/* KOM/2011/0217 final */ SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o realizácii Európskeho energetického programu pre oživenie





[pic] | EURÓPSKA KOMISIA | Brusel, 20.4.2011 KOM(2011) 217 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o realizácii Európskeho energetického programu pre oživenie SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o realizácii Európskeho energetického programu pre oživenie 1. Európsky energetický program pre oživenie: od vzniku po realizáciu Európsky energetický program pre oživenie (EEPO) zriadený na základe nariadenia (ES) č. 663/2009[1] je jednou z hlavných iniciatív EÚ na riešenie ekonomickej a finančnej krízy, ktorá vypukla v roku 2008. Spolufinancujú sa ním vybrané energetické projekty s cieľom udržať mieru kapitálových výdavkov v európskom hospodárstve a pomôcť dosiahnuť kľúčové ciele politiky EÚ v oblasti energetiky a klímy. Od predloženia prvej správy o realizácii EEPO v apríli 2010[2] bol zaznamenaný výrazný pokrok. Vo všetkých troch odvetviach (energetická infraštruktúra, veterná energia na mori a zachytávanie a ukladanie oxidu uhličitého) sa začali stavebné práce a vynakladajú sa investičné prostriedky. Hotové a v prevádzke sú už tri projekty infraštruktúry, pričom ďalšie sú vo fáze výstavby alebo prípravy. EEPO sa osvedčil ako cenný nástroj na úrovni EÚ, ktorým sa urýchlila realizácia veľkých energetických projektov a zohral svoju rolu ako stimul hospodárskeho oživenia. Rozsah pôsobnosti EEPO sa okrem toho rozšíril a nevyčerpané prostriedky sa pridelili sektoru energetickej účinnosti a sektoru obnoviteľných zdrojov energie. To sa dosiahlo zmenou a doplnením nariadenia o EEPO[3], ktoré boli rýchlo prijaté vďaka dobrej spolupráci medzi európskymi inštitúciami. EEPO je kľúčovým nástrojom na dosiahnutie cieľov politiky v oblasti energetiky ustanovených v článku 194 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a nedávno potvrdených 4. februára 2011 Európskou radou. Jeho úloha ako hnacieho prvku s cieľom uľahčovať realizáciu projektov bola uznaná pri viacerých príležitostiach. V „balíku energetickej infraštruktúry“[4] sa konkrétne uznáva príspevok programu k mobilizácii projektov infraštruktúry a zmierneniu negatívneho vplyvu prerušení zásobovania energiou na občanov a európske hospodárstvo. Ako sa uvádza v záveroch Európskej rady zo 4. februára 2011, „ energia, ktorá je bezpečná z technického hľadiska i hľadiska spoľahlivosti dodávok, je udržateľná a cenovo dostupná a prispieva k európskej konkurencieschopnosti, je pre Európu naďalej prioritou. Opatrenia na úrovni EÚ môžu a musia pre plnenie tohto cieľa prinášať pridanú hodnotu.“ EEPO výrazným spôsobom prispel k dosiahnutiu tohto cieľa. Budúce energetické programy môžu využívať skúsenosti získané z realizácie modelu EEPO. Pokiaľ ide o plnenie rozpočtu, vďaka úsiliu všetkých zainteresovaných subjektov bolo možné prijať právne záväzky pre všetky projekty EEPO, a do 31. decembra 2010, ako sa ustanovuje v nariadení. Táto lehota bola nezvyčajne krátka a náročná, čo korešponduje s charakteristikou programu, ktorou je oživenie. Z toho istého dôvodu sa program zameriava iba na pripravené projekty, pri ktorých je možné do konca roka 2010 začať čerpať kapitálové zdroje a tým stimulovať hospodárske oživenie. Do 31. decembra 2010 sa prijali jednotlivé právne záväzky pre všetkých 59 projektov, ktorým bol v rámci EEPO udelený grant. Komisia konkrétne prijala 