SK Úradný vestník Európskej únie C 68/21

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Úloha Európskej únie pri upevňovaní mieru vo vonkajších vzťahoch: osvedčené postupy a perspektívy“

2012/C 68/04

Spravodajkyňa: pani MORRICE

Európsky hospodársky a sociálny výbor sa na svojom plenárnom zasadnutí 19. a 20. januára 2011 rozhodol podľa článku 29 ods. 2 rokovacieho poriadku vypracovať stanovisko z vlastnej iniciatívy na tému:

„Úloha Európskej únie pri upevňovaní mieru vo vonkajších vzťahoch: osvedčené postupy a perspektívy“.

Odborná sekcia pre vonkajšie vzťahy, poverená vypracovaním návrhu výboru v danej veci, prijala svoje stanovisko 15. decembra 2011.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 477. plenárnom zasadnutí 18. a 19. januára 2012 (schôdza z 19. januára 2012) prijal 190 hlasmi za, pričom 1 člen hlasoval proti a 3 členovia sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 Budovanie mieru je zakorenené v DNA Európskej únie. Jej vytváranie, rozširovanie a prežitie v časoch krízy svedčia o jej mimoriadnej schopnosti budovať mier. EÚ ako spoločenstvo národov podporujúce demokraciu, ľudské práva, rovnosť a toleranciu má morálnu povinnosť podporovať budovanie mieru po celom svete a teraz má mandát definovaný Zmluvou, aby tak robila. Ako najväčší poskytovateľ pomoci na svete, ktorý má dlhoročné skúsenosti v oblastiach konfliktu a k dispozícii obrovskú škálu nástrojov, by EÚ mala byť priekopníkom v medzinárodnom úsilí o budovanie mieru. Ale v rámci budovania mieru po celom svete nedostatočne využíva svoj potenciál a vplyv jej podpory vo vzťahu k pozitívnej zmene nie je taký veľký, ako by mal a mohol byť. Napriek úsiliu o zlepšenie koherencie s vytvorením Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) ešte stále nebol dosiahnutý integrovaný „prístup celej EÚ“. Bez jasne definovanej stratégie budovania mieru, rozsiahlejšej výmeny skúseností medzi všetkými opatreniami EÚ na budovanie mieru a pri absencii skutočnej spolupráce s členskými štátmi, medzinárodnými poskytovateľmi pomoci, mimovládnymi organizáciami a organizáciami občianskej spoločnosti budujúcimi mier priamo v teréne nebude možné v plnej miere využiť potenciál EÚ na dosiahnutie skutočnej a trvalej zmeny v najpostihnutejších regiónoch na svete. Je to veľká výzva, ale odmena je o to väčšia. Mierumilovná Európa lepšie zapadne do mierumilovného sveta.

1.2 Na základe týchto záverov EHSV odporúča nasledujúce:

S ohľadom na stratégiu a politiku

1.2.1 ESVČ by mala vypracovať stratégiu budovania mieru, ktorá by zahŕňala civilné, vojenské, diplomatické a politické opatrenia, opatrenia rýchlej reakcie a humanitárne opatrenia, dlhodobú rozvojovú pomoc, krátkodobú pomoc, klimatické zmeny, obchodnú a investičnú politiku a všetky ostatné opatrenia EÚ, ktoré majú vplyv na citlivé oblasti.

1.2.2 Mala by vytvoriť osobitnú pracovnú skupinu, ktorá by pozostávala zo zástupcov Európskeho parlamentu, Európskej komisie, Výboru regiónov, EHSV, Európskej investičnej banky a mimovládnych organizácií budujúcich mier s cieľom vypracovať stratégiu.

1.2.3 Politiky a programy EÚ, najmä tie, ktoré sa realizujú v oblastiach konfliktov, by sa mali podrobiť hodnoteniu vplyvu, ktorý by zohľadňoval konfliktnú situáciu, aby sa zabezpečilo, že budú v súlade s normami a hodnotami EÚ a že môžu zaručiť nákladovo najefektívnejšie využívanie pomoci EÚ.

S ohľadom na operačné opatrenia

1.2.4 Mal by sa vypracovať kódex zásad pre operácie EÚ prebiehajúce v oblastiach konfliktov a oblastiach, ktoré sú náchylné na konflikty.

