Europol odhaduje, že v EÚ je asi len 2 % príjmov z trestnej činnosti zaistených a 1 % je skonfiškované. To umožňuje organizovaným zločineckým skupinám investovať do rozšírenia svojej trestnej činnosti a infiltrácie do legálneho hospodárstva. Europol odhaduje, že 0,7 až 1,28 % ročného HDP EÚ je zapojeného do podozrivej finančnej činnosti.

Podľa článku 12 smernice boli členské štáty povinné transponovať ustanovenia smernice do vnútroštátneho práva do 4. októbra 2016.

Len osem členských štátov oznámilo Komisii úplnú transpozíciu smernice do ich vnútroštátnych právnych poriadkov v rámci lehoty na transpozíciu do 4. októbra 2016. V dôsledku toho Komisia v novembri 2016 poslala formálne výzvy v súvislosti s neoznámením vnútroštátnych vykonávacích opatrení 18 členským štátom (Belgicko, Bulharsko, Česko, Nemecko, Estónsko, Írsko, Grécko, Chorvátsko, Cyprus, Litva, Luxembursko, Maďarsko, Poľsko, Portugalsko, Rumunsko, Slovinsko, Slovensko a Švédsko). 15 z týchto 18 členských štátov následne oznámilo vnútroštátne vykonávacie opatrenia Komisii s vyhlásením, že transpozícia je úplná. Po kontrole úplnosti transpozície sa Komisia rozhodla uzavrieť postup v prípade nesplnenia povinnosti pre 15 z týchto členských štátov. V súčasnosti sú naďalej otvorené len tri postupy v prípade nesplnenia povinnosti pre neoznámenie. Týkajú sa Bulharska, Luxemburska a Rumunska.

V článku 8 ods. 3 sa stanovuje, že príkaz na zaistenie musí ostať v platnosti len dovtedy, kým je to nevyhnutné na zachovanie majetku na účely prípadnej konfiškácie. Takmer všetky členské štáty zabezpečili, že príkaz na zaistenie ostáva v platnosti len dovtedy, kým je to nevyhnutné.

V článku 8 ods. 2 sa požaduje, aby bol každý príkaz na zaistenie odôvodnený a oznámený dotknutej osobe čo najskôr po jeho vykonaní. Ak je to potrebné na to, aby nebolo ohrozené prebiehajúce vyšetrovanie, príslušné orgány môžu toto oznámenie odložiť.

Belgicko, Maďarsko, Rakúsko a Slovensko vychádzajú zo všeobecných pravidiel konfiškácie, so zameraním na nezákonný pôvod danej veci, pričom je umožnená jej konfiškácia bez ohľadu na to, či patrí podozrivej alebo obvinenej osobe alebo tretej strane. Ostatné členské štáty zaviedli osobitné ustanovenia o konfiškácii majetku tretích osôb.

Spoľahlivý štatistický základ je podstatný na riadne zhodnotenie postupov a politík v oblasti konfiškácie. Preto budú potrebné odborné znalosti Eurostatu pri posudzovaní dostupnosti a kvality prijatých údajov. Zapojenie Eurostatu do budúceho zberu údajov o zaistení a konfiškácii by mohlo viesť k zlepšeniu koordinácie v členských štátoch.

V rokoch 2017 a 2018 na žiadosť Komisie väčšina členských štátov zaslala štatistické údaje podľa článku 11. Z analýzy vyplýva, že aj keď článok 11 viedol k pokroku v postupoch zberu údajov o zaistení a konfiškácii, stále existuje značný priestor na zlepšenie, najmä pokiaľ ide o údaje o počte žiadostí o vykonanie príkazov na zaistenie a konfiškáciu v inom členskom štáte, ako aj hodnotu majetku vymoženého na základe výkonu v inom členskom štáte. Členské štáty by mohli ďalej zlepšiť koordináciu medzi rôznymi orgánmi zahrnutými do procesu vymáhania majetku (napr. úrady pre vyhľadávanie majetku, orgány presadzovania práva a justičné orgány, úrady pre správu majetku) s cieľom zabezpečiť, aby údaje odzrkadľovali celkový obraz v členských štátoch.

11 členských štátov (Bulharsko, Česko, Grécko, Francúzsko, Taliansko, Cyprus, Litva, Malta, Portugalsko, Slovinsko, Švédsko) výslovne transponovalo požiadavku na zbieranie štatistických údajov do svojich vnútroštátnych právnych predpisov. Zvyšné členské štáty túto požiadavku netransponovali výslovne do svojich právnych predpisov, ale väčšina z nich napriek tomu zaslala štatistické údaje Komisii.

