7. vyzýva Komisiu, aby bezodkladne vypracovala hodnotenie uplatňovania smernice 75/129/EHS a navrhla
opatrenia na zabezpečenie súladu;
8. víta pripravovaný Európsky fond na prispôsobenie sa globalizácii, ktorý bude podporovať zamestnancov
a zlepší sociálnu a vzdelávaciu infraštruktúru v súvislosti s hromadným prepúšťaním a vyzýva Radu, aby čo
najskôr po prvom čítaní v Európskom parlamente prijala spoločnú pozíciu a aby zabezpečila, že sa fond
bude uplatňovať retrospektívne, ak dôsledky zatvárania podnikov, ku ktorým dochádza v súčasnosti,
presiahnu rok 2007;
9. vyjadruje solidaritu so všetkými zamestnancami, ich rodinami a spoločenstvami, ktoré boli postihnuté
prepúšťaním;
10. poveruje svojho predsedu, aby postúpil toto uznesenie Rade, Komisii, vládam a parlamentom člen-
ských štátov, Európskej konfederácii odborov a Únii európskych priemyselných a zamestnávateľských
zväzov.
P6_TA(2006)0316
Nezákonné zadržiavanie väzňov
Uznesenie Európskeho parlamentu o údajnom využívaní európskych krajín CIA na účely prepravya nezákonného zadržiavania väzňov podľa predbežných výsledkov práce dočasného výboru
(2006/2027(INI))
Európsky parlament,
—so zreteľom na svoje uznesenie z 15. decembra 2005 o predpokladanom využití európskych krajín spra-
vodajskou službou CIA pri preprave a nezákonnom zadržiavaní väzňov (
1),
—so zrete ľom na svoje rozhodnutie z 18. januára 2006 o zriadení dočasného výboru vo veci údajného
využívania európskych krajín prostredníctvom CIA na účely prepravy a nezákonného zadržiavaniaväzňov (
2),
—so zreteľom na článok 175 rokovacieho poriadku,
—so zreteľom na predbežnú správu dočasného výboru vo veci údajného využívania európskych krajín
prostredníctvom CIA na účely prepravy a nezákonného zadržiavania väzňov (A6-0213/2006),
A. keďže hlavným cieľom práce dočasného výboru je zistiť, či postup Európskej únie (EÚ) a jej členských
štátov v rámci uvádzaných skutočností rešpektuje základné princípy uvedené v článku 6 Zmluvy
o Európskej únii a či zaručuje najmä ochranu základných práv, ako sú, okrem iného vymedzené
v Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd, prijatom Radou Európy 4. novembra 1950
(„EDĽP“),13.12.2006 C 303 E/833 Úradný vestník Európskej únie
Voštvrtok 6. júla 2006SK
(1) Prijaté texty, P6_TA(2005)0529.
(2) Prijaté texty, P6_TA(2006)0012.
B. keďže Charta základných práv Európskej únie (1), vyhlásená Európskym parlamentom, Radou a Komisiou
na zasadnutí Európskej rady v Nice 7. decembra 2000 a zahrnutá aj v druhej časti Zmluvy zakladajúcej
Ústavu pre Európu, predstavuje jeden z referenčných textov nielen pre Súdny dvor Európskych spoločen-stiev, ale aj pre ústavné súdy a iné súdy v členských štátoch,
C. keďže v boji proti terorizmu nie je možné zvíťaziť obetovaním základných princípov, ktoré sa tero-
rizmus snaží zničiť, predovšetkým nesmie byť nikdy spochybnená ochrana základných ľudských práv;
keďže proti terorizmu je nutné bojovať zákonnými prostriedkami a poraziť ho tak, aby sa súčasne
rešpektovalo medzinárodné právo a právo jednotlivých štátov a aby vlády i verejná mienka zaujali
zodpovedný postoj,
D. keďže princíp nedotknuteľ nosti ľudskej dôstojnosti je uvedený v prvom článku Charty základných práv
a je základom všetkých ostatných základných práv, zvlášť práva na život (článok 2), zákazu mučenia
a neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania alebo trestania (článok 4), práva na ochranu v prípadevysťahovania, vyhostenia alebo vydania (článok 19), práva na efektívny opravný prostriedok a spravodlivýproces (článok 47), pričom táto zásada nemôže by ťobmedzovaná, a to ani z bezpečnostných dôvodov
ako v čase mieru, tak i vo vojnovom stave,
E. keďže na základe medzinárodných štandardov ľudských práv, ako sú stanovené vo Všeobecnej deklarácii
ľudských práv Organizácie spojených národov (OSN), Medzinárodnom pakte o občianskych a politickýchprávach a v ich súvisiacich nástrojoch, a najmä na základe EDĽP sú členské štáty povinné zabezpečiť, aby
každá osoba, ktorá patrí do ich jurisdikcie, požívala medzinárodne priznávané základné práva vrátanezákazu vypovedania alebo deportovania na miesto, kde hrozí riziko mučenia alebo iného krutého,neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania alebo trestania,
F. keďže medzinárodná a európska úprava ochrany ľudských práv zakazuje vynútené zmiznutie osôb
vrátane tajného zadržiavania, keď je jednotlivec zadržiavaný v izolácii a bez informácií o svojom ďalšom
osude bez toho, aby príbuzní alebo verejnosť boli informovaní o mieste jeho pobytu, mimo rámca
akéhokoľvek právneho procesu,
G. keďže okrem ustanovení EDĽP môžu uvádzané skutočnosti viesť k tomu, žečlenské štáty budú zodpo-
vedné ako zmluvné strany:
—Dohovoru proti mučeniu a inému krutému, neľudskému alebo ponižujúcemu zaobchádzaniu alebo
trestaniu, prijatému Valným zhromaždením OSN 10. decembra 1984,
—Medzinárodného paktu o občianskych a politických právach, prijatého Valným zhromaždením OSN
16. decembra 1966,
—Chicagského dohovoru zo 7. decembra 1944 o medzinárodnom civilnom letectve, a najmä jeho
článkov 3, 4 a 6,
H. keďže na boj proti terorizmu je nevyhnutná čo najužšia možná spolupráca medzi európskymi vládami,
americkou vládou a všetkými vládami vo svete, ktoré sa zasadzujú v tejto veci,
I. keďže je potrebné, aby medzi dočasným výborom a Radou Európy, Vysokým komisárom OSN pre
ľudské práva, ako aj predstaviteľmi členských štátov a najmä národnými parlamentmi existovala čo
najužšia konzultácia a spolupráca,13.12.2006 C 303 E/834 Úradný vestník Európskej únie
Voštvrtok 6. júla 2006SK
(1) Ú. v. ES C 364, 18.12.2000, s. 1.