44 rozhodnutí o udelení grantu projektom v oblasti plynárenských a elektrických sietí a podpísala šesť dohôd o grante s príjemcami v oblasti zachytávania a ukladania oxidu uhličitého (CCS) a deväť dohôd o veternej energii na mori (OWE). Spolu ide o záväzky v hodnote 3 833 miliónov EUR, čo predstavuje 96,3 % celkového rozpočtu EEPO. Toto je vzhľadom na veľkosť programu a krátku lehotu veľmi dobrý výsledok. [pic] Pokrok v implementácii je takisto viditeľný na úrovni platieb, ktorá dosahuje vrchol. Ku koncu roka 2010 sa príjemcom vyplatilo 700 miliónov EUR, z čoho 361 miliónov EUR na projekty infraštruktúry plynárenských a elektrických sietí, 146 miliónov EUR na projekty OWE a 193 miliónov EUR na projekty CCS. V prvých mesiacoch roku 2011 sa pri väčšine projektov očakáva predloženie výkazov výdavkov, čím sa vo veľkej miere spustí úhrada výdavkov vzniknutých v roku 2010. V ďalších odsekoch sa uvádza podrobný prehľad realizácie programu pre každé odvetvie. 2. Infraštruktúra v plynárenstve a elektroenergetike Realizácia programu v časti elektroenergetická a plynárenská infraštruktúra v roku 2010 bola veľmi uspokojivá. V priebehu roka boli dokončené tri infraštruktúrne projekty . Potrubie spájajúce Maďarsko s Rumunskom, ktoré bolo uvedené do užívania 14. októbra, predstavuje prvé vysokotlakové plynovodné prepojenie medzi týmito dvoma krajinami. Prvý zo štyroch projektov spätného toku plynu v Rakúsku (zariadenie v Baumgartene), ktoré umožnia prepravu plynu z Nemecka do krajín susediacich s Rakúskom, bol uvedený do prevádzky 24. októbra. Prepojenie medzi Maďarskom a Chorvátskom, ktoré je prvým priamym prepojovacím vedením medzi Chorvátskom a európskou plynovodnou sieťou s kapacitou 6 miliárd metrov kubických ročne (bcm/r), bolo otvorené 23. decembra. V priebehu roka 2011 bude tesne pred dokončením alebo dokončených šesť ďalších projektov: - zdvojenie kapacity plynovodu v Belgicku prepojeného s Nemeckom a Spojeným kráľovstvom o 10 bcm/r, - zlepšenie interoperability medzi rakúskymi a maďarskými elektrizačnými sústavami cez prepojovacie vedenie Wien-Györ s najmodernejším optickým 400 kV prepojením, - ukončenie prác na mieste českého centrálneho zásobníka plynu na česko-poľskej hranici, ktorými sa zvýši kapacita zásobníka o 15 %, - projekt spätného toku plynu v Poľsku, ktorým sa skvalitní cezhraničné prepojenie medzi Poľskom a Nemeckom, ako aj modernizácia a obnova niekoľkých úsekov poľskej plynárenskej prenosovej sústavy, - príprava cezhraničných elektrických prepojovacích vedení medzi Portugalskom a Španielskom a - jeden z dvoch projektov spätného toku plynu na Slovensku, ktorým sa zabezpečí obojsmerný tok plynu medzi Slovenskom a Českou republikou a tiež medzi Slovenskom a Rakúskom. Zo 44 projektov momentálne prebiehajú stavebné práce na 17 plynárenských a 5 elektroenergetických projektoch, t. j. napríklad: - terminál LNG Świnoujście v Poľsku, - elektrické prepojovacie vedenie Halle/Saale-Schweinfurt v Nemecku, - akcia v Španielsku na podporu projektu plynovodného prepojovacieho vedenia medzi Španielskom a Francúzskom cez západné Pyreneje, - oba projekty spätného toku v Portugalsku a medzi Lotyšskom a Litvou sa takisto nachádzajú v pokročilej fáze výstavby. Počas roku 2010 sa 35 projektov dostalo do fázy vypísania verejnej súťaže na položky s dlhou dobou dodávky a ich objednania (29 v plynárenskom odvetví a 6 v odvetví elektroenergetiky), napríklad: - projekty elektrických