SK Úradný vestník Európskej únie C 277/81

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Návrh smernice Rady, ktorou sa členským štátom ukladá povinnosť udržiavať minimálne zásoby surovej ropy a/alebo ropných výrobkov“

[KOM(2008) 775 v konečnom znení – 2008/0220 (CNS)]

(2009/C 277/16)

Spravodajca: pán CEDRONE

Rada sa 10. decembra 2008 rozhodla podľa článkov 100 a 262 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Návrh smernice Rady, ktorou sa členským štátom ukladá povinnosť udržiavať minimálne zásoby surovej ropy a/alebo ropných výrobkov“

KOM(2008) 775 v konečnom znení – 2008/0220 (CNS).

Odborná sekcia pre dopravu, energetiku, infraštruktúru a informačnú spoločnosť poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 15. apríla 2009. Spravodajcom bol pán CEDRONE.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 453. plenárnom zasadnutí 13. a 14. mája 2009 (schôdza z 13. mája) prijal 182 hlasmi za, pričom 3 členovia hlasovali proti a 8 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery

1.1. EHSV sa nazdáva, že prednosťou predloženého návrhu je okrem iných zásluh aj snaha zjednodušiť príslušné právne predpisy, keďže tri legislatívne akty platné pre túto oblasť sa nahrádzajú jedným. Tento návrh zároveň umožňuje zjednodušiť administratívne postupy členských štátov, vďaka zblíženiu povinností skladovať zásoby s povinnosťami stanovenými Medzinárodnou energetickou agentúrou IEA (toto zblíženie v skutočnosti nie je až také výrazné).

1.2. Návrh dodržiava a správne uplatňuje zásadu subsidiarity v prípade tejto komodity s úžitkom pre celú verejnosť. Vnútorný trh musí zaručiť, že v prípade svetovej krízy budú môcť všetky zainteresované krajiny nezávisle od svojho členstva v Medzinárodnej energetickej agentúre voľne nakupovať všetky zásoby uvedené do obehu.

1.3. Za súčasného stavu je koordinácia najlepším prostriedkom na udržanie vysokej úrovne bezpečnosti dodávok ropy v Európskej únii a na umožnenie prijatia spoločných kritérií.

1.4. Predmetný návrh smernice uľahčuje prijatie rýchlych a účinnejších opatrení v prípade krízy, aj vzhľadom na väzby vytvorené medzi systémom EÚ a systémom IEA, keďže berie ohľad na skutočné potreby, ktoré môžu vyvstať v núdzových situáciách.

1.5. EHSV sa nazdáva, že je potrebné vypracovať globálnu stratégiu zameranú na dosiahnutie energetickej sebestačnosti Únie v rámci možností.

1.6. Návrh smernice sa uberá týmto smerom, ale ešte stále nepostačuje na dosiahnutie vytýčeného cieľa.

1.7. EHSV sa nazdáva, že hlavným problémom nie je len vlastníctvo zásob, ktoré by mohlo mať vážne finančné dôsledky aspoň pre niektoré členské štáty Únie, ale aj kontrola, ktorá musí byť veľmi prísna, verejná a podľa možnosti riadená na európskej úrovni.

1.8. Preto osobitné zásoby a núdzové zásoby môžu skladovať aj podniky, pod podmienkou, že kontrola zostane v rukách jednotlivých štátov alebo v tom lepšom prípade v kompetencii EÚ. Len v prípade, že sa tieto kontroly ukážu byť neúčinné, by sa mohlo zaviesť kritérium povinného verejného vlastníctva osobitných zásob podľa návrhu Komisie.

1.9. EHSV pokladá za vhodnejšie kritérium, podľa ktorého by sa mali vytvoriť zásoby zodpovedajúce sedemdesiatdňovej spotrebe, a nie deväťdesiatdňovému čistému dovozu.

1.10. Prijateľný je aj cieľ pretransformovať časť obchodných rezerv na núdzové zásoby. V záujme skutočnej solidarity v rámci EÚ by sa mohla zaviesť zásada, podľa ktorej sa v prípade krízy dajú zásoby urýchlene k dispozícii na spoločné použitie. Mohlo by sa preskúmať a prijať pravidlo „použi to, ináč o to prídeš“ (use it or lose it), ktoré sa už uplatňuje na európskom trhu s energiou.

1.11. EHSV vyzýva Komisiu, aby posúdila možnosť harmonizácie (spotrebných) daní uplatňovaných na ropné zásoby jednotlivých krajín.

