V tomto oznámení sa teda skúmajú tieto otázky: voľný tok údajov; prístup a prenos vo vzťahu k strojovo generovaným údajom; zodpovednosť a bezpečnosť v súvislosti so vznikajúcimi technológiami a prenosnosť iných ako osobných údajov, interoperabilita a normy. V tomto oznámení sa uvádzajú aj návrhy na experimentovanie so spoločnými regulačnými riešeniami v reálnom prostredí.

Okrem toho, keďže transformácia založená na údajoch má vplyv na hospodárstvo a spoločnosť, čoraz väčší objem údajov sa generuje strojovo alebo prostredníctvom procesov založených na vznikajúcich technológiách, ako sú internet vecí, továrne budúcnosti a autonómne prepojené systémy. Samotná pripojiteľnosť mení možné spôsoby prístupu k údajom: obvyklý prístup k údajom na základe fyzického prepojenia je teraz možný diaľkovo. Až teraz sa len začína ukazovať, že zdroje a druhy údajov sú nesmierne rôznorodé a že existujú bohaté príležitosti na uplatnenie náhľadu do týchto údajov v rôznych doménach, a to aj na účely vývoja verejnej politiky. Na využitie týchto príležitostí je potrebné, aby verejní i súkromní aktéri na trhu s údajmi mali prístup k veľkým a rôznorodým súborom údajov. Otázky prístupu a prenosu vo vzťahu k údajom generovaným týmito strojmi alebo procesmi sú preto pri vytváraní dátového hospodárstva kľúčové a vyžadujú si starostlivé posúdenie.

Predpokladá sa, že neodôvodnené obmedzenia voľného pohybu údajov budú brániť rozvoju dátového hospodárstva EÚ. Tieto obmedzenia sa týkajú požiadaviek orgánov verejnej moci, pokiaľ ide o umiestnenie údajov na účely uchovávania alebo spracovávania. Otázka voľného pohybu údajov sa týka všetkých druhov údajov: podniky a subjekty pracujú v dátovom hospodárstve s priemyselnými a strojovo generovanými údajmi, či už osobnými alebo inými, ako aj s údajmi vytvorenými ľudskou činnosťou. V rámci stratégie digitálneho jednotného trhu Komisia oznámila, že navrhne iniciatívu zameranú na riešenie obmedzení voľného pohybu údajov z iných dôvodov ako ochrana osobných údajov v rámci EÚ a neopodstatnené obmedzenia týkajúce sa umiestnenia údajov na účely uchovávania alebo spracovávania. Medzi takéto obmedzenia patria právne akty prijaté členskými štátmi, ako aj administratívne pravidlá a postupy s tým istým účinkom. Ich počet s rozvojom dátového hospodárstva stúpa, čím vzniká neistota, pokiaľ ide o to, kde sa údaje môžu uchovávať alebo spracovávať. To môže mať vplyv na všetky hospodárske odvetvia, ako aj súkromné organizácie a organizácie verejného sektora, ktoré by mohli mať problémy pri prístupe k inovačnejším a/alebo lacnejším službám v oblasti údajov. Neodôvodnené obmedzenia týkajúce sa umiestnenia údajov narúšajú slobodu poskytovať služby a slobodu usadiť sa, ktoré sú stanovené v zmluve, a sú v rozpore aj s príslušnými sekundárnymi právnymi predpismi. Vzniká tu riziko rozdrobenia trhu, zníženia kvality služieb pre používateľov a zníženia konkurencieschopnosti poskytovateľov služieb v oblasti údajov, predovšetkým v prípade menších subjektov.

Komisia vo svojom oznámení „Ochrana súkromia v prepojenom svete. Európsky rámec ochrany údajov pre 21. storočie“ z roku 2012 a vo svojom oznámení „Na ceste k prosperujúcemu hospodárstvu založenému na údajoch“ z roku 2014 uznala, že na to, aby sa údaje mohli voľne pohybovať medzi členskými štátmi, sú potrebné moderné a jednotné pravidlá, ako aj to, že európske digitálne hospodárstvo bolo v porovnaní s USA pomalé, pokiaľ ide o vytváranie podmienok pre dátovú revolúciu, a tiež mu chýba porovnateľná priemyselná kapacita. Komisia dospela k záveru, že právne prostredie, ktoré nie je dostatočne prispôsobené obchodu s údajmi v rámci EÚ, môže prispievať k nedostatočnému prístupu k veľkým súborom údajov, možným prekážkam vstupu na trh pre nové subjekty a potláčaniu inovácie.

