[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |

Brusel, 7.4.2006

KOM(2006) 163 v konečnom znení

NÁVRH OZNÁMENIA KOMISIE RADE, EURÓPSKEMU PARLAMENTU, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV

Správa o výsledku revízie rozsahu univerzálnej služby v súlade s článkom 15 ods. 2 smernice 2002/22/ES {SEK(2006) 445}

NÁVRH OZNÁMENIA KOMISIE RADE, EURÓPSKEMU PARLAMENTU, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV

Správa o výsledku revízie rozsahu univerzálnej služby v súlade s článkom 15 ods. 2 smernice 2002/22/ES(Text s významom pre EHP)

SÚVISLOSTI A ÚčEL TOHTO OZNÁMENIA

Komisia uverejnila 25. mája 2005 oznámenie O revízii rozsahu univerzálnej služby spolu s pracovným dokumentom útvarov Komisie[1]. V prvej pravidelnej revízii podľa článku 15 smernice o univerzálnej službe[2] sa skúmalo, či by rozsah univerzálnej služby mal ostať rovnaký, alebo či by sa mal upraviť najmä na účely zahrnutia služieb v oblasti mobilnej alebo širokopásmovej komunikácie. Komisia požiadala verejnosť o pripomienky k svojej analýze a predbežným záverom, ako aj k niekoľkým dlhodobým otázkam s cieľom podnietiť politickú diskusiu zameranú na budúcnosť, ktorej výsledky sa môžu v roku 2006 premietnuť do všeobecnej revízie regulačného rámca v oblasti elektronických komunikácií.

V súlade s článkom 15 ods. 2 smernice o univerzálnej službe predkladá Komisia Európskemu parlamentu a Rade prostredníctvom tohto oznámenia správu o revízii, ktorú vykonala s prihliadnutím na výsledky verejného pripomienkovania.

ZHRNUTIE ANALÝZY A POčIATOčNÉHO STANOVISKA KOMISIE

Oznámenie z mája 2005 pripomína rozsah univerzálnej služby v súčasnej podobe[3] a kritériá jeho revízie podľa smernice o univerzálnej službe[4]. V oznámení sa pripomína najmä to, že v rámci elektronických komunikácií ( e Communications) slúži univerzálna služba ako záchranná sieť pre osoby, ktorým finančné zdroje alebo geografická poloha neumožňujú prístup k základným službám, ktoré má k dispozícií väčšina obyvateľstva.

K záverom oznámenia patrí, že:

- Hospodárska súťaž v oblasti poskytovania služieb mobilnej komunikácie viedla k tomu, že spotrebitelia majú k dispozícií široký a cenovo prijateľný prístup k mobilným komunikáciám, takže predpoklady na zaradenie mobilných komunikácií do rozsahu univerzálnej služby neboli splnené.

- Súčasný stav zavádzania prístupu k širokopásmovému internetu nespĺňa kritérium využívania služby „väčšinou spotrebiteľov“ a preto podmienky na zaradenie širokopásmových služieb do rozsahu univerzálnej služby neboli splnené.

V oznámení sa spomína aj niekoľko dlhodobých otázok:

- Mal by sa v rámci univerzálnej služby oddeliť prístup od služieb a mala by sa univerzálna služba vzťahovať len na prístup ku komunikačnej infraštruktúre, ale nie na prístup k telefónnej službe?

- Mala by sa univerzálna služba vzťahovať na prístup vo všetkých lokalitách?

- Je ešte stále vhodné ponechať ustanovenia o verejných telefónnych automatoch v rozsahu univerzálnej služby?

- Ako dlho bude potrebné ponechať telefónne zoznamy a telefónne informačné služby v rozsahu univerzálnej služby?

- Mali by sa osobitné opatrenia pre používateľov so zdravotným postihnutím v kontexte univerzálnej služby harmonizovať na úrovni EÚ?

- Malo by sa vyvíjať úsilie na financovanie univerzálnej služby z prostriedkov získaných v rámci všeobecného zdaňovania ?