prepojovacích vedení Nordbalt 1 a 2, ako aj Estlink, - elektrické prepojovacie vedenia spájajúce Írsko a Spojené kráľovstvo, Sicíliu s talianskou pevninou, Sicíliu s Maltou, ako aj rozvoj elektrizačnej sústavy na Malte, - plynovodné prepojovacie vedenie medzi Rumunskom a Bulharskom, - projekt elektrického prepojovacieho vedenia medzi Francúzskom a Španielskom, - niekoľko projektov spätného toku plynu na Slovensku, v Českej republike, Rakúsku a Maďarsku, ako aj podobné projekty spätného toku medzi Poľskom a Nemeckom, ako aj medzi Poľskom a Českou republikou. Niektoré projekty meškajú, čo je zapríčinené nedostatočne pevnými zmluvami s dodávateľmi plynu alebo zložitými a časovo náročnými schvaľovacími postupmi, najmä: - tri projekty, ktoré majú prispieť k dosiahnutiu cieľov južného plynovodného koridoru, t. j. „Nabucco“, „ITGI-Poseidon“ a jeho úsek medzi Gréckom a Bulharskom „IGB“, - projekt Galsi, ktorým sa bude dodávať zemný plyn z Alžírska cez Sardíniu do talianskej sústavy a prípadne na Korziku, - projekt plynovodného prepojovacieho vedenia medzi Francúzskom a Belgickom, na ktorom belgická strana dosiahla pokrok (projekt je však vo Francúzsku stále zastavený), - práce na termináli LNG na Cypre. [pic] Modernizácia plynovodnej prenosovej sústavy v Slovinsku medzi slovinsko-rakúskou hranicou a Ľubľanou Program poskytol jedinečnú príležitosť podporiť strategické investičné projekty EÚ, a to najmä v období, keď čisto obchodné uvažovanie spojené s hospodárskou a finančnou krízou obmedzovalo nové investície. EEPO pozdvihlo plynárenskú infraštruktúru na skutočne európsku úroveň, čím sa umožnilo rýchlejšie, účinnejšie uplatňovanie tretieho balíka pre vnútorný trh a nového nariadenia o bezpečnosti dodávok plynu, ktoré nadobudlo účinnosť 2. decembra 2010. Program prispel k zlepšeniu spôsobu fungovania vnútorného trhu s plynom zabezpečením prepojenia medzi západnými a východnými časťami EÚ, v okrajových členských štátoch a v strednej a východnej Európe, ako aj postupným dokončovaním siete obojstranných plynovodov a zmenšením medzier medzi „energetickými ostrovmi“. Po ukončení projektov by mal byť dosah plynovej krízy podobnej tej z januára 2009 oveľa menší. Týmito projektmi navyše Európska únia vyslala jednoznačný signál pre dodávateľov energie mimo Európskej únie, ako je Turkménsko, Azerbajdžan a Irak v prípade južného koridoru, ako aj Alžírsko v prípade koridoru v oblasti Stredozemného mora, o svojom záujme o diverzifikáciu trás dodávok energie. Podporené projekty v elektroenergetike dávajú silný podnet na dobudovanie vnútorného trhu s úplnou účasťou všetkých častí Európskej únie a veľké zlepšenia bezpečnosti dodávky v dotknutých krajinách a regiónoch. Tento program odstráni problematické miesta a integruje „energetické ostrovy“, ako sú pobaltské štáty, Pyrenejský polostrov, Írsko, Sicília a Malta. Niekoľko nových prepojovacích vedení je takisto veľmi dôležitých pre integráciu zdrojov obnoviteľnej energie do elektroenergetického systému. EEPO sa teda podarilo urýchliť realizáciu projektov financovaním konkrétnych akcií, ako sú technické, inžinierske a environmentálne štúdie, obstarávanie položiek s dlhou dobou dodávky (potrubia, káble, meničové stanice, transformátory atď.) a stavebné práce. Vďaka tomuto programu boli realizátori projektov schopní jednoduchšie zabezpečiť dodatočné finančné prostriedky od finančných inštitúcií. Rokovania o pôžičke prebiehajú, alebo sa ukončili v prípade 15 projektov. Podpora v rámci EEPO navyše pomohla veľkému počtu projektov, ktoré čelili vážnym problémom so schvaľovaním z environmentálnych dôvodov, aby ich jednotlivé vnútroštátne orgány zaradili medzi priority. 