Správa Komisie Rade a Európskemu parlamentu o účinkoch smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES na hospodársky cyklus SEK(2010)754 /* KOM/2010/0327 v konečnom znení */





[pic] | EURÓPSKA KOMISIA | Brusel, 23.6.2010 KOM(2010)327 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o účinkoch smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES na hospodársky cyklus SEK(2010)754 SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o účinkoch smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES na hospodársky cyklus OBSAH 1. Úvod 1 2. Zdroje procyklickosti a ich vplyv na analýzu 1 3 . Cyklickosť minimálneho regulačného kapitálu 1 4 . Vplyv kapitálových požiadaviek na poskytovanie úverov bankami 1 5 . Vplyv dostupnosti úverov na hospodársky cyklus 1 6. zásady, na ktorých je založený výpočet kapitálových požiadaviek 1 7. Opatrenia na riešenie procyklickosti 1 7.1. Kapitálové rezervy a opravné položky 1 7.2. Zmiernenie MPK 1 7.3. Pákový efekt 1 7.4. Opatrenia prijaté Komisiou 1 7.5. Závery 1 8. Odkazy 1 ÚVOD 1. Minimálne kapitálové požiadavky, ktoré sa vzťahujú na banky podľa smernice EÚ o kapitálových požiadavkách (CRD)[1] na základe rámca Bazilej II, sú citlivé voči rizikám: čím je riziko vyššie, tým viac kapitálu musia mať banky v držbe, aby pokryli toto riziko a prípadné straty. Z toho vyplýva, že keď úverové a trhové riziká v období hospodárskeho poklesu narastajú, zvyšujú sa aj kapitálové požiadavky, aby sa pokryli tieto vyššie riziká. Banky môžu potrebovať dodatočný kapitál, aby mohli splniť tieto vyššie požiadavky, práve v období, keď sú ich kapitálové zdroje znížené z dôvodu strát a ich príležitosti na zvýšenie kapitálu sú obmedzené a nákladné. Tým sa môže obmedziť schopnosť bánk poskytovať úvery hospodárskym subjektom. 2. Keďže smernica CRD by mohla prispieť k procyklickosti pozorovanej vo finančnom systéme v období uplatňovania predchádzajúceho rámca Bazilej I, začlenil sa do smernice CRD článok 156, na základe ktorého sa od Európskej komisie (ďalej len „Komisia“) požaduje, aby pravidelne monitorovala, či má smernica CRD „ významné účinky na hospodársky cyklus “ a na základe tohto preskúmania predložila každé dva roky správu Európskemu parlamentu a Rade spolu s príslušnými nápravnými opatreniami. 3. Táto správa bola vypracovaná práve na tento účel, a to v úzkej spolupráci s ECB a s Výborom európskych orgánov bankového dohľadu (CEBS), ktorý v roku 2006 zriadil spoločnú Pracovnú skupinu pre skúmanie vplyvov nového kapitálového rámca (pracovná skupina TFICF)[2]. Okrem konzultácií so zainteresovanými stranami, ktoré uskutočnila ECB v rámci prípravy svojho analytického príspevku, Komisia sprístupnila dva on-line dotazníky, aby stranám žiadajúcim o úvery[3] a stranám poskytujúcim úvery[4] uľahčila predkladanie príspevkov. Treba zdôrazniť, že predložená analýza má iba indikatívny charakter vzhľadom na skutočnosť, že pravidlá smernice CRD II[5] boli prijaté iba v roku 2009. ZDROJE PROCYKLICKOSTI A ICH VPLYV NA ANALÝZU 4. Prostredníctvom regulácie bankového kapitálu sa môže potenciálne posilniť cyklickosť, ktorá sa prejavuje v správaní bánk pri poskytovaní úverov. Vzhľadom na to, že kapitálové požiadavky, ktoré boli stanovené v rámci „Bazilej II“ a transponované v EÚ prostredníctvom smernice CRD, sú citlivé voči rizikám, možno očakávať, že v období recesie sa budú zvyšovať a v období hospodárskeho rozmachu sa budú znižovať. Keďže v období hospodárskeho poklesu môže byť získavanie dodatočného kapitálu pre banky nákladné, môže sa stať, že namiesto zvyšovania kapitálu obmedzia poskytovanie úverov. A naopak, keďže kapitálové požiadavky sú v období hospodárskeho rastu uvoľnenejšie, banky majú väčší manévrovací priestor na to, aby poskytovali viac úverov a/alebo rizikovejšie úvery v porovnaní s historickým priemerom zaznamenaným za hospodársky cyklus. 5. Avšak poskytovanie bankových úverov má procyklický charakter a nemožno predpokladať, že cyklické kapitálové požiadavky ako také budú mať zosilňujúci účinok. Procyklický charakter poskytovania bankových úverov často vyplýva z viacerých, navzájom prepojených faktorov[6], ako sú obmedzenia súvisiace s meraním rizík[7] a asymetria v informáciách[8] medzi poskytovateľmi úverov a žiadateľmi o úvery. Navyše procyklickosť v poskytovaní úverov môže vyplývať aj z nevhodných reakcií[9] účastníkov finančného systému na zmeny hospodárskych podmienok. Na premenlivú kvalitu bankových súvah majú vplyv aj účtovné pravidlá. Realizované alebo nerealizované zisky generované rastom ceny aktív, ktoré sa prejavia v reálnej hodnote aktív, alebo lepšia úverová kvalita, ktorá sa prejaví v nižších požiadavkách na tvorbu opravných položiek bankami, môžu v zásade vylepšiť výkazy ziskov a strát banky, a teda aj vlastné finančné zdroje, čím sa môže vytvoriť základ pre ďalší rozmach úverovej činnosti[10]. 6. Keďže procyklickosť je podmienená rôznymi faktormi, je ťažké posúdiť presný účinok minimálnych kapitálových požiadaviek. Problémom zostáva najmä odlíšenie účinkov ponuky úverov od účinkov dopytu po úveroch, a to hlavne preto, že na úrokové sadzby a na objem poskytovaných úverov majú vplyvy jednak zmeny v ponuke, ako aj zmeny v dopyte. Aby bolo možné tieto účinky správne identifikovať, bolo by potrebné mať podrobný a dostatočne široký súbor údajov, ktorý zatiaľ nie je k dispozícii (keďže smernica CRD bola implementovaná iba nedávno). Toto prvé hodnotenie obsiahnuté v tejto správe sa preto čiastočne zakladá na kvalitatívnych informáciách získaných od bánk a od žiadateľov o úvery. 7. Aby smernica CRD mala procyklické účinky, musia sa splniť isté podmienky. S cieľom posúdiť, do akej miery sú tieto účinky empiricky overené, táto správa sleduje štruktúru, ktorú navrhla ECB, pričom hľadá odpovede na tieto otázky: 8. Viedla vyššia citlivosť rámca smernice CRD voči rizikám k posilneniu cyklickosti minimálneho požadovaného kapitálu (MPK)? Ak áno, do akej miery? 9. Majú cyklické kapitálové požiadavky vplyv na úroveň kapitálu, ktorý majú banky v držbe, a ovplyvňujú ponuku bankových úverov? 10. Má cyklickosť ponuky bankových úverov zosilňujúci účinok na hospodársky cyklus? CYKLICKOSť MINIMÁLNEHO REGULAčNÉHO KAPITÁLU 11. Prijatím smernice CRD sa kapitálové požiadavky stali citlivejšími voči rizikám v porovnaní s rámcom Bazilej I, pretože umožnili bankám, aby si na stanovenie regulačného kapitálu zvolili také prístupy, ktoré zodpovedajú ich situácii a prepracovanosti ich rizikového manažmentu. Prístup založený na interných ratingoch (IRB) napríklad bankám umožnil, aby kapitálové požiadavky pre úverové riziko stanovili pomocou vlastných „ukazovateľov rizika“, ako sú pravdepodobnosť zlyhania (Probability of Default, PD), strata zo zlyhania (Loss Given Default, LGD) a vystavenie voči riziku zlyhania (Exposure at Default, EAD)[11]. 