Vzhľadom na núdzovú povahu opatrenia by sa návrh mal predložiť čo najskôr a v prípade jeho schválenia by sa pripravované spoločné stanovisko malo stať uplatniteľným pre všetkých účastníkov tiež čo najskôr. Vďaka osobitnému 28-dňovému zjednodušenému písomnému postupu stanovenému v dohode (pozri bod 2.2) môžu účastníci automaticky schváliť návrh Únie na spoločné stanovisko ako konečné znenie spoločného stanoviska, pokiaľ nebude vznesená žiadna námietka, a spoločné stanovisko by malo nadobudnúť účinnosť tri dni po skončení postupu.

Pripravovaným opatrením je návrh spoločného stanoviska, ktorý by sa predložil účastníkom dohody v súlade s kapitolou IV oddielom 5 dohody. Navrhované spoločné stanovisko by bolo naliehavým a výnimočným opatrením s cieľom reagovať na hospodársky pokles v dôsledku zdravotnej krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 a zmierniť závažný vplyv krízy na realizáciu dôležitých projektov vývozným odvetvím EÚ v krajinách s nízkymi a strednými príjmami (ďalšie podrobnosti sú uvedené ďalej v oddiele 3). Navrhovaným spoločným stanoviskom, ak sa schváli, by sa dočasne zmenili ustanovenia dohody upravujúce požiadavku na platbu v hotovosti a maximálnu štátnu podporu [článok 11 písm. a) a článok 11 písm. c) dohody].

Spoločné stanovisko je nástroj v rámci dohody, ktorý účastníkom umožňuje výnimočne sa odkloniť od ustanovení dohody v súvislosti s konkrétnou transakciou alebo sa odkloniť dočasne v prípade nešpecifikovaného počtu transakcií. Spoločné stanoviská sa môžu prijímať písomným postupom tak, že účastník nereaguje, keďže sa predpokladá, že nereagujúci účastník navrhované spoločné stanovisko prijíma. To isté platí aj v prípade, keď účastník oznámi, že nezaujíma žiadne stanovisko. Odpovede na navrhované spoločné stanovisko sa v zásade predkladajú do 20 kalendárnych dní, pričom túto lehotu je možné predĺžiť o osem kalendárnych dní (články 56 a 57 dohody). Sekretariát OECD pre vývozné úvery informuje účastníkov o tom, či spoločné stanovisko bolo prijaté, a dohodnuté spoločné stanovisko nadobúda účinnosť tri kalendárne dni po tomto oznámení (článok 59 dohody).

Dohoda je džentlmenskou dohodou, ktorej cieľom je poskytnúť rámec pre náležité využívanie štátom podporovaných vývozných úverov. V praxi to znamená stanovenie rovnakých podmienok (pri ktorých sa hospodárska súťaž odvíja od ceny a kvality vyvážaného tovaru a služieb, a nie od poskytnutých finančných podmienok) a snahu o odstránenie subvencií a narušení obchodu súvisiacich so štátom podporovanými vývoznými úvermi (ďalej aj „štátna podpora“). Dohoda nadobudla platnosť v apríli 1978 a jej trvanie nie je časovo obmedzené.

Navrhované spoločné stanovisko priamo súvisí so zdravotnou krízou spôsobenou pandémiou COVID-19.

Navrhovaným spoločným stanoviskom by sa na obdobie 12 mesiacov verejným kupujúcim v krajinách s nízkymi a strednými príjmami, ktorí nakupujú tovar a služby, na ktoré sa poskytuje štátom podporovaný vývozný úver, umožnilo uhradiť platbu v hotovosti vo výške minimálne 5 % hodnoty vývoznej zmluvy namiesto 15 %, ako sa v súčasnosti vyžaduje v článku 11 písm. a) dohody. Znamenalo by to však, že počas toho istého obdobia sa limit maximálnej štátnej podpory, ktorú účastníci môžu poskytnúť podľa článku 11 písm. c) dohody, dočasne zvýši z 85 % na 95 % hodnoty vývoznej zmluvy.

V kontexte hospodárskeho poklesu spôsobeného pandémiou COVID-19 sú tretie krajiny dovážajúce tovar, služby a projekty (napr. zdravotníctvo a školstvo, ale aj ďalšie sektory) od spoločností z EÚ pod veľkým finančným tlakom. Na realizácii značnej časti dotknutých projektov sa zúčastňujú štátni/verejní kupujúci v rozvojových krajinách. Za normálnych hospodárskych okolností by banky financujúce úvery zvyčajne získali poistné krytie pre časť úveru, na ktorú sa vzťahujú platby v hotovosti, na súkromnom trhu. V dôsledku krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 sa však súkromný trh zdráha či dokonca nie je ochotný poskytnúť toto krytie rozvojovým krajinám. Bez tohto krytia banky odmietajú v rozvojových krajinách, ktoré takéto projekty potrebujú najviac, financovať tú časť úveru na projekt, na ktorú sa vzťahujú platby v hotovosti, čo znamená, že sa tieto projekty nemôžu realizovať. Toto zlyhanie trhu treba urgentne riešiť.