KONZULTÁCIA ZÚčASTNENÝCH STRÁN

Prehľad doručených odpovedí

Verejné pripomienkovanie sa začalo uverejnením oznámenia a súvisiaceho pracovného dokumentu útvarov Komisie na stránke Komisie; konečným dátumom na zaslanie pripomienok e-mailom bol 15. júl 2005.

Odpovede zaslalo 76 zástupcov širokého spektra zúčastnených strán v oblasti elektronických komunikácií, ku ktorým patrili vlády, regulačné orgány, mimovládne organizácie (najmä tie, ktoré zastupujú záujmy spotrebiteľov a používateľov, ako aj osôb s osobitnými potrebami), súkromné osoby, prevádzkovatelia, poskytovatelia služieb, výrobcovia a iné podniky a organizácie.

Z geografického hľadiska bolo v odpovediach zastúpených 16 z 25 členských štátov; 40 % odpovedí prišlo z troch najväčších krajín[5]. Niekoľko odpovedí sa sústredilo len na dlhodobé otázky.

Dosiahol sa široký konsenzus v prospech hodnotenia a záverov oznámenia, ale názory na dlhodobé otázky sa rôznili. Vo väčšine odpovedí sa zdôrazňovalo, že neustály nárast v oblasti mobilných a širokopásmových komunikácií vyplýva z politiky hospodárskej súťaže v EÚ aj z obchodných modelov a technologických stratégií v rámci odvetvia. Povinné používanie niektorých technológií sa v neustále sa vyvíjajúcom technologickom odvetví považuje za problematické. Mnohí vyjadrili obavy z toho, že rozšírenie rozsahu univerzálnej služby a jej financovania by malo negatívny vplyv na hospodársku súťaž, zabraňovalo by investíciám a obmedzovalo by inovácie.

Na druhej strane niekoľko spotrebiteľských, ako aj iných organizácií vyjadrilo názor, že kritériá hodnotenia Komisie sú príliš obmedzujúce či málo ambiciózne a žiadali o rozšírenie rozsahu mobilných a/alebo širokopásmových služieb. Spotrebiteľské organizácie, ktoré sa špecializujú na elektronické komunikácie, však závery oznámenia podporili.

Niektoré pripomienky sa týkali aspektov, ktoré sa v rámci revízie neriešili, ako napr. otázky kvality služieb, rozličnej implementácie v rámci EÚ a medzinárodného roamingu. Niektoré pripomienky sa tiež týkali iných práv a záujmov používateľov v oblasti komunikácií, ku ktorým patrí napr. prístup k číslam tiesňového volania (na ktoré sa vzťahuje osobitné ustanovenie smernice). Tieto otázky sú mimo rámca súčasnej revízie, ale odpovede, ktoré sa nimi zaoberali, poskytnú stimul pre politickú diskusiu v rámci všeobecnej revízie regulačného rámca v roku 2006.

Mobilná komunikácia

V oblasti mobilných komunikácií Komisia predbežne dospela k záveru, že podmienky na zaradenie mobilných komunikácií do rozsahu univerzálnej služby neboli splnené.

Toto hodnotenie a tento záver oznámenia sa stretli so všeobecným súhlasom: vyše 70 % respondentov, vrátane vlád a štátnych orgánov, ako aj zástupcov odvetvia, sa vyjadrilo súhlasne. Niektorí respondenti zastávali názor, že zaradenie mobilných služieb do rozsahu univerzálnej služby by bolo predčasným krokom, ale že by sa mal vývoj opätovne preskúmať v rámci nadchádzajúcej všeobecnej revízie.

Niekoľko respondentov poukázalo na to, že hoci druhá generácia mobilných sietí pokrýva 98 až 100 % obyvateľstva väčšiny členských štátov, územné pokrytie môže byť v niektorých odľahlých oblastiach stále problematické. Podobne zastávali regulačné orgány názor, že vyžadovať od operátorov stopercentné pokrytie by bolo neúmerne drahé a uviedli, že existuje niekoľko iniciatív na dosiahnutie celoplošného pokrytia, napr. finančná podpora (mimo rámca univerzálnej služby) na zavedenie infraštruktúry alebo na podporu zdieľanej infraštruktúry.

