[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |

Brusel, 25.9.2009

KOM(2009) 504 v konečnom znení

SPRÁVA KOMISIE

O SUBSIDIARITE A PROPORCIONALITE (16. správa o lepšej tvorbe právnych predpisov za rok 2008)

SPRÁVA KOMISIE

O SUBSIDIARITE A PROPORCIONALITE(16. správa o lepšej tvorbe právnych predpisov za rok 2008)

1. ÚVOD

Toto je šestnásta správa o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality, ktoré Komisia predkladá Európskej rade a Európskemu parlamentu v súlade s protokolom tvoriacim prílohu k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva[1]. Podobne ako správa za rok 2007, ani táto správa sa nezaoberá širšími otázkami zlepšovania tvorby právnych predpisov, o ktorých pojednávalo Tretie strategické hodnotenie programu Lepšia právna regulácia[2].

2. PRÁVNY A INšTITUCIONÁLNY RÁMEC

2.1. Zásada subsidiarity a proporcionality

Definície subsidiarity a proporcionality sú uvedené v čl. 5 ods. 2 a 3 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (ZES). Protokol 30 ZES stanovuje ďalšie detaily týkajúce sa uplatňovania oboch zásad.

Subsidiarita je hlavnou zásadou pri určovaní hraníc medzi zodpovednosťou členského štátu a EÚ – t. j. kto by mal konať ? Ak má Spoločenstvo v určitej oblasti výlučnú právomoc, niet pochýb o tom, kto by mal konať, a zásada subsidiarity sa neuplatňuje. Ak je právomoc rozdelená medzi Spoločenstvo a členské štáty, dáva táto zásada jednoznačne prednosť konaniu členského štátu. Spoločenstvo by malo konať iba v prípade, ak dané ciele nie je možné dosiahnuť v dostatočnej miere na úrovni členských štátov (test potreby) a je možné ich lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva (test pridanej hodnoty alebo porovnanie účinnosti).

Subsidiarita je dynamická koncepcia, ktorej hodnotenie sa bude postupom času vyvíjať. Umožňuje rozšírenie opatrení Spoločenstva v rámci jeho právomocí tam, kde to vyžadujú okolnosti, a naopak ich zúženie alebo zastavenie tam, kde už nespĺňajú požiadavky testu subsidiarity[3].

Proporcionalita je hlavnou zásadou pri určovaní spôsobu, akým by EÚ mala vykonávať svoje výhradné, ako aj spoločné právomoci ( aká by mala byť forma a povaha opatrení EÚ? ). Článok 5 ZES a protokol stanovujú, že opatrenia by nemali prekročiť hranicu nevyhnutnú na dosiahnutie cieľov ZES. Rozhodnutia musia vždy uprednostňovať tú najmenej obmedzujúcu možnosť.

2.2. Spôsoby uplatňovania, možnosť predkladania pripomienok a následná kontrola

Zásady subsidiarity a proporcionality musia dodržiavať všetky inštitúcie EÚ. V protokole a medziinštitucionálnej dohode o subsidiarite z roku 1993[4] sa stanovili konkrétne povinnosti, ktorých kľúčové prvky možno zhrnúť takto:

Komisia musí: pred predložením návrhov právnych predpisov uskutočňovať rozsiahle konzultácie, v dôvodovej správe každého legislatívneho návrhu uvádzať dôvody vedúce k záveru, že návrh spĺňa požiadavky zásady subsidiarity a proporcionality a brať do úvahy záťaž, ktorú bude návrh predstavovať pre Spoločenstvo, vlády členských štátov, miestne orgány, hospodárske subjekty a občanov.

V prípade, že Európsky parlament a Rada prijmú zmenu a doplnenie, ktoré ovplyvňuje rozsah opatrenia na úrovni Spoločenstva, musia poskytnúť odôvodnenie týkajúce sa subsidiarity[5]. Ak sa uplatňuje konzultačný postup alebo postup spolupráce, Rada musí prostredníctvom odôvodnenia oboznámiť Parlament so svojim stanoviskom k subsidiarite a proporcionalite[6].

