Správa Komisie Rade a Európskemu parlamentu - Šiesta správa podľa článku 12 nariadenia (EHS, Euratom) č. 1553/89 o postupoch výber a kontroly DPH {SEC(2008) 2759} /* KOM/2008/0719 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 11.11.2008 KOM(2008) 719 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU Šiesta správa podľa článku 12 nariadenia (EHS, Euratom) č. 1553/89 o postupoch výber a kontroly DPH {SEC(2008) 2759} OBSAH 1. ZHRNUTIE 4 1. Kapitola 1: Úvod a rozsah 5 1.1. Čo je správa podľa článku 12? 5 1.2. Aké sú zdroje informácií uvedených v správach? 5 1.3. Predchádzajúce správy podľa článku 12 5 1.4. Účel správy 5 1.5. Rozsah tejto správy 6 2. Kapitola 2: Následné opatrenia v súvislosti s odporúčaniami 6 2.1. Prečo sa zaoberať predchádzajúcimi odporúčaniami 6 2.2. Zhromažďovanie informácií 6 2.3. Analýza odpovedí 7 2.4. Výsledky 7 2.5. Hodnotenie 8 3. Kapitola 3: Operačné závery zo seminára 8 3.1. Úvod 8 3.2. Deficit DPH 8 3.3. Hodnotenie 9 4. Kapitola 4: Závery 10 4.1. Kontext a ciele 10 4.2. Ukazovatele úspešnosti 10 4.3. Celkové hodnotenie 11 1. ZHRNUTIE Toto je šiesta zo série správ týkajúcich sa postupov členských štátov pri výbere a kontrole DPH, ktoré Komisia predkladá rozpočtovému orgánu v trojročných intervaloch. Predchádzajúce správy sa zaoberali všetkými predmetnými oblasťami navrhnutými v nariadení 1553/89 a obsahovali odporúčania na dosiahnutie zlepšení v takmer všetkých z nich. Táto správa je trochu odlišná. Poskytuje reálny pohľad na to, čo sa dosiahlo v dôsledku predchádzajúcich piatich správ, pričom sa snaží posúdiť, či možno proces predkladania správ označiť za účinný. Predchádzajúce správy sa zaoberali otázkou základného účelu správ podľa článku 12. Hoci existujú veľmi podrobné jednotné postupy na výpočet výšky (základu DPH), z ktorej sa odvodzujú vlastné zdroje Komisie pochádzajúce z DPH, tento proces sa odvíja od sumy DPH, ktorú členské štáty skutočne vyberú. V rámci kontrol vlastných zdrojov overuje Komisia presnosť výpočtov členských štátov, ale nepreveruje opatrenia členských štátov týkajúce sa spravovania, kontroly a výberu DPH. Informácie uvedené v správach pochádzajú od členských štátov - obvykle vo forme dotazníka. Ich opatrenia a postupy sa môžu značne líšiť – nie je to oblasť, v ktorej existuje iba jediná správna metóda a nie sú v nej k dispozícii univerzálne riešenia. Komisia zastáva názor, že správy podľa článku 12 by mali byť podnetom na zmenu. Táto zmena by sa mohla dosiahnuť dôkladnou diskusiou v Európskom parlamente a v Rade alebo by odporúčania uvedeného v správach mali podnietiť zmenu v členských štátoch. V tejto správe sú zhrnuté zistenia o úspešnosti procesu podávania správ pri hodnotení z hľadiska týchto dvoch meradiel. Výsledky nie sú povzbudivé. Žiadna z predchádzajúcich správ nevyvolala identifikovateľnú reakciu Európskeho parlamentu alebo Rady, nehovoriac o vyvolaní diskusie. Prieskum medzi všetkými členskými štátmi o tom, aké opatrenia prijali na základe správ podľa článku 12, neposkytol rozsiahle ani presvedčivé dôkazy o tom, že by na základe týchto správ bolo vôbec nejaké opatrenie prijaté. Chýbajúca reakcia rozpočtového orgánu vyvoláva otázku, či okrem jednoduchého plnenia si povinnosti plynúcej z predpisov existuje potreba predkladať tieto správy, keďže Komisia má mnoho