Uvedené príčiny sa vzájomne dopĺňajú. Fragmentovaná legislatíva a z toho vyplývajúca nedostatočná akceptácia príslušnými orgánmi odrádza od investovania do digitálnych riešení v oblasti elektronických dokumentov. Fragmentované IT prostredie, a konkrétne nedostatok osvedčených alebo interoperabilných riešení, odrádza orgány od toho, aby dôverovali používaniu elektronických dokumentov.

Táto iniciatíva je súčasťou tretieho balíka s názvom „Európa v pohybe“, ktorého cieľom je realizácia novej stratégie priemyselnej politiky zo septembra 2017, a je určená na dokončenie procesu, ktorý Európe umožní využívať všetky výhody modernizácie mobility. Je nevyhnutné, aby systém mobility zajtrajška bol bezpečný, ekologický a efektívny pre všetkých občanov EÚ. Cieľom je dosiahnuť bezpečnejšiu a dostupnejšiu mobilitu v Európe, konkurencieschopnejší európsky priemysel, väčšie istoty v oblasti pracovných miest v Európe, ako aj ekologickejší prístup a schopnosť prispôsobiť sa potrebám v rámci boja proti zmene klímy. To si bude vyžadovať plnú angažovanosť EÚ, členských štátov a zainteresovaných strán, no v neposlednom rade aj posilnenie investícií do dopravnej infraštruktúry.

Tieto rozsahy pôsobnosti sa však prekrývajú z hľadiska dopravných operácií, na ktoré sa vzťahujú požiadavky na informácie: táto iniciatíva sa týka jednak medzinárodnej dopravy vykonávanej výhradne v rámci EÚ (ktorá nespadá do pôsobnosti nariadenia o Colnom kódexe Únie alebo smernice o ohlasovacích formalitách lodí), ako aj medzinárodnej dopravy, ktorej pôvod alebo miesto určenia sa nachádza na území členského štátu EÚ alebo ktorá cez toto územie prechádza. V dôsledku toho kombinované uplatňovanie tejto iniciatívy a uvedených dvoch aktov EÚ ďalej uľahčí medzinárodnú nákladnú dopravu, ktorej pôvod a miesto určenia sa nachádza mimo EÚ, ako aj námornú dopravu v rámci EÚ. Umožní používanie elektronických prostriedkov na prenos regulačných informácií o nákladnej doprave orgánom nielen v mieste vstupu do EÚ a výstupu z EÚ, ale aj na celom území EÚ.

Ani jedno z týchto opatrení nepresahuje rámec nevyhnutný na riešenie problémov. Prvý súbor opatrení zavádza povinnosť orgánov akceptovať elektronické informácie/doklady, ale neukladá podnikom povinnosť používať elektronickú formu bez ohľadu na to, či ide o vzťahy medzi podnikmi a orgánmi verejnej správy alebo samotnými podnikmi (business-to-business, B2B). Uložením takejto povinnosti vo vzťahu k výmene informácií a dokladov medzi podnikmi by sa zabezpečila plná digitalizácia výmeny informácií a dokladov o nákladnej doprave, ale z hľadiska zabezpečenia akceptácie na strane orgánov to však nie je nevyhnutné. Okrem toho väčšina odvetvových združení tvrdí, že podniky sú pripravené a na plnú digitalizáciu prejdú, keď ju orgány v konečnom dôsledku umožnia.

Takisto aj keby väčšina členských štátov EÚ chcela prijať právne predpisy na uľahčenie používania elektronických dokladov, existovalo by veľké riziko, že jednostranným prijatím takýchto právnych predpisov by každý členský štát prijal iné požiadavky na uznanie elektronických dokladov, a vo všeobecnosti oznamovanie regulačných informácií, za platné a záväzné. V praxi to znamená, že elektronické doklady a oznamovanie regulačných informácií, ktoré spĺňajú požiadavky na akceptáciu v jednom členskom štáte, by v inom členskom štáte, resp. iných členských štátoch nemuseli byť akceptované, čo by viedlo k vytváraniu bariér na jednotnom trhu EÚ.

Jednostranné iniciatívy členských štátov na uľahčenie zavádzania elektronických prepravných dokladov a výmeny informácií by mali len veľmi obmedzený účinok, ak by sa podobné opatrenia neprijali aj v ostatných členských štátoch, ktorých územia sa tieto dopravné operácie tiež týkajú.

