SK Úradný vestník Európskej únie C 232/41

Stanovisko Výboru regiónov „Zlepšenie smernice EIA a smernice SEA“

(2010/C 232/07)

I. POLITICKÉ ODPORÚČANIA

VÝBOR REGIÓNOV

A. Všeobecné pripomienky a úloha regionálnych a miestnych orgánov

1. Potvrdzuje význam smerníc EIA a SEA ako základných nástrojov politiky životného prostredia na miestnej a regionálnej úrovni vzhľadom na to, že predchádzajú negatívnym vplyvom programov, plánov alebo projektov verejných alebo súkromných investícií na životné prostredie.

2. Zdôrazňuje, že uplatňovanie oboch týchto smerníc môže spôsobiť podnikom a verejnej správe dodatočné náklady.

3. Poukazuje však na to, že ani jedna zo smerníc nestanovuje povinné normy v oblasti životného prostredia a zabezpečenie kontroly kvality EIA a SEA sa prenecháva vnútroštátnym orgánom.

4. Pripúšťa, že hoci je v smerniciach EIA a SEA zaručené zapojenie verejnosti a transparentnosť procesu prijímania rozhodnutí, existujú nedostatky, ktoré ešte treba vyriešiť. Ide najmä o úvodnú fázu verejnej konzultácie, formu a prístup verejnosti k informáciám.

5. Upozorňuje na skutočnosť, že niektoré časti týchto dvoch smerníc sa prekrývajú. Napriek tomu, že smernice sa zaoberajú rozdielnou problematikou, smernica SEA sa uplatňuje „smerom nahor“ na určité verejné a súkromné plány a programy a smernica EIA na kontrolu verejných a súkromných projektov, pričom vymedzenie definície plánu, programu a projektu nie je vždy jasné. Je tiež nejasné, či predmet posudzovania spĺňa kritériá na uplatnenie oboch smerníc alebo len jednej. Posudzovanie sa preto musí uskutočniť v dvoch krokoch.

6. Vydvihuje potrebu zaviesť do oboch smerníc formálne väzby so smernicou o biotopoch, hlavne jej aspektom vhodného hodnotenia, a s akčným plánom pre biodiverzitu, ako aj jednoznačnú metodológiu na určenie dôsledkov klimatických zmien.

B. Smernica o posudzovaní vplyvov na životné prostredie (EIA)

7. Potvrdzuje, že všetky členské štáty vytvorili úplné regulačné rámce a uplatňujú smernicu EIA, pričom v niektorých prípadoch štáty prekročili minimálne požiadavky stanovené smernicou.

8. Zisťuje však, že v niektorých oblastiach pôsobnosti treba smernicu EIA upraviť a požaduje, aby členské štáty viedli odbornú diskusiu, najmä pokiaľ ide o skríning, účasť verejnosti, kvalitu informácií, cezhraničné postupy EIA a koordináciu smernice EIA s inými smernicami a politikami.

9. Je toho názoru, že mechanizmus skríningu, vymedzený v článku 4 a zároveň v prílohe II a III, by sa mal zjednodušiť a objasniť spresnením kritérií výberu uvedených v prílohe III a zavedením prahových hodnôt, kritérií alebo spúšťacích mechanizmov do smernice. Niektoré členské štáty pri stanovovaní prahových hodnôt často prekračujú svoju mieru slobody v rozhodovaní tým, že zohľadňujú len niektoré kritériá výberu uvedené v prílohe III alebo už vopred vylučujú niektoré projekty. Okrem toho stále existuje niekoľko prípadov, v ktorých sa nezohľadňujú kumulatívne účinky, a uplatňujú sa postupy „rozkúskovania projektov“, najmä v prípade veľkých investičných plánov. Navrhuje tiež, aby sa podrobne opisovali technické špecifikácie projektov uvedených v prílohe I a II, čím sa ujasní konkrétny rozsah pôsobnosti.

10. Odporúča, aby bola do smernice zavedená povinnosť určovania rozsahu, v rámci ktorého sa vymedzuje obsah a rozsah záležitostí, ktoré sa majú zahrnúť do informácií o životnom prostredí smernice EIA, ako aj transparentný postup na akreditáciu poradcov, ak sa využívajú.

