[pic] | EURÓPSKA KOMISIA | Brusel, 1.12.2010 KOM(2010) 701 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE Hodnotiaca tabuľka štátnej pomoci Správa o štátnej pomoci poskytnutej členskými štátmi EÚ - Aktualizácia z jesene 2010 - SEK(2010) 1462 v konečnom znení OBSAH Úvod .......................................................................................................................................1 Štátna pomoc v súvislosti s hospodárskou krízou 1 1. Štátna pomoc v roku 2009 1 2. Trendy a modely výdavkov na štátnu pomoc v členských štátoch 1 2.1. Vývoj úrovne štátnej pomoci poskytnutej priemyslu a službám 1 2.2. Štátna pomoc vyčlenená na horizontálne ciele spoločného záujmu 1 3. Štátna pomoc v súvislosti s finančnou a hospodárskou krízou 1 3.1. Usmernenie Komisie v krízových prípadoch 1 3.2. Celkový objem opatrení štátnej pomoci schválený pre finančný sektor 1 3.3. Skutočné využívanie opatrení štátnej pomoci a miera využitia 1 3.4. Pomoc poskytnutá na základe dočasného rámca 1 4. Zjednodušenie pravidiel štátnej pomoci 1 4.1. Nová štruktúra kontroly štátnej pomoci 1 4.2. Posudzovanie individuálnych prípadov zamerané na malý počet veľkých opatrení pomoci s potenciálne narušujúcim vplyvom 1 4.3. Približne 19 % pomoci poskytnutej priemyslu a službám je pomoc v rámci skupinovej výnimky 1 5. Presadzovanie pravidiel štátnej pomoci 1 Úvod V tejto aktualizácii hodnotiacej tabuľky štátnej pomoci z jesene 2010 (ďalej len „hodnotiaca tabuľka“) je opísaná situácia v oblasti štátnej pomoci v dvadsiatich siedmich členských štátoch za rok 2009. Poskytuje prehľad o úrovniach pomoci a cieľoch uskutočňovaných prostredníctvom pomoci, ktorú poskytli členské štáty. Správa obsahuje kapitolu o štátnej pomoci poskytnutej finančným inštitúciám a reálnej ekonomike v reakcii na finančnú a hospodársku krízu. Hodnotiaca tabuľka okrem toho poskytuje informácie o pokroku, ktorý sa dosiahol v plnení komplexného a jednotného súboru reforiem štátnej pomoci, ktorý sa začal akčným plánom štátnej pomoci (ďalej len „SAAP“ – State Aid Action Plan) v roku 2005. Nakoniec, poskytuje informácie o úspechoch, ktoré sa dosiahli v oblasti presadzovania pravidiel štátnej pomoci. Hodnotiaca tabuľka pozostáva z dvoch častí: prvú časť tvorí súhrnná správa schválená kolégiom komisárov, ktorá sa zameriava na kľúčové skutočnosti, závery, trendy a modely týkajúce sa štátnej pomoci, ktorú poskytli členské štáty, ako aj na kľúčové body politického vývoja v súvislosti s kontrolou štátnej pomoci. Druhú časť tvorí pracovný dokument útvarov Komisie s názvom „Fakty a údaje o štátnej pomoci v členských štátoch EÚ“, ktorý je prílohou k správe a poskytuje ďalšie konkrétne informácie. Dozorný orgán EZVO (ESA) zverejňuje ročnú hodnotiacu tabuľku[1] o objeme štátnej pomoci poskytnutej na Islande, v Lichtenštajnsku a Nórsku. Štátna pomoc v súvislosti s hospodárskou krízou Pred finančnou krízou zaznamenávala EÚ stabilný ročný hospodársky rast. Medzi rokmi 2002 a 2007 sa úroveň štátnej pomoci poskytnutej priemyslu a službám znižovala ročne v priemere o 2 % a v roku 2007 sa ustálila na 65 miliardách EUR, t. j. menej ako 0,5 % HDP. Súčasne sa znížili rozpočtové deficity v priemere na 0,8 % HDP v roku 2007 – čo je najlepší výsledok za tridsať rokov[2]. Nezamestnanosť sa počas tohto obdobia znížila a v roku 2008 sa v celej EÚ ustálila na dlhodobom minime 7 %. Finančná kríza neočakávane ukončila stabilný rast HDP, nízke úrovne štátnej pomoci a znižujúce sa rozpočtové deficity zaznamenávané od roku 2000. Celková úroveň štátnej pomoci sa v roku 2009 v porovnaní s rokom 2008 zvýšila a ustálila na úrovni 3,6 % HDP, opäť v dôsledku krízovej pomoci, najmä pre finančný sektor. Pomoc pre reálnu ekonomiku poskytnutá prostredníctvom dočasného rámca[3], ktorý členské štáty začali vykonávať v roku 2009, prispela iba malou mierou k celkovému zvýšenému objemu pomoci. Keď sa v septembri 2008 vyčerpali zdroje poskytovania úverov medzi bankami, členské štáty začali nalievať veľké sumy pomoci do bankového sektora, aby bolo možné pokračovať v poskytovaní úverov ekonomike. Členské štáty, ktoré sa riadili dočasným rámcom, začali tiež uvoľňovať obmedzenia súvisiace s financovaním podnikov. Politika Európskej komisie v oblasti štátnej pomoci bola jedným z kľúčových faktorov, ktoré zaistili, že sa tento –vo všeobecnosti úspešný – proces záchrany dosiahol koordinovaným spôsobom. Umožnila rýchle uskutočniť nebývalé podporné opatrenia a súčasne zabezpečila, že vnútorný trh zostal neporušený. 1. ŠTÁTNA POMOC V ROKU 2009 Celková štátna pomoc[4] poskytnutá členskými štátmi v roku 2009 predstavovala sumu 427,2 miliardy EUR alebo v relatívnom vyjadrení 3,6 % HDP EÚ-27[5]. Suma 353,9 miliardy EUR z tejto celkovej sumy, t. j. 3 % HDP EÚ-27, súvisela s krízovými opatreniami, ktoré oznámili členské štáty. V roku 2009 poskytlo krízovú pomoc v prospech finančného sektora dvadsaťdva členských štátov (2,98 % HDP EÚ-27). Dňa 1. októbra 2010[6] Komisia schválila opatrenia súvisiace s finančnou krízou v prípade všetkých členských štátov EÚ-15[7] a Cypru, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Poľska, Slovenska a Slovinska a všetky členské štáty, s výnimkou Cypru, poskytli pomoc na základe dočasného rámca. Ak vylúčime krízové opatrenia, celková štátna pomoc dosiahla v roku 2009 výšku približne 73,2 miliardy EUR alebo 0,62 % HDP EÚ-27. Pomoc poskytnutá priemyslu a službám predstavuje 79,3 % celkovej štátnej pomoci, čo je 58,1 miliardy