Údaje pre jednotlivé krajiny a sociálno-ekonomická analýza vnútroštátnych regulačných orgánov podporili názor, že spotrebitelia majú cenovo prijateľný prístup k mobilným službám druhej generácie. Mobilní operátori zdôraznili, že poskytujú služby všetkým spotrebiteľským segmentom prostredníctvom širokej ponuky balíkov služieb, ktoré sú účtované po poskytnutí, ako aj predplatených služieb. Podľa názoru respondentov sa ponuka telefónnych služieb v Európe vďaka predplateným službám úspešne rozšírila najmä na nižšie príjmové skupiny obyvateľstva. Vysoko konkurenčný maloobchodný trh sa považuje za záruku ďalšieho rozširovania služieb mobilnej komunikácie, ako aj znižovania cien.

Mnohé spotrebiteľské a iné organizácie kritizovali kritériá revízie a postup Komisie ako príliš obmedzujúce a žiadali o rozšírenie rozsahu univerzálnej služby na mobilné služby. Niektorí respondenti žiadali o hlbšiu analýzu sociálnych aspektov a otázok cenovej prijateľnosti. Vyskytli sa názory, že predplatené karty sú zvyčajne drahšie ako faktúrované služby, z čoho vyplýva, že náklady na mobilné komunikácie nie sú cenovo prijateľné pre nižšie príjmové skupiny spotrebiteľov[6]Podľa organizácií, ktoré zastupujú používateľov so zdravotným postihnutím, je rozšírenie potrebné, keďže osoby so zdravotným postihnutím majú vážne problémy s prístupom k službám mobilnej komunikácie a ich využívaním.

Prístup k širokopásmovému internetu

Komisia predbežne dospela k záveru, že prístup k službám širokopásmového internetu v súčasnosti využíva len malá – hoci neustále narastajúca – menšina európskych spotrebiteľov a že skutočné zavádzanie na obyvateľa nespĺňa kritérium využívania služby „väčšinou spotrebiteľov“[7] Preto podmienky na zaradenie širokopásmových služieb do rozsahu univerzálnej služby neboli splnené. V rámci prípravy ďalšej revízie smernice univerzálnej služby bude Komisia túto otázku naďalej pozorne monitorovať. To však členským štátom nebráni podporovať rozvíjanie širokopásmových infraštruktúr v súlade s uplatniteľnými pravidlami o štátnej pomoci.

Z verejného pripomienkovania vyplynula široká podpora hodnotenia a záverov Komisie v oblasti širokopásmových služieb, keďže sa k nim kladne vyjadrilo 80 % respondentov vrátane vlád a vnútroštátnych orgánov, ako aj zástupcov odvetvia. Správy niektorých regulačných orgánov o nedávno vykonaných prieskumoch vnútroštátneho regulačného rámca analýzu podporili.

Bolo uvedené, že satelitné širokopásmové služby sú dostupné a že existuje niekoľko iniciatív na miestnej, regionálnej a vnútroštátnej úrovni, vďaka ktorým sa rozširuje širokopásmové pokrytie, niekedy za pomoci pevných bezdrôtových technológií. Niektorí respondenti žiadali o podporu poskytovania širokopásmových služieb v oblastiach, v ktorých sa zatiaľ nedá spoľahnúť na služby trhu.

Zástupcovia odvetvia a užívatelia zdôraznili, že širokopásmové služby sa nachádzajú v relatívne ranej fáze uvádzania na trh, v ktorej hospodárska súťaž slúži ako hnací motor rozširovania služieb a znižovania spotrebiteľských cien. V tejto fáze sa ťažko posudzuje, či existuje riziko trvalého zlyhania trhu. Povinné poskytovanie širokopásmového prístupu by znamenalo neprimerane vysoké náklady alebo vzájomné subvencovanie medzi rôznymi skupinami spotrebiteľov alebo službami a vzniklo by riziko rýchleho prekonania tejto technológie novými technológiami, v neposlednom rade pokiaľ ide o rýchlosť prenosu dát. Okrem toho poplatky za prístup stále viac závisia od obsahu, čím sa zásahy na trhu stávajú problematickejšími. Podľa niektorých respondentov by náklady na univerzálnu službu v oblasti širokopásmových služieb značne zaťažili niektoré nové členské štáty, v ktorých je širokopásmová infraštruktúra menej vyvinutá.