12. Vzhľadom na očakávanú vyššiu citlivosť regulačných kapitálových požiadaviek voči rizikám podľa smernice CRD sa všeobecne očakávalo, že postupne sa stanú tieto požiadavky premenlivejšími (alebo cyklickými). Keďže požiadavky týkajúce sa úverového rizika predstavujú viac ako 80 % celkového minimálneho požadovaného kapitálu podľa piliera 1, všeobecne prevláda názor, že hlavnou hnacou silou možnej cyklickosti MPK je začlenenie parametrov úverového rizika v rámci prístupov založených na internom ratingu do výpočtu rizikovo vážených aktív (RVA), hoci rizikové váhy v rámci všetkých troch prístupov – štandardizovaného prístupu[12], základného prístupu založeného na internom ratingu (IRB)[13] a pokročilého prístupu založeného na internom ratingu – by mali byť citlivé na makroekonomické podmienky. Pokiaľ ide o prístupy založené na internom ratingu, keďže pravdepodobnosť zlyhania expozície v období hospodárskeho rastu sa znižuje a v období hospodárskeho poklesu sa zvyšuje, kapitálové požiadavky by sa mali meniť zodpovedajúcim spôsobom[14]. 13. Na podrobnú analýzu cyklickosti MPK by bol potrebný celý hospodársky cyklus. V súčasnosti dostupné údaje sa vzťahujú iba tri časové úseky[15], čo nestačí na predloženie definitívnych odpovedí. 14. Podľa analýzy TFICF z decembra 2008 MPK[16] podľa smernice CRD bol v priemere nižší o 10,6 % v prípade bánk skupiny 1[17] a o 6,1 % v prípade bánk skupiny 2 v porovnaní s rámcom Bazilej I[18]. MPK súčasne narástol o 8,3 % v prípade bánk skupiny 1 a o 0,1 % v prípade bánk skupiny 2 v období od júna do decembra 2008. Tieto zmeny možno pripísať zvýšeniu rizikovo vážených aktív o 8,2 % v prípade bánk skupiny 1 a zníženiu rizikovo vážených aktív o 1,5 %v prípade bánk skupiny 2. Celkové hodnoty expozícií však rástli rýchlejším tempom ako rizikovo vážené aktíva, t. j. o 10,7 % v prípade bánk skupiny I a o 2,8 % v prípade bánk skupiny II, čo naznačuje, že zvýšenie MPK od júna do decembra 2008 nebolo spôsobené zvýšením rizikovosti expozícií[19]. 15. V júni 2009 MPK v prípade bánk skupiny 1 a bánk skupiny 2 naďalej klesal na základe smernice CRD v porovnaní s rámcom Bazilej I (o 7,7 % v prípade bánk skupiny 1 a o 5,5 % v prípade bánk skupiny 2). Od decembra 2008 do júna 2009 sa riziko vážené aktíva bánk skupiny 1 znížili o 2,1 % napriek zvýšeniu celkových expozícií o 0,3 %. MPK bánk skupiny 1 sa však zvýšil o 3,7 %, čo bolo spôsobené najmä zvyšujúcimi sa odpočtami za pridružené subjekty a sekuritizácie, ako aj nedostatočnými opravnými položkami pre očakávané straty. Ďalším monitorovaním sa posúdi, či k premenlivosti MPK v dlhodobom časovom horizonte prispeli aj iné prvky MPK ako iba rizikovo vážené aktíva[20]. 16. Existuje celý rad faktorov, ktoré mohli prispieť k tejto pomerne prekvapivej dynamike rizikovo vážených aktív voči celkovým expozíciám, vrátane vládnych programov na pomoc bankám a zmien v zložení bankových portfólií smerom k menej rizikovým expozíciám. Pozorované zmeny v zložení portfólia, ktoré naznačujú posun od portfólií s vysokou pravdepodobnosťou zlyhania (podnikové portfólio) k portfóliám s nižšou pravdepodobnosťou zlyhania (štátne portfólio), čiastočne vysvetľujú, prečo je vyššie spomínaný nárast rizikovo vážených aktív nižší ako zvýšenie hodnoty expozícií (pozri tabuľku 1 v sprievodnom pracovnom dokumente útvarov Komisie). Navyše tento výsledok môže byť vyvolaný časovým posunom v procese revízie pravdepodobnosti zlyhania[21]. 17. Navyše z regresných analýz vplyvu hospodárskeho cyklu na rôzne segmenty bankových portfólií vyplynulo, že koeficient hospodárskeho cyklu[22] bol kladný v prípade tried expozícií voči podnikom a retailovým klientom a záporný v prípade expozícií voči štátom[23], čo je, ako sa zdá, v súlade s vyššie uvedeným zistením, že banky upravili zloženie svojich portfólií smerom k expozíciám, u ktorých sa predpokladá, že sú menej náročné na kapitál. 18. Z analýzy údajov v oblasti dohľadu z decembra 2008, ktorá sa týkala viacerých krajín, vyplynulo, že makroekonomické podmienky mali vplyv na rizikové parametre, a najmä na pravdepodobnosť zlyhania[24]. Až do konca roku 2008 však makroekonomické podmienky výraznejšie neovplyvnili MPK na úrovni individuálnych inštitúcií. Toto viac-menej neočakávané zistenie sa dá do veľkej miery vysvetliť vyššie spomínanými účinkami úprav vykonaných v portfóliu. VPLYV KAPITÁLOVÝCH POžIADAVIEK NA POSKYTOVANIE ÚVEROV BANKAMI 19. S cieľom dosiahnuť, aby regulačné kapitálové požiadavky mali vplyv na poskytovanie úverov bankami, musia byť záväzné, pokiaľ ide o výšku kapitálu, ktorý musia mať banky v držbe. Regulačné požiadavky však nesmú byť jediným určujúcim faktorom pri rozhodovaní bánk o tom, koľko kapitálu budú mať v držbe. Ekonomické modely kapitálu, očakávania ostatných účastníkov trhu, a najmä požiadavky ratingových agentúr môžu nútiť banky k tomu, aby zvýšili úroveň svojho kapitálu aj vtedy, keď spĺňajú regulačné požiadavky. 20. Výsledky dotazníkého zisťovania uskutočneného ECB ukázali, že ratingové agentúry zohrávajú kľúčovú úlohu pri stanovovaní požadovanej výšky kapitálu a že tento faktor je dokonca ešte dôležitejší ako regulačné kapitálové požiadavky v prípade veľkých medzinárodne pôsobiacich bánk. Z toho vyplýva, že zmeny v úrovni požadovaného kapitálu a súvisiace vplyvy na poskytovanie bankových úverov môžu byť v prvom rade ovplyvňované cieľom jednotlivých inštitúcií získať určitý rating od ratingových agentúr. Podobne aj v prípade veľkých bánk platí, že ekonomické modely kapitálu by mohli byť potenciálne dôležitejšími faktormi pri alokácii kapitálu ako regulačné požiadavky[25]. Nedávna finančná kríza poukázala na význam očakávaní účastníkov trhu pri stanovovaní výšky kapitálu bánk. Zdá sa, že tlak vyvíjaný na banky, aby upustili od znižovania kapitálových rezerv, bol vyvolaný skôr obavami účastníkov trhu ohľadom primeranosti kvality a výšky kapitálu v obdobiach napätia, ako cyklickou premenlivosťou MPK. 21. S cieľom dosiahnuť, aby mali regulačné kapitálové požiadavky vplyv na poskytovanie bankových úverov, poskytovanie úverov bankami by sa malo riadiť skôr ponukou úverov ako dopytom po úveroch. Navyše kapitálové požiadavky by mali predstavovať aj hlavný faktor podmieňujúci cyklickosti poskytovania úverov v porovnaní s inými faktormi ponuky úverov a dopytu po úveroch. Medzi faktory dopytu, ktoré ovplyvňujú rast bankových úverov, patria aj očakávania spotrebiteľa, inflácia a miera nezamestnanosti. 22. Z prieskumu ECB zameraného na poskytovanie bankových úverov (BLS)[26] vyplýva, že smernica CRD mala istý vplyv na politiky poskytovania úverov. Banky, na ktoré sa prieskum vzťahoval, uviedli, že vplyv smernice CRD na úverové štandardy bol výraznejší pri úveroch pre podniky (pre MSP a veľké podniky) ako pri úveroch pre domácnosti (pozri tabuľku 2). Význam smernice CRD sa však medzi jednotlivými bankami značne líšil: zatiaľ čo na súhrnnej úrovni eurozóny veľká väčšina bánk uviedla, že smernica CRD v podstate nemala žiadny vplyv na ich úverové štandardy, medzi jednotlivými krajinami sú značné rozdiely (pozri tabuľku 3). Zatiaľ čo banky v niektorých krajinách uviedli, že smernica CRD mala malý alebo žiadny vplyv na ich politiky v oblasti poskytovania úverov podnikom, až 80 % bánk v ostatných krajinách uviedlo, že smernica CRD viedla k jasnému sprísneniu úverových štandardov. Smernica CRD vo väčšine krajín podobne prispela aj k úplnému sprísneniu úverových štandardov uplatňovaných na poskytovanie úverov domácnostiam, no niekoľko krajín uviedlo, že viedla k úplnému zmierneniu týchto štandardov. 