ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Toto posúdenie vplyvu nadväzuje na hodnotenie smernice o všeobecnej bezpečnosti výrobkov (SVBV) a vykonáva sa súbežne. Z výsledkov hodnotenia vyplýva, že SVBV je významným nástrojom a celkovo dosahuje svoje ciele, na trhu EÚ je však stále v obehu príliš veľa nebezpečných výrobkov, čím sa vytvárajú nerovnaké podmienky pre podniky a zároveň spoločnosti a spotrebiteľom vznikajú vysoké náklady. Odvrátiteľné poškodzovanie spotrebiteľov v EÚ a celej spoločnosti v dôsledku zranenia/úmrtia spôsobeného nebezpečnými výrobkami sa odhaduje na úrovni 11,5 mld. EUR ročne a poškodzovanie spotrebiteľov sa na základe hodnoty nebezpečných výrobkov odhaduje na úrovni 19,3 mld. EUR. Špecifické problémy smernice SVBV sú tieto: v smernici SVBV sa dostatočne neriešia výzvy spojené s novými technológiami a online predajom; spätné prevzatie nebezpečných výrobkov od spotrebiteľov nie je dostatočne účinné, ustanovenia o dohľade nad trhom nie sú dostatočne účinné a koherentné s pravidlami pre harmonizované výrobky; a pravidlá bezpečnosti pre imitácie potravín sa v EÚ neuplatňujú jednotne. Tieto problémy sú najmä dôsledkom trhových a regulačných zlyhaní v oblastiach, v ktorých dochádza k významnému rozvoju online predaja a nových technológií. Vzhľadom na to, že predaj spotrebiteľských výrobkov bude čoraz viac previazaný s globalizáciou a digitalizáciou, sa očakáva, že tieto problémy sa časom prehĺbia.

Čo by sa malo dosiahnuť?

Bezpečnosť výrobkov je v spoločnej právomoci členských štátov a EÚ. Zistené problémy sú rozšírené v celej EÚ a majú všade rovnaké príčiny. Cieľ v oblasti bezpečnosti výrobkov nemôžu uspokojivo dosiahnuť samotné členské štáty vzhľadom na potrebu veľmi úzkej spolupráce, interakcie a koherentných opatrení všetkých orgánov dohľadu nad trhom v celej EÚ pri zabezpečovaní rovnakej vysokej úrovne ochrany všetkých spotrebiteľov v EÚ a rovnakých podmienok na jednotnom trhu, na ktorom je tovar vo voľnom obehu. Ak by neexistovalo opatrenie na úrovni EÚ, členským štátom by sa takisto značne zvýšili náklady na dohľad nad trhom a podnikom administratívne náklady.

Možnosť 2: Cielená revízia smernice SVBV v podobe smernice alebo nariadenia, ktorá je zameraná na riešenie nových rizík súvisiacich s novými technológiami a ktorou sa prijíma viacero právne záväzných ustanovení inšpirovaných ustanoveniami týkajúcimi sa záväzku k bezpečnosti výrobkov, zavádzajú povinné požiadavky na spätné prevzatie výrobkov zosúladené s pravidlami dohľadu nad trhom pre harmonizované výrobky a začleňujú pravidlá pre imitácie potravín do smernice SVBV.

Možnosť 1: Zlepšenie vykonávania a presadzovania právnych predpisov v existujúcom právnom rámci, a to najmä poskytovaním lepšieho poradenstva a podpory súčasných nástrojov, ale bez právnej revízie smernice SVBV (revidovala by sa len smernica o imitáciách potravín).

