Niektoré krajiny sa pri referencovaní zamerali len na kvalifikácie z odborného vzdelávania a prípravy (OVP) a iné krajiny zasa do tohto procesu nezaradili svoj systém všeobecného vzdelávania. Situácia je ešte odlišnejšia v prípade súkromných, neformálnych a medzinárodných kvalifikácií, ktoré sú v niektorých krajinách súčasťou národných kvalifikačných rámcov a v iných nie. V súčasnosti platnom odporúčaní neexistujú žiadne ustanovenia, ktoré by zaručili, že súčasťou národných rámcov budú všetky druhy kvalifikácií (vrátane tých zo súkromného sektora). Okrem toho kvalifikačné systémy a rámce sa časom menia a v spomínanom odporúčaní sa od členských štátov nepožaduje, aby referencovanie svojich národných kvalifikačných rámcov s EKR pravidelne aktualizovali.

Odporúčanie týkajúce sa EKR z roku 2008 bude čoskoro plne implementované. V súčasnosti je do EKR zapojených celkom 39 krajín, čím potvrdili úroveň záväzku vyplývajúceho z dosiahnutia celkového cieľa transparentnosti a porovnateľnosti kvalifikácií v rámci Európy. Začiatkom roku 2016 ukončilo 22 členských a päť nečlenských štátov proces referencovania svojich národných kvalifikačných úrovní s EKR. Tri členské štáty predložili prvé referencovacie správy, ktoré sú však stále v procese schvaľovania poradnou skupinou pre EKR. Zvyšné tri členské štáty si referencovanie naplánovali na rok 2016. Všetky štáty, s výnimkou Talianska, referencovali svoje kvalifikačné úrovne s EKR pomocou národných kvalifikačných rámcov. Začiatkom roka 2016 navyše 15 krajín uvádzalo úrovne EKR na osvedčeniach o kvalifikácii a diplomoch a očakáva sa, že ich počet do konca roku 2016 prudko vzrastie.

1.uviesť do roku 2010 svoje kvalifikačné systémy a úrovne do súladu s ôsmimi úrovňami EKR;

Pre rozdiely medzi systémami vzdelávania a odbornej prípravy v EÚ je ťažšie posúdiť, čo niekto, kto získal kvalifikáciu v inej krajine vie, chápe a je schopný urobiť vo vzdelávacom alebo pracovnom prostredí. Nedostatočné pochopenie bráni „dôverovať“ kvalite a obsahu kvalifikácií získaných v inom členskom štáte. To isté platí pre kvalifikácie nadobudnuté mimo rámca formálneho systému, príp. v medzinárodných orgánoch a organizáciách. Nedostatočná dôvera v tieto kvalifikácie znižuje pracovníkom a vzdelávajúcim sa osobám, ktoré ich nadobudli, možnosti profesionálneho rastu, prijatia do zamestnania a povýšenia, ako aj príležitosti na ďalšie vzdelávanie a vytvára prekážky v ich mobilite v rámci jednej členskej krajiny alebo medzi členskými krajinami EÚ.

Výrazné rozdiely v opise obsahu podobných kvalifikácií v jednotlivých krajinách

Neexistuje spoločný európsky formát, ktorým by sa opisovali kvalifikácie a výsledky vzdelávania v nich dosiahnuté: to sťažuje ich porovnateľnosť. Navyše informácie o obsahu kvalifikácie je často ťažké nájsť, keďže sa vo všeobecnosti systematicky nevkladajú do databáz a registrov kvalifikácií, ani sa na európskej úrovni nevymieňajú. Komisia a členské štáty sa dohodli na technickej úrovni uvádzania minimálneho množstva informácií. Nešlo by len o informácie o výsledkoch vzdelávania dosiahnutých v rámci kvalifikácií, ale aj informácie o zabezpečení kvality a možných kreditoch.

Vymedzenie pojmu „kompetencie“ je obmedzené na „samostatnosť a zodpovednosť“

Pojem „kompetencie“ tak, ako sa používa v kontexte deskriptorov výsledkov vzdelávania uvedených v treťom stĺpci deskriptorov EKR v prílohe II k odporúčaniu z roku 2008 týkajúcemu sa EKR, sa obmedzuje na „samostatnosť a zodpovednosť“. To nie je v súlade so všeobecne platným vymedzením kompetencie tak, ako sa bežne používa v európskych politikách vzdelávania a odbornej prípravy v zmysle prílohy I k odporúčaniu z roku 2008 týkajúcemu sa EKR: „preukázaná spôsobilosť použiť vedomosti, zručnosti a osobné, sociálne a/alebo metodologické schopnosti v pracovných alebo študijných situáciách a v odbornom a osobnom rozvoji“.

Dôvera v kvalitu a úroveň kvalifikácií referencovaných s EKR

Ide o nevyhnutnú súčasť podpory mobility vzdelávajúcich sa osôb a pracovníkov v rámci sektorov a zemepisných hraníc, ako aj medzi nimi. Súčasné spoločné zásady zabezpečovania kvality sa však týkajú zabezpečenia kvality vo všeobecnosti a nie konkrétne kvalifikácií referencovaných s EKR. Okrem toho sa aj napriek zastrešujúcemu charakteru EKR vzťahujú jeho zásady zabezpečovania kvality (príloha III k odporúčaniu z roku 2008) iba na OVP a vysokoškolské vzdelávanie, a preto sa netýkajú kvalifikácií:

–nadobudnutých všeobecným vzdelávaním,

–nadobudnutých potvrdením neformálneho vzdelávania a informálneho učenia sa, ako aj získaných v súkromnom sektore,

–medzinárodných kvalifikácií (či už sektorových, alebo nie).