1.2.5 Všetky projekty budovania mieru by mali zahŕňať podporu dobrej správy vecí verejných a demokratických zásad (ľudské práva, slobodu prejavu, rovnosť, politickú slobodu a slobodu odborov), ako aj normy ochrany životného prostredia.

1.2.6 Aby bolo možné monitorovať napredovanie reforiem, mali by sa stanoviť referenčné hodnoty a mali by sa zlepšiť monitorovacie systémy, do ktorých by sa mali zapojiť aj zástupcovia občianskej spoločnosti, v kontrolných orgánoch by malo byť vyvážené zastúpenie mužov a žien a mal by sa zabezpečiť aj záväzok týkajúci sa realizácie reforiem. Väčšia pozornosť by sa mala venovať predchádzaniu konfliktom s osobitným dôrazom na úlohu vzdelávania a médií, vrátane sociálnych médií, v nestabilných oblastiach a mali by sa aktívne podporovať a propagovať opatrenia na podporu zmieru, vrátane medzikultúrneho dialógu a mediácie.

1.2.7 Spolupráca EÚ s organizovanou občianskou spoločnosťou v nepokojných oblastiach by sa mala posilniť prostredníctvom zvýšenej podpory organizáciám, ktoré presadzujú hodnoty EÚ podporujúce toleranciu, pluralizmus a iné opatrenia budovania mieru, a práca EHSV v tejto oblasti by sa mala uľahčiť.

1.2.8 Malo by sa posilniť dodržiavanie rezolúcie OSN č. 1325 o o úlohe žien pri budovaní mieru, väčšia podpora by sa mala poskytnúť skupinám žien pracujúcim v teréne a presadzovaniu rodovej rovnosti.

1.2.9 Obetiam konfliktu, najmä deťom, by sa mala venovať citlivejšia, cielená pozornosť a EÚ by im mala vyjadriť väčšie uznanie a poskytnúť väčšiu podporu.

1.2.10 Mali by byť iniciované, uľahčované a presadzované programy na podporu zraniteľných mladých ľudí, najmä chlapcov, aby mohli zohrávať plnohodnotnú a konštruktívnu úlohu v spoločnosti.

1.2.11 Nábor a zaškolenie civilného personálu, ktorý sa zúčastňuje na misiách, by sa mali rozšíriť a zlepšiť a zameranie misií by sa malo presunúť z vojenského krízového riadenia na civilné krízové riadenie.

1.2.12 Mala by sa vypracovať databáza európskych odborníkov na budovanie mieru a kandidátov na civilné misie z oblasti súdnictva, z radov právnikov, policajtov, mimovládnych organizácií na budovanie mieru, mediátorov, administrátorov a politikov, ktorí majú s touto oblasťou skúsenosti.

S ohľadom na overené postupy a výmenu skúseností

1.2.13 Inštitúcie EÚ, členské štáty a medzinárodné orgány by si mali navzájom vymieňať dôležité skúsenosti a táto výmena by sa mala uľahčiť prostredníctvom súboru osvedčených postupov v oblasti budovania mieru a ďalšieho výskumu v oblasti používania súboru metód EHSV na riešenie konfliktov (1).

1.2.14 Väčšia pozornosť by sa mala venovať výmene skúseností medzi internou prácou EÚ v oblasti budovania mieru, ako je napríklad program Európskej únie PEACE v Severnom Írsku, a jej vonkajšími opatreniami.

1.2.15 Vážne by sa malo zvážiť vytvorenie Európskeho strediska excelentnosti na budovanie mieru – inštitúcie, ktorá by obsahovala existujúce štruktúry a ktorá by sa o ne opierala a zároveň by sledovala myšlienky a odporúčania ostatných inštitúcií a expertov.

1.2.16 Mala by sa usporiadať veľká konferencia o budovaní mieru, ktorá by spojila všetky línie novej stratégie budovania mieru a ktorá by konsolidovala odporúčania o najlepšom spôsobe výmeny skúseností.

2. Súvislosti

2.1 Toto stanovisko nadväzuje na stanovisko z vlastnej iniciatívy o úlohe EÚ v mierovom procese v Severnom Írsku, ktoré schválil EHSV v októbri 2008 (2) a ktoré vyzýva EÚ, aby budovanie mieru umiestnila do jadra svojho budúceho strategického smerovania. Toto stanovisko rozširuje rozsah výskumu za hranice EÚ, preveruje dostupné nástroje budovania mieru, predovšetkým od založenia ESVČ, skúma, do akej miery sa vymenili skúsenosti, a predkladá odporúčania na budúcu prácu v tejto oblasti.