EUR alebo 0,49 % HDP EÚ-27[8]. Pomoc poskytnutá poľnohospodárstvu predstavovala sumu 11,6 miliardy EUR (t. j. 15,9 % celkovej pomoci), rybnému hospodárstvu 0,2 miliardy EUR (t. j. 0,3 % celkovej pomoci) a doprave[9] 3,3 miliardy EUR (t. j. 4,5 % celkovej pomoci). Členské štáty oznámili, že pomoc poskytnutá železniciam[10] predstavuje 33,1 miliardy EUR, t. j. 0,3 % HDP EÚ – 27[11]. V absolútnom vyjadrení päť najväčších poskytovateľov finančných prostriedkov poskytlo 39,8 miliardy EUR alebo 68,2 % celkovej pomoci[12]. Nemecko poskytlo pomoc vo výške 15,3 miliardy EUR alebo 26,3 % celkovej pomoci, po ňom nasledovalo Francúzsko (11,7 miliardy EUR; 20,1 %), Španielsko (4,9 miliardy EUR; 8,4 %), Taliansko (4,6 miliardy EUR; 7,9 %) a Spojené kráľovstvo (3,3 miliardy EUR; 5,5 %). Úplne odlišný obraz získame, ak sa pozrieme na pomoc vyjadrenú ako podiel HDP: Malta poskytla pomoc, ktorá predstavuje 1,7 % HDP, po nej nasledovalo Maďarsko (1,0 %), Portugalsko a Dánsko (každý 0,9 %) a Švédsko (0,8 %). 2. TRENDY A MODELY VÝDAVKOV NA šTÁTNU POMOC V čLENSKÝCH šTÁTOCH Keď sa pozrieme na trend z dlhodobého hľadiska, celková úroveň štátnej pomoci v osemdesiatych rokoch dvadsiateho storočia bola v regióne 2 % HDP, v deväťdesiatych rokoch klesla tesne pod 1 % a v rokoch 2003 – 2007 sa znížila na približne 0,5 % – 0,6 % HDP. V dôsledku reakcie na finančnú a hospodársku krízu sa celková úroveň pomoci v EÚ-27 v roku 2009 značne zvýšila a ustálila sa, ako už bolo uvedené, na úrovni 3,6 % HDP. Graf 1[13]: Celková štátna pomoc ako % HDP (EÚ-27; údaje od roku 1992) [pic] Zníženie výdavkov na štátnu pomoc od roku 2000 do roku 2007 možno pripísať trom hlavným faktorom: po prvé, v dôsledku obdobia hospodárskeho rastu od roku 2000 členské štáty poskytli neprosperujúcim firmám výrazne menšiu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu. Po druhé, štátna pomoc uhoľnému sektoru mala nepretržitý klesajúci trend, ktorý sa zaznamenal najmä v Poľsku, Francúzsku, Nemecku a Španielsku. Po tretie, predvstupové záväzky a nepretržité úsilie po pristúpení prispeli k znižovaniu pomoci, pretože členské štáty EÚ-12[14] naďalej prispôsobovali svoje politiky a postupy v oblasti štátnej pomoci požiadavkám právnych predpisov a politík EÚ v oblasti štátnej pomoci. Tieto snahy možno vnímať ako výsledok všeobecného uznania, že príliš vysoký objem štátnej pomoci nielen bráni účinnému rozdeľovaniu zdrojov, ale spôsobuje aj zníženie konkurencieschopnosti ekonomiky ako celku. Práca v tejto súvislosti sa začala už v polovici osemdesiatych rokov s cieľom zabezpečiť, aby sa efektívna kontrola štátnej pomoci stala kľúčovou zložkou programu jednotného trhu. Disciplína v oblasti štátnej pomoci sa potom rozšírila a posilnila v deväťdesiatych rokoch v rámci HMÚ a ďalšie nové impulzy v tejto oblasti prinieslo zasadnutie Rady v Lisabone v roku 2000 a SAAP v roku 2005. Výsledný súbor reforiem štátnej pomoci sa zameriava najmä na lepšie cielenú pomoc[15] pri zabezpečení minimálnej úrovne narušenia hospodárskej súťaže s cieľom zachovať fungovanie jednotného trhu. Ak sa neberú do úvahy mimoriadne krízové opatrenia, celková pomoc sa v roku 2009 ustálila na 0,62 % HDP (73,2 miliardy EUR). Hoci sa pomoc v uvedenom roku opäť zvýšila v porovnaní s predchádzajúcim rokom, je stále v rámci priemeru posledných desiatich rokov. Zdá sa, že to poukazuje na to, že po prvé, členské štáty naďalej dodržiavali disciplínu v oblasti štátnej pomoci[16]; a po druhé, prísnu disciplínu v oblasti štátnej pomoci v období pred krízou možno vnímať ako dôležitý prínos, ktorý umožnil rýchlo, významne a cielene reagovať na krízu bez narušenia celkového konsenzu v tom zmysle, že štátna pomoc by sa mala využívať opatrne a uvážene, ak je potrebná na dosiahnutie spoločne prijatého cieľa, pričom by mala byť primeraná k tomuto cieľu. V dôsledku osobitostí spojených s pomocou pre poľnohospodárstvo, rybné hospodárstvo a dopravu sa nasledujúce oddiely o výške a zameraní pomoci (2.1 a 2.2) zaoberajú iba pomocou poskytnutou priemyslu a službám. 2.1. Trend Vývoj úrovne štátnej pomoci poskytnutej priemyslu a službám S cieľom presne analyzovať vývoj v oblasti štátnej pomoci poskytnutej priemyslu a službám sa v tejto časti nezohľadňujú krízové opatrenia, ktoré budú samostatne analyzované v kapitole 0. Pokiaľ ide o EÚ ako celok, vývoj úrovne pomoci poskytnutej priemyslu a službám v EÚ bol počas dvoch po sebe idúcich trojročných obdobiach 2004 – 2006 a 2007 – 2009 skôr stabilný, keď sa porovnajú ako podiel HDP. Výdavky na pomoc dosiahli v rokoch 2007 – 2009 v priemere výšku 55,1 miliardy EUR alebo 0,45 % HDP, zatiaľ čo v rokoch 2004 – 2006 v priemere 53 miliárd EUR alebo 0,45 % HDP. To svedčí o tom, že mnoho členských štátov sa naďalej snažilo udržať celkové úrovne pod kontrolou, odhliadnuc od osobitnej reakcie na finančnú a hospodársku krízu. Jedenástim členským štátom sa v období rokov 2007 - 2009 podarilo udržať alebo dokonca ešte znížiť svoje úrovne pomoci v porovnaní s obdobím rokov 2004 – 2006. Mnoho z krajín EÚ-12 dosiahlo značné zníženie o 0,5 % HDP alebo dokonca aj viac. V dôsledku toho sa priemerné výdavky EÚ-12 znížili o 0,12 %, t. j. z 0,69 % HDP v rokoch 2004 – 2006 na 0,57 % v rokoch 2007 – 2009. Niektorým krajinám EÚ-15 sa podarilo znížiť aj úroveň pomoci, teraz na hodnote približne 0,44 % HDP v období rokov 2007 – 2009, ktorá bola v období rokov 2004 – 2006 tiež 0,44 % HDP. Napriek pozitívnemu klesajúcemu trendu v týchto