Preto nemôže vzniknúť vzájomná dôvera medzi členskými štátmi, ktorá by pokrývala celú škálu kvalifikácií.

Neexistujú spoločné ustanovenia o prenose a zhromažďovaní kreditov v rámci kvalifikácií týkajúcich sa EKR

Napriek tomu, že cieľom EKR je podporovať flexibilné vzdelávacie dráhy a zameriavať sa na výsledky vzdelávania bez ohľadu na spôsob nadobudnutia kvalifikácie (t. j. v ktoromkoľvek sektore – od formálneho vzdelávania, cez potvrdenie neformálneho vzdelávania a informálneho učenia sa), neexistujú žiadne spoločné ustanovenia o prenose a zhromažďovaní kreditov v rámci kvalifikácií týkajúcich sa EKR. Preto sa ťažšie prechádza z jedného vzdelávacieho prostredia do iného, a to tak v rámci členských štátov, ako aj medzi nimi. Takéto prechody sú však veľmi dôležité pre tých jednotlivcov, ktorí ich počas svojej vzdelávacej a profesnej kariéry absolvujú niekoľko.

Zvýšenie počtu medzinárodných (sektorových) kvalifikácií vychádzajúcich zo štandardov vypracovaných medzinárodnými obchodnými spoločnosťami alebo sektorovými organizáciami

Narastajúca internacionalizácia hodnotových reťazcov výrobkov a služieb spôsobila zvýšenie počtu medzinárodných (sektorových) kvalifikácií, ako aj odbornej prípravy a certifikácie v niektorom z priemyselných odvetví vychádzajúcich zo štandardov vypracovaných medzinárodnými obchodnými spoločnosťami alebo sektorovými organizáciami napr. rámec elektronických kompetencií alebo rámce v sektoroch bankovníctva a zvárania.

V platnom odporúčaní sa uvádza, že by sa medzinárodným sektorovým organizáciám malo umožniť, aby svoje kvalifikačné systémy uviedli do súvislosti so spoločným európskym referenčným bodom, a ukázať tým vzájomný vzťah medzi medzinárodnými sektorovými kvalifikáciami a národnými kvalifikačnými systémami. V odporúčaní sa však neuvádzajú konkrétne opatrenia o tom, ako tento priamy vzťah s EKR vytvoriť. Keďže neexistuje žiaden spoločný postup, niektoré členské štáty do svojich národných kvalifikačných rámcov začlenili aj medzinárodné (sektorové) kvalifikácie. To znamená, že by tá istá kvalifikácia musela prejsť všetkými vnútroštátnymi procesmi, čo by znamenalo vysoké riziko vzniku nezrovnalostí medzi jednotlivými krajinami, najmä riziko, že tej istej kvalifikácii budú priradené rôzne úrovne EKR. Zároveň tým pre medzinárodné (sektorové) organizácie vzniká vysoká administratívna záťaž aj preto, že by museli rešpektovať všetky vnútroštátne postupy a požiadavky na zabezpečenie kvality.

Spoločné rámce odbornej prípravy založené na úrovniach EKR

V smernici o uznávaní odborných kvalifikácií (2005/36/ES) sa uvádza, že Komisia môže formou delegovaných aktov stanoviť spoločné rámce odbornej prípravy v prípade povolaní regulovaných na vnútroštátnej úrovni ako minimálne súbory výsledkov vzdelávania založené na úrovniach EKR. Kvalifikácie, ktoré spĺňajú požiadavky príslušného rámca odbornej prípravy, budú automaticky uznávané v celej EÚ. Toto ustanovenie je nové a doposiaľ žiadne spoločné rámce odbornej prípravy nevznikli. V smernici sa neuvádza spôsob, akým by sa v spoločných rámcoch odbornej prípravy prideľovali úrovne EKR.

Vzťahy medzi EKR a národnými kvalifikačnými rámcami tretích krajín

EKR je zdrojom inšpirácie pri vytváraní národných kvalifikačných rámcov a meta-rámcov mimo EÚ. Niekoľko tretích krajín vyjadrilo záujem o referencovanie alebo zosúladenie svojich systémov s EKR, čo by umožnilo porovnávať ich kvalifikácie s tými v EÚ. Napriek rastúcemu prílivu a odlivu vzdelávajúcich sa osôb a pracovníkov do a z EÚ nie je v odporúčaní týkajúcom sa EKR žiadne ustanovenie, ktoré by umožňovalo akékoľvek formálne zosúlaďovanie s rámcami tretích krajín. Z praktického hľadiska to neumožňuje formálne porovnať kvalifikácie z tretích krajín s kvalifikáciami získanými v EÚ.

Chýbajúca porovnateľnosť kvalifikácií získaných v EÚ s kvalifikáciami z tretích krajín znižuje dôveru v zahraničné kvalifikácie a komplikuje ich uznávanie. Kvalifikovaní zahraniční migranti (vrátane utečencov) sa tak pri prijímaní do zamestnania dostávajú v porovnaní s domácimi obyvateľmi do nevýhody, ktorá im bráni v možnostiach ich profesijného rastu a povýšenia. Platí to tak pre ľudí prichádzajúcich do EÚ s kvalifikáciami z tretích krajín, ako aj pre ľudí s kvalifikáciami z EÚ odchádzajúcich do tretích krajín. Na vyššej inštitucionálnej úrovni existujú dohody o pridružení medzi EÚ a tretími krajinami ako Maroko, Ukrajina, Gruzínsko a Moldavsko, ktoré obsahujú ustanovenia o spolupráci pri referencovaní s EKR. Nie sú však zavedené riadiace mechanizmy, ktoré by zaručovali vykonávanie týchto ustanovení.