J. keďže v rámci tejto konzultácie a a spolupráce by sa mali vziať do úvahy už jestvujúce činnosti
a vyšetrovania, najmä:
—konečné znenia správ švédskeho ombudsmana (1), výboru švédskeho parlamentu pre ústavné veci (2)
a očakávaných správ Výboru OSN proti mučeniu (3), ktoré sa okrem iného týkajú vydania
Muhammeda al-Zeryho a Ahmeda Agizu do Egypta,
—informačné memorandá z 22. novembra 2005 a 22. januára 2006 o „Údajnom tajnom zadržiavaní
osôb v členských štátoch Rady Európy“, ktoré predložil senátor Dick Marty, predseda a spravodajca
Výboru pre právne veci a ľudské práva Parlamentného zhromaždenia Rady Európy,
—prebiehajúce súdne vyšetrovania vo viacerých členských štátoch, najmä závery vyšetrovania, ku
ktorým v Taliansku dospel zástupca prokurátora v Miláne (4) o nelegálnom únose egyptského občana
Abú Omara a jeho vydaní do Egypta a prebiehajúce vyšetrovania v Nemecku, ktoré vedie mníchovskáprokuratúra vo veci údajného únosu a zadržiavania nemeckého občana Cháleda el-Masrího,
—prebiehajúce alebo ukončené parlamentné vyšetrovania v rôznych členských štátoch a pristupujúcich
krajinách,
—vyhlásenia predstaviteľov viacerých členských štátov, najmä Nemecka, Veľkej Británie, Španielska
a Írska, týkajúce sa potvrdených informácií o pristávaní civilných lietadiel, využívaných CIA, na ich
územiach,
K. keďže v rámci tejto perspektívy musí byť zvláštna pozornosť venovaná predbežnej správe generálneho
tajomníka Rady Európy (
5), vypracovanej v rámci vyšetrovania vedeného podľa článku 52 EDĽP, ako aj
vyhláseniam generálneho tajomníka na tlačovej konferencii 12. apríla 2006, opierajúcim sa o podrobnéinformácie poskytnuté členskými štátmi Rady Európy (
6), medzi ktorými boli aj členské štáty EÚ; keďže
generálny tajomník vyhlásil, že je zrejmé, že tieto lety sa naozaj uskuto čnili a že„v skutočnosti žiaden
z našich členských štátov nedisponuje zákonnými a administratívnymi opatreniami, umožňujúcimi
účinne chrániť osoby proti porušovaniu ľudských práv zo strany agentov spriatelených cudzích bezpeč-
nostných služieb, pôsobiacich na ich území“ aže„dostal oficiálnu informáciu potvrdzujúcu, že cudzím
agentom boli ‚vydané’ isté osoby na základe postupov, ktoré ignorujú štandardy a zabezpečujúce normy
vyžadované EDĽP a ďalšími právnymi nástrojmi Rady Európy“ (7),
L. keďže z tejto prvej fázy prác dočasného výboru bolo možné zhromaždiť koherentný spis so získanými
informáciami, najmä z:
—vypočutí, ktoré sa konali 13. a 23. februára, 6., 13., 21. a 23. marca, 20. a 25. apríla a 2. mája 2006
a na ktorých sa zúčastnili právnici, novinári, zástupcovia mimovládnych organizácií (MVO), údajnéobete výnimočného spôsobu vydávania osôb a zástupcovia verejných orgánov členských štátov
a zástupcovia európskych inštitúcií,13.12.2006 C 303 E/835 Úradný vestník Európskej únie
Voštvrtok 6. júla 2006SK
(1) Parlamentný ombudsman, „Preskúmanie vykonania vládneho rozhodnutia vypovedať dvoch egyptských občanov polí-
ciou“, zn. č. 2169-2004 (22. mája 2005).
