SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o používaní ustanovení o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa určitých poplatkov, odvodov, daní a ďalších opatrení v období 2009 – 2010 /* COM/2012/058 final */





SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o používaní ustanovení o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa určitých poplatkov, odvodov, daní a ďalších opatrení v období 2009 – 2010 1. Úvod Členské štáty ES si v súlade so smernicou 2008/55/ES z 26. mája 2008[1] navzájom poskytujú pomoc pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa určitých poplatkov, odvodov, daní a ďalších opatrení. Od Komisie sa na základe tejto smernice vyžaduje, aby pripravila pravidelnú správu o používaní dojednaní o vzájomnej pomoci. Táto správa sa týka pomoci pri vymáhaní pohľadávok poskytnutej v rokoch 2009 – 2010[2]. Zaoberá sa takisto súčasnými zmenami a iniciatívami v tejto oblasti. 2. Analýza využívania opatrení vzájomnej pomoci v rokoch 2009 – 2010 Účinný výber a vymáhanie daní je základným kameňom efektívneho a spravodlivého daňového systému. Predovšetkým v čase, keď všetky členské štáty čelia rozpočtovým problémom, orgány sa musia usilovať o zlepšenie výberu a vymáhania daní. V tejto súvislosti predstavuje vzájomná pomoc medzi daňovými orgánmi rôznych členských štátov pri vymáhaní dôležitý nástroj, ktorý pomáha pri ochrane finančných záujmov členských štátov a Európskej únie ako celku. Potvrdilo sa to narastajúcim používaním legislatívneho rámca EÚ pre pomoc pri vymáhaní daní. 2.1. Narastajúce využívanie žiadostí o vzájomnú pomoc v EÚ Štatistické údaje poskytnuté členskými štátmi svedčia o zvýšenom počte žiadostí o pomoc na základe právnych predpisov EÚ (prvý stĺpec v ďalej uvedenom grafe). Zároveň je zrejmé, že členské štáty EÚ využívajú legislatívny rámec EÚ v oveľa väčšej miere než akúkoľvek inú dohodu či dojednanie o vzájomnej pomoci. Využívanie iných dojednaní o vzájomnej pomoci medzi členskými štátmi (druhý stĺpec v ďalej uvedenom grafe) malo v období 2005 – 2010 klesajúci trend. (Dostupné sú len údaje o využívaní iných dojednaní o vzájomnej pomoci v období 2005 až 2010)[3]. 2.1.1. Vývoj žiadostí o informácie 2.1.2. Vývoj žiadostí o oznámenie 2.1.3. Vývoj žiadostí o vymáhanie pohľadávok 2.1.4. Povaha pohľadávok, v súvislosti s ktorými sa žiadalo o pomoc pri ich vymáhaní Povaha pohľadávok (podľa percentuálneho podielu celkového množstva všetkých pohľadávok) je graficky znázornená takto[4]: – žiadosti týkajúce sa ciel (a iných súm podľa článku 2 písm. a) až d) smernice 2008/55/ES) predstavujú malú časť všetkých žiadostí (5 % v roku 2009 a 9 % v roku 2010); – žiadosti súvisiace s pohľadávkami týkajúcimi sa DPH (podľa článku 2 písm. e) smernice 2008/55/ES) už nepredstavujú najväčšiu časť žiadostí o vymáhanie pohľadávok. Ich podiel napriek tomu zostáva významný (41 % v roku 2009 a 26 % v roku 2010); – žiadosti týkajúce sa spotrebných daní (podľa článku 2 písm. f) smernice 2008/55/ES) takisto predstavujú kolísavú časť všetkých žiadostí (7 % v roku 2009 a 21 % v roku 2010); – žiadosti týkajúce sa daní z príjmu a kapitálu (podľa článku 2 písm. g) smernice 2008/55/ES) predstavujú hlavnú časť žiadostí (47 % v roku 2009 a 44 % v roku 2010). 2.2. Narastajúce vymožené sumy 2.2.1. Celkový vývoj súm, v súvislosti s ktorými sa žiadalo o pomoc pri ich vymáhaní Sumy, v súvislosti s ktorými sa v rokoch 2009 a 2010 žiadalo o pomoc pri ich vymáhaní, sa v porovnaní s predchádzajúcimi rokmi značne znížili (2003 = 100 %). Tento vývoj je v súlade s dočasným poklesom počtu žiadostí o vymáhanie v roku 2009; ale je v rozpore so zvýšeným počtom žiadostí o vymáhanie v roku 2010. 2.2.2. Celkový vývoj vymožených súm Vo vývoji skutočne vymožených súm sa dá zaznamenať vzrastajúca tendencia. V porovnaní so sumami vymoženými v roku 2003 (100 %) narástli vymožené sumy na takmer 840 % v roku 2009 a na takmer 880 % v roku 2010[5]. 