3. Úvod

3.1 EÚ sa často opisuje ako najúspešnejší nadnárodný pokus o budovanie mieru na svete a v tejto oblasti sa môže pokladať za vzor pre ostatných. Jej vlastné skúsenosti so spojením zarytých nepriateľov po druhej svetovej vojne sú určite jej najväčším úspechom. Ich udržiavanie v únii národov, zvyšovanie ich počtu a rozširovanie ich vplyvu vo svete je ďalším triumfom budovania mieru a zachovanie tejto dynamiky napriek finančnej kríze bude ďalšou veľkou výzvou.

3.2 EÚ však nie je riadne vybavená na to, aby niesla ťarchu svojej morálnej povinnosti, buď ako vzor, alebo ako líder budovania mieru vo svete. V rámci svojich operácií v oblastiach konfliktov využíva množstvo rôznych nástrojov, ktoré má k dispozícii, a to od krízového riadenia cez humanitárnu pomoc až po vojenskú a rozvojovú pomoc. Ale jej prístupu chýba súdržnosť, koordinácia a dôveryhodné prepojenie so základnou občianskou spoločnosťou.

3.3 S nadobudnutím platnosti Lisabonskej zmluvy získala EÚ nový mandát na budovanie mieru (článok 21), novú štruktúru na jeho podporu (ESVČ) a nového lídra (vysokú predstaviteľku Catherine Ashton), ktorý sa pričiní o naplnenie tohto cieľa. Preto by už nemal existovať dôvod na to, prečo by sa EÚ nemohla presunúť na miesto vodiča a nemohla by skutočne ovplyvniť budovanie mieru na celom svete.

3.4 Ak niekedy existoval ten správny čas pre EÚ na to, aby preukázala svoje vodcovstvo, potom ten čas nastal práve teraz. Jej najbližší susedia prechádzajú obdobím politických, hospodárskych a spoločenských zmien. V tomto rozhodujúcom období svojej histórie potrebujú pevnú podporu. Spustením svojej „novej a ambicióznej“ susedskej politiky EÚ preukázala svoju pripravenosť a ochotu ísť príkladom. Ale rovnako ako pri budovaní mieru na celom svete, aj tu platí, že činy sú viac než slová.

3.5 EÚ má „impozantný potenciál“ na to, aby prepojila všetky aspekty svojho vplyvu na vypracovanie koherentného a komplexného prístupu k budovaniu mieru a má na to príslušné prostriedky. Ale úspech nakoniec závisí od politickej vôle členských štátov EÚ, ich schopnosti vystupovať spoločne a od ich túžby plne podporiť ambicióznu spoločnú stratégiu budovania mieru, ktorá nielenže dá Európskej únii väčšiu dôveryhodnosť na medzinárodnej scéne, ale bude slúžiť aj na podporovanie pozitívnej zmeny vo svete.

4. Vývoj situácie v tejto oblasti

4.1 „Budovanie mieru“ je v slovníku medzinárodnej diplomacie relatívne nový pojem. Prvýkrát ho definoval Butrus Ghálí, generálny tajomník OSN, vo svojom mierovom programe v roku 1992 ako „činnosť na identifikovanie a podporu štruktúr, ktoré budú môcť posilniť a upevniť mier, aby sa predišlo opätovnému vypuknutiu konfliktu“. V roku 2006 OSN zriadila Komisiu pre budovanie mieru, ktorej úlohou bolo podporovať mierotvorné úsilie v krajinách, ktoré v nedávnej dobe prešli konfliktom, a v roku 2009 OECD založila Medzinárodnú sieť pre konflikty a nestabilitu (INCAF).

4.2 V európskom kontexte sa po prvýkrát špecificky poukázalo na budovanie mieru vo vonkajších vzťahoch EÚ v rámci Göteborského programu na predchádzanie násilným konfliktom, ktorý bol prijatý v roku 2001. Najnovším odkazom je článok 21 Lisabonskej zmluvy, ktorý medzi hlavné ciele vonkajších opatrení EÚ zahŕňa zásady ľudských práv a demokracie, predchádzanie konfliktom a zachovanie mieru.

