SK Úradný vestník Európskej únie C 213/62

Ozámenie Komisie: „Energetická prenosová a prepravná infraštruktúra a právne predpisy EÚ v oblasti ochrany prírody“

(2018/C 213/02)

OBSAH

Strana

O TOMTO DOKUMENTE 65

Účel 65

Štruktúra a obsah 65

Povaha dokumentu 65

1. OBNOVENÁ ENERGETICKÁ INFRAŠTRUKTÚRA PRE EURÓPU 67

1.1. Potreba obnovenej energetickej infraštruktúry v Európe 67

1.2. Úlohy v oblasti infraštruktúry 68

1.2.1. Elektrizačné sústavy a uskladňovanie elektrickej energie 68

1.2.2. Siete zemného plynu a jeho uskladňovanie 69

1.2.3. Infraštruktúra na prepravu a rafináciu ropy a olefínov 69

1.2.4. Zachytávanie, preprava a ukladanie CO 2 69

1.3. Druhy používaných zariadení na prenos, prepravu a distribúciu 69

1.3.1. Zariadenia na prenos a distribúciu zemného plynu a ropy 69

1.3.2. Zariadenia na prenos a distribúciu elektrickej energie 70

1.4. Projekty spoločného záujmu 70

2. PRÁVNE PREDPISY EÚ V OBLASTI OCHRANY PRÍRODY 72

2.1. Úvod 72

2.2. Smernica o ochrane vtáctva a smernica o ochrane biotopov 72

2.3. Správa a ochrana lokalít sústavy Natura 2000 73

2.3.1. Prijímanie pozitívnych ochranných opatrení a zabezpečenie nepoškodzovania 73

2.3.2. Povoľovacie konanie pre plány a projekty ovplyvňujúce lokality sústavy Natura 2000 74

2.4. Ustanovenia o ochrane živočíšnych a rastlinných druhov 75

3. POTENCIÁLNE VPLYVY ZARIADENÍ NA PRENOS ALEBO PREPRAVU ENERGIE NA SÚSTAVU NATURA 2000 A NA DRUHY ŽIVOČÍCHOV A RASTLÍN CHRÁNENÝCH V RÁMCI EÚ 76

3.1. Úvod 76

3.2. Potreba individuálneho prístupu 76

3.3. Prehľad potenciálnych vplyvov na druhy a biotopy chránené v rámci EÚ 77

3.3.1. Strata, degradácia alebo fragmentácia biotopu 77

3.3.2. Vyrušovanie a premiestňovanie 77

3.3.3. Riziko zrážky s elektrickým vedením a zásahu elektrickým prúdom 77

3.3.4. Vplyvy prekážok 77

3.4. Rozlišovanie medzi významnými a nevýznamnými vplyvmi 78

3.5. Kumulatívne vplyvy 78

4. POTENCIÁLNE VPLYVY INFRAŠTRUKTÚRY ELEKTRIZAČNEJ SÚSTAVY NA VOĽNE ŽIJÚCE VTÁCTVO 79

4.1. Úvod 79

4.2. Infraštruktúra elektrizačnej sústavy 79

4.3. Potenciálne negatívne vplyvy infraštruktúry pre elektrickú energiu na voľne žijúce vtáctvo 80

4.3.1. Zásah elektrickým prúdom 80

4.3.2. Zrážka 83

4.3.3. Strata a fragmentácia biotopu 84

4.3.4. Vyrušovanie/premiestňovanie 84

4.3.5. Elektromagnetické polia 84

4.4. Potenciálne pozitívne účinky infraštruktúry pre elektrickú energiu na voľne žijúce vtáctvo 84

5. POTENCIÁLNE OPATRENIA NA ZMIERNENIE VPLYVOV INFRAŠTRUKTÚR ELEKTRIZAČNEJ SÚSTAVY NA VOĽNE ŽIJÚCE VTÁCTVO 86

5.1. Čo sú zmierňujúce opatrenia? 86

5.2. Potenciálne opatrenia na zmiernenie negatívnych vplyvov plánov alebo projektov v oblasti infraštruktúry pre elektrickú energiu na druhy voľne žijúceho vtáctva 88

