b)„uskutočniteľnosti postupného ukončovania používania zubného amalgámu v dlhodobom horizonte, podľa možnosti do roku 2030, berúc do úvahy národné plány uvedené v článku 10 ods. 3, a pri plnom rešpektovaní zodpovednosti členských štátov za organizáciu a poskytovanie zdravotníckych služieb a zdravotnej starostlivosti;“

Právo EÚ v oblasti vnútorného trhu zakazuje uvádzanie (vrátane dovozu) množstva výrobkov s prídavkom ortuti na trh EÚ. V prípade viacerých z nich, nie však všetkých, sa v nariadení zakazuje aj výroba a vývoz. Tento diferencovaný právny rámec pre rôzne výrobky s prídavkom ortuti vyplýva z kontextu medzinárodnej politiky, v ktorom bolo nariadenie prijaté, t. j. z Minamatského dohovoru o ortuti (ďalej len „dohovor“) . V tomto dohovore, ktorý ratifikovala EÚ a veľká väčšina jej členských štátov, sa zakazuje výroba, vývoz a dovoz rôznych výrobkov s prídavkom ortuti. Takže v prípade výrobkov s prídavkom ortuti regulovaných na základe dohovoru sa zákaz ich uvádzania na vnútorný trh EÚ podľa práva EÚ rozširuje o výrobu a vývoz, aby boli splnené požiadavky medzinárodného práva. V súlade s článkom 19 ods. 1 písm. c) sa v tejto správe poskytujú informácie o uskutočniteľnosti a možných environmentálnych prínosoch uplatňovania zákazu výroby a vývozu podľa nariadenia na všetky výrobky, v prípade ktorých je zakázané uvádzanie na trh podľa iných nástrojov práva EÚ, a to aj na tie, na ktoré sa nevzťahuje zákaz podľa dohovoru.

Postupné nahrádzanie zubného amalgámu bezortuťovými materiálmi (ako napríklad kompozitnými živicami, keramikou a skloionomernými cementmi) už prebieha. Prevažná väčšina výrobcov v EÚ (95 %) vyrába bezortuťové materiály, ktoré majú na trhu veľký podiel. Regulačná požiadavka na postupné ukončenie používania zubného amalgámu by zrýchlila klesajúci trend a od výrobcov by vyžadovala zväčšenie objemu výroby alternatívnych materiálov.

Očakáva sa, že bez dodatočných politických opatrení na úrovni EÚ a členských štátov používanie zubného amalgámu od roku 2018 do roku 2030 klesne približne o 70 %. V roku 2030 sa však stále bude používať pomerne veľký objem ortuti, a to približne 8 – 17 t.

Emisie ortuti a zlúčenín ortuti z krematórií sú pretrvávajúcim zdrojom emisií do ovzdušia v dôsledku používania zubného amalgámu. V roku 2018 sa odhadovali približne na úrovni 1,6 t. Očakáva sa, že približne do roku 2025 zostanú na podobnej úrovni a potom sa znížia. Dôkazová základňa je však slabá a na zlepšenie týchto odhadov je potrebné vyvinúť ďalšie úsilie, ako aj zohľadniť dramatický vplyv krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 z hľadiska strát na životoch.

Postupným ukončením používania zubného amalgámu by sa napokon odstránili tieto emisie, ako aj ich podiel na množstve ortuti v životnom prostredí, čo by viedlo k zvyšovaniu prínosov pre životné prostredie a zdravie. Prispelo by to aj k plneniu akčného plánu EÚ pre obehové hospodárstvo, v ktorom sa vyzýva na lepšie čistenie odpadových vôd a preskúmanie smerníc o čistiarenskom kale, aby sa mohli postupy obehového hospodárstva uplatňovať aj pri nakladaní s odpadovými vodami a kalom.

Emisie do ovzdušia počas životného cyklu zubného amalgámu sa odhadovali na 19 t (2012, EÚ27). Emisie zo stomatologických kliník do vody sa odhadovali na 3 t (2010, EÚ27), pričom sa ešte znížia, keďže v nariadení sa zubným ordináciám stanovuje povinnosť zabezpečiť si odlučovače zubného amalgámu s vysokou úrovňou zachytávania.

Je dokázané, že bezortuťové materiály majú uspokojivé mechanické vlastnosti, pričom v prípade kompozitných materiálov je potrebná menšia príprava dutiny po zubnom kaze a estetický výsledok je lepší . Na trvácnosť výplne majú vplyv štyri hlavné faktory: materiál, spôsob rekonštrukcie, zručnosti zubného lekára a dentálna hygiena pacienta. Bezortuťové materiály majú v súčasnosti dobrú kvalitu, účinné spôsoby rekonštrukcie sú všeobecne dostupné a na stomatologických fakultách sa potrebné zručnosti vyučujú v čoraz vyššej miere. Vďaka osvete v oblasti verejného zdravia by sa mala naďalej zlepšovať aj dentálna hygiena. Trvácnosť rekonštrukcie zubov by sa tým mala ešte viac predlžovať.