23. Dotazník Komisie určený pre banky zisťoval, aké faktory viedli k obmedzeniu v poskytovaní úverov od októbra 2008 do apríla 2009 (pozri tabuľku 4). Hoci 47 % respondentov spomenulo zmeny regulačného kapitálu, tomuto faktoru predchádzali všeobecné hospodárske vyhliadky a/alebo vyhliadky odvetvia (95 %), vyhliadky týkajúce sa žiadateľov o úver (79 %) a dostupnosť kolaterálu v prípade nových podnikov (63 %). Z nedávnych štúdií ECB zahŕňajúcich eurozónu podobne vyplýva, že kapitálová pozícia banky (v širšom slova zmysle presahujúcom MPK) mala vplyv na ponuku úverov pre domácnosti a podniky za posledné dva roky, hoci ten vplyv bol menej výrazný ako vplyv faktorov z kategórie „vnímanie rizík“ (pozri tabuľky 5 a 6). 24. Nedávne udalosti poukázali na skutočnosť že niektoré nedostatky regulačných kapitálových požiadaviek môžu mať takisto procyklické účinky. Počas hospodárskeho rastu, ktorý predchádzal kríze, mnohé veľké banky agresívne zvyšovali pákový efekt, čím znásobovali riziká vrátane rizík obsiahnutých v obchodných knihách, ktoré neboli dostatočne pokryté regulačným kapitálom. Kríza vyvolala obavy ohľadom kapitálovej primeranosti bánk a mnohé banky v snahe dosiahnuť vyšší kapitálový podiel, považovaný za primeraný účastníkmi trhu, museli v zložitej trhovej situácii urýchlene znížiť dlhy a získať dodatočný kapitál, čo vyvolalo ďalšie napätie. Až 50 % bánk oznámilo ECB, že finančná kríza mala negatívny vplyv na ich kapitálovú pozíciu (v dôsledku značných odpisov a strát v obchodných knihách a prerušenia prístupu k medzibankovému financovaniu[27]), ako aj na ich rozhodovanie pri poskytovaní úverov (pozri tabuľku 7). 25. Z analýz ECB však vyplýva, že na nedávny pokles v poskytovaní úverov mal do značnej miery vplyv klesajúci dopyt po úveroch. Dlhodobé trendy súhrnného rastu úverov a hospodárskej činnosti v eurozóne (pozri tabuľku 8) poukazujú na to, že z historického hľadiska malo poskytovanie úverov tendenciu vyvíjať sa procyklicky spolu s hospodárskym cyklom. Napriek tlakom, s ktorými sa banky v eurozóne vyrovnávali počas finančnej krízy a počas prechodu na smernicu CRD, rast v poskytovaní úverov na súhrnnej úrovni sa v poslednej dobe viac-menej vyvíjal v súlade s historickými modelmi. Poskytovanie úverov domácnostiam všeobecne klesalo súčasne so spomaľovaním hospodárskej činnosti, zatiaľ čo rast úverov pre nefinančné podniky ešte len začal klesať s časovým oneskorením, čo zodpovedá vývoju, ktorý sme pozorovali v minulosti. 26. Zatiaľ sa dá iba ťažko posúdiť, do akej miery viedlo zavedenie smernice CRD k procyklickejšiemu poskytovaniu úverov bankami. Hoci dôkazy uvedené v tomto oddiele poukazujú na isté potenciálne prepojenie medzi smernicou CRD a správaním bánk pri poskytovaní úverov, bude nutná analýza za dlhšie obdobie, aby bolo možné vyvodiť dôkladnejšie závery. Okrem toho je nutné zdôrazniť, že implementácia rámca Bazilej II sa časovo zhodovala s vypuknutím finančnej krízy, takže je obzvlášť zložité rozlíšiť účinky týchto dvoch udalostí. VPLYV DOSTUPNOSTI ÚVEROV NA HOSPODÁRSKY CYKLUS 27. Posledný krok analýzy sa týka rozsahu, v akom zmeny v ponuke bankových úverov spôsobené smernicou CRD ovplyvnili hospodársky cyklus. 28. Aby smernica CRD mala posilnený vplyv na reálnu ekonomiku, musí byť značný počet žiadateľov o úver „závislých od banky“, čo znamená, že nemôžu zameniť bankové úvery za iné spôsoby financovania. Z údajov ECB vyplýva, že pokiaľ ide o nové obchodné úvery poskytnuté nefinančným spoločnostiam (pozri tabuľku 9), dosiahli menšie úvery najvyššiu hodnotu v polovici roka 2008, ale odvtedy klesli približne o 15 %, pričom veľké úvery dosiahli vrchol začiatkom roka 2009 a do septembra 2009 sa znížili približne o 10 %. Hoci táto situácia naznačuje, že hospodárskym poklesom boli výraznejšie ovplyvnené úvery pre MSP, v posledných mesiacoch sa znížilo aj poskytovanie úverov veľkým spoločnostiam. Objemy malých úverov sa však znížili výraznejšie ako objemy veľkých úverov a rozpätie medzi sadzbami malých a veľkých úverov sa od začiatku roku 2008 zvýšilo (pozri tabuľku 10). 29. Podľa nedávneho prieskumu[28] týkajúceho sa európskych MSP sa zdá, že väčšina z nich má stále prístup k bankovému financovaniu, i napriek zhoršeným podmienkam poskytovania úveru. Výsledky prieskumu poukázali na to, že žiadosti o bankové financovanie boli vo veľkej miere úspešne schválené. 60 % MSP v eurozóne uviedlo, že v prvej polovici roku 2009 získali v plnej výške úvery, o ktoré žiadali, a ďalších 17 % získalo časť požadovaného úveru; iba 12 %[29] žiadostí bolo zamietnutých (pozri tabuľku 11). Porovnateľné odhady získala Komisia zo samostatného dotazníka určeného podnikom v EÚ o dostupnosti bankových úverov[30]. 30. Pokiaľ ide o rozsah, v akom sú podniky žiadajúce o úver schopné zmierniť dosah obmedzeného poskytovania úverov v období hospodárskeho poklesu, z dôkazov vyplýva, že financovanie prostredníctvom trhu, ako napríklad vydávanie majetkových alebo dlhových cenných papierov, mierne vyrovnalo pokles dlhodobého bankového financovania zaznamenaného od konca roku 2008 (pozri tabuľku 12). Pokiaľ ide o MSP, hoci väčšina podnikov, ktoré v prvom polroku 2009 požiadali o obchodný úver alebo iné externé financovanie, získala celú požadovanú sumu, niektoré podniky uviedli, že sa im nepodarilo získať z týchto alternatívnych zdrojov žiadne finančné prostriedky (13 % resp. 15 %, pozri tabuľku 11). 31. Napriek tomu, že v posledných mesiacoch pozorujeme náznaky prebiehajúcej substitúcie medzi financovaním prostredníctvom trhu a bankovým financovaním, rozhodujúca úloha bánk pri poskytovaní finančných prostriedkov na výdavky a investície by sa nemala podceňovať, najmä vzhľadom na skutočnosť, že získanie potrebných finančných prostriedkov z alternatívnych zdrojov je pre niektoré podniky obťažné, a to najmä pre menšie podniky. Okrem toho najnovšie skúsenosti preukázali, že otrasy v ponuke úverov sú schopné ovplyvniť hospodársku činnosť vo finančnom systéme eurozóny, ktorý je založený prevažne na bankách[31]. ZÁSADY, NA KTORÝCH JE ZALOžENÝ VÝPOčET KAPITÁLOVÝCH POžIADAVIEK 32. Na základe rozhodnutí skupiny G20 začala Komisia 26. februára 2010 verejné konzultácie o balíku možností s cieľom zmeniť a doplniť smernicu CRD v oblastiach riadenia likvidity a úverového rizika protistrany, vymedzenia kapitálu, miery využívania pákového efektu, proticyklických opatrení, systémovo dôležitých finančných inštitúcií a jednotnej knihy pravidiel. Predloženie posúdenia týchto možných požiadaviek by presahovalo rozsah tejto správy[32]. 