Vzhľadom na to, že niektoré členské štáty sa rozhodli postupne ukončiť využívanie jadrovej energie alebo znížiť jej podiel na energetickom mixe, Komisia predpovedá na úrovni EÚ do roku 2025 pokles kapacity na výrobu jadrovej energie. Do roku 2030 by sa tento trend mal zvrátiť, keďže sa predpokladá, že do siete sa pripoja nové reaktory a predĺži sa životnosť ďalších reaktorov. Výkon jadrových zariadení sa mierne zvýši a do roku 2050 zostane stabilne na úrovni 95 až 105 GWe (obrázok 1). Keďže v rovnakom období sa očakáva nárast dopytu po elektrickej energii, podiel elektrickej energie vyrobenej z jadra v EÚ klesne zo súčasnej úrovne 27 % na úroveň okolo 20 %.

Jadrový priemysel EÚ sa stal svetovým lídrom v oblasti technológií vo všetkých segmentoch jadrového priemyslu a priamo zamestnáva 400 000 až 500 000 osôb, pričom nepriamo sa naň viaže okolo 400 000 ďalších pracovných miest. Táto úloha lídra môže na celosvetovej úrovni znamenať dôležitú výhodu. Investičné potreby súvisiace s využívaním jadrovej energie sa na svetovom trhu odhadujú približne na 3 bilióny EUR do roku 2050 , pričom väčšina z nich sa očakáva v Ázii. Predpokladá sa, že do roku 2040 vzrastie počet krajín prevádzkujúcich jadrové reaktory a celosvetový inštalovaný výkon jadrových zariadení. Len inštalovaný výkon jadrových zariadení samotnej Číny podľa predpokladov vzrastie o 125 GWe, teda o hodnotu vyššiu, než je súčasný výkon v EÚ (120 GWe), Spojených štátoch (104 GWe) a Rusku (25 GWe).

V zmenenej smernici o jadrovej bezpečnosti5 sa bezpečnostné štandardy jadrových zariadení dostávajú na vyššiu úroveň. Pre celú EÚ sa v nej vytyčuje jasný cieľ znížiť riziko havárií a predchádzať veľkým únikom rádioaktívnych látok. Zároveň sa v nej zavádza požiadavka týkajúca sa európskeho systému partnerského hodnotenia, v rámci ktorého sa v šesťročných intervaloch hodnotia špecifické aspekty bezpečnosti. Tieto požiadavky sa musia zohľadňovať vždy, keď sa investuje do nových jadrových zariadení, a pokiaľ je to uskutočniteľné, aj pri modernizácii existujúcich zariadení.

PINC poskytuje východisko na diskusiu o tom, ako môže jadrová energia prispieť k dosiahnutiu cieľov EÚ v oblasti energetiky. Keďže jadrová bezpečnosť je pre Komisiu naďalej absolútnou prioritou, PINC sa osobitne venuje investíciám do zvyšovania bezpečnosti po havárii vo Fukušime, ako aj investíciám, ktoré súvisia s dlhodobou prevádzku existujúcich jadrových elektrární. Keďže sa jadrový priemysel EÚ navyše dostáva do novej etapy, ktorá sa vyznačuje zintenzívnením činností na konci životného cyklu, PINC prispeje aj k fundovanej diskusii o súvisiacich investičných potrebách a riadení jadrových záväzkov.

Jadrová energia je súčasťou energetického mixu v polovici členských štátov EÚ. V tých krajinách, ktoré sa rozhodli ju využívať, jadrová energia zohráva úlohu pri zaisťovaní bezpečnosti dodávok elektrickej energie. V tejto súvislosti sa v stratégii energetickej únie a európskej stratégii energetickej bezpečnosti zdôrazňuje, že je potrebné, aby členské štáty uplatňovali najvyššie štandardy v oblasti bezpečnosti, bezpečnostnej ochrany, nakladania s odpadom a prevencie šírenia jadrového materiálu a aby diverzifikovali dodávky jadrového paliva. To prispeje k dosiahnutiu cieľov rámca politík v oblasti klímy a energetiky na obdobie do roku 2030.

Obrázok 1 – Celkový výkon jadrových zariadení v EÚ (v GWe)

Pri výmene kapacít sa bude do roku 2050 s najväčšou pravdepodobnosťou investovať do najpokročilejších reaktorov, ako sú EPR, AP 1000, VVER 1200, ACR 1000 a ABWR.

3.Investície súvisiace s využívaním jadrovej energie do roku 2050

Na podporu transformácie energetického systému v súlade so stratégiou energetickej únie budú potrebné značné investície. V rokoch 2015 až 2050 bude treba do zásobovania energiou v EÚ investovať 3,2 až 4,2 mld. EUR.

Podľa článku 41 Zmluvy o Euratome sa musia všetky nové investičné projekty jadrových zariadení oznámiť Komisii. Od roku 2008 bolo oznámených celkovo 48 projektov. Deväť z nich sa týkalo zariadení určených na činnosti na začiatku jadrového palivového cyklu, 20 sa týkalo rozsiahlych zmien alebo modernizácií v jadrových elektrárňach v súvislosti s dlhodobou prevádzkou alebo so zlepšeniami po udalostiach vo Fukušime, v siedmich prípadoch išlo o nové komerčné alebo výskumné reaktory a v 12 prípadoch o zariadenia na konci jadrového palivového cyklu. K všetkým projektom Komisia vydala nezáväzné stanovisko, v ktorom poskytla jednotlivým členským štátom pripomienky a/alebo návrhy zlepšení, ktoré treba vziať do úvahy pri schvaľovaní týchto projektov. Osobitná pozornosť bola venovaná otázkam bezpečnosti, nakladania s odpadom, bezpečnostnej ochrany a bezpečnosti dodávok.