3. Veterná energia na mori (OWE) Projekty podporované v rámci EEPO sa týkajú kľúčových problémov a priorít určených v oznámení Komisie o veternej energii na mori[5], v priemyselnej iniciatíve v oblasti veternej energie v rámci strategického plánu energetických technológií a v balíku v oblasti energetickej infraštruktúry. Technológie demonštrované a zavádzané vo veľkom rozsahu – inovačné základové štruktúry, veterné turbíny na mori s výkonom niekoľko sto megawattov, technológia integrácie modulárnych sústav atď. – sú nevyhnutné na dosiahnutie ambicióznych cieľov EÚ v oblasti prenikania veternej energie získanej na mori na trh do roku 2020 a neskôr. Vďaka podpore z EÚ je zaistená inštalácia prvých veľkých (400 MW) veterných fariem na mori ďaleko od pobrežia (viac ako 100 km) a v hĺbke viac ako 40 metrov. Priamym dôsledkom grantov pre sektor veternej energie na mori v rámci EEPO bude nárast podielu bezuhlíkovej výrobnej kapacity elektriny o zhruba 1500 MW. Tieto výrobné kapacity budú zohrávať rozhodujúcu úlohu pri dosahovaní záväzných cieľov členských štátov EÚ v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov do roku 2020. Granty sú takisto základným pilierom pri podnikaní prvých krokov v oblasti výstavby európskej elektrizačnej sústavy na mori a prispejú tak k zvýšeniu kapacity obchodovania s elektrinou na vnútornom trhu. Najväčší pokrok sa urobil v časti programu týkajúcej sa „ turbín a konštrukcií na mori “ (projekty v nemeckej a belgickej časti Severného mora): zrealizovali sa projektové štúdie a pôdne prieskumy, uzatvorili sa zmluvy s hlavnými dodávateľmi, vydali sa oznámenia o pokračovaní projektu a riadnym spôsobom sa pripravil postup inštalačných prác. Niekoľko projektov sa už nachádza v etape konštrukcie a inštalácie a elektrina vyrobená v infraštruktúre na veternú energiu na mori spolufinancovanej EEPO sa do nemeckej distribučnej a prenosovej sústavy dostala po prvýkrát na jeseň 2010. Rýchly pokrok týchto projektov viedol k výraznému vytváraniu obchodných príležitostí a pracovných miest v spoločnostiach vyrábajúcich veterné turbíny a oceľové základy na použitie na mori, najmä v regióne miest Bremerhaven a Cuxhaven v severnom Nemecku. Ďalším projektom veľkého významu pre európsky priemysel je skúšobné stredisko pre veterné turbíny a konštrukcie na mori, ktorého sídlo bude v Aberdeene. Výrazný pokrok sa dosiahol v otázkach súhlasu so zavedením právneho a komerčného subjektu na účely riadenia skúšobných zariadení. [pic] Turbíny s výkonom niekoľko sto megawattov a základové konštrukcie na mori financované z EEPO, ktoré sa nachádzajú v lokalite Bard I v nemeckej časti Severného mora. Pokrok sa dosiahol aj v činnostiach týkajúcich sa konštrukčného riešenia, plánovania a uzatvárania zmlúv v oblasti „ integrácie sústavy veterných turbín s viacerými konektormi“ [Kriegers Flak, Cobra Cable a uzla káblov vysokého napätia s jednosmerným prúdom (HVDC) v Škótsku]. Tieto projekty si často vyžadujú koordináciu medzi orgánmi z niekoľkých členských štátov a/alebo podliehajú prísne regulovanému systému spolufinancovania. Pri týchto projektoch bolo tiež dôležité zabezpečiť, aby sa použili inovačné HVDC technológie. S cieľom maximalizovať synergie medzi