iných možností na zlepšenie vyberania DPH a zníženie počtu podvodov v oblasti DPH. Komisia sa však domnieva, že je dôležité, aby diskusia o kontrole, výbere a spravovaní DPH pokračovala na všetkých užitočných úrovniach. Komisia bude preto naďalej využívať ustanovenia článku 12, aby dala podnet na zamyslenie a zmenu v členských štátoch poskytnutím platformy pre diskusiu, výmenu názorov a zhromaždenie skúseností v oblasti DPH medzi jednotlivými členskými štátmi a medzi členskými štátmi a Komisiou. 1. KAPITOLA 1: ÚVOD A ROZSAH 1.1. Čo je správa podľa článku 12? V článku 12 nariadenia 1553/89[1] sa vyžaduje, aby Komisia každé tri roky predložila rozpočtovému orgánu (Európskemu parlamentu a Rade) správu o postupoch, ktoré používajú členské štáty na registráciu daňovníkov a určovanie a výber DPH, ako aj o odchýlkach a výsledkoch ich systémov kontrol DPH. Správy by sa mali zaoberať aj možnosťami zlepšenia týchto postupov. 1.2. Aké sú zdroje informácií uvedených v správach? Informácie uvedené v správach sa získavajú od členských štátov. Obvyklým spôsobom získavania informácií bolo vypracovanie a vydanie dotazníkov zameraných na konkrétne oblasti opatrení členských štátov týkajúcich sa správy a vyberania DPH. Ich odpovede sa použijú na vypracovanie správy. V prípade piatej správy (uverejnenej začiatkom roka 2005) sa tento prístup doplnil o návštevy vo všetkých vtedajších členských štátoch s cieľom objasniť a spracovať odpovede, ktoré poskytli v dotazníku. Okrem odpovedí uvedených v špeciálne vypracovanom dotazníku čerpá táto správa aj zo záverov seminára zorganizovaného Komisiou v roku 2006, na ktorom sa zúčastnili všetky členské štáty[2]. 1.3. Predchádzajúce správy podľa článku 12 Táto správa je šiestou zo série správ[3]. Predchádzajúce správy sa týkali všetkých príslušných oblastí navrhnutých v nariadeniach a obsahovali odporúčania týkajúce sa takmer všetkých z nich. 1.4. Účel správy Základný účel takejto správy by sa mohol spochybniť, keďže článok 3 toho istého nariadenia jasne stanovuje, že základ zdrojov pochádzajúcich z DPH sa odvodzuje od celkových čistých príjmov DPH skutočne vybraných členským štátom počas daného roka. Keď Rada schválila príslušné regulačné ustanovenia, zastávala názor, že postup predkladania správ prispeje k posilneniu opatrení na boj proti podvodom. Správy predstavujú pre Komisiu nástroj na verejné vyjadrenie pripomienok k účinnosti a efektívnosti spravovania DPH členskými štátmi a mali by byť podnetom na zmenu. Správy prispievajú aj k výmene osvedčených postupov a odrážajú záujem, aby sa so všetkými členskými štátmi zaobchádzalo rovnako, pokiaľ ide o ich príspevky do rozpočtu Spoločenstva. 1.5. Rozsah tejto správy Táto správa sa týka obdobia rokov 2003 až 2006 a zaoberá sa dvoma hlavnými oblasťami. Prvou je reálny pohľad na to, čo sa dosiahlo v súvislosti s odporúčaniami uvedenými v predchádzajúcich piatich správach. Druhou je oblasť budovania na záveroch seminára, ktorý Komisia zorganizovala v roku 2006, teda v roku nasledujúcom po uverejnení piatej správy. Na seminári sa ukázalo, že dobrovoľné dodržiavanie predpisov a využívanie a význam hodnotenia - hlavné aspekty odporúčaní v oblasti DPH - interpretovali rozličné daňové správy veľmi odlišne. Využila sa príležitosť prezentovať závery, ku ktorým sa dospelo na tallinskom seminári, pokiaľ ide o dobrovoľné dodržiavanie predpisov a hodnotenie. 