(2)Švédsky parlament, „Riadenie záležitostí týkajúcich sa vypovedania do Egypta švédskou vládou“, Prieskumná správa
2005/06-KU2
http://www.riksdagen.se/templates/R_PageExtended_7639.aspx.
(3) Rozhodnutie Výboru proti mučeniu, oznámenie č. 233/2003, p. Ahmed Hussein Kamil Agiza/Švédsko (20. mája
2005)),
http://www.unhchr.ch/tbs/doc.nsf/MasterFrameView/3ef42bcd48fe9d9bc1257020005533ca?Open document.
(4) Milánsky súd, Sezione Giudice per le indagini preliminari, č. 10838/05 R.G.N.R a 1966/05 R.G.GIP.
(5) Správa generálneho tajomníka podľa článku 52 EDĽP, o otázke tajného zadržiavania a prepravy osôb podozrivých
z účasti na terorizme, prostredníctvom zahraničných tajných služieb alebo na ich podnet,https://wcd.coe.int/ViewDoc.jsp?Ref=SG/Inf%282006%295&Sector=secPrivateOffice&Language=lanEnglish&Ver=origi-
nal&BackColorInternet=9999CC&BackColorIntranet=FFBB55&BackColorLogged=FFAC75.
(
6) http://www.coe.int/T/E/Com/Files/Events/2006-cia/annexes.asp.
(7) Poznámky k tlačovej konferencii generálneho tajomníka Rady Európy Terryho Davisa zo stredy 12. apríla 2006,
http://www.coe.int/T/E/Com/Files/PA-Sessions/April-2006/20060412_Speaking-notes_sg.asp.
—písomných príspevkov pozvaných rečníkov, ako aj z oficiálnych a iných dokumentov, ku ktorým mal
dočasný výbor doteraz prístup,
—vyhlásení predstaviteľov vlády USA, ktorí pripustili, že dochádza k vydávaniu osôb, zároveň však
popreli skutočnosť, že sa používa alebo objednáva mučenie,
M. keďže napriek absencii akýchkoľvek kvázi súdnych vyšetrovate ľských právomocí a vzhľadom na údajnú
činnosť spravodajských služieb utajovanú vnútroštátnymi orgánmi výbor zhromaždil informácie
potvrdzujúce, že na území Európy prebiehali určité nezákonné aktivity ovplyvňujúce európskych
občanov a obyvateľov, a tým presunul na európske vlády povinnosť preskúmať, či boli dodržané záväzky
týkajúce sa ľudských práv vyplývajúce z článku 6 Zmluvy o Európskej únii a EDĽP,
N. keďže práca, ktorú dočasný výbor doposiaľ vykonal, dokazujú opodstatnenosť rozhodnutia Európskeho
parlamentu z 18. januára 2006 o jeho vytvorení, no takisto ukazujú potrebu vykonať ďalšie overeniaa získať doplňujúce informácie, a keďže ďalšie pokračovanie práce výboru by mu malo umožniť v plnej
miere naplniť úlohu, ktorou bol poverený,
O. keďže rozhodnutie Európskeho parlamentu z 18. januára 2006 v odseku 3 hovorí, že dočasný výbor
mu má predložiť predbežnú správu obsahujúcu podrobné návrhy o pokračovaní práce,
P. keďže v tomto uznesení by sa pod pojmom „európske krajiny“ mali rozumieť členské štáty, pristupujúce,
kandidátske a pridružené krajiny, ako je uvedené v mandáte dočasného výboru prijatom 18. januára2006,
Q. keďže toto uznesenie sa týka troch rôznych typov opatrení, ktoré USA zdá sa, prijali:
—výnimočné vydávanie osôb, pri ktorom sú jednotlivé osoby premiestnené na vyšetrovanie do inej
krajiny,
—tajné zadržiavanie, pri ktorom sú jednotlivé osoby premiestnené na miesta pod kontrolou USA, a
—zadržiavanie osôb na základe poverenia, pri ktorom sú jednotlivé osoby premiestnené do väznice
v tretej krajine na príkaz USA; hoci neexistuje žiadny verejne dostupný záznam o tom, že by
niektorá európska krajina zadržiavala osoby na príkaz USA, je veľmi pravdepodobné, že jednotlivci
prechádzali cez územie európskych štátov počas premiestnenia do takejto väznice,
Informácie, ktoré dočasný výbor doposiaľ získal
1. súhlasí so závermi generálneho tajomníka Rady Európy opierajúce sa o vyšetrovanie podľa článku 52
EDĽP;
2. berie v tejto súvislosti na vedomie stanovisko č. 363/2005, vydané Európskou komisiou pre demokraciu
prostredníctvom práva (Benátska komisia) (
1) pre Parlamentné zhromaždenie Rady Európy, a najmä jeho
nasledujúce momenty:
—členský štát Rady Európy, ktorý sa aktívne alebo pasívne zúčastňuje na presadzovaní a realizovaní utaje-
ného zadržiavania, je zodpovedný podľa EDĽP,13.12.2006 C 303 E/836 Úradný vestník Európskej únie
Voštvrtok 6. júla 2006SK
(1) http://www.venice.coe.int/docs/2006/CDL-AD%282006%29009-e.asp#_Toc130704767.