Na základe všeobecného nariadenia o ochrane údajov bude od mája 2018 existovať jediný súbor celoeurópskych pravidiel namiesto súčasných 28 vnútroštátnych zákonov. Novovytvorený mechanizmus jedného kontaktného miesta zabezpečí, že za dohľad nad operáciami cezhraničného spracovávania údajov uskutočňovanými spoločnosťami v EÚ bude zodpovedný jeden orgán pre ochranu údajov. Pri výklade nových pravidiel bude zaručený súlad. Konkrétne to bude znamenať, že v cezhraničných prípadoch, do ktorých je zapojených viacero národných orgánov pre ochranu údajov, sa prijme jediné rozhodnutie, aby sa zabezpečilo, že pre spoločné problémy sa budú nachádzať spoločné riešenia. Všeobecné nariadenie o ochrane údajov okrem toho vytvára rovnaké podmienky pre spoločnosti EÚ i zahraničné spoločnosti tým, že spoločnosti so sídlom mimo EÚ budú musieť uplatňovať rovnaké pravidlá ako európske spoločnosti, ak ponúkajú tovar alebo služby alebo ak monitorujú správanie jednotlivcov v EÚ. Z vyššej dôvery spotrebiteľov bude mať prospech tak EÚ, ako aj externé obchodné subjekty.

Obavy týkajúce sa súkromia sú oprávnené, ale orgány verejnej moci by ich nemali používať ako dôvod na neodôvodnené obmedzovanie voľného toku údajov. Ako už bolo uvedené, vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov sa stanovuje jednotný súbor právnych predpisov, ktorým sa zaručuje vysoká úroveň ochrany osobných údajov v celej EÚ. Posilňuje sa tým dôvera spotrebiteľov v služby on-line a zabezpečuje jednotné uplatňovanie pravidiel vo všetkých členských štátoch prostredníctvom prísnejších vnútroštátnych orgánov na ochranu osobných údajov. Všeobecné nariadenie o ochrane údajov posilňuje dôveru potrebnú na spracovávanie údajov a vytvára základ pre voľný tok osobných údajov v EÚ. Vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov sa zakazujú obmedzenia voľného pohybu osobných údajov v rámci Únie z dôvodov spojených s ochranou osobných údajov. Obmedzenia z dôvodov iných ako ochrana osobných údajov, uplatňované napríklad podľa daňových alebo účtovných predpisov, však nepatria do pôsobnosti nariadenia GDPR. Iné ako osobné údaje, t. j. údaje, ktoré sa netýkajú identifikovanej alebo identifikovateľnej fyzickej osoby, zostávajú takisto mimo rozsahu pôsobnosti všeobecného nariadenia o ochrane údajov a môžu sa týkať napríklad iných ako osobných strojovo generovaných údajov.

Obmedzenia týkajúce sa umiestnenia údajov môžu vyplývať z právnych predpisov, administratívnych usmernení alebo postupov, v ktorých sa vyžaduje, aby bolo uchovávanie alebo spracovávanie údajov v elektronickom formáte obmedzené na určitú zemepisnú oblasť alebo jurisdikciu. V niektorých prípadoch obmedzenia ukladá členský štát v domnienke, že dozorné orgány môžu jednoduchšie kontrolovať lokálne uložené údaje. Lokalizácia sa využíva aj ako náhrada za uistenia v otázkach súkromia, auditu a presadzovania práva, ako aj bezpečnosti údajov. V praxi však tieto opatrenia len zriedka prispievajú k cieľom, ktoré sa nimi majú dosiahnuť.

Bezpečnosť informácií nezávisí len od miesta fyzického uloženia údajov, ale aj od celej škály ďalších faktorov, ako napríklad zachovania ich dôvernosti a integrity v čase, keď sú k dispozícii mimo ukladacieho zariadenia. V tomto zmysle sú namiesto obmedzení týkajúcich sa umiestnenia údajov skutočným faktorom bezpečného uchovávania a spracovávania údajov najmodernejšie a najlepšie postupy na riadenie IKT, a to v rozsahu, ktorý ďaleko presahuje rámec jednotlivých systémov. Pokiaľ ide napríklad o zabezpečenie údajov pred miestnymi prírodnými katastrofami alebo kybernetickými útokmi, zariadenia na uchovávanie údajov umiestnené v rôznych členských štátoch môžu slúžiť na vzájomné zálohovanie a využívať technické a organizačné opatrenia, ktoré sa stanovujú v smernici o kybernetickej bezpečnosti (smernica NIS). Okrem toho by sa dostupnosť údajov na účely regulácie alebo dohľadu, ktorá sa nijako nespochybňuje, lepšie zabezpečila posilnením spolupráce medzi vnútroštátnymi orgánmi alebo medzi týmito orgánmi a súkromným sektorom, a nie prostredníctvom obmedzení lokalizácie. V oblasti, ktorá sa vyznačuje úzkou spoluprácou medzi dozornými orgánmi, ako napríklad finančné služby, by sa požiadavky na lokalizáciu údajov mohli naozaj prejaviť ako kontraproduktívne.

