DÔVODOVÁ SPRÁVA

1.KONTEXT NÁVRHU

Podľa článku 395 ods. 1 smernice 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty („smernica o DPH“) môže Rada jednomyseľne na návrh Komisie povoliť ktorémukoľvek členskému štátu uplatňovať osobitné opatrenia odchyľujúce sa od ustanovení tejto smernice s cieľom zjednodušiť postup pri výbere DPH alebo zabrániť určitým druhom daňových únikov alebo vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam.

Rakúsko požiadalo listom, ktorý Komisia zaevidovala 23. marca 2018, o povolenie naďalej uplatňovať opatrenie odchyľujúce sa od článkov 168 a 168a smernice 2006/112/ES s cieľom vylúčiť z práva na odpočet dane DPH na tovar a služby, ktoré zdaniteľná osoba z viac ako 90 % používa na svoje súkromné účely alebo na účely svojich zamestnancov, respektíve vo všeobecnosti na nepodnikateľské účely alebo nehospodárske činnosti. Listom, ktorý Komisia zaevidovala 4. apríla 2018, Rakúsko zaslalo správu o uplatňovaní tohto opatrenia vrátane preskúmania pomeru rozdelenia uplatňovaného na právo na odpočet DPH, ako sa vyžaduje v článku 2 vykonávacieho rozhodnutia 2009/1013/EÚ zmeneného vykonávacím rozhodnutím 2015/2428/EÚ.

Komisia v súlade s článkom 395 ods. 2 smernice 2006/112/ES informovala listom z 11. apríla 2018 ostatné členské štáty o tejto žiadosti Rakúska. Listom z 12. apríla 2018 Komisia oznámila Rakúsku, že má všetky informácie potrebné na posúdenie danej žiadosti.

Všeobecný kontext

V článku 168 smernice 2006/112/ES sa stanovuje, že zdaniteľná osoba má právo odpočítať DPH účtovanú pri nákupoch tovaru a služieb na účely svojich zdaniteľných transakcií. V článku 168a ods. 1 smernice 2006/112/ES sa ustanovuje, že DPH z výdavkov súvisiacich s nehnuteľným majetkom, ktorý je súčasťou majetku podniku zdaniteľnej osoby a používa sa tak na účely podnikateľskej činnosti, ako aj na nepodnikateľské účely, je odpočítateľná len do tej miery, v akej sa tento majetok používa na účely podnikateľskej činnosti zdaniteľnej osoby. Podľa článku 168a ods. 2 smernice 2006/112/ES môžu členské štáty uplatňovať toto pravidlo aj vo vzťahu k výdavkom súvisiacim s iným tovarom, ktorý je súčasťou majetku podniku, podľa svojich kritérií.

Cieľ opatrenia, ktorý Rakúsko sleduje, sa odchyľuje od týchto zásad a z práva na odpočet úplne vyníma DPH na tovar a služby, ktoré zdaniteľná osoba používa z viac ako 90 % na súkromné alebo nepodnikateľské účely, a to vrátane nehospodárskych činností.

Odchyľujúce sa opatrenie Rakúska bolo pôvodne povolené rozhodnutím Rady 2004/866/ES z 13. decembra 2004 na obdobie do 31. decembra 2009 a bolo opätovne povolené vykonávacím rozhodnutím Rady 2009/1013/EÚ z 22. decembra 2009 na obdobie do 31. decembra 2012 a vykonávacím rozhodnutím Rady 2012/705/EÚ z 13. novembra 2012 na obdobie do 31. decembra 2015 a vykonávacím rozhodnutím Rady (EÚ) 2015/2428 z 10. decembra 2015 na obdobie do 31. decembra 2018.

Rakúsko vo svojej súčasnej žiadosti informovalo Komisiu, že doteraz úspešne uplatňovalo toto osobitné opatrenie a uviedlo, že opatrenie je veľmi užitočné z hľadiska zjednodušenia výberu DPH a zabránenia daňovým únikom a vyhýbaniu sa daňovým povinnostiam, ako aj zlepšenia spravodlivého zdaňovania, čo vedie k zvýšeniu daňovej disciplíny. Zrušenie výnimky by viedlo k neodôvodnenej výhode peňažného toku v prospech zdaniteľnej osoby, ktorá používa tovar alebo službu len okrajovo na obchodné účely a ktorá má povolené odpočítať DPH pri tomto vedľajšom obchodnom použití v porovnaní so zdaniteľnou osobou, ktorá používa tovar alebo službu len na obchodné účely. Následná minimálna zmena pomeru medzi súkromným a podnikateľským využívaním tovaru alebo služby, ktoré sa používajú len okrajovo na podnikateľské účely, by viedla k úprave odpočítanej DPH. Táto malá úprava by bola neprimeraná tak z pohľadu daňovníka, ako aj z pohľadu daňovej správy.

Vo všeobecnosti sa odchýlky udeľujú na obmedzené obdobie tak, aby sa dalo posúdiť, či je osobitné opatrenie primerané a účinné. Komisia v tejto súvislosti na základe informácií poskytnutých Rakúskom usudzuje, že rozdelenie v pomere 90 % na podnikateľské a 10 % na nepodnikateľské použitie naďalej predstavuje dobrý základ pre oddelenie transakcií, v súvislosti s ktorými sa použitie na podnikateľské účely môže považovať za zanedbateľné.

Dotknuté osobitné opatrenie je preto pre daňové správy a podniky nápomocné, keďže nie je potrebné žiadne monitorovanie následného použitia tovaru a služieb, na ktoré sa vyňatie z práva na odpočet uplatňovalo v čase ich nadobudnutia, predovšetkým pokiaľ ide o možné zdanenie osobnej spotreby podľa článku 16 alebo článku 26 smernice 2006/112/ES alebo úpravy odpočítania dane, ako sa vyžaduje podľa článkov 184 až 192 uvedenej smernice. Predĺženie platnosti odchyľujúceho sa opatrenia je preto primerané.

Každé predĺženie platnosti by však malo byť dočasné tak, aby sa dalo posúdiť, či sú podmienky, na ktorých sa odchýlka zakladá, naďalej platné. Navrhuje sa preto predĺžiť uplatňovanie odchýlky do konca roka 2021 a požiadať Rakúsko, aby v prípade, že by sa malo uvažovať o ďalšom predĺžení platnosti na obdobie po roku 2021, predložilo najneskôr do 31. marca 2021 spoločne so žiadosťou o predĺženie aj správu, ktorej súčasťou bude preskúmanie uplatňovaného rozdelenia na podnikateľské a nepodnikateľské použitie, na ktorom sa vyňatie z práva na odpočet zakladá.

Existujúce ustanovenia v oblasti návrhu

V článku 176 smernice 2006/112/ES sa stanovuje, že Rada určuje, pri ktorých výdavkoch nevzniká právo na odpočet DPH. Dovtedy Rada dáva členským štátom právo zachovať výnimky, ktoré sa uplatňovali k 1. januáru 1979. Preto existuje celá rada ustanovení „status quo“, ktorými sa obmedzuje právo zdaniteľných osôb na odpočet.

Bez ohľadu na predchádzajúce iniciatívy zamerané na stanovenie pravidiel týkajúcich sa kategórií výdavkov, na ktoré sa obmedzenie práva na odpočet môže vzťahovať, je uplatňovanie takejto odchýlky do harmonizácie týchto pravidiel na úrovni EÚ primerané.

2.VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Konzultácie so zainteresovanými stranami

Neuplatňuje sa.