—členský štát Rady Európy je tiež zodpovedný, ak jeho zložky (polícia, bezpečnostné sily, atď.), konajúce
ultra vires, spolupracujú s cudzími orgánmi, alebo nebránia zatknutiu či utajenému zadržiavaniu,
o ktorom vláda nie je informovaná;
3. vyjadruje ľútosť and tým, že vo viacerých členských štátoch sú pravidlá, vzťahujúce sa na aktivity
tajných služieb, zjavne nedostatočné, takže je potrebné zaviesť lepšie spôsoby kontroly, zvlášť čo sa týka
aktivít cudzích tajných služieb na území týchto štátov a na cudzích vojenských základniach, a domnieva sa,
že by sa mali vypracovať pravidlá spolupráce na úrovni EÚ;
4. vyjadruje poľutovanie nad tým, že Severoatlantická aliancia (NATO) odmietla dočasnému výboru
prístup k úplnému zneniu rozhodnutia Rady NATO prijatému 4. októbra 2001 o vykonaní článku 5
Washingtonskej zmluvy; naliehavo vyzýva NATO k tomu, aby s cieľom vyjasnenia tejto otázky poskytlo
prístup k úplnému zneniu rozhodnutia;
5. chápe, že úzka spolupráca medzi spravodajskými službami členských štátov a ich spojencov je veľmi
dôležitá, zdôrazňuje však, že takúto spoluprácu nie je možné zamieňať za vzdanie sa suverenity nad územím
Európy a vo vzdušným priestorom;
6. berie na vedomie príspevky koordinátora EÚ pre boj proti terorizmu pána De Vriesa a vysokého splno-
mocnenca pre spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku pána Solanu, ktorí vyhlásili, že si nie sú vedomí
žiadneho porušovania vnútroštátneho, európskeho alebo medzinárodného práva zo strany členských štátov
spolupracujúcich s CIA, zároveň však konštatovali, že právne predpisy EÚ im neudeľujú právomoc poža-
dovať odčlenských štátov príslušné informácie;
Nezákonné zadržania, odstránenia alebo únosy osôb a mimoriadne vydávanie a tajné zadržiavanie
prostredníctvom CIA, iných orgánov alebo služieb USA alebo iných bezpečnostných služieb tretích krajín
7. je znepokojený skutočnosťou, že na základe informácií získaných v členských štátoch, v Rade Európy
a na základe práce dočasného výboru sa v rámci nevyhnutného boja proti terorizmu od 11. septembra
2001 základné ľudské práva opakovane stali predmetom závažného a neprijateľného porušovania, zvlášť
z hľadiska EDĽP, Dohovoru OSN proti mučeniu, Charty základných práv Európskej únie a Medzinárodnéhopaktu o občianskych a politických právach;
8. na základe dôkazov predložených dočasným výborom sa prikláňa k názoru, že CIA alebo iné služby
USA v niektorých prípadoch boli priamo zodpovedné za nezákonné zadržanie, odstránenie, únos
a zadržiavanie osôb podozrivých z terorizmu na území členských štátov, pristupujúcich a kandidátskych
krajín a za mimoriadne vydanie o.i. európskych štátnych príslušníkov alebo osôb s pobytom v Európe;
pripomína, že tieto činy sú v rozpore s medzinárodným právom a sú hrubým porušením základných
ľudských práv;
9. ľutuje, že dohody o porozumení medzi USA a európskymi krajinami dočasnému výboru neboli
sprístupnené;
10. odsudzuje prax mimoriadneho vydávania osôb, ktorého cieľom má byť to, aby podozriví neboli posta-
vení pred súd, ale boli prevezení do tretích krajín, kde sú vypočúvaní, pričom môže dôjsť k ich mučeniu,
a zadržiavaní v zariadeniach pod kontrolou USA alebo miestnych úradov; postup niektorých vlád, ktoréchcú obmedziť svou zodpovednosť ažiadajú diplomatické záruky od krajín v súvislosti s ktorými existujú
vážne dôvody domnievať sa,že praktizujú mučenie považuje za neprijateľný, ako sa uvádza aj v záveroch
vypracovaných osobitným spravodajcom OSN pre otázku mučenia Manfredom Nowakom; považuje mimo-
riadne vydávanie na miesta, kde je mučenie veľmi rozšířené, za porušenie zásady zákazu núteného vrátenia
„non-refoulement“ podľa článku 3 Dohovoru OSN proti mučeniu;13.12.2006 C 303 E/837 Úradný vestník Európskej únie