C. Vplyvy uprednostňovanej možnosti
Vzhľadom na vývoj na trhu, technologický vývoj a vývoj správania od prijatia smernice spotrebitelia, ktorí si berú úvery, čelia ujme, ktorej by sa dalo zabrániť. Odhaduje sa, že až na 46 miliónov ľudí majú dosah rôzne problémy spojené s kľúčovými ustanoveniami smernice. Podniky navyše čelia záťaži a nákladom vyplývajúcim z nejasných povinností, čím sa znižuje konkurencieschopnosť na vnútornom trhu EÚ so spotrebiteľskými úvermi, čo potvrdzuje hodnotenie smernice uverejnené v roku 2020 [SWD(2020) 254 final] a spôsobuje spotrebiteľom ťažkosti pri prístupe k cezhraničným úverom a podnikom pri ich poskytovaní. Problémy ešte zhoršuje vznik nových rizikových produktov a nových subjektov, ktoré nie sú (jasne) regulované. Spolu s obmedzenou informovanosťou spotrebiteľov situácia vedie k postupom využívajúcim situáciu a modely správania spotrebiteľov, úverom poskytovaným bez dôkladného posúdenia úverovej bonity spotrebiteľov, nadmernému zadlženiu spotrebiteľov z dôvodu individuálnych okolností alebo systémových hospodárskych narušení. Ak sa neprijmú žiadne opatrenia, základné faktory, t. j. digitalizácia, vývoj správania spotrebiteľov, nedostatočná zrozumiteľnosť určitých ustanovení smernice, nedostatočné zohľadnenie vlastného kapitálu a nedostatočná harmonizácia medzi členskými štátmi, ktoré vedú k nedokonalej hospodárskej súťaži, by aj naďalej zostali riadne nevyriešené. Identifikované problémy by preto naďalej ovplyvňovali zainteresované strany, vzhľadom na trendy na trhu spôsobené pokrokom digitalizácie pravdepodobne aj v rastúcom rozsahu.

Uprednostňovaná možnosť by bola veľmi účinná pri plnení cieľov iniciatívy, zabezpečila by vysokú úroveň súladu s právnymi predpismi EÚ a bola by efektívna z hľadiska posudzovaných hospodárskych a sociálnych vplyvov. Očakáva sa, že bude mať pozitívny vplyv na ochranu spotrebiteľa a zníženie ujmy, dôvery a začlenenia. Uprednostňovanou možnosťou sa pravdepodobne posilnia rovnaké podmienky v rámci členských štátov a medzi nimi, a to vďaka zníženiu fragmentácie súčasného právneho rámca. Kvantifikované opatrenia v rámci uprednostňovanej možnosti by znamenali zníženie ujmy spotrebiteľov o približne 2 miliardy EUR v období 2021 – 2030 plus výhody vyplývajúce z opatrení týkajúcich sa dlhového poradenstva a horných hraníc RPMN/úrokových sadzieb, ktoré sa považujú za veľmi prospešné pre spotrebiteľov a spoločnosť. Znamenalo by to aj zníženie zaťaženia podnikov z dôvodu väčšej právnej zrozumiteľnosti, zjednodušenie informačných požiadaviek na reklamu na rozhlasových kanáloch (14 miliónov EUR) a prispôsobenie informačných požiadaviek na digitálne používanie.