členských štátoch ďalšie členské štáty zvýšili výdavky na pomoc v rokoch 2007 – 2009 v porovnaní s rokmi 2004 – 2006[17]. Akékoľvek zvýšenie možno v značnej miere pripísať pomoci v prospech horizontálnych cieľov, najmä na regionálny rozvoj a výskum a vývoj. To znamená, že zvýšenie objemov pomoci zaznamenané v rokoch 2008 a 2009 ešte neumožňuje vyvodiť záver o tom, či bol zvrátený dlhodobý klesajúci trend vo výdavkoch na štátnu pomoc v EÚ-27; údaje sú k dispozícii iba za dva roky a zostávajú v rámci priemeru za obdobie rokov 2000 – 2007. Krátkodobý vývoj od roku 2008 do roku 2009 ukazuje mierny nárast. Výdavky na štátnu pomoc pre priemysel a služby sa zvýšili o približne 0,03 % HDP. Napríklad Francúzsko poskytlo viac pomoci na regionálny rozvoj, ako aj na výskum a vývoj, Nemecko viac na regionálnu pomoc a pomoc pre MSP. Tento krátkodobý vzostupný trend poukazuje na to, že súčasný systém kontroly štátnej pomoci umožňuje členským štátom rýchlo reagovať na meniace sa hospodárske potreby bez nutnosti zasielať ďalšie individuálne notifikácie Komisii. Hlavnými nástrojmi, ktoré majú členské štáty k dispozícii v tejto súvislosti, sú opatrenia v rámci skupinovej výnimky a schválené notifikované schémy pomoci, na základe ktorých je možné veľkému počtu podnikov poskytnúť individuálnu pomoc (podrobnejšie informácie sú uvedené v kapitole 4). 2.2. Štátna pomoc vyčlenená na horizontálne ciele spoločného záujmu Je potrebné pripomenúť, že štátna pomoc na horizontálne ciele, t. j. pomoc, ktorá sa neposkytuje konkrétnym odvetviam, sa obvykle považuje za pomoc, ktorá je vhodnejšia na riešenie zlyhaní trhu, a teda menej narúša hospodársku súťaž ako odvetvová pomoc a pomoc ad hoc . Medzi najvýznamnejšie horizontálne ciele uskutočňované so štátnou pomocou patrí výskum a vývoj a inovácia, ochrana životného prostredia vrátane úspor energie a energie z obnoviteľných zdrojov, podpora malých a stredných podnikov (ďalej len „MSP“), vytváranie pracovných miest, podpora odbornej prípravy a pomoc na regionálny hospodársky rozvoj na podporu územnej súdržnosti. S cieľom preskúmať hlavný trend, pokiaľ ide o snahu členských štátov preorientovať „nekrízovú“ pomoc na horizontálne ciele spoločného záujmu, sa v tejto analýze nezohľadňujú krízové prípady[18]. Na tomto základe predstavovala pomoc vyčlenená na horizontálne ciele v roku 2009 48,7 miliardy EUR a tvorila približne 84 % celkovej pomoci poskytnutej priemyslu a službám. Tieto údaje je potrebné porovnať s oveľa nižšími úrovňami v roku 2004 (74 %) a v polovici deväťdesiatych rokov (50 %). Tromi hlavnými cieľmi, ktoré členské štáty sledovali v roku 2009, boli regionálna pomoc (24 %), pomoc posudzovaná na základe usmernení o pomoci na ochranu životného prostredia (23 %)[19] a pomoc na výskum a vývoj a inováciu (18 %). Hlavný trend potvrdzuje nárast, pokiaľ ide o pomoc orientovanú na horizontálne ciele. Keď sa však pozrieme na počet členských štátov, ktoré nasmerovali 90 % alebo viac svojej pomoci pre priemysel a služby na horizontálne ciele spoločného záujmu, bol zistený pokles. V roku 2009 poskytlo 90 % alebo viac pomoci určenej na horizontálne ciele 15 členských štátov v porovnaní so 17 členskými štátmi v roku 2008[20] a 2007[21]. Pre tento vývoj nebol zistený žiadny prevažujúci dôvod ani model. Pokiaľ ide o EÚ ako celok, pomoc na odvetvový rozvoj, vrátane pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu[22], bola v roku 2009 vyššia v porovnaní s rokom 2008 a ustálila sa na sume 9,4 miliardy EUR, t. j. 16 % celkovej pomoci poskytnutej priemyslu a službám[23]. Mimo kontextu hospodárskej a finančnej krízy dosiahla suma pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu, ktorá sa riadi usmerneniami o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu[24], v roku 2009 iba 398 miliónov EUR v porovnaní s ročným priemerom 872 miliónov EUR v období rokov 2006 – 2008. Dlhodobý trend celkove poukazuje na to, že členské štáty naďalej zameriavajú vysoký podiel pomoci na horizontálne ciele. Hoci niektoré členské štáty EÚ-15 poskytli v roku 2009 viac odvetvovej pomoci v porovnaní s rokom 2008, všetky členské štáty EÚ-12 postupne zameriavajú pomoc na horizontálne ciele. 3. ŠTÁTNA POMOC V SÚVISLOSTI S FINANčNOU A HOSPODÁRSKOU KRÍZOU 3.1. Usmernenie Komisie v krízových prípadoch Štátna pomoc je jedným z hlavných nástrojov, ktoré pomáhajú členským štátom bojovať s najhoršou finančnou krízou v nedávnej histórii. Keďže existujúce usmernenia o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu nedokázali rýchlo riešiť zhoršujúcu sa situáciu, Komisia predložila hneď po začatí krízy niekoľko oznámení, ktoré boli založené na článku 107 ods. 3 písm. b) ZFEÚ[25]. S cieľom zachovať rovnaké podmienky, zabezpečiť finančnú stabilitu a právnu istotu, tieto oznámenia obsahovali stanovisko Komisie, pokiaľ ide o spôsob uplatňovania pravidiel štátnej pomoci na opatrenie vlád v oblasti štátnej pomoci[26]. Tieto oznámenia týkajúce sa finančného sektora boli doplnené usmernením o hodnotení podporných opatrení súvisiacich s krízou pre reálnu ekonomiku (pozri takzvaný dočasný rámec ďalej v texte). Mimoriadna reakcia členských štátov koordinovaná Komisiou prispela k zvládnutiu finančnej krízy v roku 2009. Čiastočne v dôsledku opatrení v oblasti štátnej pomoci sa podmienky vo finančnom sektore stabilizovali, pričom v prípade väčších bánk presahuje kapitál tier-1 10 %. Okrem toho v roku 2009 finančný sektor zaznamenal dobré výsledky na strane príjmov