Európsky hospodársky a sociálny výbor a Výbor regiónov vyjadrujú svoj postoj pri konzultáciách alebo prostredníctvom stanovísk z vlastnej iniciatívy. Svoj názor na uplatňovanie zásady subsidiarity môže vyjadriť aj Konferencia výborov pre európske záležitosti (COSAC)[7].

Od septembra 2006 predkladá Komisia nové návrhy právnych predpisov národným parlamentom a vyzýva ich, aby sa k nim vyjadrili. Hoci tento postup nezahŕňa len otázky subsidiarity a proporcionality, národné parlamenty sa na tieto zásady odvolávajú v mnohých pripomienkach.

Súdny dvor a Súd prvého stupňa môžu nakoniec preskúmať zákonnosť právnych aktov inštitúcií vzhľadom na ich súlad so zásadou subsidiarity.

3. UPLATňOVANIE ZÁSAD NA KOMISII V ROKU 2008

3.1. Uplatňovanie zásad v činnostiach Komisie

V protokole sa od Komisie požaduje, aby uviedla dôvody, prečo sa domnieva, že návrh právneho predpisu je v súlade so zásadami subsidiarity a proporcionality. Komisia k tomu pristupuje rôznymi spôsobmi: skúma subsidiaritu a proporcionalitu v rámci hodnotenia účinkov každej svojej významnejšej iniciatívy, ako aj v rámci dôvodových správ a úvodných odôvodnení navrhovaných právnych predpisov.

Kľúčovým prvkom systému Komisie na hodnotenie vplyvu je nezávislá kontrola kvality, ktorú uskutočňuje výbor na posudzovanie vplyvu (VPV). VPV vo svojich stanoviskách odporúča, ako vylepšiť kľúčové prvky hodnotení vplyvu, vrátane tých, ktoré súvisia so zásadami subsidiarity a proporcionality. Stanoviská VPV sú súčasťou vnútorného rozhodovania Komisie a keď Komisia prijme príslušnú iniciatívu, dávajú sa k dispozícii aj ostatným inštitúciám a širokej verejnosti.

Zo správy VPV za rok 2008 vyplýva, že počet odporúčaní týkajúcich sa subsidiarity a proporcionality sa zvýšil (z 29 prípadov v roku 2007 na 48 prípadov v roku 2008). Komisia na základe práce VPV a pomocou schémy na hodnotenie subsidiarity, ktorú vytvoril Výbor pre vlastnú potrebu[8], vylepšila v revidovaných usmerneniach o hodnotení vplyvu schválených v januári 2009 ustanovenie týkajúce sa analýzy subsidiarity a proporcionality. V súčasnosti usmernenia obsahujú dva súbory otázok[9], ktoré sa opierajú o protokol 30 a mali by prispieť k skvalitneniu analýz v rámci hodnotení vplyvu. Otázky sa zameriavajú napríklad na prítomnosť prvkov zasahujúcich viacero štátov, z čoho by mohlo vyplývať, že členské štáty nemôžu uspokojivo dosiahnuť vytýčené ciele, ak budú postupovať samostatne.

3.2. Príklady uplatňovania týchto zásad Komisiou prostredníctvom hodnotení vplyvu

Zosúlaďovací balík[10]. Tento balík pozostáva z revízií dvoch smerníc: jedna je o ochrane tehotných pracovníčok (rozširuje právo na materskú dovolenku zo 14 na 18 týždňov, a to im vypomáhajúcich manželov (umožňuje vypomáhajúcim manželom podať žiadosť o rovnaké sociálne zabezpečenie, aké majú ich samostatne zárobkovo činné partnerky). Prvé výsledky hodnotenia vplyvu ukázali, že uplatňovanie najmä druhého návrhu by pre niekoľko štátov predstavovalo vysoké náklady. V snahe prispôsobiť niektoré opatrenia, aby proporčne zodpovedali svojim cieľom, preto Komisia navrhla, aby bolo ich uplatňovanie v členských štátoch dobrovoľné.