Viac ako 70 % respondentov, ktorí sa zúčastnili otvorených verejných konzultácií a zároveň panelového prieskumu MSP, by privítalo štandardizované technické špecifikácie zdieľania údajov medzi prevádzkovateľmi logistických služieb a verejnou správou, pričom 88 % respondentov, ktorí sa zúčastnili otvorených verejných konzultácií, považovalo právne záväzný prístup za účinnejší ako nezáväzné opatrenia. V prípade komunikácie medzi podnikmi 67 % zo všetkých 100 respondentov, ktorí sa zúčastnili otvorených verejných konzultácií, považovalo právne záväzný prístup za účinnejší, kým 84 % uprednostňovalo dobrovoľné opatrenia. 87 % respondentov, ktorí sa zúčastnili panelového prieskumu MSP, označilo možnosť používať jednu IT aplikáciu/systém na výmenu elektronických prepravných dokladov medzi podnikmi a orgánmi za veľmi dôležitú (65 %), resp. za stredne dôležitú (22 %), pričom rovnaký výsledok bol zaznamenaný v prípade možnosti používať takúto jedinú aplikáciu/systém na elektronickú výmenu so všetkými ostatnými spoločnosťami (68 % ju označilo za veľmi dôležitú a 19 % za stredne dôležitú).

90 % súkromných spoločností a združení, ktoré odpovedali v rámci otvorených verejných konzultácií, uviedlo ako významnú príčinu problému neakceptovanie elektronických prepravných dokladov/informácií orgánmi členských štátov. V prípade menších spoločností sa v rámci panelového prieskumu MSP zistilo, že hlavnou príčinou, prečo tieto podniky nepoužívali elektronické prepravné doklady, bola skutočnosť, že prepravné doklady v elektronickom formáte nepoužívajú ani ich zákazníci či obchodní partneri. Ďalšou najčastejšie uvádzanou príčinou v tejto skupine (ktorá nasledovala tesne za hlavnou príčinou) bolo neakceptovanie elektronických prepravných dokladov orgánmi. Respondenti, ktorí sa zúčastnili cielených prieskumov a rozhovorov, zároveň poukázali na to, že hlavná príčina, prečo podniky odmietajú elektronické doklady, tkvie v neistote, či ich orgány budú akceptovať. Viac ako 70 % respondentov, ktorí sa zúčastnili otvorených verejných konzultácií a zároveň panelového prieskumu MSP, takisto uviedlo nedostatok interoperability medzi súčasnými informačnými systémami a riešeniami pre komunikáciu podnikov so správnymi orgánmi, ako aj medzi sebou.

·50 rozhovorov so zainteresovanými stranami, vrátane zástupcov odvetvia a vnútroštátnych orgánov, ktoré viedol konzultant zodpovedný za podpornú štúdiu posúdenia vplyvu a jeho partneri v období od 20. októbra 2017 do 15. januára 2018;

Aktuálny vývoj aj v kontexte vykonávania smernice o ohlasovacích formalitách naznačuje, že absencia usmernení alebo existencia len dobrovoľných usmernení týkajúcich sa technických špecifikácií by viedla k zavádzaniu viacerých, navzájom neinteroperabilných systémov v rôznych členských štátoch. To by znamenalo zvýšenie nákladov podnikov na dodržiavanie právnych predpisov z dôvodu potreby investovania do rôznych systémov, ktoré by spĺňali požiadavky rôznych členských štátov. V dôsledku toho by podniky mohli naďalej uprednostňovať papierové dokumenty, čo by výrazne bránilo dosiahnutiu cieľa.

Na základe posúdenia vplyvu sa zistilo, že na splnenie cieľov je potrebné prijať záväzné regulačné opatrenia. Nariadenie je vhodnejším nástrojom na zabezpečenie jednotnej realizácie plánovaných opatrení. Smernica by stanovila povinnosť akceptovať elektronicky predkladané informácie, pričom elektronické prostriedky, prostredníctvom ktorých sú tieto informácie sprístupnené, by museli spĺňať spoločné funkčné požiadavky, ale neukladala by spoločné záväzné technické požiadavky.

Na riešení sa úzko podieľali odborníci zo všetkých hlavných kategórií zainteresovaných strán zo samotného odvetvia, ako aj z orgánov členských štátov, a to najmä v rámci Fóra pre digitálnu dopravu a logistiku. Tento krok umožnil posúdiť predmetné problémy z komplexnej a multimodálnej perspektívy.

•Posúdenie vplyvu

Opatrenia politík zahrnuté do tohto návrhu zohľadňujú výsledky posúdenia vplyvu. K správe o posúdení vplyvu [ SWD(2018) 184] sa kladne vyjadril výbor Komisie pre kontrolu regulácie [SEC(2018) 231]. Výbor pre kontrolu regulácie vo svojom stanovisku uviedol niekoľko odporúčaní o prezentácii skutočností v správe o posúdení vplyvu. Tieto odporúčania boli zrealizované – príloha 1 správy o posúdení vplyvu obsahuje zhrnutie postupu ich realizácie. Po rozsiahlych konzultáciách so zainteresovanými stranami, stretnutiach s odborníkmi, nezávislých výskumoch a vlastných analýzach Komisie bol zostavený dlhý zoznam politických opatrení na riešenie dvoch hlavných príčin problémov. Tento zoznam bol následne podrobený kontrole na základe nasledujúcich kritérií: i) právna, politická a technická uskutočniteľnosť; ii) účinnosť; iii) efektívnosť a iv) proporcionalita. Na základe tejto úvodnej kontroly bolo vyradených niekoľko opatrení. Vybrané politické opatrenia boli zoskupené do štyroch rôznych možností politiky:

·Možnosť 1: Povinnosť členských štátov zabezpečiť v plnom rozsahu súlad so súčasným právnym rámcom v oblasti akceptácie elektronických zmlúv o preprave s dobrovoľnou harmonizáciou vykonávania

·Možnosť 2: Povinnosť orgánov členských štátov akceptovať v plnom rozsahu elektronické zmluvy o preprave s minimálnou harmonizáciou vykonávania

·Možnosť 3: Povinnosť orgánov členských štátov v plnom rozsahu akceptovať regulačné informácie alebo dokumentáciu o nákladnej doprave s čiastočne harmonizovaným vykonávaním

·Možnosť 4: Povinnosť orgánov členských štátov v plnom rozsahu akceptovať regulačné informácie alebo dokumentáciu o nákladnej doprave s plne harmonizovaným vykonávaním

Všetky možnosti väčšinou obsahovali rovnaký súbor politických opatrení. Tieto opatrenia by sa mohli vykonávať buď v nezáväznej podobe, t. j. ako podporné opatrenia k dobrovoľnému postupu členských štátov, alebo v regulačnej podobe, akými sú napríklad prijatie nového špecializovaného právneho aktu EÚ a podpis dvojstranných dohôd s tretími krajinami. Logika uplatnená pri tvorbe možností politiky vychádzala z kombinácie týchto opatrení s obmenami pozdĺž dvoch osí: vecná pôsobnosť politickej iniciatívy na jednej strane a úrovne regulačného účinku intervencie na strane druhej. Následne sa vykonala komparatívna analýza efektívnosti, účinnosti, nákladov a prínosov týchto štyroch možností. Analýza preukázala, že: i) realizácia možností politiky 3 a 4 by viedla k veľmi podobným pomerom nákladov a prínosov; a ii) obe možnosti by výrazne prispeli k riešeniu zistených problémov, pričom by dosahovali výrazne vyššiu mieru efektívnosti pri dosahovaní špecifických a celkových politických cieľov ako možnosti 1 a 2. Vysoká efektívnosť možností 3 a 4 vyplýva na jednej strane zo širšieho rozsahu informácií, ktoré sú zahrnuté do povinnosti akceptácie, a na druhej strane z vyššieho stupňa špecifikácie záväzných požiadaviek na akceptáciu elektronických prostriedkov. Povinnosť akceptácie sa nevymedzuje na konkrétne doklady, ako je to v prípade možností 1 a 2, ale na „informácie“, ktoré sa vyžadujú v zmysle európskych a vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré upravujú podmienky medzinárodnej nákladnej dopravy na území členských štátov EÚ. Rozsah informácií nepokrýva len elektronické zmluvy o preprave, ale aj ktorékoľvek formáty poskytovania elektronických informácií za predpokladu, že bol dosiahnutý súlad s: i) požiadavkami platných právnych predpisov na obsah informácií; a ii) požiadavkami na elektronické prostriedky, prostredníctvom ktorých sa tieto informácie môžu sprístupniť a ktoré sa stanovujú v návrhu nového právneho aktu.

Možnosť 3 bola uprednostňovanou možnosťou politiky, na základe ktorej bol vypracovaný tento návrh. Výber medzi možnosťami 3 a 4 zohľadnil názory zainteresovaných strán, ako aj úvahy o proporcionalite. Zainteresované strany z námornej, leteckej a železničnej dopravy dôrazne poukázali na to, že hoci je potrebný multimodálny prístup, Komisia by sa mala vyhnúť návrhu riešenia, ktoré by platilo pre všetkých. Hlavné úvahy sa týkali investícií do príslušných riešení, ktoré už boli v rámci týchto odvetví realizované. Tieto riešenia boli vypracované na základe aktuálnych ustanovení medzinárodných dohôd a práva EÚ, ktoré, ako ukázala aj právna analýza v tejto správe, sú špecifické pre daný druh dopravy a výrazne sa líšia.

Uloženie technických špecifikácií interoperability, ktoré sú v plnej miere spoločné pre všetky riešenia oznamovania informácií medzi podnikmi a orgánmi verejnej správy a vo všetkých druhoch dopravy, tak ako sa uvádza v možnosti 4, by si vyžadovalo vyššie počiatočné investície podnikov v týchto odvetviach s cieľom prispôsobiť sa novým požiadavkám.