Neskôr v tomto roku Komisia navrhne aktualizáciu požiadaviek na tieto oznámenia a ich lepšie vymedzenie, čo spolu s odporúčaním o uplatňovaní článku 103 Zmluvy o Euratome posilní schopnosť Komisie zabezpečiť, aby nové investície a bilaterálne dohody s tretími krajinami v oblasti jadrovej energie boli v súlade s ustanoveniami Zmluvy o Euratome a aby odrážali najnovšie úvahy o bezpečnosti dodávok.

3.1.Investície do činností na začiatku jadrového palivového cyklu

Proces výroby paliva (začiatok jadrového palivového cyklu) zahŕňa rôzne fázy, ktoré siahajú od prieskumu a ťažby uránovej rudy až po výrobu palivových článkov.

V EÚ sú síce činnosti spojené s ťažbou uránu obmedzené, na celom svete sú však k dispozícii rozsiahle zdroje tejto suroviny. Európske spoločnosti patria medzi hlavných svetových výrobcov jadrového paliva.

Dopyt po prírodnom uráne v EÚ predstavuje približne jednu tretinu celosvetového dopytu a pokrýva ho rad dodávateľov z rôznych krajín. V roku 2014 bol hlavným dodávateľom Kazachstan (27 %), nasledovaný Ruskom (18 %) a Nigerom (15 %). Austrália pokrývala 14 % a Kanada 13 % dodávok.

V súlade s európskou stratégiou energetickej bezpečnosti Komisia podniká kroky na zabezpečenie dobre fungujúceho vnútorného trhu s jadrovým palivom a na ďalšie zvýšenie bezpečnosti dodávok. Zásobovacia agentúra Euratomu (ESA) neustále hodnotí tieto aspekty vo svojich rozhodnutiach o zákazkách na dodanie tovaru, pričom osobitnú pozornosť venuje projektom výstavby nových zariadení.

Niektoré spoločnosti ponúkajú integrované balíky služieb zahŕňajúce celý jadrový palivový cyklus. Komisia zabezpečí, aby táto schopnosť nepredstavovala prekážku pre ostatné spoločnosti, ktoré pôsobia v jednom jedinom segmente jadrového cyklu, pretože to by obmedzilo hospodársku súťaž na trhu.

V minulosti prúdili značné investície do kapacít na konverziu a obohacovanie jadrového paliva a v nasledujúcich rokoch sa pozornosť sústredí na ich modernizáciu s cieľom zachovať vedúce postavenie EÚ v oblasti týchto technológií. Pokiaľ ide o výrobu jadrového paliva, kapacita umiestnená v EÚ by bola schopná pokryť všetky potreby reaktorov západnej konštrukcie v Únii, vývoj a schvaľovanie palivových kaziet pre reaktory ruskej konštrukcie by však trvali niekoľko rokov (za predpokladu, že je k dispozícii dostatočne veľký trh na to, aby boli investície atraktívne pre priemysel). Komisia bude naďalej monitorovať začiatok jadrového palivového cyklu a využije všetky nástroje, ktoré má k dispozícii, aby zabezpečila bezpečnosť dodávok energie v EÚ, diverzifikáciu a hospodársku súťaž medzi dodávateľmi z celého sveta.

3.2.Investície a podnikateľské prostredie pre nové jadrové elektrárne

Všetky členské štáty prevádzkujúce jadrové elektrárne investujú do zvýšenia ich bezpečnosti. Vzhľadom na priemerný vek jadrových elektrární v EÚ boli viaceré členské štáty konfrontované aj s politickými rozhodnutiami o tom, či svoje jadrové elektrárne nahradia alebo ich budú dlhodobo prevádzkovať.

Ako je znázornené na obrázku 1, bez programov dlhodobej prevádzky by do roku 2030 došlo k odstaveniu približne 90 % existujúcich reaktorov, v dôsledku čoho by vznikla potreba nahradiť veľké množstvo kapacity. Ak sa členské štáty rozhodnú pre dlhodobú prevádzku reaktorov, je na zabezpečenie súladu so smernicou o jadrovej bezpečnosti potrebné schválenie vnútroštátnymi regulačnými orgánmi a zvýšenie bezpečnosti. Bez ohľadu na to, pre ktorú možnosť sa členské štáty rozhodnú, do roku 2050 bude treba nahradiť 90 % súčasnej výrobnej kapacity elektrickej energie z jadra.

Udržanie výrobnej kapacity jadrovej energie v EÚ na úrovni 95 až 105 GWe do roku 2050 a neskôr by si počas nasledujúcich 35 rokov vyžiadalo ďalšie investície. Do nových elektrární, ktoré by nahradili väčšinu z existujúcej kapacity jadrovej energie, by sa muselo investovať 350 až 450 mld. EUR. Keďže nové jadrové elektrárne sú navrhnuté tak, aby sa mohli prevádzkovať aspoň 60 rokov, mohli by vyrábať elektrickú energiu až do konca storočia.

Dostupnosť financovania pre investície do nových jadrových kapacít ovplyvňujú viaceré faktory. Pokiaľ ide o dva hlavné nákladové prvky, náklady na výstavbu a náklady na financovanie, významnú úlohu zohráva očakávaná dĺžka výstavby a diskontná sadzba projektu.

Vo viacerých členských štátoch EÚ sa skúmajú alebo využívajú rôzne modely financovania, napríklad program Contract for Difference (rozdielová zmluva) navrhnutý pre projekt Hinkley Point C v Spojenom kráľovstve alebo model Mankala navrhnutý pre projekt Hanhikivi vo Fínsku.