a ziskov a postupnú obnovu cien finančných aktív. Hoci sa tieto zlepšenia nepociťovali rovnako v celej Európe[27], sú ukľudňujúcim signálom pre trhy, členské štáty a Komisiu. Dňa 2. decembra 2009[28] Rada Ecofin zdôraznila potrebu ukončiť rôzne formy dočasnej podpory pre finančný sektor. V týchto záveroch sa zdôraznilo najmä to, že ukončovanie opatrení štátnej pomoci by sa malo začať schémami záruk. V tejto súvislosti Komisia predložila analýzu, v ktorej sa odôvodňuje zavedenie osobitných podmienok pre opatrenia týkajúce sa záruk po 30. júne 2010[29]. Jadrom týchto zmien je pravidlo, podľa ktorého poplatky za záruky závisia od úverovej bonity banky. Je to prvý krok k ukončeniu schém záruk v rámci jednotného rámca a súčasť koordinovaného prístupu v členských štátoch, ktorým sa zaručuje pokrok dosiahnutý pri posilňovaní finančnej stability. Rada Ecofin z 18. mája 2010 privítala analýzu Komisie[30] a začala sa práca zameraná na podporu toho, aby zdravé finančné inštitúcie upustili od štátnych záruk a aby sa súčasne na ďalšie inštitúcie vyvinul tlak, aby posúdili svoju dlhodobú životaschopnosť. Z hľadiska uvedenej diskusie Komisia následne schválila alebo obnovila schémy v 14 členských štátoch, pričom Cyprus, Fínsko a Slovensko sa rozhodli postupne ukončiť svoje opatrenia týkajúce sa záruk. 3.2. Celkový objem opatrení štátnej pomoci schválený pre finančný sektor Komisia prijala medzi 1. októbrom 2008 a 1. októbrom 2010[31] celkove približne 200 rozhodnutí o opatreniach štátnej pomoci pre finančný sektor na základe článku 107 ods. 3 písm. b) ZFEÚ. S cieľom napraviť závažné narušenie ekonomík členských štátov sa na základe týchto rozhodnutí povolilo, zmenilo a doplnilo alebo predĺžilo 41 schém a prostredníctvom individuálnych rozhodnutí sa riešila situácia viac ako 40 finančných inštitúcií. Finančná kríza si vyžiadala rozsiahlu akciu, pričom Komisia povolila opatrenia týkajúce sa finančnej krízy v oblasti štátnej pomoci v 22 členských štátoch; iba veľmi málo členských štátov (konkrétne Bulharsko, Česká republika, Estónsko, Malta a Rumunsko) neposkytlo svojim finančným inštitúciám žiadnu pomoc. Maximálny objem opatrení schválených Komisiou od začiatku krízy do 1. októbra 2010 (vrátane schém aj ad hoc zásahov) predstavuje 4 588,90 miliardy EUR. Celkový objem schválený pre schémy (3 478,96 miliardy EUR) bol výrazne vyšší ako pre jednotlivé finančné inštitúcie (1 109,94 miliardy EUR). Veľké sumy podpory schválené na základe schém možno vysvetliť tým, že niektoré členské štáty[32] prijali veľké schémy paušálnych záruk, ktoré pokryli celý dlh ich bánk. Z nástrojov pomoci, ktoré sa riešili v uvedenom referenčnom období, sa najväčší objem schválil vo forme záruk, vrátane schém a ad hoc zásahov, ktoré predstavujú sumu 3 485,25 miliardy EUR alebo 76 % maximálneho objemu. Schválená suma na rekapitalizačné opatrenia predstavuje 546,08 miliardy EUR, po tom nasledujú zásahy súvisiace so znehodnotenými aktívami s celkovým schváleným objemom 401,79 miliardy EUR. Maximálny objem pomoci schválený v súvislosti s nástrojmi likvidity je 155,77 miliardy EUR. Tieto údaje poukazujú na to, že členské štáty sa spoliehali najmä na opatrenia týkajúce sa záruk, ktoré mali stabilizačný vplyv na finančný sektor bez značného zaťaženia verejných financií na rozdiel od intervenčnejších nástrojov, medzi ktoré patria rekapitalizácie alebo očistenie od znehodnotených aktív. Okrem toho takmer 70 % maximálneho objemu sa týka iba piatich členských štátov (Spojené kráľovstvo, Írsko, Dánsko, Nemecko a Francúzsko[33]), s celkovými značnými rozdielmi v schválených objemoch v jednotlivých členských štátoch[34]. 3.3. Skutočné využívanie opatrení štátnej pomoci a miera využitia Celková štátna pomoc poskytnutá finančnému sektoru v súvislosti s finančnou krízou v roku 2009 predstavuje 351,7 miliardy EUR alebo 2,98 % HDP EÚ – 27 Nie všetka pomoc schválená v období medzi začiatkom krízy a koncom roka 2009 bola skutočne a účinne využitá príslušnými členskými štátmi[35]. Nominálna suma pomoci, ktorú členské štáty oznámili Komisii v roku 2009, predstavovala 1 106,56 miliardy EUR alebo 9,3 % HDP EÚ-27 (727,38 miliardy EUR pre schémy a 379,18 miliardy EUR pre ad hoc zásahy), pričom údaj za rok 2008 bol 1 236 miliárd EUR[36]. Miera využitia v roku 2008 a 2009 predstavuje 65 % v prípade záruk a 62 % v prípade rekapitalizačných opatrení. Zásahy súvisiace s likviditou sa riadia podobným modelom so 67 %, pričom miera využitia v prípade znehodnotených aktív predstavuje 32 %[37]. Podľa výročných správ o výdavkoch na štátnu pomoc za rok 2009[38] členské štáty oznámili, že prvok pomoci (alebo ekvivalent hrubého grantu[39]) uvedenej sumy predstavoval 351,7 miliardy EUR, čo je 2,98 % HDP EÚ-27[40]. Približne polovica celkových výdavkov na štátnu pomoc v súvislosti s finančnou krízou sa poskytla vo forme rekapitalizačných opatrení (139,43 miliardy EUR), po nich nasledovali záruky (128,15 miliardy EUR), zásahy súvisiace so znehodnotenými aktívami (75,27 miliardy EUR) a likviditou (8,8 miliardy EUR). Súhrnné údaje prezrádzajú, že členské štáty poskytli viac štátnej pomoci prostredníctvom ad hoc zásahov (240,4 miliardy EUR), ako prostredníctvom schém (174,41 miliardy EUR). Podrobnejší prehľad krízových opatrení povolených Komisiou v rokoch 2008 – 2010 a pomoci poskytnutej na základe pravidiel štátnej pomoci je uvedený v kapitole 3 pracovného dokumentu útvarov Komisie, ktorý tvorí prílohu k tejto správe. 