V Európskej zelenej dohode sa stanovuje cieľ dosiahnuť v roku 2050 klimatickú neutralitu spôsobom, ktorý prispieva k európskej konkurencieschopnosti, rastu a pracovným miestam. Tento cieľ si vyžaduje dosiahnuť do roku 2030 cieľ zníženia emisií o 55 %, ako potvrdila Európska rada v decembri 2020. To si zasa vyžaduje výrazne vyšší podiel obnoviteľných zdrojov energie v integrovanom energetickom systéme. Súčasný cieľ EÚ aspoň 32 % podielu energie z obnoviteľných zdrojov do roku 2030 stanovený v smernici o obnoviteľných zdrojoch energie (REDII) nie je dostatočný a podľa plánu cieľov v oblasti klímy sa musí zvýšiť na 38 – 40 % v spojení s novými sprievodnými opatreniami v rôznych sektoroch v súlade so stratégiami v oblasti integrácie energetického systému, vodíka, modrej energie a biodiverzity.
Možnosť 1 stanovuje ambicióznejší ale jednoduchší cieľ odstraňovania pre sektor LULUCF v každom členskom štáte. Možnosť 2 kombinuje zjednodušené ciele LULUCF s lepšími stimulmi na posilnenie odstraňovania emisií v sektore LULUCF využitím nástroja flexibility v rámci nariadenia o spoločnom úsilí. Možnosť 3 navrhuje proces plánovania a záväzné ciele zamerané na dosiahnutie klimaticky neutrálneho sektora pôdy (LULUCF a poľnohospodárstva) do roku 2035. Uprednostňovanou možnosťou je skombinovať zjednodušené a ambicióznejšie národné ciele v sektore LULUCF na rok 2030 (ako sa uvádza v možnosti 1.2 alebo v možnosti 2, v závislosti od cieľov nariadenia o spoločnom úsilí) s cieľom v rámci celej EÚ, ktorým je dosiahnutie klimatickej neutrality v kontexte využívania pôdy do roku 2035. Obsahuje aj proces plánovania v súvislosti so zmierňovaním zmeny klímy v kontexte využívania pôdy, národné ciele v oblasti pôdy na rok 2035 (stanovia sa neskôr) a tiež aktualizované požiadavky týkajúce sa monitorovania a nahlasovania.
V nariadení o spoločnom úsilí (ESR) sa stanovujú vnútroštátne ciele zníženia emisií skleníkových plynov pre odvetvia, na ktoré sa v súčasnosti nevzťahuje systém obchodovania s emisiami EÚ, ako sú budovy, cestná doprava, poľnohospodárstvo a odpad. Vzhľadom na ambicióznejší nový celkový cieľ pre celé hospodárstvo EÚ, ktorý predstavuje zníženie čistých emisií skleníkových plynov o najmenej 55 % do roku 2030 v porovnaní v rokom 1990, sú však aktuálne ciele stanovené pre nariadenie ESR neprimerané na to, aby mohli dostatočne prispieť k zvýšenému celkovému cieľu EÚ. Po druhé, prípadné rozšírenie systému obchodovania s emisiami a prípadná zmena rozsahu pôsobnosti nariadenia o využívaní pôdy, zmenách vo využívaní pôdy a lesnom hospodárstve si vyžadujú zváženie rozsahu pôsobnosti samotného nariadenia ESR v rámci celkovej architektúry politiky v oblasti klímy. Po tretie, nariadenie ESR sa vo svojej povahe zakladá na spravodlivosti, solidarite a nákladovej efektívnosti a tieto prvky sa musia zachovať aj v revízii.