Voštvrtok 6. júla 2006SK
11. pokladá diplomatické záruky, pokiaľ vyžadujú výnimku z pravidla, za tiché uznanie existencie mučenia
v tretích krajinách, a preto protirečiace záväzkom EÚ vyjadreným v „Usmerneniach o politike EÚ vo či tretím
krajinám vo vzťahu k mučeniu a inému krutému, neľudskému alebo ponižujúcemu zaobchádzaniu alebotrestaniu“, ktoré prijala Rada 9. apríla 2001;
12. je znepokojený svedectvom poskytnutým dočasnému výboru kanadským občanom Maherom Ararom,
ktorý bol uväznený orgánmi USA, premiestnený CIA cez európske letisko a dvanásť mesiacov zadržiavaný
v Sýrii, kde bol vystavený mučeniu; zároveň berie na vedomie vyjadrenie amerického právneho poradcu
Johna Bellingera, ktorý počas návštevy delegácie dočasného výboru v USA vyhlásil, že prípad Mahera Arara
sa prejednával v rámci prisťahovaleckého a colného práva USA a vôbec nesúvisel s údajnými prípadmi zadr-žiavania väzňov;
13. je vážne znepokojený tým, že celá doterajšia práca dočasného výboru naznačuje, že európsky vzdušný
priestor a letiská využívali lietadlá, ktoré si CIA prenajala od fiktívnych spoločností, aby sa vyhla zákonnýmpovinnostiam štátneho letectva stanoveným v Chicagskom dohovore, a tak umožnila, aby osoby podozrivé
z terorizmu boli nezákonne zadržiavané a vydané CIA alebo armáde USA alebo iným krajinám (napr.Egyptu, Jordánsku, Sýrii a Afganistanu), ktoré pri vypočúvaní často používajú mučenie, ako priznáva aj
samotná vláda USA (
1);
14. poznamenáva, že práca dočasného výboru doteraz nepriniesla odhalenia ani dôkazy o existencii
tajných väzníc v EÚ; domnieva sa však, že dočasný výbor v nasledujúcich mesiacoch vyvinie v súvislosti
s touto otázkou výraznejšie úsilie;
15. víta reakciu Kongresu USA, ktorý implementoval pozmeňujúci a doplňujúci návrh senátora McCaina
určený na zaistenie dokonalejšej ochrany údajných teroristov pred nelegálnym zaobchádzaním zo stranyštátnych orgánov;
Možná účasť členských štátov a pristupujúcich a kandidátskych krajín, konaním alebo opomenutím, na
zatknutiach, nezákonných zadržaniach, odstráneniach, únosoch, vypovedaniach, mimoriadnych vydaniacha tajných zadržiavaniach osôb
16. na základe doteraz získaných výpovedí svedkov a dokumentácie považuje za nepravdepodobné, že by
niekteré európske vlády nevedeli o činnostiach spojených s mimoriadnym vydávaním väzňov, ku ktorému
došlo na ich území; najmä považuje za úplne nepravdepodobné to, že sa mohlo uskuto čniťniekoľko stoviek
letov cez vzdušný priestor niektorých členských štátov a podobný počet presunov na európske letiská bez
vedomia bezpečnostných či spravodajských služieb a bez toho, aby príslušní činitelia týchto služieb uvažo-
vali nad súvislosťou medzi týmito letmi a praxou mimoriadneho vydávania; poznamenáva, že tento predpo-
klad je podporovaný skutočnosťou, že vysokí úradníci štátnej správy USA vždy tvrdili, že konali bez naru-
šenia štátnej suverenity európskych krajín;
17. vzhľadom na výsledky súdnych vyšetrovaní a výpovedí svedkov a preskúmanú dokumentáciu považuje
za rovnako nepravdepodobné, že únos egyptského občana Abú Omara agentmi CIA v Miláne 17. februára
2003 a jeho následný prevoz do Aviana a neskôr do Ramsteinu bolo možné zorganizovať a vykonať bez
toho, aby o tom boli vopred informované talianske orgány alebo bezpečnostné služby;
18. vyzýva vládu Talianska, aby za predpokladu, že už neplatia podmienky pre pôvodné rozhodnutie,
vydala 22 agentov CIA zapojených do únosu Abú Omara s cieľom napomôcť prebiehajúcim súdnym kona-
niam a preukázať skutočný stav;13.12.2006 C 303 E/838 Úradný vestník Európskej únie
Voštvrtok 6. júla 2006SK
(1) Pozri správy ministerstva zahraničných vecí USA o ľudských právach (2003) –US Department of State country reports
on human rights practices (2003).