33. Pokiaľ ide o procyklickosť, na začiatku krízy sa zvláštna pozornosť venovala dvom otázkam: dosahu zníženia ratingu sekuritizácie a úverov pre MSP. Konkrétne sa objavili obavy ohľadom negatívneho vplyvu na MSP v prípade, že by mal kapitálový rámec za následok obmedzený prístup k úverom a vyššie úrokové sadzby. 34. Koreláciu aktív je možné opísať ako závislosť hodnoty aktív žiadateľa o úver od všeobecného stavu hospodárstva; týmto jediným rizikovým faktorom sú všetci žiadatelia o úver vzájomne prepojení, a preto majú tendenciu vykazovať rovnaký vývoj. Tieto korelácie závisia od triedy aktív, keďže rôzni žiadatelia o úver a rôzne triedy aktív vykazujú rôznu úroveň závislosti od celkového hospodárstva, a okrem toho ovplyvňujú rizikové váhy. Príkladom nízkej korelácie je retailové portfólio, keďže zlyhanie retailových zákazníkov je zvyčajne viac idiosynkratické a menej závisí od hospodárskeho cyklu ako zlyhanie podnikov. V dôsledku toho je krivka strát pomerne plochá a kapitálové požiadavky sú menej závislé od stavu hospodárstva. V súčasnom rámci smernice CRD sa uznáva dôležitosť MSP pre európske hospodárstvo a úvery pre MSP s objemom úveru menším ako milión EUR zaraďuje do triedy aktív pre retailové úvery. Kapitálové požiadavky pre takéto úvery sú preto menej ovplyvnené hospodárskym cyklom a v porovnaní s rámcom Bazilej I ponúkajú MSP výrazné výhody. 35. MPK pre sekuritizáciu je takisto dôležitý. MPK je založený najmä na externom ratingu poskytnutom ratingovými agentúrami[33]. Externé ratingy poskytujú pomerne štandardizované, zrozumiteľné a nezávislé meradlo, ktoré sa už v značnej miere na trhu využívalo ešte pred jeho začlenením do rámca Bazilej II[34]. Každý úverový rating sekuritizačnej tranže je spojený s osobitnými rizikovo váženými kapitálovými požiadavkami (pozri tabuľku 13). Kapitálové požiadavky sa značne zvyšujú, ak je sekuritizácia hodnotená nižším ratingom ako BBB-, a všetky transakcie hodnotené nižšie ako B+ musia byť plne kryté regulačným kapitálom, pretože: 36. v prípade podriadených tranží by mohli byť straty pri zlyhaní oveľa vyššie v prípade sekuritizačných pozícií ako pri bežných úveroch pre podniky, ktoré majú podobnú pravdepodobnosť zlyhania, a 37. regulačné orgány zaviedli stimuly, aby odradili banky od investovania do rizikových podriadených tranží s nižším ratingom[35]. Ratingové agentúry počas krízy výrazne znížili rating sekuritizačných tranží. Vyššie kapitálové požiadavky sa stanovili nielen pre podriadené, ale aj nadriadené tranže, ktoré mali pôvodne vysoký rating. Od júna 2009 predstavovali kapitálové požiadavky pre sekuritizačné pozície priemerne 6 % MPK v prípade bánk skupiny 1 a 3,2 % v prípade bánk skupiny 2[36]. Tento problém by mohla vyriešiť väčšia diferenciácia a rozčlenenie kapitálových požiadaviek, preto sa v súčasnosti preskúmavajú sekuritizačné kapitálové požiadavky. 38. Bazilejský výbor vypracuje štúdiu kvantitatívneho dosahu s cieľom vyhodnotiť celkový vplyv prípadných zmien a doplnení rámca Bazilej II na úrovne kapitálu. S cieľom vyhodnotiť ich vplyv na európske banky a možný dosah na bankové úvery, Komisia vyzvala CEBS, aby vypracoval súbežnú štúdiu pre EÚ. Treba poznamenať, že CEBS do svojej analýzy zahrnie malé banky, ktorých úverové činnosti môžu mať osobitný význam pre MSP. OPATRENIA NA RIEšENIE PROCYKLICKOSTI 39. Keďže nie je možné dosiahnuť väčšiu mieru citlivosti inštitúcií voči rizikám v určitom časovom okamihu bez toho, aby sa postupom času nezaviedla určitá miera cyklickosti do MPK, istej miere procyklickosti sa nedá vyhnúť. Smernica CRD na to reagovala zavedením celého radu ochranných opatrení s cieľom obmedziť potenciálne procyklické účinky vrátane stresového testovania (ako súčasť pilieru 2), prechodných spodných hraníc pre úrovne kapitálu, priaznivejších vážených rizík v prípade expozícií voči menej cyklickým žiadateľom o úvery (MSP) a údajov pre výpočet kapitálu na základe dlhodobých historických údajov (pre PD) a odhadov hospodárskeho poklesu (pre LGD). 40. Nedávna kríza však poukázala na to, že účastníci trhu očakávajú zvýšenie úrovne kapitálu, ak nie sú presvedčení o tom, že inštitúcia je dobre zabezpečená proti stratám. Posilnenie proticyklických opatrení v rámci regulačného rámca pre kapitálové požiadavky by mohlo pomôcť nastoliť dôveru v súvahy bánk, a znížiť tak pravdepodobnosť, že banky budú musieť zvýšiť kapitálové požiadavky alebo prudko znížiť svoje dlhy v úverových portfóliách, aby splnili očakávania účastníkov trhu. Komisia súhlasí s medzinárodnými inštitúciami ako Rada pre finančnú stabilitu a Bazilejský výbor v tom, že dodatočné opatrenia sú nevyhnutné z hľadiska predchádzania nadmernej procyklickosti. Kapitálové rezervy a opravné položky 41. Komisia uvažuje o zavedení kapitálových rezerv a/alebo opravných položiek počas celého cyklu. Obe tieto opatrenia sú zamerané na zmiernenie procyklickosti. Dynamická tvorba opravných položiek zodpovedá tvorbe opravných položiek pre „očakávané“ úverové straty pri expozíciách a rezervy sa týkajú „neočakávaných strát“. 42. Okrem toho existujú dva typy opatrení s proticyklickým charakterom – tie, ktoré sa uplatňujú na základe špecifických rizikových charakteristík bánk (na mikroúrovni), a tie, ktoré sa zakladajú na jednej alebo viacerých makroekonomických premenných odrážajúc širšie systémové riziká (na makroúrovni). Dynamická tvorba opravných položiek, rezervy na zachovanie kapitálu a návrh CESB na zmiernenie cyklickosti MPK (pozri ďalej) sú opatrenia, ktoré sú špecifické pre jednotlivé banky, t. j. zameriavajú sa na špecifické riziko spojené s jednotlivými bankami. 43. Opravné položky pre úverové straty znižujú vykázaný čistý príjem v období, v ktorom je opravná položka uznaná, a znižujú zostatkovú hodnotu úveru. Účtovné štandardy bežne využívajú „model vzniknutých strát“, ktorý umožňuje uznanie strát iba vtedy, ak vznikli k dátumu súvahy. Bežné štandardy neumožňujú, aby sa do opravných položiek začlenili úverové straty vyplývajúce z udalostí, ku ktorým by mohlo dôjsť v budúcnosti[37]. 44. V praxi preto nemusí dôjsť v dlhodobom úverovom portfóliu vytvorenom počas hospodárskeho rastu k udalosti, ktorá by viedla k vzniku strát, a podľa bežných účtovných štandardov IFRS by sa nemuseli vytvoriť opravné položky pre úverové straty pri jednotlivých úveroch. Tvorba opravných položiek počas celého cyklu („dynamická tvorba opravných položiek“) a návrh IASB od bánk vyžadujú, aby vytvorili opravné položky pre očakávané úverové straty. Banky by teda v období hospodárskeho rastu mali vytvárať opravné položky, ktoré by mohli slúžiť ako rezervy v čase hospodárskeho poklesu. 