2. Návrhy

2.1. EHSV žiada, aby Komisia prejavila výraznejšiu angažovanosť v oblasti ropných zásob, a to predovšetkým pokiaľ ide o koordináciu a kontrolu. Rovnaká angažovanosť sa vyžaduje aj v prípade zásob zemného plynu.

2.2. Preto musí Únia zohrávať významnejšiu úlohu aj vzhľadom na snahy o vybudovanie jednotného trhu s energiou.

2.3. Každý členský štát by mal poveriť príslušné podniky, aby udržiavali istú časť zásob potrebných na prekonanie prípadnej krízy, a kontrolovať to.

2.4. Komisia bude následne monitorovať situáciu na úrovni Spoločenstva a ak niektorý štát nesplní požiadavky, budú mu uložené sankcie a povinnosť vytvoriť vlastné osobitné zásoby. V každom prípade by financovanie týchto zásob malo prebiehať maximálne transparentným spôsobom.

2.5. Je vhodnejšie, aby hospodárenie so zásobami malo prevažne súkromný charakter, a bolo podporené na vnútroštátnej úrovni napríklad vytvorením rotačného fondu (ktorý by umožnil uvádzanie zásob do obehu medzi poverenými podnikmi a štátom, bez toho aby to viedlo k nadmernému mrhaniu peniazmi), ale podliehalo by bdelému dozoru verejného orgánu.

2.6. Výbor pokladá za rozhodujúce zapojenie Únie, aby sa zaručilo, že štáty pôsobia za rovnakých podmienok, a že povinnosť vytvoriť, skladovať a poskytovať zásoby je teda skutočne dodržiavaná, v prípade potreby jedným alebo dvoma členskými štátmi.

2.7. Mal by sa zriadiť koordinačný výbor alebo agentúra, ktoré by mali skutočné právomoci zasiahnuť, alebo by sa mala lepšie využiť agentúra pre spoluprácu energetických regulátorov.

2.8. EHSV žiada, aby Komisia každý rok predkladala Európskemu parlamentu správu o stave zásob.

3. Úvod

3.1. V ostatných rokoch, najmä v poslednom období, sa zvýšilo riziko prerušenia zásobovania energetickými produktmi, ktoré sa riešilo tak, že sa do obehu uviedla ropa pochádzajúca zo zásob. Za posledných štyridsať rokov došlo na svete k početným fyzickým prerušeniam dodávok a využitie zásob uskladnených v rôznych krajinách pomohlo zvládnuť tieto problémy. Keďže v Európe existuje jednotný spoločný trh s ropnými výrobkami, akékoľvek prerušene dodávok pravdepodobne ovplyvní každú krajinu rovnako a pre Európu by bolo vhodné a užitočné stanoviť koordinované pravidlá na skladovanie zásob ropy a riadenie ich uvádzania do obehu v prípade budúcich prerušení dodávok.

3.2. To znamená, že je nutné zvýšiť bezpečnosť dodávok v celej Európskej únii a v každom členskom štáte vypracovaním lepších a účinnejších mechanizmov reakcie na zvládanie krízového obdobia.

3.3. V EÚ už niekoľko rokov existujú právne predpisy, ktoré členským štátom ukladajú povinnosť udržiavať minimálne zásoby ropy a/alebo ropných výrobkov a ktoré vychádzali zo všeobecného odporúčania IEA udržiavať nepretržite zásoby zodpovedajúce spotrebe za 90 dní. Rada na zasadnutí v marci 2007 pri prehodnocovaní otázok energetickej bezpečnosti poukázala na potrebu preskúmať mechanizmy skladovania ropy v Spoločenstve s osobitným dôrazom na dostupnosť ropy v prípade krízy a na komplementárnosť týchto mechanizmov s krízovým mechanizmom Medzinárodnej energetickej agentúry.

3.4. To je ešte nutnejšie v dôsledku nedostatkov súčasného systému, ktoré by v prípade krízy mohli zabrániť riadnemu zásobovaniu, čo by mohlo spôsobiť značné škody hospodárstvu.

3.5. Keďže ropa ešte stále predstavuje hlavný energetický zdroj Európskej únie, je nevyhnutné zvýšiť spoľahlivosť systému jej zásob, kedže v sektore energetiky ešte NEBOL dobudovaný jednotný trh. To nie je všetko: Chýbajú aj postupy koordinovaného zásahu, ako aj väzby medzi systémom EÚ a systémom IEA.