Zníženie sadzieb DPH za miestne služby[11]. Návrhom Komisie na zníženie sadzby DPH za miestne služby náročné na pracovnú silu sa pre členské štáty spružňuje určovanie sadzieb DPH za služby, pri ktorých je veľkosť vnútorného trhu zanedbateľná. Na tomto príklade sa ukazuje, ako môže nový pohľad na uplatňovanie právneho predpisu viesť k zníženiu úrovne zásahu EÚ.

Smernica o rovnakom zaobchádzaní mimo zamestnania [12]. Návrh na vykonávanie zásady rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na náboženské vyznanie alebo vieru, zdravotné postihnutie, vek alebo sexuálnu orientáciu obsahuje niekoľko ochranných ustanovení objasňujúcich, v ktorých oblastiach si členské štáty zachovávajú kompetencie (napr. obsah vzdelávania, svetský alebo náboženský charakter štátu, uznávanie alebo neuznávanie homosexuálnych sobášov). Na obavy, že opatrenia týkajúce sa postihnutých ľudí by si od podnikateľov vyžadovali neprimerané náklady, Komisia reagovala uistením, že návrh vychádza z koncepcie primeraného prispôsobenia, ktoré už podnikatelia poznajú zo smernice o rovnakom zaobchádzaní v zamestnaní[13]. V návrhu Komisie sa uvádzajú konkrétne činitele, ktoré je potrebné zohľadniť pri posudzovaní, čo je „primerané“, a v dôvodovej správe je vysvetlený súlad so zásadami subsidiarity a proporcionality.

Odporúčania Rady o otázkach zneužívania drog vo väzení. Komisia začala pracovať na iniciatíve, ktorá odporučí členským štátom, aby prijali opatrenia v otázkach zneužívania drog vo väzení. Ide o doplnenie existujúceho všeobecného odporúčania o drogovej závislosti. V hodnotení vplyvu sa jasne ukázalo, že vzhľadom na obmedzený rozsah tejto problematiky sa na ňu vzťahujú otázky proporcionality, a práve obavy o proporcionalitu boli medzi dôvodmi, prečo Komisia v iniciatíve nepokračovala.

V niekoľkých ďalších prípadoch VPV žiadal o vylepšenie analýzy subsidiarity, napríklad pokiaľ ide o: návrh nariadenia o právach cestujúcich v autobusovej a autokarovej doprave[14], návrh smernice o energetickej hospodárnosti budov[15], návrh smernice, ktorou sa zjednodušuje cezhraničné presadzovanie pravidiel v oblasti bezpečnosti cestnej premávky[16], návrh smernice o ochrane zvierat používaných na vedecké účely[17], návrh nariadenia o distribúcii potravín pre najodkázanejšie osoby v Spoločenstve[18], návrh nariadenia o vytvorení školského programu podpory konzumácie ovocia[19], návrh smernice o II. štádiu rekuperácie benzínových výparov pri čerpaní pohonných hmôt do osobných vozidiel[20]. Podrobnejšie informácie o týchto prípadoch sú uvedené na webových stránkach Komisie o hodnotení vplyvu[21].

4. ZAPÁJANIE NÁRODNÝCH PARLAMENTOV

4.1. Stanoviská odoslané Komisii

Od roku 2006 posiela Komisia všetky nové návrhy národným parlamentom a pri odpovedaní na ich stanoviská používa osobitný postup[22]. Počet stanovísk prijatých Komisiou sa každým rokom zhruba zdvojnásobuje – z 53 v roku 2006 na 115 v roku 2007 a 200 v roku 2008[23]. Je to dôkaz, že národné parlamenty postupne zavádzajú potrebné nástroje na odpovedanie na iniciatívy Komisie. Hoci rozsah tohto konania presahuje otázky subsidiarity a proporcionality, národné parlamenty sa k nim často vyjadrujú. Napríklad:

Práva pacientov pri cezhraničnej zdravotnej starostlivosti[24]. Komisia dostala tri stanoviská. Francúzsky senát zdôraznil, že v záujme dodržiavania subsidiarity and proporcionality by sa v návrhu malo uviesť, že za organizáciu zdravotníckych služieb sú zodpovedné členské štáty. Obidve komory holandského parlamentu konštatovali, že nie je jasný dôvod, prečo by sa mali prijať opatrenia na európskej úrovni. Vyjadrili pochybnosti o dodržiavaní suverenity štátov pri organizácii a financovaní zdravotníckeho systému a o voľbe právneho nástroja (smernice). Nemecká Spolková rada zdôraznila, že z rozsahu smernice by sa mali vyňať služby sociálnej pomoci. Dôvodila tým, že článok 95 ZES ako právny základ smernice by sa nemal využívať na obchádzanie obmedzení uvedených v článku 152, ktoré sa vzťahujú na konanie Spoločenstva v oblasti zdravotníctva. Spolková rada okrem toho uviedla, že by sa mali ďalej posilniť ustanovenia článku 5 návrhu, v ktorom sa potvrdzuje zodpovednosť členských štátov za organizáciu zdravotníckych systémov. Komisia v odpovedi na stanoviská národných parlamentov konštatovala, že v súlade s článkom 152 ods. 5 ZES budú členské štáty aj naďalej zodpovedné za organizáciu a poskytovanie zdravotníckych služieb a lekárskej starostlivosti, a najmä za určovanie nárokov pacientov a spôsobov poskytovania zdravotnej starostlivosti. V odpovedi na stanovisko nemeckej Spolkovej rady Komisia okrem toho konštatovala, že navrhovaná smernica sa vzťahuje na normy poskytovania zdravotníckych služieb, ale nepokrýva vyplácanie sociálnej pomoci a starostlivosť o obete.

Návrh o štatúte európskej súkromnej spoločnosti[25]. Nemecká Spolková rada vyjadrila pochybnosti o dodržiavaní subsidiarity a o možnosti dosiahnuť navrhovanou harmonizáciou vytýčené ciele. Obe komory holandského parlamentu požiadali o jasné odôvodnenie právneho základu. Ich zámerom bolo predísť situácii, v ktorej by sa mohli pravidlá štátov zakazujúce zneužívanie obchádzať pomocou európskych pravidiel. Zároveň spochybnili pridanú hodnotu iniciatívy a prognózu Komisie týkajúcu sa efektívneho využitia európskeho podniku. V odpovedi na stanovisko nemeckej Spolkovej rady Komisia poukázala na to, že požiadavka cezhraničného charakteru ako podmienka založenia európskej súkromnej spoločnosti by bola v rozpore s cieľom návrhu, ktorým je najmä prispieť k dokončeniu a vylepšeniu fungovania vnútorného trhu a urobiť ho prístupnejším pre MSP.

Oznámenie „Zákon o malých podnikoch pre Európu (Small Business Act for Europe)“[26]. Nemecká Spolková rada vyjadrila určité obavy o subsidiaritu napríklad v otázke programov európskych škôl na podporu podnikateľského ducha. Na druhej strane taliansky Senát všetky zásady zákona o malých podnikoch prijal. Vo svojich odpovediach Komisia vyzvala ako nemeckú Spolkovú radu tak taliansky Senát, aby sa aktívne podieľali na nadväzujúcom procese, zvlášť pokiaľ ide o výmenu osvedčených postupov z oblasti štátnych a regionálnych politík a opatrení zameraných na MSP, akým je napríklad referenčné porovnávanie (benchmarking).