Celkovým cieľom tejto iniciatívy je prispieť k dosiahnutiu najmenej 55 % zníženia čistých emisií skleníkových plynov do roku 2030 v porovnaní s rokom 1990 s cieľom dosiahnuť klimatickú neutralitu (t. j. čisté nulové emisie skleníkových plynov) do roku 2050 postupným a vyváženým spôsobom. Preskúmanie nariadenia ESR má tri špecifické ciele: po prvé, definovať rozsah pôsobnosti a kolektívnu ambíciu nariadenia ESR koherentne v rámci balíka Fit for 55 a predovšetkým so zreteľom na prípadný nový, rozšírený systém obchodovania s emisiami, ktorý sa bude vzťahovať na odvetvia ako budovy a cestná doprava. Po druhé, zabezpečiť, aby sa dodatočné úsilie rozdelilo konzistentným a spravodlivým spôsobom medzi členské štáty. Po tretie, podporiť nákladovo efektívne riešenia na zníženie emisií v odvetviach, na ktoré sa vzťahuje spoločné úsilie, pomocou úprav cieľa a nástrojov flexibility.
Uprednostňovaná možnosť vychádza z najlepších postupov na trhu v oblasti podávania správ a externého preskúmania a zosúladenia s taxonómiou EÚ. Vďaka tomu by sa norma európskych zelených dlhopisov stala najdôležitejšou normou z hľadiska transparentnosti a environmentálnej dôveryhodnosti v súlade s cieľom rozvoja a podpory trhu pre zelené dlhopisy vyššej kvality. Navrhovanou dobrovoľnou normou v spojení s miernym prístupom v oblasti dohľadu by sa zabezpečilo dosiahnutie cieľov nákladovo najefektívnejším a najúčinnejším spôsobom.

