EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli26. 10. 2021 COM(2021) 960 final SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Urýchlenie európskych opatrení v oblasti klímy pri dosahovaní ekologickej, spravodlivej a prosperujúcej budúcnosti

































Správa o pokroku opatrení EÚ v oblasti klímy za rok 2021 {COM(2021) 950 final} - {SWD(2021) 298 final}



„Toto je prelomové desaťročie v boji proti klimatickej kríze a kríze biodiverzity. Deväť z desiatich Európanov súhlasí s tým, že treba prijať opatrenia na zníženie emisií a dosiahnutie klimatickej neutrality Európskej únie do roku 2050. EÚ si stanovila ambiciózne ciele a návrhy Komisie ukazujú, ako ich môžeme dosiahnuť. Zabezpečenie zelenej a zdravej budúcnosti pre všetkých si bude vyžadovať značné úsilie v každom odvetví a v každom členskom štáte. Transformácia Európy bude spravodlivá, zelená a konkurencieschopná.“ Frans Timmermans, výkonný podpredseda pre Európsku zelenú dohodu



1.PLNENIE MEDZINÁRODNÝCH ZÁVÄZKOV EÚ EÚ prekonala svoj cieľ znížiť do roku 2020 emisie skleníkových plynov, pričom v roku 2020 bol v dôsledku pandémie COVID-19 zaznamenaný rekordný pokles. V roku 2020 sa domáce emisie skleníkových plynov v EÚ27 vrátane emisií z medzinárodnej leteckej dopravy znížili o 31 % v porovnaní s úrovňami v roku 1990 a dosiahli najnižšiu úroveň za 30 rokov. Ak sa zarátajú emisie a odstránené množstvá z využívania pôdy, zo zmien vo využívaní pôdy a z lesného hospodárstva (LULUCF), čisté zníženie emisií dosahuje 34 %. EÚ tak výrazne prekonala svoj cieľ podľa Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy (UNFCCC) znížiť emisie skleníkových plynov do roku 2020 o 20 % v porovnaní s rokom 1990. Vďaka trvalému úsiliu o dekarbonizáciu počas posledného desaťročia sa podarilo tento výsledok dosiahnuť už pred začiatkom pandémie COVID-19. Od zavedenia systému EÚ na obchodovanie s emisiami (EU ETS) v roku 2005 sa emisie v príslušných odvetviach [výroba energie, väčšina priemyselnej výroby a lety v rámci Európskeho hospodárskeho priestoru (EHS)] znížili približne o 43 %. Významne to prispelo k dosiahnutiu celkového cieľa EÚ do roku 2020. V odvetviach, na ktoré sa ETS nevzťahuje (napríklad v priemyselných odvetviach nezaradených do ETS, doprave, stavebníctve, poľnohospodárstve a sektore odpadu), boli emisie o 16 % nižšie ako v roku 2005, t. j. cieľ spoločného úsilia do roku 2020 (–10 %) bol tiež prekonaný. Podľa predbežného simulovaného započítania podľa Kjótskeho protokolu ročné započítané čisté kredity z LULUCF sa od roku 2013 do roku 2019 znížili. Od roku 1990 sa kombinovaný HDP EÚ zvýšil o viac ako 50 %, zatiaľ čo intenzita emisií skleníkových plynov v hospodárstve, definovaná ako pomer medzi emisiami a HDP, klesla v roku 2020 na 271 g ekvivalentu CO2/EUR2015, čo predstavuje menej ako polovicu hodnoty z roku 1990. To ukazuje, že dekarbonizácia a hospodársky rast môžu ísť ruka v ruke, ako sa uvádza v novej stratégii rastu EÚ – Európskej zelenej dohode. V porovnaní s rokom 2019 klesli emisie skleníkových plynov v roku 2020 takmer o 10 %, čo predstavuje bezprecedentný dočasný pokles emisií v dôsledku pandémie. Emisie zo stacionárnych zariadení, na ktoré sa vzťahuje EU ETS, výrazne klesli o 11,4 % a emisie, na ktoré sa ETS nevzťahuje, o 5,6 %. V odvetví leteckej dopravy došlo k rekordnému poklesu (–63,5 %) emisií z letov v rámci EHP a celosvetovo (–54 %) z medzinárodnej leteckej dopravy. Z nedávnej štúdie však vyplýva, že emisie iných látok ako CO2 z leteckej dopravy predstavujú viac než polovicu (66 %) účinného radiačného zosilnenia pripisovaného letectvu (v roku 2018). V dôsledku toho je potrebné zvážiť, ako čo najlepšie ďalej riešiť vplyvy nesúvisiace s emisiami CO2 v snahe prispieť k napĺňaniu cieľov EÚ v oblasti klímy a Parížskej dohody, ktoré dopĺňajú už prijímané opatrenia v oblasti klímy. Hoci je odvetvie námornej dopravy jedným z energeticky najefektívnejších druhov dopravy, v rokoch 2018 – 2019 emitovalo približne 3 – 4 % všetkých emisií CO2 v EÚ, pričom približne 60 % emisií bolo vykázaných z plavieb do prístavu mimo EHP alebo z prístavu mimo EHP. V roku 2020 bolo toto odvetvie takisto vážne zasiahnuté pandémiou (–15 % v emisiách CO2 medziročne). Napriek doterajším úspechom je nutné pripomenúť, že rýchle oživenie hospodárstva môže viesť k vysokému a rýchlemu nárastu emisií, pokiaľ sa nepripravia opatrenia na stimuláciu zelenej transformácie. Napokon vzhľadom na bezprecedentné dôsledky zmeny klímy musíme konať rýchlejšie než kedykoľvek predtým, aby sme zabezpečili ekologickú, spravodlivú a prosperujúcu budúcnosť. Obrázok 1: Celkové emisie skleníkových plynov v EÚ27 (vrátane medzinárodnej leteckej dopravy) a odstránené množstvá emisií v rokoch 1990 – 2020, ciele, modelové predpokladané emisie a odstránené množstvá emisií v rokoch 2020 – 2050 Významný krok v európskych opatreniach v oblasti klímy