5.2.1. Zavedenie proaktívnych opatrení na úrovni plánovania 88

5.2.2. Preskúmanie potenciálnych zmierňujúcich a preventívnych opatrení na úrovni projektu 90

5.3. Podrobné technické odporúčania týkajúce sa nápravných a zmierňujúcich opatrení 91

5.3.1. Zmierňovanie rizika zásahu elektrickým prúdom 91

5.3.2. Zmierňovanie rizika zrážky 92

6. DÔLEŽITOSŤ ZAVEDENIA STRATEGICKÉHO PRÍSTUPU K PLÁNOVANIU 93

6.1. Výhody integrovaného plánovania 93

6.2. Určovanie vhodných lokalít pre zariadenia na prenos a prepravu energie 94

6.3. Hľadanie spôsobov zefektívnenia povoľovacieho konania pre zariadenia na prenos energie 96

6.3.1. Včasné plánovanie, prípravu plánu realizácie a stanovenie rozsahu posudzovania 96

6.3.2. Včasná a efektívna integrácia posudzovaní vplyvu na životné prostredie a ďalších environmentálnych požiadaviek 97

6.3.3. Procedurálna koordinácia a lehoty 98

6.3.4. Kvalita správ 98

6.3.5. Cezhraničná spolupráca 98

6.3.6. Včasná a efektívna účasť verejnosti 99

7. POVOĽOVACIE KONANIE PODĽA ČLÁNKU 6 SMERNICE O OCHRANE BIOTOPOV 99

7.1. Úvod 99

7.2. Rozsah povoľovacieho konania podľa článku 6 100

7.3. Postupné vykonávanie primeraných odhadov 102

7.3.1. Prvý krok: zisťovacie konanie 102

7.3.2. Druhý krok: primeraný odhad 102

7.3.3. Tretí krok: schválenie alebo zamietnutie plánu alebo projektu s ohľadom na závery primeraného odhadu 109

7.4. Postup uplatnenia výnimky podľa článku 6 ods. 4 109

8. ENERGETICKÁ PRENOSOVÁ A PREPRAVNÁ INFRAŠTRUKTÚRA V MORSKOM PROSTREDÍ 113

8.1. Prehľad súčasnej energetickej infraštruktúry v morských vodách EÚ 114

8.1.1. Ropa a zemný plyn 114

8.1.2. Elektrická energia vyrábaná na mori z vetra, vĺn a prílivu 115

8.1.3. Zachytávanie a ukladanie oxidu uhličitého (CCS) 117

8.1.4. Prenosové sústavy 117

8.1.5. Výhľady do budúcnosti 117

8.2. Sústava Natura 2000 v morskom prostredí 119

8.2.1. Ochrana morského prostredia, biotopov a druhov 119

8.2.2. Podporné opatrenia a užitočné zdroje informácií 123

8.3. Potenciálne vplyvy a prístupy k ich zmierňovaniu 124

8.3.1. Inštalácia 126

8.3.2. Prevádzka 129

8.3.3. Vyraďovanie z prevádzky 131

8.3.4. Kumulatívne vplyvy 131

8.3.5. Potenciálne zmierňujúce opatrenia 132

8.4. Význam strategického plánovania 133

ODKAZY 136

PRÍLOHA 1 – VNÚTROŠTÁTNE A MEDZINÁRODNÉ INICIATÍVY 150

PRÍLOHA 2 – SYSTEMATICKÝ ZOZNAM VPLYVOV INTERAKCIÍ VTÁKOV S ELEKTRICKÝMI VEDENIAMI USPORIADANÝ PODĽA DÔLEŽITOSTI (BIRDLIFE, 2013) 157

PRÍLOHA 3 – SÚHRN DÔKAZOV O VPLYVE ELEKTRICKÝCH VEDENÍ NA CELOSVETOVO OHROZENÉ (IUCN, 2012) DRUHY VTÁKOV NA ÚROVNI POPULÁCIE 159

PRÍLOHA 4 – PRÍKLADY VPLYVOV ELEKTRICKÝCH VEDENÍ NA METAPOPULÁCIE DRUHOV UVEDENÝCH V PRÍLOHE I K SMERNICI O OCHRANE VTÁCTVA 161

PRÍLOHA 5 – NAVRHOVANÝ ZOZNAM PRIORITNÝCH DRUHOV NA PREVENTÍVNE A ZMIERŇUJÚCE OPATRENIA PROTI VPLYVU ELEKTRICKÝCH VEDENÍ V RÁMCI EÚ 163

PRÍLOHA 6 – POROVNANIE POSTUPOV PODĽA PRIMERANÉHO ODHADU, EIA A SEA 168

O TOMTO DOKUMENTE

Účel

Európska komisia uverejnila v novembri 2010 oznámenie „Priority energetickej infraštruktúry na rok 2020 a ďalšie roky – Koncepcia integrovanej európskej energetickej siete“. Vyzýva v ňom na výrazné rozšírenie energetickej prenosovej a prepravnej infraštruktúry s cieľom zaistiť bezpečné, udržateľné a cenovo dostupné dodávky energie naprieč celou Európou, a zároveň na znižovanie emisií CO2.

