Úradný vestník 166 E , 07/07/2005 S. 0058 - 0063



P6_TA(2004)0022 Posilnenie legitímnosti a účinnosti priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti Odporúčanie Európskeho parlamentu Rade a Európskej rade o budúcnosti priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, a o podmienkach posilnenia jeho legitímnosti a účinnosti (2004/2175(INI)) Európsky parlament, - so zreteľom na návrh odporúčania pre Radu a Európsku radu predložený barónkou Sarah Ludford v mene skupiny ALDE o budúcnosti priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti a o podmienkach posilnenia jeho legitímnosti a účinnosti (B6-0006/2004), - so zreteľom na článok 114 odsek 3 a článok 94 rokovacieho poriadku, - so zreteľom na správu Výboru pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci (A6-0010/2004), A. bol informovaný o tom, že Európska rada má v úmysle 5. novembra 2004 určiť priority priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti (PSBS) na nasledujúce roky; B. berie na vedomie dosiahnuté dôležité pokroky, rovnako však aj početné oneskorenia Únie pri vytváraní PSBS podľa článku 2 Zmluvy o EÚ; C. s ľútosťou konštatuje, že pokroky dosiahnuté v oblasti azylovej a prisťahovaleckej politiky sa až doteraz zameriavali najmä na potláčanie nelegálneho prisťahovalectva, pričom sa nevyvíjalo dostatočné úsilie na integráciu cudzincov s legálnym štatútom; D. keďže utečenecké tábory mimo územia Únie by nemali byť zakladané, pretože znamenajú zjavné riziko porušovania základných práv; E. je presvedčený o tom, že v celom budúcom vývoji PSBS je potrebné vziať do úvahy: - existenciu hrozby medzinárodného terorizmu od 11. septembra 2001, ktorý neobyčajne silno zasiahol Európsku úniu atentátmi v Madride 11. marca 2004, - rozšírenie o desať nových členských krajín, ktoré z Únie urobilo demokraciu so 450 miliónmi obyvateľov, - nadobudnutie platnosti Zmluvy z Nice 1. februára 2003, ktorá po prvýkrát ustanovuje rozšírenie kvalifikovanej väčšiny a spolurozhodovacieho postupu na niektoré dôležité ustanovenia azylovej a prisťahovaleckej politiky a súdnej spolupráce v občianskych veciach, - podpísanie návrhu ústavnej zmluvy 29. októbra 2004 [1], ktorý preberá Chartu základných práv ako hlavu II, zovšeobecňuje využitie spolurozhodovacieho postupu v legislatívnych postupoch, rozširuje kontrolu Súdneho dvora na opatrenia týkajúce sa PSBS, ktoré z nej boli vyňaté a navyše poskytuje občanom právo žaloby na európskych súdoch, - vzhľadom na to, že terorizmus predstavuje najpálčivejší problém, ktorý ovplyvňuje, a najmä v budúcnosti bude ovplyvňovať spolužitie a bezpečnosť Európanov, sme pevne presvedčení, že v boji proti tomuto zlu sa rozvoj PSBS musí stať skutočným symbolom a odkazom na význam prínosu, ktorý predstavuje Únia, - v dôsledku absencie spoločného riešenia problémov Európanov v oblasti bezpečnosti, - vzhľadom na to, že terorizumus nebol považovaný za prioritný problém ovplyvňujúci spolužitie a bezpečnosť Európanov; F. veľmi znepokojený zlyhaním členských štátov a inštitúcií pri uplatňovaní PSBS, ktoré bolo konštatované Konventom počas jeho činnosti, ako aj pri mnohých rozhodnutiach Európskej rady a v pravidelných správach Komisie; G. vzhľadom nato, že tieto zlyhania musia byť okamžite napravené vhodnými reformami, ktoré je potrebné prijať v súlade s platnými zmluvami, avšak so zreteľom na politické ciele prijaté v návrhu ústavnej zmluvy, ktorá bude podpísaná deň pred zasadnutím Európskej rady; H. pripomína, že podľa čl. 29 Zmluvy o EÚ Únia preberá zodpovednosť za poskytovanie vysokej úrovne ochrany v priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, odpoveď Únie je však skôr zdanlivá ako skutočná z nasledujúcich