3.4. Pomoc poskytnutá na základe dočasného rámca Kontext a rozsah V reakcii na sprísnenie prístupu k úverom, ktorému čelili spoločnosti v dôsledku finančnej krízy, Komisia prijala 17. decembra 2008 dočasný rámec[41]. Tento rámec sa zameriava, po prvé, na udržanie kontinuity prístupu spoločností k finančným prostriedkom, po druhé, na zabezpečenie základu na trvalo udržateľný dlhodobý rast prostredníctvom podpory investícií. Okrem toho sa zjednodušili pravidlá existujúcich usmernení, napríklad, zaviedli sa vyššie stropy pre investície do rizikového kapitálu. Dočasný rámec je otvorený pre podporu všetkých sektorov hospodárstva, vylučuje však pomoc, ktorou by sa napravili predtým existujúce štrukturálne problémy, a teda sa nevzťahuje na spoločnosti, ktoré boli v ťažkostiach pred krízou. Dočasný rámec je potrebné vnímať ako súčasť širšej reakcie Komisie na hospodársku krízu, ktorou je európsky plán na oživenie hospodárstva[42]. Opatrenia schválené na základe dočasného rámca Medzi 17. decembrom 2008 a 1. októbrom 2010 Komisia schválila 73 schém[43] na základe dočasného rámca a 4 opatrenia pomoci ad hoc vo výške celkového schváleného objemu pomoci 82,5 miliardy EUR (0,7 % HDP EÚ-27). Väčšina z nich predstavuje schémy pre pomoc do výšky 500 000 EUR pre jednu spoločnosť (23 schém v 23 členských štátoch), 18 opatrení týkajúcich sa dotovaných záruk (14 členských štátov), 8 schém pre pôžičky s dotovanými úrokovými sadzbami (7 členských štátov), 5 schém, ktoré poskytujú podnikom investujúcim do výroby ekologických výrobkov pôžičky so zníženými úrokmi (5 členských štátov) a 6 schém rizikového kapitálu (5 členských štátov). Okrem toho 12 členských štátov podporilo vývozné činnosti prostredníctvom 13 systémov vývozných úverov[44]. Pomoc poskytnutá v roku 2009 V roku 2009 Komisia schválila opatrenia na základe dočasného rámca v celkovej výške približne 81,3 miliardy EUR. Na základe výročných správ, ktoré predložili členské štáty, a ich odpovedí na dotazník Komisie o dočasnom rámci sa súhrnný prvok pomoci všetkých opatrení pomoci uskutočnených členskými štátmi v roku 2009 odhaduje na 2,2 miliardy EUR, čo predstavuje 0,018 % HDP EÚ-27. Zdá sa, že členské štáty boli pri stanovovaní rozpočtu veľmi opatrné vzhľadom na neistotu, pokiaľ ide o hĺbku a trvanie krízy, a potrebu vyslať trhom jasný signál o ochote verejných orgánov splniť potenciálnu požiadavku na podporu, ktorá sa potom ukázala ako podstatne nižšia, ako sa očakávalo. Okrem toho sa zdá, že členské štáty dôsledne uplatňovali podmienky poskytovania pomoci, najmä v dôsledku obmedzení rozpočtu, čo zase pravdepodobne prispelo k udržaniu nízkeho počtu príjemcov. Pokiaľ ide o preferovaný výber z možností, ktoré poskytuje dočasný rámec, väčšinu členských štátov prilákal nástroj obmedzenej výšky pomoci, po ktorom nasledovala dotovaná záruka a pôžičky s dotovanými úrokovými sadzbami. Podrobnejšie údaje sú uvedené v kapitole 3.4 pracovného dokumentu útvarov Komisie, ktorý tvorí prílohu k tejto správe. 4. ZJEDNODUšENIE PRAVIDIEL šTÁTNEJ POMOCI 4.1. Nová štruktúra kontroly štátnej pomoci Komisia má výlučnú právomoc hodnotiť zlučiteľnosť opatrení štátnej pomoci so ZFEÚ. Členské štáty sú preto povinné oznamovať Komisii všetky opatrenia pred ich vykonaním[45]. V pláne SAAP bol v júni 2005 oznámený zámer Komisie ďalej využívať politiku štátnej pomoci ako účinný nástroj pre rast a zamestnanosť. Na základe tohto plánu sa začalo preskúmanie takmer všetkých pravidiel a postupov štátnej pomoci[46]. V programe reforiem sú zdôraznené štyri usmerňujúce zásady: - menšia a lepšie zacielená štátna pomoc; - zdokonalený ekonomický prístup; - účinnejšie postupy, lepšie presadzovanie, vyššia predvídateľnosť a zvýšená transparentnosť; - spoločná zodpovednosť Komisie a členských štátov. V niektorých prípadoch sa v prípade celých kategórií pomoci zistilo, že je nepravdepodobné, že by mali značný negatívny vplyv na hospodársku súťaž na úrovni Únie, pričom prispievajú k dosiahnutiu cieľa spoločného záujmu. Preto sa schválili takzvané „skupinové výnimky“ a opatrenia, ktoré spĺňajú kritériá stanovené v týchto osobitných nástrojoch, sa teda môžu schváliť bez predchádzajúcej notifikácie Komisii[47]. Keď členský štát notifikoval a schválil schému pomoci, môže obvykle poskytnúť individuálnu pomoc bez ďalšej notifikácie Komisii. Individuálne sa musia notifikovať iba veľké individuálne žiadosti týkajúce sa schém pomoci, ktoré presahujú určité prahy, a pomoc poskytnutá mimo schémy[48]. „3-členný systém“: skupinová výnimka, štandardné a podrobné posúdenie Aby sa zabezpečil účinný a rýchly postup a rozhodovanie, Komisia zaviedla v roku 2008 podstatné zmeny v štruktúre svojej kontroly štátnej pomoci. To sa dosiahlo prostredníctvom podrobenia rôznych opatrení pomoci úrovni kontroly, ktorá odráža ich príslušné potenciálne účinky na hospodársku súťaž a obchod. Nová štruktúra je založená na „3-člennom systéme“: skupinová výnimka (a de minimis ), štandardné posúdenie a podrobné posúdenie. Hoci počet opatrení, na ktoré sa vzťahuje skupinová výnimka, sa v posledných rokoch značne zvýšil, väčšina individuálnych prípadov alebo schém, ktoré sa majú stále notifikovať, podlieha štandardnému posudzovaniu, ktoré zabezpečuje bezproblémové posúdenie. V roku 2009 sa podrobné posúdenie uskutočnilo v 4 zo 16 prípadov rizikového kapitálu; v prípadoch výskumu a vývoja a inovácie to bolo 9 z 30 prípadov. V prípadoch ochrany životného prostredia sa neuskutočnilo žiadne podrobné