V oznámení Komisie z roku 2016 o ďalších krokoch pre udržateľnú budúcnosť Európy sa prepájajú ciele trvalo udržateľného rozvoja z Agendy 2030 OSN pre udržateľný rozvoj s európskym politickým rámcom, aby sa zabezpečilo, že všetky akcie a politické iniciatívy EÚ, v rámci EÚ a celosvetovo, budú od počiatku zohľadňovať ciele trvalo udržateľného rozvoja. Európska únia je takisto plne odhodlaná dosiahnuť ciele EÚ v oblasti klímy a energie do roku 2030 a začleniť udržateľný rozvoj do všetkých politík EÚ, ako oznámil Jean-Claude Juncker v politických usmerneniach pre Európsku komisiu v roku 2014. Z toho dôvodu sa z mnohých priorít politiky Európskej komisie na roky 2014 – 2020 čerpá v cieľoch EÚ v oblasti klímy a implementuje sa nimi Agenda 2030 pre udržateľný rozvoj. Tieto priority zahŕňajú investičný plán pre Európu, balík predpisov o obehovom hospodárstve, balík predpisov o energetickej únii, aktualizáciu stratégie EÚ pre biohospodárstvo, úniu kapitálových trhov a rozpočet EÚ na roky 2014 – 2020 vrátane Kohézneho fondu a výskumných projektov. Okrem toho Komisia otvorila multilaterálnu platformu na účel sledovania a výmeny najlepších postupov o vykonávaní cieľov trvalo udržateľného rozvoja.

Takto by sa hospodárskym subjektom a investorom objasnilo, ktoré činnosti sa považujú za udržateľné, aby tieto informácie použili vo svojich investičných rozhodnutiach. Pomohlo by sa zabezpečiť, aby boli investičné stratégie zamerané na hospodárske činnosti, ktoré skutočne prispievajú k dosiahnutiu environmentálnych cieľov, pričom sú zároveň v súlade s minimálnymi sociálnymi normami a normami riadenia. Lepšia zrozumiteľnosť toho, čo možno považovať za environmentálne udržateľnú investíciu, zjednoduší prístup k cezhraničnému kapitálovému trhu pre environmentálne udržateľné investície.

Tento návrh je súčasťou širšej iniciatívy Komisie v oblasti udržateľného rozvoja. Pokladajú sa ním základy pre rámec EÚ, ktorý kladie environmentálne, sociálne a riadiace (ESG) úvahy do centra finančného systému s cieľom podporiť transformáciu hospodárstva Európy na ekologickejší, odolnejší a obehový systém. S cieľom zvýšiť udržateľnosť investícií by sa mali zohľadniť faktory ESG v investičnom rozhodovacom procese, keď sa zohľadňujú faktory, ako sú emisie skleníkových plynov, vyčerpanie zdrojov či pracovné podmienky. Tento návrh a legislatívne akty navrhnuté spolu s ním sú zamerané na začlenenie ESG úvah do investičného procesu a poradného postupu jednotným spôsobom naprieč odvetviami. Týmto by sa malo zabezpečiť, aby účastníci finančného trhu (správcovské spoločnosti PKIPCP, správcovia AIF, poisťovne, IZDZ, správcovia EuVECA a správcovia EuSEF), distribútori poistenia alebo investiční poradcovia, ktorí dostanú mandát od svojich klientov alebo príjemcov na prijímanie investičných rozhodnutí v ich mene, zahrnuli ESG úvahy do svojich interných postupov a informovali svojich klientov v tejto súvislosti. Na pomoc investorom pri porovnávaní uhlíkovej stopy investícií sa v návrhoch okrem toho zavádzajú nové kategórie nízkouhlíkových referenčných hodnôt a referenčných hodnôt s pozitívnym uhlíkovým vplyvom. Tieto návrhy, ktoré sa navzájom posilňujú, by mali zjednodušiť investície do udržateľných projektov a aktív v celej EÚ.

Názory zainteresovaných strán sa zhromažďovali prostredníctvom verejnej konzultácie o predbežnej správe expertnej skupiny na vysokej úrovni pre udržateľné financovanie a cielených rozhovorov s finančnými inštitúciami, ktoré viedla Komisia. Zainteresovaným stranám boli položené otázky, na čo by sa mala vzťahovať taxonómia EÚ, či vnímajú potrebu regulačného zásahu a aký rozsah by na úvod mala mať taxonómia EÚ. Zhromaždené názory na tieto tri témy sa dajú zhrnúť takto:

3. VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Tento návrh je určený na štandardizovanie spôsobu určovania miery environmentálnej udržateľnosti investícií stanovením kritérií, ktoré musí táto investícia spĺňať, aby sa predišlo rozdielnym vnútroštátnym prístupom. Iný výber nástroja, napríklad nelegislatívne opatrenie alebo smernica poskytujúca minimálnu harmonizáciu, by členským štátom ponechal diskrečnú právomoc vymedziť environmentálne udržateľné investície na základe odlišných klasifikácií hospodárskych činností. Táto diskrečná právomoc by spôsobila väčšiu fragmentáciu jednotného trhu, čo by znamenalo, že finančné produkty so slabou environmentálnou výkonnosťou by stále boli označované ako environmentálne udržateľné. Týmto návrhom sa zabezpečuje, že účastníci finančného trhu, ktorí ponúkajú finančné produkty ako environmentálne udržateľné investície alebo ako investície s podobnými vlastnosťami, objasnia investorom, prečo je možné považovať tieto produkty za environmentálne udržateľné, na základe jednotných kritérií stanovených na úrovni EÚ. Na dosiahnutie týchto cieľov politiky je nevyhnutné priamo uplatniteľné nariadenie zabezpečujúce úplnú harmonizáciu. Nariadenie teda predstavuje najlepší spôsob na dosiahnutie úplnej harmonizácie, predídenie rozdielom, a tým zabezpečenie lepšej zrozumiteľnosti pre účastníkov trhu.

Tento návrh je v súlade so zásadou proporcionality, ako je stanovené v článku 5 ZEÚ. Navrhované opatrenia vytvárajú stimuly pre investovanie do ekologických činností bez postihovania iných investícií. Sú potrebné na objasnenie záležitostí pre investorov prostredníctvom štandardizácie kritérií na úrovni EÚ, ktoré sa používajú na stanovenie miery environmentálnej udržateľnosti investície. Vďaka poskytnutiu štandardných kritérií bude pre investorov jednoduchšie identifikovať pomernú environmentálnu udržateľnosť danej investície a porovnávať investície vnútroštátne aj medzi členskými štátmi.

Kritériá určovania toho, čo predstavuje udržateľnú činnosť na investičné účely, by preto mali byť štandardizované na úrovni EÚ. Následne by sa mal vytvoriť jednotný systém klasifikácie EÚ pomocou procesu zahŕňajúceho všetky relevantné zainteresované strany. Vďaka tomu bude pre hospodárske subjekty ľahšie prilákať kapitál pre udržateľné investície z celej EÚ. Bude to prvý krok v boji proti environmentálne klamlivej reklame a investorom sa uľahčí identifikácia kritérií, ktoré sa uplatňujú pri klasifikovaní finančného produktu ako ekologického či udržateľného. Návrh je teda určený na riešenie nedostatkov existujúceho právneho rámca vytvorením štandardných kritérií s cieľom uistiť sa, čo sa počíta za environmentálne udržateľnú investíciu. Opatrenie na úrovni EÚ je účinnejšie na zaručenie jednotnosti a právnej istoty so zreteľom na vykonávanie slobôd zakotvených v zmluve.

Existujúca nedostatočná zrozumiteľnosť toho, čo tvorí environmentálne udržateľnú hospodársku činnosť, by sa mohla prehĺbiť, ak by sa členské štáty pokúsili prijať opatrenia v uvedenej oblasti paralelne, bez koordinácie. Vzhľadom na záväzky voči cieľom politiky v oblasti životného prostredia a klímy na medzinárodnej úrovni (napr. Parížska dohoda) aj na úrovni EÚ je pravdepodobné, že čoraz viac členských štátov bude skúmať možnosť zavedenia značiek pre udržateľné finančné produkty s použitím vlastných individualizovaných taxonómií. Tým by sa prehĺbili vnútroštátne prekážky fungovania kapitálových trhov na získavanie finančných prostriedkov pre udržateľné projekty. Odlišné systémy klasifikácie by prehĺbili fragmentáciu trhu a vyvolali problémy s hospodárskou súťažou, pretože pre investorov by bolo zložitejšie a nákladnejšie pochopiť, čo je udržateľné a čo nie.

Existujúce rozdiely zároveň predstavujú zaťaženie pre hospodárske subjekty, ktoré musia dodržiavať súlad s rôznymi normami v rôznych členských štátoch. Na riešenie existujúcich rozdielov a s cieľom zabrániť vzniku všetkých ďalších prekážok na vnútornom trhu sa v tomto návrhu stanovuje štandardné vymedzenie na úrovni EÚ, pokiaľ ide o to, čo sa kvalifikuje ako environmentálne udržateľná hospodárska činnosť na investičné účely. Účelom tohto návrhu je štandardizovať koncepciu environmentálne udržateľných investícií v celej Únii a zjednodušiť tak investovanie do environmentálne udržateľných hospodárskych činností, a to na vnútroštátnej úrovni, ako aj vo viac ako jednej krajine EÚ. Štandardizovaná koncepcia takisto umožní hospodárskym subjektom jednoduchšie prilákať investície zo zahraničia.