týmito projektmi a ich podiel na rozvoji elektrizačnej sústavy na mori Komisia usporiada v roku 2011 seminár za účasti realizátorov projektov. V roku 2011 sa bude ďalej pokračovať alebo sa začne s prácami na všetkých projektoch v rámci EEPO, ktoré tvoria súčasť programu týkajúcu sa „ turbín a konštrukcií na mori“. V projektoch integrácie prenosovej sústavy veterných turbín sa vymedzia optimálne trasy a technické špecifikácie prepojovacích modulov, bude sa pokračovať v postupoch ich schvaľovania a finalizácie zmlúv s dodávateľmi zariadení. Je potrebné zdôrazniť, že včasné splnenie všetkých strednodobých cieľov v projektoch EEPO vo veľkej miere závisí od rýchleho pokroku v schvaľovacích postupoch. Ďalšie podmienky sú takisto rozhodujúce, ako napríklad uistenie, že veterné farmy na mori sa prepoja s distribučnou a prenosovou sústavou, ale aj možnosť v plnej miere využiť vhodný časový priestor (jar a leto) na inštalačné práce na mori. Očakáva sa, že príjemcovia do konca roku 2011 vyčerpajú asi polovicu z rozpočtu EEPO určeného na OWE (výška rozpočtu 565 miliónov EUR). 4. Zachytávanie a ukladanie oxidu uhličitého (CCS) EEPO predstavuje kľúčový nástroj na splnenie cieľa EÚ, ktorým je dosiahnuť do roku 2020 komerčnú životaschopnosť technológie CCS. Priamo podporuje šesť z dvanástich projektov CCS, ktoré by v súlade s výzvou Rady EÚ mali byť sprevádzkované do roku 2015. Program, ktorý je v súlade s európskou priemyselnou iniciatívou o CCS vypracovanou v rámci plánu SET, demonštruje všetky tri technológie zachytávania (po spaľovaní, pred spaľovaním, kyslíkové spaľovanie), ako aj rôzne koncepcie ukladania (vyčerpané uhľovodíkové polia a soľné vodonosné vrstvy). Z prvého preskúmania, ktoré uskutočnili útvary Komisie spolu so zástupcami vnútroštátnych orgánov, vyplynul záver, že všetkých šesť projektov CCS pokračuje podľa časového plánu vrátane predprojektových inžinierskych a projektových štúdií (FEED) pre zariadenia na zachytávanie a prieskum úložiska CO2. Pri všetkých týchto projektoch sa ukončujú postupy podávania žiadostí o potrebné povolenia a súhlasy s demonštračným zariadením CCS v dotknutých členských štátoch. Projektom už boli udelené niektoré z povolení potrebných na výstavbu a prevádzku elektrárne a niektoré povolenia pre zariadenia na zachytávanie. Pokrok sa dosiahol aj pri vyhľadávaní potenciálnych úložísk pre projekty. Došlo však k omeškaniam, sčasti z dôvodu právnej neistoty o podrobnostiach nariadenia o ukladaní CO2, vyplývajúcej z prebiehajúcej transpozície smernice o CCS[6] do vnútroštátnych právnych predpisov. Členské štáty musia do 25. júna 2011 transponovať smernicu o CCS do vnútroštátnych právnych predpisov. Žiadny členský štát smernicu netransponoval do decembra 2010, a na príslušné orgány členských štátov teda zatiaľ neboli podané žiadosti o povolenie trvalého uloženia CO2. Ako vyplýva z nariadenia o EEPO, znalosti získané počas realizácie všetkých projektov sa vymieňajú v rámci projektovej siete CCS (http://www.ccsnetwork.eu). Komisia túto sieť navrhla v roku 2008 s cieľom urýchliť rozvoj v oblasti CCS koordinovaním priekopníckych projektov, umožnením výmeny informácií medzi nimi a zviditeľnením koncepcie CCS. V roku 2010 projektová sieť zorganizovala tri stretnutia na výmenu poznatkov. Prvé takéto podujatie v roku 2011 sa konalo vo februári v Brindisi a zúčastnili sa ho aj zástupcovia z USA pod záštitou Rady pre energetiku EÚ – USA. Môže sa to považovať