Podľa názoru niekoľkých respondentov zo spotrebiteľských združení sa širokopásmové služby stali potrebnými pre normálne zaradenie do spoločnosti a mali by sa zaradiť do rozsahu univerzálnej služby. Podľa názoru niektorých respondentov malá miera rozšírenia nie je dôvodom na vylúčenie regulačných zásahov, pokiaľ potenciálny prínos prevyšuje potenciálne náklady spotrebiteľov. Niekoľko respondentov tvrdilo, že implementácia regulačných zmien na vnútroštátnej úrovni trvá niekoľko rokov, a preto by táto revízia mala byť proaktívna a rozšíriť rozsah univerzálnej služby, keďže by to pomohlo väčšiemu rozšíreniu širokopásmových služieb. V jednom prípade orgán regionálnej správy pokladal zaradenie širokopásmových služieb za potrebné na účely zabezpečenia prístupu pre všetkých občanov, ako aj na účely plnenia regionálnych cieľov podľa lisabonskej stratégie.

Dlhodobé otázky

Prehľad

Zainteresované strany sa zhodli na tom, že nadnesené otázky sú zárukou politickej diskusie o ďalšom vývoji poskytovania univerzálnej služby v konvergujúcej a konkurenčnej oblasti komunikácií, kým názory na budúce smerovanie sa diametrálne odlišovali – od názoru „univerzálna služba by sa mala zrušiť“ až po názor „univerzálna služba sa musí posilniť“. Každý členský štát kládol dôraz na iný aspekt problematiky v závislosti od svojich právnych tradícií a svojej trhovej situácie. Niektorí respondenti žiadali väčšiu regulačnú flexibilitu, aby sa dali lepšie zohľadňovať vnútroštátne, miestne či regionálne podmienky v rozšírenej únii. Niektorí upriamili pozornosť na to, že diskusia má v tejto fáze svoje obmedzenia, keďže sa nevie, čo všetko vyplynie z technologického rozvoja, najmä z komunikácií založených na internetovom protokole (IP). Niekoľkí respondentí použili argument, že revízia je predčasná, keďže s implementáciou súčasných pravidiel nie sú zatiaľ veľké skúsenosti.

Mala by sa univerzálna služba vzťahovať len na prístup ku komunikačnej infraštruktúre, ale nie na prístup k telefónnej službe?

Niektoré zainteresované strany, ku ktorým patria napr. regulačné orgány a zástupcovia odvetvia, zastávajú názor, že existujú pádne dôvody na oddelenie prístupu k infraštruktúre a poskytovania služieb, najmä vzhľadom na prechod na siete ďalšej generácie a prostredie služieb, v ktorom si zákazník môže vybrať medzi rôznymi poskytovateľmi prístupu a služieb (čo už je skutočnosťou napr. v prípade hlasových služieb prenášaných prostredníctvom protokolu IP). Účinná hospodárska súťaž by zabezpečila dostupnosť a cenovú prijateľnosť služieb, kým zásahy zo strany štátu by zabezpečili technologicky neutrálnu reguláciu na podporu hospodárskej súťaže.

Podľa mnohých zástupcov spotrebiteľov a používateľov samotný prístup k infraštruktúre nepostačuje na zabezpečenie základných služieb pre sociálne slabšie skupiny spotrebiteľov. Skupiny spotrebiteľov však argumentovali tým, že univerzálna služba by mala všetkým občanom zabezpečovať technologicky neutrálny a „skutočne rovnocenný prístup“ ku komunikačným sieťam, keďže širokopásmové služby by potenciálne mohli poskytovať flexibilné služby (služby prenosu hlasu, textu, obrazových záznamov a údajov), čo by pomohlo plniť požiadavky osôb s osobitnými potrebami.