19. odsudzuje únos nemeckého občana Cháleda el-Masrího CIA, ktorý bol zadržiavaný v Afganistane od
januára do mája 2004 a vystavený ponižujúcemu a neľudskému zaobchádzaniu; upozorňuje na trvajúce
podozrenie –ktoré doteraz nebolo vyvrátené –že Cháled el-Masrí bol nezákonne zadržiavaný ešte skôr, od
31. decembra 2003 do 23. januára 2004 v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko a že odtiaľ bol
23.-24. januára 2004 prevezený do Afganistanu; pokladá opatrenia súvisiace s vyšetrovaním tejto veci prijatéBývalou juhoslovanskou republikou Macedónsko za nedostatočné;
20. víta parlamentné vyšetrovanie v nemeckom Bundestagu a očakáva výsledky jeho vyšetrovacieho
výboru;
21. zdôrazňuje potrebu rozsiahlejšej demokratickej a súdnej kontroly opatrení EÚ na potláčanie terorizmu;
zastáva názor, že pracovná skupina Rady pre boj proti terorizmu by sa mala na svojich schôdzach systema-
ticky zaoberať dodržiavaním ľudských práv a vydávať výročné správy venované tejto problematike;
22. vyzýva budúcu Agentúru pre základné práva, aby venovala mimoriadnu pozornosť predovšetkým
prípadom výnimočného vydávania osôb údajne podozrivých z terorizmu z členských štátov do tretích
krajín;
23. ľutuje skutočnosť, žešvédsky štát sa vzdal vynútenia práva 18. decembra 2001 na letisku Bromma,
keďvykonal rozhodnutie vlády o vypovedaní dvoch egyptských občanov, Mohammeda al-Zaryho a Ahmeda
Agizu, a umožnil agentom USA, aby na švédskom území uplatnili verejnú moc, čo podľa hlavného švéd-
skeho parlamentného ombudsmana nie je v súlade so švédskym právom;
24. ľutuje skutočnosť, že vypovedanie egyptských občanov Mohammeda al-Zaryho a Ahmeda Agizu
v decembri 2001 zo Švédska bolo založené len na diplomatickej záruke egyptskej vlády, ktorá neposkytla
účinnú ochranu pred mučením;
25. vyzýva na pokračovanie vyšetrovania, aby sa vyjasnila úloha vojakov USA, ktorí boli súčasťou stabili-
začných síl SFOR vedených NATO, pri únose a prevoze šiestich štátnych príslušníkov Bosny a/alebo osôb
alžírskeho pôvodu s pobytom v Bosne do Guantánamo Bay v rozpore so záväzným predbežným rozhod-
nutím Komory pre ľudské práva pre Bosnu a Hercegovinu a rozhodnutím bosnianskeho najvy ššieho súdu
o prepustení podozrivých, ako dosvedčil Manfred Nowak, ktorý bol v tom čase členom Komory pre ľudské
práva pre Bosnu a Hercegovinu; vyzýva k tomu, aby bola ďalej preverená možná úloha bosnianskej vlády
v tomto prípade; zdôrazňuje potrebu ďalších informacií o možnom zapojení NATO a medzinárodných poli-
cajných síl OSN (IPTF) v tejto súvislosti;
26. nalieha, aby pokračovalo vyšetrovanie, ktoré by objasnilo údajnú existenciu tajného zadržiavacieho
stredioska v Kosove a možnú účasť kosovských jednotiek KFOR na nezákonnom zadržiavaní osôb podozri-
vých z terorizmu;
27. navrhuje, aby bol generálny tajomník NATO pozvaný na vypočutie pred dočasným výborom, na
ktorom by okrem iného vysvetlil možné zapojenie jednotiek SFOR a KFOR do nezákonného zatýkania,vydávania a zadržiavania osôb podozrivých z terorizmu;
28. pripomína členským štátom, že podľa precedenčného práva Európskeho súdu pre ľudské práva majú
pozitívne hmotné a procesné záväzky týkajúce sa ľudských práv a žiada sa od nich, aby prijali legislatívne
opatrenia na ochranu pred porušovaním ľudských práv na ich území a aby bezpodmienečne vyšetrili
prípady údajných porušení ľudských práv a v prípade dokázaného porušenia potrestali vinníkov; ďalej
poznamenáva, že v prípade porušenia EDĽP môžu byť zodpovedné za nesplnenie uvedených pozitívnych
záväzkov; následne zdôrazňuje, žečlenské štáty sú povinné buď sami alebo pomocou tretích krajín s ich
priamou i nepriamou spoluprácou vyšetriť, či na ich území a vo vzdušnom priestore neboli vykonané skutky
porušujúce ľudské práva, a že tiež musia prijať všetky potrebné legislatívne opatrenia, ktoré by zabránili
opakovanému výskytu takýchto prípadov;13.12.2006 C 303 E/839 Úradný vestník Európskej únie
Voštvrtok 6. júla 2006SK
Používanie mučenia
29. zdôrazňuje, že zákaz mučenia alebo krutého, neľudského a ponižujúceho zaobchádzania, ako sa
stanovuje v článku 1 Dohovoru OSN proti mučeniu, platí úplne a bez výhrady, či už vo vojnovom stave
alebo pri hroziacej vojne, vnútornú politickú nestabilitu alebo akýkoľvek iný výnimočný stav; pripomína, že
prípady zadržiavania v izolácii, únosov a mimoriadneho vydávania možno podľa medzinárodného práva tiež
považovať za porušovanie základných práv, najmä článkov 3 a 5 EDĽP, najmä preto, že tieto činy sú zhodné
s mučením alebo neľudským a ponižujúcim zaobchádzaním;
30. pripomína, že informácie alebo priznania vynútené mučením alebo prostredníctvom krutého, neľud-
ského a ponižujúceho zaobchádzania sa nemôžu za žiadnych okolností považovať za platný dôkaz, ako sa
