13.

V minulých rokoch bol spoločný podnik F4E požiadaný o realizáciu projektu zahŕňajúceho technické výzvy a hraničné podmienky v oblasti riadenia, ktoré nemajú vo svete obdobu: v kontexte už aj tak obrovských problémov s uplatňovaním technicky zložitého zariadenia, ako je ITER (ktoré je prvým svojho druhu) poskytuje technické špecifikácie založené na vstupoch do veľkej miery iný subjekt, a to organizácia ITER, pričom veľmi časté sú odchýlky od špecifikácií, a to aj počas plnenia zmluvy. Spoločný podnik F4E bol ich príjemcom a musel ich zaviesť prevažne bez akejkoľvek náhrady. Prijatím tzv. usmernení MAC-10 Radou ITER v roku 2011, v ktorých sa vymedzujú zodpovednosti za financovanie zmeny projektu a ktoré boli pôvodne zavedené s cieľom zefektívniť rozhodovacie procesy, sa opísaná situácia ešte zhoršila namiesto toho, aby došlo k jej zlepšeniu. To viedlo v rámci integrácie organizácie ITER k neveľkému úsiliu vynaloženého v oblasti systémového/hodnotového inžinierstva, pričom došlo k prekročeniu nákladov a ďalšiemu napätiu medzi organizáciou ITER a všetkými domácimi agentúrami. Tento problém je závažný pre všetky domáce agentúry, najmä však pre spoločný podnik F4E, kde vplyv neprestajných zmien na komponenty už takmer „štandardne“ ovplyvňuje budovy, ako to vyplýva z dokumentov poskytnutých správnej rade spoločného podniku F4E na jej zasadnutí v decembri 2014. Náklady zjavne závisia od rozsahu práce (t. j. projektu) a ešte väčšmi od požadovaných zmien v priebehu fázy samotnej výstavby. Skutočnosť, že tieto zmeny do veľkej miery podliehajú kontrole organizácie ITER a jej vedeniu, a rozsah práce spoločnému podniku F4E, zreteľne poukazuje na nevyváženú zodpovednosť. V podstate ide o jeden z najnáročnejších aspektov projektu ITER, ktorý bol tiež označený v štúdii Európskeho parlamentu z roku 2013 o nákladovej účinnosti projektu ITER, ktorú vypracovala spoločnosť Ernst and Young. V nadpisoch zhrnutia tejto štúdie sa uvádza, že „zvýšenie nákladov bolo do veľkej miery podmienené úrovňou projektu a je mimo priamej kontroly spoločného podniku F4E“ a „spoločný podnik F4E je sám osebe organizáciou pôsobiacou v komplexnom prostredí, ktorá obmedzuje možnosti nákladovej účinnosti“. Stručne povedané, vzhľadom na samotné nastavenie dohody a jej nástrojov nemá spoločný podnik F4E, ktorý pohltí značnú časť nákladov, nad nimi priamu kontrolu. Konkrétne vo veci kontroly nákladov, ktorá je hlavným cieľom spoločného podniku F4E, by v rámci predchádzajúcich usmernení MAC-10 akýkoľvek systém kontroly obmedzený v rámci spoločného podniku F4E nebol schopný obmedziť príliv zmien z organizácie ITER (ktorá vystupuje ako vlastník a integrátor). Až teraz, po odstránení usmernení MAC-10 a zavedení systému s cieľom nahradiť ich v záujme dosiahnutia zamýšľaného účelu (rezervný fond organizácie ITER), ako aj po prísľube nového vedenia organizácie ITER zaviesť komplexný systém riadenia konfigurácie môže byť vďaka postupnej integrácii technických procesov riadenia možné zaviesť účinnejší systém kontroly nákladov. Zúčastnené strany projektu (organizácia ITER a domáce agentúry – vrátane spoločného podniku F4E), prevažne na základe uvedených skutočností dospeli k záveru, že súčasný plán nie je reálny – čo je fakt, ktorý bol potvrdený aj v niekoľkých nezávislých posúdeniach v uplynulých dvoch rokoch (2013 – 2014). Z tohto dôvodu organizácia ITER/spoločný podnik F4E spolupracujú s ostatnými stranami domácich agentúr na príprave nového revidovaného plánu, ktorý by mal byť Rade ITER predložený v novembri 2015. Revidovaný plán musia následne posúdiť zmluvné strany ITER, ktoré by mali zohľadniť aj dostupné zdroje a rozmer nákladov, keďže tieto prvky spolu úzko súvisia. Je preto veľmi pravdepodobné, že v dôsledku revidovaného plánu bude potrebné prediskutovať a navrhnúť odhad celkových nákladov. Neovplyvní to zdroje potrebné v rámci súčasného VFR (viacročného finančného rámca), ale môže to mať dlhodobejšie dôsledky.