4.3 Lisabonská zmluva tiež stanovuje nový rámec pre EÚ v oblasti vonkajších vzťahov. Funkcia vysokého predstaviteľa pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku v sebe spája právomoci, ktoré boli predtým rozdelené medzi Radu a Európsku komisiu. Vysoká predstaviteľka Catherine Asthon sa vo svojej práci opiera o činnosť Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ). Do jej pôsobnosti spadá diplomacia, rozvoj a obrana, t. j. tri oblasti, ktoré je možné použiť na budovanie mieru.

4.4 EÚ disponuje v rámci ESVČ a príslušných riaditeľstiev Európskej komisie veľkou škálou nástrojov, ktoré sa môžu použiť na budovanie mieru. Medzi ne patria:

— Civilné a vojenské misie v rámci spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky (SBOP) zamerané na políciu, právny štát, civilnú správu a civilnú ochranu, ktoré často zápasia s nedostatkom kvalifikovaných pracovníkov. Bezpečnostný a logistický rozmer sa vníma ako predpoklad stabilného a bezpečného prostredia na budovanie mieru.

— Nástroj stability – hlavný zdroj EÚ na financovanie budovania mieru. Viac ako 70 % dostupných finančných prostriedkov (2 mld. EUR na obdobie 2007 – 2013) sa používa na riešenie krízových situácií, aby sa „vyplnila medzera“ medzi krátkodobou humanitárnou pomocou a dlhodobou rozvojovou pomocou.

— Partnerstvo na budovanie mieru, vytvorené v rámci nástroja stability, má za cieľ zlepšiť komunikáciu s kľúčovými partnermi pri riešení krízy. Podporuje spoluprácu s organizáciami občianskej spoločnosti, pomáha pri šírení osvedčených postupov a uľahčuje prístup k logistickej a technickej podpore.

4.5 Existuje veľa nástrojov EÚ, ktoré nie sú špecificky zamerané na budovanie mieru, ale tieto nástroje môžu podporiť EÚ pri plnení tejto úlohy. Medzi ne patrí humanitárna pomoc (ECHO), európsky nástroj pre demokraciu a ľudské práva, rozvojová pomoc prostredníctvom Európskeho rozvojového fondu (štáty AKT/zámorské krajiny a územia) a nástroj rozvojovej spolupráce (Latinská Amerika, Ázia, Perzský záliv a južná Afrika).

4.6 Politiky EÚ, napríklad v oblasti obchodu, investícií EIB, životného prostredia, energetiky alebo poľnohospodárstva tiež možno použiť pri budovaní mieru. Politika rozširovania EÚ takisto obsahuje prvok budovania mieru, keďže od kandidátskych krajín vyžaduje, aby prijali za svoje základné hodnoty EÚ (3). Po „Arabskej jari“ bola aktualizovaná aj Európska susedská politika (ESP) týkajúca sa 16 najbližších susedov EÚ, do ktorej je teraz zahrnutý aspekt budovania mieru, s cieľom vybudovať „hlbokú a trvalo udržateľnú demokraciu“. Ďalším opatrením EÚ je nový program zmien, ktorý navrhuje rôzne spôsoby posilnenia úlohy EÚ pri budovaní mieru.

4.7 Zatiaľ čo sa väčšia časť činnosti EÚ zameranej na budovanie mieru vykonáva v rámci politiky vonkajších vzťahov, EÚ realizuje aj jedinečnú mierovú iniciatívu na svojom vlastnom území. V roku 1996 bol vypracovaný osobitný program pre mier a zmierenie v Severnom Írsku a pohraničných grófstvach Írska a v súčasnosti sa nachádza v treťom období financovania (4).

5. Budovanie mieru – výzvy

5.1 Hľadanie definície a stratégie

5.1.1 Hoci sa budovanie mieru v súčasnosti všeobecne považuje za hodnotný nový prístup k zásahu v oblastiach konfliktov, nemá zatiaľ tento termín žiadnu presnú definíciu. Niektorí ho považujú za termín, ktorý sa vzťahuje len na situácie po ukončení konfliktu a cieľom je zabezpečiť stabilizáciu a obnovu. Podľa názoru iných vypĺňa medzeru medzi obrannou a rozvojovou politikou. Iní ho opisujú ako „katalytický proces siahajúci od predchádzania konfliktom cez krízové riadenie, nastolenie mieru a jeho udržiavanie až po stabilizáciu po ukončení konfliktov“.