V súčasnosti sa členské štáty líšia vo svojich výkladoch, pokiaľ ide o to, čo sú udržateľné investície. Niektoré členské štáty majú zavedené systémy označovania alebo trhové iniciatívy na určenie toho, čo sa kvalifikuje ako ekologické na investičné účely, iné nemajú zavedené žiadne pravidlo, ale je pravdepodobné, že budú vytvárať právne predpisy v tejto oblasti na základe svojho vlastného vymedzenia udržateľných investícií. Vnútroštátne značky na základe odlišných kritérií, pokiaľ ide o to, ktoré hospodárske činnosti sa kvalifikujú ako environmentálne udržateľné, spôsobujú, že pre investorov je zložité porovnávať ekologické investície, čo ich odrádza od cezhraničného investovania.

·mal by to byť vyvíjajúci sa nástroj. Veda súvisiaca s udržateľnosťou je dynamická a vyvíja sa, keďže existujú sociálne očakávania, ako aj potreby investorov a trhov. Z toho dôvodu by sa taxonómia mala považovať za predstavujúcu to najlepšie z našich súčasných dostupných znalostí a bude si vyžadovať priebežné preskúmanie.

·parametre taxonómie a údaje, o ktoré sa opiera, by mali byť voľne dostupné a mali by byť vypracované prostredníctvom multilaterálneho postupu, aby sa zabezpečilo nakupovanie na trhu,

Návrh Komisie je všeobecne v súlade s názormi zainteresovaných strán do tej miery, že: i) sú v ňom stanovené jednotné kritériá a jasný postup na vytvorenie taxonómie environmentálne udržateľných činností v právne záväznom akte, na základe environmentálnych cieľov; ii) zabezpečuje sa ním, že taxonómia EÚ bude vybudovaná na existujúcich medzinárodných rámcoch a je rozčlenená a dostatočne podrobná, aby poskytla základ pre spoločný a jedinečný jazyk v oblasti udržateľnosti, iii) zabezpečuje sa v nej doložka o preskúmaní, aby sa prípadne vzťahovala aj na sociálne ciele. Tým by sa mala vyriešiť súčasná fragmentácia a priniesť potrebnú zrozumiteľnosť pre investorov, pokiaľ ide o to, čo sú environmentálne udržateľné hospodárske činnosti.

Po tretie, výbor pre kontrolu regulácie sa obával o to, ako sa uvedie do praxe šesť environmentálnych cieľov taxonómie, ktoré sú stanovené v článku 5, najmä so zreteľom na pojem „nespôsobovať škodu“ a jeho interakciu s existujúcimi právnymi predpismi Únie, ako aj pojem „podstatne prispievajúci k udržateľnosti“. Súvisiacou obavou boli potenciálne problémy narúšajúce hospodársku súťaž pri stanovovaní nesúrodých kritérií pre rôzne pododvetvia. Tieto obavy boli zohľadnené v posúdení vplyvu a v právnom predpise sú riešené takto:

·objasnilo sa, že povaha a objem nákladov pre zainteresované strany by bol podrobený posúdeniu vplyvu pred prijatím jednotlivých delegovaných aktov, ktorými by sa stanovovali technické kritériá preskúmania,

·bezprostredné a potenciálne budúce použitia taxonómie boli lepšie opísané, ako aj to, ako by sa uviedla do praxe,

Európska komisia bude zodpovedná za riadenie platformy (napr. organizovanie jej zasadnutí a zasadnutí prípadných podskupín, podávanie správ o výsledku, prípravu legislatívnych návrhov, komunikáciu s orgánmi ESA a agentúrou EEA, údržbu IT nástroja na podporu spolupráce, uhrádzanie nákladov expertom, vykonávanie iných sekretárskych úloh atď.). S cieľom splniť tieto a iné úlohy by Európska komisia potrebovala 10 ďalších zamestnancov na plný pracovný čas od roku 2020 (8 AD a 2 AST).

Európska environmentálna agentúra (EEA) bude tiež úzko zapojená do práce na udržateľných financiách, najmä poskytovaním svojich odborných znalostí v rôznych environmentálnych oblastiach na rozvoj a udržiavanie taxonómie EÚ v oblasti udržateľnosti pre všetky otázky súvisiace s klímou a životným prostredím. EEA bude takisto zbierať a poskytovať údaje o investičných potrebách a tokoch v členských štátoch EÚ v rámci monitorovacieho strediska pre udržateľné financie a bude poskytovať poradenstvo členským štátom EÚ s cieľom rozvíjať ich nízkouhlíkové stratégie a stratégie udržateľných investícií. S cieľom splniť tieto a iné úlohy by EEA potrebovala dvoch ďalších zamestnancov na plný pracovný čas od roku 2020.