Požiadavky na lokalizáciu údajov môžu byť napriek tomu v určitých súvislostiach alebo vo vzťahu k určitým údajom oprávnené a primerané, napríklad v prípade, že je potrebné zabezpečiť bezpečné zaobchádzanie s určitými údajmi týkajúcimi sa dôležitej energetickej infraštruktúry, dostupnosť elektronických dôkazov (napr. lokalizovaných kópií súborov údajov) pre orgány presadzovania práva alebo lokálne uchovávanie údajov, ktorými disponujú niektoré verejné registre, a to najmä predtým než sa začne uplatňovať účinný systém cezhraničnej spolupráce.

Celosvetový trend, ako aj trend v rámci Európy, žiaľ smeruje k vyššej miere lokalizácie údajov, pričom tento prístup často vychádza z mylnej predstavy, že lokalizované služby sú automaticky bezpečnejšie ako cezhraničné služby. Na trh so službami v oblasti údajov má navyše do značnej miery vplyv nedostatok transparentných pravidiel a silné presvedčenie, že údaje je potrebné lokalizovať. To môže obmedzovať prístup podnikov a organizácií verejného sektora k lacnejším alebo inovačnejším službám v oblasti údajov alebo nútiť podniky, ktoré pôsobia cezhranične, aby zabezpečovali nadmerné kapacity na uchovávanie a spracovávanie údajov. Podnikom založeným na využívaní údajov, predovšetkým začínajúcim podnikom a MSP by to mohlo brániť pri ďalšom rozvoji ich činností, vstupe na nové trhy (napr. Tým, že budú musieť investovať do dátových centier v 28 členských štátoch) alebo centralizovaní dátovej a analytickej kapacity, aby mohli vyvíjať nové výrobky a služby.

Európa v súčasnosti uspokojuje 84 % svojho konečného dopytu po službách súvisiacich s IKT (poradenstvo, hosťovanie, vývoj) interne v rámci EÚ. Ak by tieto služby mohli byť v rámci EÚ jednoduchšie prevádzkované aj cezhranične tým, že by sa odstránili obmedzenia týkajúce sa lokalizácie údajov, mohlo by to viesť k rastu HDP až do výšky 8 miliárd EUR ročne vo forme úspor nákladov a zvýšenia efektívnosti.

Lokalizácia údajov predstavuje prekážku aj pre širšie zavádzanie cloudových úložísk a technológie cloud computing. Mohlo by to mať aj širšie dôsledky pre spoločnosť. Efektívnejšie využívanie zdrojov IT by naozaj mohlo prispieť k zníženiu spotreby energie a emisií oxidu uhličitého minimálne o 30 % ich čistého objemu. Malý podnik, ktorý by prešiel na cloud, by mohol znížiť svoju spotrebu energie a emisie oxidu uhličitého o viac ako 90 %, ak by prevádzkoval svoje obchodné aplikácie v cloude namiesto vlastnej infraštruktúry. Predpokladá sa, že celosvetový trh s energeticky účinnými dátovými centrami narastie do konca roka 2020 takmer na 90 miliárd EUR. Rozdrobený trh so službami v oblasti údajov by bol prekážkou plného rozvoja týchto energeticky účinnejších služieb v rámci EÚ a ohrozil by aj ochotu investovať.

Riešenie týchto otázok a uvedených obmedzení a realizácia plného potenciálu európskeho dátového hospodárstva vyžaduje, aby sa všetky činnosti členských štátov, ktoré majú vplyv na uchovávanie alebo spracovávanie údajov, riadili „zásadou voľného pohybu údajov v rámci EÚ“, a to na základe povinností, ktoré im vyplývajú z ustanovení zmluvy a príslušných sekundárnych právnych predpisov, ktoré sa týkajú voľného pohybu služieb a slobody usadiť sa. Všetky súčasné alebo nové obmedzenia týkajúce sa umiestnenia údajov by museli byť dôkladne odôvodnené v súlade so zmluvou a príslušnými sekundárnymi právnymi predpismi, aby sa overilo, že sú nevyhnutné a primerané na dosiahnutie nadradeného cieľa všeobecného záujmu, napríklad verejnej bezpečnosti.

