Výzvy v oblasti riadenia migrácie súvisiace najmä so zabezpečením rýchlej identifikácie osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, alebo s účinnými návratmi (v prípade tých, ktorí nepotrebujú ochranu), by mala riešiť jednotným spôsobom EÚ ako celok. Dostupné údaje ukazujú, že príchod štátnych príslušníkov tretích krajín s jednoznačnou potrebou medzinárodnej ochrany, ako bol zaznamenaný v rokoch 2015 a 2016, čiastočne nahradili zmiešané príchody osôb. Preto je dôležité vypracovať nový účinný postup, ktorý umožní lepšie riadenie zmiešaných migračných tokov. Dôležité je najmä vytvoriť nástroj, ktorý umožní v čo najskoršej fáze identifikáciu osôb, u ktorých je nepravdepodobné, že získajú ochranu v EÚ. Taký nástroj by mal byť zapracovaný do postupu kontroly na vonkajších hraniciach, s rýchlym výsledkom a jasnými a spravodlivými pravidlami, a mal by umožniť zaradenie do príslušného konania (o azyle alebo konania v súlade so smernicou o návrate). Tento nástroj by mal viesť k posilneniu synergií medzi kontrolami na vonkajších hraniciach, konaniami o azyle a návrate.

Kódex schengenských hraníc nestanovuje žiadnu konkrétnu povinnosť týkajúcu sa kontrol zdravotného stavu štátnych príslušníkov tretích krajín zadržaných v rámci hraničného dozoru. Štátni príslušníci tretích krajín, ktorí sa nachádzajú na vonkajších hraniciach, ale nespĺňajú podmienky pre vstup, alebo boli na vonkajších hraniciach vylodení po pátracej a záchrannej operácii, mohli byť vystavení ohrozeniu zdravia (napríklad ak prichádzajú z vojnových zón alebo boli vystavení prenosným ochoreniam). Preto je dôležité čo možno najskôr identifikovať všetky osoby, ktoré potrebujú okamžitú starostlivosť, ako aj maloleté a zraniteľné osoby, s cieľom postúpiť ich do konania o azyle na hraniciach alebo do zrýchleného konania o azyle v súlade s kritériami uplatniteľnými na tieto konania. Aj nedávne vypuknutie pandémie COVID-19 poukazuje na potrebu kontrol zdravotného stavu s cieľom určiť osoby, u ktorých je potrebná izolácia z dôvodu ochrany verejného zdravia. Preto sú potrebné jednotné pravidlá pre predbežné kontroly zdravotného stavu, ktoré by sa uplatňovali v prípade všetkých štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa podrobujú preverovaniu.

Podľa Kódexu schengenských hraníc sa vonkajšie hranice môžu prekročiť iba na vyznačených hraničných priechodoch. Kontrola hraníc zahŕňa hraničné kontroly vykonávané na hraničných priechodoch a hraničný dozor, ktorý sa vykonáva medzi hraničnými priechodmi s cieľom zabrániť osobám, aby sa vyhýbali hraničným kontrolám, čeliť cezhraničnej kriminalite a prijímať opatrenia proti osobám, ktoré prekračujú hranicu neoprávnene. Takže štátni príslušníci tretích krajín, ktorí prekročili vonkajšie hranice nepovoleným spôsobom a nemajú právo zostať na území dotknutého členského štátu, sa musia podrobiť konaniam v súlade so smernicou o návrate. V prípade, že štátny príslušník tretej krajiny požiada o medzinárodnú ochranu, musí mu byť zabezpečený prístup ku konaniu o azyle a táto osoba by sa mala postúpiť azylovým orgánom. Tieto pravidlá by sa podľa potreby mali uplatňovať aj na štátnych príslušníkov tretích krajín vylodených po pátracích a záchranných operáciách.

V návrhu sa uvádza, že základné práva dotknutých osôb by mali byť chránené pomocou nezávislého monitorovacieho mechanizmu, ktorý majú zaviesť členské štáty. Monitorovací mechanizmus by mal sledovať najmä dodržiavanie základných práv v súvislosti s preverovaním, ako aj dodržiavanie platných vnútroštátnych pravidiel v prípade zaistenia a súlad so zásadou zákazu vyhostenia alebo vrátenia. Okrem toho by mal zabezpečiť, aby sa sťažnosti vybavovali rýchlo a primeraným spôsobom.

–vytvorením jednotného nástroja na nasmerovanie všetkých štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa nachádzajú na vonkajších hraniciach, ale nespĺňajú podmienky pre vstup, alebo boli na vonkajších hraniciach vylodení po pátracej a záchrannej operácii, do príslušného konania: buď do konania v súlade so smernicou o návrate, alebo v prípade, že bola podaná žiadosť o medzinárodnú ochranu, do bežného konania o azyle, do zrýchleného konania, do konania o azyle na hraniciach alebo nakoniec, na premiestnenie do iného členského štátu (bez toho, aby bol dotknutý výsledok ktoréhokoľvek takého konania, alebo aby bolo také konanie nahradené),

Preverovanie osôb zadržaných na území členského štátu (pri dodržaní uvedeného obmedzenia) by malo kompenzovať skutočnosť, že takým osobám sa pravdepodobne podarilo vyhnúť hraničným kontrolám pri vstupe do Európskej únie a schengenského priestoru. Zahrnutím týchto prípadov do rozsahu pôsobnosti navrhovaného nariadenia sa zabezpečuje, aby aj toto preverovanie prebiehalo podľa jednotných pravidiel a noriem.

S cieľom lepšej ochrany schengenského priestoru a zabezpečenia vhodného riadenia neregulárnej migrácie by členské štáty mali mať aj povinnosť podrobiť tieto osoby preverovaniu. Táto povinnosť by sa však nemala uplatňovať v prípade osôb, ktoré prekročili dĺžku oprávneného pobytu (štátni príslušníci tretích krajín, ktorí prekročili dĺžku oprávneného pobytu povoleného na základe ich víz, ak napríklad zostali v členských štátoch na dlhšie obdobie než 90 dní zo 180-denného obdobia, alebo sa tam zdržiavali počas obdobia dlhšieho, než umožňuje povolenie na pobyt alebo dlhodobé vízum, ktorého sú držiteľmi), pretože osoby v tejto situácii boli podrobené hraničným kontrolám pri príchode.