dôvodov: - zásada jednomyseľnosti, ktorá veľmi sťažuje prijímanie záväzných rozhodnutí, - ospravedlnenia zvrchovaných právomocí, ktoré v sebe často ukrývajú záujmy určitých skupín, - nedostatok jasného rozdelenia úloh medzi Úniou a jej členskými štátmi ako v rámci rôznych politík (prisťahovalectvo, súdna spolupráca, ochrana údajov), tak aj v rámci jednotlivých krajín (podieľajúcich sa úplne alebo sčasti na schengenskej spolupráci), - nedostatok ďalších spoľahlivých a štruktúrovaných postupov, ktorými sa treba riadiť, - nedostatok spoľahlivých bezpečnostných mechanizmov v prípade krízy alebo odmietnutia spolupráce; I. sa domnieva, že nie je možné: - oddeliť vytváranie PSBS od politiky ochrany a podpory základných práv a občianstva v Únii a - oddeliť zásadu vzájomného uznávania od princípu minimálnej harmonizácie, ktorá vytvára vzájomnú dôveru; J. vzhľadom na to, že je potrebné predvídať všetky ustanovenia novej ústavy navrhujúce rozšírenie postupu spolurozhodovania a rozhodovania kvalifikovanou väčšinou vždy, keď to platná zmluva právne umožňuje; K. ľutuje, že sa počas posledných piatich rokov členské štáty postavili v Rade proti definovaniu noriem ochrany občianskych a ľudských práv a že sa často nedostatok týchto noriem (v mnohých prípadoch samotnými členskými štátmi) udával ako dôvod znemožňujúci vzájomné uznávanie; L. v presvedčení, že pragmatické riešenia navrhnuté niektorými členskými štátmi neumožnia riešiť skutočné problémy, ktoré so sebou prináša rozvoj PSBS, ak neexistuje jasná dohoda založená na súbore spoločných princípov, ako to potvrdzuje aj neschopnosť výrazne pokročiť v otázke ochrany údajov; M. veľmi znepokojený neexistenciou primeraných opatrení v oblasti boja proti teroristickej hrozbe a v súvislosti s reagovaním na výzvy, ktoré predstavuje pre slobody občanov a v presvedčení, že "...pojmy ako národná bezpečnosť a verejný poriadok musia nadobudnúť európsku dimenziu, aby členské štáty v prípade ohrozenia národnej bezpečnosti alebo verejného poriadku ktoréhokoľvek členského štátu konali tak, akoby išlo o ohrozenie ich vlastnej národnej bezpečnosti alebo verejného poriadku" [2]; N. si je vedomý svojej veľkej zodpovednosti vo veci ochrany práv občanov EÚ, ako aj vo veci ich bezpečnosti a ľutuje netransparentnosť a nedostatok demokratických mechanizmov v plánovaní a rozhodovaní v PSBS, ktoré často vedú k tomu, že Európsky parlament a národné parlamenty sú postavené pred hotovú vec; 1. Odporúča Európskej rade a Rade, aby mali pri vymedzení budúceho PSBS na zreteli tri všeobecné požiadavky: a) posilnenie legitímnosti PSBS: - rozhodnúť, v súlade s duchom ústavy a platnými dohodami uzatvorenými na uplatňovanie Zmluvy z Nice o prechode k spolurozhodovaciemu postupu s Parlamentom, o hlasovaní kvalifikovanou väčšinou v Rade a rozšírení kontroly Súdneho dvora v oblastiach PSBS, v prvom rade v záujme opatrení v imigračnej oblasti (článok 67 Zmluvy o ES) a ďalej v záujme opatrení spojených s bojom proti terorizmu a medzinárodnému zločinu (článok 42 Zmluvy o ES), - dbať na to, aby inštitúcie Únie plnili rovnaké požiadavky v oblasti slobody, demokracie a právneho štátu, aké očakávajú zo strany členských štátov, - začať okamžite uplatňovať princíp transparentnosti legislatívnych rozpráv v Rade, ako aj pri preberaní opatrení EÚ do vnútroštátneho práva (a v tomto zmysle upraviť nariadenie (ES) č. 1049/2001 [3] a rokovacie poriadky Rady a Komisie), - stanovuje systematickú konzultáciu s Parlamentom pri uzatváraní všetkých medzinárodných dohôd Únie vzťahujúcich sa na policajnú a súdnu spoluprácu v trestných veciach, ako aj pri všetkých návrhoch spoločnej pozície vo veciach PSBS, pričom taká konzultácia je zvlášt potrebná