Pokiaľ dôjde k ratifikácii Lisabonskej zmluvy, úloha národných parlamentov v tvorbe práva EÚ sa posilní[27]. Protokoly 1 a 2 zmluvy stanovujú vylepšený systém vyjadrovania názorov národných parlamentov na návrhy právnych predpisov z hľadiska ich súladu so zásadou subsidiarity. Národné parlamenty budú informované o všetkých návrhoch právnych predpisov a, s výnimkou riadne odôvodnených naliehavých prípadov, budú mať na vyjadrenie svojho názoru osem týždňov[28]. V prípade, že dospejú k záveru, že európsky návrh právneho predpisu nie je v súlade so zásadou subsidiarity, budú môcť Komisii zasielať odôvodnené stanoviská[29]. V závislosti od počtu odpovedí národných parlamentov Zmluva stanoví dva mechanizmy – „žltú kartu“ a „oranžovú kartu“ – ktoré vedú k preskúmaniu a prípadnému stiahnutiu návrhu. Zmluva okrem toho obsahuje nové ustanovenia o súdnej kontrole ex-post : Národné parlamenty[30] a Výbor regiónov budú môcť predkladať údajné porušenia zásady subsidiarity Európskemu súdnemu dvoru[31].

4.2. Konania týkajúce sa subsidiarity vedené Konferenciou výborov pre európske záležitosti (COSAC)

V roku 2008 Konferencia výborov pre európske záležitosti (COSAC) viedla dve nové konania Lisabonskej zmluve. V rámci týchto konaní prijala Komisia 27 stanovísk.

Rámcové rozhodnutie Rady o boji proti terorizmu [32]. Komisia prijala spolu 12 stanovísk. Negatívne stanovisko k súladu so zásadou subsidiarity vyjadrila iba britská Snemovňa národov. Päť komôr národných parlamentov požiadalo Komisiu o objasnenie niektorých otázok v súvislosti so subsidiaritou, ďalších päť požiadalo o objasnenie prepojenia rozhodnutia s Dohovorom Rady Európy o predchádzaní terorizmu.

Smernica o rovnakom zaobchádzaní mimo zamestnania [33]. K návrhu bolo prijatých 15 stanovísk, z ktorých 14 sa k subsidiarite vyjadrilo pozitívne. Jediné negatívne stanovisko poslal český Senát.

5. UPLATňOVANIE NA RADE

Rámcová smernica o ochrane pôdy[34]. Živú diskusiu o tejto smernici signalizovala už správa o subsidiarite a proporcionalite z roku 2007. Napriek úsiliu predsedníctva podporovaného Komisiou sa Rade v decembri 2007 nepodarilo dosiahnuť politickú dohodu o tejto smernici. Konečný kompromis, ktorý členským štátom umožňoval značnú mieru flexibility a zníženie nákladov spojených s uplatňovaním smernice, bol pre blokujúcu menšinu neprijateľný z dôvodov subsidiarity a proporcionality. V roku 2008 pokračovali diskusie na odbornej úrovni.

Smernica o povinnosti zverejňovania a prekladania v prípade určitých druhov spoločností[35]. V jednom z ustanovení tohto návrhu sa s cieľom znížiť náklady spoločností ruší ich povinnosť zverejňovať podnikové akty v papierovej forme a namiesto toho ustanovuje zverejňovanie týchto informácií na centrálnej elektronickej platforme. Niekoľko členských štátov, ktoré spolu tvoria blokujúcu menšinu, chce aj naďalej umožňovať členských štátom, aby si zachovali požiadavku zverejňovať akty v celoštátnej alebo miestnej tlači na náklady spoločností. Dva členské štáty dôvodili z hľadiska zásady subsidiarity, že uverejňovanie v celoštátnych alebo miestnych novinách má pridanú hodnotu pre miestne spoločenstvá, najmä v oblastiach slabšieho pokrytia internetom. Zároveň sa odvolávali na potrebu zachovať tento zdroj financovania celoštátnej tlače.