Štátni príslušníci tretích krajín zadržaní políciou alebo inými príslušnými orgánmi na území členského štátu a nespĺňajúci podmienky vstupu a pobytu, sa musia podrobiť konaniam o návrate v súlade so smernicou o návrate, pokiaľ nepožiadajú o medzinárodnú ochranu. Ak o ochranu požiadajú, ich žiadosť by sa mala preskúmať alebo by im malo byť udelené povolenie alebo právo zdržiavať sa v dotknutom členskom štáte.

Preverovanie by sa podobne nemalo uplatňovať v prípade štátnych príslušníkov tretích krajín, voči ktorým členský štát môže alebo je povinný uplatniť výnimku týkajúcu sa podmienok pre vstup. Úplný zoznam takýchto prípadov je uvedený v článku 6 ods. 5 Kódexu schengenských hraníc a zahŕňa prípady štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú držiteľmi povolenia na pobyt alebo víza na dlhodobý pobyt od iného členského štátu a ktorým sa povolí vstup na územie na účely tranzitu, alebo štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorým členský štát individuálnym rozhodnutím povolil vstup na svoje územie z humanitárnych dôvodov (napríklad na účely lekárskeho ošetrenia). Ak však členský štát zastáva názor, že osoby, ktoré žiadajú o medzinárodnú ochranu, by mohli využiť individuálne rozhodnutie o povolení na vstup, ako je uvedené v článku 6 ods. 5 písm. c), také osoby by sa mali podrobiť preverovaniu a povolenie na vstup by malo byť pozastavené, kým nebude známy výsledok príslušného konania o poskytnutí medzinárodnej ochrany.

Preverovanie sa nemá uplatňovať v prípade štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí spĺňajú podmienky pre vstup stanovené v článku 6 nariadenia 2016/399 (Kódex schengenských hraníc). Ak sa počas preverovania preukáže, že dotknutí štátni príslušníci tretích krajín spĺňajú uvedené podmienky, preverovanie by sa malo okamžite ukončiť a štátnemu príslušníkovi tretej krajiny by sa mal povoliť vstup na územie členského štátu. To neovplyvňuje možnosť uplatniť sankcie za prekročenie vonkajších hraníc bez povolenia, ako sa uvádza v článku 5 ods. 3 Kódexu schengenských hraníc.

Všetci štátni príslušníci tretích krajín podrobení preverovaniu, ak požiadajú o medzinárodnú ochranu pri zadržaní alebo počas kontroly hraníc na hraničnom priechode, prípadne počas preverovania, by sa mali považovať za žiadateľov o medzinárodnú ochranu. Články 26 a 27 nariadenia XXXX [nariadenie o konaní o azyle (APR)], ako aj právne účinky súvisiace so smernicou XXXX [smernica o podmienkach prijímania] by sa však mali uplatňovať až po ukončení preverovania.

Je takisto potrebné objasniť, že počas preverovania, to znamená počas kontrol zameraných na určenie vhodného následného postupu, by dotknutým štátnym príslušníkom tretích krajín nemalo byť udelené povolenie vstúpiť na územie členských štátov. Toto pravidlo by sa malo uplatňovať na všetkých štátnych príslušníkov tretích krajín podrobených preverovaniu na vonkajších hraniciach.

V súlade s článkom 3 Kódexu schengenských hraníc by sa kontrola hraníc mala vykonávať bez toho, aby boli dotknuté práva utečencov a štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí žiadajú o medzinárodnú ochranu. V Kódexe schengenských hraníc sa však nestanovujú dostatočné pokyny pre príslušníkov pohraničnej stráže v súvislosti s tým, ako zaobchádzať so štátnymi príslušníkmi tretích krajín, ktorí žiadajú o medzinárodnú ochranu na hraničných priechodoch, a v tejto súvislosti boli zaznamenané v jednotlivých členských štátoch rôzne postupy. V dôsledku toho štátni príslušníci tretích krajín, ktorým bol na základe žiadosti o medzinárodnú ochranu povolený vstup na územie členského štátu napriek tomu, že nespĺňajú podmienky pre vstup, môžu utiecť.

Biometrické údaje uvedené v nariadení XXXX [nariadenie Eurodac], ktoré sa získajú počas preverovania, spolu s údajmi uvedenými v článkoch [12, 13, 14 a 14a] daného nariadenia, by sa mali preniesť do systému Eurodac, pokiaľ ide o štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorým sú členské štáty povinné odobrať odtlačky prstov. Požiadavkou na získavanie a prenos údajov počas preverovania sa v tomto nariadení časovo špecifikujú, a teda potvrdzujú povinnosti týkajúce sa odoberania odtlačkov prstov a registrácie štátnych príslušníkov tretích krajín. Preverovanie uľahčí aj kontrolu ďalších rozsiahlych informačných systémov, ako je Schengenský informačný systém, na účely návratu.

Informácie získané počas preverovania by preto mali pomôcť pri efektívnejšom plnení účelu príslušných konaní. Pomôcť by mali najmä príslušným azylovým orgánom pri určovaní tých žiadateľov o azyl, ktorí patria do rozsahu pôsobnosti konania na hraniciach, v súlade s navrhovanými zmenami nariadenia o konaní o azyle. Pomôcť by mali aj v boji proti prevádzačstvu a pri zlepšovaní kontrol hraníc vďaka lepšiemu prehľadu o migračných tokoch.

Pred koncom preverovania by mali byť o štátnych príslušníkoch tretích krajín informované príslušné orgány, ktoré by s využitím informácií získaných počas preverovania a uvedených v informačnom formulári mali prijať relevantné rozhodnutia.

Monitorovací mechanizmus pre preverovanie by mal byť súčasťou správy a monitorovania migračnej situácie podľa nového nariadenia o riadení azylu a migrácie. Členské štáty by mali výsledky svojho vnútroštátneho monitorovacieho mechanizmu podľa tohto nariadenia začleniť do svojich vnútroštátnych stratégií podľa nariadenia o riadení azylu a migrácie.