Objavil sa aj argument, že z krátkodobého hľadiska by oddelenie prístupu od služieb nebolo praktické v období, keď sa režimy prístupu nachádzajú v EÚ len vo fáze vytvárania a subjekty etablované na trhu si často udržiavajú trhovú silu na maloobchodnej úrovni. Medzi poskytovateľmi univerzálnej služby tiež vznikli obavy z vytvorenia zložitých regulačných a zmluvných podmienok v prípade oddelenia prístupu od služieb.

Mala by sa univerzálna služba vzťahovať na prístup vo všetkých lokalitách?

Zo zaslaných odpovedí vyplýva, že existujú rôzne výklady tejto otázky. Podľa niektorých respondentov bola už táto požiadavka čiastočne splnená, keď sa vezme do úvahy flexibilita smernice, ktorá povoľuje poskytovať univerzálnu službu poskytovateľom mobilných či bezdrôtových služieb („v pevnom mieste“). Niekoľko respondentov zastávalo názor, že len mobilné technológie môžu poskytovať „prístup na ktoromkoľvek mieste“ a v tejto súvislosti poukázali na rozpor s postojom zaujatým voči mobilným komunikáciám. Vo všeobecnosti respondenti upozorňovali na to, že v súčasnosti existuje veľa (a v budúcnosti sa očakáva vznik ďalších) technológií prístupu, ktoré môžu poskytovať „prístup na ktoromkoľvek mieste“ za rôzne ceny. Preto by podľa mnohých zainteresovaných strán stálo za to preskúmať možnosti, ktoré by umožnili flexibilné poskytovanie univerzálnej služby ľubovoľnými prostriedkami (čo by mohlo byť cenovo prijateľnejšie ako pevná koncová prípojka v pevnom mieste). V tejto súvislosti by sa dalo uvažovať o mnohých otázkach, ku ktorým patria napr. kvalita služieb a prístup k číslam tiesňového volania.

Zástupcovia odvetvia vo všeobecnosti argumentovali tým, že trh už ponúka „mobilitu“ alebo „internetovú mobilitu“ či pohyblivé komunikačné služby a že by to nemala byť oblasť, v ktorej sú potrebné povinnosti poskytovania univerzálnej služby. Zabezpečenie kvality služieb „na ktoromkoľvek mieste“ by si vyžadovalo značné investície do sietí.

Je ešte stále vhodné ponechať ustanovenia o verejných telefónnych automatoch v rozsahu univerzálnej služby?

Vzhľadom na obrovské rozšírenie mobilných telefónov dospeli niektorí respondenti k názoru, že zníženie počtu telefónnych automatov by bolo rozumné a že by sa mali vyňať z rozsahu univerzálnej služby. Mnohí respondenti však oponovali tvrdením, že dopyt po telefónnych automatoch môže v určitých oblastiach alebo za určitých okolností naďalej pretrvávať a že dostupnosť týchto automatov by uvítali najmä sociálne slabšie skupiny obyvateľstva.

Niekoľko respondentov uviedlo, že to môže byť dôvodom na zlepšenie alebo modernizáciu telefónnych automatov, ktoré by potom mohli slúžiť napr. ako internetový prístupový bod alebo multifunknčné zariadenie a mohli by ich využívať aj osoby so zdravotným postihnutím. Objavil sa aj návrh, že v oblastiach, kde dôjde k odstráneniu telefónnych automatov, by sa mohlo uvažovať o alternatívnych riešeniach, ku ktorým patria napr. strediská tiesňových volaní, ktoré by patrili do právomoci orgánov verejnej správy.

Ako dlho bude potrebné ponechať telefónne zoznamy a telefónne informačné služby v rozsahu univerzálnej služby?