2. KAPITOLA 2: NÁSLEDNÉ OPATRENIA V SÚVISLOSTI S ODPORÚčANIAMI 2.1. Prečo sa zaoberať predchádzajúcimi odporúčaniami Ako bolo vysvetlené v úvode, toto je šiesta správa v tejto sérii, ktorú vypracovala Komisia na základe informácií poskytnutých členskými štátmi. Predchádzajúce správy podľa článku 12 predložené rozpočtovému orgánu nevyvolali žiadnu diskusiu. Táto chýbajúca reakcia vyvoláva otázky o účinnosti procesu predkladania správ. Členské štáty by však mohli využiť závery správ ako základ na prijatie opatrení na zlepšenie svojich vlastných administratívnych opatrení. Po uverejnení piatej správy Komisia zorganizovala seminár so zámerom preskúmať, či členské štáty správy na tento účel využívajú. Hoci členské štáty, ktoré sa zúčastnili seminára, označili seminár za úspešný, a hoci sa ukázalo, že je pre nich určite užitočným nástrojom na nadviazanie kontaktov, výmenu osvedčených postupov a vysvetlenie iniciatív iným členským štátom, seminár nebol nakoniec najvhodnejším fórom pre sledovanie pokroku dosahovaného pri realizácii odporúčaní. Dôvodom mohlo byť čiastočne načasovanie seminára - krátko po rozšírení EÚ o 10 nových členských štátov – približne jedna tretina účastníkov seminára bola z krajín, ktoré boli členmi EÚ iba dva roky a mali teda veľmi málo času na to, aby mohli na odporúčania reagovať. Odporúčania tvorili štruktúru seminára a ovplyvnili jeho obsah. Avšak otázky týkajúce sa možného pokroku dosiahnutého v prípade opatrení potrebných na realizáciu odporúčaní alebo toho, či členské štáty vôbec zamýšľali prijať opatrenia na ich realizáciu, sa neriešili systematicky v prípade všetkých členských štátoch a v celom spektre odporúčaní. Návratom k problematike v ďalšej správe a prostredníctvom opätovného použitia dotazníka bolo možné využiť výsledky diskusií zo seminára, vďaka ktorým boli všetkým členským štátom odporúčania pripomenuté alebo s nimi boli oboznámené. Komisia takto získala údaje pre reálne posúdenie stupňa zlepšenia dosiahnutého na základe odporúčaní, aby takto mohla zistiť, do akej miery boli správy podnetom na zmenu. 2.2. Zhromažďovanie informácií Dotazník navrhnutý na účely získania informácií na vypracovanie tejto správy sa opiera o hlavné elementy odporúčaní uvedených vo všetkých predchádzajúcich správach. Tieto elementy, ktoré boli pôvodne pripravené pre seminár, mali jedenásť odporúčaní. Niektoré odporúčania boli konkrétne, iné boli abstraktnejšie. Úplný zoznam je uvedený v prílohe k tejto správe, ale medzi hlavné oblasti, ktorým sa venovala pozornosť, patrili: zlepšenie dobrovoľného dodržiavania predpisov spolu s vyberaním a vymáhaním DPH; využívanie IT; spätná väzba a ďalšie opatrenia súvisiace s hodnotením; plus zlepšenie zaznamenávania a informačných tokov. V dotazníku boli členské štáty požiadané, aby: - opísali vývoj od začiatku roka 2003 v súvislosti s každým z jedenástich odporúčaní; - uviedli, či sa hodnotil vplyv tohto vývoja; - vysvetlili dôvody, pre ktoré neboli (ak neboli) prijaté žiadne opatrenia a napokon - uviedli akékoľvek alternatívne opatrenie, ktoré prijali na nápravu potenciálnych nedostatkov v oblastiach, ktorých sa odporúčania týkali, a výsledky, ktoré sa dosiahli. 