Dobrovoľná norma by oslovila emitentov kvalitných zelených dlhopisov, z ktorých mnohí vyjadrili podporu norme európskych zelených dlhopisov, keďže by im to umožnilo jasnejšie komunikovať s investormi a ostatnými stranami o ich environmentálnych kritériách a záväzkoch. Zároveň by sa zabránilo rušivým vplyvom na existujúce trhy so zelenými dlhopismi, ktoré by mohli naďalej slobodne fungovať. Miernejší a cielenejší prístup dohľadu k externým posudzovateľom by zvýšil transparentnosť postupov externého preskúmania pre emitentov a investorov, zlepšil harmonizáciu určitých aspektov rôznych prístupov a vyriešil problémy spojené s konfliktmi záujmov bez toho, aby odradil existujúcich poskytovateľov od pôsobenia ako posudzovateľov európskych zelených dlhopisov.

Normou by sa celkovo poskytli jasné výhody z hľadiska dôvery, čo sa môže prejaviť v cenových výhodách z hľadiska vyrovnania nákladov v dlhopise, a môže sa tak emitentom poskytnúť nový stimul využiť ju. Využitím tejto normy môžu emitenti chcieť preukázať silnejší zelený záväzok. Investorom by sa poskytol segment zelených dlhopisov, ktorý zabezpečí vysoký stupeň integrity trhu, transparentnosti a porovnateľnosti. Iniciatívou by sa investorom poskytla väčšia možnosť výberu.
I. Prispieť k dosiahnutiu cieľov EÚ do roku 2030 a ku klimatickej neutralite do roku 2050 v kontexte Európskej zelenej dohody. Zahŕňalo by to zosúladenie zdaňovania energetických výrobkov a elektriny s politikami EÚ v oblasti energetiky a klímy, čo by prispelo k úsiliu EÚ o znižovanie emisií. Súčasne by sa zabezpečila súdržnosť so systémom obchodovania s emisiami (ETS) a predišlo by sa nesúladu a prekrývaniu.

Základným scenárom (možnosť 0) je existujúci legislatívny rámec politík v oblasti klímy a energetiky do roku 2030, konkrétne predtým dohodnuté ciele v oblasti klímy a energetiky spočívajúce v znížení emisií skleníkových plynov o 40 % do roku 2030, ako aj hlavné politické nástroje na ich implementovanie. Možnosť 1 by znamenala indexáciu minimálnych sadzieb a čiastočné rozšírenie daňovej bázy, pričom by sa v zásade zachovala jej štruktúra. Odvetvia letectva a námornej plavby v rámci EÚ by boli zahrnuté do rozsahu pôsobnosti s nulovou minimálnou sadzbou tak, že by sa odstránili súčasné oslobodenia od daní. Možnosť 2 zavádza systém zjednodušených sadzieb. Minimálne sadzby by sa indexovali a vychádzali by z energetického obsahu, pričom by sa uplatňovalo prechodné obdobie (10 rokov v prípade možnosti 2a a kratšie obdobie do roku 2030 v prípade možnosti 2b). Táto možnosť kladie dôraz na energetický obsah a zvyšuje úroveň zdanenia (väčšinou pre vykurovacie palivá) a na rozšírenie daňovej bázy aj na odvetvia letectva a námornej plavby v rámci EÚ, ktoré by sa zahrnuli do rozsahu pôsobnosti smernice s minimálnymi sadzbami, ktoré sa budú lineárne zvyšovať počas prechodného obdobia 10 rokov, pokiaľ ide o činnosti v rámci EÚ. Pri možnosti 2c sa zavádza nová zložka sadzieb, na základe ktorej sa pri výrobkoch zohľadňujú emisie látok znečisťujúcich ovzdušie, a to nad rámec prvkov možnosti 2a. Pri možnosti 3 sa zavádza zložka spojená s obsahom uhlíka pre odvetvia, na ktoré sa v súčasnosti nevzťahuje systém ETS. Rovnako ako pri možnosti 2, aj v tomto prípade sa počíta s dvoma prechodnými obdobiami (10-ročným obdobím a obdobím do roku 2030). V rámci tejto možnosti sa analyzuje aj zavedenie zložky spojenej so znečisťovaním. Keďže pôsobnosť systému ETS by sa mala rozšíriť tak, aby zahŕňal aj emisie uhlíka z cestnej dopravy a budov, možnosť 2a sa považuje za uprednostňovanú možnosť, pretože sa pri nej predíde dvojitému zdaneniu. Dobre nastavené rozšírenie systému ETS na odvetvie cestnej dopravy, námornej plavby, vnútrozemskej vodnej dopravy a budovy by spolu s možnosťou 2 revízie smernice o zdaňovaní energie mohli pomôcť dosiahnuť ambiciózny klimatický cieľ EÚ, ktorým je zníženie emisií o 55 %, pričom by sa umožnilo dosiahnutie ostatných cieľov revízie smernice o zdaňovaní energie.
Napriek nedávnym revíziám smernice o boji proti praniu špinavých peňazí boli zistené tri problémy: nedostatok jasných a konzistentných pravidiel, nejednotný dohľad na vnútornom trhu a nedostatočná koordinácia a výmena informácií medzi finančnými spravodajskými jednotkami (FIU). Odkazuje sa na správu „post mortem“ z roku 2019 o nedávnych prípadoch prania špinavých peňazí v EÚ [COM(2019) 373 final]. Pokiaľ ide o pravidlá, upozorňuje sa na absenciu limitov pre hotovostné operácie, ako aj vplyvy, ktoré má táto absencia na zmierňovanie vysokého rizika prania špinavých peňazí vyplývajúceho z vysokých hotovostných platieb; ďalšie oblasti, na ktoré sa poukazuje a v ktorých by mohla byť prospešná väčšia harmonizácia, zahŕňajú okrem iného rozsah subjektov, na ktoré sa vzťahujú právne predpisy v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí, a náležitú starostlivosť vo vzťahu ku klientovi. Súčasný prístup k tretím krajinám má obmedzenú účinnosť. Pokiaľ ide o dohľad, účinnosť presadzovania predpisov sa v jednotlivých členských štátoch líši, a to z dôvodu rozdielov v zdrojoch a postupoch. Finančným spravodajským jednotkám v súčasnosti chýbajú spoločné metódy a harmonizované vzory, čo bráni spoločnej analýze a má za následok neoptimálne odhaľovanie transakcií a činností potenciálne súvisiacich s praním špinavých peňazí a financovaním terorizmu. Súčasný prístup k cezhraničnej identifikácii držiteľov bankových účtov nie je účinný.