Smernica o rovnakom zaobchádzaní mimo zamestnania[36]. Nemecko sa postavilo proti tomuto návrhu z dôvodov subsidiarity. Írsko vyjadrilo rovnaké pochybnosti a v tom istom zmysle prijal uznesenie aj český Senát. Tieto orgány sa domnievajú, že návrh prekračuje hranice, ktoré mu dáva jeho právny základ (článok 13 ZES) na to, aby mohol podnecovať, podporovať alebo dopĺňať opatrenia členských štátov. Iné členské štáty (najmä Holandsko a Taliansko) takisto považujú návrh za nesúladný so zásadou proporcionality vzhľadom na s ním spojené administratívne a finančné náklady. O tomto návrhu sa v Rade ďalej diskutuje aj počas švédskeho predsedníctva.

Smernica o ochrane tehotných pracovníčok[37]. Podľa názoru niekoľkých členských štátov (predovšetkým Holandska) návrh nie je v súlade so zásadou subsidiarity. Tieto členské štáty by uprednostnili ponechať slobodné rozhodovanie o určitých otázkach zahrnutých v návrhu na základe vlastných postupov a skúseností jednotlivých štátov.

Zníženie sadzieb DPH[38]. V diskusiách Rady predložil jeden členský štát otázku subsidiarity. Tento členský štát nemal obavy o subsidiaritu, pokiaľ ide o návrh Komisie z roku 2008, ale namietal proti jednému z ustanovení kompromisu, ktorý navrhlo francúzske predsedníctvo (podľa ktorého sa každá žiadosť členského štátu o uplatnenie zníženej sadzby DPH musí posudzovať z hľadiska jej vplyvu, a to najmä na rozpočet). Toto ustanovenie bolo vypustené z politickej dohody uzavretej na Rade pre hospodárske a finančné záležitosti 10. marca 2009.

6. UPLATňOVANIE V EURÓPSKOM PARLAMENTE

V priebehu roku 2008 prijal Európsky parlament dve uznesenia, ktoré sa hĺbkovo zaoberajú subsidiaritou a proporcionalitou. V októbri Parlament prijal uznesenie k správe Komisie o „Kvalitnejšej legislatíve v roku 2006“ o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality[39]. Zaoberalo sa novou úlohou národných parlamentov z hľadiska skúmania subsidiarity. Parlament iniciatívu Komisie, aby svoje nové návrhy posielala do národných parlamentov a získavala od nich stanoviská, schválil, ale na zefektívnenie tohto dialógu považuje za potrebné vypracovať spoločný prístup k podmienkam určeným na základe zásad subsidiarity a proporcionality.

Druhé uznesenie, ktoré predstavuje odpoveď Parlamentu na zelenú knihu Komisie „Za novú kultúru mestskej mobility“ [40], je zamerané na otázky subsidiarity. Hoci Parlament považuje mestskú mobilitu za zodpovednosť miestnych orgánov, uznáva aj úlohu EÚ vo vývoji jednotného európskeho prístupu k tejto otázke. EÚ by síce nemala prijímať právne predpisy v oblasti mestskej mobility, ale Parlament považuje za nevyhnutné, aby EÚ zohľadňovala „osobitné potreby mestskej dopravy v tých politických oblastiach, v ktorých má zákonodarnú moc (napr. rozpočtová politika, environmentálna politika, sociálna politika a politika trhu práce, politika hospodárskej súťaže, priemyselná politika, regionálna a kohézna politika, politika dopravy a politika bezpečnosti cestnej premávky a energetická politika)“.

7. UPLATňOVANIE NA VÝBORE REGIÓNOV

Sieť na monitorovanie subsidiarity zriadená pri Výbore regiónov vstúpila v roku 2008 do druhého roka svojej činnosti. Táto sieť funguje prostredníctvom interaktívnych webových stránok[41] a jej hlavnou cieľovou skupinou sú vládne a parlamentné inštitúcie zastupujúce európske mestá a regióny. K účasti sú prizvané aj národné parlamenty. Ostatné inštitúcie EÚ a členských štátov môžu sledovať činnosť siete ako pozorovatelia. Keď Výbor regiónov vydá stanovisko k novej politike alebo návrhu právneho predpisu, registrovaní členovia siete môžu prostredníctvom normovaného elektronického formulára vzniesť pripomienky k ich súladu so zásadou subsidiarity. Okrem toho spravodajcovia vo Výbore regiónov môžu v prípade potreby ďalších vstupov rozbehnúť v rámci siete širšie konzultácie o subsidiarite a proporcionalite. V roku 2008 sa uskutočnili tri konzultácie[42].

