Uznesenie Európskeho parlamentu z 15. marca 2007 o akcii Spoločenstva na poskytovanie cezhraničnej zdravotnej starostlivosti



Úradný vestník 301 E , 13/12/2007 S. 0202 - 0204



P6_TA(2007)0073 Cezhraničná zdravotná starostlivosť Uznesenie Európskeho parlamentu z 15. marca 2007 o akcii Spoločenstva na poskytovanie cezhraničnej zdravotnej starostlivosti Európsky parlament, - so zreteľom na oznámenie Komisie s názvom "Konzultácia týkajúca sa akcie Spoločenstva v oblasti zdravotných služieb" (SEK(2006)1195/4), - so zreteľom na článok 152 Zmluvy o ES, - so zreteľom na rozsudky Súdneho dvora Európskych spoločenstiev (ďalej len "Súdny dvor") vo veciach Decker (C-120/95, 28. apríl 1998), Kohll (C-158/96, 28. apríl 1998), Geraets-Smits & Peerbooms (C-157/99, 12. júl 2001), Vanbraekel (C-368/98, 12. júl 2001), IKA (C-326/00, 25. február 2003), Müller-Fauré & van Riet (C-385/99, 13. máj 2003), Inizan (C-56/01, 23. október 2003), Leichtle (C-8/02, 18. marec 2004) a Watts (C-327/04, 16. máj 2005), - so zreteľom na svoje uznesenie z 9. júna 2005 o mobilite pacientov a vývoji v oblasti zdravotnej starostlivosti v Európskej únii [1], - so zreteľom na otázku na ústne zodpovedanie B6-0013/2007, ktorú položil Výbor pre životné prostredie, verejné zdravie a bezpečnosť potravín podľa článku 108 rokovacieho poriadku, - so zreteľom na článok 108 ods. 5 rokovacieho poriadku, A. keďže zdravotnícke služby sú vylúčené z rozsahu pôsobnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu [2], B. keďže v Európskom parlamente sa v súčasnosti diskutuje o návrhu správy o vplyve a dôsledkoch vylúčenia služieb zdravotnej starostlivosti zo smernice 2006/123/ES, C. keďže Súdny dvor vydal od roku 1998 niekoľko súdnych rozhodnutí, ktoré pacientom umožňujú voľný pohyb pri hľadaní zdravotného ošetrenia a starostlivosti, na základe čoho sa zásada voľného pohybu vzťahuje aj na úhradu nákladov na zdravotnú starostlivosť poskytnutú v zahraničí, D. keďže Súdny dvor najprv stanovil, že podmieňovanie úhrady nákladov vzniknutých v inom členskom štáte predchádzajúcim povoleniam by sa malo považovať za prekážku v poskytovaní služieb, ale neskôr zásady o úhradách nákladov a potrebu predchádzajúceho povolenia ďalej rozpracoval, E. keďže systémy zdravotnej starostlivosti v EÚ sú založené na zásadách solidarity, rovnosti a univerzálnosti s cieľom zabezpečiť, aby všetci ľudia bez ohľadu na ich príjem, spoločenské postavenie a vek dostávali vysoko kvalitnú starostlivosť, F. keďže mechanizmy týkajúce sa poskytovania zdravotnej starostlivosti sa v rôznych krajinách líšia, 1. víta iniciatívu Komisie začať konzultačný postup o najlepšej forme akcie Spoločenstva s cieľom poskytnúť rámec cezhraničných aspektov zdravotnej starostlivosti; 2. pripomína záväzok vyplývajúci zo zmluvy, a to zabezpečiť vysokú úroveň ochrany ľudského zdravia vo všetkých politikách Spoločenstva; pripomína aj článok 95 ods. 3 zmluvy, ktorý stanovuje právny základ pre opatrenia vnútorného trhu týkajúce sa zdravia; preto považuje za potrebné vytvoriť právny rámec pre poskytovanie cezhraničnej zdravotnej starostlivosti, ktorý by najlepšie zabezpečil včasný prístup pacientov k primeranej a vysoko kvalitnej zdravotnej starostlivosti, rozvoj poskytovania cezhraničnej zdravotnej starostlivosti a trvalú udržateľnosť financovania zdravotnej starostlivosti; 3. poukazuje na to, že medzi cezhraničné aspekty zdravotnej starostlivosti patrí mobilita pacientov a mobilita zdravotníckych odborníkov a aj poskytovanie zdravotnej starostlivosti z inej krajiny; upozorňuje aj na to, že rozsudky Súdneho dvora konkrétne riešia problém týkajúci sa práv pacientov požadovať liečbu v zahraničí a následne získať úhradu nákladov od ich vnútroštátnych systémov zdravotného poistenia; 4. domnieva sa preto, že jednou z prioritných