v prípade textov, ktoré sa neprekladajú národným parlamentom, - úplne a v dostatočnom časovom predstihu zapojiť Európsky parlament a národné parlamenty do tvorby a aktualizácie legislatívneho a operatívneho plánovania v PSBS (čl. III-258 návrhu Zmluvy zakladajúcej ústavu pre Európu); b) presadzovanie slobôd a základných práv na základe politík spojených s PSBS a teda: - v budúcom akčnom pláne vziať do úvahy nielen ciele politiky stanovené v Tampere, ktoré patria do právomoci Rady pre spravodlivosť a vnútorné veci, ale aj všetky ďalšie politiky, ktoré sa v platných zmluvách dotýkajú základných práv, občianstva, ochrany menšín, boja proti diskriminácii, presadzovania transparentnosti a ochrany údajov, - podporovať znalosť práv týkajúcich sa európskeho občianstva v zhode s členskými štátmi, aby sa európsky občan v žiadnej krajine Únie nepovažoval za cudzinca, - systematizovať odbornú prípravu v oblasti európskeho práva určenú pre sudcov, advokátov a policajných úradníkov zodpovedných za zabezpečenie dodržiavania právneho štátu vzhľadom na to, že každý národný sudca alebo policajt je tiež európsky sudca alebo európsky policajt, - žiadať rýchle zriadenie Európskej agentúry pre základné práva, ktorá by slúžila európskym a národným inštitúciám a ktorá by bola zodpovedná za systematické hodnotenie súčasných politík v oblasti základných práv uplatňovaných v Únii v súlade s čl. 7 Zmluvy o EÚ. Agentúra musí podliehať zásadám, postupom a kontrolám, ktoré sa uplatňujú v agentúrach Spoločenstva, - žiadať, aby Európska komisia urýchlene zriadila Európsku kanceláriu na pomoc obetiam terorizmu, ako styčný bod a kontaktné miesto na európskej úrovni pre občanov, ktorých základné práva boli porušené v dôsledku teroristickej hrozby, ktorá zaťažuje Európu a zvyšok sveta, - prostredníctvom nových legislatívnych návrhov obnoviť rovnováhu medzi bezpečnostnými požiadavkami a dodržiavaním základných práv, - žiadať predbežné sledovanie dodržiavania ľudských práv (ako boli vymedzené v Charte základných práv Únie) v každom legislatívnom akte Únie alebo Spoločenstva, - podporovať kultúru základných práv v Únii s cieľom posilniť vzájomnú dôveru prostredníctvom podpory stáleho dialógu medzi najvyššími súdmi, verejnou správou a právnymi odborníkmi, ako aj prostredníctvom vytvárania informačných a konzultačných sietí medzi sudcami, správou a výskumnými pracovníkmi, - posilniť koncept občianstva Únie a zahrnúť aj záruky týkajúce sa voľného pohybu občanov Únie a ich rodinných príslušníkov, ako aj koncept registrovaného partnerstva bez ohľadu na pohlavie, - zaručiť spoločnú úroveň ochrany základných práv v celej Únii prostredníctvom vzájomného uznávania a lepšej súdnej spolupráce medzi členskými štátmi, ako aj prijať spoločné minimálne normy pre určité aspekty procesného práva; c) dôveryhodnosť tak na úrovni Únie ako aj zo strany členských štátov. To znamená, že usmernenia z 5. novembra 2004 budú obsahovať splniteľný časový plán pre každý cieľ, vytvorenie monitorovacej skupiny (so zastúpením Európskeho parlamentu a národných parlamentov) a dostatočne ambiciózne ciele, akými sú: - zaviazanie sa k systematickému overovaniu nárokov na vnútornú bezpečnosť v rámci Únie (pozri projekt PASR-2004), najmä na prevenciu proti katastrofám zapríčineným živelnými pohromami alebo teroristickými útokmi, - vytvorenie jadra operatívnych ustanovení na európskej úrovni v oblasti súdnej a policajnej spolupráce, pričom sa vo forme rozhodnutí a rámcových rozhodnutí preberie obsah dohovorov z tejto oblasti, už podpísaných no ešte neratifikovaných väčšinou členských štátov pred 31. decembrom 2004, - posilnenie úlohy Komisie na úrovni Únie v operatívnych činnostiach, vrátane tých