Výbor regiónov zamýšľa využiť konzultačné siete a platformy vrátane Siete na monitorovanie subsidiarity, aby mohol Európskej komisii poskytovať údaje o možných dosahoch jeho iniciatív na miestnej a regionálnej úrovni. Umožní tak miestnym a regionálnym orgánom zúčastňovať sa na procese (predbežnej) tvorby právnych predpisov v jeho ranom štádiu a prispievať k skvalitňovaniu posudkov o územných dosahoch návrhov právnych predpisov a politík EÚ.

8. UPLATňOVANIE NA SÚDNOM DVORE

Napriek tomu, že sa v tejto oblasti nevyskytla žiadna významná nová judikatúra, na Súde je podaná žiadosť o prejudiciálne konanie, ktorá by mohla viesť k vyhláseniu o subsidiarite. Dňa 13. februára 2008 podal Najvyšší súd pre Anglicko a Wales (High Court of Justice) návrh na začatie prejudiciálneho konania vo veci „nariadenia o roamingu“[43]. Okrem otázok týkajúcich sa právneho základu sa Najvyšší súd pýtal Európskeho súdneho dvora, či je nariadenie neplatné „z toho dôvodu, že zavedenie cenového stropu pre maloobchodné poplatky za roaming, porušuje zásadu proporcionality a/alebo subsidiarity.“ Rozhodnutie sa očakáva do konca roku 2009.

9. ZÁVERY

Uvedená analýza vedie k trom všeobecným záverom. Po prvé, uplatňovanie zásad subsidiarity a proporcionality často odhaľuje rôznosť názorov v Rade, ktorá je menej zreteľná v Európskom parlamente, kde podľa všetkého existuje širší konsenzus o potrebe a pridanej hodnote opatrení prijatých na úrovni EÚ. Po druhé, počet stanovísk národných parlamentov, ktoré posielajú Komisii, sa rýchlo zvyšuje, a to každý rok približne dvojnásobne. Tento trend bude podľa všetkého pokračovať, ak sa ratifikuje Lisabonská zmluva a začnú sa používať tzv. žlté a oranžové karty. Dôjde tak k ďalšiemu obohateniu diskusií o subsidiarite a proporcionalite. Po tretie, hodnotenia vplyvu sa stali hlavným nástrojom na riešenie otázok subsidiarity a proporcionality pri príprave politických iniciatív na Komisii. Výbor na posudzovanie vplyvu zohráva v tomto ohľade kľúčovú úlohu a ďalšiemu pokroku v tejto oblasti by mali napomôcť zrevidované usmernenia o hodnotení vplyvu.

Príloha 1: Počet stanovísk prijatých od národných parlamentov

Komory národných parlamentov | Počet prijatých stanovísk |

1 | PT – Assembleia da República | 65 |

2 | DE – Bundesrat | 18 |

3 | SE – Riksdag | 16 |

4 | FR – Sénat | 13 |

5 | UK – House of Lords | 12 |

6 | DK – Folketing | 11 |

7 | CZ – Senát | 11 |

8 | IT – Senato della Repubblica | 8 |

9 | IE – Dáil Éireann and Seanad Éireann | 7 |

10 | IT – Camera dei deputati | 6 |

11 | NL – Staten Generaal | 5 |

12 | PL – Sejm | 5 |

13 | AT – Bundesrat | 4 |

14 | EL – Vouli ton Ellinon | 3 |

15 | DE – Bundestag | 2 |

16 | EE – Riigikogu | 2 |

17 | LU – Chambre des Députés | 2 |

18 | BE – Sénat/Senaat | 2 |

19 | CY – Vouli ton Antiprosopon | 2 |

20 | LV – Saeima | 2 |

21 | UK – House of Commons | 1 |

22 | CZ – Poslanecká sněmovna | 1 |

23 | BE – Chambre des Répresentants/ Kamer van volksvertegenwoordigers | 1 |

24 | BG – Narodno sabranie | 1 |

Spolu: | 200 |

[1] Protokol (č. 30) o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality (1997).