otázok nie len pre pacientov, ale aj pre vnútroštátne systémy zdravotného poistenia a poskytovateľov zdravotnej starostlivosti je zabezpečenie právnej istoty, pokiaľ ide o úhradu nákladov na cezhraničnú zdravotnú starostlivosť; zdôrazňuje potrebu objasniť postupy a podmienky úhrady nákladov v rôznych prípadoch; 5. naliehavo žiada Komisiu, aby vytvorila spoločné zásady a základné usmernenia týkajúce sa zdravotnej starostlivosti s cieľom zaručiť bezpečnosť pacientov; zastáva názor, že vývoj harmonizovaných ukazovateľov zdravia (ako napríklad noriem krvných testov) na úrovni Spoločenstva je veľmi dôležitý pre rozvoj výmeny osvedčených postupov, najmä medzi zdravotníkmi; 6. domnieva sa, že EÚ musí zohrávať významnú úlohu pri zlepšovaní dostupnosti informácií o cezhraničnej mobilite pre pacientov prostredníctvom koordinovania spolupráce medzi členskými štátmi v tejto oblasti; 7. domnieva sa, že mobilita pacientov musí byť vždy predmetom slobodného výberu zo strany pacienta, a že na pacienta sa nesmie vyvíjať žiaden nátlak pri tejto voľbe; 8. zdôrazňuje potrebu zaručenia bezpečnosti pacientov za všetkých okolností, bez ohľadu na to, kde a ako sa zdravotná starostlivosť poskytuje; žiada o zrozumiteľnosť, pokiaľ ide o úlohy orgánov pri dohľade nad poskytovateľmi zdravotných služieb, a o efektívnu výmenu informácií medzi vnútroštátnymi orgánmi o registračnej a disciplinárnej situácii zdravotníkov; domnieva sa, že je potrebné vytvoriť odvolací mechanizmus v prípade nesprávneho postupu pri cezhraničnej zdravotnej starostlivosti; 9. zdôrazňuje, že takmer vo všetkých prípadoch si zdravotná starostlivosť a liečba vyžadujú ďalšie sledovanie, ktoré môže trvať dlhý čas; uznáva potrebu jasných pravidiel, pokiaľ ide o rozdelenie úloh a povinností medzi poskytovateľov zdravotnej starostlivosti počas rôznych fáz liečby a starostlivosti; 10. zavedenie legislatívneho rámca na úrovni Spoločenstva považuje za najlepší spôsob, ako zabezpečiť právnu istotu pre pacientov, vnútroštátne systémy zdravotnej starostlivosti a pre poskytovateľov zdravotných služieb v súkromnom sektore; domnieva sa, že je to aj najlepší spôsob, ako posilniť optimálne využívanie zdrojov zdravotnej starostlivosti a urýchliť prístup k liečbe; 11. zastáva názor, že do budúceho rámca Spoločenstva je nutné začleniť spoločnú chartu práv pacienta, aby sa zaručilo praktické vykonávanie týchto práv v zahraničí i v domácej krajine; 12. považuje za nevyhnutné začleniť do právneho rámca mechanizmus zbierania údajov a výmeny informácií medzi vnútroštátnymi orgánmi o poskytovateľoch zdravotnej starostlivosti, ich registrácie a disciplinárnej situácie a dostupných odborných znalostiach; domnieva sa aj, že vytvorenie siete európskych referenčných centier by znamenalo značný prínos pre liečbu chorôb; 13. považuje za nevyhnutné, aby sa vzhľadom na bezpečnosť pacienta začlenila do právneho rámca povinnosť vnútroštátnych orgánov vymieňať si registračné a disciplinárne informácie o zdravotníkoch, ktorí sú zapojení do poskytovania cezhraničnej zdravotnej starostlivosti; 14. vyzýva členské štáty, aby pre pacientov zaviedli model jednotného miesta pre podávanie sťažností; 15. vyzýva Komisiu, aby venovala osobitnú pozornosť poskytovaniu informácií pacientom o ich právach a povinnostiach a aby vo svojom legislatívnom návrhu navrhla vhodné ustanovenia; 16. vyjadruje presvedčenie, že nadchádzajúci rámec Spoločenstva môže poskytnúť príležitosť posilniť práva európskych občanov ako pacientov a povzbudiť členské štáty, aby rozvíjali svoje systémy zdravotnej starostlivosti; 17. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii a vládam a parlamentom členských štátov. [1] Ú. v. EÚ C 124 E, 25.5.2006, s. 543. [2] Ú. v. EÚ L 376, 27.12.2006, s. 36. --------------------------------------------------