45. V súčasnosti sa uvažuje o niekoľkých možnostiach na účinné riešenie problému procyklickosti, pričom zlepšenie tvorby opravných položiek je jedným z nich. Niekoľko riešení zameraných viac na budúcnosť, ako je dynamická tvorba opravných položiek, má v tejto súvislosti viacero výhod, pretože umožňuje bankám, aby skôr zohľadnili očakávané straty. IASB už pracuje na zmenách a doplneniach súčasných účtovných pravidiel týkajúcich sa vytvárania opravných položiek. Bazilejský výbor sa chystá priniesť zásadný príspevok, ktorý by obmedzil procyklickosť a zlepšil by fungovanie modelu IASB. 46. Pokiaľ ide o kapitálové rezervy, boli identifikované dve komplementárne zložky. Prvá zložka zahŕňa pevnú cieľovú rezervu (rezerva na zachovanie kapitálu) popri minimálnych kapitálových požiadavkách, ktorá má absorbovať straty v obdobiach krízy. Očakáva sa, že banky si vybudujú takéto rezervy v čase priaznivého vývoja. Banky, ktoré sú pod pevnou cieľovou hranicou, budú podliehať obmedzeniam pri rozdeľovaní kapitálu (napr. platby dividend, spätné odkupovanie akcií), až kým nedosiahnu pevnú cieľovú rezervu. Tým sa zabezpečí, že bankový sektor si vybuduje kapitálové rezervy v období, keď dosahuje výnosy a použije tieto rezervy v obdobiach krízy. Požiadavka na zvýšenie kapitálu v obdobiach vysokých výnosov by mohla pomôcť utlmiť nadmerné rozširovanie úverovej činnosti bankového sektoru a využívanie pákového efektu. 47. Druhá zložka zahŕňa proticyklickú kapitálovú rezervu. Bola by navrhnutá tak, aby sa dosiahol širší makroprudenciálny cieľ ochrany bankového sektora pred obdobiami nadmerného rastu úverovej činnosti a aby sa podporilo poskytovanie úverov období hospodárskeho poklesu. Cieľová úroveň proticyklickej kapitálovej rezervy by sa menila v čase a bola by stanovená ako funkcia jednej alebo viacerých makroekonomických premenných vybraných tak, aby slúžili ako ukazovateľ rastu rizík na makroúrovni. Odchýlky makroekonomických premenných od dlhodobého priemeru by signalizovali vznik rizík na makroúrovni, ktoré by viedli k zvýšeniu rezervy na zachovanie kapitálu. 48. S cieľom vyriešiť problém procyklickosti na makroprudenciálnej úrovni Komisia uznáva možnosť kapitálovej rezervy meniacej sa v čase. Keďže takéto opatrenie by zahŕňalo celkové ekonomické, menové a makroprudenciálne hodnotenie, Komisia bude spolu s ECB hodnotiť možné spôsoby ako začleniť toto opatrenie do novej štruktúry dohľadu. Zmiernenie MPK 49. CEBS navrhol, aby sa postup podľa Piliera 2 použil na zníženie odhadov pravdepodobnosti zlyhania v časoch pozitívneho vývoja úverových podmienok. V praxi sa metóda zakladá na uplatňovaní úprav, ktoré odrážajú rozdiel medzi bežnou pravdepodobnosťou zlyhania a pravdepodobnosťou zlyhania zodpovedajúcou recesii alebo dlhodobému priemeru. Podľa tohto návrhu sa úpravy znižujú v období recesie a zvyšujú v období rozmachu a podľa toho sa má vypočítať aj rezerva. Rezerva by tak mala byť schopná absorbovať cyklické zmeny MPK, čím sa obmedzí procyklickosť. Pákový efekt 50. Pákový efekt v rámci finančného systému podstatne rástol v období pred nedávnou finančnou krízou a to jednak v rámci regulovaného bankového sektora, ako aj v neregulovaných sektoroch, v prípade subjektov ako hedžové fondy a súkromné investičné spoločnosti. Zatiaľ čo rastúci pákový efekt môže vyvolať zvyšovanie obratu v priaznivom období, v období hospodárskeho poklesu môže vyvolať aj straty. Navyše postup znižovania dlhu, ku ktorému došlo v celom finančnom systéme, vyvolal ďalšie škodlivé vplyvy na finančných trhoch, ako aj v celom hospodárstve. 51. Vo vyhlásení skupiny G20 z 2. apríla 2009[38] sa uvádza, že „kapitálové požiadavky založené na rizikách by sa mali doplniť o jednoduché, transparentné meradlo, ktoré sa nezakladá na rizikách, je medzinárodne porovnateľné, náležitým spôsobom zohľadňuje mimosúvahové expozície a môže pomôcť obmedziť rastúce využívanie pákového efektu v bankovom systéme“. Vo svojej verejnej konzultácii Bazilejský výbor v hlavých líniách predstavil ukazovateľ využívania pákového efektu, ktorý by fungoval ako dodatočné opatrenie popri rámci Bazilej II založenom na rizikách s cieľom prejsť na postup podľa piliera 1 založeného na vhodnom prieskume a kalibrácii. V súlade s Bazilejským výborom Komisia uvažuje o zavedení ukazovateľa využívania pákového efektu s cieľom dosiahnuť tieto ciele: 52. obmedziť rastúce využívanie pákového efektu v bankovom sektore, a pomôcť tak zmierniť riziko destabilizácie spojené s procesom znižovania dlhov, ktoré by mohlo poškodiť finančný systém a hospodárstvo; a 53. zaviesť dodatočné ochranné opatrenia voči rizikám modelu a chybným meraniam tak, že sa merania založené na rizikách doplnia o jednoduché, transparentné, nezávislé merania rizika, ktoré sa zakladajú na veľkých expozíciách. 54. Bolo by vhodné, aby sa ukazovateľ využívania pákového efektu zosúladil na medzinárodnej úrovni skôr, ako sa zavedie, a aby sa v plnej miere upravil podľa zvyšných rozdielov v účtovníctve. Ukazovateľ bude kalibrovaný tak, aby slúžil ako dôveryhodné doplnkové meradlo k požiadavkám založeným na rizikách zohľadňujúc budúce zmeny rámca Bazilej II. Opatrenia prijaté Komisiou 55. V rokoch finančného rozmachu sa motivačné systémy pre rozhodujúcich pracovníkov finančných podnikov navrhovali tak, že podporovali procyklickosť stimulujúc nadmerné podstupovanie rizík so zameraním na krátkodobé zisky bez toho, aby sa primerane zhodnotilo a zohľadnilo riziko alebo dlhodobý výsledok[39]. 56. S cieľom zabrániť tomuto škodlivému vplyvu zle navrhnutých štruktúr odmeňovania Komisia navrhla, aby sa požiadavky smernice CDR doplnili o výslovnú povinnosť úverových inštitúcií a investičných spoločností zaviesť a udržiavať v prípade kategórií pracovníkov, ktorých profesionálne aktivity majú významný vplyv na ich rizikový profil, také politiky a postupy odmeňovania, ktoré sú v súlade s účinným riadením rizík[40]. 57. S cieľom zlepšiť primeranosť kapitálových požiadaviek bánk Komisia navrhla aj zmeny a doplnenia smernice CRD v snahe zvýšiť regulačné kapitálové požiadavky pre aktivity obchodnej knihy a resekuritizácie držané v bankových knihách[41]. Počas finančnej krízy nedostatky MPK v týchto oblastiach viedli k ďalšiemu tlaku na kapitálové pozície bánk, ktoré následne pravdepodobne prispeli k sprísneniu štandardov pri poskytovaní bankových úverov. 58. V roku 2009 Komisia navrhla aj zriadenie Európskeho výboru pre systémové riziká (ESRB)[42] s cieľom dohliadať na stabilitu finančného systému ako takého. Ak dôjde k zriadeniu ESRB v súlade s návrhom, ESRB bude zisťovať systémové riziká na európskej úrovni a bude vydávať varovania o rizikách. Pridanie pevného makroprudenciálneho dohľadu k bežnému mikroprudenciálnemu prístupu by malo prispieť k odstraňovaniu zdrojov procyklickosti spojených s obmedzeniami v meraní rizík a nevhodnými reakciami účastníkov trhu na riziko[43]. Mala by sa tak podporiť včasná identifikácia cyklov a tvorby rizík v systéme, čo spolu s pevnými väzbami na orgány dohľadu a tvorcov politiky umožní včasnejšie prijatie opatrení s cieľom zamedziť nadmernej premenlivosti a procyklickosti v období hospodárskeho poklesu. Závery 59. Treba zdôrazniť, že predložená analýza má iba indikatívny charakter vzhľadom na skutočnosť, že pravidlá CRD II boli prijaté iba v roku 2009. 