V rámci možnosti 3 by sa rozsah stanovenia takýchto spoločných intermodálnych technických špecifikácií určil na základe konkrétneho posúdenia vplyvu. Cieľom takéhoto posúdenia vplyvu by bolo presnejšie stanoviť minimálne nevyhnutné spoločné technické špecifikácie medzi odvetviami, ktoré by zabezpečili interoperabilitu medzi všetkými príslušnými systémami používanými orgánmi a riešeniami, ktoré využívajú podniky, a pritom by dosiahli najlepší pomer nákladov a prínosov, pokiaľ ide o náklady podnikov na dodržiavanie právnych predpisov a prínosy v budúcnosti.

Na základe argumentov zainteresovaných strán z týchto odvetví sa predpokladá, že dostatočná úroveň interoperability sa môže zabezpečiť aj bez vyžadovania plnej harmonizácie požiadaviek naprieč všetkými druhmi dopravy. Konkrétne by si interoperabilita podľa väčšiny zainteresovaných strán v odvetví vyžadovala minimálne spoločný multimodálny dátový slovník. Technické špecifikácie, ktoré zavádzajú iné požiadavky, ako napríklad tie, ktoré súvisia s pravosťou alebo integritou, môžu byť vypracované osobitne pre rôzne druhy dopravy, ak by samostatná špecializovaná analýza posúdenia vplyvu dospela k záveru, že takýto prístup by bol pre niektoré (spoločné) požiadavky najvýhodnejší z hľadiska nákladov.

Hlavné očakávané prínosy uprednostňovanej možnosti politiky majú ekonomický a environmentálny charakter. Očakáva sa, že odvetvie v období rokov 2018 až 2040 dosiahne úspory vo výške 20 až 27 miliárd EUR v porovnaní so scenárom, v ktorom sa nevykonáva žiadna politická intervencia na úrovni EÚ (východisková situácia), a to vďaka zníženiu administratívnych nákladov (t.j. nákladov spojených so správou a výmenou informácií a dokumentácie v doprave). To zodpovedá 75 až 102 miliónom hodín ušetrených ročne (alebo ekvivalentu 36 až 49 tisíc zamestnancov na plný úväzok). Prevádzkovatelia cestnej dopravy, na ktorej majú 99 % podiel malé a stredné podniky, by mali profitovať z približne 60 % všetkých úspor v rámci administratívnych nákladoch v odvetví.

Pozitívny dosah na životné prostredie sa očakáva aj v dôsledku zníženia podielu cestnej dopravy v rámci používaných druhov dopravy v roku 2030 v porovnaní s východiskovou situáciou. V kumulatívnom vyjadrení sa odhadujú úspory emisií CO2 o viac ako 1 300 tisíc ton v období rokov 2018 až 2040 v porovnaní s východiskovou situáciou, čo zodpovedá úsporám externých nákladov vo výške 74 miliónov EUR. Predpokladá sa, že náklady spôsobené dopravnými zápchami sa počas rovnakého obdobia znížia o takmer 300 miliónov EUR oproti východiskovej situácii. Okrem toho za predpokladu, že na jednu zásielku sa použije 1 až 5 kópií každého dokladu, ktoré by sa nemuseli vytlačiť, dosiahli by sa úspory v množstve 2 až 8 miliárd listov papiera, čo by zodpovedalo 180 až 900 tisíc stromom ročne.

Hlavné očakávané náklady súvisia s investíciami potrebnými na splnenie nových požiadaviek politiky. Náklady orgánov verejnej správy sa odhadujú na približne 268 miliónov EUR v horizonte plného nasadenia elektronických prepravných dokladov v porovnaní s východiskovou situáciou, z čoho 17 miliónov EUR súvisí s certifikáciou poskytovateľov riešení a 251 miliónov EUR s presadzovaním právnych predpisov. Okrem toho sa od orgánov vnútroštátnej správy očakáva, že investujú do nových informačných systémov alebo upravia existujúce systémy; tieto náklady nebudú pravdepodobne významné. V prípade podnikov sa očakáva, že náklady na dodržiavanie predpisov budú predstavovať približne 4,4 miliardy EUR.

Vplyv na zamestnanosť môže byť mierne negatívny v prípade, ak pracovníci, ktorí boli prepustení z dôvodu zníženej úrovne činnosti v oblasti správy dokumentov, nebudú presunutí na iné úlohy. Očakáva sa, že tento negatívny vplyv bude vo veľkej miere kompenzovaný celkovým rastom v odvetví. Väčší dopyt po riešeniach a systémoch v oblasti IT pravdepodobne prinesie viac príležitostí pre poskytovateľov informačných technológií, čo povedie k zvýšeniu zamestnanosti v oblasti kvalifikovanejších pracovných miest.