SK Úradný vestník Európskej únie C 24/48

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Rozvoj regionálnych oblastí riadenia rybolovných zdrojov a kontroly rybolovu“ (stanovisko z vlastnej iniciatívy)

2012/C 24/09

Spravodajca: Brendan BURNS

Európsky hospodársky a sociálny výbor sa 20. januára 2011 v súlade s článkom 29 ods. 2 rokovacieho poriadku rozhodol vypracovať stanovisko z vlastnej iniciatívy na tému

„Rozvoj regionálnych oblastí riadenia rybolovných zdrojov a kontroly rybolovu“ (stanovisko z vlastnej iniciatívy).

Odborná sekcia pre poľnohospodárstvo, rozvoj vidieka a životné prostredie poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 6. októbra 2011.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 475. plenárnom zasadnutí 26. a 27. októbra 2011 (schôdza z 27. októbra 2011) prijal 147 hlasmi za, pričom 6 členovia hlasovali proti a 15 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Odporúčania

1.1 Výbor víta zámer radikálne zreformovať spoločnú rybársku politiku (SRP) a najmä jej cieľ vytvoriť decentralizovanú politiku, ktorá bude menej závisieť od podrobných rozhodnutí prijímaných v Bruseli, a miestnej a regionálnej úrovni poskytne viac príležitostí zapojiť sa do riadenia rybného hospodárstva. Chýba však podstatný detail, ktorý treba doplniť, a to jednoznačnosť a režim sankcií potrebný na to, aby takáto politika účinne fungovala.

1.2 Bez prosperujúcich rybolovných zdrojov nemôže existovať udržateľné rybné hospodárstvo. Preto sa odporúča, aby sa environmentálna udržateľnosť zaradila medzi priority ako základ pre hospodársku a sociálnu udržateľnosť a špecificky sa začlenila do základného nariadenia. To si bude vyžadovať, aby sa politika riadila vedeckým, ekosystémovým prístupom založeným na zásade prevencie.

1.3 Aby bolo posilnenie riadiacich plánov založených na kvótach spočívajúcich na maximálnej udržateľnosti výnosu účinné, treba zaviesť vyššie úrovne, ktoré skutočne umožnia prospievanie všetkých regulovaných druhov, a to by sa malo dosiahnuť do roku 2015.

1.4 Hrozí, že navrhovaný trhovo orientovaný systém obchodovateľných práv na rybolov s povoleniami udeľovanými na základe historického kritéria v rybolove, umožní tým, ktorí v minulosti lovili nadmerne, aby v tom pokračovali. Výbor preto odporúča, aby členské štáty stanovili, že tí, ktorí dostávajú subvencie, musia preukázať, že ich činnosť nepoškodzuje morské prostredie a že sú významným prínosom pre pobrežné rybárske komunity. Nepriama privatizácia zdrojov rybolovu bude týmto spôsobom podliehať sociálnej a environmentálnej kontrole.

1.5 Výbor víta čiastočný zákaz odvrhovania úlovkov, ale navrhuje, aby bol tento zákaz špecificky prepojený so zlepšením selektívnych techník rybolovu.

1.6 Pretrvávajúce subvencie by sa mali využívať na rozvoj rybárskych flotíl, ktoré lovia spôsobom menej poškodzujúcim životné prostredie (menej poškodzujú rybolovné zdroje a dno oceánov, produkujú menej odpadu atď.), a nemali by sa použiť na zvýšenie rybolovnej kapacity.

1.7 Normy a pravidlá, ktorými sa riadia flotily EÚ pri domácom rybolove, by sa mali uplatňovať aj pri rybolove na otvorenom mori vo vodách tretích krajín – nemal by sa uplatňovať dvojaký štandard.