Spoločne s uvedenými návrhmi má tento návrh za cieľ prispieť ku komplexnému prístupu k migrácii zavedením hladkého prepojenia medzi všetkými fázami migračného procesu, od príchodu, cez spracovanie žiadostí o medzinárodnú ochranu až po prípadný návrat. Malo by to sprevádzať plné rešpektovanie základných práv. Na tento účel sa navrhuje zabezpečiť, aby každý členský štát zaviedol nezávislý monitorovací mechanizmus s cieľom zabezpečiť, aby sa v súvislosti s preverovaním dodržiavali základné práva a aby sa akékoľvek obvinenia z porušovania základných práv riadne vyšetrili.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

V návrhu sa dopĺňajú a konkretizujú jednotné pravidlá kontroly vonkajších hraníc, ktoré obsahuje nariadenie o Kódexe schengenských hraníc, požiadavkou na členské štáty, aby v uvedených troch druhoch situácií boli štátni príslušníci tretích krajín podrobení preverovaniu pozostávajúcemu z kontroly totožnosti, bezpečnostnej kontroly a v prípade potreby kontroly zdravotného stavu, s cieľom umožniť orgánom, aby tieto osoby postúpili do príslušného konania týkajúceho sa azylu alebo návratu. Tieto kontroly by sa mali vykonávať podľa jednotných noriem, aby takto prispeli k bezpečnosti schengenského priestoru a účinnosti azylovej a migračnej politiky Únie. Na stanovenie týchto noriem sú potrebné priamo uplatniteľné ustanovenia. Z toho vyplýva, že nariadenie je vhodný nástroj na organizovanie tohto preverovania.

V návrhu sa ďalej umožňuje uplatnenie preverovania v prípade štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa nachádzajú na území členských štátov bez náznaku, že prekročili vonkajšie hranice a vstúpili na územie členských štátov povoleným spôsobom. Netýka sa to osôb, ktoré prekročili dĺžku oprávneného pobytu, ako sú držitelia krátkodobých víz, ktorí sa na danom území zdržiavajú dlhšie než tri mesiace, ani osôb s povolením na pobyt, ktoré sa tam zdržiavajú aj po uplynutí jeho platnosti. Tieto osoby boli podrobené hraničným kontrolám pri príchode do schengenského priestoru a ich neoprávnené zdržiavanie sa na danom území nesúvisí so spôsobom, ako na toto územie vstúpili, ale vyplýva zo skutočnosti, že neopustili toto územie v stanovenom čase.

V návrhu sa objasňuje, že počas preverovania na vonkajšej hranici by dotknutým štátnym príslušníkom tretích krajín nemalo byť udelené povolenie vstúpiť na územie členského štátu. Očakáva sa, že to pomôže pri riešení osobitných prípadov, keď počas hraničných kontrol dotknuté osoby vyjadria úmysel požiadať o medzinárodnú ochranu, ale potom to nevykonajú, alebo to vykonajú až neskôr v inom členskom štáte. Pravidlo, že dotknutej osobe sa neudeľuje povolenie na vstup počas preverovania, odráža povinnosť pohraničnej stráže zabezpečiť, aby štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí nespĺňajú podmienky pre vstup, nebolo povolenie na vstup udelené. Rozhodnutie o situáciách, v ktorých je počas preverovania potrebné zaistenie, a o príslušných postupoch je záležitosťou vnútroštátneho práva.

Pri bezpečnostných kontrolách by sa mali využívať relevantné európske informačné systémy a tieto kontroly by sa v čo najväčšej miere mali vykonávať na základe biometrických údajov s cieľom minimalizovať riziko chybnej identifikácie.

Od členských štátov sa vyžaduje, aby zaviedli nezávislý monitorovací mechanizmus s cieľom zabezpečiť, že v súvislosti s preverovaním sa dodržiavajú ustanovenia Charty základných práv a ďalšie povinnosti stanovené EÚ a medzinárodným spoločenstvom, vrátane skutočnosti, že bude musieť byť vždy poskytnutý prístup ku konaniam. Tento monitorovací mechanizmus by mal byť zameraný najmä na rešpektovanie základných práv vždy počas preverovania, ako aj na dodržiavanie platných vnútroštátnych pravidiel v prípade zaistenia. Agentúra pre základné práva by mala vypracovať všeobecné usmernenie o spôsobe zavedenia tohto mechanizmu a o jeho nezávislom fungovaní. Okrem toho môže na žiadosť členského štátu pomôcť príslušným vnútroštátnym orgánom pri vybudovaní vnútroštátneho monitorovacieho mechanizmu, najmä pokiaľ ide o stanovenie záruk jeho nezávislosti, ako aj o zavedenie metodiky monitorovania a opatrení týkajúcich sa odbornej prípravy. Členské štáty by takisto mali zabezpečiť, aby ich vnútroštátne právo umožňovalo vyšetrovanie obvinení z porušovania základných práv počas preverovania vrátane zabezpečenia, že sťažnosti sa budú riešiť rýchlo a primeraným spôsobom.

Komisia vzala do úvahy mnohé odporúčania vnútroštátnych a miestnych orgánov, mimovládnych a medzinárodných organizácií, ako je napríklad Úrad Vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov (UNHCR) a Medzinárodná organizácia pre migráciu (IOM), ako aj odborných a akademických obcí, týkajúce sa spôsobu naplánovania nového začiatku a riešenia súčasných výziev v oblasti migrácie v súlade normami v oblasti ľudských práv. Komisia vzala do úvahy aj príspevky a štúdie Európskej migračnej siete, ktoré vznikli z jej vlastného podnetu, pričom za posledné roky takto vzniklo niekoľko špecializovaných štúdií a prieskumov ad hoc.