Z hľadiska vplyvov na životné prostredie sa očakáva, že keď bude taxonómia zavedená do praxe, bude mať pozitívny nepriamy vplyv na životné prostredie v EÚ. Zabezpečením zrozumiteľnosti o tom, čo je ekologické, by sa zjednodušili investície do udržateľných projektov a aktív v celej EÚ. To by prispelo k dosiahnutiu cieľov EÚ v oblasti životného prostredia, napr. zníženia emisií skleníkových plynov v súlade s Parížskou dohodou a prechodu na hospodárstvo efektívne využívajúce zdroje a obehové hospodárstvo. Ďalšie investície vyplývajúce zo zvýšenej transparentnosti a harmonizácie trhu by mohli pomôcť zabezpečiť ďalekosiahlu udržateľnú transformáciu plánovanú environmentálnymi politikami, ktoré už sú zavedené na úrovni EÚ a členských štátov. Investície v ekologických odvetviach (napr. obnoviteľná energia, energetická efektívnosť, odpadové hospodárstvo, obnova životného prostredia) by sa tak pretavili na okamžité a dlhodobejšie výhody pre životné prostredie, napríklad znížené úrovne znečistenia (napr. ovzdušia, vody a pôdy) so súvisiacimi prínosmi pre zdravie, nižšími emisiami skleníkových plynov zmierňujúcimi nebezpečnú zmenu klímy a zachovanie a zhodnocovanie prírodného kapitálu a ekosystémových služieb.

Možnosť 3 – v ktorej sa namiesto toho predpokladá vypracovanie technických kritérií preskúmania osobitných pre pododvetvia a environmentálny cieľ EÚ, ku ktorému tieto pododvetvia prispievajú – je uprednostňovanou možnosťou, pretože zabezpečuje úplnú zrozumiteľnosť toho, ktoré činnosti sú environmentálne udržateľné aj prekonaním hlavných nedostatkov identifikovaných v rámci menej rozčlenenej taxonómie (možnosť 2). Z hľadiska hospodárskych vplyvov by jednotná klasifikácia na úrovni EÚ pomohla určiť, ktoré činnosti je možné považovať za udržateľné, a vysielať vhodné signály hospodárskym subjektom, pretože by pretavila ciele politiky EÚ do konkrétnych usmernení na identifikáciu relevantných projektov alebo investícií. Mohla by preto pomôcť smerovať viac kapitálových tokov do udržateľných investícií. Toto nariadenie je dôležitým prvým krokom k zabezpečeniu zrozumiteľnosti o tom, čo tvorí udržateľnú investíciu, ale samotná taxonómia bude vypracovaná prostredníctvom delegovaných aktov. Vplyvy na zainteresované strany závisia od konečných použití taxonómie a od podrobností taxonómie. Z hľadiska nákladov si vypracovanie tejto taxonómie vyžiada čas a zdroje, čo bude mať vplyv aj na rozpočet EÚ (pozri ďalej oddiel o vplyve na rozpočet).

V rámci prvej možnosti je pravdepodobné, že sa budú ďalej rozvíjať trhové iniciatívy alebo iniciatívy založené na trhu s rôznymi rozsahmi pôsobnosti a že budú konkurovať klasifikáciám vypracovaným verejnými orgánmi v budúcnosti (napr. EIB), a preto v strednodobom až dlhodobom horizonte nevznikne súdržný a jednotný systém klasifikácie udržateľných činností. Je pravdepodobné, že by sa tak obmedzila možnosť presmerovania kapitálových tokov k cieľom udržateľnosti. Na druhej strane, v možnosti 2 sa predpokladá identifikácia šiestich environmentálnych cieľov EÚ a identifikácia a klasifikácia hospodárskych činností (zoskupených podľa makroodvetví, odvetví a pododvetví), ktoré jednoznačne prispievajú ku ktorémukoľvek z nich. Chýbajúce rozčlenenejšie technické kritériá preskúmania však vyvolávajú pochybnosti o tom, i) do akej miery je taxonómia v možnosti 2 v skutočnosti ekologická (pretože môže uprednostňovať hospodárske činnosti v pododvetví vymedzenom ako ekologické, aj keď dosahujú slabú environmentálnu výkonnosť) a ii) aký je príspevok k danému environmentálnemu cieľu EÚ (napr. chýbajúce merateľné vplyvy sťažujú aj zber a monitorovanie údajov).

Tento návrh poskytuje základ na stanovenie environmentálnej udržateľnosti hospodárskych činností, nie spoločností či aktív. Z toho dôvodu nie je harmonizovaná metodika na určenie environmentálnej udržateľnosti investovania v určitých spoločnostiach či aktívach. Jednotné kritériá pre environmentálne udržateľné činnosti však umožnia určiť mieru environmentálnej udržateľnosti danej spoločnosti na účely investovania. Ak spoločnosť vykonáva len environmentálne udržateľné činnosti, investícia do tejto spoločnosti sa považuje za environmentálne udržateľnú. Podiel tejto spoločnosti preto bude environmentálne udržateľným aktívom. Tie spoločnosti, ktoré vykonávajú niekoľko činností a len niektoré z nich sú environmentálne udržateľné, majú rôzne miery environmentálnej udržateľnosti, ktoré môžu byť určené napríklad na základe podielu obratu, ktorý vyplýva z udržateľných činností, v porovnaní s inými činnosťami. Aktíva, ktoré sa používajú na financovanie len environmentálne udržateľných činností spoločnosti (napr. určité druhy dlhopisov), sa budú považovať za environmentálne udržateľné investície, zatiaľ čo iné aktíva môžu mať inú mieru environmentálnej udržateľnosti. Miera environmentálnej udržateľnosti môže byť podobne určená pre investičné portfóliá zložené z niekoľkých spoločností, ktoré budú stimulovať investície do environmentálne udržateľných hospodárskych činností bez postihovania alebo vytvárania demotivačných činiteľov pre investície do iných hospodárskych činností.