V novom nariadení (EÚ) č. 347/2013 o transeurópskych energetických sieťach (ďalej len „nariadenie o TEN-E“) sa stanovuje celoúnijný rámec plánovania a realizácie energetickej infraštruktúry v EÚ. Zriaďuje sa ním deväť strategických prioritných koridorov infraštruktúry v oblasti elektrickej energie, zemného plynu a ropy a tri prioritné tematické oblasti v rámci celej Únie: elektroenergetické diaľnice, inteligentné siete a prepravné siete oxidu uhličitého. Zavádza sa aj transparentný a inkluzívny postup identifikácie a výberu konkrétnych projektov spoločného záujmu, ktoré sú potrebné na realizáciu prioritných koridorov.

Ako všetky rozvojové činnosti v rámci EÚ, aj energetická prenosová a prepravná infraštruktúra musí byť plne v súlade s environmentálnou politikou Únie, a teda aj so smernicou o ochrane biotopov a smernicou o ochrane vtáctva (smernice EÚ o ochrane prírody). Tento dokument poskytuje usmernenie, ako tieto zámery čo najlepšie realizovať v praxi. Osobitná pozornosť sa venuje správnemu uplatňovaniu povoľovacieho konania podľa článku 6 smernice o ochrane biotopov, kde sa požaduje urobiť pred vydaním povolenia primeraný odhad každého plánu a projektu, ktorý by mohol významne negatívne ovplyvniť lokalitu sústavy Natura 2000. Venuje sa aj požiadavkám na ochranu živočíšnych a rastlinných druhov v širšej krajinnej oblasti.

Lokality sústavy Natura 2000 sa nemajú stať oblasťami so zakázaným prístupom a ich nový rozvoj nie je vylúčený. Rozvoj sa však musí vykonávať tak, aby boli chránené vzácne a ohrozené živočíšne a rastlinné druhy a typy biotopov, pre ktoré bola lokalita označená za chránenú. Často sa to dá dosiahnuť starostlivým plánovaním, riadnym a širokým dialógom a v prípade potreby využitím vhodných zmierňujúcich opatrení vedúcich od samého začiatku k odstráneniu akýchkoľvek potenciálnych negatívnych vplyvov jednotlivých projektov, ako aj kumulatívnych vplyvov na ciele ochrany lokality, alebo k predchádzaniu týmto vplyvom.

Tento dokument je určený predovšetkým navrhovateľom projektov, prevádzkovateľom prenosových a prepravných sústav a orgánom zodpovedným za vydávanie povolení na realizáciu plánov a projektov týkajúcich sa prenosu a prepravy energie, ale zaujať by mal aj konzultantov pri posudzovaní vplyvu, správcov lokalít sústavy Natura 2000, mimovládne organizácie a všetkých ďalších odborníkov, ktorých sa týka plánovanie, navrhovanie, vykonávanie alebo schvaľovanie plánov a projektov v oblasti energetickej infraštruktúry, alebo ktorí sa na týchto činnostiach podieľajú. Zámerom je poskytnúť im prehľad dosahu návrhov týkajúcich sa energetickej infraštruktúry na sústavu Natura 2000 a na živočíšne a rastlinné druhy a biotopy chránené v rámci EÚ, ako aj prehľad prístupov k zmierňovaniu negatívnych vplyvov.

Tento dokument by mohol byť užitočný aj pri postupoch posudzovania vykonávaných na základe smernice o posudzovaní vplyvov na životné prostredie a smernice o strategickom environmentálnom hodnotení, a to v prípade plánov a projektov zariadení na prenos a prepravu energie, pre ktoré je stanovené, že primeraný odhad ich vplyvu na lokality sústavy Natura 2000 nie je potrebný.