Cieľom tohto preskúmania je identifikovať environmentálne a ekonomicky najefektívnejší spôsob znižovania objemu a odstraňovania výrobkov s prídavkom ortuti z medzinárodného trhu.

Možné sú dva hlavné prístupy:

a)jednostranný zákaz výroby všetkých výrobkov s prídavkom ortuti v EÚ, ktoré je zakázané uvádzať na trh EÚ, a ich vývozu z EÚ. To sa dosiahne doplnením týchto výrobkov do prílohy II k nariadeniu;

b)dohoda na celosvetovej úrovni o zákaze ďalších výrobkov. To by sa dosiahlo v dvoch krokoch: i) rozšírením zoznamu výrobkov s prídavkom ortuti v prílohe A k dohovoru a ii) začlenením tohto rozšírenia v prílohe II do nariadenia.

Možné environmentálne prínosy týchto prístupov sa rozoberajú ďalej.

Jednostranný zákaz výroby a vývozu zo strany EÚ

V rámci postupu spolurozhodovania o nariadení sa diskutovalo o možných vplyvoch širšieho jednostranného zákazu výroby a vývozu zo strany EÚ. Komisia predložila prvotné posúdenie v uvedenej správe o posúdení vplyvu priloženej k návrhu. Počas postupu spolurozhodovania bola táto správa doplnená o informačný dokument obsahujúci zhrnutie ďalšieho posúdenia uskutočneného s podporou konzultanta , ktoré sa týkalo niektorých batérií, neelektronických meracích zariadení a svetelných zdrojov. Tento informačný dokument Komisia poskytla Európskemu parlamentu a Rade a zverejnila ho. Závery:

a)batérie a neelektronické meracie zariadenia, ktorých uvádzanie na vnútorný trh EÚ nie je povolené, sa v EÚ vyrábajú v minimálnej miere, ak vôbec. Uplatnenie navrhovaného zákazu výroby a vývozu týchto výrobkov by preto nemalo priamy environmentálny prínos ani ekonomický vplyv;

b)situácia je však odlišná v prípade určitých ortuťových svetelných zdrojov, ktoré sa v EÚ vyrábajú a z EÚ vyvážajú, najmä halofosfátových svetelných zdrojov. Ak sa nebudú z EÚ vyvážať, dopyt v tretích krajinách sa v dôsledku cenového rozdielu medzi ortuťovými svetelnými zdrojmi a bezortuťovými alternatívami nezmení. Výrobcovia z tretích krajín by navyše zvýšili dodávky, aby uspokojili dopyt. Takže uplatnenie navrhovaného zákazu vývozu na tieto ortuťové svetelné zdroje, po prvé, môže mať nepriaznivý vplyv na životné prostredie v dôsledku zvýšenia globálnych emisií ortuti výrobcami z tretích krajín, na ktorých by sa nevzťahovala taká prísna regulácia znečisťovania ovzdušia ako v EÚ, a, po druhé, ovplyvnilo by približne 8 % odvetvia svetelných zdrojov v EÚ, čo by sa prejavilo na pracovných miestach a príjmoch.

Na základe tohto posúdenia začlenil zákonodarca do nariadenia zákaz vývozu vzťahujúci sa na dotknuté batérie, neelektronické meracie zariadenia a niekoľko druhov svetelných zdrojov, nie však na halofosfátové svetelné zdroje. Komisia si objednala vypracovanie štúdie o výrobkoch s prídavkom ortuti a ich alternatívach .

Hlavnou výzvou, ktorú musel zhotoviteľ štúdie vyriešiť, bol nedostatok informácií o trhoch s výrobkami s prídavkom ortuti v tretích krajinách. Toto preskúmanie sa preto obmedzuje na kvalitatívne posúdenie environmentálnych prínosov na základe rovnakých úvah ako uvedený informačný dokument Komisie. Kým bude existovať medzinárodný dopyt, výrobcovia z tretích krajín budú pravdepodobne zvyšovať objem výroby, aby uspokojili dopyt, ktorý sa už neuspokojuje vývozom z EÚ. Environmentálny vplyv jednostranného zákazu vývozu z EÚ je preto neistý. Mohol by byť pozitívny, keby mal za následok zníženie používania ortuti v celosvetovom meradle. Ak sa však zvýšia emisie z pravdepodobne menej kontrolovaných výrobných závodov v tretích krajinách, vplyv by mohol byť negatívny.