činností, ktoré patria v súčasnosti do kompetencie koordinátora pre boj proti terorizmu, pričom sa zaručí funkčné prepojenie medzi ním a Komisiou, ako aj účinná parlamentná kontrola jeho činnosti. V každom prípade štatút koordinátora, ktorý v súčasnosti pôsobí pri Vysokom predstaviteľovi pre SZBP bude potrebné prehodnotiť, potom, čo vysokého predstaviteľa vystrieda minister zahraničných vecí Únie, podpredseda Komisie, - vytvorenie súdržného celku informačných sietí, ktorý pri dodržaní ustanovení o ochrane údajov umožní stále prepojenie národných orgánov zodpovedných za kontroly bezpečnosti (napríklad prepracovanie SIS II) alebo za súdnu spoluprácu (napríklad prepojenie národných registrov trestov), alebo zabezpečenie pohybu osôb vrátane štátnych príslušníkov tretích krajín (pozri projekt VIS), - transformácia Europolu na európsku agentúru podliehajúcu zásadám, postupom a kontrolám, ktoré sa vzťahujú na agentúry Spoločenstva rozhodnutím na základe článku 30 Zmluvy o EÚ, - prevzatie všetkých opatrení, ktoré sú uvedené v dohodách, ktoré členské štáty podpísali ale neratifikovali do rozhodnutí a rámcových rozhodnutí o policajnej a súdnej spolupráci, - vymedzenie spôsobov získavania, spracovania a kontroly informácií od spravodajských služieb, vrátane ich parlamentnej a súdnej kontroly, - určenie hlavných oblastí, ktorým sa Únia musí vážne venovať, ako sú azyl, prisťahovalectvo alebo terorizmus, ktoré spája Komisiiu a Radu pre spravodlivosť a vnútorné veci, uvedomujúc si skutočnosť, že existujú spoločné vnútorné problémy a vonkajšia politika by preto bola možná, - prijatie štandardov na ochranu údajov a vytvorenie spoločného orgánu na ochranu údajov, ktorý by na európskej úrovni zjednocoval národné orgány zodpovedné za túto oblasť, - podriadenie výkonných orgánov Únie zodpovedných za získavanie a spracovanie dôverných informácií demokratickej kontrole Parlamentu, tak ako sa to uskutočňuje na národnej úrovni vo väčšine členských štátov; 2. Odporúča Európskej rade a Rade tieto osobitné ciele, ktoré by mali byť dosiahnuté v nasledujúcich piatich rokoch: a) v oblasti imigračnej politiky stanoviť ucelený legislatívny rámec s cieľom dosiahnuť týchto šesť cieľov: - vypracovať ucelenú imigračnú politiku v záujme rozvoja legálnych migračných ciest, ktoré by mohli viesť najmä k obmedzeniu podnetov na ilegálne prisťahovalectvo, - reagovať na nové demografické a hospodárske výzvy, s ktorými je v súčasnosti Únia konfrontovaná, s ohľadom na prijímaciu kapacitu členských štátov, - uznať, že migranti nie sú iba zdrojom dočasnej pracovnej sily, ktorá slúži na zmierňovanie nerovnováhy, ale naopak, mať na zreteli ich dlhodobý prínos pre naše spoločnosti, - podporiť vhodnými opatreniami a finančnou podporousociálnu, kultúrnu a politickú integráciu prisťahovalcov, - v rozhodnutiach a rámcových rozhodnutiach prevziať všetky ustanovenia z medzinárodnej dohody o ochrane práv všetkých migrujúcich pracovníkov a ich rodinných príslušníkov, ktorú prijalo Valné zhromaždenie Organizácie spojených národov dňa 18. decembra 1990, - zaviesť ucelený rámec medzinárodnej spolupráce s krajinami pôvodu; b) v oblasti politiky boja proti nelegálnemu prisťahovalectvu vypracovať príslušný legislatívny rámec spojený s dosiahnutím troch nasledovných cieľov: - zosúladiť medzi členskými štátmi koncept nelegálneho prisťahovalectva, čo je základom spoločného prístupu, - zaviesť spoločnú politiku v boji proti ilegálnemu prisťahovalectvu a prevencii proti nelegálnej práci postihovaním prevádzačov, - zaviesť spoločnú politiku v boji proti všetkým druhom obchodovania s ľuďmi; c) v repatriačnej politike definovať spolurozhodovacím postupom v súlade s prijatými záväzkami