11. Ďalej odporúča, aby bolo v smernici ako opatrenie, ktoré prispeje ku kvalite smernice EIA a následne k jej účinnosti, špecifikované povinné posudzovanie alternatívnych variantov, obdobie platnosti EIA a povinnosť vykonať monitorovanie značného vplyvu, ktorý môže mať realizácia projektov na životné prostredie, ako aj účinnosti stanovených ochranných a nápravných opatrení.

12. Zdôrazňuje, že verejnosť musí mať včasné a účinné možnosti na to, aby sa mohla zúčastniť na rozhodovacom procese. Verejná konzultácia by mala začať čo najskôr, napríklad v štádiu určovania rozsahu a v štádiu skríningu. Takisto by sa mali vypracovať minimálne požiadavky na čo najlepšie sprístupňovanie dokumentácie o EIA dotknutej verejnosti.

C. Smernica o strategickom environmentálnom posudzovaní (SEA)

13. Upozorňuje na skutočnosť, že celkový obraz o uplatňovaní a účinnosti smernice SEA vo všetkých členských štátoch je rôznorodý pokiaľ ide o inštitucionálne a právne úpravy postupu SEA a o spôsob, akým členské štáty vnímajú úlohu, ktorú majú zohrávať (1).

14. Vyzdvihuje, že hoci je ešte potrebné získať ďalšie skúsenosti pokiaľ ide o uplatňovanie smernice SEA, existuje celý rad prvkov smernice, ktorých popis je prenechaný členským štátom a ktoré môžu byť špecifikované v rámci revízie. Upozorňuje na potrebu:

— jednoznačne vymedziť rozsah uplatňovania smernice (článok 3 ods. 2 písm. a) a ods. 3)pokiaľ ide o účinky, ktoré môže mať plán alebo program na životné prostredie,

— lepšie určiť, ktoré informácie by mala environmentálna správa obsahovať (článok 5 a príloha I). Určenie správneho rozsahu údajov, úrovne podrobnosti posudzovania a štandardný súbor environmentálnych kritérií môžu zlepšiť účinnosť smernice,

— povinne uviesť v environmentálnej správe (článok 5 ods. 1) konkrétne vymedzenie pojmu primerané alternatívy,

— zaviesť povinnosť vytvoriť metódy a ukazovatele, ktoré by umožňovali kontrolu významných účinkov (článok 10) vykonávania plánov a programov na životné prostredie, ako aj účinnosti stanovených ochranných a nápravných opatrení.

15. Pripomína, že zo skúseností vyplýva, že začlenenie smernice SEA do regionálneho a miestneho územného plánovania zvyšuje prevádzkové náklady približne o 0,1 až 1 % a čas schvaľovania takýchto plánov sa oproti zvyčajnej dobe trvania predlžuje o 20 až 25 %, a preto zmeny, ktoré prináša smernica SEA, by mali brať tieto skutočnosti do úvahy.

16. Považuje za potrebné rozšíriť v členských štátoch kapacitu na to, aby sa zabezpečila účinná implementácia smernice SEA. Na tento účel je potrebné výrazne podporiť posilnenie kapacít, najmä prostredníctvom cielených kampaní na získavanie a školenie odborníkov v oblasti SEA a vypracovanie usmerňujúcich dokumentov.

17. Vyjadruje názor, že všetky prijaté iniciatívy by mali dodržiavať zásadu subsidiarity, proporcionality a obsahovať lepšiu právnu úpravu, iniciovať širokú diskusiu so všetkými zainteresovanými stranami, zlepšiť ochranu životného prostredia, zvýšiť mieru harmonizácie a zjednodušiť existujúce postupy.

18. Poznamenáva, že je možné ušetriť čas a peniaze a dvojitú prácu, pretože počas prípravy územných plánov dostanú občania už pri verejnom vypočutí príležitosť získať informácie o plánovaných riešeniach. Preto je SEA ako opatrenie na zabezpečenie účasti verejnosti zbytočná. SEA sa môže uplatňovať na overovanie alternatív, pokiaľ ide o stanovenie účelu, použité technológie alebo vplyvy na životné prostredie pri konkrétnom a potenciálne ekologicky škodlivom objekte.

V Bruseli 15. apríla 2010 Prvý podpredseda Výboru regiónov Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

(1) Viac informácií o uplatňovaní a účinnosti oboch smerníc nájdete v týchto štúdiách Európskej komisie:

http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/eia_study_june_09.pdf,

http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/study0309.pdf.