Rozsah pôsobnosti

Dokument obsahuje usmernenia a najlepšie postupy týkajúce sa inštalácie a prevádzky zariadení na prenos elektrickej energie a prepravu zemného plynu a ropy a ich distribúciu, ako aj vyraďovania takýchto zariadení z prevádzky, a to vo vzťahu k lokalitám sústavy Natura 2000 a k druhom chráneným na základe smernice EÚ o ochrane biotopov a smernice EÚ o ochrane vtáctva v širšej krajinnej oblasti. Zameraný je iba na energetickú prenosovú alebo prepravnú infraštruktúru a nie na zariadenia na výrobu energie, ako sú plošiny na ťažbu ropy, priehrady vodných elektrární, veterné turbíny, elektrárne atď.

Dokument sa týka viacerých typov energetickej prenosovej a prepravnej infraštruktúry, ako sú plynovody a ropovody, ako aj vysokonapäťové a strednonapäťové elektrické prenosové káble a distribučné zariadenia so zameraním na distribučné zariadenia na pevnine. Osobitná kapitola je venovaná energetickej prenosovej a prepravnej infraštruktúre v morskom prostredí.

Štruktúra a obsah

Dokument pozostáva z ôsmich kapitol:

— Kapitoly 1 a 2: poskytujú prehľad súvislostí politiky EÚ, pokiaľ ide o energetickú infraštruktúru a potrebu modernej prepojenej energetickej siete naprieč celou Európou v súlade s nariadením o TEN-E. Zdôrazňujú sa v nich právne ustanovenia smernice o ochrane vtáctva a smernice o ochrane biotopov, ktoré by mali poznať navrhovatelia a prevádzkovatelia energetickej prenosovej a prepravnej infraštruktúry a príslušné orgány, pričom osobitná pozornosť sa venuje povoľovaciemu konaniu podľa článku 6 pre všetky plány alebo projekty, ktoré by mohli významne ovplyvniť lokality sústavy Natura 2000, ako aj požiadavkám na druhy živočíchov a rastlín chránených v rámci EÚ v širšej krajinnej oblasti.

— Kapitola 3: poskytuje všeobecný prehľad rôznych druhov potenciálnych vplyvov, ktoré by energetická prenosová a prepravná infraštruktúra mohla mať na typy biotopov a druhy chránené na základe dvoch smerníc EÚ o ochrane prírody. Znalosť týchto potenciálnych vplyvov zabezpečí, aby sa primeraný odhad podľa článku 6 smernice o ochrane biotopov vykonával správne, ale mala by tiež pomôcť pri určovaní vhodných zmierňujúcich opatrení, ktoré sa môžu použiť predovšetkým na predchádzanie významným negatívnym vplyvom alebo na obmedzovanie týchto vplyvov.

— Kapitoly 4 a 5: sú zamerané predovšetkým na potenciálne vplyvy infraštruktúry elektrických sietí a na určovanie primeraných zmierňujúcich opatrení v rôznych fázach plánovacieho alebo projektového cyklu. Ak je to možné, poskytujú sa podrobné technické odporúčania týkajúce sa nápravných a zmierňujúcich opatrení, založené na skúsenostiach osvedčených postupov a na najnovších výskumoch v rámci Európy.

— Kapitola 6: poskytuje prehľad výhod, ktoré prináša strategickejší a integrovanejší prístup k plánovaniu energetickej prenosovej a prepravnej infraštruktúry, umožňujúci predchádzať potenciálnym konfliktom, alebo minimalizovať potenciálne konflikty s požiadavkami právnych predpisov EÚ v oblasti ochrany prírody v neskorších fázach procesu plánovania, keď už sú možnosti oveľa obmedzenejšie. Poskytuje aj prehľad postupov, ako v prípade projektov spoločného záujmu účinne zefektívniť vykonávanie rôznych posudzovaní vplyvov, ktoré sa vyžadujú podľa environmentálnych právnych predpisov EÚ vrátane smernice o ochrane biotopov, predovšetkým z hľadiska skracovania časového harmonogramu povoľovacích konaní pre projekty spoločného záujmu podľa nariadenia o TEN-E.

— Kapitola 7: opisuje povoľovacie konanie podľa článku 6 smernice o ochrane biotopov. Jej cieľom je poskytnúť praktické rady, ako uplatňovať povoľovacie konanie predovšetkým v súvislosti s energetickou prenosovou a prepravnou infraštruktúrou.