60. Komisia upozorňuje, že mnohé medzinárodné inštitúcie a výbory zdôraznili dôležitosť zavedenia proticyklických opatrení do prudenciálneho rámca s cieľom zmierniť nadmernú procyklickosť vo finančnom systéme. Súčasne s prácami prebiehajúcimi v Bazilejskom výbore bude Komisia skúmať najmä možnosti najúčinnejšieho spôsobu riešenia systémového rizika a procyklickosti Komisia sa domnieva, že tieto opatrenia by mali byť schopné obmedziť nadmerné podstupovanie rizík v období hospodárskeho rastu, ale súčasne by mali byť vypracované tak, aby mohli byť v období hospodárskeho poklesu využité na zvýšenie odolnosti bankového sektoru a na podporu peňažných tokov v hospodárstve. 61. Komisia pripomína závery Rady ECOFIN[44], vyzývajúc „na zavedenie prospektívnej tvorby opravných položiek, ktorá spočíva v tvorbe opravných položiek odpočítaných od ziskov v období priaznivého vývoja na krytie očakávaných strát z úverových portfólií a ktorá by prispela k obmedzeniu procyklickosti.“ Komisia takisto pripomína odporúčania skupiny G20, ktoré vyžadujú, aby „tvorcovia účtovných štandardov urýchlene spolupracovali spolu s orgánmi dohľadu a regulačnými orgánmi na zlepšení štandardov hodnotenia a tvorby opravných položiek a dosiahli jednotný súbor vysoko kvalitných medzinárodných účtovných štandardov.“ Komisia pri posudzovaní legislatívneho návrhu zohľadní prebiehajúce práce tvorcu medzinárodných účtovných štandardov (IASB) a orgánov prudenciálneho dohľadu (najmä Bazilejského výboru). ODKAZY BIS (2008), „Addressing financial system procyclicality: a possible framework“, Oznámenie pre pracovnú skupinu FSF pre odolnosť trhu a inštitúcií, september 2008, dostupné na: http://www.financialstabilityboard.org/publications/r_0904e.pdf?noframes=1 Borio, C., C. Furfine, and P. Lowe (2001), „Procyclicality of the financial system and financial stability: issues and policy options“, BIS dokument č. 1 Cappiello, L., A. Kadareja, C. Kok Sørensen and M. Protopapa (2009), „Do bank loans and credit standards have an effect on output? A panel approach for the euro area“, Pracovný dokument ECB (vo fáze prípravy) Ciccarelli, M., A. Maddaloni and J.-L. Peydró (2009), „Trusting the Bankers: a New Look at the Credit Channel of Monetary Transmission“, dokument predložený v roku 2009 na konferencii CREDIT o úverovom riziku, finančnej kríze a makroekonomike, Benátky KOM (2009) 362 v konečnom znení, návrh smernice európskeho Parlamentu a Rady, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 2006/48/ES a 2006/49/ES, pokiaľ ide o kapitálové požiadavky na obchodnú knihu a na resekuritizácie a preverovanie politík odmeňovania orgánmi dohľadu, dostupné na: http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/regcapital/com2009/Leg_Proposal_Adopted_1307.pdf KOM (2009) 499 v konečnom znení, návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o makroprudenciálnom dohľade nad finančným systémom na úrovni Spoločenstva a o zriadení Európskeho výboru pre systémové riziká, 23. september 2009, dostupné na: http://ec.europa.eu/internal_market/finances/docs/committees/supervision/20090923/com2009_499_en.pdf ECOFIN (2009), „Závery Rady o procyklickosti“, 2954. zasadnutie Rady pre hospodárske a finančné záležitosti, Brusel, 7. júla 2009, dostupné na: http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/109050.pdf G-20 (2009), „Vyhlásenie o posilnení finančného systému“, Londýn, 2. apríla 2009, dostupné na: http://www.g20.org/Documents/Fin_Deps_Fin_Reg_Annex_020409_-_1615_final.pdf Masschelein, N. (2007), „Monitoring pro-cyclicality under the capital requirements directive: preliminary concepts for developing a framework“, pracovný dokument NBB č.120 [1] CRD zahŕňa smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií a smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2006/49/ES o kapitálovej primeranosti investičných spoločností a úverových inštitúcií. [2] Úlohou pracovnej skupiny TFICF je monitorovať úroveň a premenlivosť minimálnych kapitálových požiadaviek vzťahujúcich sa na banky, ktoré sú ustanovené v smernici CRD, a analyzovať ich vplyv na poskytovanie bankových úverov a na hospodársky cyklus. [3] Dotazník určený pre podniky v EÚ prebiehal od 12. augusta do 28. septembra 2009. Prostredníctvom Európskeho podnikateľského testovacieho panela boli podnikatelia konzultovaní ohľadom toho, ako vnímajú vývoj, pokiaľ ide o dostupnosť a podmienky udeľovania bankových úverov od októbra 2008. Dotazník vyplnilo 429 členov panela z 28 krajín EÚ/EHP. Pokiaľ ide o veľkosť podnikov, ktoré odpovedali na dotazník, 59 % boli malé podniky, 20 % stredné podniky a 21 % veľké podniky. [4] Dotazník určený pre banky v EÚ prebiehal od 21. mája do 31. augusta 2009. Prišlo 19 odpovedí z IT, SI, BE, AT, DE, UK a NL. Medzi respondentmi boli banky vo väčšinovom súkromnom vlastníctve (verejne obchodované), vnútroštátne siete kooperatívnych bánk a banky vo verejnom vlastníctve. Niektoré odpovede boli predložené vnútroštátnymi asociáciami zastupujúcimi konsolidovanú pozíciu svojich členov, takže počet individuálnych úverových inštitúcií pokrytých dotazníkom bol v skutočnosti vyšší. [5] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/111/ES zo 16. septembra 2009 , ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2007/64/ES, pokiaľ ide o banky pridružené k ústredným inštitúciám, niektoré položky vlastných zdrojov, veľkú majetkovú angažovanosť, mechanizmy dohľadu a krízové riadenie. [6] Podrobný opis hlavných faktorov, ktoré podmieňujú procyklickosť, a úlohy, ktorú zohrávajú pravidlá kapitálovej primeranosti, nájdete v dokumentoch BIS (2008) a Masschelein (2007). [7] Finančné inštitúcie majú ťažkosti najmä s posudzovaním absolútnej úrovne rizika (zatiaľ čo relatívne riziko dokážu posúdiť lepšie), predovšetkým za dlhšie obdobie, takže zriedka rozpoznajú hospodársky rozmach s následkami pre systémové riziko. Meranie rizika môže byť dosť nízke, keď sa zraniteľnosť a riziko vytvárajú v období hospodárskeho rozmachu, môže sa však prudko zvýšiť, keď sa objaví napätie. Napríklad, trhové riziko obsiahnuté v obchodnej knihe banky sa môže ľahko podceniť, ak je merané počas krátkeho obdobia držby. Takéto obmedzenia vo vnímaní rizika možno čiastočne pripísať nedostatku informácií týkajúcich sa dynamiky systémového rizika a sú vysvetlené niektorými teóriami behaviorálnych financií, ako sú slepota voči katastrofám a kognitívna disonancia. Podrobnú analýzu nájdete v Borio et al. (2001). [8] Ak sa hospodárske podmienky zhoršia a hodnota kolaterálu klesne, asymetria v informáciách týkajúcich sa kvality súvah klientov môže viesť k tomu, že dokonca aj žiadatelia o úvery so ziskovými projektmi iba ťažko získajú financovanie. Ak sa hospodárske podmienky zlepšia a