Mnohí respondenti poukázali na to, že smernica rozlišuje medzi požiadavkou zhromažďovať a poskytovať údaje pre telefónne zoznamy (na veľkoobchodnej úrovni) a povinnosťami poskytovať prístup k telefónnym informačným službám (na maloobchodnej úrovni). Respondenti z členských štátov s pokročilou liberalizáciou v tomto sektore sa prihovárali za vyňatie telefónnych informačných služieb z rozsahu univerzálnej služby. Respondenti z ostatných krajín sa vyjadrovali opatrnejšie a v mnohých prípadoch považovali za potrebné ponechať v platnosti súčasné požiadavky. Podľa zástupcov odvetvia telefónnych informačných služieb je povinnosť univerzálnej služby na maloobchodnom trhu zbytočná alebo narúša hospodársku súťaž, no prihovárali sa za účinné posilnenie požiadaviek týkajúcich sa prístupu na veľkoobchodnej úrovni.

Mali by sa osobitné opatrenia pre používateľov so zdravotným postihnutím v kontexte univerzálnej služby harmonizovať na úrovni EÚ?

Väčšina orgánov bola toho názoru, že vzhľadom na rýchlosť a charakter prechodu na siete ďalej generácie (next generation networks, NGN) by bolo predčasné zaviesť ďalšiu harmonizáciu nad rámec existujúcich ustanovení smernice (článok 7), ktorá by bola navyše v rozpore s princípom subsidiarity aj s princípom proporcionality. Odozvy z radov zástupcov odvetvia boli zmiešané, ale vo všeobecnosti považovali ďalšiu harmonizáciu za zbytočnú a nákladnú, najmä vzhľadom na širokú ponuku produktov a služieb, ktoré zohľadňujú osobitné potreby používateľov. Objavil sa aj názor, že potenciálne sa môžu vyskytnúť problémy, ktoré – okrem toho, že sa nimi zaoberá iniciatíva e Accessibility[8] – by sa mohli ďalej skúmať. Ide napr. o otázku kompatibility (technicky prekonaných) zariadení v oblasti IP.

Podľa niektorých organizácií, ktoré zastupujú používateľov so zdravotným postihnutím, je potrebná ďalšia harmonizácia niektorých opatrení, ku ktorým by mohol patriť napr. prístup k číslam tiesňového volania pri používaní sietí IP. Na druhej strane niektoré z týchto organizácií, ako aj niektorí spotrebitelia považovali ďalšiu harmonizáciu za príliš normatívnu a dali by prednosť iným iniciatívam, napr. sprístupneniu dôležitých služieb pre všetkých používateľov.

Malo by sa vyvíjať úsilie na financovanie univerzálnej služby z prostriedkov získaných v rámci všeobecného zdaňovania ?

Medzi názormi orgánov verejnej správy a zástupcov priemyslu na túto otázku boli značné rozdiely. Vo všeobecnosti nie je podľa orgánov verejnej správy dôvod na zmenu súčasného systému financovania (ktorý umožňuje vybrať si medzi využívaním verejných prostriedkov alebo zriadením fondov pre konkrétny sektor). Niektoré vlády však z dlhodobého hľadiska nevylučovali možnosť hlbšieho preskúmania financovania z daní, kým iné vlády vyjadrili želanie uskutočniť ďalšie štúdie o alternatívnych metódach financovania.

Niektorí respondenti uviedli, že diskusia o univerzálnej službe sa mylne zamieňa s oveľa širšie formulovanou otázkou cenovo prijateľného prístupu k „informačnej spoločnosti“ pre všetkých, ktorá predstavuje spoločenský problém väčšieho rozsahu a nemala by sa obmedzovať na sektor komunikácií. Väčšina zástupcov odvetvia pokladala financovanie pre konkrétny sektor za prvok, ktorý narúša trh a vytvára vzájomné subvencovanie medzi spotrebiteľmi, čo má za následok zvyšovanie celkových nákladov v oblasti komunikácií.

Spotrebiteľov znepokojoval hlavne problém nedostatku transparentnosti účtov či vzájomného subvencovania, čo môže viesť k situácii, keď zákazník služby prepláca. Užívatelia varovali aj pred vytvorením nerealisticky vysokého zaťaženia poskytovateľov a ich zákazníkov požiadavkami univerzálnej služby, ako sa stalo v niektorých krajinách.