V súlade s Parížskou dohodou si EÚ v decembri 2019 stanovila cieľ dosiahnuť klimatickú neutralitu do roku 2050. EÚ prijala aj Európsku zelenú dohodu, svoj viacodvetvový plán pre zelenú a spravodlivú transformáciu, v ktorej čoraz dôležitejšiu úlohu pri zmiernení zmeny klímy a adaptácii na ňu zohrávajú digitálne technológie. V decembri 2020, po zverejnení plánu cieľov Komisie v oblasti klímy do roku 2030, v ktorom sa navrhuje vyváženejšia cesta ku klimatickej neutralite, Európska rada schválila ambicióznejší cieľ do roku 2030 predstavujúci čisté zníženie emisií najmenej o 55 % (predtým –40 % skleníkových plynov). V nadväznosti na to EÚ a jej členské štáty v decembri 2020 predložili UNFCCC aktualizované vnútroštátne stanovené príspevky (NDC). Do októbra 2021 20 členských štátov predložilo EÚ svoje dlhodobé stratégie, členským štátom sa však odporúča, aby zvážili aktualizáciu a podľa možnosti zvýšenie svojich ambícií. Prijatím a nadobudnutím účinnosti európskeho právneho predpisu v oblasti klímy v júni 2021 sa ciele do roku 2030 a 2050 stali v EÚ právne záväznými. Uvedený právny predpis takisto obmedzuje príspevok, ktorým môže odstraňovanie uhlíka prispieť k zníženiu emisií v roku 2030, aby sa zabezpečilo dostatočné úsilie o zmiernenie zmeny klímy. Vyzýva odvetvia, aby pripravili plány na dosiahnutie cieľa klimatickej neutrality, a zriaďuje sa ním Európska vedecká poradná rada pre zmenu klímy. S cieľom zabezpečiť, aby bol politický rámec EÚ vhodný pre jej nový cieľ v oblasti klímy do roku 2030, Komisia v júli 2021 navrhla doteraz najkomplexnejší balík predpisov v oblasti klímy a energetiky. Cieľom balíka je zaviesť zmeny postupne a predložiť niekoľko nástrojov na podporu spoločensky prijateľnej transformácie. Pokiaľ ide o emisie skleníkových plynov, v balíku sa navrhuje sprísniť existujúci systém EU ETS a rozšíriť systém stanovovania cien uhlíka na odvetvie námornej dopravy. Navrhuje aj spôsoby na zvýšenie využívania udržateľných alternatívnych palív v námornom a leteckom odvetví. Ďalej navrhuje postupne zrušiť bezplatné emisné kvóty v odvetví leteckej dopravy a podľa potreby zaviesť globálny systém kompenzácie a znižovania emisií uhlíka v medzinárodnom letectve (CORSIA) pre lety mimo EHP. Okrem toho sa v balíku navrhuje samostatný systém obchodovania s emisiami pre palivá používané v cestnej doprave a stavebníctve, vyšší cieľ zníženia emisií CO2 z nových osobných automobilov a dodávkových vozidiel a rýchlejšie zavádzanie infraštruktúry pre alternatívne palivá. Pre odvetvia, na ktoré sa systém EU ETS v súčasnosti nevzťahuje, (stavebníctvo, cestná a vnútroštátna námorná doprava, poľnohospodárstvo, odpad a malé priemyselné odvetvia), balík posilňuje záväzné ciele znižovania emisií skleníkových plynov pre každý členský štát. Stanovujú sa aj osobitné ciele na zachovanie a zvyšovanie prírodných záchytov uhlíka. Balík obsahuje aj vyššie ciele pre využívanie obnoviteľných zdrojov a opatrenia na urýchlenie ich zavádzania vo všetkých odvetviach konečnej spotreby a na podporu integrácie energetických systémov. Stanovujú sa v ňom aj vyššie ciele v oblasti energetickej účinnosti a vyžadujú sa širšie opatrenia na úsporu energie vrátane vyššej miery renovácie verejných budov, navrhuje sa zdanenie zdrojov energie v súlade s klimatickými cieľmi a predkladajú sa opatrenia na zabránenie úniku uhlíka. V júli 2021 Komisia prijala aj novú stratégiu lesného hospodárstva EÚ do roku 2030. Uznáva sa v nej ústredná úloha lesov a celého hodnotového reťazca lesného hospodárstva pri dosahovaní cieľov EÚ v oblasti biodiverzity a nového cieľa zníženia emisií skleníkových plynov a klimatickej neutrality do roku 2050. Vzhľadom na odlišné východiskové pozície členských štátov a na odlišný vplyv, ktoré na ne bude mať zelená transformácia, je nevyhnutné, aby bola transformácia spravodlivá. Posilnené ciele zníženia emisií pre jednotlivé členské štáty vychádzajú z ich HDP na obyvateľa, pričom sa vykonali úpravy na zohľadnenie ich nákladovej efektívnosti a špecifických vnútroštátnych podmienok. S cieľom riešiť distribučné a sociálne účinky transformácie v členských štátoch a medzi nimi sa v balíku navrhuje aj zvýšenie objemu modernizačného fondu a nasmerovanie časti príjmov z nového ETS pre cestnú dopravu a stavebníctvo prostredníctvom nového Sociálno-klimatického fondu pre zraniteľné domácnosti, mikropodniky a používateľov dopravy. S cieľom prispôsobiť sa nevyhnutným vplyvom zmeny klímy a stať sa do roku 2050 spoločnosťou odolnou voči zmene klímy Komisia v roku 2021 prijala novú stratégiu pre adaptáciu na zmenu klímy . Naliehavo vyzýva na inteligentnejšiu, rýchlejšiu a systematickejšiu adaptáciu s cieľom posilniť adaptívnu kapacitu a minimalizovať zraniteľnosť členských štátov a EÚ ako celku voči vplyvom klímy, ako aj zintenzívniť spoluprácu s partnerskými krajinami na celom svete. V októbri 2021 EÚ predložila UNFCCC správu o adaptácii EÚ, v ktorej sa stanovujú ambície EÚ vymedzené v stratégii EÚ pre adaptáciu na zmenu klímy, ako aj na základe príkladov osvedčených postupov členských štátov. Financovanie zelenej transformácie Zelená transformácia si v nasledujúcich rokoch vyžiada bezprecedentné investície do inovácií a nových technológií. V porovnaní s obdobím 2011 – 2020 bude EÚ na splnenie svojho cieľa znížiť emisie do roku 2030 potrebovať dodatočné investície v odhadovanej výške 390 miliárd EUR ročne, , spolu so 130 miliardami EUR ročne na iné environmentálne ciele. Na to treba zosúladiť všetky zdroje financovania – verejné a súkromné, vnútroštátne a multilaterálne. Nový viacročný finančný rámec (VFR), nástroj NextGenerationEU, regulačné a verejno-súkromné iniciatívy a balík z júla 2021 navrhujú výrazné zvýšenie financovania opatrení v oblasti klímy. S cieľom pomôcť uvoľniť súkromné investície bola v roku 2021 prijatá obnovená stratégia udržateľného financovania. V záujme presmerovania tokov súkromného kapitálu Komisia prijala nariadenie o taxonómii udržateľného financovania, ktoré stanovuje rámec pre taxonómiu EÚ – klasifikáciu environmentálne udržateľných hospodárskych činností pre spoločnosti, investorov a tvorcov politík. Jej prvá časť sa zameriava na zmiernenie zmeny klímy a adaptáciu na zmenu klímy v určitých odvetviach. Ďalšie environmentálne a sociálne rozmery budú doplnené v roku 2022. Komisia do konca roka 2021 zverejní správu, v ktorej opíše ustanovenia nevyhnutné na začlenenie hospodárskych činností, ktoré nemajú výrazný vplyv na udržateľnosť životného prostredia, a hospodárskych činností, ktoré významne poškodzujú udržateľnosť životného prostredia. EÚ naďalej spolupracuje so svojimi kľúčovými partnermi v rámci Medzinárodnej platformy pre udržateľné financovanie na uľahčení cezhraničných udržateľných investícií, najmä prostredníctvom potenciálnej spoločnej základnej taxonómie. Komisia okrem toho predložila návrh smernice o vykazovaní informácií o udržateľnosti podnikov (CSRD), ktorou by sa zmenili existujúce požiadavky na zverejňovanie nefinančných informácií, rozšíril rozsah vykazovania na všetky veľké spoločnosti a všetky spoločnosti kótované na regulovaných trhoch, s výnimkou kótovaných mikropodnikov, a v ktorej sa predpokladá audit vykazovaných informácií. Tým by sa výrazne zvýšila transparentnosť. V EÚ sú priemyselné aliancie súčasťou súboru politických nástrojov na mobilizáciu investícií v kľúčových odvetviach. Patrí medzi ne Európska aliancia pre batérie, Aliancia pre čistý vodík a Európska aliancia pre suroviny. Na ceste k zelenej a spravodlivej obnove Od vypuknutia pandémie v roku 2020 je Európska zelená dohoda stredobodom úsilia EÚ pri navrhovaní balíka opatrení na obnovu a dlhodobého rozpočtu EÚ (2021 – 2027). Na základe dohody Európskej rady z minulého roka sa na politiky a programy súvisiace s klímou použije najmenej 30 % z 1,8 bilióna EUR z dočasného nástroja obnovy NextGenerationEU, ako aj z rozpočtu na roky 2021 – 2027, čo predstavuje 540 miliárd EUR. Komisia bude financovať 30 % objemu nástroja NextGenerationEU prostredníctvom emisie zelených dlhopisov, pričom bude vychádzať z výdavkov na oblasť klímy v rámci Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti. Na získanie podpory z Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti , ktorý je ústredným prvkom nástroja NextGenerationEU, museli členské štáty v roku 2021 pripraviť národné plány obnovy a odolnosti o tom, ako plánujú vynaložiť svoje vnútroštátne pridelené prostriedky. Plány musia byť v súlade s národnými klimatickými a energetickými plánmi, spĺňať konkrétny cieľ 37 % výdavkov na klímu a byť v súlade so zásadou „výrazne nenarušiť“, aby sa zabránilo akémukoľvek negatívnemu vplyvu na ciele v oblasti klímy a životného prostredia . Členské štáty, ktorých národný plán obnovy a odolnosti Komisia už posúdila, presiahli uvedený cieľ tým, že oblasti klímy pridelili približne 40 %. Mechanizmus spravodlivej transformácie bol vytvorený s cieľom zabezpečiť, aby prechod ku klimatickej neutralite prebiehal spravodlivo a aby sa pritom na nikoho nezabudlo. Očakáva sa, že tento nový nástroj zmobilizuje približne 55 miliárd EUR na zmiernenie sociálno-ekonomických dôsledkov transformácie v súvislosti so zmenou klímy v najviac postihnutých regiónoch a odvetviach. Členské štáty pripravujú plány spravodlivej transformácie územia, v ktorých identifikujú najnegatívnejšie postihnuté územia a načrtnú svoj proces transformácie. Na dosiahnutie cieľov v oblasti energetiky a klímy je nevyhnutné, aby investície podporovali rekvalifikáciu a zvyšovanie úrovne zručností pracovníkov v odvetviach negatívne postihnutých transformáciou a aby sa uľahčili zmeny postavenia na trhu práce .Okrem toho bola zriadená Platforma pre spravodlivú transformáciu s cieľom pomôcť regiónom závislým od pevných fosílnych palív a priemyselných odvetví náročných na emisie oxidu uhličitého a poskytnúť priestor na otvorený dialóg a výmeny. Mestá a občania zintenzívnili opatrenia v oblasti klímy Boj proti zmene klímy je kolektívnou zodpovednosťou. Ľudia a mestá v celej EÚ konajú čoraz viac. V decembri 2020 Komisia spustila Európsky klimatický pakt, aby poskytla občanom väčšiu úlohu pri navrhovaní opatrení na zmiernenie zmeny klímy a adaptáciu na zmenu klímy a aby na to mali účinnú platformu. Do júla 2021 bolo podaných viac ako 1 000 žiadostí o vstup do paktu a viac ako 500 občanov je už plne aktívnymi ambasádormi. Do konca roka 2020 sa k Dohovoru primátorov a starostov EÚ pripojilo približne 9 900 európskych miest, ktoré sa spoločne zaviazali znížiť emisie skleníkových plynov o 30 % do roku 2020 a o 47 % do roku 2030 v porovnaní s rokom 2005. V rámci programu Horizont Európa pre výskum a inovácie Komisia spúšťa aj misiu „klimaticky neutrálnych a inteligentných miest“, podľa ktorej sa má najmenej 100 miest stať do roku 2030 klimaticky neutrálnymi a podporiť experimentovanie a inovácie, zatiaľ čo ďalšie misie – adaptácia na zmenu klímy, oceány a vnútrozemské vody a zdravie pôdy – budú podporovať opatrenia v oblasti klímy prostredníctvom širokého zapojenia občanov.