za prvý krok smerom ku globálnej výmene poznatkov. V lokalite Belchatow (Poľsko) sa dosiahol pokrok, pokiaľ ide o časť projektu týkajúcu sa ukladania ako aj zachytávania. Konečné rozhodnutie o výbere miesta úložiska sa prijme v polovici roka 2011. Po konečnom výbere lokality sa zrealizuje podrobné trasovanie potrubia a práce na získanie povolení. Pokiaľ ide o zachytávanie, práce na štúdii FEED pre zariadenie na zachytávanie oxidu uhličitého sa začali v novembri 2009 a vo februári 2011 boli takmer ukončené. S podpisom zmluvy s hlavným dodávateľom zariadení sa počíta na jar. V prípade projektu Jaenschwalde (Nemecko) sa začalo výberové konanie na deväť hlavných komponentov a predložené boli kvalifikované ponuky. Vo februári 2011 sa uskutočnili rokovania o zmluve o jednotke na rozklad vzduchu, ktorá predstavuje najväčší komponent v rámci projektu EEPO. Očakáva, sa že zmluva s dodávateľom sa čoskoro podpíše. Pokiaľ ide o prepravu a ukladanie, hlavný plán prevádzky pre Birkholz bol schválený v januári 2011. V prípade demonštračného projektu (ROAD) v Rotterdame (Holandsko) bola na zariadenie na zachytávanie CO2 vyhlásená verejná súťaž, pričom v tejto súvislosti sa realizovalo šesť predbežných štúdií a dve štúdie FEED. Zároveň sa stanovil technický plán prepravy a uloženia, ukončili sa štúdie o trasovaní potrubí a uskutočnila sa geologická terénna štúdia. Oznámenie o začatí posudzovania vplyvov projektu ROAD na životné prostredie bolo predložené v roku 2010 a v marci 2011 sa očakáva podanie žiadostí o povolenie. V Taliansku boli zadané práce na pilotnom zariadení a experimentálna etapa sa začala v júni 2010. Pre demonštračné zariadenie Porto Tolle boli vybratí štyria zmluvní dodávatelia na začatie štúdií FEED o zariadení na zachytávanie oxidu uhličitého. Verejné zákazky boli zadané v auguste 2010 a štúdie sa ukončia v apríli 2011. Štúdia na určenie vhodných štruktúr na uloženie CO2 v severnej časti Jadranského mora sa zrealizovala na základe podrobných súborov údajov (dvoj- a trojrozmerné seizmické údaje), ako aj na základe informácií z vrtu. Vybraná bola jedna soľná vodonosná vrstva umiestnená v severnej časti Jadranského mora, na ktorej sa vykonávajú kapacitné štúdie s cieľom vytvoriť si o tejto vrstve úplný obraz. [pic] Pilotné zariadenie CCS v Jaenschwalde (Nemecko) Hlavné výsledky dosiahnuté v technologickej oblasti zachytávania CO2 v lokalite Compostilla (Španielsko) sa týkali zariadenia na skúšanie kyslíkového spaľovania s výkonom 30 MW, ktoré sa uvedie do prevádzky koncom tohto roka. Významné míľniky dosiahnuté v oblasti ukladania CO2 boli štrukturálna analýza a strategické štúdie s cieľom posúdiť lokalitu a charakterizovať zásobníky. Na určenie vlastností podzemného úložiska CO2 sa zrealizoval trojrozmerný seizmický prieskum a získali sa údaje z magneticko-telúrového prieskumu. V lokalite Hatfield (Spojené kráľovstvo) sa ukončila štúdia FEED týkajúca sa zachytávania a výrazný pokrok sa dosiahol aj v otázke určenia vlastností úložiska. V decembri 2010 sa však materská spoločnosť (Powerfuel plc) koordinátora projektu (Powerfuel Power Ltd) dostala do nútenej správy. To ovplyvnilo finančný plán a práce na časti projektu týkajúcej sa zachytávania sa zastavili. Veritelia následne požiadali o zastavenie projektu, kým sa nenájde nový investor. V marci 2011 sa určil uprednostňovaný uchádzač. V zásade by sa mohlo po ukončení procesu v projekte pokračovať za predpokladu, že nový investor by mal dostatočné finančné a technické kapacity. 