[2] KOM(2009) 15, 28.1.2009.

[3] Článok 3 Protokolu.

[4] Prijatá 17.11.1993, Ú. v. ES C 329, 6.12.1993, s. 132.

[5] Oddiel 2 bod 3 medziinštitucionálnej dohody o subsidiarite z roku 1993.

[6] Článok 12 Protokolu.

[7] Bod 6 Protokolu o úlohe národných parlamentov v Európskej únii, Amsterdamská zmluva.

[8] http://subsidiarity.cor.europa.eu/Help/tabid/283/Default.aspx

[9] SEK(2009) 92, 15.1.2009, subsidiaritu pozri v oddiele 5.2 a proporcionalitu v oddiele 7.2.

[10] KOM(2008) 636 a KOM(2008) 637, 3.10.2008.

[11] KOM(2008) 428, 7.7.2008.

[12] KOM(2008) 426, 2.7.2008.

[13] 2000/78/ES, 27.11.2000.

[14] KOM(2008) 817, 4.12.2008.

[15] KOM(2008) 780, 13.11.2008.

[16] KOM(2008) 151, 19.3.2008.

[17] KOM(2008) 543, 5.11.2008.

[18] KOM(2008) 563, 17.9.2008.

[19] KOM(2008) 442, 8.7.2008.

[20] KOM(2008) 812, 4.12.2008.

[21] http://ec.europa.eu/governance/impact/index_en.htm

[22] „Občianska agenda – výsledky pre Európu“, KOM(2006) 211, 10.5.2006.

[23] V prílohe 1 je prehľad autorov stanovísk prijatých Komisiou.

[24] KOM(2008) 414, 2.7.2008.

[25] KOM(2008) 396, 25.6.2008.

[26] KOM(2008) 394, 25.6.2008.

[27] Protokol č. 1 a 2.

[28] Článok 4 Protokolu o úlohe národných parlamentov v Európskej únii.

[29] To sa vzťahuje na: návrhy Komisie, iniciatívy skupiny členských štátov (pozri spolupráca v trestných veciach), iniciatívy Európskeho parlamentu, žiadosti Európskeho súdneho dvora, odporúčania Európskej centrálnej banky a žiadosti Európskej investičnej banky o prijatie európskeho právneho predpisu.

[30] Prostredníctvom konania, ktoré členský štát oznámi v mene svojho národného parlamentu alebo jednej z jeho komôr v súlade s vnútroštátnym právnym poriadkom.

[31] Článok 8 protokolu o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality.

[32] KOM(2007) 650, 6.11.2007.

[33] KOM(2008) 426, 2.7.2008.

[34] KOM(2006) 232, 22.9.2006.

[35] KOM(2008) 194, 17.4.2008.

[36] KOM(2008) 426, 2.7.2008.

[37] KOM(2008) 637, 3.10.2008.

[38] KOM(2008) 428, 7.7.2008.

[39] 2008/2045(INI), 21.10.2008.

[40] 2008/2041(INI), 9.7.2008.

[41] http://subsidiarity.cor.europa.eu

[42] (i) o prisťahovalectve a zamestnanosti KOM (2007) 248, KOM (2007) 249, KOM (2007) 637 a KOM (2007) 638; (ii) o právach pacientov v cezhraničnej zdravotnej starostlivosti KOM (2008) 414; (iii) o zelenej knihe na tému územnej súdržnosti KOM (2008) 616.

[43] Prípad C-58/8 Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd v. Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform, týkajúci sa nariadenia ES č. 717/2007.