stanovuje v Dohovore OSN proti mučeniu, ani sa nemôžu použiť žiadnym iným spôsobom; opakuje vše-obecný skepticizmus, pokiaľ ide o dôveryhodnosť priznaní vynútených mučením a ich prínos k prevencii
terorizmu a boju proti nemu, ako dosvedčil aj bývalý britský veľvyslanec v Uzbekistane Craig Murray počas
vypočutia pred dočasným výborom;
31. naliehavo žiada členské štáty, pristupujúce a kandidátske krajiny, aby prísne dodržiavali článok 3
Dohovoru OSN proti mučeniu, najmä princíp „non-refoulement“, podľa ktorého „žiaden zmluvný štát nevy-
povie, nevráti, ani nevydá žiadnu osobu do iného štátu, v ktorom existujú vážne dôvody domnievať sa,že
by mohla byť vystavená mučeniu“; vyzýva okrem iných aj Spojené štáty, aby prehodnotili svoju interpretáciu
princípu „non-refoulement“ tak, ako je uvedený v článku 3 dohovoru;
32. vyzýva členské štáty, aby spoločne odmietli spoľahnutie sa na diplomatické záruky proti mučeniu, ako
odporúča Manfred Nowak;
33. vyzýva Radu, aby prijala spoločný postoj k tomu, žečlenské štáty využívajú diplomatické záruky
tretích krajín, v ktorých existuje oprávnená domnienka, že jednotlivcom by hrozilo nebezpečenstvo mučenia
alebo zlého zaobchádzania;
Využívanie európskeho leteckého priestoru a európskych letísk CIA
34. domnieva sa, že mnoho letov uskuto čnených lietadlami vlastnenými alebo prenajatými CIA využívajú-
cich vzdušný priestor a letiská členských štátov a pristupujúcich a kandidátskych krajín opakovane porušilo
Chicagský dohovor, pretož e sa nesplnila povinnosť získať povolenie podľa článku 3 tohto dohovoru
v súvislosti so štátnymi letmi;
35. ľutuje skutočnosť, žežiaden členský štát, ani pristupujúca či kandidátska krajina, neprijali postupy na
overenie toho, či civilné lietadlá neslúžia na ciele, ktoré sú nezlučiteľné s medzinárodne uznávanými štan-
dardmi v oblasti ľudských práv;
36. považuje európsku legislatívu o spoločnom európskom vzdušnom priestore, využívaní, kontrole
a riadení národného leteckého priestoru a používaní letísk členských štátov a európskych leteckých
prepravcov za absolútne nedostačujúcu; zdôrazňuje potrebu vytvoriť nové národné, európske
a medzinárodné normy; vyzýva Komisiu, aby čím skôr zlepšila legislatívu a predložila návrh smernice na
harmonizáciu národných právnych predpisov v oblasti sledovania komerčných civilných letov;
37. vyzýva Komisiu, aby zostavila odporúčania pre členské štáty v súvislosti so zlepšením noriem sledo-
vania aktivity súkromných prenajatých lietadiel využívajúcich letiská a vzdušný priestor EÚ;
38. pokladá za nevyhnutné, aby sa vysvetlila skutočná podstata dohody týkajúcej sa novej transatlantickej
agendu, podpísanej 22. januára 2003 v Aténach, ktorá sa zmieňuje o častejšom využití európskych doprav-
ných zariadení na podporu vrátenia neprijateľných/nežiaducich cudzincov;
39. pokladá za nevyhnutné, aby sa zistilo, akým spôsobom tajné služby USA v skutočnosti využívali
vzdušný priestor, civilné a vojenské letiská a základne NATO a USA;13.12.2006 C 303 E/840 Úradný vestník Európskej únie
Voštvrtok 6. júla 2006SK
40. pokladá za nevyhnutné, aby sa potvrdilo, či sú k dispozícii nejaké dôkazy existencie tajných väzníc
v niektorých európskych krajinách, ako sa tvrdí vo výsledkoch pátrania novinárov a hodnoverných MVO;
Doterajšie oficiálne návštevy delegácií dočasného výboru
41. domnieva sa, že dve oficiálne vyslané delegácie do Bývalej juhoslovanskej republiky Macedónsko a do
Spojených štátov amerických priniesli zásadné informácie pre prácu dočasného výboru a umožnili priame
potvrdenie verzie udalostí uvedenej politickými orgánmi i stanoviskom občianskej spoločnosti;
42. odsudzuje skutočnosť, že nemecký občan Chálid el-Masrí bol v roku 2004 nezákonne zadržiavaný
v Afganistane dlhšie než štyri mesiace; ľutuje zdráhavý postoj orgánov Bývalej juhoslovanskej republiky
Macedónsko k potvrdeniu pobytu el-Masrího v Skopje a jeho pravdepodobnému zadržiavaniu agentmi CIApred vydaním do Afganistanu;
43. ľutuje prísne reštriktívnu interpretáciu vlády USA týkajúcu sa Dohovoru OSN proti mučeniu,
a predovšetkým zákazu akéhokoľvek vydávania osôb, ktoré by vydaných väzňov vystavilo mučeniu,krutému, neľudskému alebo ponižujúcemu zaobchádzaniu;
Ďalšia práca dočasného výboru
44. konštatuje, že je potrebné pokračovať v práci dočasného výboru a ďalej prehodnotiť príslušné udalosti,
aby bolo možné overiť, či skutočne došlo zo strany jedného alebo viacerých členských štátov k porušeniu
článku 6 Zmluvy o Európskej únii; zdôrazňuje ďalej, že je potrebné rozšíriť skúmanie na udalosti a krajiny,
ktoré nie sú výslovne uvedené v tomto uznesení;
45. rozhodol, že dočasný výbor bude pokračovať vo svojej práci počas zostávajúcej doby svojho dvanásť-