Komisia by takisto mala zohľadniť možný vplyv týchto kritérií na ocenenie týchto aktív, ktoré sa do prijatia technických kritérií preskúmania považovali za ekologické aktíva podľa existujúcich trhových postupov. Mala by posúdiť, či by tieto kritériá pre udržateľné činnosti mali za následok uviaznuté aktíva a riziko, že určité aktíva stratia hodnotu v dôsledku prechodu na udržateľnejšie hospodárstvo, ako aj riziko poskytnutia nejednotných stimulov.

Pri stanovovaní technických kritérií preskúmania by Komisia mala posúdiť používanie rôznych možných kritérií oprávnenosti podľa hospodárskeho odvetvia a pododvetvia a mala by sa snažiť zabezpečiť, aby jednoduchosť, s ktorou by sa hospodársky subjekt mohol zapojiť do činnosti, ktorá by sa považovala za udržateľnú, bol v zásade rovnaký pre jednotlivé odvetvia.

Technické kritériá preskúmania by mali byť realizovateľné, jednoducho uplatniteľné a overiteľné v rámci primeraných ohraničení nákladov na dodržiavanie predpisov, a mali by zabezpečiť dostatočnú právnu zrozumiteľnosť.

Najmä sa v ňom vyžaduje, aby tieto kritériá vychádzali z noriem a značiek, ktoré už existujú na úrovni Únie, so stanovením kritérií environmentálnej udržateľnosti v iných kontextoch (ako je označovanie výrobkov, ochrana životného prostredia atď.). Keďže tieto normy sa automaticky nepretavia do investovateľných aktív, technické kritériá by ich mali uviesť do praxe na účely investícií.

Odkladá sa v ňom uplatniteľnosť nariadenia do dátumu nasledujúceho po prijatí delegovaných aktov, v ktorých sa stanovia technické kritériá preskúmania pre každý environmentálny cieľ. So zreteľom na každý z environmentálnych cieľov sa ustanovenia týkajúce sa jednotlivých environmentálnych cieľov začnú uplatňovať až šesť mesiacov po stanovení technických kritérií preskúmania, aby sa účastníkom trhu, ktorých sa to týka, poskytol dostatočný čas na prípravu.

(3)Rada uzavrela v roku 2016 v mene Európskej únie Parížsku dohodu o zmene klímy. V článku 2 ods. 1 písm. c) Parížskej dohody o zmene klímy sa stanovuje cieľ posilniť reakciu na zmenu klímy, okrem iného zosúladením finančných tokov so smerovaním zameraným na nízke emisie skleníkových plynov a rozvoj odolný voči zmene klímy.

(4)Kľúčovými faktormi pri zabezpečovaní dlhodobej konkurencieschopnosti hospodárstva Únie sú udržateľnosť a prechod na nízkouhlíkové obehové hospodárstvo odolné voči zmene klímy a efektívnejšie využívajúce zdroje. Udržateľnosť je už dlho ústredným bodom projektu Európskej únie a v zmluvách sa uznávajú jej sociálne a environmentálne rozmery.

(5)Komisia poverila v decembri 2016 expertnú skupinu na vysokej úrovni, aby vypracovali všeobecnú a komplexnú stratégiu Únie pre udržateľné financovanie. V správe expertnej skupiny na vysokej úrovni, ktorá bola uverejnená 31. januára 2018, sa vyzýva na vytvorenie technicky spoľahlivého systému klasifikácie na úrovni Únie s cieľom jasne stanoviť, ktoré činnosti sú „ekologické“ a „udržateľné“, počnúc zmiernením zmeny klímy.

(6)Komisia uverejnila v marci 2018 oznámenie s názvom „Akčný plán: Financovanie udržateľného rastu“, v ktorom stanovila ambicióznu a komplexnú stratégiu v oblasti udržateľného financovania. Jedným z cieľov stanovených v uvedenom akčnom pláne je presmerovať toky kapitálu do udržateľných investícií v snahe dosiahnuť udržateľný a inkluzívny rast. Najdôležitejším a najnaliehavejším opatrením predpokladaným v akčnom plán je vytvoriť jednotný systém klasifikácie udržateľných činností. V akčnom pláne sa uznáva, že presmerovanie tokov kapitálu do udržateľnejších činností má byť založené na spoločnom chápaní pojmu „udržateľný“. Jasné usmernenia týkajúce sa činností považovaných za činnosti prispievajúce k environmentálnym cieľom by mali – ako prvý krok – pomôcť pri informovaní investorov o investíciách, ktorými sa financujú environmentálne udržateľné hospodárske činnosti. Ďalšie usmernenia týkajúce sa činností prispievajúcich k iným cieľom udržateľnosti – vrátane sociálnych cieľov – môžu byť vypracované neskôr.