hodnota kolaterálu stúpne, môže dôjsť k opačnej situácii. Z tejto argumentácie vyplýva, že procyklické účinky sa môžu prejaviť skôr pri takých žiadateľoch o úvery, ktorých sa viac dotýka asymetria informácií, vrátane malých a stredných podnikov, ktoré nepodliehajú vonkajším ratingom, ani rozsiahlym požiadavkám na uverejňovanie informácií. [9] V niektorých prípadoch sa reakcie vysvetľujú štruktúrami odmeňovania, ktoré majú krátkodobý charakter, alebo stádovým správaním (účastníci trhu majú tendenciu prispôsobiť svoje správanie podľa správania iných účastníkov). Politiky odmeňovania vo finančných inštitúciách môžu mať posilňujúci procyklický účinok, ak z nich vyplývajú (prípadne disproporčné) odmeny v období rozmachu a nedostatočné sankcie v období poklesu, napríklad bonusy založené na krátkodobých ziskoch, ktoré sa vyplácajú okamžite bez úpravy o riziko alebo bez odkladu platby s cieľom zohľadniť budúce výsledky obchodnej jednotky alebo celej inštitúcie. Podobnú analýzu nájdete v Borio et al. (2001). [10] Naopak, v období hospodárskeho poklesu môže viesť vývoj na trhu k zníženiu skutočnej hodnoty aktív, ako aj k zvýšeniu požiadaviek na tvorbu opravných položiek. Tieto úpravy smerom nadol pri hodnotení aktív, ako aj nárast úverových strát by mohli viesť k tomu, že banky sprísnia úverové štandardy a obmedzia poskytovanie úverov. [11] Pokiaľ ide o relatívny vplyv individuálnych rizikových parametrov metódy IRB, PD sa považuje za faktor, ktorý najviac prispieva k cyklickosti rámca, zatiaľ čo vplyvy LGD a EAD môžu byť takisto významné, avšak v menšej miere. Miera, do akej sa menia kapitálové požiadavky, môže závisieť okrem iných faktorov aj od toho, či banka v rámci svojho interného ratingového postupu uplatňuje systém založený na danom momente (Point-in-Time, PIT) alebo systém založený na celom cykle (Through-the-Cycle, TTC). TTC ratingy sa v reakcii na premenlivosť makroekonomických podmienok obyčajne nemenia rýchlo, a preto sú menej ovplyvnené dynamikou hospodárskeho cyklu. V rámci Bazilej II a v rámci smernice CRD sa navrhuje používanie ratingového systému TTC, pretože umožňuje zmiernenie prípadnej premenlivosti kapitálových požiadaviek. Avšak vzhľadom na skutočnosť, že banky uprednostňujú využívanie najnovších údajov o prípadoch zlyhania a systémy včasného varovania, a vzhľadom na ťažkosti so získavaním dostatočného množstva údajov, banky uplatňujú najmä prístupy PIT, najmä v prípade expozícií voči MSP a retailovým klientom. [12] Podľa štandardizovaného prístupu sa očakáva, že požiadavky sa budú meniť menej, ak banky použijú rizikové váhy založené na externých ratingoch (ktoré sa prevažne stanovujú na základe TTC) vydaných externými ratingovými agentúrami. [13] Pokiaľ ide o podnikové portfóliá, rizikovo vážené aktíva podľa základného prístupu založeného na internom ratingu sú pravdepodobne menej citlivé na hospodársky cyklus ako rizikovo vážené aktíva podľa pokročilého prístupu založeného na internom ratingu, keďže v rámci pokročilého prístupu založeného na internom ratingu banky používajú svoje vlastné odhady LGD a EAD. Zdá sa, že interne odhadované LGD a EAD sú citlivejšie na hospodársky cyklus ako odhady orgánov dohľadu používané v rámci základného prístupu založeného na internom ratingu. [14] Okrem úverových rizikových parametrov má na cyklickosť kapitálových požiadaviek pravdepodobne vplyv aj používanie nástrojov na presun úverového rizika, ako je sekuritizácia. Za priaznivých hospodárskych podmienok sekuritizačné trhy podporujú presun úverového rizika z individuálnych inštitúcií, takže majú zmierňujúci vplyv na kapitálové pozície bánk. Nedávne skúsenosti však ukázali, že funkcia presunu rizika nemusí byť v napätej trhovej situácii využívaná účinne, čo následne môže viesť k zosilneniu negatívnych účinkov na kapitálové pozície bánk. [15] Jún 2008, december 2008 a jún 2009 za približne 60 až 80 bánk používajúcich prístup založený na interných ratingoch zo 14 krajín EÚ. [16] Bez toho, aby sa zohľadnili prechodné spodné hranice. [17] Banka je považovaná za banku skupiny 1, ak jej kapitál prvej triedy je vyšší ako 3 miliardy EUR a je dostatočne diverzifikovaný a ak je banka aktívna na medzinárodnej úrovni. [18] Vplyv smernice CRD na kapitálové požiadavky vyplývajúce z prístupov k úverovému riziku založených na interných ratingoch sa ešte nemusel plne prejaviť v údajoch zverejňovaných bankami, pokiaľ banky čiastočne uplatňujú štandardizovaný prístup. V decembri 2008 bol podiel expozícií bánk súvisiaci s týmto čiastočným uplatňovaním štandardizovaného prístupu významný tak v prípade bánk skupiny 1 (31 %), ako aj v prípade bánk skupiny 2 (40 %). [19] MPK na expozíciu (meradlo rizikovosti) zostal v decembri 2008 nezmenený (v prípade bánk skupiny 1) alebo iba mierne klesol (v prípade skupiny 2) v porovnaní s júnom 2008. Zatiaľ čo pravdepodobnosť zlyhania na úrovni portfólií bánk skupiny 1 sa v priemere zvýšila, pravdepodobnosť zlyhania v prípade dlžníkov, ktorí nezlyhali, sa prakticky nezmenila, čo naznačuje, že nárast priemernej pravdepodobnosti zlyhania bol spôsobený vyšším počtom zlyhaní. Pokiaľ zvýšenie pravdepodobnosti zlyhania odráža zvýšenie podielu expozícií, v prípade ktorých došlo k zlyhaniu, vplyv rastúcej priemernej hodnoty pravdepodobnosti zlyhania na rizikovo vážené expozície (a na MPK) je menej priamy, keďže riziková váha expozícií, v prípade ktorých došlo k zlyhaniu, je nulová (až na niektoré výnimky podľa pokročilého prístupu založeného na internom ratingu). Riziko sa potom účtuje ako očakávaná strata, a mali by sa preň vytvoriť opravné položky (v prípade nedostatočných opravných položiek sa vykoná odpočet od kapitálu). Okrem toho strata zo zlyhania v decembri 2008 bola nižšia v porovnaní s júnom 2008 v prípade celého radu expozícií. [20] MPK v podstate zhŕňa čitateľa a menovateľa podielu regulačného kapitálu. Meria kapitál požadovaný na pokrytie i) 8 % rizikovo vážených aktív; ii) rozdielov medzi celkovými oprávnenými opravnými položkami a celkovou očakávanou sumou straty; a iii) iných odpočtov. [21] Pravdepodobnosť zlyhania sa odhaduje za použitia údajov o ziskoch a stratách, ktoré sú ovplyvňované hospodárskym cyklom s určitým oneskorením a sú uverejňované s časovým posunom. Napríklad, ak príjmy podniku začnú klesať na začiatku roka, odrazia sa až v jeho koncoročnej účtovnej závierke, ktorá sa uverejní až o niekoľko mesiacov neskôr v nasledujúcom roku, a môžu byť zohľadnené v ratingových systémoch až o niekoľko ďalších mesiacov neskôr. [22] Vyjadrený oneskorenou produkčnou medzerou a meraný ako rozdiel medzi aktuálnym a potenciálnym HDP. [23] Koeficient je štatisticky významný iba v prípade podnikového portfólia (1 %). [24] Na základe regresných analýz zameraných na vzájomný vzťah medzi zmenou individuálnych vstupných rizikových parametrov a hospodárskym cyklom, ktoré vykonala ECB, sa zistilo, že pravdepodobnosť zlyhania podnikových a retailových