2.2.3. Prehľad vymožených súm určených iným členským štátom podľa rokov, na ktoré sa vzťahujú príslušné žiadosti Trvá istý čas, kým sa prijmú opatrenia na vymáhanie pohľadávok a kým sa dosiahne ich účinok. Napríklad vrátené sumy vymožené dožiadaným členským štátom v roku 2008 sa budú len čiastočne týkať žiadostí prijatých v roku 2008; budú sa totiž týkať aj žiadostí prijatých v predchádzajúcich rokoch. Pokiaľ ide o sumy skutočne vymožené v rokoch 2005 – 2010, na tomto grafe je znázornené, ktorých rokov sa príslušné žiadosti týkajú. Z týchto štatistických údajov vyplýva, že okolo 90 % súm vymožených v uvedených rokoch sa týka žiadostí podaných v tom istom roku (v grafe to znázorňuje znamienko „=“) alebo v troch predchádzajúcich kalendárnych rokoch (v grafe sa to uvádza pomocou „-1“ až „-3“). 2.2.4. Celková miera vymoženia Zo štatistických údajov vyplýva, že v období 2009 – 2010 vymožené sumy naďalej výrazne rástli, pričom sumy, v súvislosti s ktorými sa žiadalo o pomoc pri ich vymáhaní, sa znižujú. Z uvedeného nemožno vyvodiť záver, že celková miera vymoženia sa výrazne zvýšila v porovnaní so situáciou opísanou v predchádzajúcej správe (v ktorej sa zistilo, že celková miera vymoženia v prípade žiadostí o vymáhanie medzi členskými štátmi EÚ sa dá očakávať vo výške okolo 5 %). Skutočne treba zohľadniť, že účinky opatrení na vymáhanie vykonané v rámci vybavovania žiadosti prijatej v určitom roku sa v rovnakom roku neprejavia úplne (pozri bod 2.2.3). Vyššie sumy vymožené v rokoch 2009 a 2010 sa vo veľkej miere týkajú žiadostí, ktoré boli zaslané v období 2006 – 2008, keď sa takisto žiadalo o pomoc pri vymáhaní vyšších súm. Zníženie súm, v súvislosti s ktorými sa žiadalo o pomoc pri ich vymáhaní v období 2009 –2010, môže v budúcich rokoch jednako viesť k nárastu miery vymoženia v prípade týchto žiadostí. Možno očakávať, že táto miera bude dokonca vyššia než miera vymoženia vo výške 6 %, ktorá sa doposiaľ dosiahla pri žiadostiach o vymáhanie prijatých v roku 2004[6]. Ďalšie zlepšovanie celkovej miery vymoženia má napriek tomu naďalej svoj význam. 3. Posilňovanie vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok Komisia vo svojej predchádzajúcej správe (dokument KOM(2009) 451 zo 4.9.2009) zdôraznila, že je potrebné osobitné úsilie na zvýšenie efektívnosti pomoci pri vymáhaní a na posilnenie: – možností, ktoré pri pomoci pri vymáhaní poskytujú právne predpisy EÚ a – nástrojov na vymáhanie, ktoré majú daňové orgány k dispozícii v rámci svojich vnútroštátnych právnych predpisov. 3.1. Nové právne predpisy EÚ Dňa 16. marca 2010 prijala Rada smernicu 2010/24/EÚ o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok vyplývajúcich z daní, poplatkov a ďalších opatrení[7]. Členské štáty musia túto novú smernicu uplatňovať od 1. januára 2012. Vykonávacie ustanovenia Komisie, ktoré získali jednomyseľnú podporu Výboru pre vymáhanie pohľadávok na jeho zasadnutí v dňoch 3. a 4. októbra 2011, budú prijaté koncom roka 2011. Táto nová smernica je míľnikom na ceste k efektívnejšej pomoci pri vymáhaní pohľadávok. Hlavné zlepšenia sa týkajú: – zavedenia jednotného exekučného titulu v dožiadanom členskom štáte a jednotného formulára na oznamovanie Prijatie týchto jednotných dokumentov umožňuje odstrániť súčasné problémy a náklady na preklad a uznanie cudzích exekučných titulov. Prvý pokus o riešenie týchto problémov sa udial v roku 2001 prijatím smernice Rady 2001/44/ES[8]. Už v tom období nápad spočíval v umožnení efektívnejšieho a účinnejšieho vymáhania pohľadávok ustanovením, že exekučný titul na pohľadávky by sa mal v zásade považovať za titul dožiadaného členského štátu. Tento prístup bol v súlade s cieľmi v občianskych, obchodných a trestných záležitostiach, ktoré stanovila