2. Úvod

2.1 Počas vypracovania tohto stanoviska boli uverejnené návrhy Komisie na druhú revíziu spoločnej rybárskej politiky. Komisia navrhuje rozsiahlu a hĺbkovú revíziu, ktorá sa bude zaoberať súčasnou realitou nadmerného výlovu, nadmernej kapacity flotíl, vysokých subvencií, nízkej hospodárskej odolnosti a klesajúceho objemu rýb ulovených európskymi rybármi. Stanovisko preto zameriava svoje pripomienky na rozvoj regionálnych oblastí pre riadenie zdrojov rybolovu v rámci širšieho kontextu navrhovanej reformy.

3. Súvislosti

3.1 Zmluvy EÚ a súčasná SRP udeľujú Komisii právo iniciatívy a Rade výlučnú právomoc v oblasti ochrany morských biologických zdrojov. Systematická centralizácia, či konkrétnejšie prístup zhora nadol zvolený pri vykonávaní úloh SRP, nepriniesli schodné riešenia pre množstvo rozdielnych podmienok a geografických právomocí SRP. Pri kritike výsledného textu nariadenia sa často používa argument, že na všetky problémy neexistuje jedno riešenie.

3.2 Pri prvej reforme v roku 2002 sa uznala potreba zapojiť zainteresované strany a výsledkom bolo vytvorenie regionálnych poradných zborov (RAC), ktoré poskytujú len poradenstvo.

3.3 Prijatím Lisabonskej zmluvy došlo k významným vecným zmenám. Parlament a Rada teraz spolurozhodujú o všetkých otázkach týkajúcich sa regulácie rybolovu, okrem stanovenia rybolovných možností, ktoré zostáva výlučnou právomocou Rady.

3.4 V snahe riešiť všetky problémy Komisia a Rada vypracovali predpisy, ktoré sú príliš komplikované a nepodalo sa im vyriešiť problémy vyskytujúce sa v európskych vodách.

3.5 Odvetvie rybolovu tvrdí, že je v nich „takmer komické množstvo podrobností“ – špecifikácia výstroja, povolené zloženie vykládky a technické predpisy, a to všetko v 900 regulačných predpisoch. Toto množstvo detailov spomaľuje inovácie tým, že nepodnecuje k hľadaniu schodných riešení. Výsledkom bola tiež strata dôvery medzi odvetvím rybolovu a politickými mechanizmami a výbormi, ktoré majú monitorovať SRP. To má nevyhnutne za následok skôr snahu o vyhýbanie sa predpisom ako ich plnenie.

3.6 V rámci súčasnej SRP sa inovácie a experimentovanie v tomto odvetví nepodporovali, ale existujú pozitívne príklady, ktoré podnietili rybári. V Škótsku sa neustále navrhujú inovácie, napr. zachovanie populácie tresky v Severnom mori. Uskutočnilo sa veľké vyraďovanie plavidiel spolu s uzatvorením miest rybolovu v reálnom čase, zaviedlo sa inteligentné riadenie obmedzeného počtu dní na mori a rozvoj selektívneho výstroja a využívanie priemyselných kamier. To pomohlo znížiť objem odvrhnutého úlovku, zlepšiť konkurencieschopnosť a zachovanie druhov. Ostatí tiež významne prispeli, napríklad odvetvie rybolovu vlečnými sieťami s rozporným brvnom v Holandsku pomohlo pri zmene a rozvoji druhov výstroje a vyraďovania.

3.7 Charakteristickým prvkom všetkých týchto iniciatív je to, že odvetvie rybolovu uznalo existenciu problémov (napríklad potreba zredukovať odvrhovanie) a že samotné odvetvie musí vo významnej miere prispieť k hľadaniu a uplatňovaniu riešení. Existujú aj ďalšie príklady regionálnych riešení, ktoré preukazujú, že tieto riešenia prinášajú lepšie výsledky ako všeobecné právne predpisy prijímané v Bruseli.

3.8 Všetky tieto pokusy však čelia významnej prekážke, t. j. podľa súčasnej SRP nie je možné delegovanie právomoci. Výsledky inovácií, experimentovania a rozvoja môžu predpisy ovplyvniť len vtedy, ak sa Komisia rozhodne tieto výsledky zohľadniť.