3.6. V EÚ prakticky každý robí to, čo uzná sám za vhodné. Existuje množstvo rozmanitých systémov a postupov, čo môže viesť okrem iného aj k narušeniu hospodárskej súťaže medzi hospodárskymi subjektmi.

4. Zhrnutie návrhu

4.1. Pred predložením návrhu smernice Komisia uskutočnila mnohé konzultácie a aj s pomocou odborníkov vypracovala posúdenie vplyvu.

4.2. V posúdení vplyvu sa zohľadnili štyri možnosti:

— možnosť 0: nepredpokladá žiadne zmeny oproti súčasnému stavu, čo je vonkoncom neuspokojujúce;

— možnosť 1: predpokladá posilnenie mechanizmov na kontrolu a koordináciu súčasného systému bezo zmeny platných právnych predpisov, pretrvali by tak všetky aktuálne nedostatky bez dosiahnutia výrazných zlepšení;

— možnosť 2: predpokladá vytvorenie centralizovaného systému Spoločenstva a súčasné zavedenie povinnosti verejného vlastníctva zásob na obdobie 90 dní, oddelene od obchodných rezerv, to by umožnilo zlepšiť schopnosť zvládať núdzové situácie, ale s vysokými nákladmi;

— možnosť 3: predpokladá vytvorenie osobitných núdzových zásob prostredníctvom revízie súčasného systému, Táto možnosť by v prípade potreby zaručila dostupnosť dodatočných objemov zásob, a preto sa zdá byť najvhodnejšou voľbou.

4.3. Komisia vychádza vo svojom návrhu z tretej možnosti. Členským štátom sa ukladá povinnosť vytvoriť núdzové zásoby, ktoré budú zodpovedať minimálne deväťdesiatdňovému čistému dovozu alebo sedemdesiatdňovej spotrebe podľa toho, ktorá z týchto hodnôt bude vyššia. Členské štáty nemajú povinnosť vytvárať osobitné zásoby, ak sa k tomu samy dobrovoľne nezaviažu. Navrhli sa pravidlá zamerané na posilnenie kontrol a okrem toho sa predpokladá vypracovanie výročnej správy s údajmi o umiestnení a vlastníkoch núdzových zásob.

4.4. Navrhuje sa zblíženie všeobecných povinností týkajúcich sa skladovania zásob s povinnosťami IEA.

4.5. Členské štáty budú môcť pružnejšie vymedziť pravidlá plnenia povinností skladovať zásoby a poveriť ich riadením aj iný členský štát.

4.6. Stanovujú sa pravidlá a postupy, ktoré treba dodržať v prípade, že sa prijme opatrenie IEA (účinné medzinárodné rozhodnutie o uvedení zásob do obehu). Činnosť krajín, ktoré nie sú členmi IEA, koordinuje Komisia.

4.7. Stanovuje sa, že Komisia môže po troch rokoch navrhnúť, že časť núdzových zásob každého členského štátu bude povinne skladovať vláda alebo agentúra.

5. Všeobecné pripomienky

Výbor súhlasí s názorom Komisie, ktorá uprednostňuje možnosť 3 uvedenú v posúdení vplyvu, keďže je menej náročná oproti možnosti 2, ktorá sa v súčasnosti zdá byť prehnaná najmä z finančného hľadiska. Aj na základe vykonaných konzultácií, na ktoré sa odvoláva v sprievodných dokumentoch návrhu Komisie, sa domnieva, že vytvorenie osobitných zásob chápaných ako množstvá ropných výrobkov vo vlastníctve štátu by mohlo byť v rozpore s možnosťou spoločného skladovania núdzových zásob a obchodných rezerv v tých istých zariadeniach, prípadne dokonca v tých istých zásobníkoch.

5.1.1. Z technického hľadiska sa táto možnosť javí ako vhodnejšia. Samozrejme musí pritom ostať nedotknutá absolútna nutnosť zaručiť stálu dostupnosť časti núdzových zásob spoločne skladovaných so zásobami na obchodné účely. V každom prípade treba zohľadniť prípadný vplyv každého navrhovaného opatrenia na sociálnu oblasť ako aj na životné prostredie.