Pred oznámením nového paktu o migrácii a azyle sa Komisia zapojila do priebežných diskusií s Európskym parlamentom, ktoré zdôraznili najmä potrebu zabezpečiť plné dodržiavanie základných práv. Podpredseda Komisie Margaritis Schinas a komisárka Ylva Johanssonová takisto viedli konzultácie so všetkými členskými štátmi počas prvých 100 dní v úrade a dvojstranné následné konzultácie so všetkými členskými štátmi. Členské štáty vyjadrili potrebu jednoty, postupného pokroku pri riešení nedostatkov súčasného systému, potrebu nového systému spravodlivého rozdelenia zodpovednosti, ku ktorému môžu prispieť všetky členské štáty, silnej ochrany hraníc, dôležitosť vonkajšieho rozmeru migrácie a zlepšeného systému návratov. Väčšina členských štátov vyjadrila svoj záujem o zavedenie prehľadných a efektívnych konaní na vonkajších hraniciach, najmä s cieľom predchádzať neoprávneným pohybom a uľahčovať návraty. Niektoré členské štáty však zdôraznili, že sa tým nesmie vytvárať žiadna zbytočná administratívna záťaž.

Keďže preverovanie ako také je len fázou zhromažďovania informácií, ktorá predlžuje alebo dopĺňa kontroly na hraničnom priechode na vonkajších hraniciach a ktorá nepredstavuje žiadne rozhodnutie ovplyvňujúce práva dotknutej osoby, nepredpokladá sa žiadne súdne preskúmanie týkajúce sa výsledku preverovania. Keď sa preverovanie skončí, osoba, ktorá bola preverovaniu podrobená, sa podrobí konaniu o návrate alebo azyle, v rámci ktorého sa prijímajú rozhodnutia, ktoré môžu byť predložené na súdne preskúmanie, alebo dostane rozhodnutie o odopretí vstupu, ktoré takisto môže byť napadnuté pred súdnym orgánom. Preverovanie by malo trvať čo najkratšie a maximálna dĺžka trvania by sa mala dosiahnuť iba vo výnimočných, zložitých prípadoch alebo v situáciách, keď sa preverovanie má vykonať u mnohých osôb v tom istom čase. Ak sa v prípade určitej osoby dosiahne maximálna lehota trvania 5 dní, vo výnimočných prípadoch 10 dní, preverovanie by sa malo okamžite ukončiť a hneď by sa v prípade tejto osoby malo začať konanie vedúce k rozhodnutiu, ktoré môže byť súdne preskúmané.

Po druhé, informačný formulár vyplnený pred koncom preverovania obsahuje informácie, ktoré sú potrebné, aby umožnili orgánom členských štátov postúpiť dotknuté osoby do príslušného konania. Vyplnenie a čítanie informačného formulára orgánmi tak predstavuje formy spracovania osobných údajov, ktoré sú podstatné pri zaraďovaní štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa nachádzajú na vonkajších hraniciach a nespĺňajú podmienky pre vstup, do príslušných konaní týkajúcich sa azylu alebo návratu.

Po prvé, kontrola cestovných dokladov, spracovanie biometrických údajov a vstup do databáz v súvislosti s kontrolou totožnosti a bezpečnostnou kontrolou predstavujú formy spracovania osobných údajov, ktoré sú podstatné pri zisťovaní, kto je osoba, ktorá chce alebo sa pokúša prekročiť vonkajšiu hranicu, a či táto osoba predstavuje bezpečnostné riziko pre členské štáty. Tieto formy spracovania osobných údajov už umožňuje Kódex schengenských hraníc. V tomto nariadení sú uvedené formy špecifikované pre tri súbory konkrétnych situácií, v ktorých sa štátni príslušníci tretích krajín nachádzajú na vonkajších hraniciach a nespĺňajú podmienky pre vstup a v ktorých sa preverovanie považuje za potrebné na zvýšenie bezpečnosti schengenského priestoru a zabezpečenie hladkého procesu postúpenia dotknutých osôb do príslušných konaní týkajúcich sa azylu alebo návratu.

V článku 14 sa uvádzajú možné výsledky preverovania štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa preverovaniu podrobili. Uvádzajú sa najmä konania podľa smernice (EÚ) 2008/115/ES (smernica o návrate) týkajúce sa štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí nepožiadali o medzinárodnú ochranu a u ktorých sa počas preverovania nezistilo, že spĺňajú podmienky pre vstup. Stanovuje sa aj povinnosť postúpiť štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí podali žiadosť o medzinárodnú ochranu, orgánom uvedeným v článku [XY] uvedeného nariadenia. Formulár uvedený v článku 13 tohto nariadenia sa posiela príslušným orgánom spolu s oznámením o dotknutej osobe. V článku 14 sa uvádza aj možnosť premiestnenia v rámci mechanizmu solidarity zavedeného podľa článku XX nariadenia (EÚ) č. XXXX/XXXX [nariadenie o riadení migrácie a azylu]. Ustanovenie sa týka aj štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa preverovaniu podrobili po zadržaní v rámci územia. Na takých štátnych príslušníkov tretích krajín sa vzťahujú buď konania podľa smernice 2008/115/ES, alebo konania uvedené v článku 25 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. XXX/XXX (nariadenie o konaní o azyle). V ustanovení sa uvádza aj to, že orgány počas preverovania odoberú biometrické údaje uvedené v článkoch [10, 13, 14 a 14a] nariadenia EÚ č. XXX/XXX [nariadenie Eurodac] všetkým osobám, na ktoré sa toto nariadenie uplatňuje, a prenesú údaje v súlade s uvedeným nariadením, ak to ešte nebolo vykonané.

V článku 11 sú uvedené konkrétne pravidlá týkajúce sa bezpečnostných kontrol. Od príslušných orgánov sa vyžaduje, aby používali databázy EES, ETIAS, VIS, ECRIS-TCN a databázu Interpolu pre cestovné doklady súvisiace s obežníkmi (TDAWN) s cieľom overiť si, či štátni príslušníci tretích krajín nepredstavujú bezpečnostnú hrozbu. Všetky také kontroly by sa v čo najväčšej miere mali vykonávať na základe biometrických údajov s cieľom minimalizovať riziko chybnej identifikácie a výsledky vyhľadávania by sa mali obmedziť iba na spoľahlivé údaje.