5. Monitoring a riadenie rizika S projektmi infraštruktúry veľkého rozsahu ako tie, ktoré financuje EEPO, sú spojené značné technologické, finančné a administratívne riziká. Na zvládnutie rizík a pozorné monitorovanie dosiahnutého pokroku v projektoch Komisia ustanovila súbor postupov. Európska komisia pravidelne monitoruje realizáciu projektov vo veľmi skorom štádiu, a to návštevami na mieste prác spolu so zástupcami vnútroštátnych orgánov. Komisia okrem toho organizuje pravidelné kontrolné stretnutia jednotlivo s každým realizátorom projektu. Príjemcovia takisto pravidelne predkladajú Komisii a vnútroštátnym orgánom technické správy. Z každého projektu EEPO sa aspoň raz ročne musí poskytnúť predbežná technická správa s výkazom nákladov (vrátane osvedčenia o audite). Komisia takisto využíva podporu nezávislých odborníkov zmluvne dohodnutých na realizáciu kontrolných úloh (návštevy, stretnutia, kontroly predbežných správ atď.). V druhej polovici roka 2010 sa uskutočnil interný audit etapy výberového konania a uzatvárania zmlúv v rámci EEPO. Audítori vyslovili spokojnosť, ale upozornili, že existuje priestor pre zlepšenie, pokiaľ ide o viditeľnosť finančnej podpory Komisie a riadenia rizík. Dotknuté útvary sa zaoberali týmito otázkami a na ich vyriešenie vypracovali akčný plán. 6. Nový finančný nástroj pre energetickú účinnosť a obnoviteľné zdroje energie Vo vyhlásení pripojenom k nariadeniu o EEPO sa Komisia zaviazala, že financie EEPO, ktoré nebolo možné účelovo vyhradiť do 31. decembra 2010, by sa prerozdelili na projekty financovania v oblasti energetickej účinnosti a obnoviteľných zdrojov energie. Zistilo sa, že ku koncu roka 2010 nebolo možné účelovo vyhradiť asi 146 miliónov EUR, t. j. 3,7 % z rozpočtu EEPO. S cieľom splniť svoj záväzok Komisia už 31. mája 2010 navrhla zmenu a doplnenie nariadenia o EEPO. Na základe tohto návrhu bolo 15. decembra 2010 prijaté nariadenie (EÚ) č. 1233/2010, ktorým sa zabezpečuje vytvorenie finančného nástroja na podporu iniciatív v oblasti energetickej účinnosti a obnoviteľných zdrojov energie. Táto iniciatíva je v súlade so stratégiou pre udržateľný rast a pracovné príležitosti s názvom Európa 2020, ako aj s nedávno prijatým plánom energetickej účinnosti na rok 2011[7] a dopĺňa ostatné programy a nástroje EÚ, ako sú štrukturálny a kohézny fond, program Inteligentná energia – Európa a rámový program pre výskum, technický rozvoj a demonštračné činnosti. Podpora energetickej účinnosti a obnoviteľných zdrojov energie by prispela k ekologickému rastu, tvorbe konkurencieschopného a udržateľného hospodárstva, ako aj k boju so zmenou klímy. Tento nový nástroj bude mať podobu investičného fondu, ktorého prvotnými akcionármi budú EÚ a EIB s podporou v oblasti technickej pomoci, ako aj podobu opatrení na zvyšovanie informovanosti zameraných na miestne, regionálne a vnútroštátne orgány s cieľom podporiť optimálne využívanie štrukturálnych a kohéznych fondov v prospech udržateľného využitia energie, najmä v oblasti zlepšenia využívania obnoviteľnej energie v obytných budovách aj v ďalších druhoch budov. EÚ na tento nástroj poskytne 146 miliónov EUR a EIB maximálne 75 miliónov EUR. Do fondu by mohli neskôr vstúpiť aj ďalšie finančné inštitúcie. Príjemcami z tohto nástroja budú miestne, regionálne a (v odôvodnených prípadoch) vnútroštátne verejné orgány, ako aj súkromné alebo