2.SYSTÉM EÚ NA OBCHODOVANIE S EMISIAMI Systém EÚ na obchodovanie s emisiami (ETS) v súčasnosti pokrýva približne 36 % celkových emisií skleníkových plynov v EÚ z takmer 9 500 elektrární a výrobných zariadení (t. j. stacionárnych zariadení) a z letov v rámci EHS. Celkovo sa do roku 2020 emisie v rámci systému EU ETS zo stacionárnych zariadení znížili od roku 2005 už o 43 %. Tento pokles bol spôsobený najmä odvetviami výroby elektriny a tepla (–15 %), čo odráža jednak už skôr identifikované dekarbonizačné trendy (napríklad prechod z výroby energie z uhlia na zemný plyn a nahradenie fosílnych palív obnoviteľnými zdrojmi energie, ktoré sú výsledkom politík EÚ a členských štátov v oblasti obnoviteľných zdrojov energie), jednak zníženú spotrebu elektriny v roku 2020 v dôsledku pandémie. Odhaduje sa, že v roku 2020 sa v dôsledku účinkov pandémie znížili emisie zo stacionárnych zariadení o 11,4 %, kým emisie z priemyslu zaznamenali najväčší pokles (–7 %) od začiatku tretej fázy EU ETS v roku 2013 a v leteckej doprave došlo k rekordnému poklesu (–63,5 %).

