Je v záujme EÚ, aby podporovala vykonávanie medzinárodného nástroja na boj proti násiliu a obťažovaniu vo svete práce v súlade so svojím vnútorným rámcom, pretože dohovor sa zaoberá určitými oblasťami práva Únie a Európska únia k nemu nemôže pristúpiť. Podstata dohovoru nie je z hľadiska existujúceho acquis EÚ dôvodom na znepokojenie. Je preto v záujme EÚ, aby dohovor ratifikovali členské štáty EÚ. Na tento účel a vzhľadom na právomoc EÚ v oblastiach, ktorými sa dohovor zaoberá, treba na úrovni EÚ odstrániť všetky právne prekážky brániace ratifikácii dohovoru členskými štátmi EÚ.

Európska únia (EÚ) je odhodlaná presadzovať ľudské práva a dôstojnú prácu vrátane bezpečných a zdravých pracovných podmienok, rovnosti medzi ženami a mužmi a ukončenia diskriminácie, a to interne, ako aj v rámci svojich vonkajších vzťahov.

Navrhované rozhodnutie Rady umožní členským štátom ratifikovať dohovor Medzinárodnej organizácie práce (MOP) o odstránení násilia a obťažovania vo svete práce, ktorý sa v prípade záležitostí patriacich do právomoci Únie môže uvádzať ako Dohovor o násilí a obťažovaní z roku 2019 (č. 190) (ďalej len „dohovor“).

Niektoré aspekty dohovoru doplnené odporúčaním zahŕňajú oblasti, na ktoré sa vzťahuje právo EÚ, a to najmä:

V zmysle časti V venovanej presadzovaniu a prostriedkom nápravy ratifikujúce štáty prijmú vhodné opatrenia na zabezpečenie jednoduchého prístupu k náležitým a účinným prostriedkom nápravy, uznajú dôsledky domáceho násilia a, pokiaľ to bude prakticky uskutočniteľné, zmiernia jeho vplyv vo svete práce a zabezpečia, aby mali pracovníci právo vymaniť sa z pracovnej situácie, v ktorej im hrozí bezprostredné a vážne nebezpečenstvo súvisiace s násilím a obťažovaním (článok 10).

·prijmú zákony a iné právne predpisy, na základe ktorých budú zamestnávatelia povinní predchádzať násiliu a obťažovaniu, a to okrem iného posudzovaním rizík násilia a obťažovania, poskytovaním informácií a zabezpečovaním odbornej prípravy dotknutým osobám (článok 9).

·prijmú zákony, právne predpisy a politiky, ktorými sa zabezpečí právo na rovnosť a nediskrimináciu v zamestnaní, a to aj pre zraniteľné skupiny a skupiny v zraniteľnom postavení (článok 6).

·prijmú komplexnú stratégiu na boj proti násiliu a obťažovaniu a zabezpečia obetiam prístup k prostriedkom nápravy a podpore [článok 4 ods. 2 písm. c)],

·sa vzťahuje na násilie a obťažovanie vo „svete práce“, ktorý presahuje pracovisko a zahŕňa zariadenia a komunikačné prostriedky, cestovanie a spoločenské aktivity súvisiace s prácou, ako aj ubytovanie poskytované zamestnávateľom a dochádzanie do práce a z práce (článok 3).

Navrhovaným rozhodnutím Rady sa preto členské štáty splnomocnia, aby v záujme EÚ ratifikovali tie časti dohovoru, ktoré patria do oblastí právomoci EÚ, a odporučí sa im, aby tak podľa možnosti urobili do konca roku 2022.

Hmotnoprávne ustanovenia dohovoru nie sú z hľadiska existujúceho acquis dôvodom na znepokojenie. V súlade s článkom 19 ods. 8 Ústavy MOP sa v dohovore stanovujú minimálne normy. Znamená to, že právne predpisy EÚ môžu byť prísnejšie než ustanovenia dohovoru a naopak.

Od roku 2005 Rada splnomocnila členské štáty ratifikovať v záujme EÚ päť dohovorov MOP a jeden protokol MOP, ktorých časti patria do oblastí právomoci EÚ.

V súlade s pravidlami týkajúcimi sa vonkajších právomocí, ktoré vypracoval Súdny dvor Európskej únie, a konkrétnejšie s pravidlami týkajúcimi sa uzatvárania a ratifikácie dohovorov MOP, samotné členské štáty nemôžu dohovor ratifikovať, keďže časti dohovoru patria podľa článku 3 ods. 2 ZFEÚ do právomocí Únie.

3.VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Dohovor a odporúčanie obsahujú aj ustanovenia, ktoré patria do právomoci členských štátov, najmä pokiaľ ide o kolektívne vyjednávanie.