3.POSÚDENIE REALIZOVATEĽNOSTI A MOŽNÉ VÝHODY ZAVEDENIA ĎALŠÍCH SPOLOČNÝCH PRAVIDIEL UPRAVUJÚCICH KONFIŠKÁCIU BEZ ODSUDZUJÚCEHO ROZSUDKU

Pri prijatí smernice Európsky parlament a Rada vydali spoločné vyhlásenie, v ktorom Komisiu vyzvali, aby čo najskôr „zanalyzovala realizovateľnosť a možné výhody zavedenia ďalších spoločných noriem o konfiškácii majetku pochádzajúceho z činnosti trestnej povahy, a to aj v prípade, že za túto činnosť nebola odsúdená žiadna konkrétna osoba, a aby pritom zohľadnila rozdiely medzi právnymi tradíciami a systémami členských štátov“.

Pri príprave odpovede na túto výzvu Komisia zorganizovala tri stretnutia odborníkov na tému konfiškácie bez odsudzujúceho rozsudku a uverejnila pracovný dokument útvarov Komisie s názvom Analýza opatrení na konfiškáciu bez odsudzujúceho rozsudku v Európskej únii. Táto analýza sa považovala za medzikrok pri príprave odpovede spoluzákonodarcom, ktorá je poskytnutá v tejto správe.

V pracovnom dokumente útvarov Komisia poznamenala, že členské štáty uplatňujú rozmanité režimy konfiškácie bez odsudzujúceho rozsudku. Tieto režimy siahajú od klasickej konfiškácie bez odsudzujúceho rozsudku, ako sa stanovuje v článku 4 ods. 2 smernice, až po ďalekosiahlejšie opatrenia, ktoré zahŕňajú: i) konania zamerané proti samotnému nezákonne nadobudnutému majetku (konania in rem) alebo ii) opatrenia vzťahujúce sa na majetok neznámeho pôvodu. Zatiaľ čo klasická konfiškácia bez odsudzujúceho rozsudku sa takmer výhradne zakladá na trestnom práve, konania in rem alebo konania vo veci majetku neznámeho pôvodu sa uplatňujú v konaniach trestnej, občianskej alebo správnej povahy.

Po transpozícii smernice o konfiškácii možno pozorovať väčšiu konvergenciu medzi režimami členských štátov vzťahujúcimi sa na konfiškáciu bez odsudzujúceho rozsudku. Výrazné rozdiely však pretrvávajú v rozsahu pôsobnosti a nastavení týchto opatrení na konfiškáciu bez odsudzujúceho rozsudku. Ako sa potvrdilo v posúdení Komisie, väčšina členských štátov prekročila rámec minimálnych požiadaviek stanovených v článku 4 ods. 2 smernice.

Trendom v členských štátoch EÚ sú ďalekosiahlejšie systémy konfiškácie bez odsudzujúceho rozsudku, než sa stanovuje v článku 4 ods. 2 smernice. V rámci analýzy Komisie v pracovnom dokumente útvarov sa zistilo, že aj ďalekosiahle a rozsiahle režimy konfiškácie bez odsudzujúceho rozsudku môžu spĺňať požiadavky základných práv stanovené vnútroštátnymi súdmi a Európskym súdom pre ľudské práva.

Viacero členských štátov má rozsiahlejšie režimy konfiškácie bez odsudzujúceho rozsudku, vychádzajúce z konaní in rem alebo postupov vo veci majetku neznámeho pôvodu. Tieto systémy preukázali svoju účinnosť pri vymáhaní majetku pochádzajúceho z trestnej činnosti. Niektoré skúsenosti, napríklad s postupmi konfiškácie bez odsudzujúceho rozsudku v Taliansku a Nemecku, sa javia ako obzvlášť sľubné. Komisia bude ďalej analyzovať, do akej miery by mohli takéto modely slúžiť ako základ pre možný budúci európsky režim konfiškácie bez odsudzujúceho rozsudku. Analýza Komisie v tejto oblasti však v súčasnosti vychádza zo stretnutí odborníkov a teoretických úvah. Na základe zistení v oddiele 2.2.10 [Štatistiky (článok 11)] štatistické údaje predložené členskými štátmi podľa článku 11 smernice v súčasnosti nemožno použiť ako spoľahlivý základ na posúdenie konfiškácie bez odsudzujúceho rozsudku. Komisia preto nemôže uskutočniť kvantitatívnu analýzu účinnosti vnútroštátnych režimov.