portfólií má tendenciu rásť výraznejšie v krajinách so slabou podnikateľskou činnosťou, meraná ako produkčná medzera oneskorená o jedno obdobie. Podobné regresné analýzy týkajúce sa LGD vykázali pre všetky portfóliá koeficienty, ktoré sú negatívne, avšak štatisticky bezvýznamné. To môže naznačovať, že hodnoty LGD zaznamenané v interných modeloch bánk sú o niečo menej citlivé ako hodnoty PD, a teda je možné, že reagujú pomalšie na zmeny makroekonomických podmienok. Preto je potrebné, aby sa analýza vzťahovala na dlhšie obdobie s cieľom získať solídne dôkazy o predpokladanom silnom negatívnom vzájomnom vzťahu medzi hospodárskou činnosťou a LGD. Ďalšie možné vysvetlenie toho, že sa nenachádza súvislosť medzi LGD a hospodárskym cyklom, môže spočívať v regulačných požiadavkách, ktoré predpisujú používanie LGD v obdobiach napätia. [25] Odpovede bánk na dotazníky vypracované Komisiou však naznačujú, že regulačné kapitálové požiadavky sú najdôležitejším kritériom pri stanovovaní cieľovej výšky kapitálu – tak v prípade bánk uplatňujúcich štandardizovaný prístup, ako aj v prípade bánk uplatňujúcich prístup založený na interných ratingoch. [26] Prieskum BLS z júla 2009 sa vzťahoval na vzorku viac ako 100 bánk v eurozóne a zahŕňal aj otázky týkajúce sa vplyvu smernice CRD na politiky poskytovania bankových úverov (merané ich úverovými štandardmi) v období od prvého štvrťroka 2008 do druhého štvrťroka 2009. [27] Po dosiahnutí zisku z obchodnej činnosti (vrátane nezrealizovaných ziskov a strát) vo výške 82 miliárd EUR v roku 2007, vzorka 105 bánk v EÚ zaznamenala v roku 2008 straty z obchodnej činnosti vo výške 94 miliárd EUR; Zdroje: Orbis, Bloomberg [28] Prieskum vykonala ECB v spolupráci s Komisiou od 17. júna do 23. júla 2009, pričom sa týkal 6 000 MSP a veľkých podnikov v eurozóne. [29] Čím sú podniky väčšie, tým sú úspešnejšie pri získavaní úveru, keďže iba 5 % veľkých podnikov bola žiadosť o úver zamietnutá. [30] Z odpovedí 429 podnikov v EÚ/EHP vyplýva, že v období od októbra 2008 do septembra 2009 13 % podnikov žiadajúcich o bankový úver nezískalo financovanie vo forme bankového úveru. Toto percento bolo vyššie u MSP (15 %) ako u veľkých spoločností (5 %). Z odpovedí tiež vyplýva, že pre čiastočnú vzorku podnikov, ktoré uviedli, že boli nepriaznivo ovplyvnené dostupnosťou bankových úverov, bolo získanie potrebných finančných prostriedkov z iných zdrojov náročnejšie pre MSP ako pre veľké spoločnosti. [31] Cappiello et al. (2009) poskytuje empirické dôkazy o existencii kanálu na prenos menovej politiky v eurozóne, ktorý má formu bankových pôžičiek. Autori sa domnievajú, že zmeny v ponuke úverov z hľadiska objemu a úverových štandardov uplatňovaných na úvery podnikom, majú významný vplyv na reálnu hospodársku činnosť. Obmedzenia vzťahujúce sa na súvahy bánk ako napríklad záväzné regulačné kapitálové požiadavky môžu mať negatívne vplyvy na reálny hospodársky rast, pokiaľ vedú banky k obmedzeniu ponuky úverov. Ciccarelli et al. (2009) používajú pre eurozónu model VAR s HDP, cenami, krátkodobými úrokovými sadzbami a podmienkami dopytu a ponuky úverov. Autori prostredníctvom funkcie „impulz a reakcia“ zistili, že sprísnenie úverových štandardov vedie k značnému poklesu reálneho rastu HDP. Takže pokiaľ smernica CRD ovplyvňuje úverové štandardy bánk, z tejto štúdie vyplýva, že aj hospodárska činnosť bude v konečnom dôsledku ovplyvnená smernicou CRD. [32] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/regcapital/index_en.htm [33] Bankové regulačné orgány nesúhlasili s tým, aby banky mohli používať svoje vlastné modely úverového rizika na odvodenie kapitálových požiadaviek, a to z dôvodu neistoty a nedostatku údajov v súvislosti s koreláciami aktív. Z nedávnych skúseností vyplýva, že interné modely bánk príliš dobre nefungovali. [34] V smernici 2009/111/ES, ktorou sa mení a dopĺňa smernica CRD, sa vyžaduje náležitá starostlivosť zo strany bánk, vrátane ponechania 5 % sekuritizovaných aktív, zatiaľ čo riadením ratingových agentúr sa bude zaoberať nariadenie o ratingových agentúrach. [35] Existujú však dôležité faktory, ktoré môžu znížiť dosah zvýšenia kapitálových požiadaviek, ak sa ratingy zhoršia, pretože: i) zníženie ratingu bolo sprevádzané stratami z účtovného oceňovania. Keďže bankové predpisy EÚ umožňujú bankám započítať straty z účtovného oceňovania oproti kapitálovým požiadavkám, dosah zníženia ratingu bude oveľa nižší v prípade bánk, ktoré pre svoje sekuritizačné pozície prijali konzervatívne politiky oceňovania; ii) banky, ktoré pre svoje sekuritizačné pozície využili štátne záruky alebo ktoré ich predali na trhoch alebo osobitným štátom dotovaným subjektom („problémové banky“), budú takisto čiastočne alebo úplne oslobodené od zvýšenia kapitálových požiadaviek. [36] Koncom júna 2008 bol tento priemer 2,9 % v prípade bánk skupiny 1 a 4,5 % v prípade bánk skupiny 2. [37] Rada pre medzinárodné účtovné štandardy (IASB) uskutočnila komplexný prieskum štandardu IAS 39 „finančné nástroje“ vrátane opravných položiek pre úverové straty a v novembri 2009 vydala samostatnú konzultačnú správu. Konzultačná správa obsahuje päť zásad merania na vysokej úrovni (model založený na očakávanom peňažnom toku, Expected Cash Flow Model, ECF), ktoré by mali vykazujúce jednotky používať spolu s pokynmi na uplatňovanie týchto zásad s cieľom stanoviť amortizované náklady. Podľa navrhovanej metódy by banky mali: a) najprv odhadnúť očakávané peňažné toky za (zostávajúcu) dobu životnosti finančných nástrojov vrátane očakávaných úverových strát (berúc do úvahy kolaterál); b) vypočítať „efektívnu úrokovú sadzbu“ (internú mieru návratnosti) na základe očakávaných peňažných tokov. Efektívna úroková sadzba bude nižšia ako zmluvná úroková sadzba, pretože sa zohľadnia odhadované úverové straty; c) ku každému dátumu vykazovania preskúmať počiatočné odhady peňažných tokov a očakávaných strát, a opätovne ich preskúmať, keď je to potrebné. Prístup ECF by mohol zlepšiť tvorbu opravných položiek pre úverové riziká v porovnaní s modelom vzniknutých strát podľa IAS 39, pretože už nebude požadovať rozhodnú udalosť a umožní včasnejšie uznanie úverovej straty. Prístup ECF umožní aj dosiahnutie lepšieho zosúladenia zmluvných úrokových výnosov s očakávanými stratami. Konzultačný dokument však obsahuje iba obmedzené pokyny k používaniu údajov a modelov. Konzultačný dokument v zásade vyžaduje, aby sa odhady peňažných tokov a očakávaných úverových strát vykonali v konkrétnom okamihu. Komisia rovnako ako Bazilejský výbor a ostatné zainteresované strany prehodnotí návrh IASB a prispeje k zlepšeniu v súlade s cieľmi stanovenými skupinou G20. [38] G-20 (2009) [39] Podrobnejšie informácie o nevhodných reakciách účastníkov trhu na zmeny hospodárskych podmienok nájdete v odseku 5. [40] KOM(2009) 362 v konečnom znení. [41] Tamtiež. [42] Pozri KOM(2009) 499 v konečnom znení. [43] Podrobnosti nájdete v odseku 2. [44] ECOFIN (2009)