Hlavným prínosom uprednostňovaných možností je väčšia účinnosť a efektívnosť rámca EÚ v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu vďaka jednotnejšiemu uplatňovaniu a presadzovaniu predpisov, pričom tieto ciele by posilňovali, koordinovali a podporovali štruktúry na úrovni EÚ. Obmedzia sa tak možnosti páchateľov trestnej činnosti zneužívať rozdiely v regulácii medzi členskými štátmi a zabezpečí sa lepšia ochrana nášho finančného systému a hospodárstva. Účinnejším prístupom k tretím krajinám by sa malo znížiť zaťaženie hospodárskych subjektov, keďže pravidlá, ktoré sa majú uplatňovať, budú inteligentnejšie a posilnené kontroly budú vyhradené len pre rizikové situácie. Prepojenie registrov bankových účtov v celej EÚ by urýchlilo prístup k informáciám o bankových účtoch a uľahčilo cezhraničnú spoluprácu medzi FIU a inými príslušnými orgánmi. Obmedzenie hotovostných operácií na platby do 10 000 EUR výrazne odradí od prania špinavých peňazí, pričom nebude mať vplyv na finančné začlenenie.
Podniky a občania EÚ, ktorí sa v súčasnosti usilujú o to, aby sa rozsudok vydaný v EÚ uznal a vykonal v tretej krajine, sú vystavení nejednotnému právnemu prostrediu, keďže neexistuje komplexný medzinárodný rámec v oblasti uznávania a vykonávania cudzích rozsudkov. Znamená to, že súdom uznaní veritelia sa musia boriť so spleťou rôznorodých vnútroštátnych právnych predpisov tretích krajín o prijímaní cudzích rozsudkov, ako aj s platnými dvojstrannými, regionálnymi a mnohostrannými zmluvami. Preto osoby, ktoré sa zapájajú do medzinárodných súdnych sporov, musia investovať zdroje, čas a často aj externú expertízu na prípravu odolnej súdnej stratégie na to, aby mali šancu, že sa ich rozsudok vykoná. Táto komplexnosť, ako aj súvisiace náklady a právna neistota sú odrádzajúcimi faktormi, ktoré môžu viesť podniky a občanov buď k tomu, aby sa vyhli súdnym sporom a hľadali iné formy riešenia sporov, vzdali sa uplatnenia svojich nárokov alebo sa rozhodli, že sa vôbec nezapoja do medzinárodných transakcií. To zase môže mať negatívny vplyv na ochotu podnikov a občanov EÚ zapojiť sa do medzinárodného obchodu a investičných činností. Neistý výkon rozsudkov EÚ v tretích krajinách navyše má za následok obmedzovanie práva podnikov a občanov EÚ na prístup k spravodlivosti.
Platnosť nariadenia (EÚ) č. 978/2012 o VSP sa skončí na konci roka 2023. Ak sa neprijme žiadne nové nariadenie o VSP, štandardné opatrenie VSP a opatrenie VSP+ by sa prestali uplatňovať a EÚ by musela účtovať na dovoz zo súčasných zvýhodnených krajín (rozvojových krajín s nízkym a nižším stredným príjmom) clá podľa doložky najvyšších výhod. Naďalej by sa uplatňovalo len opatrenie EBA (Všetko okrem zbraní, z angl. Everything But Arms) pre najmenej rozvinuté krajiny, ktoré nie je časovo ohraničené. To by negatívne ovplyvnilo vývoz a investície, a teda hospodársky rast a zamestnanosť v súčasných 15 zvýhodnených krajinách podľa štandardného VSP a 9 zvýhodnených krajinách podľa VSP+.
Celkové náklady na realizáciu (infraštruktúru) a prevádzku ESAP orgánom ESMA v rokoch 2022 až 2027 budú predstavovať maximálne 16 miliónov EUR. Náklady na prepojenie únijných/vnútroštátnych miest zberu údajov s ESAP sa odhadujú na približne 50 800 EUR na orgán zberu údajov a 3,1 milióna EUR spoločne (jednorazové náklady), zatiaľ čo opakujúce sa náklady by predstavovali približne 6 500 EUR na orgán zberu údajov a približne 0,4 milióna EUR spoločne. Pre zostavovateľov údajov v rozsahu pôsobnosti ESAP by jednorazové náklady (napr. na registráciu v orgáne zberu údajov) mali byť zanedbateľné, ale ročné opakujúce sa náklady na predkladanie informácií, získanie identifikátora právneho subjektu, digitálny certifikát a nástroj na podpis sa odhadujú na 800 EUR na individuálnej úrovni a približne 121 miliónov EUR na úrovni celej EÚ.