(7)V rozhodnutí Európskeho parlamentu a Rady č. 1386/2013/EÚ sa požadovalo zvýšiť finančné prostriedky súkromného sektora určené na výdavky súvisiace so životným prostredím a klímou, a to najmä zavedením stimulov a metodík, ktoré podnietia spoločnosti merať environmentálne náklady svojho podnikania a zisky vyplývajúce z využívania environmentálnych služieb.

(8)Dosiahnutie cieľov trvalo udržateľného rozvoja v Únii si vyžaduje nasmerovanie tokov kapitálu do udržateľných investícií. Na dosiahnutie uvedených cieľov je dôležité plne využiť potenciál vnútorného trhu. Je takisto dôležité zabezpečiť, aby toky kapitálu nasmerované do udržateľných investícií neboli na vnútornom trhu narúšané.

(9)Účinným spôsobom nasmerovania súkromných investícií do udržateľných činností je ponúkanie finančných produktov sledujúcich environmentálne udržateľné ciele. Cieľom vnútroštátnych požiadaviek na uvádzanie na trh finančných produktov a podnikových dlhopisov ako udržateľné investície, najmä tých požiadaviek, ktoré sú stanovené s cieľom umožniť príslušným účastníkom trhu používať vnútroštátnu značku, je posilniť dôveru investorov, zviditeľniť túto oblasť a vyriešiť obavy týkajúce sa „environmentálne klamlivej reklamy“ („greenwashing“). Pod environmentálne klamlivou reklamou sa rozumie získanie nespravodlivej konkurenčnej výhody tým, že finančný produkt sa uvedie na trh ako šetrný k životnému prostrediu, hoci v skutočnosti nespĺňa základné environmentálne normy. Len málo členských štátov má v súčasnosti zavedené systémy označovania. Vychádzajú z rôznych taxonómií, ktoré klasifikujú environmentálne udržateľné hospodárske činnosti. Vzhľadom na politické záväzky prijaté v rámci Parížskej dohody a na úrovni Únie je však pravdepodobné, že čoraz viac členských štátov vytvorí systémy označovania alebo iné požiadavky na účastníkov trhu v súvislosti s finančnými produktmi alebo podnikovými dlhopismi, ktoré sa uvádzajú na trh ako environmentálne udržateľné. Členské štáty by pritom mali využívať svoje vlastné vnútroštátne taxonómie na účely určenia, ktoré investície spĺňajú podmienky na vymedzenie ako udržateľné. Ak takéto vnútroštátne požiadavky vychádzajú z rozdielnych kritérií, na základe ktorých hospodárske činnosti spĺňajú podmienky na vymedzenie ako environmentálne udržateľné, investori budú vzhľadom na ťažkosti pri porovnávaní rozdielnych investičných možností odrádzaní od cezhraničného investovania. Hospodárske subjekty, ktoré chcú prilákať investície z celej Únie, by okrem toho museli spĺňať rozdielne kritériá v rôznych členských štátoch, aby ich činnosti spĺňali na účely rozdielnych značiek podmienky na vymedzenie ako environmentálne udržateľné. Neexistenciou jednotných kritérií sa preto pre hospodárske subjekty zvýšia náklady a vytvoria závažné demotivačné faktory, ktoré predstavujú narušenie cezhraničného prístupu na kapitálové trhy pre udržateľné investície. Očakáva sa ďalší rast prekážok cezhraničného prístupu na kapitálové trhy na účely získavania finančných prostriedkov pre udržateľné projekty. Preto by sa mali kritériá na určenie environmentálnej udržateľnosti hospodárskej činnosti harmonizovať na úrovni Únie, aby sa odstránili prekážky fungovania vnútorného trhu a zabránilo ich výskytu v budúcnosti. Hospodárske subjekty budú v dôsledku takejto harmonizácie môcť ľahšie získavať finančné prostriedky na svoje cezhraničné ekologické činnosti, keďže ich hospodárske činnosti bude možno porovnať s jednotnými kritériami, aby mohli byť vybrané ako podkladové aktíva pre environmentálne udržateľné investície. Tým sa uľahčí prilákanie cezhraničných investícií v rámci Únie.

(10)Ak účastníci trhu navyše neposkytujú investorom žiadne vysvetlenie o príspevku ich činností, do ktorých investujú, k naplneniu environmentálnych cieľov alebo ak používajú rozdielne koncepcie pri vysvetľovaní pojmu „udržateľná“ hospodárska činnosť, investori môžu považovať kontrolovanie a porovnávanie týchto rozdielnych finančných produktov za neprimerane zaťažujúce. Zistilo sa, že toto odrádza investorov od investovania do ekologických finančných produktov. Nedostatok dôvery investorov má okrem toho zásadný nepriaznivý vplyv na trh pre udržateľné investície. Ďalej sa ukázalo, že vnútroštátne pravidlá alebo trhové iniciatívy na riešenie tejto otázky v rámci vnútroštátnych hraníc povedú k fragmentácii vnútorného trhu. Investorom pomôže porovnávať cezhraničné investičné príležitosti šetrné k životnému prostrediu, ak účastníci finančného trhu zverejnia, ako finančné produkty, o ktorých tvrdia, že sú šetrné k životnému prostrediu, spĺňajú environmentálne ciele, a ako používajú pre takéto zverejnenia spoločné kritériá platné v celej Únii. Investori budú potom s vyššou dôverou investovať do ekologických finančných produktov v celej Únii, čím sa zlepší fungovanie vnútorného trhu.