V článku 10 sú uvedené osobitné pravidlá týkajúce sa identifikácie štátnych príslušníkov tretích krajín prostredníctvom spoločnej databázy údajov o totožnosti (CIR), ktorá bola zavedená na základe nariadenia o interoperabilite. Vstup do databázy CIR umožňuje naraz sa zoznámiť s údajmi o totožnosti uloženými v databázach EES, VIS, ETIAS, Eurodac a ECRIS-TCN, a to rýchlo a spoľahlivo, so zabezpečením maximálnej ochrany údajov a s vyhýbaním sa zbytočnému spracovávaniu alebo duplicite údajov.

V článku 6 sú stanovené pravidlá týkajúce sa miesta a trvania preverovania. Miesto je na vonkajších hraniciach s výnimkou prípadov, na ktoré sa vzťahuje článok 5. Navrhované obdobie trvania postupu preverovania je päť dní, pokiaľ dotknutá osoba nebola zadržiavaná na hranici už 72 hodín, ako sa uvádza v článku 14 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 603/2013 (nariadenie Eurodac), v súvislosti s nepovoleným prekročením vonkajšej hranice. V takom prípade by obdobie preverovania nemalo prekročiť 2 dni. V prípade osôb zadržaných v rámci územia by obdobie preverovania nemalo prekročiť tri dni. V článku sú zároveň vymenované všetky prvky preverovania a uvádza sa v ňom aj možnosť, aby členským štátom pri preverovaní pomáhali príslušné agentúry EÚ v rámci ich osobitných mandátov. Uvádza sa tam aj potreba, aby členské štáty v prípadoch zraniteľných alebo maloletých osôb zapojili orgány na ochranu detí a vnútroštátnych spravodajcov pre boj proti obchodovaniu s ľuďmi.

Preverovanie sa nevzťahuje na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí majú povolený vstup na základe výnimiek stanovených v článku 6 ods. 5 Kódexu schengenských hraníc (držitelia povolení na pobyt alebo víz na dlhodobý pobyt na účely tranzitu, štátni príslušníci tretích krajín, od ktorých sa vyžadujú víza, v prípade, že víza sa udelia na hranici, a osoby, ktorým členský štát povolil vstup na základe individuálneho rozhodnutia z humanitárnych dôvodov, z dôvodov štátneho záujmu alebo z dôvodu medzinárodných záväzkov, s výnimkou osôb, ktoré žiadajú o medzinárodnú ochranu a mali by byť nasmerované do preverovania).

V článku 3 sa stanovuje osobný rozsah pôsobnosti určením, na ktorých štátnych príslušníkov tretích krajín by sa mala vzťahovať povinnosť podrobiť sa preverovaniu na vonkajších hraniciach, pričom sú to: štátni príslušníci tretích krajín, ktorí sa nachádzajú na vonkajších hraniciach, ale nespĺňajú podmienky pre vstup, a ktorým sú členské štáty povinné odoberať odtlačky prstov podľa nariadenia Eurodac, osoby vylodené na území členských štátov po pátracej a záchrannej operácii a štátni príslušníci tretích krajín, ktorí na hraničnom priechode žiadajú o medzinárodnú ochranu.

(12)Preverovanie by sa malo vykonávať na vonkajšej hranici alebo v jej blízkosti pred tým, ako sa dotknutým osobám povolí vstup na územie. S cieľom zabrániť dotknutým osobám v tom, aby počas preverovania vstúpili na územie, by členské štáty mali uplatňovať opatrenia podľa vnútroštátneho práva. Ak si to situácia vyžaduje, tieto opatrenia môžu v jednotlivých prípadoch zahŕňať zaistenie, a to v súlade s vnútroštátnym právom, ktoré túto problematiku upravuje.

(11)Toto nariadenie by sa malo vzťahovať na štátnych príslušníkov tretích krajín a osoby bez štátnej príslušnosti, ktorí boli zadržaní v súvislosti s neoprávneným prekročením vonkajšej hranice členského štátu pozemnou, morskou alebo vzdušnou cestou, s výnimkou štátnych príslušníkov tretích krajín, v prípade ktorých sa od členského štátu nevyžaduje, aby v súlade s článkom 14 ods. 1 a 3 nariadenia Eurodac odoberal biometrické údaje z iných dôvodov, ako je ich vek, ako aj na osoby, ktoré boli vylodené po pátracích a záchranných operáciách, bez ohľadu na to, či žiadajú o medzinárodnú ochranu. Toto nariadenie by sa malo vzťahovať aj na osoby, ktoré žiadajú o medzinárodnú ochranu na hraničných priechodoch alebo v tranzitných priestoroch, ale nespĺňajú podmienky pre vstup.

(9)Pokiaľ ide o osoby, ktoré žiadajú o medzinárodnú ochranu, po preverovaní by sa malo posúdiť, či existuje potreba medzinárodnej ochrany. Preverovanie by malo orgánom, ktoré sú príslušné na vykonanie uvedeného posúdenia, umožniť zhromaždiť a vymieňať si všetky informácie, ktoré sú pre ne relevantné z hľadiska určenia vhodného postupu na posúdenie žiadosti, a tým toto posúdenie urýchliť. Preverovaním by sa tiež malo zabezpečiť, aby sa čo možno najskôr identifikovali osoby s osobitnými potrebami, čím sa zaistí, že sa pri určovaní a vykonávaní uplatniteľného konania v plnej miere zohľadnia všetky osobitné potreby pri prijímaní a osobitné procesné potreby.

(8)Preverovanie by malo predovšetkým prispieť k tomu, aby boli dotknutí štátni príslušníci tretích krajín čo možno najskôr postúpení do príslušného konania a aby tieto konania pokračovali bez prerušenia a zbytočných prieťahov. Preverovanie by zároveň malo pomôcť zabrániť situáciám, keď niektorí žiadatelia o medzinárodnú ochranu po tom, ako na základe svojej žiadosti o medzinárodnú ochranu získajú povolenie na vstup na územie členského štátu, ujdú s cieľom pokračovať v takýchto žiadostiach v inom členskom štáte alebo v nich nepokračovať vôbec.