verejné subjekty konajúce v mene verejných orgánov. V rámci tohto nástroja sa budú poskytovať pôžičky, záruky a kapitál spolu s technickou pomocou [na základe Európskeho nástroja miestnej pomoci v oblasti energie (ELENA)]. Týmto nástrojom sa bude investovať do projektov na úsporu energie, energetickej účinnosti a obnoviteľnej energie, najmä v mestskom prostredí, ktoré budú mať merateľný a výrazný vplyv na oživenie hospodárstva v Európskej únii, na zvýšenie energetickej bezpečnosti, ako aj na zníženie emisií skleníkových plynov. Medzi ne by mohli patriť: opatrenia na úsporu energie/energetickej účinnosti vo verejných a súkromných budovách, investície do účinných systémov kombinovanej výroby tepla a elektrickej energie vrátane mikrokogenerácie, ako aj sietí diaľkového vykurovania/chladenia, decentralizované obnoviteľné zdroje energie vrátane mikrogenerácie energie, ekologická mestská doprava, modernizácia infraštruktúry ako verejné osvetlenie a inteligentné siete, ako aj technológie energetickej účinnosti a obnoviteľnej energie s inovačným a ekonomickým potenciálom. Komisia v súčasnosti rokuje o dohode, ktorou by na EIB delegovala úlohy zriadenia a riadenia tohto nového nástroja. Dohoda o delegovaní musí byť podpísaná najneskôr 31. marca 2011. Očakáva sa, že tento nástroj sa uvedie do prevádzky v druhom štvrťroku 2011. 7. Závery Po etape spustenia, ktorú podrobne opísala prvá implementačná správa z apríla 2010, EEPO sa dostal do etapy realizácie. Ako vyplýva z predchádzajúcich odsekov, pokrok sa dosiahol vo všetkých troch sektoroch, ktoré program podporuje. Väčšina projektov sa nachádza v etape výstavby alebo prípravy a ďalšie sú už ukončené. EEPO zrýchľuje realizáciu projektov financovaním konkrétnych akcií, ako sú technické, inžinierske a environmentálne štúdie, obstarávanie položiek s dlhou dobou dodávky a stavebné práce. Realizátori projektov boli vďaka tomuto programu schopní jednoduchšie získať od finančných inštitúcií dodatočné finančné prostriedky. Ako sa uvádza v prvej implementačnej správe, zložité a zdĺhavé postupy získavania stavebných povolení by mohli byť rizikom pre včasnú implementáciu projektov. Aj napriek tomu poskytuje EEPO výhody, pretože sa ním pomohlo veľkému počtu projektov, pri ktorých vnútroštátne orgány oneskorene určili priority. V čase prijatia prvej správy nebola známa presná suma možných účelovo neviazaných finančných prostriedkov. Útvary Komisie potom v súlade s nariadením o EEPO posúdili rôzne možnosti prerozdelenia nevyčerpaných finančných prostriedkov. Výsledkom boli nakoniec zmeny a doplnenia nariadenia o EEPO z decembra 2010, ktorými sa zabezpečilo prerozdelenie nevyčerpaných financií na finančný nástroj podporujúci udržateľné energetické projekty. [1] Nariadenie (ES) č. 663/2009, ktorým sa ustanovuje program na podporu oživenia hospodárstva udelením finančnej pomoci Spoločenstva na projekty v oblasti energetiky. [2] KOM(2010) 191 z 27.4.2010. [3] Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1233/2010 z 15. decembra 2010, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 663/2009, ktorým sa ustanovuje program na podporu oživenia hospodárstva udelením finančnej pomoci Spoločenstva na projekty v oblasti energetiky. [4] KOM(2010) 677 z 17. 11. 2010. [5] KOM(2008) 768. [6] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/31/ES o geologickom ukladaní oxidu uhličitého. Ú. v. EÚ L 140, 5. júna 2009. [7] KOM(2011) 109 z 8.3.2011.