Zásada voľného pohybu osobných údajov zakotvená v primárnom a sekundárnom práve by sa mala vzťahovať aj na prípady, v ktorých sa na základe všeobecného nariadenia o ochrane údajov členským štátom umožňuje, aby si osobitné záležitosti upravovali samy. Členské štáty by sa mali podporovať v tom, aby nevyužívali klauzuly o výnimke vo všeobecnom nariadení o ochrane údajov na ďalšie obmedzenie toku údajov.

Vo svojich záveroch z 15. decembra 2016 vyzvala Európska rada na odstránenie zostávajúcich prekážok v rámci jednotného trhu vrátane prekážok, ktoré obmedzujú voľný tok údajov.

S cieľom vykonať zásadu voľného pohybu údajov uskutoční Komisia tieto dva kroky: V nadväznosti na zverejnenie tohto oznámenia Komisia začne štruktúrované dialógy s členskými štátmi a inými zainteresovanými stranami o odôvodneniach a primeranosti obmedzení týkajúcich sa umiestnenia údajov, pričom východiskom budú obmedzenia, ktoré Komisia doteraz identifikovala. V nadväznosti na výsledky dialógov a ďalšie zhromažďovanie dôkazov o rozsahu a povahe obmedzení týkajúcich sa umiestnenia údajov a ich dôsledkov, najmä vo vzťahu k MSP a začínajúcim podnikom, okrem iného prostredníctvom sprievodnej verejnej konzultácie, Komisia v prípade potreby začne konania o porušení povinnosti na riešenie neodôvodnených alebo neprimeraných opatrení týkajúcich sa umiestnenia údajov, a ak je to nevyhnutné, prijme ďalšie iniciatívy v oblasti voľného toku údajov. V tejto súvislosti sa všetky nadväzujúce opatrenia vykonajú v súlade so zásadami lepšej tvorby práva.

3.Prístup k údajom a prenos údajov

Čoraz väčšie objemy údajov sa generujú strojovo alebo na základe procesov založených na vznikajúcich technológiách, ako napríklad internetu vecí. Takéto údaje sa čoraz častejšie používajú ako kľúčový prvok pri nových, inovačných službách na vylepšenie výrobkov alebo výrobných procesov a na podporu pri rozhodovaní.

Rozmanitosť údajov generovaných strojmi alebo procesmi predstavuje pre účastníkov na trhu s údajmi početné príležitosti na inováciu a získavanie náhľadu do týchto údajov. Napríklad údaje zachytené snímačmi používanými v moderných poľnohospodárskych podnikoch by sa mohli použiť na vytvorenie aplikácie na optimalizáciu zberu úrody alebo údaje generované snímačmi v semaforoch by sa mohli použiť na vytvorenie aplikácie na riadenie dopravy alebo optimalizáciu trás.

Ak má byť možné maximálne zhodnotiť tento druh údajov, účastníci na trhu musia mať prístup k veľkým a rozmanitým súborom údajov. To sa však dosahuje ťažšie, ak si subjekty generujúce údaje nechávajú tieto údaje pre seba a údaje sa v dôsledku toho analyzujú izolovane. Otázky prístupu a prenosu vo vzťahu k nespracovaným údajom (t. j. údajom, ktoré od svojho zaznamenania neboli spracované alebo menené), ktoré generujú stroje alebo procesy, sú preto na vytváranie dátového hospodárstva kľúčové a vyžadujú starostlivé posúdenie.

O otázke prístupu k strojovo generovaným údajom sa uvažuje vo viacerých odvetviach, ako sú doprava, trhy s energiami, inteligentné obytné prostredia, a v odvetví zdravotníctva a starostlivosti.

Pred preskúmaním súčasnej situácie z hľadiska prístupu k údajom v EÚ je dôležité objasniť druhy údajov, ktoré sa v tejto súvislosti posudzujú.

3.1.Posudzované druhy údajov

Vo všeobecnosti môžu byť údaje osobné a iné ako osobné. Napríklad údaje vygenerované snímačmi teploty v domácnosti môžu byť vo svojej podstate osobné, ak je možné ich vzťahovať na konkrétnu osobu, zatiaľ čo údaje o vlhkosti pôdy osobné nie sú. Osobné údaje je možné zmeniť na iné ako osobné údaje prostredníctvom procesu anonymizácie. Ak ide o osobné údaje, vzťahuje sa na ne rámec ochrany osobných údajov, predovšetkým všeobecné nariadenie o ochrane údajov.

Strojovo generované údaje sú vytvárané bez priameho zásahu človeka v rámci počítačových procesov, aplikácií alebo služieb alebo snímačmi, ktoré spracúvajú informácie získané zo zariadenia, softvéru alebo strojov, či už virtuálne alebo reálne.