(11)S cieľom riešiť existujúce prekážky fungovania vnútorného trhu a zabrániť výskytu takýchto prekážok v budúcnosti by sa malo od členských štátov požadovať, aby používali spoločnú koncepciu environmentálne udržateľných investícií pri stanovovaní požiadaviek na účastníkov trhu na účely označovania finančných produktov alebo podnikových dlhopisov, ktoré sa uvádzajú na trh, ako environmentálne udržateľné na vnútroštátnej úrovni. Z tých istých dôvodov by správcovia fondov a inštitucionálni investori, ktorí sa prezentujú ako sledujúci environmentálne ciele, mali používať rovnakú koncepciu environmentálne udržateľných investícií pri zverejňovaní, ako uvedené ciele sledujú.

(12)Stanovenie kritérií pre environmentálne udržateľnú hospodársku činnosť môžu podnecovať podniky, aby na dobrovoľnom základe zverejňovali na svojich webových stránkach informácie o environmentálne udržateľných hospodárskych činnostiach, ktoré vykonávajú. Tieto informácie pomôžu nielen príslušným aktérom na finančných trhoch ľahko zistiť, ktoré spoločnosti vykonávajú environmentálne udržateľné hospodárske činnosti, ale takisto to týmto spoločnostiam uľahčí získavať finančné prostriedky na ekologické činnosti.

(13)Klasifikácia Únie environmentálne udržateľných hospodárskych činnosti by mala umožniť vývoj budúcich politík Únie vrátane noriem pre environmentálne udržateľné finančné produkty v Únii a v konečnom dôsledku zavedenie značiek formálne uznávajúcich dodržiavanie uvedených noriem v celej Únii. Pre budúce právne predpisy Únie, ktorých cieľom bude umožniť environmentálne udržateľné investície, sú potrebné jednotné právne požiadavky pre posudzovanie investícií ako environmentálne udržateľných investícií na základe jednotných kritérií pre environmentálne udržateľné hospodárske činnosti.

(14)V kontexte dosiahnutia cieľov trvalo udržateľného rozvoja v Únii sa možnosti politiky, ako je napríklad vytvorenie Európskeho fondu pre strategické investície, ukázali ako účinné pri podpore nasmerúvania súkromných investícií, popri verejných výdavkoch, do udržateľných investícií. Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/1017 sa stanovuje cieľ pre investície v oblasti klímy vo výške 40 % projektov Európskeho fondu pre strategické investície v oblasti infraštruktúry a inovácií. Spoločné kritériá pre udržateľnosť hospodárskych činností by mohli podchytiť budúce podobné iniciatívy Únie, ktoré budú podporovať investície sledujúce ciele súvisiace s klímou a environmentálne ciele.

(15)S cieľom predísť fragmentácii trhu, ako aj poškodeniu záujmov spotrebiteľov vzhľadom na rozdielne pojmy environmentálne udržateľných hospodárskych činností, by vnútroštátne požiadavky, že trhové subjekty by ich mali dodržiavať, keď chcú uviesť na trh finančné produkty alebo podnikové dlhopisy ako environmentálne udržateľné, mali vychádzať z jednotných kritérií pre environmentálne udržateľné hospodárske činnosti. Medzi uvedené trhové subjekty patria účastníci finančného trhu ponúkajúci ekologické finančné produkty a nefinančné spoločnosti emitujúce ekologické podnikové dlhopisy.

(16)Aby sa predišlo poškodzovaniu záujmov spotrebiteľov, správcovia fondov a inštitucionálni investori ponúkajúci finančné produkty ako environmentálne udržateľné by mali zverejňovať, ako a do akej miery sa používajú kritériá pre environmentálne udržateľné hospodárske činnosti na určenie environmentálnej udržateľnosti investícií. Zverejňované informácie by mali umožniť investorom, aby pochopili podiel investičného financovania environmentálne udržateľných hospodárskych činností ako percentuálny podiel všetkých hospodárskych činností, a tým aj miera environmentálnej udržateľnosti investícií. Komisia by mala bližšie určiť informácie, ktoré treba zverejniť na tento účel. Tieto informácie by mali príslušným vnútroštátnym orgánom umožniť ľahko overiť súlad s povinnosťou zverejnenia, ako aj presadzovať uvedený záväzok v súlade s uplatniteľnými vnútroštátnymi právnymi predpismi.