Posledných pár rokov tretej fázy sa vyznačovalo posilneným signálom v cene uhlíka. Tak to bolo aj v rokoch 2020 a 2021, keď napriek zložitej hospodárskej situácii v priemysle a leteckej doprave v dôsledku pandémie zostala cena uhlíka silná v dôsledku vysokých cien plynu a očakávaní trhu v súvislosti so zvýšenými klimatickými ambíciami do roku 2030. Ceny uhlíka sa v priebehu roka 2021 zvýšili, čo prispelo k vyšším veľkoobchodným cenám elektriny, ale v oveľa menšej miere ako zvýšená cena plynu. Komisia každoročne zverejňuje prebytok kvót za predchádzajúci rok. V máji 2021 bol prebytok za rok 2020 približne 1,58 mld. , čo je o trochu viac ako v roku 2019 (1,39 mld.), keďže emisie sa v dôsledku pandémie stále znižovali. Vzhľadom na súčasný prebytok sa aukčné objemy od septembra 2021 do augusta 2022 znížia o 378 miliónov kvót. Prvé preskúmanie trhovej stabilizačnej rezervy, ktorá funguje od roku 2019, ukázalo, že splnila svoj cieľ znížiť historický prebytok a stabilizovať trh, a to aj vzhľadom na znížené emisie v dôsledku vypuknutia pandémie COVID-19. Konkrétne viedla k odberu (zníženiu aukčných objemov) doteraz takmer 1,1 mld. kvót a očakáva sa, že tento stav bude pokračovať aj v nasledujúcich rokoch. Pokiaľ ide o medzinárodné kredity, na začiatku tretej fázy analytici trhu odhadovali, že množstvo nárokov na medzinárodné kredity použitých počas druhej a tretej fázy (2008 – 2020) bude predstavovať približne 1,6 miliardy kreditov. V máji 2021 bol celkový počet využitých alebo vymenených kreditov približne 1,565 mld. kreditov, čo predstavuje takmer 98 % odhadovaného maxima. Len v tretej fáze (2013 – 2020) bolo vymenených 506,3 milióna medzinárodných kreditov. Podľa ustanovení smernice o EU ETS sa vo štvrtom období obchodovania systému (2021 – 2030) medzinárodné kredity už nemôžu používať na dosiahnutie súladu so smernicou EU ETS. Príjmy z aukcií emisných kvót na európskom trhu s uhlíkom v roku 2020 naďalej rástli v dôsledku rastúcej ceny uhlíka. Celkové príjmy členských štátov, Spojeného kráľovstva a krajín EHP z aukcií v období od roku 2012 do 30. júna 2021 predstavovali takmer 83,5 mld. EUR. Len v roku 2020 predstavovali vygenerované celkové príjmy 16,5 mld. EUR (EÚ27 plus EHP), resp. 19 miliárd EUR pri zahrnutí Spojeného kráľovstva. V prvých šiestich mesiacoch roku 2021 sa príjmy (EÚ27 plus EHS) približovali k sume 14 mld. EUR. Opatrenia v oblasti leteckej a námornej dopravy V prípade emisií z mimoeurópskej leteckej dopravy, t. j. z príletov do EHP a odletov do iných krajín, s výnimkou odletov do Spojeného kráľovstva a Švajčiarska, sa cena v súčasnosti nestanovuje podľa EU ETS v súlade s ustanovením o odložení účinnosti uvedeným v smernici o EU ETS. V roku 2021 EÚ naďalej podporovala vykonávanie pôvodnej stratégie Medzinárodnej námornej organizácie na zníženie emisií skleníkových plynov so zameraním na krátkodobé opatrenia. Komisia tiež podpísala memorandum o porozumení pre nové partnerstvo v rámci programu Horizont Európa, z ktorého sa do roku 2030 investuje až do 3,8 miliardy EUR do výskumu a inovácií s cieľom vyvinúť a demonštrovať použiteľné riešenia s nulovými emisiami pre všetky hlavné typy lodí a služieb. V júli 2021 Komisia navrhla rozšíriť systém EU ETS o emisie z námornej dopravy a podporiť využívanie udržateľných alternatívnych palív v tomto odvetví.



3.EMISIE, NA KTORÉ SA VZŤAHUJE ROZHODNUTIE O SPOLOČNOM ÚSILÍ Na emisie z odvetví, ktoré nie sú zahrnuté do systému ETS, napríklad z dopravy, priemyselných odvetví nezaradených do ETS, zo stavebníctva, z poľnohospodárstva a odpadu, sa vzťahujú právne predpisy EÚ o spoločnom úsilí. V rozhodnutí o spoločnom úsilí sa stanovujú vnútroštátne emisné ciele na rok 2020 vyjadrené ako percentuálne zmeny oproti úrovniam z roku 2005. Stanovuje tiež ročne pridelené emisné kvóty (AEA), ktoré musia členské štáty dodržiavať. Podobne sa v nasledujúcom nariadení o spoločnom úsilí (ESR) stanovujú národné emisné ciele na rok 2030 a AEA na obdobie 2021 – 2030 vrátane Islandu a Nórska. Island a Nórsko podnikli ďalšie kroky na implementáciu nariadenia o spoločnom úsilí a v súčasnosti už obe krajiny predložili svoje národné plány Komisii, . Od zavedenia systému spoločného úsilia v roku 2013 boli emisie v rámci celej EÚ každý rok pod hranicou celkového stropu. Emisie krajín EÚ27, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí, boli v roku 2019 v porovnaní s rokom 2005 takmer o 11 % nižšie. Cieľ na rok 2020 (–10 %) bol teda prekročený už pred nástupom krízy COVID-19 (obrázok 3). Obrázok 3: Emisie v odvetviach, na ktoré sa vzťahujú právne predpisy o spoločnom úsilí, v rokoch 2005 – 2030, a ročne pridelené emisné kvóty (AEA), EÚ27, Island a Nórsko (v miliónoch ton ekvivalentu CO2) Plnenie povinností súvisiacich so spoločným úsilím v rokoch 2013 – 2020 členskými štátmi Všetky členské štáty svoje povinnosti súvisiace so spoločným úsilím v rokoch 2013 až 2018 splnili. Malta v každom z uvedených rokov svoje ročne pridelené emisné kvóty (AEA) prekročila, schodok však vykryla nákupom AEA z Bulharska. Belgicko, Bulharsko, Cyprus, Estónsko, Fínsko, Írsko, Luxembursko, Nemecko, Poľsko a Rakúsko v roku 2018 takisto prekročili svoje AEA, mohli však použiť ušetrené prebytky z predchádzajúcich rokov. Švédsko a Spojené kráľovstvo zrušili prebytky svojich AEA v roku 2018, aby tým posilnili environmentálnu integritu systému. Všetky ostatné členské štáty si svoj prebytok pridelených kvót preniesli na prípadné neskoršie použitie. Na plnenie povinností súvisiacich so spoločným úsilím neboli použité žiadne medzinárodné kredity z projektov z mechanizmu čistého rozvoja ani zo spoločného plnenia. Cyklus na zabezpečenie súladu za rok 2019 stále prebieha. Na základe ročnej inventarizácie podľa rozhodnutia o spoločnom úsilí emisie Malty prekročili jej AEA o 22 %, a preto ich bude musieť opäť zakúpiť. Emisie v deviatich ďalších členských štátoch prekročili AEA na rok 2019 až o 18 %. S výnimkou Írska a Nemecka majú tieto krajiny dostatočný prebytok AEA z predchádzajúcich rokov. Zo zástupných inventarizačných údajov na rok 2020 vyplýva, že Bulharsko, Cyprus, Fínsko, Írsko, Malta a Nemecko prekročili svoje AEA v rozsahu od 0,4 % (Fínsko) do 14 % (Írsko). Členské štáty, ktoré si prebytky AEA nepreniesli (Írsko, Malta a Nemecko), môžu využiť mechanizmy flexibility podľa rozhodnutia o spoločnom úsilí (okrem prenesenia a požičania AEA). Obrázok 4: Kumulatívny prebytok AEA ako percentuálny podiel emisií vo východiskovom roku 2005, 2013 – 2019 za EÚ27 a Spojené kráľovstvo Pokrok pri dosahovaní cieľov v rámci spoločného úsilia do roku 2030 Členské štáty plánujú, prijímajú a vykonávajú politiky a opatrenia na dosiahnutie svojich súčasných cieľov v rámci spoločného úsilia do roku 2030 podľa nariadenia o spoločnom úsilí. Ak sa zlúčia v súčasnosti vykonávané vnútroštátne politiky, EÚ27 by do roku 2030 mohla znížiť emisie v oblasti spoločného úsilia o 22 % v porovnaní s rokom 2005. To je výrazne menej ako súčasný celkový cieľ zníženia emisií o 30 % a ambicióznejší cieľ 40 % navrhnutý v júli 2021. Aj keby sa realizovali všetky dodatočné politiky nahlásené členskými štátmi, 30 % by sa dosiahlo len tesne. To podčiarkuje silnú a neodkladnú potrebu, aby členské štáty v odvetviach, ktoré sa podieľajú na úsilí, plánovali a realizovali dodatočné opatrenia v oblasti klímy.