— Kapitola 8: obsahuje analýzu dosahu energetickej prenosovej a prepravnej infraštruktúry na morské prostredie. V prvom rade poskytuje prehľad súčasnej energetickej infraštruktúry v morských vodách EÚ a predpokladaného budúceho vývoja. Ďalej sa uvádza dosah na morské lokality sústavy Natura 2000 a na chránené druhy, so zreteľom na ustanovenia v smernici o ochrane biotopov a smernici o ochrane vtáctva, ako aj príslušné podporné opatrenia a usmernenia v rámci EÚ a tiež z iných oblastí. Po tretie, skúmajú sa v nej potenciálne vplyvy prenosovej a prepravnej infraštruktúry (káblov a potrubí), ktorá je spojená s ropou, zemným plynom, veternou energiou, energiou z vĺn a prílivovou energiou, so zachytávaním, prepravou a ukladaním oxidu uhličitého, na morské druhy a biotopy chránené na základe smernice EÚ o ochrane biotopov a smernice EÚ o ochrane vtáctva. Príklady osvedčených postupov sú uvedené ako súčasť diskusie o spôsoboch zmierňovania takýchto vplyvov. Po štvrté, skúmajú sa v nej výhody strategického plánovania energetickej prenosovej a prepravnej infraštruktúry v morskom prostredí vrátane dôležitosti uvedenia do súvislosti s inými právnymi predpismi a politikami EÚ, ako je rámcová smernica o morskej stratégii a námorné priestorové plánovanie.

V celom dokumente sa podľa možnosti poskytujú príklady osvedčených postupov, ktoré ukazujú, ako je v praxi možné uviesť zariadenia na prenos a prepravu energie do súladu s právnymi predpismi EÚ v oblasti ochrany prírody. Tieto príklady sú užitočným zdrojom nápadov týkajúcich sa rôznych druhov techník a prístupov, ktoré sa dajú využiť.

Povaha dokumentu

Cieľom tohto usmerňovacieho dokumentu je vysvetliť ustanovenia smernice o ochrane biotopov a smernice o ochrane vtáctva a uviesť ich do súvislosti predovšetkým s rozvojom a prevádzkou prenosu a prepravy energií. Dokument nemá legislatívnu povahu, ale skôr poskytuje praktické usmernenia a najlepšie postupy týkajúce sa uplatňovania existujúcich pravidiel. Odráža teda len názory útvarov Komisie. Poskytovanie konečného výkladu smerníc EÚ je úlohou Súdneho dvora.

Dokument dopĺňa existujúce všeobecné interpretačné a metodologické usmerňovacie dokumenty Komisie týkajúce sa článku 6 smernice o ochrane biotopov (1). Odporúčame prečítať si uvedené usmernenia v kombinácii s týmto dokumentom.

Napokon, v tomto dokumente sa plne uznáva, že uvedené dve smernice o ochrane prírody zachovávajú zásadu subsidiarity a je vecou členských štátov, aby určili najlepší spôsob napĺňania procedurálnych požiadaviek, ktoré z týchto smerníc vyplývajú. Osvedčené postupy a navrhované metodiky opísané v tomto dokumente preto nemajú normatívny charakter a ich cieľom je skôr poskytnúť užitočné rady, nápady a návrhy založené na spätnej väzbe a príspevkoch od príslušných orgánov, zástupcov energetických podnikov, mimovládnych organizácií a ďalších odborníkov a zainteresovaných strán.

Komisia sa chce poďakovať všetkým, ktorí sa podieľali na príprave tohto usmerňovacieho dokumentu, za ich cenné príspevky a účasť na diskusii.

1. OBNOVENÁ ENERGETICKÁ INFRAŠTRUKTÚRA PRE EURÓPU

1.1. Potreba obnovenej energetickej infraštruktúry v Európe

Krajiny EÚ sa dohodli na novom rámci politík v oblasti klímy a energetiky na obdobie do roku 2030 vrátane zámerov a politických cieľov pre celú Úniu týkajúcich sa emisií skleníkových plynov, energie z obnoviteľných zdrojov, energetickej účinnosti a elektrických prepojení. Plnenie týchto zámerov a politických cieľov má EÚ pomôcť pri budovaní konkurencieschopnejšieho, bezpečnejšieho a udržateľnejšieho energetického systému a pri plnení dlhodobého cieľa v oblasti znižovania emisií skleníkových plynov do roku 2050.