Tieto snahy o posilnenie režimov vymáhania majetku je potrebné vnímať v ich politickom a spoločenskom kontexte. Organizovaná trestná činnosť naďalej patrí medzi najväčšie hrozby pre našu bezpečnosť a hlavné obavy verejnosti. Organizované zločinecké skupiny sa ľahko prispôsobujú novému vývoju a stále hľadajú nové spôsoby, ako uniknúť odhaleniu. Často sú zapojené do rôznych druhov závažnej trestnej činnosti a z externého výskumu vyplýva, že infiltráciu organizovanej trestnej činnosti do hospodárstva možno považovať za významnú takmer v polovici členských štátov. Je zrejmé, že súčasná miera zaistenia majetku v EÚ nezodpovedá očakávaniam orgánov presadzovania práva alebo verejnosti. Organizovaná trestná činnosť postihuje jej priame obete, ale jej infiltrácia do legálneho hospodárstva predstavuje takisto hrozbu pre vnútorný trh EÚ. To má zase vplyv na dôveru verejnosti v nestranné a efektívne verejné inštitúcie a právny štát. EÚ a jej členské štáty by preto mali naďalej pracovať na zvyšovaní úrovní zaisťovania a konfiškácie v celej EÚ.

Komisia sa domnieva, že zavedenie ďalších opatrení v oblasti konfiškácie bez odsudzujúceho rozsudku je realizovateľné a má potenciálne výhody pri zvyšovaní úrovní zaisťovania a konfiškácie príjmov z trestnej činnosti.

4.IDENTIFIKÁCIA A VYHĽADÁVANIE NEZÁKONNE NADOBUDNUTÉHO MAJETKU

Schopnosť zaistiť a skonfiškovať majetok priamo závisí od schopnosti orgánov účinne ho vyhľadať a identifikovať. V rozhodnutí Rady 2007/845/SVV sa stanovujú minimálne pravidlá, podľa ktorých sú členské štáty povinné zriadiť alebo určiť vnútroštátne úrady pre vyhľadávanie majetku na účely zjednodušenia vypátrania a identifikácie príjmov z trestnej činnosti a iného majetku súvisiaceho s trestnou činnosťou, ktorý môže byť predmetom príkazu na zmrazenie, zaistenie alebo konfiškáciu.

Od roku 2015 všetky členské štáty určili svoje úrady pre vyhľadávanie majetku a aplikácia Europolu SIENA sa stala uprednostňovaným systémom na zabezpečenú výmenu informácií pre úrady pre vyhľadávanie majetku (všetky úrady pre vyhľadávanie majetku okrem Cypru, Malty, Rumunska a Slovinska majú podriadené útvary úradov pre vyhľadávanie majetku v aplikácii SIENA). Výmena informácií medzi úradmi pre vyhľadávanie majetku sa výrazne zvýšila v priebehu posledných ôsmich rokov z 539 výmen v roku 2012 na 7 659 v roku 2019.

Od roku 2009 Komisia zorganizovala stretnutia platformy úradov pre vyhľadávanie majetku EÚ na účely výmeny najlepších postupov medzi úradmi pre vyhľadávanie majetku; diskusií o strategických a operačných otázkach a uľahčovania výmeny informácií. Od roku 2011 Komisia a Europol zorganizovali aj zjednodušený proces partnerského preskúmania na preskúmanie kľúčových charakteristík vnútroštátnych systémov vymáhania majetku.

S rastúcim zameraním na vymáhanie majetku a zvýšenú spoluprácu medzi úradmi pre vyhľadávanie majetku tieto úrady čelia čoraz väčšiemu počtu žiadostí o vyhľadanie majetku, ktoré musia byť schopné spracovať. Úrady pre vyhľadávanie majetku vo veľkom počte predložili viacero otázok v rámci komplexného posúdenia bezpečnostnej politiky EÚ v roku 2017 a nedávno aj počas stretnutia platformy úradov pre vyhľadávanie majetku v roku 2019. K týmto otázkam patria:

·potreba zabezpečiť úradom pre vyhľadávanie majetku rýchly prístup k minimálnemu súboru údajov,

·potreba výmeny informácií prostredníctvom aplikácie SIENA s cieľom umožniť rýchlu a zabezpečenú komunikáciu o informáciách týkajúcich sa trestnej činnosti,

·potreba posilniť právomoci úradov pre vyhľadávanie majetku (napríklad právomoci v oblasti naliehavého zaistenia a schopnosť vyhľadať majetok po konečnom odsudzujúcom rozsudku v trestnej veci),

·potreba stanoviť pevné a prísne lehoty, v rámci ktorých úrad pre vyhľadávanie majetku musí odpovedať na žiadosť protistrany.

Komisia preskúma možnosti ďalšieho zlepšenia vyhľadávania a identifikácie nezákonne nadobudnutého majetku.

5.MEDZINÁRODNÝ ROZMER A VYMÁHANIE MAJETKU