplnenie smerníc o kapitálových požiadavkách (CRD IV) tvrdila, že „mnohé vnútroštátne možnosti a rozhodovacie právomoci v predchádzajúcej CRD bránili konzistentnému vykonávaniu kapitálových požiadaviek v celej Európe...“[26]. 3.2. Lepšia príprava a plánovanie vykonávania Je dôležité pochopiť problémy súvisiace s transpozíciou a uplatňovaním práva v skorom štádiu tvorby politiky (napríklad v štádiu posúdenia vplyvu). Na to, aby mohla Komisia posúdiť, či je návrh rozumný, potrebuje mať v skorom štádiu predstavu o tom, ako sa asi bude vykonávať v členských štátoch. Skutočnosť, že sa na problém súvisiaci s vykonávaním právnych predpisov prihliada vo fáze posudzovania vplyvu, uľahčuje prácu v rámci následnej implementácie. Komisia môže podporiť kompetentné vnútroštátne orgány pri zabezpečení správnej transpozície a správneho uplatňovania pravidiel EÚ tým, že identifikuje hlavné riziká v súvislosti so včasným a správnym vykonávaním nových (či zmenených alebo doplnených) právnych predpisov a odporučí kroky potrebné na zabránenie takýmto rizikám v plánoch vykonávania. Komisia pripravila niekoľko plánov vykonávania pre strategické iniciatívy v roku 2011. Tie sa týkali obchodovania s využitím dôverných informácií a manipulácie s trhom (zneužívanie trhu)[27], riešenia spotrebiteľských sporov[28], zmien a doplnení smernice 2006/43/ES o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok[29] a spoločného konsolidovaného základu dane z príjmov právnických osôb[30]. K ďalším formám podpory členských štátov patrí dvojstranný kontakt medzi vnútroštátnymi správami a Komisiou, zvolávanie expertných skupín a vydávanie usmernení, príručiek, výkladových poznámok a pracovných dokumentov. 3.3. Zdieľanie informácií v záujme lepšej vedomostnej základne Pre ciele „inteligentnej regulácie“ je nevyhnutné, aby občania a obchodné spoločnosti pochopili, ako sa právne predpisy EÚ v členských štátoch uplatňujú. V roku 2011 sa v tejto oblasti podarilo vyriešiť dlhodobú nezhodu medzi inštitúciami EÚ. Nezhoda sa týkala spôsobu, akým členské štáty museli podrobne vysvetľovať, ako transponujú smernice do svojho právneho poriadku (pozri časť „Tabuľky zhody“ v predchádzajúcich výročných správach o kontrole uplatňovania práva EÚ). Riešenie, na ktorom sa inštitúcie EÚ dohodli, je stanovené v spoločných politických vyhláseniach a nadobudlo účinnosť 1. novembra 2011[31]. V súlade s týmito dohodami môže Komisia v závislosti od prípadu a s riadnym odôvodnením žiadať od členských štátov „vysvetľujúce dokumenty“. Ak to členské štáty považujú za potrebné, tieto dokumenty môžu mať podobu korelačnej tabuľky. Vysvetľujúce dokumenty majú objasniť vzťah medzi vnútroštátnymi transpozičnými ustanoveniami a konkrétnymi ustanoveniami príslušnej smernice. Preambula smernice bude obsahovať odôvodnenie odkazujúce na politický záväzok členských štátov predložiť Komisii jeden alebo viac vysvetľujúcich dokumentov. Prvé preskúmanie toho, či tieto vyhlásenia dosiahli svoj cieľ, sa uskutoční 1. novembra 2013. 4. Závery Správne uplatňovanie práva EÚ naďalej predstavuje pre členské štáty problémy. Problémy sa často vyskytujú v skorom štádiu vykonávania, pričom čoraz viac problematickou sa stáva oneskorená transpozícia. Počet konaní vo veci oneskorenej transpozície za posledné tri roky sústavne narastá, čo predstavuje znepokojivý trend. Po tom, čo Komisia začne konania vo veci porušenia právnych predpisov, sú však zvyčajne rýchlo oznámené vnútroštátne opatrenia. Mechanizmy na riešenie problémov fungujú. Počas roka 2011 sa do EU Pilot zapojilo ďalších 7 členských štátov, čím sa celkový počet zapojených štátov zvýšil na 25. Diskusie v rámci EU Pilot, ktoré sú zamerané na riešenie problémov, umožnili v roku 2011 včasné vyriešenie takmer dvoch tretín potenciálnych porušení právnych predpisov. Počet formálnych konaní vo veci porušenia právnych predpisov, ako aj počet prípadov postúpených Súdnemu dvoru, sa naďalej znižoval. To sčasti odráža úspech nástroja EU Pilot, ako aj to, že členské štáty po začatí konania vyvinuli veľké úsilie na to, aby zosúladili svoje právne predpisy alebo postupy s právom EÚ. Komisia ako strážkyňa zmlúv bude pokračovať v aktívnej kontrole uplatňovania práva EÚ. Keďže vykonávanie právnych predpisov je kľúčové pre úspešnú a efektívnu tvorbu politiky na európskej úrovni a predstavuje neoddeliteľnú súčasť programu Komisie zameraného na inteligentnú reguláciu, údaje o porušovaní právnych predpisov