Obrázok 1

Rámec politík v oblasti klímy a energetiky na obdobie do roku 2030 – dohodnuté hlavné ciele

≥ – 40 %emisieskleníkovýchplynov

10 %prepojenie

– 20 %emisie skleníkových plynov

20 %energiaz obnoviteľných zdrojov

15 %prepojenie

≥ 30 %energetickáúčinnosť

≥ 27 %energiaz obnoviteľných zdrojov

20 %energetickáúčinnosť

Komisia predstavila rámcovú stratégiu odolnej energetickej únie s výhľadovou politikou v oblasti zmeny klímy (2) ako jednu zo svojich kľúčových priorít. Cieľom stratégie je pomôcť EÚ pri plnení zámerov a cieľov do roku 2030 a poskytnúť európskym spotrebiteľom prístup k bezpečnej, udržateľnej, konkurencieschopnej a cenovo dostupnej energii a umožniť im využívanie výhod prebiehajúcej základnej transformácie európskeho energetického systému.

Pre splnenie zámerov a cieľov do roku 2030 je veľmi dôležité modernizovať zariadenia na prenos a uskladňovanie energie (3). Zastaraná a nedostatočne prepojená infraštruktúra predstavuje pre európske hospodárstvo veľké obmedzenie. Napríklad rozvoju výroby elektrickej energie z vetra v regiónoch Severného mora a Baltského mora prekáža nedostatočné sieťové prepojenie na mori aj na pevnine. Pokiaľ EÚ neinvestuje do inteligentných, efektívnych a konkurencieschopných energetických sietí a nevyužije svoj potenciál na zvýšenie energetickej účinnosti, očakáva sa aj zvýšenie rizika porúch a strát, ako aj s tým spojených nákladov.

Nová politika EÚ v oblasti energetickej infraštruktúry pomôže koordinovať a optimalizovať rozvoj siete v kontinentálnom meradle, čo umožní Únii plne využívať výhody integrovanej európskej siete, ktoré značne presahujú hodnotu jej jednotlivých komponentov.

Európska stratégia plne integrovaných energetických infraštruktúr založená na inteligentných a nízkouhlíkových technológiách zníži prostredníctvom úspor z rozsahu náklady prechodu jednotlivých členských štátov na nízkouhlíkové hospodárstvo. Zároveň však zvýši bezpečnosť dodávok a pomôže stabilizovať spotrebiteľské ceny, keďže zabezpečí, že elektrická energia a plyn budú prúdiť tam, kde je to potrebné. Európske siete podporia aj hospodársku súťaž na jednotnom trhu EÚ s energiou, upevnia solidaritu medzi členskými štátmi a zabezpečia prístup európskych občanov a podnikov k cenovo dostupným zdrojom energie.

S cieľom pomôcť pri vykonávaní tejto dôležitej postupnej zmeny v prenose energie prijala EÚ v roku 2013 nové nariadenie o TEN-E (EÚ) č. 347/2013 (4). To obsahuje komplexný rámec na úrovni EÚ pre plánovanie a realizáciu energetickej infraštruktúry.

Určených je deväť strategických prioritných koridorov infraštruktúry v oblasti elektrickej energie, zemného plynu a ropy a tri prioritné tematické oblasti v rámci celej Únie: elektroenergetické diaľnice, inteligentné siete a prepravné siete oxidu uhličitého, s cieľom optimalizovať rozvoj siete na európskej úrovni do roku 2020 a v ďalších rokoch.

Obrázok 2

Prioritné koridory pre elektrickú energiu, zemný plyn a ropu

1.2. Úlohy v oblasti infraštruktúry

Úloha prepojiť energetickú infraštruktúru Európy a prispôsobiť ju novým potrebám sa týka všetkých odvetví a všetkých druhov zariadení na prenos energie.

1.2.1. Elektrizačné sústavy a uskladňovanie elektrickej energie

Elektrizačné sústavy bude potrebné zdokonaľovať a modernizovať tak, aby dokázali uspokojiť rastúci dopyt vyvolaný veľkou zmenou celkového energetického hodnotového reťazca a energetického mixu a tiež značným zvýšením počtu aplikácií a technológií využívajúcich ako zdroj elektrickú energiu. Siete sa musia rozšíriť a modernizovať aj preto, aby sa posilnila integrácia trhu a zachovala existujúca úroveň bezpečnosti systému, ale najmä preto, aby bolo možné prepravovať a vyvažovať elektrickú energiu vyrábanú z obnoviteľných zdrojov, v prípade ktorej sa v rokoch 2007 až 2020 očakáva viac ako zdvojnásobenie produkcie.