5.1.2 Pokiaľ ide o jednotlivé zložky, udržanie mieru sa týka bezpečnosti a obrany, nastolenie mieru sa týka použitia diplomacie na dosiahnutie politickej dohody, zatiaľ čo budovanie mieru zahŕňa obe uvedené zložky, ako aj mnohé ďalšie prvky. V ideálnom prípade ide o činnosť, ktorá sa začína pred príchodom tých, ktorých úlohou je udržať alebo nastoliť mier, a ak bude úspešná a trvalá, mohlo by to znamenať, že už nebudú potrební. Všestranné, komplexné a dlhodobé budovanie mieru, ktorého súčasťou sú rôzne konzultácie, by sa dalo definovať ako proces s otvoreným koncom, ktorý slúži na zosúladenie rozdielov prostredníctvom otvárania dverí a myslí.

5.2 Potreba spoločného prístupu

5.2.1 Nech je definícia akákoľvek, experti sa zhodli na tom, že budovanie mieru je „veľmi zložitý proces, do ktorého sú zapojení mnohí aktéri pôsobiaci v oblastiach vojenskej a civilnej intervencie, diplomacie a finančnej a technickej podpory, a to buď krátkodobo, alebo dlhodobo na miestnej, vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni“. Hlavnou výzvou je nájsť spôsob, ako zabezpečiť „súdržnosť, koordináciu a komplementárnosť“ medzi rozsiahlou škálou politík, aktérov a nástrojov v rámci EÚ a mimo nej, ktoré pôsobia v tej istej oblasti. Hlavným problémom je, že rôzne členské štáty a rôzni externí poskytovatelia pomoci majú rôzne priority, a ak sa ich potreby a záujmy rozchádzajú, môže dôjsť k napätiu situácie.

5.2.2 Pokiaľ ide o EÚ, zložitosť štruktúr vo všetkých jej inštitúciách a riaditeľstvách znamená, že praktická koordinácia zodpovedných osôb predstavuje ďalšiu zásadnú výzvu. Takisto je dôležité zabezpečiť súlad medzi politikami, ktoré sa špecificky zameriavajú na citlivé zóny, ako je rozvojová pomoc, a politikami, ktoré na ne majú výrazný dosah, predovšetkým politika v oblasti obchodu, investícií, klimatických zmien a energetiky. Vytvorenie ESVČ sa vníma ako skutočná príležitosť na prepojenie politiky a praxe medzi inštitúciami EÚ a medzi EÚ, jej členskými štátmi a inými dôležitými poskytovateľmi pomoci, ako sú OSN, USA, Čína a ďalšími zainteresovanými stranami.

5.2.3 „Svätý grál komplexného prístupu“ je síce stále nedosiahnuteľný, vynaložilo sa úsilie na to, aby sa nástroje EÚ využívali jednotnejším spôsobom. Nedávnym príkladom je prijatie inkluzívneho prístupu k Sudánu a Južnému Sudánu, ktorom sa dohodla Rada pre zahraničné veci na svojom zasadnutí v júni 2011. Tento prístup siaha od politického dialógu cez budovanie civilných kapacít až po rozvojovú pomoc a obchodnú spoluprácu. Nedávno zverejnený program zmien, ktorý stanovuje nové priority rozvojovej politiky, je ďalším príkladom nového prístupu k budovaniu mieru. Návrhy kladú dôraz na ľudské práva, demokraciu, rovnosť, dobrú správu vecí verejných a prepojenie s občianskou spoločnosťou. V niektorých kruhoch sa tento prístup považuje za cenný a novátorský, no podľa iných nezachádza dostatočne ďaleko.

5.3 Posilnená úloha občianskej spoločnosti pri transformácii konfliktu

5.3.1 Proces transformácie konfliktu si vyžaduje niekoľko zásadných zmien v postojoch a správaní. Začleňovanie, angažovanosť a dialóg sú zbraňami, ktorými je možné bojovať proti strachu, nenávisti, netolerancii a nespravodlivosti. Sú základnými stavebnými kameňmi, ktoré vytvárajú podmienky na predchádzanie konfliktom a budovanie mieru. Túto prácu je potrebné vykonávať v teréne a na najnižšej úrovni, kde je budovanie mieru najdôležitejšie. Zapojenie organizácií občianskej spoločnosti, ktoré uznávajú hodnoty EÚ, ako je rovnosť, ľudské práva, začleňovanie a tolerancia, už nie je možné ponechať na náhodu a je potrebné dať prednosť podpore pre tých, ktorí sú zraniteľní, ohrození alebo jednoducho nedokážu presadiť svoj hlas.