posúdenie a v prípade regionálnej pomoci sa podrobné posúdenie uskutočnilo iba v 1 z 59 prípadov. Podrobné posúdenie sa neuskutočnilo v prípadoch, ktoré spadajú do ktoréhokoľvek z ostatných horizontálnych cieľov. Nový zjednodušený postup a kódex najlepšej praxe Aby bol proces oznamovania v a priori zlučiteľných prípadoch ešte jednoduchší, Komisia zaviedla v septembri 2009 zjednodušený postup[49]. Cieľom Komisie je zabezpečiť, aby jasne zlučiteľná pomoc bola schválená v rámci skrátenej lehoty jedného mesiaca na základe úplnej notifikácie vykonanej členským štátom. Druhou časťou balíka zjednodušujúcich opatrení bol kódex najlepšej praxe pre uskutočňovanie konaní vo veci kontroly štátnej pomoci[50]. Je založený na spoločnom záväzku Komisie a členských štátov dosiahnuť efektívnejšie a predvídateľnejšie postupy v každom kroku prešetrovania štátnej pomoci. V dôsledku toho by Komisia mala byť schopná prijať rýchlejšie svoje rozhodnutia o prípadoch štátnej pomoci v rámci procesného právneho rámca. 4.2. Posudzovanie individuálnych prípadov zamerané na malý počet veľkých opatrení pomoci s potenciálne narušujúcim vplyvom Členské štáty čoraz viac využívajú možnosť poskytnúť pomoc v rámci skupinovej výnimky a využívajú najmä schémy, na základe ktorých sa pomoc individuálnym podnikom môže poskytnúť bez ďalšieho oznámenia Komisii. V roku 2009 patrilo 964, t. j. 76 %, novo zavedených opatrení[51] do kategórie pomoci v rámci skupinovej výnimky. V roku 2009 bolo predmetom rozhodnutia Komisie 225 schém (18 %) a 86 opatrení individuálnej pomoci (6 %). To znamená, že 94 % opatrení pomoci zameraných na priemysel a služby, hoci podliehajúcich disciplíne v oblasti štátnej pomoci, bolo schválených členskými štátmi bez nutnosti individuálneho posúdenia Komisiou na úrovni príjemcu. Pokiaľ ide o oznámené objemy pomoci[52], individuálna pomoc predstavovala iba 12 % celkovej pomoci poskytnutej priemyslu a službám (6,9 miliardy EUR), zatiaľ čo pomoc poskytnutá na základe schém predstavovala 69 % (40,4 miliardy EUR) a pomoc v rámci skupinovej výnimky predstavovala 19 % (10,8 miliardy EUR). 4.3. Približne 19 % pomoci poskytnutej priemyslu a službám je pomoc v rámci skupinovej výnimky Pomoc v rámci skupinovej výnimky sa v roku 2009 zvýšila o zhruba 2 miliardy EUR na 10,8 miliardy EUR alebo 19 % celkovej pomoci poskytnutej priemyslu a službám v porovnaní s rokom 2008 (8,9 miliardy EUR alebo 19 %) a 2007 (6,1 miliardy EUR alebo 13 %). Najväčšiu časť pomoci tvorila pomoc vyčlenená na regionálny rozvoj[53], nasledovala pomoc pre MSP, na odbornú prípravu a zamestnanosť. Niektoré členské štáty postupne zastavili opatrenia pomoci, ktoré boli predtým poskytnuté na základe BER, a nahradili ich zodpovedajúcimi opatreniami GBER, pomocou ktorých členské štáty často rozšírili rozsah opatrenia, ktoré je teraz povolené na základe pravidiel GBER. 5. PRESADZOVANIE PRAVIDIEL šTÁTNEJ POMOCI Neoprávnená pomoc Článok 108 ods. 3 ZFEÚ zaväzuje členské štáty k tomu, aby nielen oznámili opatrenia štátnej pomoci Komisii pred ich vykonaním, ale aby pred vykonaním notifikovaných opatrení aj počkali na výsledok prešetrovania Komisie. V prípade, že ktorákoľvek z týchto povinností nie je dodržaná, opatrenie štátnej pomoci sa považuje za neoprávnené. V období rokov 2000 – 2009 Komisia prijala 910 rozhodnutí o neoprávnenej pomoci. V približne 22 % prípadov neoprávnenej pomoci[54] Komisia zasiahla prijatím zamietavého rozhodnutia o nezlučiteľnom opatrení pomoci. Toto zamietavé rozhodnutie obvykle vyžaduje od príslušného členského štátu, aby vymáhal neoprávnene poskytnutú pomoc. V ďalších 2 % prípadov neoprávnenej pomoci[55] Komisia prijala podmienečné rozhodnutie. Táto miera zásahov vo výške približne 24 % v prípade neoprávnenej pomoci je zhruba desaťkrát vyššia, ako miera zamietavých a podmienečných rozhodnutí v riadne notifikovaných prípadoch. Viac ako polovica zásahov sa uskutočnila v sektore priemyslu a služieb, o niečo menej ako jedna štvrtina v poľnohospodárstve a zvyšná časť v rybnom hospodárstve, doprave a sektore uhlia. Vymáhanie pomoci Ďalší pokrok sa dosiahol vo vykonávaní nevykonaných rozhodnutí o vymáhaní pomoci. Celkový počet neuskutočnených vymáhaní predstavoval 54 prípadov[56] (v porovnaní s 94 prípadmi ku koncu roka 2004). Výška neoprávnenej a nezlučiteľnej pomoci vymáhanej od roku 2000 sa ďalej zvýšila a 30. júna 2010 dosiahla sumu 12 miliárd EUR[57]. To znamená, že podiel neoprávnenej a nezlučiteľnej pomoci, ktorá sa má ešte vymôcť, sa znížil zo 75 % na konci roka 2004 na približne 11 % k 30. júnu 2010. Komisia okrem toho prijala niektoré rozhodnutia o vymáhaní v oblastiach poľnohospodárstva, rybného hospodárstva a dopravy. Presadzovanie právnych predpisov v oblasti štátnej pomoci: spolupráca s vnútroštátnymi súdmi V nadväznosti na oznámenie o vymáhaní práva štátnej pomoci vnútroštátnymi súdmi[58] sa zintenzívnilo úsilie v oblasti presadzovania, napríklad, prostredníctvom poskytnutia súboru informácií uverejneného na webovej stránke GR pre hospodársku súťaž[59] a prostredníctvom uverejnenia brožúry[60], v ktorej sú zhromaždené materiály EÚ, ktoré sa najviac týkajú presadzovania právnych predpisov v oblasti štátnej pomoci v každodennej práci sudcov. Monitorovanie ex-post S nadobudnutím účinnosti všeobecného nariadenia o skupinových výnimkách sa ešte zvýšil počet opatrení pomoci, ktoré nepodliehajú notifikačnej povinnosti. Článok 10 uvedeného nariadenia predstavuje základ na vykonávanie