3.9 Úsilie Komisie o prílišné dodržiavanie predpisov možno pravdepodobne vysvetliť veľkou snahou nezlyhať pri plnení svojich úloh. Bolo to tak najmä pred prijatím Lisabonskej zmluvy a tento proces bohužiaľ pokračuje ďalej. Čím viac je legislatíva centralizovaná, komplexná a nevhodná, tým viac sa stráca dôvera zainteresovaných strán a následne je tým menšia pravdepodobnosť úplného dodržiavania predpisov. Tým sa zdôvodňuje prísnejšia centrálna regulácia a celý cyklus pokračuje ďalej.

4. Všeobecné pripomienky

Vzhľadom na dôvody vysvetlené vyššie v bode 3 (Súvislosti) je jasné, prečo treba vytvoriť regionálne orgány pre implementáciu politík EÚ. To však vyvoláva niekoľko otázok.

4.1 Delegovanie právomoci

4.1.1 Ak majú mať regionálne orgány skutočný význam, musia zaviesť strategické ciele na základe vedeckých dôkazov stanovených v Bruseli. Brusel by tiež mal:

— byť zodpovedný za zabezpečenie rovnakých podmienok pre regióny a odvetvie rybolovu,

— dohliadať na toto odvetvie s cieľom zabezpečiť plnenie kvót, cieľov a ďalších úloh EÚ.

4.1.2 Vzhľadom na rozmanitosť geografických a iných faktorov každej oblasti rybolovu musia byť riadiace nástroje v rukách členských štátov. To zabezpečí, že vytváranie pravidiel a predpisov na úrovni EÚ a na regionálnej úrovni sa uskutoční za plnej účasti odvetvia rybolovu a za pomoci odborníkov, ktorí vedia a chápu, čo bude v jednotlivých oblastiach fungovať a čo nie.

4.2 Rybolovné oblasti a regionálne orgány

4.2.1 Keďže tieto zmeny sa dotknú mnohých oblastí, predkladané stanovisko nemôže navrhnúť konkrétne ciele, ale len odporučiť, aby sa všetky rybolovné oblasti zriadili prostredníctvom zastupiteľských orgánov, vrátane členských štátov a zainteresovaných strán, a to konkrétne tých orgánov, ktoré zastupujú len regionálne záujmy, ale nemajú celoeurópsku pôsobnosť.

4.3 Odvrhovanie úlovkov späť do mora

4.3.1 Táto problematika nadobudla veľký význam, najmä pokiaľ ide o odvrhovanie, ku ktorému dochádza počas rybolovu. Členka Komisie Maria Damanaki na túto mediálnu pozornosť reagovala navrhnutím čiastočného zákazu odvrhovania úlovkov pri revízii SRP.

4.3.2 Nevhodný prístup k odvrhovaniu úlovkov by mohol mať katastrofálne následky pre rybolovné komunity a odvetvie.

4.3.3 Primárny dôvod odvrhovania veľkého objemu úlovkov vyplýva zo súčasnej regulácie upravujúcej zmiešaný rybolov, pri ktorom sa vyloví spolu viacero druhov. Riadenie podľa celkového povoleného výlovu pre každý jednotlivý druh prekryté pravidlami zloženia úlovku určujúcimi podiel jednotlivých druhov, ktoré možno doviezť na pevninu, vytvára neflexibilný systém pravidiel, ktorý neodráža veľké množstvo a podiel určitých druhov rýb v danom ekosystéme.

4.3.4 Jedným z hlavných cieľov revidovanej SRP by mala byť podpora zavedenia lepších pracovných postupov, ako sa uvádza v bode 3 tohto stanoviska, aby sa odvrhovanie úlovkov znížilo na zanedbateľnú úroveň.

V Bruseli 27. októbra 2011 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Staffan NILSSON