2.3. Analýza odpovedí Odpovede v dotazníku zaslali všetky členské štáty. Ich odpovede boli spracované a v prípade každého odporúčania sa analyzovalo, aké opatrenie sa prijalo, či sa hodnotila jeho úspešnosť, a v prípade potreby, čo zabránilo prijatiu opatrenia. Analýza bola ťažká, pretože odpovede členských štátov neboli vždy podrobné. Väčšina členských štátov odpovedala opisom systému, ktorý používajú v oblasti, ktorej sa týkalo odporúčanie, ale oveľa zriedkavejšie poskytovali časové informácie a takmer nikdy neuviedli pri konkrétnom odporúčaní s ním spojené inovácie. Preskúmanie druhej otázky, či sa hodnotila konkrétna činnosť alebo nie, bolo dokonca ešte ťažšie. Väčšina členských štátov odpovedala všeobecne. Vysvetlenia, prečo neprijali opatrenia alebo alternatívne riešenia (posledné dve otázky) boli poskytnuté zriedkavo. 2.4. Výsledky K tejto správe bola pripojená tabuľka, v ktorej je uvedených všetkých jedenásť odporúčaní spolu so stručným opisom odpovedí členských štátov a krátkym hodnotením pokroku dosiahnutého pri ich uplatňovaní. Na prvý pohľad sa zdajú byť dosiahnuté výsledky pozitívne. Takmer všetky členské štáty informovali o určitých činnostiach realizovaných v oblastiach zodpovedajúcich oblastiam uvedeným v odporúčaniach. Výnimku tvorilo napríklad využívanie plánov kontrol DPH plus význam hodnotenia centrálneho rizika. V oboch týchto oblastiach veľmi veľa členských štátov informovalo, že ich názory sa líšia od názorov, ktoré boli vyjadrené v odporúčaniach. Skupina členských štátov bola napríklad presvedčená, že plány kontrol DPH by nemali byť samostatné, ale mali by sa skôr zaradiť do plánov kontrol iných daní. Zdá sa, že je to prijateľná odpoveď na inú tému, ktorou sa zaoberali predchádzajúce správy podľa článku 12: na tému, či by bolo prínosom, ak by výber DPH patril do kompetencie jediného veľkého oddelenia na výber príjmov, a nerealizovalo sa teda samostatne. Podobne niektoré členské štáty boli pevne presvedčené, že by sa malo uprednostniť hodnotenie rizika na miestnej úrovni, hoci centrálna úroveň by mala byť naďalej informovaná. Treťou oblasťou, v ktorej sa očividne vyvinula len malá aktivita, bolo hodnotenie práce jednotlivých úradníkov. Členské štáty v tejto časti jednoducho opísali hodnotiaci proces vytvorený pre oblasť ľudských zdrojov a plánovanie služobného postupu. Iba jeden členský štát uviedol, že hodnotil aj úspešnosť svojich činností spojených s kontrolou DPH. Len málo členských štátov spájalo svoju činnosť s obdobím po roku 2003 (s výnimkou členských štátov, ktoré pristúpili k EÚ od uvedeného dátumu). Niektoré „staré“ členské štáty osobitne uviedli, že jednotlivé činnosti sa uskutočnili alebo ciele sa dosiahli pred uvedením odporúčaní podľa článku 12. Pokiaľ išlo o odpovede na následne položené otázky – výsledky hodnotenia vplyvu vývoja alebo prijatých opatrení, dôvody neprijatia opatrení, a vysvetlenia k prípadným alternatívnym opatreniam – bolo skutočne veľmi ťažké získať akúkoľvek skutočne jasnú odpoveď, až na veľmi ojedinelé prípady. 