Prostriedky poskytnuté orgánu ESMA (na administratívne aj prevádzkové náklady) po nadobudnutí účinnosti právnych predpisov budú spolufinancované z rozpočtu EÚ až do výšky 40 % a príslušnými vnútroštátnymi orgánmi, pokiaľ ide o zvyšných 60 %. V návrhu sa nepredpisujú spôsoby, akými by vnútroštátne verejné orgány zberu údajov v prípade potreby mali upraviť svoje zdroje financovania. Z programu Komisie v oblasti iniciatívy technickej podpory (GR REFORM) sa môže čiastočne financovať technická podpora pri zavádzaní jednotného európskeho miesta prístupu vnútroštátnymi príslušnými orgánmi, ak o to tieto orgány požiadajú.
Na základe záverov správy Komisie a spätnej väzby zainteresovaných strán z verejných konzultácií o fungovaní smernice o správcoch AIF mala táto smernica prevažne pozitívny vplyv, pokiaľ ide o vytvorenie vnútorného trhu pre AIF, keďže umožnila účinnejší dohľad nad činnosťami fondov a väčšiu transparentnosť ich činností, vďaka čomu sa zlepšila ochrana investorov. V správe a v rámci konzultácií sa zároveň zdôraznilo niekoľko oblastí, v ktorých by sa mohli dosiahnuť cielené zlepšenia so zámerom ďalej zlepšovať účinnosť smernice a riešiť oblasti, v ktorých dochádza k odlišnému výkladu právneho textu orgánmi dohľadu. Monitorovanie a riadenie rizík pre finančnú stabilitu by sa mohlo zlepšiť, a to najmä v súvislosti s novým vývojom na európskom trhu s AIF alebo v niektorých prípadoch s nedostatočným rozvojom európskeho trhu s AIF vrátane priameho poskytovania úverov investičnými fondmi. A napokon, ak investiční manažéri zabezpečujú vykonávanie svojich funkcií prostredníctvom tretích strán, medzi jednotlivými štátmi existujú odlišnosti vo výklade a uplatňovaní pravidiel delegovania uvedených v smernici o správcoch AIF a smernici o PKIPCPD, čo vyvoláva obavy v súvislosti s ochranou investorov v Európskej únii. Tieto rozdiely môžu viesť k rizikám presahovania do širšieho finančného systému, ale takisto môžu obmedziť schopnosť orgánov dohľadu identifikovať a zmierňovať vznikajúce riziká pre finančný systém.
Očakáva sa, že uprednostňovanou možnosťou sa zabráni odlesňovaniu, za ktoré je zodpovedná spotreba a výroba šiestich komodít zahrnutých do rozsahu pôsobnosti v EÚ, pričom sa predpokladajú prínosy v podobe viac ako 71 920 hektárov lesov ročne až do roku 2030, ktoré budú menej ovplyvnené odlesňovaním a degradáciou lesov, za ktoré je zodpovedná EÚ. Bude to znamenať aj zníženie uhlíkových emisií do atmosféry, ktoré sú dôsledkom spotreby a výroby príslušných komodít v EÚ, a to aspoň o 31,9 milióna metrických ton ročne, čo možno premietnuť do hospodárskych úspor vo výške aspoň 3,2 miliardy EUR ročne. Okrem toho sa očakáva, že táto možnosť rozhodujúcou mierou prispeje k ochrane biodiverzity. Táto možnosť by mala prispieť aj k plneniu špecifických cieľov intervencie EÚ, konkrétne k vytvoreniu rovnakých podmienok pre spoločnosti pôsobiace na trhu EÚ, minimalizovaniu spotreby výrobkov pochádzajúcich z dodávateľských reťazcov spojených s odlesňovaním alebo degradáciou lesov a k zvýšeniu dopytu EÚ po zákonných komoditách a výrobkoch, ktoré nespôsobujú odlesňovanie, ako aj obchodovania s nimi.
Táto iniciatíva sa zameriava na hospodársky nátlak, ktorý je vymedzený ako tlak vyvíjaný krajinami mimo EÚ prostredníctvom opatrení zasahujúcich obchod alebo investície s cieľom dosiahnuť konkrétny výsledok, ktorý spadá do legitímneho priestoru tvorby politík EÚ alebo jej členských štátov. Nátlakové opatrenia tretích krajín obmedzujú legitímny politický priestor EÚ alebo členského štátu alebo spôsobujú náklady pri jeho využívaní. EÚ a jej členské štáty sú terčom hospodárskeho nátlaku a sú v neustálom ohrození. Je nepravdepodobné, že by takýto nátlak zmizol alebo ustúpil.

Uprednostňovanou možnosťou je rámcové nariadenie Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa umožňuje činnosť EÚ v súlade s medzinárodným právom verejným a na základe nasledujúceho: -Dvojstupňová reakcia EÚ: prvý krok zahŕňa neintervenčné opatrenia, ako je formálna identifikácia toho, či nátlakové opatrenie spadá do rozsahu pôsobnosti nariadenia, a úsilie o nadviazanie kontaktov s krajinou, ktorá nie je členom EÚ, v snahe priviesť ju k ukončeniu svojich opatrení. Ak by to nebolo úspešné, ako možný druhý krok by sa v krajnom prípade sprístupnila široká škála možných protiopatrení EÚ. -Nástroj sa vzťahuje na širokú škálu nátlakových opatrení vrátane tých, ktoré zahŕňajú výslovný, skrytý a tichý nátlak a jeho obmeny. Na prijatie opatrení by sa uplatňovala kvalitatívna prahová hodnota. -Rozhodovací proces patrí do štandardného rámca delegovaných a vykonávacích aktov s prostriedkami na urýchlené konanie. Zainteresované strany by mali mať možnosť zúčastňovať sa na akomkoľvek procese zahŕňajúcom použitie tohto nástroja.