28.

Výmena a používanie informácií obsahuje najmä tieto ochranné opatrenia pre podniky a fyzické osoby. a) Po prvé, v článku 28 nariadenia Rady sa stanovuje, že „Komisia a orgány hospodárskej súťaže členských štátov, ich vedúci pracovníci, zamestnanci a ostatné osoby pracujúce pod dohľadom týchto orgánov […] nezverejnia informácie získané alebo medzi nimi vymenené podľa tohto nariadenia, ktoré podliehajú služobnému tajomstvu.“ Legitímny záujem podnikov na ochrane ich obchodných tajomstiev však nemôže mať vplyv na sprístupnenie informácií potrebných na dokázanie porušovania článkov 81 a 82 zmluvy. Termín „služobné tajomstvo“ používaný v článku 28 nariadenia Rady predstavuje právny pojem Spoločenstva a zahŕňa najmä obchodné tajomstvá a iné dôverné informácie. To vytvorí všeobecnú minimálnu úroveň ochrany v Spoločenstve. b) Druhé ochranné opatrenie poskytnuté podnikom sa týka používania informácií, ktoré sa vymenili v sieti. Podľa článku 12 ods. 2 nariadenia Rady sa takto vymenené informácie môžu používať len na uplatňovanie článkov 81 a 82 zmluvy a len vo vzťahu k predmetnej záležitosti, na účely ktorej boli získané (10). Podľa článku 12 ods. 2 nariadenia Rady sa vymieňané informácie môžu použiť aj na účely súčasného uplatnenia vnútroštátneho súťažného práva v tom istom prípade. To je však možné len v prípade, že uplatnenie vnútroštátnych právnych predpisov nevedie k inému výsledku v súvislosti so zistením porušovania, ako podľa článkov 81 a 82 zmluvy. c) Tretie ochranné opatrenie stanovené v nariadení Rady sa týka sankcií voči fyzickým osobám na základe informácií vymenených v súlade s článkom 12 ods. 1 Nariadením Rady sa stanovujú sankcie za porušenie článkov 81 a 82 zmluvy len voči podnikom. Niektorými vnútroštátnymi právnymi predpismi sa stanovujú sankcie v spojitosti s porušením článkov 81 a 82 zmluvy aj voči fyzickým osobám. Fyzické osoby majú štandardne rozsiahlejšie práva na obranu (napr. právo mlčať, v porovnaní s podnikmi, ktoré môžu odmietnuť zodpovedať len otázky, ktoré by viedli k priznaniu, že sa dopustili porušenia (11)). Článkom 12 ods. 3 nariadenia Rady sa zabezpečuje, aby sa informácie získané od podnikov nemohli použiť spôsobom, ktorým by sa obišla vyššia úroveň ochrany fyzických osôb. Toto ustanovenie zabraňuje ukladaniu sankcií voči fyzickým osobám na základe informácií vymieňaných podľa nariadenia Rady, ak zákony zasielajúceho a prijímajúceho orgánu nestanovujú sankcie podobného druhu v súvislosti s fyzickými osobami, pokiaľ zasielajúci orgán nedodržal práva príslušnej fyzickej osoby v súvislosti so zhromažďovaním dôkazov na rovnakej úrovni, akú zaručuje prijímajúci orgán. Vymedzenie sankcií vo vnútroštátnych právnych predpisov („správne“ alebo „trestné“) nie je na účel uplatňovania článku 12 ods. 3 nariadenia Rady relevantné. Zámerom nariadenia Rady je vytvoriť rozdiel medzi sankciami, ktoré vedú k odňatiu slobody, a inými druhmi sankcií, ako pokuty voči fyzickým osobám a iné osobné sankcie. Ak právny systém zasielajúceho, ako aj prijímajúceho orgánu stanovuje sankcie podobného druhu (napr. v oboch členských štátoch možno uložiť pokuty voči pracovníkovi podniku, ktorý bol zapojený do porušenia článku 81 alebo 82 zmluvy), prijímajúci orgán môže používať informácie vymenené v súlade s článkom 12 nariadenia Rady. V danom prípade sa procesné ochranné opatrenia oboch systémov považujú za rovnocenné. Ak na druhej strane nestanovujú oba právne systémy sankcie podobného druhu, informácie možno použiť len vtedy, ak sa v príslušnom prípade dodržala rovnaká úroveň ochrany práv fyzickej osoby (pozri článok 12 ods. 3 nariadenia Rady). V danom prípade však sankcie vo forme trestu odňatia slobody možno uložiť len v prípade, že zasielajúci aj prijímajúci orgán majú právomoc uložiť takúto sankciu.