5.2. EHSV súhlasí s cieľom návrhu smernice zvládať krízové situácie v zásobovaní ropou a/alebo ropnými výrobkami.

5.3. Ako správne poznamenáva Komisia, dostupnosť zásob je tým najlepším prostriedkom na zvládanie najpálčivejších dôsledkov krízových období, ku ktorým môže dôjsť na trhu s ropou a/alebo ropnými výrobkami (pritom netreba spúšťať zo zreteľa zásadný význam trhu s plynom v súčasnosti, i keď ho navrhovaná smernica nezohľadňuje).

5.4. EHSV nesúhlasí s návrhom fyzického oddelenia núdzových zásob od obchodných zásob, ktoré by sa mali dať skladovať v tých istých zariadeniach alebo zásobníkoch.

Výbor sa nazdáva, že by sa mali sledovať a posilniť ostatné tri stratégie, na ktoré poukázala Komisia a ktoré Medzinárodná energetická agentúra presadzuje už od roku 1974.

5.5.1. Nárast vnútornej produkcie (o čo sa niektoré členské štáty neusilujú, aby si zachovali strategické zásoby v podloží alebo udržali ceny surovej ropy na čo najvyššej úrovni).

5.5.2. Rozšírenie palety alternatívnych technologických riešení využívania energie, pričom sa treba zamerať na stratégiu rozšírenia škály riešení, ktoré by boli alternatívou prvotných palív pri výrobe elektrickej energie. To možno dosiahnuť náhradou vykurovacieho oleja – samozrejme len v rozsahu, v akom to umožňujú technické poznatky a súlad s environmentálnymi a finančnými požiadavkami – predovšetkým zemným plynom, uhlím (zdá sa, že vyhliadky na jeho „čisté“ použitie sú dobré) a jadrovým palivom (aj v tomto prípade technológiou najnovšej generácie).

Obmedzovanie spotreby, ktoré by sa nemalo týkať len vykurovania domácností alebo chemického priemyslu, ale skôr sektor súkromnej dopravy v rámci globálnej stratégie uprednostňovania verejných dopravných prostriedkov.

5.5.3.1. Vzhľadom na skutočnosť, že k rizikovej situácii v oblasti zásobovania energiou v Európe môže čoskoro opätovne dôjsť, hoci sa v súčasnosti nejaví takou naliehavou ako minulý rok počas letných mesiacov, je táto stratégia opodstatnená aj preto, že v súkromnej doprave sa zjavne z mnohých hľadísk (najmä environmentálneho charakteru) dosiahli hranice, ktoré si vyžadujú pozorné posúdenie možných nápravných opatrení na znovunastolenie rovnovážneho stavu.

6. Konkrétne pripomienky

6.1. Do návrhu smernice by sa malo začleniť jednoznačnejšie rozlíšenie medzi „núdzovými zásobami“ (článok 3) a „osobitnými zásobami“ (článok 9). t. j. či rozdiely medzi týmito dvoma kategóriami spočívajú výlučne v tom, či členské štáty majú alebo nemajú povinnosť vytvoriť ich, až na to, že rozdielne vymedzenie sa týka aj druhov ropných výrobkov, ktoré sa majú skladovať, pričom sa každému členskému štátu ponecháva možnosť rozhodnúť, či sa zaviaže alebo nie uskladniť zásoby ostatných ropných výrobkov, ktoré v tomto prípade netvoria núdzové zásoby. Nie sú jasné ani dôvody, ktoré viedli k zahrnutiu niektorých výrobkov alebo druhov ropy do palety zásob, pričom z nich boli vylúčené iné.

6.2. Nie je jasne vymedzené ani miesto, na ktorom majú byť udržiavané núdzové zásoby, vzhľadom na použitý výraz „na území Spoločenstva“ (článok 3). Okrem toho by bolo vhodné stanoviť geografické a klimatické požiadavky, ktoré musia spĺňať tieto lokality, ako aj ich prepojenie so sieťami TEN-E, ak budú transeurópske energetické siete v budúcnosti zahŕňať aj ropu, aby sa v prípade potreby umožnil adekvátny prístup všetkých krajín k zásobám. Úlohou zabezpečiť skladovanie, v ktorej by sa mohli aj postupne vystriedať, by mali byť poverené viaceré členské štáty.

6.3. Je potrebné spresniť obsah článku 5. V súčasnej podobe môže viesť k nedorozumeniam. Predovšetkým si zjavne protirečia prvý a druhý odsek. V prvom odseku majú členské štáty povinnosť nepretržite zabezpečovať „fyzickú dosiahnuteľnosť a dostupnosť núdzových zásob a osobitných zásob […], ktoré sa nachádzajú na ich vnútroštátnom území“, zatiaľ čo podľa druhého odseku sa zdá, že samotné členské štáty môžu prijímať aj protichodné „rozhodnutia o použití, preprave a uvedení predmetných zásob do obehu“.