Politiky v kľúčových odvetviach V odvetví cestnej dopravy, ktorá je druhým najväčším zdrojom v EÚ, emisie – po poklese súvisiacom s finančnou krízou – v roku 2019 opäť dosiahli úroveň z roku 2005. Očakáva sa, že po pandémii sa opäť zvýšia a bez ďalších opatrení pravdepodobne neklesnú. Emisné normy CO2 pre nové osobné automobily, dodávkové vozidlá a ťažké úžitkové vozidlá sú teda kľúčovými faktormi na zníženie emisií z cestnej dopravy. Priemerné emisie z nových osobných automobilov sa znížili zo 122,3 g CO2/km v roku 2019 na 107,8 g CO2/km v roku 2020. Ide zďaleka o najväčší ročný pokles od zavedenia noriem CO2 v roku 2010, a to vďaka postupnému zavádzaniu prísnejšieho cieľa EÚ týkajúceho sa CO2 pre všetky vozidlá v roku 2020. Okrem toho sa tu prejavuje účinok cielených opatrení obnovy zavedených členskými štátmi, ktoré stimulovali využívanie vozidiel s nulovými a nízkymi emisiami a investície do nabíjacej infraštruktúry. V roku 2020 sa počet registrácií elektrických vozidiel v porovnaní s rokom 2019 strojnásobil (z 3,5 % na viac ako 11 %, z toho 6 % tvoria plne elektrické vozidlá a 5 % vozidlá typu plug-in hybrid). V roku 2020 sa vďaka prísnejším normám znížili aj priemerné emisie z nových dodávkových vozidiel na 155,7 g CO2/km (obrázok 6). Ťažké úžitkové vozidlá, ako sú nákladné vozidlá, ťažké dodávky, autobusy a autokary, sa podieľajú na celkových emisiách CO2 v cestnej doprave približne 30 %. Podľa platných právnych predpisov sa od roku 2025 musia výrobcovia nových ťažkých nákladných vozidiel znížiť priemerné emisie CO2 o 15 % a od roku 2030 o 30 % v porovnaní s východiskovým rokom 2019. Ďalším nástrojom na zníženie emisií v odvetví dopravy je smernica o kvalite palív, v ktorej sa vyžaduje znížiť intenzitu emisií skleníkových plynov počas životného cyklu palív do roku 2020 o 6 % v porovnaní s rokom 2010. Priemerná intenzita emisií skleníkových plynov dodaných palív v roku 2019 bola o 4,3 % nižšia ako v roku 2010 (obrázok 7). Dosiahnutý pokrok sa v jednotlivých nahlasujúcich krajinách značne líši a takmer všetky členské štáty musia urýchlene prijať ďalšie opatrenia na splnenie cieľa do roku 2020. V júlovej revízii smernice o obnoviteľných zdrojoch energie bol navrhnutý cieľ znížiť intenzitu skleníkových plynov o 13 % pre všetky palivá v doprave do roku 2030. Okrem toho musia členské štáty splniť čiastkové ciele pre obnoviteľné palivá nebiologického pôvodu (2,6 %) a pokročilé biopalivá (2,2 %). Obrázok 7: Zníženie intenzity skleníkových plynov z palív, ktoré dosiahli dodávatelia palív z EÚ v 27 členských štátoch a Spojenom kráľovstve v rokoch 2010 – 2019 Fluórované skleníkové plyny (F-plyny) sú veľmi silné skleníkové plyny a ich emisie sa započítavajú podľa rozhodnutia o spoločnom úsilí. Od roku 2019 musí EÚ dodržiavať aj limity spotreby fluórovaných uhľovodíkov (HFC) podľa Montrealského protokolu o látkach, ktoré poškodzujú ozónovú vrstvu. Cieľom súčasného nariadenia o F-plynoch je znížiť emisie podporou prechodu od vysoko otepľujúcich F-plynov k plynom s nižším potenciálom globálneho otepľovania. V roku 2020 sa už množstvo F-plynov dodávaných na trh EÚ znížilo o 40 % v porovnaní s rokom 2015, ak sa meria ich potenciálny vplyv na klímu. EÚ bola takisto výrazne pod svojím limitom spotreby HFC na rok 2020 podľa protokolu. V roku 2021 Komisia pokračovala v rozširovaní svojho systému monitorovania v reálnom čase – prostredia centrálneho elektronického priečinka EÚ pre colníctvo – s cieľom pomôcť príslušným orgánom členských štátov predchádzať nezákonnému dovozu HFC, na ktorý sa nevzťahuje systém kvót. V mnohých prípadoch F-plyny nahradili látky poškodzujúce ozónovú vrstvu, ktoré sú často aj veľmi silnými skleníkovými plynmi. EÚ už postupne vyradila látky poškodzujúce ozónovú vrstvu a úspešne splnila svoje záväzky vyplývajúce z Montrealského protokolu. Keďže sa však látky poškodzujúce ozónovú vrstvu stále môžu používať na určité činnosti, na ktoré sa vzťahuje výnimka, je nevyhnutné pokračovať v presadzovaní súvisiacich politík.



4.VYUŽÍVANIE PÔDY, ZMENY VO VYUŽÍVANÍ PÔDY A LESNÉ HOSPODÁRSTVO (LULUCF) V rámci LULUCF sa emisie skleníkových plynov môžu uvoľňovať do atmosféry, ale môže dochádzať aj k odstraňovaniu CO2 z nej. Členské štáty sa zaviazali, že v rokoch 2013 až 2020 zabezpečia, aby sa emisie skleníkových plynov a množstvá CO2 odstránené pomocou dodatočných opatrení započítali do cieľa týkajúceho sa zníženia emisií podľa Kjótskeho protokolu. Od roku 2021 sa emisie a odstraňovanie emisií z odvetvia pôdohospodárstva začleňujú do rámca politík EÚ v oblasti klímy a energetiky do roku 2030, pričom sa uplatňuje súbor pravidiel započítania prispôsobený podľa Kjótskeho protokolu. V nariadení o LULUCF sa vyžaduje, aby každý členský štát zabezpečil, že započítané emisie skleníkových plynov z využívania pôdy, zo zmien vo využívaní pôdy a z lesného hospodárstva budú v rokoch 2021 až 2030 vyvážené aspoň ekvivalentným započítaným množstvom CO2 odstráneným z atmosféry (pravidlo „nulového dlhu“). Boli stanovené aj lesné referenčné úrovne členských štátov na obdobie 2021 – 2025 . Na základe podobného procesu Dozorný úrad EZVO prijal tieto úrovne pre Island a Nórsko .