Navrhované spoločné stanovisko by bolo prínosné pre dovozcov aj vývozcov: vláde kupujúcej krajiny by poskytlo okamžitú finančnú úľavu a zvýšilo by jej schopnosť pokračovať v investičných projektoch. Zároveň by vývozcom dalo príležitosť ponúknuť flexibilné riešenia v ťažkých časoch a pokračovať v podnikaní.

Na základe uvedeného sa navrhuje, aby sa znížila požiadavka na platbu v hotovosti verejných kupujúcich z 15 % na 5 % hodnoty vývoznej zmluvy. Toto opatrenie by však malo dve dôležité obmedzenia, aby sa zdôraznili jeho rozvojové ciele a výnimočný charakter. Po prvé, navrhované opatrenie by sa vzťahovalo len na verejných kupujúcich v krajinách s nízkymi a strednými príjmami (takzvané krajiny kategórie II podľa článku 11 dohody a v súlade s vymedzením Svetovej banky) Po druhé, opatrenie by bolo časovo obmedzené na predpokladané trvanie hospodárskych dôsledkov pandémie. Mohlo by sa teda využívať len na transakcie, v prípade ktorých boli žiadosti o podporovaný vývozný úver prijaté do 12 mesiacov od začiatku obdobia platnosti spoločného stanoviska, a za predpokladu, že rokovania o podmienkach transakcie boli uzavreté do 18 mesiacov po skončení obdobia platnosti tohto spoločného stanoviska (čo potvrdzuje konečný záväzok agentúry pre vývozné úvery). Napokon, v súvislosti s pravidlami dohody je takisto dôležité poznamenať, že navrhované opatrenie by podporilo nielen vývoz z krajín EÚ, ale rovnako by sa uplatňovalo aj na štátnu podporu vo všetkých krajinách, ktoré sú účastníkmi dohody.

Keďže účelom pripravovaného spoločného stanoviska je znížiť závažný vplyv zdravotnej krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 na realizáciu dôležitých projektov vývozného odvetvia EÚ v rozvojových krajinách a keďže Únia plánuje predložiť návrh tohto spoločného stanoviska, pozíciou, ktorá sa má zaujať v mene Únie, by malo byť predloženie a podpora návrhu uvedeného v prílohe k tomuto rozhodnutiu.

3.1.Procesnoprávny základ

3.1.1.Zásady

V článku 218 ods. 9 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa stanovujú rozhodnutia, ktorými sa určujú „pozície, ktoré sa majú prijať v mene Únie v rámci orgánu zriadeného dohodou, keď je tento orgán vyzvaný prijať akty s právnymi účinkami s výnimkou aktov dopĺňajúcich alebo meniacich inštitucionálny rámec danej dohody.“

Pojem „akty s právnymi účinkami“ zahŕňa akty, ktoré majú právne účinky na základe pravidiel medzinárodného práva, ktorým sa riadi predmetný orgán. Zahŕňa aj nástroje, ktoré nemajú záväzný účinok podľa medzinárodného práva, ale „môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť obsah právnej úpravy prijatej normotvorcom EÚ“.

3.1.2.Uplatnenie na tento prípad

Spoločné stanovisko, ktoré majú účastníci dohody prijať písomným postupom, predstavuje akt s právnym účinkom. Pripravovaný akt má právne účinky na základe článku 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1233/2011 zo 16. novembra 2011 o uplatňovaní určitých usmernení v oblasti štátom podporovaných vývozných úverov a o zrušení rozhodnutí Rady 2001/76/ES a 2001/77/ES, v ktorom sa uvádza, že „Usmernenia obsiahnuté v Dohode o štátom podporovaných vývozných úveroch (ďalej len „dohoda“) sa uplatňujú v Únii. Text dohody je pripojený k tomuto nariadeniu.“

Procesnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 218 ods. 9 ZFEÚ.

3.2.Hmotnoprávny základ

3.2.1.Zásady

Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 9 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu pripravovaného aktu, v súvislosti s ktorým sa zaujíma pozícia v mene Únie.

3.2.2.Uplatnenie na tento prípad

Hlavný cieľ a obsah pripravovaného aktu sa týkajú spoločnej obchodnej politiky. Hmotnoprávnym základom navrhovaného rozhodnutia je preto článok 207 ZFEÚ.

3.3.Záver

Právnym základom navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 207 ods. 4 prvý pododsek ZFEÚ v spojení s článkom 218 ods. 9.