(6)Príslušníci pohraničnej stráže sú často konfrontovaní so štátnymi príslušníkmi tretích krajín, ktorí žiadajú o medzinárodnú ochranu bez toho, aby predložili cestovné doklady, a to tak po zadržaní počas vykonávania hraničného dozoru, ako aj počas kontrol na hraničných priechodoch. Okrem toho sú na niektorých hraničných úsekoch príslušníci pohraničnej stráže konfrontovaní s veľkým počtom príchodov v tom istom čase. Za takýchto okolností je mimoriadne náročné zabezpečiť, aby sa nahliadlo do všetkých relevantných databáz, a okamžite určiť, či je príslušným konaním konanie o azyle alebo konanie o návrate.

(3)Je nevyhnutné zabezpečiť, aby sa v uvedených troch situáciách štátni príslušníci tretích krajín podrobili preverovaniu, cieľom ktorého má byť uľahčiť ich riadnu identifikáciu a umožniť, aby boli účinne postúpení do príslušného konania, ktorým môže byť v závislosti od okolností konanie o medzinárodnej ochrane alebo konanie podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES (ďalej len „smernica o návrate“). Preverovanie by malo plynule dopĺňať kontroly vykonávané na vonkajších hraniciach alebo kompenzovať skutočnosť, že štátni príslušníci tretích krajín tieto kontroly pri prekračovaní vonkajších hraníc obišli.

(13)Ak sa kedykoľvek počas preverovania zistí, že dotknutý štátny príslušník tretej krajiny, ktorý sa podrobuje preverovaniu, spĺňa podmienky stanovené v článku 6 nariadenia (EÚ) 2016/399, preverovanie by sa malo ukončiť a dotknutému štátnemu príslušníkovi tretej krajiny by sa mal povoliť vstup na územie bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie sankcií v zmysle článku 5 ods. 3 uvedeného nariadenia.

(14)Vzhľadom na účel výnimky podľa článku 6 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2016/399 osoby, ktorých vstup povolil členský štát podľa uvedeného ustanovenia v individuálnom rozhodnutí, by nemali byť podrobené preverovaniu, a to ani vtedy, ak nespĺňajú všetky podmienky pre vstup.

(15)Všetky osoby, ktoré sú predmetom preverovania, by sa mali podrobiť kontrolám s cieľom zistiť ich totožnosť a uistiť sa, že nepredstavujú ohrozenie vnútornej bezpečnosti alebo verejného zdravia. V prípade osôb, ktoré žiadajú o medzinárodnú ochranu na hraničných priechodoch, by sa mali zohľadniť kontroly totožnosti a bezpečnostné kontroly vykonané v rámci hraničných kontrol, aby sa zabránilo duplicite.

(16)Po ukončení preverovania by sa dotknutí štátni príslušníci tretích krajín mali postúpiť do príslušného konania s cieľom určiť, komu pripadá zodpovednosť za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu, a posúdiť potrebu medzinárodnej ochrany, alebo by sa na nich v náležitých prípadoch malo vzťahovať konanie podľa smernice 2008/115/ES (smernica o návrate). Relevantné informácie, ktoré sa získajú počas preverovania, by sa mali poskytnúť príslušným orgánom, ktorým poslúžia ako základ pre ďalšie posúdenie každého jednotlivého prípadu, a to pri plnom rešpektovaní základných práv. Postupy stanovené v smernici 2008/115/ES by sa mali začať uplatňovať až po ukončení preverovania. Články 26 a 27 nariadenia o konaní o azyle by sa mali uplatňovať až po ukončení preverovania. Tým by nemala byť dotknutá skutočnosť, že osoby žiadajúce o medzinárodnú ochranu v čase zadržania, počas kontroly hraníc na hraničnom priechode alebo počas preverovania, by sa mali považovať za žiadateľov.

(17)Po preverovaní by sa takisto mohlo vykonať premiestnenie v rámci mechanizmu solidarity vytvoreného nariadením (EÚ) XXX/XXX [nariadenie o riadení azylu a migrácie], ak členský štát dobrovoľne prispieva k solidarite alebo ak sa na žiadateľov o medzinárodnú ochranu nevzťahuje konanie na hraniciach v súlade s nariadením (EÚ) XXX/XXX (nariadenie o konaní o azyle), alebo premiestnenie v rámci mechanizmu riešenia krízových situácií vytvoreného nariadením (EÚ) XXX/XXX [nariadenie o krízových situáciách].

(18)V súlade s článkom 12 nariadenia (EÚ) 2016/399 je splnenie podmienok pre vstup a povolenie vstupu vyjadrené odtlačkom pečiatky v cestovnom doklade na vstupe. Chýbajúci odtlačok pečiatky alebo chýbajúci cestovný doklad sa preto môžu považovať za znak toho, že držiteľ nespĺňa podmienky pre vstup. Po spustení prevádzky systému vstup/výstup, ktorým sa odtlačky pečiatok nahradia záznamom v elektronickom systéme, sa zvýši spoľahlivosť tejto domnienky. Členské štáty by preto mali vykonávať preverovanie štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa už nachádzajú na území členských štátov a nie sú schopní preukázať, že splnili podmienky pre vstup na toto územie. Preverovanie týchto štátnych príslušníkov tretích krajín je nevyhnutné na to, aby sa vykompenzovala skutočnosť, že sa im pravdepodobne podarilo pri príchode do schengenského priestoru vyhnúť vstupným kontrolám, a preto im nemohol byť odopretý vstup ani nemohli byť postúpení do príslušného konania, ktoré nasleduje po preverovaní. Vykonávanie preverovania by vďaka nahliadnutiu do databáz uvedených v tomto nariadení mohlo pomôcť aj pri zisťovaní, či dotknuté osoby nepredstavujú ohrozenie vnútornej bezpečnosti. Po ukončení preverovania na území členských štátov by sa na dotknutých štátnych príslušníkov tretích krajín malo vzťahovať konanie o návrate alebo, ak žiadajú o medzinárodnú ochranu, príslušné konanie o azyle. V čo najväčšej možnej miere by sa malo zabrániť tomu, aby bol ten istý štátny príslušník tretej krajiny podrobovaný preverovaniu opakovane.