2.5. Hodnotenie Cieľom hodnotenia bolo posúdiť, či odporúčania uvedené v správach podľa článku 12 boli podnetmi na zmenu. Našlo sa iba málo dôkazov o tom, že tomu tak bolo. Výsledky skutočne poskytli uistenie, že odporúčania boli v podstate v súlade s iniciatívami, ktoré členské štáty uskutočnili alebo uskutočňujú. Bolo však ťažké nájsť dôkazy o tom, že členské štáty prijímali opatrenia na základe odporúčaní uvedených v správe. Ďalšia pozornosť sa zamerala na výsledky, ktoré členské štáty oznámili v súvislosti s hodnotením úspešnosti ich iniciatív. Mal to byť kľúčový ukazovateľ vplyvu a významu procesu predkladania správ podľa článku 12, keďže dotazník kládol na tento aspekt veľký dôraz a na seminári v roku 2006 mu bol pripisovaný veľký význam. Výsledok tejto časti hodnotenia bol sklamaním, keďže skoro žiadny členský štát neposkytol pripomienky k hodnoteniu alebo prebiehajúcim procesom merania a hodnotenia. 3. KAPITOLA 3: OPERAčNÉ ZÁVERY ZO SEMINÁRA 3.1. Úvod Seminár pozostával zo série prezentácií vnútroštátnych orgánov a externých odborníkov, z pracovných konferencií a panelových diskusií. Seminár bol zameraný skôr na úradníkov pracujúcich na strategickej úrovni v zúčastnených krajinách, ako na úradníkov pracujúcich s vlastnými zdrojmi pochádzajúcimi z DPH. Cieľovou skupinou boli tí, ktorí sú zapojení do určovania celkového smerovania kontroly DPH, tvorby politiky kontroly a do hodnotenia kontroly, vyberania a vymáhania DPH. Tento seminár zorganizovaný Komisiou bol vítanou príležitosťou na podnietenie diskusie o podávaní správ podľa článku 12, na výmenu názorov a skúseností. Zúčastnené krajiny, bez ohľadu na to, kedy pristúpili k EÚ, vysoko ocenili túto iniciatívu Komisie. Hlavná pozornosť bola venovaná nielen následným opatreniam prijatým na základe predchádzajúcich odporúčaní, ale aj kvalitatívnym aspektom deficitu DPH v spojení s dobrovoľným dodržiavaním predpisov, a úlohe hodnotiacich cyklov v modernej správe. 3.2. Deficit DPH Deficit DPH je rozdiel medzi očakávaným alebo predpokladaným príjmom z DPH a príjmom, ktorý bol skutočne vybraný. Deficit vzniká najmä v dôsledku straty príjmov v prípadoch podvodov, platobnej neschopnosti, daňových únikov a vyhýbania sa plateniu daní. Výber takejto témy pre seminár o vlastných zdrojoch z DPH sa môže zdať prekvapujúci, keďže systémy na výpočet vlastných zdrojov z DPH zámerne vylučujú deficit DPH. Východiskom pre výpočet základu DPH je príjem, ktorý bol skutočne vybraný, nie suma, ktorá sa mala vybrať[4]. Existuje však jasná súvislosť medzi opatreniami na zlepšenie dobrovoľného dodržiavania predpisov, ktoré sa môžu týkať aj služieb zákazníkom a splnenia očakávaní, a procesom kvalitatívneho hodnotenia skôr než len vyčíslenia deficitu DPH. Počas seminára sa jasne ukázalo, že členské štáty chápali užitočnosť stanovovania odhadu veľkosti deficitu DPH rôzne. Zistilo sa aj mnoho odlišných metodík v rámci stanovovania odhadu. Niektoré členské štáty kládli najväčší dôraz na stanovenie výšky deficitu a potrebu štandardnej metódy výpočtu. Stanovenú výšku odhadu však môže členský štát využiť len v malej miere. Znalosť výšky deficitu sama o sebe situáciu nenapravuje. Kvalitatívna analýza deficitu DPH založená na metódach zistenia takých hospodárskych subjektov, ktoré vytvárajú deficit DPH, je preto nevyhnutná na zníženie počtu tých subjektov, ktoré plne nedodržiavajú predpisy. Je potrebné preskúmať a stanoviť osobitnosti každého segmentu, do ktorého patria hospodárske subjekty, ktoré prispievajú k deficitu, a následne v prípade každého takéhoto segmentu vypracovať a uplatňovať správne metódy – od cielených opatrení na dosiahnutie dobrovoľného dodržiavania predpisov až po trestné stíhanie. Ako naznačuje toto stručné zhrnutie, bol tento problém počas seminára dôkladne skúmaný. Nedosiahol sa však žiadny konsenzus. Hoci všetky zainteresované strany uznali význam konceptu, nenašlo sa však žiadne nápravné opatrenie s ktorým by mohli súhlasiť všetci. 