Na obrázku 8 je znázornený klesajúci záchyt „nahlásených“ emisií a odstránených množstiev emisií za jednotlivé činnosti v EÚ za roky 2013 – 2019 s priemerným čistým odstráneným množstvom emisií −344,9 milióna ton ekvivalentu CO2. Po uplatnení osobitných pravidiel započítania v zmysle Kjótskeho protokolu predstavuje „započítaný“ zostatok pokles priemerného záchytu (alebo kreditu) vo výške –115,0 milióna ton ekvivalentu CO2. Započítané čisté kredity sa znížili z –153,3 na

–85,3 milióna ton ekvivalentu CO2. Tieto množstvá zahŕňajú „povinné“ činnosti, t. j. zalesňovanie/obnovu lesa, odlesňovanie a obhospodarovanie lesov, ako aj „zvolené“ činnosti v rámci KP. Hlavným faktorom poklesu záchytov LULUCF v EÚ je pokles nahlásených čistých odstránených množstiev emisií a započítaných čistých kreditov v rámci obhospodarovania lesov v rokoch 2013 – 2019 . Pokles pri odstraňovaní uhlíka je spôsobený kombináciou viacerých faktorov vrátane zvýšeného dopytu po dreve (napr. 2018 vo Fínsku), rastúceho podielu lesov, ktoré dosiahli rubnú zrelosť (Estónsko, Lotyšsko), a častejších prírodných rušivých faktorov, ako sú prípady zamorenia hmyzom (Česko od roku 2015), búrky (2019 v Poľsku), suchá a lesné požiare (napr. 2017 v Taliansku a Portugalsku) . Podľa predbežných odhadov s využitím pravidiel započítania pre druhé záväzné obdobie v zmysle Kjótskeho protokolu vykazuje Cyprus, Fínsko a Holandsko nižší čistý debet z LULUCF ako 1 milión ton ekvivalentu CO2 za rok. Vyššie úrovne debetov sa predpokladajú v prípade Česka (2,6 milióna ton ekvivalentu CO2 za rok), Lotyšska (2,4 milióna ton ekvivalentu CO2 za rok) a Slovinska (3,9 milióna ton ekvivalentu CO2 za rok). Na zvrátenie poklesu čistých odstránených množstiev emisií v LULUCF Komisia navrhla nový cieľ –310 miliónov ton ekvivalentu CO2 v roku 2030 pre záchyt uhlíka a klimaticky neutrálne odvetvie pôdohospodárstva, ktorý kombinuje čisté odstránené množstvá emisií v sektore LULUCF a emisie zo živočíšnej výroby a hnojív v roku 2035 .

5.ADAPTÁCIA NA ZMENU KLÍMY Adaptácia na zmenu klímy je teraz súčasťou politík EÚ a dlhodobého rozpočtu EÚ. Do roku 2020 všetky členské štáty zaviedli národnú stratégiu alebo plán adaptácie na zmenu klímy. Platforma Climate-ADAPT sa stala referenčným zdrojom poznatkov o adaptácii. V roku 2021 Komisia prijala novú stratégiu EÚ pre adaptáciu na zmenu klímy, ktorá ukazuje cestu, ako sa pripraviť na nevyhnutné vplyvy zmeny klímy a dosiahnuť odolnosť voči zmene klímy do roku 2050. Dosiahne sa to zlepšovaním a výmenou poznatkov (napr. prostredníctvom platforiem a observatórií EÚ) a zhromažďovaním väčšieho množstva kvalitnejších údajov o rizikách a stratách súvisiacich s klímou. V stratégii sa zdôrazňuje, že by sa mal podporovať vývoj politík na všetkých úrovniach a vo všetkých odvetviach, najmä spravodlivá odolnosť na miestnej úrovni. Skúma sa v nej makrofiškálny význam rizík súvisiacich so zmenou klímy a s prírodnými katastrofami a zdôrazňuje sa význam začlenenia odolnosti voči zmene klímy do vnútroštátnych fiškálnych rámcov. Zdôrazňujú sa v nej aj riešenia blízke prírode. Rýchlejšie adaptačné riešenia sa budú testovať a rozširovať prostredníctvom misie týkajúcej sa adaptácie na zmenu klímy v rámci programu Horizont Európa. Cieľom je podporiť najmenej 150 regiónov a komunít a otestovať najmenej 75 hĺbkových demonštrácií. Misie programu Horizont Európa zamerané na zdravie pôdy, klimaticky neutrálne mestá a oceány a vnútrozemské vody rovnako priamo súvisia s opatreniami v oblasti adaptácie. Prvé hodnotenie podávania správ o vnútroštátnych politikách v oblasti adaptácie Od roku 2021 sú členské štáty povinné podávať správy o svojich vnútroštátnych politikách v oblasti adaptácie. Všetky členské štáty správy podali. Aj keď je ešte predčasné hodnotiť skutočný pokrok pri vykonávaní, je možné zostaviť prehľad pozorovaných kľúčových nebezpečenstiev a budúcich rizík, na základe ktorého bude možné v roku 2023 hodnotiť pokrok. Najčastejšie pozorovanými akútnymi nebezpečenstvami v členských štátoch sú vlny horúčav a suchá (vo všetkých krajinách), prívalové zrážky (vedúce k povodniam), búrky, zosuvy pôdy a lesné požiare (vysoký počet krajín v každej klimatickej zóne ). Najčastejšie pozorovanými chronickými nebezpečenstvami sú meniace sa teploty, meniace sa zrážkové pomery a typy zrážok (ako aj zvýšená variabilita) a pobrežná erózia. Existujú aj niektoré nebezpečenstvá, ktoré vyčnievajú, sú však nahlasované len v určitých klimatických zónach: nedostatok vody, degradácia pôdy a erózia sa na severe takmer nevyskytujú; zmena veterných pomerov sa podľa správ týka najmä severu a východu; prenikanie slanej vody je problematické najmä na juhu. Celkovo najviac nebezpečenstiev nahlásilo Fínsko, Francúzsko a Španielsko a najmenej Írsko, Luxembursko a Taliansko. Viac ako 60 % členských štátov uviedlo zdravie, poľnohospodárstvo a potravinárstvo, lesníctvo, biodiverzitu, vodné hospodárstvo, cestovný ruch a energetiku ako odvetvia, ktoré sú najviac ovplyvnené budúcimi rizikami spôsobenými klímou. Portugalsko, Španielsko a Švédsko nahlásili najvyšší počet odvetví vystavených budúcim rizikám.