vo svojich usmerneniach Európska rada na svojom zasadnutí v Tampere 15. a 16. októbra 1999, ktorá vyhlásila, že posilnené vzájomné uznávanie súdnych rozhodnutí a rozsudkov uľahčí spoluprácu medzi orgánmi a prispeje k právnej istote v Európskej únii[9]. V tom čase sa však ukázalo, že táto zásada sa ešte nedá úplne uplatňovať a v smernici 2001/44/ES sa stále ustanovovalo, že podľa potreby a v súlade s ustanoveniami platnými v dožiadanom členskom štáte sa môže exekučný titul akceptovať a uznať ako titul oprávňujúci vymáhanie na území dožiadaného členského štátu alebo sa ním môže doplniť či nahradiť. Podľa novej smernice prijatím jednotného dokumentu, ktorý sa má používať na exekučné opatrenia v dožiadanom členskom štáte, ako aj prijatím jednotného štandardného formulára na oznamovanie nástrojov a rozhodnutí týkajúcich sa pohľadávky, by sa mali vyriešiť problémy uznávania a prekladu dokumentov pochádzajúcich z iného členského štátu. Zvýši sa tým efektívnosť vzájomnej pomoci pri vymáhaní; – rozšírenia rozsahu pôsobnosti Rozšírením rozsahu pôsobnosti na všetky dane a odvody vyberané v členských štátoch sa výrazne zjednoduší práca daňových orgánov: v súčasnosti sa dá na všetky žiadosti o vymáhanie daní uplatniť rovnaký súbor pravidiel. Daňovým orgánom to umožní vyhnúť sa ťažkostiam, ktoré vznikajú v dôsledku uplatňovania viacerých dohôd a dojednaní poskytujúcich rôzne možnosti, podmienky, spôsoby a metódy komunikácie. Toto rozšírenie je takisto logické, keďže konkurencieschopnosť a daňovú neutralitu vnútorného trhu ovplyvňuje nielen neplatenie daní, ktoré v súčasnosti patria do rozsahu pôsobnosti smernice 2008/55/ES. Narušenie podmienok vnútorného trhu, ako aj ohrozenie finančných záujmov Spoločenstva a členských štátov môže byť takisto dôsledkom podvodov týkajúcich sa iných daní; – posilnenia možností požadovať pomoc pri vymáhaní pohľadávok Podľa platných pravidiel dožadujúci orgán nesmie predložiť žiadosť o vymáhanie pohľadávky, pokiaľ neuplatnil príslušné postupy na vymáhanie, ktoré má k dispozícii vo vlastnom členskom štáte, a prijaté opatrenia nezabezpečia plné splatenie pohľadávky (článok 7 ods. 2 písm. b) smernice 2008/55/ES). Novou smernicou sa možnosti požadovania pomoci pri vymáhaní pohľadávok rozšírili. Hoci sa od dožadujúceho orgánu v zásade stále očakáva, že pred požiadaním o pomoc uplatní príslušné postupy na vymáhanie, ktoré má k dispozícii vo vlastnom členskom štáte, je stanovená výslovná výnimka pre situácie „ak by použitie takýchto postupov v dožadujúcom členskom štáte spôsobilo neprimerané ťažkosti“ (článok 11 ods. 2 písm. b) smernice 2010/24/EÚ. V tejto súvislosti je dôležité poznamenať, že Rada rozhodla použiť rovnaké znenie ako v článku 19 spoločného dohovoru Rady Európy a OECD o vzájomnej administratívnej pomoci v daňových záležitostiach. Z toho možno vyvodiť záver, že toto nové ustanovenie sa dá chápať rovnako, čo znamená, že o pomoc pri vymáhaní možno požiadať, ak sa dá pohľadávka vymôcť jednoduchšie v dožiadanom štáte[10]. Na základe novej smernice sa tak umožňuje zaslať žiadosť o vymáhanie pohľadávky v počiatočnej fáze. Zo skúseností skutočne vyplýva, že čím je pohľadávka staršia, tým je šanca vymôcť ju menšia. Možnosť zasielať žiadosť v počiatočnom štádiu je obzvlášť významná v situáciách, keď sa podvodní dlžníci pokúšajú premiestniť aktíva a uniknúť svojej platobnej povinnosti. Používaním nových štandardných elektronických formulárov žiadostí, zavedením nových jednotných dokumentov a umožnením automatického prekladu sa vybavovanie žiadostí o pomoc ďalej uľahčí. 3.2. Posilnenie systému výberu a vymáhania pohľadávok v členských štátoch Úspech pomoci pri vymáhaní pohľadávok závisí takisto od sily opatrení na vymáhanie pohľadávok na vnútroštátnej úrovni. Členské štáty neustále hľadajú účinnejšie postupy pri výbere a vymáhaní pohľadávok. Zlepšovanie týchto postupov je predovšetkým záležitosťou členských štátov. V súlade s odporúčaním Výboru pre vymáhanie pohľadávok však Komisia vytvorí projektovú skupinu, ktorá členským štátom pomôže vypracovaním najlepších postupov v tejto oblasti. 