3.3. Hodnotenie Komisia vo svojej piatej správe podľa článku 12 kládla dôraz na význam správneho hodnotenia vykonávaného členskými štátmi v oblasti fungovania výberu DPH, pretože sa zistilo, že tomuto hodnoteniu sa nevenovala v daňových správach členských štátov dostatočná pozornosť. V dôsledku decentralizácie správy a ďalších úloh a väčšieho významu, ktorý sa pripisuje účinnosti, efektívnosti a kvalite služieb, dôležitosť hodnotenia ešte vzrástla. Tento trend sa ďalej posilnil v súvislosti s krátením rozpočtu alebo aktívnejšou kontrolou spôsobu vynakladania pridelených finančných prostriedkov. Riadne hodnotenie by malo zahŕňať hodnotenie situácie pred uskutočnením príslušných opatrení a po ich uskutočnení a využívať ukazovatele na monitorovanie postupne dosahovaného pokroku. Zo seminára jasne vyplynulo, že mnohé členské štáty neodlišujú medzi konceptom monitorovania a konceptom hodnotenia. Komisia sa domnieva, že obidva koncepty je potrebné zlepšiť a zabezpečiť, aby „sa správne veci robili správnym spôsobom“. Bolo však zjavné, že pri vytváraní a zlepšovaní politík a stratégií v oblasti kontroly DPH nie všetky členské štáty pripisujú metódam hodnotenia rovnaký význam. 4. KAPITOLA 4: ZÁVERY 4.1. Kontext a ciele V nariadení 1553/89 o dohodách o výbere vlastných zdrojov pochádzajúcich z dane z pridanej hodnoty, sa vyžaduje, aby Komisia každé tri roky predkladala správu rozpočtovému orgánu. Správy sa zostavujú z informácií poskytnutých členskými štátmi. Podľa regulačných ustanovení sa proces predkladania správ zameriava na postupy, ktoré členské štáty používajú na registráciu daňovníkov, výpočet a výber splatnej DPH a na systémy kontroly a overovania. Je potrebné uviesť, že hoci sú stanovené jednotné postupy na výpočet sumy (základu DPH), z ktorej sa odvodzuje suma, ktorá sa má poskytnúť Komisii, členské štáty majú oveľa viac voľnosti[5], pokiaľ ide o stanovenie limitov a postupov registrácie, daňových sadzieb a kontrolných opatrení. Je to teda oblasť, v ktorej neexistuje iba jedna správna odpoveď a v ktorej nie sú k dispozícii univerzálne riešenia. Napriek týmto obmedzeniam uviedla Komisia v predchádzajúcich správach rôzne odporúčania zamerané na zlepšenie metód práce členských štátov. V tejto konkrétnej správe sa skúma otázka, či predchádzajúce správy a v nich uvedené odporúčania boli skutočne podnetom na zmenu. 4.2. Ukazovatele úspešnosti Stanovili sa dva potenciálne ukazovatele, ktoré by sa mohli použiť na zistenie úspešnosti správ. Najpozitívnejšou spätnou väzbou by bol dôkaz o tom, že správy podnietili diskusiu v rámci rozpočtového orgánu a diskusia zasa viedla k zlepšeniu opatrení na spravovanie a výber DPH. Nenašiel sa však žiadny takýto dôkaz. Členské štáty boli požiadané o poskytnutie informácií o opatreniach, ktoré prijali na uplatnenie odporúčaní. Komisia začala pracovať na tejto správe v podstate po uverejnení poslednej správy v roku 2005 zorganizovaním seminára, na ktorý boli