mesačného mandátu bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 175 rokovacieho poriadku týkajúce sa
prípadného predĺženia;
46. domnieva sa, že treba čím skôr začať prípravné legislatívne práce na úrovni EÚ a Rady Európy, aby sa
zabezpečila primeraná právna ochrana osôb, ktoré patria do právomoci členských štátov a aby sa zabezpe-
čila účinná parlamentná kontrola spravodajských služieb ako na národnej, tak aj na európskej úrovni; s týmto
cieľom považuje za zásadné ustanoviť Agentúru Európskej únie pre základné práva a zabezpečiť jej
fungovanie;
47. ľutuje zjavné rozdiely medzi súčasným prístupom európskeho a amerického právneho modelu k
otázkam patriacim do kompetencie dočasného výboru; uznáva však, že medzinárodný terorizmus predsta-
vuje jednu z kľúčových hrozieb pre bezpečnosť a stabilitu EÚ a celého medzinárodného spoločenstva, a že
proti tejto hrozbe možno bojovať iba právnymi prostriedkami v úzkej spolupráci s USA, upozorňuje na
naliehavú potrebu jasne zakázať mimoriadne vydávanie mezinárodným právom a na to, aby európske inšti-
túcie prijali v tejto veci spoločný postoj a obrátili sa s ním na dotknuté tretie krajiny;
48. domnieva sa, že dočasný výbor by mal po ukončení vlastnej práce takisto navrhnúť osvojenie si
potrebných princípov, najmä v súvislosti s:
—potrebou prijatia vnútorných opatrení v rámci EÚ, ktorými by sa sledovalo a zabezpečovalo plnenie
záväzkov členských štátov v oblasti ľudských práv,
—novými pravidlami o výmene informácií medzi spravodajskými službami,
—dohodami s tretími krajinami a medzinárodnými organizáciami o boji proti terorizmu,13.12.2006 C 303 E/841 Úradný vestník Európskej únie
Voštvrtok 6. júla 2006SK
—dohodami s tretími krajinami v kontexte európskej politiky susedstva by najdôležitejším základným prin-
cípom vždy mala byť úcta k ľudským právam;
49. žiada svoje predsedníctvo, aby prijalo potrebné opatrenia s cieľom umožniť dočasnému výboru
vzhľadom na špecifickú povahu jeho úloh v plnej miere splniť mandát, ktorý mu bol zverený, a priznať mu
aždo konca jeho práce náležitú výnimku z dodržiavania vnútorných predpisov Parlamentu, zvlášť výnimku,
týkajúcu sa:
—počtu expertov pozvaných na vypočutia dočasného výboru s nárokom preplatenia ich nákladov,
—počtu povolených ciest a poslancov v súvislosti s oficiálnymi delegáciami dočasného výboru,
—vypracovávania doslovného zápisu vypočutí vykonaných dočasným výborom, ako aj prekladu týchto
zápisov do jazykov krajín EÚ, ktoré sú dotknuté vyšetrovaním;
50. vyjadruje spokojnosť s postupom Rady Európy, najmä s prácou spravodajcu jej Výboru pre právne
otázky a ľudské práva, ako aj so spoluprácou medzi Radou Európy a dočasným výborom;
51. vyzýva Radu, ako aj všetkých jej členov, a najmä jej predsedníctvo, aby venovali plnú a bezvýhradnú
podporu práci dočasného výboru v súlade s princípom lojálnej spolupráce, ako je ustanovené v zmluvách
a rozhodnutiach Súdneho dvoru Európskych spoločenstiev;
52. vyzýva členské štáty, aby zaujali pevný postoj k zrušeniu zadržiavacieho strediska v Guantánamo Bay
a aktívne sa zapojili do riešenia situácie zadržiavaných osôb, u ktorých neprebehol žiadny súdny proces
a ktoré sa nemôžu vrátiť do krajiny pôvodu či krajiny trvalého pobytu, pretož e sa stali osobami bez štátnej
príslušnosti alebo ktoré boli vystavené mučeniu alebo inému krutému, neľudskému alebo ponižujúcemuzaobchádzaniu;
53. vyzýva členské štáty, aby všetkým európskym občanom a osobám, ktoré majú pobyt v EÚ, a ktoré sú
v súčasnosti zadržiavané v Guantáname, poskytli potrebnú podporu a pomoc, najmä právnu pomoc;
54. vyzýva Výbor Rady na zabránenie mučenia (CPT), aby pokračoval v práci a zabezpečil, že každý člen-
skýštát Rady Európy dodržiava svoj záväzok (
1) informovať výbor CPT o existencii každého zadržiavacieho
strediska na svojom území a umožní prístup do takéhoto zariadenia;
55. povzbudzuje Komisiu, aby aj naďalej podporovala dočasný výbor vo všetkých potrebných krokoch,
ktoré urobí;
56. pripomína zásadnú dôležitosť plnej spolupráce s parlamentmi členských štátov, pristupujúcich krajín,
kandidátskych krajín a asociovaných krajín, zvlášť s tými krajinami, ktoré vykonali prácu na rovnakú tému;
*
* *
57. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, vládam a parlamentom člen-
ských štátov a pristupujúcich krajín, kandidátskych krajín a asociovaných krajín, ako aj Rade Európy a vláde
a obom komorám Kongresu Spojených štátov amerických.
(1) Európsky dohovor na zabránenie mučenia a neľudského či ponižujúceho zaobchádzania alebo trestania, Ref.:
CPT/Inf/C (2002) 1 [SK] (Hlava 1) –Štrasburg, 26. XI. 1987, článok 8.13.12.2006 C 303 E/842 Úradný vestník Európskej únie
Voštvrtok 6. júla 2006SK