(19)Preverovanie by sa malo ukončiť čo najskôr a nemalo by trvať dlhšie než 5 dní, ak sa vykonáva na vonkajšej hranici, a dlhšie než 3 dni, ak sa vykonáva na území členského štátu. Predĺženie 5-dňovej lehoty by malo byť možné len v prípade výnimočných situácií na vonkajších hraniciach, keď dochádza k prekročeniu kapacít členského štátu na vykonávanie preverovania z dôvodov mimo jeho kontroly, ako sú krízové situácie v zmysle v článku 1 nariadenia XXX/XXX [nariadenie o krízových situáciách].

(20)Členské štáty by mali po zohľadnení geografických podmienok a existujúcej infraštruktúry určiť na vonkajšej hranici alebo v jej blízkosti miesta vhodné na vykonávanie preverovania, pričom by mali zabezpečiť, aby zadržaní štátni príslušníci tretích krajín, ako aj osoby, ktoré prichádzajú na hraničný priechod, mohli byť urýchlene podrobení preverovaniu. Úlohy súvisiace s preverovaním sa môžu vykonávať v problémových oblastiach v zmysle článku 2 bodu 23 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/1896.

(21)V záujme dosiahnutia cieľov preverovania by sa mala zaistiť úzka spolupráca medzi príslušnými vnútroštátnymi orgánmi v zmysle článku 16 nariadenia 2016/399, orgánmi v zmysle článku 5 [nariadenia o konaní o azyle], ako aj orgánmi zodpovednými za vykonávanie konaní o návrate podľa smernice 2008/115/ES. Vždy, keď je potrebné zaistiť, aby sa počas preverovania náležite zohľadnili najlepšie záujmy dieťaťa, by mali byť do preverovania úzko zapojené aj orgány na ochranu detí. Členské štáty by mali mať možnosť využiť pomoc príslušných agentúr, najmä Európskej agentúry pre pohraničnú a pobrežnú stráž a [Agentúry Európskej únie pre azyl] v rámci ich právomocí. Vždy, keď sa pri preverovaní zistia skutočnosti relevantné pre boj proti obchodovaniu s ľuďmi v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2011/36/EÚ, členské štáty by mali zapojiť do preverovania národných spravodajcov pre oblasť obchodovania s ľuďmi.

(22)Príslušné orgány by pri preverovaní mali dodržiavať Chartu základných práv Európskej únie, mali by zabezpečiť, aby sa rešpektovala ľudská dôstojnosť, a aby nedochádzalo k diskriminácii osôb z dôvodu pohlavia, rasy, farby pleti, etnického alebo sociálneho pôvodu, genetických vlastností, jazyka, náboženstva alebo viery, politického alebo iného zmýšľania, príslušnosti k národnostnej menšine, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie. Osobitná pozornosť by sa mala venovať najlepším záujmom dieťaťa.

(23)Aby sa počas preverovania zabezpečilo dodržiavanie práva EÚ a medzinárodného práva, ako aj Charty základných práv, každý členský štát by mal zriadiť monitorovací mechanizmus a zaviesť primerané záruky, ktorými sa zaistí jeho nezávislosť. Monitorovacím mechanizmom by sa malo zaistiť najmä rešpektovanie základných práv v súvislosti s preverovaním, ako aj dodržiavanie platných vnútroštátnych predpisov týkajúcich sa zaistenia a súlad so zásadou zákazu vyhostenia alebo vrátenia podľa článku 3 písm. b) nariadenia (EÚ) 2016/399. Agentúra pre základné práva by mala vypracovať všeobecné usmernenia týkajúce sa vytvorenia a nezávislého fungovania takéhoto monitorovacieho mechanizmu. Členské štáty by okrem toho mali mať možnosť požiadať Agentúru pre základné práva o pomoc pri vytváraní svojho vnútroštátneho monitorovacieho mechanizmu. Členské štáty by takisto mali mať možnosť požiadať Agentúru pre základné práva o poradenstvo v súvislosti s koncipovaním metodiky pre tento monitorovací mechanizmus a prijímaním príslušných opatrení v oblasti odbornej prípravy. Členské štáty by tiež mali mať možnosť vyzvať relevantné a príslušné vnútroštátne, medzinárodné a mimovládne organizácie a subjekty, aby sa zúčastnili na monitorovaní. Nezávislým monitorovacím mechanizmom by nemalo byť dotknuté monitorovanie základných práv, ktoré vykonávajú členovia monitorovacej skupiny pre základné práva zriadenej v rámci Európskej agentúry pre pohraničnú a pobrežnú stráž v zmysle nariadenia (EÚ) 2019/1896. Členské štáty by mali prešetrovať údajné prípady porušenia základných práv počas preverovania, pričom by mali okrem iného zabezpečiť rýchle a náležité vybavovanie sťažností.

(24)Po ukončení preverovania by orgány zodpovedné za preverovanie mali vyplniť informačný formulár. Formulár by sa mal zaslať orgánom, ktoré posudzujú žiadosti o medzinárodnú ochranu, alebo orgánom príslušným v konaní o návrate, a to v závislosti od toho, ktorému orgánu sa daná osoba postupuje. V prvom prípade by orgány zodpovedné za preverovanie mali takisto uviesť všetky skutočnosti, ktoré sa môžu zdať relevantné na určenie toho, či by príslušné orgány mali posudzovať žiadosť dotknutého štátneho príslušníka tretej krajiny v zrýchlenom konaní alebo konaní na hraniciach.

(25)Príslušné orgány by mali odosielať biometrické údaje odobraté počas preverovania spolu s údajmi uvedenými v článkoch [12, 13, 14 a 14a] nariadenia Eurodac do systému Eurodac v súlade s lehotami stanovenými v uvedenom nariadení.