5.3.2 Všeobecne sa uznáva, že organizácie občianskej spoločnosti zohrávajú kľúčovú úlohu pri zabezpečovaní efektívnosti a dlhodobej udržateľnosti každej stratégie budovania mieru. Spolupráca a konzultácie s miestnymi „neštátnymi subjektmi“ slúžia nielen na to, aby EÚ lepšie pochopila konfliktnú situáciu postupom zdola nahor, ale majú zabezpečiť aj to, aby aj miestni obyvatelia prevzali zodpovednosť za tento proces. Pomáhajú aj propagovať budovanie mieru, ktoré zohľadňuje konfliktnú situáciu a pozitívne prispievajú k mierovému úsiliu.

5.3.3 Až doteraz malo budovanie mieru, či už na úrovni politickej alebo operačnej, tendenciu prehliadať tie skupiny, ktorých vplyv na tento proces môže byť rozhodujúci. Ženy, ktoré často udržujú štruktúru spoločnosti počas konfliktu pohromade, sú len zriedkavo zastúpené v rámci procesu rozhodovania. Prístup miestnych obchodníkov v oblastiach konfliktov, ktorí sa vracajú späť ku každodennej činnosti, je dôležitým prejavom húževnatosti, ktorá si zaslúži podporu. Činnosť odborov, ako sú napríklad demonštrácie za mier a solidaritu, ktorú v súčasnosti často vidíme v uliciach EÚ, je ďalším účinným zdrojom podpory budovania mieru. Mladým ľuďom treba pomôcť, aby svoju energiu využívali konštruktívne, a zraniteľné skupiny, najmä obete, potrebujú odbornú pomoc.

5.3.3.1 Predchádzanie konfliktom a zmierenie medzi rozdielnymi skupinami si zasluhuje čoraz viac pozornosti, keďže sa usiluje o budovanie mieru. V tejto súvislosti zohráva veľmi dôležitú úlohu vzdelávanie, pretože mladých ľudí treba učiť nielen prijať, ale aj rešpektovať odlišnosť. Ďalším dôležitým hráčom sú médiá, najmä sociálne, ktoré môžu ovplyvňovať pozitívnu zmenu. Významnou súčasťou tejto práce je podpora konkrétnych stratégií na zbližovanie skupín, ako napríklad dialóg medzi kultúrami a mediácia.

5.3.4 „Štruktúrovaný dialóg“ medzi EÚ a organizáciami občianskej spoločnosti v oblastiach konfliktov môže viesť k vytvoreniu trvalých vzťahov a porozumenia na základnej úrovni. Vďaka svojmu úzkemu prepojeniu s organizovanou občianskou spoločnosťou môže EHSV zohrávať väčšiu úlohu v rámci spolupráce EÚ so základnými organizáciami v týchto regiónoch. Výbor už spolupracuje s podnikmi, odbormi a inými organizáciami v miestach, ako sú Čína, Tibet, Libanon, severná Afrika a krajiny AKT, a má záujem o intenzívnejšiu výmenu týchto skúsenosti s cieľom „podporiť a posilniť“ úsilie organizácií občianskej spoločnosti a spoluprácu s EÚ v rámci projektov zameraných na budovanie mieru.

5.4 Väčšie uznanie významu výmeny skúseností

5.4.1 EÚ sa ako spoločenstvo 27 štátov spojených v záujme spoločného dobra môže podeliť o svoje vlastné skúsenosti s ostatnými. Od svojho rozhodovacieho procesu až po svoju stratégiu rozšírenia ponúka EÚ príklady postupov, ktoré by mohli prevziať regionálne združenia v iných častiach sveta. Jednou z takýchto organizácií, ktoré sa nechali inšpirovať prístupom EÚ, je Africká únia, a iné združenia chcú tento príklad nasledovať. Existujú ďalšie úspešné príklady krajín a regiónov, ktorým sa podarilo uskutočniť zmeny bez konfliktu, a treba ich vyzdvihnúť v rámci politiky a praxe budovania mieru.