monitorovania ex post na základe výberu vzorky. Výsledok celkove ukázal, že časť existujúcej štruktúry kontroly štátnej pomoci, ktorá umožňuje schváliť schémy pomoci a umožňuje členským štátom vykonávať opatrenia pomoci na základe funkcií GBER a BER, funguje uspokojivo. PRÍLOHA Pracovný dokument útvarov Komisie „Fakty a údaje o štátnej pomoci v členských štátoch EÚ“ [1] http://www.eftasurv.int/information/sascoreboard/ [2] Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu a Rade, Dlhodobá udržateľnosť verejných financií pre oživenie hospodárstva – KOM (2009) 545, 14.10.2009 (http://ec.europa.eu/economy_finance/thematic_articles/article15994_en.htm). [3] Dočasný rámec Spoločenstva pre opatrenia štátnej pomoci na podporu prístupu k financovaniu v období súčasnej finančnej a hospodárskej krízy; konsolidovaná verzia Ú . v. EÚ C 83, 7.4.2009; zmenená a doplnená Ú. v. EÚ C 261, 31.10.2009, s. 2 a Ú. v. EÚ C 303, 15.12.2009, s. 6. [4] Celková suma zahŕňa pomoc pre sektor výroby, služieb, uhlia, poľnohospodárstva, rybného hospodárstva a pre časť sektora dopravy, ale nezahŕňa pomoc pre sektor železničnej dopravy, pomoc na náhradu za služby všeobecného hospodárskeho záujmu v dôsledku chýbajúcich porovnateľných údajov. Sumy pomoci sa týkajú prvku pomoci (alebo ekvivalentu hrubého grantu pomoci v prípade záruk alebo pôžičiek), ktorý je obsiahnutý v opatrení štátnej pomoci, pokiaľ nie je stanovené inak (pozri metodické poznámky v pracovnom dokumente útvarov Komisie, ktorý tvorí prílohu k tejto správe). [5] EÚ-27 znamená všetky členské štáty EÚ. [6] S cieľom poskytnúť úplný obraz o krízovej pomoci sa ako referenčné obdobie pre túto časť správy používa celé obdobie od prijatia krízových opatrení Komisiou po konečný dátum 1. október 2010. [7] EÚ-15 zahŕňa členské štáty, ktoré pristúpili k EÚ pred rokom 2004. [8] Pomoc v sektore uhlia ako súčasť odvetvovej pomoci dosiahla výšku 2,7 miliardy EUR alebo 3,7 % celkovej pomoci. [9] Okrem železničnej dopravy. [10] Keďže chýbajú porovnateľné údaje, nie je zahrnutá do žiadneho zo súčtov. [11] Pozri bod 2.3.5 pracovného dokumentu útvarov Komisie s názvom „Fakty a údaje o štátnej pomoci v členských štátoch EÚ“. [12] Okrem krízových opatrení. [13] Zdroj: GR pre hospodársku súťaž; údaje o HDP: Eurostat. [14] EÚ-12 zahŕňa členské štáty, ktoré pristúpili k EÚ v roku 2004 alebo neskôr. [15] T. j. na presadzovanie horizontálnej pomoci oproti odvetvovej pomoci. [16] Keď sa vylúči krízová pomoc. [17] Belgicko, Česká republika, Dánsko, Írsko, Grécko, Francúzsko, Litva, Maďarsko, Portugalsko a Slovensko. [18] Ak by sa zahrnuli krízové opatrenia, podiel horizontálnej pomoci by sa znížil na 13 %. [19] Do kategórie pomoci na ochranu životného prostredia a úspor energie patria dve odlišné skupiny prípadov: prvá skupina prípadov má priamy prínos pre životné prostredie. Druhá skupina zahŕňa zníženie alebo oslobodenie od environmentálnych daní. V prípade tejto druhej skupiny prípadov sa výdavky na pomoc nemôžu brať ako ukazovateľ na meranie prínosu pre životné prostredie, pretože tento prínos sa dosahuje daňou a nie oslobodením od nej. Podrobnejšie informácie sú uvedené v hodnotiacej tabuľke z jari 2008 – KOM (2008) 304, 21.5.2008. [20] Pozri hodnotiacu tabuľku z jesene 2009 – KOM (2009) 661, 7.12. 2009, s. 5. [21] Pozri hodnotiacu tabuľku z jesene 2008 – KOM (2008) 751, 17.11.2008, s. 30. [22] Pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu sa znížila, a teda neprispieva k celkovému zvýšeniu odvetvovej pomoci. [23] Tieto podiely nezahŕňajú opatrenia s horizontálnym cieľom, ktoré sú však vyčlenené pre sektor výroby a sektor služieb. [24] Usmernenia Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach (Ú. v. EÚ C 244, 1.10.2004, s. 2 – 17), ktoré boli rozšírené Ú. v. EÚ C 156, 9.7.2009, s. 3. [25] Od októbra 2008 Komisia prijala štyri oznámenia: 1) Oznámenie Komisie – Uplatnenie pravidiel štátnej pomoci na opatrenia prijaté v prospech finančných inštitúcií v súvislosti so súčasnou globálnou finančnou krízou (Ú. v. EÚ C 270, 25.10.2008, s. 8 – 14); 2) Oznámenie Komisie – Rekapitalizácia finančných inštitúcií v súčasnej finančnej kríze: obmedzenie pomoci na nevyhnutné minimum a opatrenia proti neprimeranému narušeniu hospodárskej súťaže (Ú. v. EÚ C 10, 15.1.2009, s. 2 – 10); 3) Oznámenie Komisie o zaobchádzaní so znehodnotenými aktívami v bankovom sektore Spoločenstva (Ú. v. EÚ C 72, 26.3.2009, s. 1 – 22); a 4) Oznámenie Komisie – Návrat k životaschopnosti a hodnotenie reštrukturalizačných opatrení vo finančnom sektore v podmienkach súčasnej krízy podľa pravidiel štátnej pomoci (Ú. v. EÚ C 195, 19.8.2009, s. 9 – 20). Posledné oznámenie sa uplatňuje do konca roka 2010. [26] Podrobnejšia analýza hlavných názorov uvedených v týchto oznámeniach a tiež hlbšia analýza v súvislosti s krízou sú uvedené v predchádzajúcich vydaniach hodnotiacej tabuľky, konkrétne v hodnotiacej tabuľke z jesene 2008, osobitnom vydaní z jari 2009, hodnotiacej tabuľke z jesene 2009 a osobitnom vydaní z jari 2010. Pozri aj správu o politike hospodárskej súťaže za rok 2009, 3. 6. 