(26)Všetky osoby, ktoré sú predmetom preverovania na vonkajších hraniciach, by sa mali podrobiť predbežnému lekárskemu vyšetreniu, aby sa identifikovali osoby, ktoré potrebujú okamžitú starostlivosť alebo v prípade ktorých je nutné prijať iné opatrenia, napríklad umiestniť ich do izolácie z dôvodu ochrany verejného zdravia. Mali by sa zohľadniť osobitné potreby maloletých a zraniteľných osôb. Ak z okolností vyplýva, že takéto vyšetrenie nie je potrebné, najmä z dôvodu, že celkový stav osoby sa zdá veľmi dobrý, vyšetrenie by sa nemalo uskutočniť a dotknutá osoba by o tejto skutočnosti mala byť informovaná. Predbežné lekárske vyšetrenie by mali vykonávať orgány zdravotnej starostlivosti dotknutého členského štátu. Pokiaľ ide o štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí boli zadržaní na území členských štátov, predbežné lekárske vyšetrenie by sa malo vykonať v prípade, že sa to na prvý pohľad považuje za potrebné.

(27)Počas preverovania by sa mala všetkým dotknutým osobám zaručiť životná úroveň v súlade s Chartou základných práv Európskej únie a prístup k neodkladnej zdravotnej starostlivosti a nevyhnutnej liečbe. Osobitná pozornosť by sa mala venovať zraniteľným osobám, ako sú tehotné ženy, starší ľudia, rodiny s jedným rodičom, osoby s okamžite rozpoznateľným telesným alebo duševným postihnutím, osoby, ktoré evidentne utrpeli psychickú alebo fyzickú traumu, a maloleté osoby bez sprievodu. Najmä v prípade maloletých osôb by sa mali informácie poskytovať spôsobom, ktorý je vhodný pre deti a primeraný ich veku. Všetky orgány zapojené do plnenia úloh súvisiacich s preverovaním by mali rešpektovať ľudskú dôstojnosť a súkromie a zdržať sa akéhokoľvek diskriminačného konania alebo správania.

(28)Keďže štátni príslušníci tretích krajín, ktorí sa podrobujú preverovaniu, nemusia mať pri sebe potrebné doklady totožnosti a cestovné doklady, ktoré sú nevyhnutné na legálne prekročenie vonkajších hraníc, mal by sa v rámci preverovania stanoviť postup identifikácie.

(29)Spoločná databáza údajov o totožnosti (ďalej len „CIR“) bola zriadená nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/817 (nariadenie o interoperabilite) s cieľom uľahčiť správnu identifikáciu a pomôcť pri správnej identifikácii osôb evidovaných v systéme vstup/výstup (ďalej len „EES“), vo vízovom informačnom systéme (ďalej len „VIS“), v Európskom systéme pre cestovné informácie a povolenia (ďalej len „ETIAS“), v systéme Eurodac a v Európskom informačnom systéme registrov trestov pre štátnych príslušníkov tretích krajín (ďalej len „ECRIS-TCN“), ako aj neznámych osôb, ktoré nevedia preukázať svoju totožnosť. Na tento účel obsahuje CIR len logicky oddelené údaje o totožnosti, cestovnom doklade a biometrické údaje, ktoré sú zaznamenané v systémoch EES, VIS, ETIAS, Eurodac a ECRIS-TCN. V CIR sa uchovávajú len osobné údaje, ktoré sú nevyhnutne potrebné na vykonanie presnej kontroly totožnosti. Osobné údaje zaznamenané v CIR sa neuchovávajú dlhšie, než je nevyhnutne potrebné na účely východiskových systémov, a mali by sa automaticky vymazať v momente výmazu týchto údajov z východiskových systémov. Nahliadnutím do CIR si možno naraz, rýchlo a spoľahlivo prezrieť všetky údaje o totožnosti, ktoré sú zaznamenané v systémoch EES, VIS, ETIAS, Eurodac a ECRIS-TCN, a získať tak spoľahlivú a úplnú identifikáciu osôb, a zároveň zabezpečiť maximálnu ochranu údajov a zabrániť zbytočnému spracúvaniu alebo duplicite údajov.

(30)S cieľom zistiť totožnosť osôb, ktoré sa podrobujú preverovaniu, by sa malo overenie v CIR začať v prítomnosti danej osoby počas preverovania. Počas takéhoto overenia by sa mali biometrické údaje danej osoby porovnať s údajmi, ktoré sú zaznamenané v CIR. Ak sa biometrické údaje danej osoby nedajú použiť alebo ak je vyhľadávanie na základe týchto údajov neúspešné, vyhľadávanie by sa mohlo vykonať na základe údajov o totožnosti danej osoby v kombinácii s údajmi z cestovného dokladu, ak sú takéto údaje k dispozícii. V súlade so zásadou nevyhnutnosti a proporcionality a ak vyhľadávanie ukáže, že v CIR sú o danej osobe uchovávané údaje, orgány členských štátov by mali mať prístup k CIR, aby mohli nahliadnuť do údajov o totožnosti, údajov z cestovného dokladu a biometrických údajov tejto osoby bez toho, aby bolo v CIR nejakým spôsobom uvedené, z ktorého informačného systému EÚ tieto údaje pochádzajú.

(31)Keďže používanie CIR na účely identifikácie bolo nariadením (EÚ) 2019/817 obmedzené na uľahčenie správnej identifikácie a pomoc pri správnej identifikácii osôb evidovaných v systémoch EES, VIS, ETIAS, Eurodac a ECRIS-TCN v prípade policajných kontrol na území členských štátov, uvedené nariadenie je potrebné zmeniť tak, aby sa v ňom stanovil ďalší účel používania CIR, a to identifikácia osôb počas preverovania, ktoré sa stanovuje týmto nariadením.

(32)Vzhľadom na to, že mnohé osoby, ktoré sa podrobujú preverovaniu, nemusia mať pri sebe žiadne cestovné doklady, orgány vykonávajúce preverovanie by mali mať v prípade, že sa nedajú použiť biometrické údaje takýchto osôb alebo že je vyhľadávanie v CIR na základe týchto biometrických údajov neúspešné, prístup k akýmkoľvek iným relevantným dokladom, ktoré majú dotknuté osoby v držbe. Tieto orgány by mali mať zároveň možnosť použiť z týchto dokladov aj iné ako len biometrické údaje na skontrolovanie údajov v príslušných databázach.