Stanovisko Komisie

Podľa názoru Komisie verejné pripomienkovanie poskytlo širokú podporu predbežnému stanovisku, ktoré bolo prijaté v oznámení z mája 2005 a nevyskytli sa žiadne nové skutočnosti, ktoré by oprávňovali zmenu záveru, že ani mobilné, ani širokopásmové komunikácie nespĺňajú podmienky smernice o univerzálnej službe na zaradenie do rozsahu univerzálnej služby. Komisia uznáva, že revízia bola rozsahovo obmedzená, ako uviedli niektorí respondenti. Pre Komisiu sú však v tejto súvislosti záväzné kritériá revízie podľa smernice univerzálnej služby. Vzhľadom na rozvoj technológie a trhu Komisia v onedlho preskúma celý regulačný rámec v oblasti elektronických komunikácií ( e Communications) s cieľom zabezpečiť, aby celkové ciele naďalej odzrkadľovali lisabonské ciele, ako sa uvádza v oznámení „Iniciatíva i2010 – Európska informačná spoločnosť pre rast a zamestnanosť“[9].

ZÁVER

V súlade s článkom 15 ods. 1 smernice o univerzálnej službe vykonala Komisia revíziu rozsahu univerzálnej služby. Výsledkom revízie je, že v súčasnosti Komisia nenavrhne žiadnu zmenu rozsahu univerzálnej služby. Pripomienky zaslané Komisií, ktoré sa týkali dlhodobých otázok, predstavujú dobrý základ pre pokračovanie politickej diskusie zameranej na budúcnosť v oblasti poskytovania univerzálnej služby v kontexte všeobecnej revízie regulačného rámca v oblasti elektronických komunikácií ( e Communications), ktorá sa začne v roku 2006. Táto revízia bude príležitosťou na riešenie nutnosti zabezpečovania technologicky neutrálneho poskytovania univerzálnej služby.

V súlade s článkom 15 ods. 2 smernice univerzálnej služby Komisia predkladá túto správu o revízii Európskemu parlamentu a Rade.

[1] KOM(2005) 203 a SEK(2005) 660. Pozri: http://europa.eu.int/information_society/policy/ecomm/info_centre/documentation/public_consult/index_en.htm

[2] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES o univerzálnej službe a právach používateľov týkajúcich sa elektronických komunikačných sietí a služieb, Ú. v. ES L 108, 24.4.2002, s. 51-77.

[3] Súčasný rozsah: (1) spojenie s verejnou telefónnou sieťou v pevnom mieste s podporou hlasových služieb a funkčného prístupu na internet a (2) prístup k verejne dostupnej telefónnej sieti.

[4] Pozri odôvodnenie 25 a prílohu V. V rámci revízie sa musí preskúmať spoločenský, hospodársky a technologický rozvoj s cieľom určiť a analyzovať služby, ktoré má k dispozícii a používa väčšina spotrebiteľov, pričom osobám, ktoré si ich nemôžu z finančných dôvodov dovoliť, hrozí sociálne vylúčenie.

[5] Spojené kráľovstvo: 16, Nemecko: 9, Francúzsko: 8, Španielsko: 5, Portugalsko: 4, Rakúsko: 3, Belgicko: 3; Česká republika, Grécko, Fínsko, Taliansko, Írsko, Litva, Holandsko, Nórsko, Rumunsko, Slovensko a Slovinsko – 1 alebo 2 odpovede na krajinu; európske alebo medzinárodné združenia – 14, dostupné na tejto adrese: http://europa.eu.int/information_society/policy/ecomm/info_centre/documentation/public_consult/universal_service/index_en.htm

[6] Pozri bod 5.2 správy o hodnotení dôsledkov.

[7] Z najnovších údajov vyplýva, že v októbri 2005 malo pevné širokopásmové pripojenie 11,5 % obyvateľstva EÚ. Nárast oproti 6,5 % z polovice roka 2004 (podľa oznámenia z mája 2005) neoprávňuje zmenu analýzy Komisie.

[8] Pozri oznámenie Komisie o iniciatíve e Accessibility KOM(2005) 425http://europa.eu.int/information_society/policy/accessibility/com_ea_2005/index_en.htm

[9] KOM(2005) 229.