5.4.2 Pretože EÚ sa od svojho založenia podieľa na budovaní mieru v rámci svojich vonkajších vzťahov, má k dispozícii mnoho skúseností, o ktoré sa môže podeliť, z oblastí, ako je juhovýchodná Ázia, Blízky východ, Stredná Amerika, balkánske krajiny a krajiny subsaharskej Afriky. Niektoré z týchto operácií boli veľmi úspešné, niektoré menej. Výsledky zásahov EÚ v určitých oblastiach konfliktov sú predmetom ostrej kritiky, ale aj tieto skúsenosti by mohli byť užitočné pri vypracovávaní politických opatrení, a to za predpokladu náležitého odovzdávania získaných poznatkov.

5.4.3 Pokiaľ ide o „výmenu pozitívnych skúseností“, musíme sa ešte mnohému učiť. Mierový proces v Acehu v Indonézii, prepojenie kanalizačného systému v rozdelenom meste Nikózia (5) a podpora mieru v Severnom Írsku zo strany EÚ, to všetko sú príklady, ktoré by sa mohli vo väčšej miere využiť v rámci súboru nástrojov EÚ na budovanie mieru. Hoci neexistuje univerzálne riešenie, existujú hlavné zásady, ktoré sú spoločné pre mnoho oblastí konfliktov a ktoré nemožno ignorovať.

5.4.4 Z prieskumov však vyplýva, že táto výmena skúseností nemá svoje pevné miesto v politike EÚ, najmä ak sa týka zároveň vnútorných aj vonkajších opatrení. V prípade programu PEACE pre Severné Írsko chýba akýkoľvek systematický prístup k výmene poznatkov s inými oblasťami konfliktov. Vzhľadom na to, že Európskej únii sa pripisujú zásluhy za pomoc pri dosiahnutí mieru v tomto regióne, že Barrosova pracovná skupina pre Severné Írsko odporučila výmenu skúseností s inými oblasťami konfliktov, a na to, že bola práve na to vytvorená tzv. „mierová sieť“, je zjavný nedostatok prenosu získaných poznatkov do vonkajších opatrení premárnenou príležitosťou a zásadnou politickou chybou.

5.5 Na ceste k vytvoreniu strediska na budovanie mieru

5.5.1 Musí sa vykonať ešte veľa práce na to, aby sa EÚ etablovala ako svetový líder v rámci stratégie budovania mieru a aby zabezpečila väčší dosah a vplyv svojej práce. Jedným z návrhov, o ktorom sa diskutuje, je vytvorenie Európskeho inštitútu pre mier, ktorý presadzuje bývalý prezident Fínska a švédsky minister zahraničných vecí. Jeho úlohou by bolo zabezpečovať väčšiu „súdržnosť, koordináciu, a komplementaritu“ v rámci úsilia EÚ o budovanie mieru. Predstavitelia Severného Írska navrhli založiť Medzinárodné stredisko excelentnosti, ktoré by sa venovalo budovaniu mieru mimo Belfastu a pre ktoré požadovali finančné prostriedky z programu EÚ PEACE. Európsky parlament sa zapojil do tejto diskusie a vypracoval politický dokument nazvaný Plán vytvorenia inštitútu pre mier.

5.5.2 Za zváženie stojí možnosť vytvorenia nového inštitútu alebo strediska, ktoré by bolo prepojené s inými orgánmi, ktoré pracujú v tejto oblasti, ako napríklad EUISS alebo Agentúra pre základné práva. Ak by sa takáto organizácia zamerala na nezávislé odborné poradenstvo, dialóg, školenia, štúdie a výmenu skúsenosti medzi ľuďmi, ktorí pracujú v tejto oblasti, mohla by sa stať cenným prínosom pre prácu ESVČ v tejto rozhodujúcej oblasti činnosti EÚ.

5.6 Príležitosť, ktorú nemožno premárniť

5.6.1 Toto stanovisko sa zameriava na to, ako by sa EÚ mohla čo najlepšie zorganizovať, aby zohrávala konštruktívnejšiu úlohu pri zdolávaní najväčšej výzvy dnešného sveta, ktorým je riešenie konfliktov. Skutočnosť, že neexistuje žiadna definícia budovania mieru a že EÚ ešte nevypracovala stratégiu budovania mieru, znamená, že v podstate existuje nepopísaný list, na ktorom možno začať pracovať. Pre EÚ sa tak naskytá vzácna príležitosť v oblasti medzinárodných vzťahov, ktorá sa už nemusí opakovať.