4. Závery a ďalšie iniciatívy Podľa štatistických údajov sa dojednania o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok v období 2009 – 2010 intenzívne využívali. Nárastom vymožených súm sa potvrdzuje užitočnosť tejto spolupráce medzi členskými štátmi. Uplatňovaním nových právnych predpisov EÚ od 1. januára 2012 by sa mala ďalej zlepšiť efektívnosť pomoci pri vymáhaní pohľadávok. Okrem toho musia členské štáty preskúmať, do akej miery možno zlepšiť ich právne predpisy, postupy a nástroje v oblasti výberu a vymáhania daní na vnútroštátnej úrovni. Komisia na tento účel vytvorí projektovú skupinu Fiscalis, ktorá vypracuje odporúčania týkajúce sa najlepších postupov v tejto oblasti. Komisia takisto poskytne členským štátom pomoc pri vyvíjaní dobrovoľnej a automatickej výmeny informácií na účely vymáhania pohľadávok. Komisia na základe skúseností členských štátov s novým legislatívnym rámcom takisto preskúma, či by sa mali prijať ďalšie iniciatívy EÚ na zlepšenie vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok, predovšetkým v súvislosti s preventívnymi opatreniami a platobnou neschopnosťou. [1] Ú. v. EÚ L 150, 10.6.2008, s. 28. [2] V prvej správe (dokument KOM(2006) 43, uverejnený 8.2.2006) sa uvádzal prehľad vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok poskytnutej v rokoch 2003 a 2004. V druhej správe (dokument KOM(2009) 451, uverejnený 4.9.2009) sa uvádzal prehľad vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok poskytnutej v rokoch 2005 – 2008. [3] Informácie podľa štatistických údajov oznámených dožiadanými členskými štátmi. [4] Štatistické údaje založené na priemernom počte prijatých a odoslaných žiadostí. Za rok 2005 boli tieto štatistické údaje založené na údajoch vykázaných 17 členskými štátmi; za rok 2006 na údajoch vykázaných 20 členskými štátmi; za rok 2007 na údajoch vykázaných 24 členskými štátmi; za rok 2008 na údajoch vykázaných 25 členskými štátmi; za rok 2009 a 2010 na údajoch vykázaných 26 členskými štátmi. Žiadosti súvisiace s daňami z poistného (podľa článku 2 písm. h) smernice 2008/55/ES) predstavujú tak malú časť zo všetkých žiadostí, že do tejto tabuľky neboli zaradené. [5] Štatistické údaje vykázané dožiadanými členskými štátmi ako vymožené sumy na žiadosť iných členských štátov. [6] Rovnako treba mať na pamäti, že celkový súčet súm uvádzaných v žiadostiach o vymáhanie nemusí nevyhnutne zodpovedať skutočne splatným sumám; napríklad na rovnakú pohľadávku sa môžu vzťahovať viaceré žiadosti určené rôznym členským štátom; alebo sa žiadosti môžu v neskoršom štádiu stiahnuť, pretože pohľadávky boli dobrovoľne uhradené alebo sa podarilo preukázať ich neopodstatnenosť. Dostupné štatistické údaje v súčasnosti neumožňujú zohľadniť všetky takéto situácie. [7] Ú. v. EÚ L 84, 31.3.2010, s. 1. [8] Smernica Rady 2001/44/ES z 15. júna 2001, Ú. v. ES L 175, 28.6.2001, s. 17. [9] Pozri návrh programu opatrení na vykonávanie zásady vzájomného uznávania rozhodnutí v občianskych a obchodných záležitostiach, ktorý prijala Rada (Ú. v. ES C 12, 15.1.2001, s. 1) a program opatrení na vykonanie zásady vzájomného uznávania rozhodnutí v trestných záležitostiach, ktorý prijala Rada (Ú. v. ES C 12, 15.1.2001, s. 10). [10] Pozri dôvodovú správu k Spoločnému dohovoru Rady Európy a OECD o vzájomnej pomoci v daňových záležitostiach, bod 204: „(...) Napríklad (...) v prípade pomoci pri vymáhaní pohľadávok by mohli byť v dožadujúcom štáte niektoré aktíva zhabané len prostredníctvom zdĺhavých konaní, pričom v dožiadanom štáte existujú iné aktíva, ktoré možno zhabať jednoduchšie.“