6.4. Bolo by vhodné stanoviť jednotné požiadavky, ktoré musí spĺňať každý ústredný subjekt skladového hospodárstva pri zabezpečovaní podmienok ponuky zásob (článok 7 ods. 4).

6.5. Úlohy, ktorými je poverená koordinačná skupina (článok 18), nie sú obzvlášť významné, keďže sa obmedzujú výlučne na účasť na realizácii analýz stavu bezpečnosti dodávok ropy v Spoločenstve (tam, kde je za kontrolu zodpovedná Komisia) a na príspevok ku koordinácii a uplatňovaniu opatrení v tejto oblasti. Bolo by žiaduce poveriť túto skupinu väčšími právomocami, napríklad v oblasti previerky a kontroly zásob a postupov (mohla by sa vytvoriť aj samostatná agentúra).

6.6. Nie sú bližšie stanovené „nevyhnutné opatrenia“ (článok 21), ktoré majú členské štáty prijať v prípade „vážneho prerušenia dodávok“. Bolo by potrebné preventívne stanoviť percentuálne podiely surovej ropy a ropných výrobkov, ktoré musí každý štát uviesť do obehu, alebo rozsah obmedzení spotreby, ku ktorým musí pristúpiť každý členský štát, podľa možnosti v rovnakej miere alebo aspoň pomerne k množstvu dostupných resp. spotrebovaných zásob. Okrem toho vzhľadom na to, že dôvodom zásob je solidarita v rámci EÚ, by sa malo presnejšie stanoviť, akú formu má mať táto solidarita a vzájomná kompenzácia medzi členskými štátmi v núdzovej situácii, najmä pokiaľ ide o povinnosti členských štátov EÚ, ktoré sú producentmi ropy. Navyše, v záujme priblíženia Únie občanom, by európska verejnosť mala byť oboznámená s týmito životne dôležitými otázkami.

6.7. EHSV sa nazdáva, že v prípade krízy by sa obmedzenie dodávok nemalo týkať verejnej osobnej dopravy a nákladnej dopravy. Treba zaručiť dodávky na zabezpečenie vykurovania pre občanov vo všeobecnosti, ale najmä pre verejné služby ako napr. školy a nemocnice. Rovnako je potrebné zaručiť zásobovanie petrochemického priemyslu.

6.8. Aby sa zaručil súlad postupov (článok 21 ods. 3) podľa dohody IEA, členské štáty, ktoré sú súčasne členmi Európskeho spoločenstva a IEA, môžu použiť svoje osobitné zásoby (tam, kde sú vytvorené) a svoje núdzové zásoby na splnenie medzinárodných záväzkov. V takom prípade dochádza však k situácii, v ktorej by zakročili len členské štáty, ktoré sú súčasne členmi EÚ a IEA. Aby sa tomu predišlo, mala by sa všetkým členským štátom EÚ uložiť povinnosť vytvoriť osobitné alebo použiť už existujúce zásoby, ktorými by mohla disponovať výlučne právomoci Komisia v súlade so zásadou subsidiarity a ktoré by riadila koordinačná skupina.

6.9. Nie je úplne jasné, komu sú určené sankcie (článok 22). Ak sú určené len podnikom, bolo by správne, aby ich výšku stanovili členské štáty, ktoré by sa postarali aj o ich ukladanie. Ak aj samotným členským štátom môžu byť uložené peňažné sankcie, mali by sa stanovené a upravené na úrovni Spoločenstva.

6.10. Vytvorenie osobitného výboru (článok 24), ktorého úlohou by bolo pomáhať Komisii, sa nezdá byť zmysluplné, ak nejde o výbor resp. koordinačnú skupinu, ktorá už bola naplánovaná. V článku 24 sa navyše neuvádzajú ani prípadné úlohy, ktorými by mal byť tento výbor poverený, ani spôsob náboru jeho členov, a nespomína sa nikde ani spôsob jeho financovania. Predmetný návrh jednoznačne nevyjasňuje rozdiely medzi útvarom Komisie vykonávajúcim kontrolu (článok 19), koordinačnou skupinou (článok 19) a výborom (článok 24). EHSV vyjadruje poľutovanie nad touto skutočnosťou, keďže to neprospieva transparentnosti a demokracii.