6.FINANCOVANIE OPATRENÍ V OBLASTI KLÍMY Zahrnutie politík v oblasti klímy do rozpočtu EÚ Ako sa uvádza v kapitole 1, prechod ku klimatickej neutralite a odolnosť voči zmene klímy si vyžadujú značné investície. Na opatrenia v oblasti klímy je vyčlenených najmenej 30 % – najvyšší podiel v histórii (oproti 20 % v období 2014 – 2020) – z budúceho dlhodobého rozpočtu EÚ (2021 – 2027). To znamená približne 625 miliárd EUR v porovnaní s približne 210 miliardami EUR v predchádzajúcom období. Konkrétne výdavkové programy majú vyššie ciele v oblasti klímy [Horizont Európa – 35 %, Kohézny fond – 37 %, SPP – 40 %, Nástroj na prepájanie Európy (NPE) – 60 %, program LIFE – 61 %, Fond na spravodlivú transformáciu – 100 %], ktoré prispievajú k celkovým rozpočtovým ambíciám ešte väčším podielom. Aby mohli členské štáty využiť úvery a granty vo výške 723,8 miliardy EUR z Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti, pripravovali v roku 2021 plány obnovy a odolnosti. Tieto plány zahŕňajú investície a reformné iniciatívy, ktoré majú pridanú hodnotu pre EÚ ako celok, napríklad rozvoj a využívanie obnoviteľných zdrojov vrátane vodíka, obnova budov a energetická účinnosť a zavádzanie infraštruktúry pre alternatívne palivá alebo železničnú dopravu. Konkrétny cieľ 37 % výdavkov na oblasť klímy bol presiahnutý, keďže kombinované investície v oblasti klímy v 22 posúdených plánoch schválených Komisiou predstavovali 177 mld. EUR, teda okolo 40 % celkových finančných prostriedkov pridelených z Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti. Približne 43 % sumy pridelenej na opatrenia v oblasti klímy bude zameraných na energiu z obnoviteľných zdrojov, siete a energetickú efektívnosť a 35 % na udržateľnú mobilitu. Plány obnovy a odolnosti tak už teraz môžu pomôcť členským štátom dosiahnuť ambicióznejšie ciele na rok 2030. Kde je to možné, Komisia začlenila technické kritériá preskúmania z taxonómie EÚ s cieľom sledovať výdavky na klímu v rámci Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti a štrukturálnych fondov. Rámec zelených dlhopisov nástroja NextGenerationEU , prijatý v septembri 2021, poskytuje potrebné záruky, že z výnosov sa budú financovať zelené investície a investície v oblasti klímy v rámci Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti. Mechanizmus spravodlivej transformácie by mal podľa očakávaní zmobilizovať približne 55 miliárd EUR (2021 – 2027) vo forme investícií, pričom pozostáva z troch pilierov: 1.Fond na spravodlivú transformáciu vo výške najmenej 25 miliárd EUR, 2.schéma na spravodlivú transformáciu v rámci Programu InvestEU – rozpočtová záruka v rámci Programu InvestEU na mobilizáciu súkromných investícií, 3.úverový nástroj pre verejný sektor, ktorý bude kombinovať granty z rozpočtu EÚ vo výške 1,5 miliardy EUR s úvermi z Európskej investičnej banky (EIB) vo výške 10 miliárd EUR s cieľom mobilizovať verejné investície v približnej výške 18 miliárd EUR. Od roku 2021 bude časti rôznych programov EÚ, ktoré prispievajú k Európskej zelenej dohode, ako sú nástroj na prepájanie Európy, program Horizont Európa, inovačný fond, program LIFE, úverový nástroj v rámci mechanizmu spravodlivej transformácie atď., spravovať jeden subjekt – Európska výkonná agentúra pre klímu, infraštruktúru a životné prostredie (CINEA).

Využitie príjmov z aukcií kvót v rámci EU ETS členskými štátmi S výrazným zvýšením cien uhlíka v tretej fáze sa primerane zvýšili príjmy z aukcií – z 3,1 miliardy EUR v roku 2013 na 14,4 miliardy EUR v roku 2020 v EÚ27. Na základe ročných správ sa odhaduje, že 75 % celkových príjmov (56,5 miliardy EUR) sa použilo na klimatické a energetické účely v tretej fáze a 72 % v roku 2020. V praxi členské štáty vynakladajú viac prostriedkov v súvislosti so zmenou klímy a v oblasti energetiky, ako sú ich príjmy z aukcií . Obrázok 9: Príjmy z aukcií a nahlásené použitie v rokoch 2013 – 2020 (v miliardách EUR) v EÚ27 Počas tretej fázy sa dodatočné ročné príjmy z rastúcich cien uhlíka vynakladali najmä na vnútroštátnej úrovni, zatiaľ čo vykazované ročné medzinárodné výdavky boli pomerne stabilné (približne 100 – 200 miliónov EUR ročne). Medzinárodné výdavky boli väčšinou smerované do rozvojových krajín prostredníctvom multilaterálnych fondov a inštitúcií. Na obrázku 10 je znázornené, ako boli nahlásené príjmy vynaložené od roku 2013. Obrázok 10: Podiel nahlásených príjmov na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni vynaložených v súvislosti so zmenou klímy a v oblasti energetiky v rokoch 2013 – 2020 v EÚ27 Napokon v roku 2020 členské štáty vynaložili väčšinu svojich nahlásených príjmov na priamu podporu, t. j. na inštaláciu technológií, ktoré znižujú emisie (napr. obnoviteľné zdroje). Obrázok 11: Nahlásený podiel podľa jednotlivých druhov podpory vynaložený v súvislosti so zmenou klímy a v oblasti energetiky na vnútroštátnej úrovni (vrátane plánovanej podpory v roku 2020), EÚ27 Program NER300 Program NER300 je rozsiahly program financovania inovačných demonštračných projektov v EÚ v oblasti výroby energie s nízkymi emisiami oxidu uhličitého, ktoré sú spojené s technológiami v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov a environmentálne bezpečným zachytávaním a ukladaním oxidu uhličitého (CCS) v komerčnom meradle. Program je financovaný z monetizácie 300 miliónov emisných kvót z rezervy pre nových účastníkov v tretej fáze ETS. Celkovo bolo 39 projektom v 20 členských štátoch pridelené financovanie vo výške 2,1 miliardy EUR. Projekty sa nachádzajú v rôznych štádiách, ale 23 projektov bolo stiahnutých z dôvodu ťažkostí pri získavaní dostatočného vlastného kapitálu a/alebo pri získavaní ďalšej finančnej podpory. Tieto stiahnutia viedli k uvoľneniu takmer 1,5 miliardy EUR. Zmenené rozhodnutie NER300 umožnilo opätovne investovať 708,7 milióna EUR nevyužitých finančných prostriedkov prostredníctvom existujúcich finančných nástrojov. V rámci demonštračných projektov v oblasti energetiky InnovFin (InnovFin EDP) a dlhového nástroja CEF, ktoré spravuje EIB, získali financovanie ďalšie tri inovačné projekty v oblasti nabíjania a uskladňovania energie, výroby a distribúcie vodíka. Zvyšné nevyužité prostriedky budú presunuté do inovačného fondu, do ktorého už bolo prevedených 746,6 milióna EUR. Z toho vyplýva, že zavedený mechanizmus kombinovania účinne funguje s perspektívou úplného pridelenia nevyčerpaných prostriedkov do konca roka 2022. Inovačný fond Fond je financovaný z aukcií 450 miliónov kvót v rokoch 2020 až 2030 a z nevyužitých prostriedkov z programu NER300. Do roku 2030 zhromaždí približne 25 miliárd EUR (pri cene uhlíka 50 EUR za tonu) a je jedným z najväčších programov na svete, z ktorého sa financujú komerčné demonštrácie inovatívnych nízkouhlíkových technológií v energeticky náročných odvetviach, inovatívne obnoviteľné zdroje, uskladňovanie energie a zachytávanie, využívanie a ukladanie oxidu uhličitého.