5.6.2 Vytvorenie ESVČ by Európskej únii malo umožniť využiť túto príležitosť a presunúť sa do sedadla vodiča v rámci medzinárodného úsilia pri budovaní mieru. Aktuálnou výzvou je navrhnúť vlastnú stratégiu budovania mieru, ktorá nielenže zabezpečí súlad medzi programami a politikami EÚ, ale aj medzi hodnotami a záujmami EÚ a jej členských štátov. Bez spoločnej zahraničnej politiky stanovujúcej uznávané zásady týkajúce sa zasahovania, resp. nezasahovania v konfliktných oblastiach, to môže byť zložité, niektorí sa však domnievajú, že „jednotný prístup EÚ“ je jediný spôsob zabezpečenia toho, aby malo budovanie mieru skutočný praktický vplyv.

5.6.3 História naučila EÚ hodnotám demokracie, ktorá má navrch nad diktatúrou, významu spravodlivosti, rovnosti a ľudským právam, ako aj nebezpečenstvám neznášanlivosti, xenofóbie, diskriminácie a predpojatosti. Od druhej svetovej vojny až po pád Berlínskeho múru EÚ neustále pokračuje v budovaní mieru, upevňuje svoje úspechy a dláždi cestu ostatným. Prešla mnohými skúškami, v neposlednom rade súčasnej finančnej kríze, ale o svoje základné hodnoty sa EÚ opiera pri činnosti doma aj v zahraničí a od týchto hodnôt sa nesmie nikdy odchýliť.

5.6.4 V tomto čase vnútornej krízy a sebareflexie EÚ nesmie stratiť zo zreteľa širšiu perspektívu a svoju zodpovednosť v celosvetovom meradle. Nesmie upustiť od uskutočňovania svojich vonkajších politík a záväzkov a musí pre seba definovať svoju vlastnú úlohu, ktorú nemôže plniť žiaden iný národ ani žiadna skupina. EÚ ako budovateľ mieru prináša svoju históriu, svoje mravné zásady a svoj jedinečný prístup zdola nahor do oblasti, v ktorej sú reputácia, pochopenie, skúsenosti, veľkorysosť a dôvera najcennejšími faktormi. EÚ ako svetový líder v budovaní mieru tiež potrebuje sebadôveru, presvedčenie a odvahu na to, aby vykročila vpred.

V Bruseli 19. januára 2012 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Staffan NILSSON

(1) Pozri Stanovisko SC/029, Úloha EÚ v mierovom procese v Severnom Írsku, (spravodajkyňa: pani Morrice, 2009), Ú. v. C 100, 30.4.2009, s. 100 – 108.

(2) Tamtiež.

(3) Pozri bod 2 záverov Rady o rozširovaní a procese stabilizácie a pridruženia, ktoré prijala Rada pre všeobecné záležitosti na svojom 3132. zasadnutí 5. decembra 2011: „Proces rozširovania i naďalej posilňuje mier, demokraciu a stabilitu v Európe a umožňuje EÚ lepšie reagovať na globálne výzvy. Transformačný potenciál procesu rozširovania prináša v krajinách zahrnutých do procesu rozširovania ďalekosiahle politické a hospodárske reformy, z ktorých má úžitok aj EÚ ako celok. Úspešné ukončenie prístupových rokovaní s Chorvátskom je toho jasným dôkazom a pozitívnym signálom aj pre širší región.“

(4) Pozri stanovisko CESE k návrhu oznamu Komisie členským štátom, ktorým sa stanovujú usmernenia pre iniciatívu v rámci osobitného podporného programu pre mier a zmierenie v Severnom Írsku a pohraničných grófstvach Írska, SEC(95) 279 v konečnom znení, Ú. v. ES C 236, 11.9.1995, s. 29, a stanovisko CESE na tému „Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o finančných príspevkoch Európskej únie do Medzinárodného fondu pre Írsko (2007 – 2010)“, KOM(2010) 12 – 2010/0004 (COD), Ú. v. EÚ C 18, 19.1.2011, s. 114.

(5) Pozri stanovisko Výboru regiónov „Diplomacia miest“ z 12. februára 2009 (Ú. v. EÚ C 120/01, 28.5.2009).