pozvané všetky členské štáty, aby posúdili širšie otázky, ktoré vyvolali predchádzajúce odporúčania. Zámerom bolo podnietiť členské štáty na tomto seminári, aby analyzovali a zhodnotili, do akej miery uskutočnili odporúčané opatrenia, alebo ak ich neuskutočnili, uviedli dôvod alebo prijaté alternatívne opatrenia. Výsledky tejto činnosti by sa potom odzrkadlili v dotazníkoch pre túto správu. Ako naznačujú výsledky opísané v kapitole 2 a prílohe, reálne a zámerne prísne hodnotenie toho, čo sa dosiahlo v dôsledku odporúčaní uvedených v predchádzajúcich piatich správach, neumožňuje načrtnutie pozitívneho obrazu. Poskytuje uistenie, že väčšina odporúčaní bola výstižná a že členské štáty prijímajú alebo prijali opatrenia v podobných oblastiach, nie však uistenie, že samotné odporúčania boli podnetom na zmenu. 4.3. Celkové hodnotenie V súvislosti s opatreniami týkajúcimi sa vlastných zdrojov pochádzajúcich z DPH sa vynára otázka, aký je hlavný účel vypracovávania správ podľa článku 12. Mohlo by sa argumentovať, že na naplnenie skutočne užitočného účelu by správy mali byť podnetom na zmenu a je potrebné zohľadniť aj názor členských štátov, že by tieto správy mohli prispieť k boju proti podvodom v oblasti DPH. V tejto správe je opísaný pokus o zistenie, ako tieto správy prispievajú k zabezpečeniu užitočnej zmeny alebo k zlepšeniu metód, ktoré členské štáty využívajú pri spravovaní DPH. Jedným zo skúmaných aspektov bola otázka, či správy podľa článku 12 uverejnené v minulosti podnietili diskusiu v Európskom parlamente alebo v Rade. Keďže tieto správy nevyvolali žiadnu reakciu Európskeho parlamentu alebo Rady, je nutné odpovedať na túto otázku záporne. Členské štáty boli tiež požiadané, aby informovali o činnosti, ktorú vyvinuli v nadväznosti na správy podľa článku 12. Aj keď poskytli určitú pozitívnu spätnú väzbu, bolo by ťažké poukázať na nejaké konkrétne opatrenie, ktoré by v prípade absencie správy podľa článku 12 nebolo prijaté. Komisia bude preto iniciovať diskusiu medzi príslušnými aktérmi z členských štátov v rámci fóra Poradného výboru pre vlastné zdroje, ktorá bude zameraná na otázky súvisiace s článkom 12 nariadenia 1553/89 vrátane záverov, ktoré možno čerpať z tejto správy. [1] Nariadenie Rady (EHS, EURATOM) č. 1553/89 z 29. mája 1989 o konečných jednotných dohodách o vyberaní vlastných zdrojov pochádzajúcich z dane z pridanej hodnoty, Ú. v. ES L 155, 7.6.1989. [2] Seminár sa konal v Talline v Estónsku 11. – 13. októbra 2006 v rámci programu administratívnej spolupráce Spoločenstva pre daňové správy a ich úradníkov – Fiscalis 2007. [3] 5. správa: KOM/2004/0855 v konečnom znení + príloha SEK (20004) 1721. 4. správa: KOM/00/0028 v konečnom znení. 3. správa: KOM/98/0490 v konečnom znení. 2. správa: KOM/95/354 v konečnom znení. 1. správa: SEK(92) 280 v konečnom znení. [4] To sa netýka rôznych úprav a vyrovnaní požadovaných v dôsledku toho, že právne predpisy o DPH poskytujú členským štátom viaceré možnosti a základ DPH sa vypočítava, ako keby boli právne predpisy úplne zosúladené. [5] V rámci obmedzení stanovených v smernici o DPH – smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, Ú. v. EÚ L 347, 11.12.2006. Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou Rady 2008/8/ES z 12. februára 2008, Ú. v. EÚ L 44, 20.2.2008, s. 11.