Prvé výzvy na predkladanie návrhov v roku 2020 prilákali značný záujem spoločností všetkých veľkostí a z rôznych odvetví v EÚ27, na Islande a v Nórsku. Pokiaľ ide o malé projekty, bolo vybraných 32 projektov, ktoré boli vyzvané na prípravu grantov v celkovom objeme 118 miliónov EUR. V rámci výzvy pre veľké projekty 66 najlepšie hodnotených projektov (z 311 žiadostí) predložilo kompletné návrhy v hodnote 6 miliárd EUR (pri objeme výzvy 1 miliarda EUR). Z nich bolo vybraných 15 veľkých projektov, ktoré získali pomoc pri vypracovaní projektov (4 milióny EUR). Modernizačný fond Modernizačný fond, ktorý funguje od roku 2021, je jedným z kľúčových finančných nástrojov na podporu dekarbonizácie v desiatich členských štátoch s nižšími príjmami vrátane spravodlivej transformácie. Financuje sa z aukcií viac ako 640 miliónov kvót ETS (2020 – 2030), čo zahŕňa dobrovoľné prevody z prijímajúcich členských štátov, a do roku 2030 združuje približne 31 miliárd EUR (pri cene uhlíka 50 EUR za tonu). V prvom polročnom cykle vyplácania sa v Česku, Maďarsku, a Poľsku financuje šesť viacročných programov v hodnote 304 miliónov EUR zameraných na obnoviteľné zdroje, energetickú účinnosť, inteligentné siete a rozvoj energetickej siete a energetických komunít. Program pre životné prostredie a ochranu klímy (LIFE) Program LIFE je finančným nástrojom EÚ pre životné prostredie a ochranu klímy, z ktorého sa spolufinancujú projekty s európskou pridanou hodnotou. Na obdobie 2021 – 2027 bol rozpočet výrazne zvýšený na 5,43 miliardy EUR a pridelený štyrom podprogramom: Počet návrhov predložených v rámci výzvy programu LIFE v roku 2020 bol výrazne vyšší ako v predchádzajúcich rokoch. Okrem toho nový podprogram čistá energetická transformácia priamo prispieva k zmierňovaniu zmeny klímy a väčšina projektov v oblasti životného prostredia prináša aj súvisiace prínosy v oblasti klímy. Nástroj technickej podpory (TSI) Technická podpora prispôsobená na mieru pri navrhovaní a vykonávaní klimatických reforiem sa naďalej rozširovala, pričom takmer každý tretí projekt TSI 2021 podporoval Európsku zelenú dohodu. Niektoré členské štáty dostali technickú podporu pri príprave svojich plánov obnovy a odolnosti, zatiaľ čo viac ako 60 % projektov TSI 2021, vrátane zásady „výrazne nenarušiť“, podporuje ich vykonávanie a/alebo zelené komponenty ich plánov. V roku 2021 sa uskutočnila odborná príprava o zelenom rozpočtovaní a 17 členských štátov dostalo podporu pri príprave svojich plánov spravodlivej transformácie územia.



7.MEDZINÁRODNÉ OPATRENIA V OBLASTI KLÍMY EÚ bola aj naďalej príkladom, ako dosiahnuť klimatickú neutralitu a odolnosť voči zmene klímy do roku 2050. V súlade s Parížskou dohodou EÚ zvýšila svoj cieľ do roku 2030 a predložila UNFCCC aktualizované NDC. Pri implementácii Parížskej dohody EÚ spolupracuje s medzinárodnými partnermi, podporuje prijímanie čo najvyšších ambícií a pomáha pri ich plnení, pričom zároveň preukázala solidaritu pri riešení dôsledkov zmeny klímy. Po EÚ sa k dosiahnutiu nulovej bilancie emisií približne v polovici storočia zaviazalo ďalších vyše 50 krajín predstavujúcich viac ako polovicu svetového hospodárstva vrátane Číny, Spojených štátov a Japonska. V uplynulých mesiacoch EÚ nadviazala nový dialóg o otázkach klímy s Indiou a s USA a vytvorila zelenú alianciu s Japonskom. Západný Balkán a európske susedstvo EÚ naďalej podporovala rozvoj dlhodobých stratégií a systémov monitorovania, podávania správ a overovania s cieľom pomôcť zlepšiť riadenie a mobilizovať zdroje v predvstupových krajinách aj krajinách európskeho susedstva. Na konci roka 2020 sa vedúci predstavitelia krajín západného Balkánu zaviazali dosiahnuť klimatickú neutralitu do roku 2050 a znížiť dotácie na fosílne palivá a schválili hospodársky a investičný plán vo výške 9 mld. EUR. Tieto finančné prostriedky sa môžu použiť na vyvolanie pákového efektu vo výške 20 mld. EUR prostredníctvom nového nástroja na poskytovanie záruk pre západný Balkán. Energetické spoločenstvo zintenzívnilo svoju prácu na prijatí energetického a klimatického rámca do roku 2030, plánu dekarbonizácie, nariadenia o riadení, smernice o obnoviteľných zdrojoch energie a smernice o energetickej efektívnosti. V rámci Únie pre Stredozemie sa dosiahol dobrý pokrok v dialógu o otázkach klímy, najmä s Marokom a Jordánskom. Krajiny Východného partnerstva potvrdili svoj záväzok zintenzívniť spoluprácu a prijali hospodársky a investičný plán na rok 2021. S cieľom zosúladiť svoje politiky a právne predpisy s Európskou zelenou dohodou začala Ukrajina osobitný dialóg s EÚ. EÚ tiež podporila aktualizáciu NDC Moldavska, Gruzínska a Arménska prostredníctvom regionálneho projektu EU4Climate. Podpora rozvojových krajín EÚ a jej 27 členských štátov sú svetovo najväčšími poskytovateľmi medzinárodného verejného financovania opatrení v oblasti zmeny klímy a významne prispievajú ku kolektívnemu cieľu rozvinutých krajín poskytnúť 100 miliárd USD ročne na podporu opatrení v oblasti klímy v rozvojových krajinách. Tento príspevok sa od roku 2013 viac než zdvojnásobil a v roku 2019 dosiahol výšku takmer 22 miliárd EUR. Ako príklad možno uviesť iniciatívu Globálna aliancia proti zmene klímy plus (GCCA+), ktorá pomohla financovať 80 projektov zameraných na odolnosť voči zmene klímy a prípravu NDC v Afrike, Ázii, Karibiku a Tichomorí.