Významná časť výrobných kapacít sa bude sústreďovať v oblastiach vzdialených od hlavných centier spotreby alebo uskladňovania. Veľký podiel budú mať zariadenia na mori, slnečné a veterné parky na pevnine v južnej Európe alebo zariadenia na spaľovanie biomasy v strednej a východnej Európe. Očakáva sa tiež, že do popredia sa dostane decentralizovaná výroba energie.

Popri týchto krátkodobých požiadavkách je potrebné, aby elektrizačné sústavy prešli zásadnejšími zmenami, ktoré umožnia v horizonte roku 2050 prechod na systém výroby elektrickej energie s elimináciou emisií uhlíka, s podporou nových technológií v oblasti vysokonapäťového prenosu elektrickej energie na veľké vzdialenosti a jej uskladňovania, ktoré môžu prijímať neustále rastúce množstvo energie z obnoviteľných zdrojov z krajín EÚ aj mimo nej.

Siete sa zároveň musia stať inteligentnejšími. Ciele EÚ na rok 2020 týkajúce sa energetickej účinnosti a energie z obnoviteľných zdrojov nebude možné dosiahnuť bez väčšej inovácie a inteligencie v sieťach na úrovni prenosu aj distribúcie, najmä pomocou informačných a komunikačných technológií. Tie budú veľmi dôležité pri zmenách riadenia na strane dopytu a ďalších služieb inteligentných sietí.

1.2.2. Siete zemného plynu a jeho uskladňovanie

Očakáva sa, že zemný plyn bude v nasledujúcich desaťročiach naďalej zohrávať kľúčovú úlohu v energetickom mixe EÚ a vzrastie jeho význam ako záložného paliva pre nestále systémy výroby elektrickej energie. Plynárenské siete však musia čeliť ďalším požiadavkám na flexibilitu v systéme, potrebe obojsmerných plynovodov, väčších skladovacích kapacít a pružných dodávok, a to vrátane skvapalneného (LNG) a stlačeného (CNG) zemného plynu.

1.2.3. Infraštruktúra na prepravu a rafináciu ropy a olefínov

Ak politika v oblasti klímy, dopravy a energetickej účinnosti zostane rovnaká ako dnes, očakáva sa, že v roku 2030 bude ropa naďalej predstavovať 30 % primárnej energie a významná časť dopravných palív bude pravdepodobne naďalej na báze ropy. Bezpečnosť dodávok závisí od integrity a flexibility celého dodávateľského reťazca, od ropy dodávanej do rafinérií po konečný produkt distribuovaný spotrebiteľom. Budúcu podobu infraštruktúry na prepravu ropy a ropných produktov bude zároveň určovať aj rozvoj európskeho rafinérskeho odvetvia, ktoré v súčasnosti čelí mnohým problémom.

1.2.4. Zachytávanie, preprava a ukladanie CO2

Technológie na zachytávanie, dopravu a ukladanie môžu do značnej miery znížiť emisie CO2, ich vývoj je však stále v počiatočnej fáze. Začiatok komerčného využívania týchto technológií pri výrobe elektrickej energie a v priemyselných aplikáciách sa očakáva po roku 2020. Vzhľadom na skutočnosť, že lokality na potenciálne ukladanie CO2 nie sú rovnomerne rozložené po celej Európe a niektoré členské štáty majú iba obmedzené podmienky na potenciálne ukladanie na svojom území, môže byť nevyhnutné vybudovať európsku infraštruktúru potrubí prechádzajúcich cez štátne hranice a v morskom prostredí.

1.3. Druhy používaných zariadení na prenos, prepravu a distribúciu

Spôsob prenosu, prepravy, distribúcie a uskladňovania rôznych foriem energie sa, samozrejme, líši v závislosti od daného druhu energie a podľa skutočnosti, či táto energia vzniká na pevnine alebo v morskom prostredí. Napríklad prenos elektrickej energie sa vo všeobecnosti realizuje pomocou vedení alebo káblov, zatiaľ čo na prepravu zemného plynu a ropy sa využívajú potrubia.