sa systematickejšie využívajú v rámci procesu tvorby politík, a to najmä pokiaľ ide o hodnotenie. [1] Do konca roka 2011 pozostávalo acquis EÚ (okrem primárneho práva – t. j. zmlúv) z 8862 nariadení (v roku 2010 to bolo približne 8400) a 1885 smerníc (v r. 2010 to bolo približne 2000). [2] Je potrebné poznamenať, že konanie vo veci porušenia právnych predpisov sa môže začať aj podľa iných ustanovení právnych predpisov EÚ, napríklad podľa článku 106 ZFEÚ v spojení s článkami 101 a 102 ZFEÚ. [3] Oznámenie Komisie s názvom „Európa výsledkov“ – uplatňovanie práva Spoločenstva, KOM(2007) 502 v konečnom znení, s. 9. [4] Od súčtu otvorených konaní vo veci oneskorenej transpozície v roku 2010 a nových konaní v roku 2011 (470+1185=1655) sa odpočíta počet uzavretých konaní vo veci oneskorenej transpozície (1655-893=763). [5] Nasledujúci graf zobrazuje počet konaní vo veci oneskorenej transpozície, ktoré boli k dňu 31. decembra 2011 otvorené a to bez ohľadu na to, v ktorom roku bolo konanie začaté. Naopak, časť „Transpozícia smerníc“ na stranách členských štátov Prílohy I poukazuje na to, koľko nových konaní vo veci oneskorenej transpozície bolo proti členským štátom začatých v roku 2011. [6] Smernica 2009/33/ES o podpore ekologických a energeticky úsporných vozidiel cestnej dopravy. [7] Smernica 2008/96/ES o riadení bezpečnosti cestnej infraštruktúry [8] Smernicu 2009/65/ES o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP), [9] Smernica 2009/81/ES o koordinácii postupov pre zadávanie určitých zákaziek na práce, zákaziek na dodávku tovaru a zákaziek na služby verejnými obstarávateľmi alebo obstarávateľmi v oblastiach obrany a bezpečnosti [10] Smernica 2009/53/ES, ktorou sa menia a dopĺňajú [predchádzajúce smernice], pokiaľ ide o zmeny podmienok povolení na uvedenie liekov na trh [11] Oznámenie Komisie o vykonávaní článku 260 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie obsahuje podrobné usmernenia o tom, ako Komisia uplatňuje tento článok. [12] KOM(2002) 141 v konečnom znení. Toto oznámenie bolo 2. apríla 2012 nahradené oznámením COM(2012) 154. [13] Od súčtu otvorených sťažností v roku 2010 a nových sťažností v roku 2011 (2197+3115=5312) sa odpočíta počet spracovaných sťažností (5312-3078=2234). [14] Zvyšné sťažnosti neboli ďalej spracované, pretože buď nedošlo k porušeniu právnych predpisov EÚ alebo neboli v právomoci Komisia alebo korešpondencia nebola kvalifikovaná ako sťažnosť. Je potrebné uviesť aj to, že v naliehavých a výnimočných prípadoch sa Komisia môže rozhodnúť poslať členskému štátu formálnu výzvu (článok 258 ZFEÚ), ktorej nepredchádza dvojstranná diskusia. [15] Belgicko, Poľsko, Lotyšsko a Rumunsko sa do EU Pilot zapojili v januári 2011. V marci ich nasledoval Cyprus. Po tom, čo v septembri 2011 do projektu vstúpili Francúzsko a Grécko, zostali Luxembursko a Malta jedinými štátmi, ktoré boli v roku 2011 mimo tohto systému. [16] Zo súčtu počtu otvorených prípadov v rámci EU Pilot za rok 2010 a nových zložiek v rámci EU Pilot za rok 2011 (1384+1201=2585) sa odpočítal počet spracovaných zložiek (2585-804=1781). [17] 28. Výročná správa o kontrole uplatňovania práva EÚ (2010). [18] Druhá hodnotiaca správa o EU Pilot uverejnená 21. decembra 2011. [19] Alebo podľa iných ustanovení ZFEÚ, pozri poznámku pod čiarou č. 2. [20] Toto číslo zahŕňa všetky konania, v ktorých Komisia poslala členskému štátu aspoň jednu formálnu výzvu podľa článku 258 ZFEÚ. [21] Nasledujúce číselné údaje boli vypočítané v rámci prípadov začatých z vlastnej iniciatívy a prípadov založených na sťažnosti a neobsahujú údaje o konaniach vo veci oneskorenej transpozície, o ktorých sa pojednáva v časti I. [22] Komisia vs. Grécko, C-407/09 (jednorazová platba vo výške 3 000 000,00 €) [23] Komisia vs. Taliansko, C-496/09 (jednorazová platba vo výške 30 000 000,00 €) [24] Plán k smernici o presadzovaní smernice 96/71/ES o vysielaní pracovníkov a návrh tejto smernice. [25] Plán k smernici o zmrazovaní a konfiškácii príjmov z trestnej činnosti a návrh tejto smernice. [26] Plán a Návrhy (1, 2) s cieľom zmeniť a doplniť smernice o kapitálových požiadavkách (CRD IV) 2006/48/ES a 2006/49/ES. [27] KOM(2011) 651 v konečnom znení. [28] KOM(2011) 793 v konečnom znení. [29] KOM(2011) 778 [30] KOM(2011) 121/4. [31] Spoločné politické vyhlásenia k vysvetľujúcim dokumentom z 28. septembra 2011(Ú. v. C 369, 17.12.2011, s. 14–14) a 27. októbra 2011 (Ú. v. C 369, 17.12.2011, s. 15–15).