podľa vyhlásenia č.5kčlánku 67 Zmluvy o ES a vzhľadom na ustanovenia Ženevskej konvencie, politiku návratu do krajiny pôvodu, na základe dohody s krajinami pôvodu alebo cieľovými krajinami, v snahe vytvoriť spoločné štandardy ochrany repatriovaných osôb a zaviazať členské štáty zachovať dôstojnosť a fyzickú integritu osôb vysídlených v rámci repatriácie, d) v azylovej politike definovať jednotný štatút a spoločný postup vo veciach azylu, tak ako to bolo stanovené v Tampere a potvrdené v návrhu Ústavnej zmluvy a posilniť opatrenia na ochranu utečencov alebo osôb, ktoré potrebujú humanitárnu pomoc a zaručiť im plné využitie individuálnych a sociálnych práv, najmä pokiaľ ide o zdravie, vzdelanie a zamestnanie; týmto sa okrem iného upozorňuje na to, že zákonný rámec, ktorý musí Únia a jej členské štáty dodržiavať v záujme týchto osôb, nie je možné spochybniť medzinárodnými dohodami, ktoré sú dojednané Úniou a/alebo jej členskými štátmi; v súvislosti s touto politikou čerpať zo skúseností centra v Sangatte a zohľadniť obavy organizácií na ochranu práv migrantov a najmä Medzinárodnej federácie pre ľudské práva, ktoré vyzývajú úniu, aby sa nezbavovala svojej zodpovednosti, ktorá pre ňu vyplýva zo Ženevskej konvencie a neriskovať prípady bezprávia, ktorého obeťami by boli tí najbiednejší na našej planéte, e) v oblasti súdnej spolupráce podporovať vzájomné uznávanie, čo predpokladá prijatie opatrení na podporu zvyšovania vzájomnej dôvery medzi súdnymi orgánmi a občanmi, ako aj medzi súdnymi orgánmi navzájom; - v oblasti súdnej spolupráce v občianskych veciach prijať opatrenia na aproximáciu rodinného práva, zákonného rámca dedičských práv a ostatných oblastí, ktoré sú v súčasnosti pokryté minimálnymi predpismi vypracovanými v rámci Haagskej konferencie o medzinárodnom práve súkromnom; - v oblasti súdnej spolupráce v trestných veciach prijať opatrenia, ktoré vymedzujú hlavné znaky trestných činov podľa článku 2 rámcového rozhodnutia 2002/584/SVV o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi [4] a prijať opatrenia na stanovenie minimálnych záruk pre obvinených a väzňov; v tejto oblasti je takisto potrebné dať nový podnet Eurojustu na účely vytvorenia Európskeho úradu verejného prokurátora, ktorého kompetencia nebude obmedzená len na samotnú ochranu finančných záujmov Únie, f) pred koncom roka 2005 urobiť podrobné verejné vyhodnotenie realizácie akčného plánu boja proti terorizmu a jeho prepojenia so zodpovedajúcimi národnými a medzinárodnými plánmi, a to v úplnom v súlade s rešpektovaním individuálnych slobôd, g) urobiť podrobné verejné vyhodnotenie praktických účinkov existencie osobitných systémov týkajúcich sa niektorých členských štátov a pripraviť základ pre ich postupnú integráciu do systému európskeho práva, h) zaviesť integrovaný systém správy hraníc umožňujúci spoluprácu medzi európskou agentúrou a orgánmi členských štátov zodpovednými za kontrolu osôb a tovarov; 3. blahoželá holandskému predsedníctvu k jeho záväzku prijať najneskôr do 1. apríla 2005 rozhodnutie o prechode k rozhodovaniu na základe kvalifikovanej väčšiny a spolurozhodovaniu v súvislosti so všetkými opatreniami vzťahujúcimi sa na Hlavu IV Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva; vyzýva Európsku radu, aby podporila tento návrh; 4. poveruje svojho predsedu, aby postúpil toto odporúčanie Rade a Európskej rade a pre informáciu Komisii, ako aj vládam a parlamentom členských štátov. [1] Odkazy v tomto uznesení sú citované z dokumentu CIG/87/04. [2] Návrh holandského predsedníctva, dokument č. 11122/04, bod 4.2. [3] Ú. v. ES L 145, 31.5.2001, s. 43. [4] Ú. v. ES L 190, 18.7.2002, s. 1. --------------------------------------------------