(17)Aby sa predišlo obchádzaniu povinnosti zverejnenia, uvedená povinnosť by sa mala uplatňovať aj vtedy, ak sú finančné produkty ponúkané ako majúce podobné charakteristiky ako environmentálne udržateľné investície, a to vrátane tých, ktoré majú za cieľ ochranu životného prostredia v širšom zmysle. Od účastníkov finančného trhu by sa nemalo požadovať, aby investovali len do environmentálne udržateľných hospodárskych činností určených v súlade s technickými kritériami preskúmania stanovenými v tomto nariadení. Mali by sa podporovať v tom, aby informovali Komisiu, ak sa domnievajú, že hospodárska činnosť, ktorá nespĺňa technické kritériá preskúmania, alebo pre ktorú takéto kritériá ešte neboli stanovené, by sa mala považovať za environmentálne udržateľnú, a to s cieľom pomôcť Komisii posúdiť vhodnosť doplnenia alebo aktualizovania technických kritérií preskúmania.

(18)Na určenie environmentálnej udržateľnosti hospodárskej činnosti by sa mal stanoviť vyčerpávajúci zoznam environmentálnych cieľov.

(19)Environmentálny cieľ ochrany zdravých ekosystémov by sa mal vykladať ako zohľadňujúci príslušné legislatívne a nelegislatívne nástroje Únie vrátane smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES, smernice Rady 92/43/EHS, nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1143/2014, stratégie EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2020, stratégie EÚ pre zelenú infraštruktúru, smernice Rady 91/676, nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 511/2014, nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 995/2010, akčného plánu EÚ pre vynútiteľnosť práva, správu a obchod v lesnom hospodárstve, ako aj akčného plánu EÚ na boj proti obchodovaniu s voľne žijúcimi druhmi zvierat a divorastúcimi druhmi rastlín.

(20)Pre každý environmentálny cieľ by sa mali stanoviť jednotné kritériá na posudzovanie hospodárskych činností ako podstatne prispievajúcich k tomuto cieľu. Jedným z prvkov jednotných kritérií by malo byť, aby sa predišlo výraznému ohrozeniu dosiahnutia ktoréhokoľvek z environmentálnych cieľov stanovených v tomto nariadení. Účelom je predísť tomu, aby sa investície považovali za environmentálne udržateľné napriek tomu, že hospodárske činnosti, ktoré majú prospech z uvedených investícií, poškodzujú životné prostredie v rozsahu, ktorý prevažuje ich prínos k environmentálnemu cieľu. Podmienkami pre podstatný prínos a neohrozenie environmentálnych cieľov by sa mali umožniť investície do environmentálne udržateľných hospodárskych činností s cieľom reálne prispievať k napĺňaniu environmentálnych cieľov.

(21)Pripomínajúc spoločný záväzok Európskeho parlamentu, Rady a Komisie sledovať zásady zakotvené v Európskom pilieri sociálnych práv s cieľom podporiť udržateľný a inkluzívny rast a uznávajúc význam medzinárodných minimálnych ľudských a pracovných práv a noriem by dodržiavanie minimálnych záruk malo byť podmienkou pre hospodárske činnosti, aby spĺňali podmienky na vymedzenie ako environmentálne udržateľné. Hospodárske činnosti by preto mali spĺňať podmienky na vymedzenie ako environmentálne udržateľné iba vtedy, ak sa pri ich vykonávaní dodržiavajú vyhlásenie Medzinárodnej organizácie práce (MOP) o základných zásadách a právach pri práci a osem základných dohovorov MOP. V základných dohovoroch MOP sa vymedzujú ľudské a pracovné práva, ktoré spoločnosti majú dodržiavať. Viaceré z týchto medzinárodných noriem sú takisto zakotvené v Charte základných práv Európskej únie, najmä zákaz otroctva a nútených prác, ako aj zásada nediskriminácie. Uvedenými minimálnymi zárukami nie je dotknuté prípadné uplatňovanie prísnejších požiadaviek v oblasti životného prostredia, zdravia, bezpečnosti a sociálnej udržateľnosti, ktoré sú stanovené v práve Únie.

(22)Vzhľadom na osobitné technické podrobnosti potrebné na posúdenie environmentálneho vplyvu hospodárskej činnosti a na rýchlo sa meniacu povahu vedy aj techniky by sa kritériá environmentálne udržateľných hospodárskych činností mali pravidelne prispôsobovať uvedeným zmenám. Aby boli kritériá aktuálne a vychádzali z vedeckých dôkazov a príspevkov odborníkov a príslušných zainteresovaných strán, mali by sa v prípade rozdielnych hospodárskych činností bližšie a podrobnejšie určiť podmienky pre podstatný prínos a výrazné ohrozenie environmentálnych cieľov, pričom by sa tieto podmienky mali pravidelne aktualizovať. Na tento účel by Komisia mala na základe technických informácií multilaterálnej platformy pre udržateľné financie stanoviť podrobné a vyladené technické kritériá preskúmania pre rozdielne hospodárske činnosti.