2010 – KOM(2010)282, 3.6.2010, s. 4 – 11. [27] Niektoré banky môžu stále vyvolávať obavy týkajúce sa likvidity vzhľadom na prebiehajúcu reštrukturalizáciu a neistoty na trhu. [28] Pozri 2981. zasadnutie Rady, Hospodárske a finančné záležitosti, v Bruseli 2. decembra 2009, 16838/09 (Tlač 352): http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ecofin/111706.pdf. [29] Pracovný dokument útvarov Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na schémy vládnych záruk vzťahujúce sa na dlhy bánk vydané po 30. júni 2010, http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/phase_out_bank_guarantees.pdf. [30] Pozri 3015. zasadnutie Rady, Hospodárske a finančné záležitosti, v Bruseli 18. mája 2010, http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/114495.pdf. [31] S cieľom poukázať na najnovší vývoj, referenčné obdobie pre schválené sumy a rozhodnutia prijaté v súvislosti s prípadmi finančnej krízy uvedené v tejto hodnotiacej tabuľke je od 1. októbra 2008 do 1. októbra 2010. Akékoľvek rozdiely oproti iným dokumentom Komisie, ktoré analyzujú schválené objemy pomoci ako záruky, možno vysvetliť odlišným referenčným dátumom. [32] Schémy paušálnych záruk boli schválené v Dánsku a Írsku. [33] Pričom niektoré z týchto členských štátov majú najvyššie úrovne HDP v EÚ-27. [34] Napríklad, maximálny objem schválený Komisiou v Spojenom kráľovstve je 850 miliárd EUR, zatiaľ čo v prípade Litvy je to 1,74 miliardy EUR. [35] Viac informácií o rozlišovaní medzi schválenými objemami, skutočne použitými sumami a prvkom pomoci sú uvedené v kapitole 3 a metodických poznámkach v pracovnom dokumente útvarov Komisie, ktorý tvorí prílohu k tejto správe. [36] Upozorňujeme, že údaje za rok 2008 týkajúce sa skutočného využitia a prvku pomoci sa odlišujú od tých, ktoré boli oznámené v hodnotiacej tabuľke na jeseň 2010, v dôsledku úprav údajov, ktoré urobili členské štáty (alebo navrhla Komisia), napríklad, v prípade Dánska, v ktorom sa údaje týkajúce sa schémy NN51/2008 zahrnuli do roku 2008. [37] Miera využitia predstavuje skutočné využitie opatrení štátnej pomoci od začiatku finančnej krízy v roku 2008 do 31. decembra 2009 v pomere k celkovej schválenej sume v tomto období. V tomto štádiu sa nemôže vypočítať miera využitia za rok 2010, pretože Komisia nemá k dispozícii údaje o skutočnom využití za rok 2010. Členské štáty oznámia tieto údaje v rámci prípravy hodnotiacej tabuľky v roku 2011. [38] Pri chýbajúcich údajoch o skutočných výdavkoch a/alebo odhadoch poskytovaných členskými štátmi boli členské štáty v niektorých prípadoch požiadané, aby potvrdili odhady útvarov Komisie. Presné informácie o použitých metódach odhadu sú uvedené v metodických poznámkach. [39] Napríklad, peňažná výhoda v prípade, že pomoc bola poskytnutá vo forme záruky alebo pôžičky. [40] Údaje o prvku pomoci sa čerpali z výročných správ členských štátov o štátnej pomoci. Podrobnejšie informácie o rozlišovaní medzi skutočným využitím a prvkom pomoci, presné vymedzenia prvku pomoci pre každý nástroj pomoci (záruky, rekapitalizácie a znevýhodnené aktíva), pokiaľ ide o prípady finančnej krízy, sú uvedené v metodických poznámkach hodnotiacej tabuľky. [41] Konsolidovaná verzia oznámenia Komisie – Dočasný rámec, Ú. v. EÚ C 83, 7.4.2009, s. 1; zmenené a doplnené Ú. v. EÚ C 261, 31.10.2009, s. 1 a Ú. v. EÚ C 303, 15.12.2009, s. 6. [42] Prijatý v novembri 2008. [43] Údaj zahŕňa iba opatrenia, ktoré spadajú do pomoci pre priemysel a služby. [44] V rámci 12 schém sa poskytla pomoc poľnohospodárskym výrobcom do výšky 15 000 EUR. [45] Článok 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie; podrobné ustanovenia sú uvedené v nariadení Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 (Ú. v. ES L 83, 27.3.1999, s. 1 – 9). [46] Pozri tabuľku 2 dokumentu „Fakty a údaje o štátnej pomoci v členských štátoch EÚ“, ktorý tvorí prílohu k tejto správe. [47] Pomoc v rámci skupinovej výnimky následne zahŕňa pomoc poskytnutú na základe nariadení o skupinových výnimkách (BER), ktorých platnosť už skončila a ktoré boli nahradené konsolidovaným textom, nariadenia Komisie (ES) č. 800/2008 zo 6. augusta 2008 o vyhlásení určitých kategórií pomoci za zlučiteľné so spoločným trhom podľa článkov 87 a 88 zmluvy (Všeobecné nariadenie o skupinových výnimkách alebo GBER), (Ú. v. EÚ L 214, 9.8.2008, s. 3). Okrem toho sú od notifikačnej povinnosti oslobodené aj opatrenia, ktoré sú v súlade s rozhodnutím Komisie z 28. novembra 2005 o uplatňovaní článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES na štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme udeľovanej niektorým podnikom povereným poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu (Ú. v. EÚ L 312, 29.11.2005, s. 67), a s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 z 23. októbra 2007 o službách vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave, ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 1191/69 a (EHS) č. 1107/70 (Ú. v. EÚ L 315, 3.12.2007, s. 1). [48] Známa aj ako pomoc „ ad hoc“ . [49] Oznámenie Komisie o zjednodušenom postupe vybavovania určitých druhov štátnej pomoci; Ú. v. EÚ C 136, 16.6.2009, s. 3 – 12. [50] Oznámenie Komisie o Kódexe najlepšej praxe pre uskutočňovanie konaní vo veci kontroly štátnej pomoci (Ú. v. EÚ C 136, 16.6.2009, s. 13). [51] Bez krízových opatrení. [52] Bez krízových opatrení. [53] Keďže politický cieľ bol zavedený pre skupinovú výnimku v roku 2007. [54] 197 prípadov. [55] 19 prípadov. [56] Obdobie zahŕňa prvú polovicu roka 2010. [57] Správy Komisie o vymáhaní na kumulatívnom polročnom základe. [58] Oznámenie Komisie o vymáhaní práva štátnej pomoci vnútroštátnymi súdmi (Ú. v. EÚ C 85, 9.4.2009, s. 1). [59] http://ec.europa.eu/competition/court/state_aid.html. [60] http://ec.europa.eu/competition/publications/state_aid/national_courts_booklet_en.pdf.