Právnym základom navrhovaného rozhodnutia by mal byť článok 153 ods. 2 ZFEÚ, článok 153 ods. 1 písm. a) ZFEÚ, článok 153 ods. 1 písm. i) ZFEÚ a článok 157 ods. 3 ZFEÚ, ktoré poskytujú hlavný právny základ pre právo Únie týkajúce sa bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci a rovnosti medzi mužmi a ženami v zamestnaní a povolaní v spojení s článkom 218 ods. 6 ZFEÚ.

Hoci dohovor obsahuje aj prvky týkajúce sa nediskriminácie, justičnej spolupráce a práv obetí, hlavný cieľ a obsah dohovoru sa týkajú sociálnej politiky, najmä pokiaľ ide o zlepšenie pracovného prostredia na ochranu zdravia a bezpečnosti pracovníkov [článok 153 ods. 1 písm. a) ZFEÚ] a o rovnosť medzi mužmi a ženami z hľadiska príležitostí na trhu práce a zaobchádzania v práci [článok 153 ods. 1 písm. i) ZFEÚ], v oblastiach, v ktorých boli prijaté smernice podľa článku 153 ods. 2 ZFEÚ, ako aj pokiaľ ide o uplatňovanie zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a so ženami vo veciach zamestnania a povolania podľa článku 157 ods. 3 ZFEÚ.

Hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 6 ZFEÚ závisí predovšetkým od cieľa a obsahu medzinárodnej dohody, ktorá sa ratifikuje v záujme Únie. Ak dohoda sleduje dva ciele alebo obsahuje dve zložky a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno určiť ako hlavnú, zatiaľ čo druhý cieľ alebo druhá zložka je len vedľajšia, rozhodnutie podľa článku 218 ods. 6 ZFEÚ musí byť založené na jedinom hmotnoprávnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ alebo zložka. Ak dohoda sleduje viacero cieľov zároveň alebo obsahuje viacero zložiek, ktoré sú nerozlučne spojené bez toho, aby jeden cieľ alebo zložka boli oproti ostatným vedľajšie, hmotnoprávny základ rozhodnutia podľa článku 218 ods. 6 ZFEÚ bude musieť výnimočne zahŕňať viaceré zodpovedajúce právne základy.

Článok 218 ods. 6 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa uplatňuje bez ohľadu na to, či je Únia členom organizácie, ktorá prijala medzinárodnú dohodu.

RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 153 ods. 2 v spojení s článkom 153 ods. 1 písm. a) a i), článkom 157 ods. 3 a článkom 218 ods. 6 písm. a) bodom v),

so zreteľom na návrh Európskej komisie,

so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu,

keďže:

(1)Medzinárodná konferencia práce prijala v roku 2019 na svojom 108. zasadnutí Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o odstránení násilia a obťažovania vo svete práce, ktorý sa môže uvádzať ako Dohovor o násilí a obťažovaní z roku 2019 (č. 190) (ďalej len „dohovor“).

(2)Únia podporuje ratifikáciu medzinárodných dohovorov v oblasti práce, ktoré Medzinárodná organizácia práce označila za aktuálne, s cieľom podporovať dôstojnú prácu pre všetkých, bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci a rodovú rovnosť, ako aj bojovať proti diskriminácii.

(3)Na niektoré ustanovenia dohovoru sa vzťahuje acquis Únie v oblastiach sociálnej politiky v súlade s článkom 153 ods. 2, článkom 153 ods. 1 písm. a) a i) a článkom 157 ods. 3 ZFEÚ, pokiaľ ide o bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci a rovnosť medzi mužmi a ženami v zamestnaní a povolaní. Na niektoré ustanovenia dohovoru sa vzťahuje acquis Únie v oblasti nediskriminácie.

(4)Niektoré časti dohovoru preto patria do právomoci Únie a členské štáty nesmú mimo inštitucionálneho rámca Únie v súvislosti s týmito časťami prijímať žiadne záväzky.

(5)Únia nemôže dohovor ratifikovať, pretože jeho zmluvnými stranami môžu byť len štáty.

(6)V tejto situácii by členské štáty mali byť splnomocnené na to, aby konajúc spoločne v záujme Únie ratifikovali tie časti dohovoru, ktoré patria do právomoci Únie,

PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:

Článok 1

Členské štáty sa týmto splnomocňujú ratifikovať Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o násilí a obťažovaní z roku 2019 (č. 190), pokiaľ ide o časti patriace do právomoci, ktorá bola Európskej únii udelená v článku 153 ods. 2, článku 153 ods. 1 písm. a) a i) a v článku 157 ods. 3 ZFEÚ.

Článok 2

Členské štáty by mali podniknúť potrebné kroky, aby svoje ratifikačné listiny k dohovoru čo najskôr uložili u generálneho riaditeľa Medzinárodnej organizácie práce, a to najlepšie do 31. decembra 2022.

Článok 3

Toto rozhodnutie je určené členským štátom.

V Bruseli