Tento dokument je zameraný predovšetkým na tieto zariadenia (5):

— zariadenia na prepravu zemného plynu a ropy na pevnine: podzemné potrubia, nadzemné potrubia vrátane tých, ktoré prechádzajú ponad vodné toky, ako aj súvisiace komponenty (vstupné stanice na vtláčanie zemného plynu a ropy, čerpadlové (ropa) a kompresorové (zemný plyn) stanice, stanice čiastočnej dodávky, uzatváracie trasové armatúry, regulačné stanice a stanice konečnej dodávky),

— zariadenia na prenos elektrickej energie na pevnine: podzemné vedenia, nadzemné vedenia a súvisiace komponenty (stožiare, rozvodne a meniarne).

1.3.1. Zariadenia na prenos a distribúciu zemného plynu a ropy

Na prepravu veľkého množstva ropy, spracovaných ropných produktov alebo zemného plynu na pevnine sa vo všeobecnosti používajú potrubia. Ropovody sa vyrábajú z oceľových alebo plastových rúr spravidla s vnútorným priemerom 100 až 1 200 mm. Väčšina ropovodov je uložená pod zemou v hĺbke približne 1 až 2 m. Ropu uvádzajú do pohybu čerpadlové stanice. Plynovody sa vyrábajú z uhlíkovej ocele a ich priemer sa pohybuje od 51 do 1 500 mm. Plyn sa stláča v kompresorových staniciach.

Trasa potrubia vedie pozdĺž takzvanej dopravnej cesty s právom priechodu. Medzi kroky pri budovaní potrubia patrí výber trasy, ktorá sa potom musí preskúmať, aby sa dali predvídať a následne odstrániť všetky fyzické prekážky. Ak je to potrebné, vykonajú sa výkopové práce, najmä v prípade hlavných trás a križovania potrubí. Potrubie sa následne nainštaluje so súvisiacimi komponentmi (ventily, križovanie rúr atď.). V prípade potreby sa potom výkop s potrubím zakryje zeminou.

1.3.2. Zariadenia na prenos a distribúciu elektrickej energie

Elektrická energia sa ešte stále nedá uskladňovať vo veľkých množstvách a musí sa vyrábať v reálnom čase. To znamená, že jej sústavný prenos k užívateľom by mal byť čo najefektívnejší. V suchozemskom prostredí sa vykonáva prenos elektrickej energie od elektrární, kde sa vyrába, k vysokonapäťovým elektrickým rozvodniam umiestneným neďaleko od centier dopytu. Veľká časť elektrickej energie sa prenáša pri vysokom napätí (v Európe 110 – 750 kV, ENTSO, 2012), aby sa znížili straty energie v prípade veľkej vzdialenosti od rozvodne.

V prenosových vedeniach sa zväčša využíva vysokonapäťový trojfázový striedavý prúd, ktorým sa dodávajú veľké množstvá energie na dlhé vzdialenosti (APLIC, 2006). Technológia vysokonapäťového jednosmerného prúdu poskytuje väčšiu efektívnosť pri veľmi dlhých vzdialenostiach (spravidla viac ako 600 km). Elektrická energia sa môže prenášať nadzemným vedením alebo podzemnými káblami. Vo všetkých prípadoch sa využíva vysoké napätie, pretože so súčasnými technológiami sa veľké množstvá energie dajú efektívne prenášať iba pri vysokom napätí.

Počas distribúcie sa elektrická energia prenáša z prenosovej sústavy ku koncovému odberateľovi pri strednom napätí (často nižšom než 33 kV). Rozlišovanie medzi vysokonapäťovým elektrickým vedením a strednonapäťovým distribučným vedením je dôležité z hľadiska ochrany prírody, keďže riziko zásahu elektrickým prúdom existuje iba v prípade strednonapäťového distribučného vedenia, zatiaľ čo riziko zrážky existuje v prípade prenosového aj distribučného vedenia (6) (pozri kapitolu 4).

Elektrická energia sa spravidla prenáša nadzemnými vedeniami zavesenými na stožiaroch alebo stĺpoch elektrického vedenia, ale niekedy sa používajú aj podzemné vedenia, predovšetkým v mestských oblastiach alebo citlivých lokalitách. Nadzemné vedenia majú osobitný vplyv na biodiverzitu, zdravie a krajinu, ktorý je iný ako v prípade podzemných vedení. Na druhej strane môžu byť počiatočné investičné náklady na podzemné káble často výrazne vyššie než v prípade nadzemných vedení.

1.4. Projekty spoločného záujmu (7)

V existujúcom nariadení o TEN-E, ktoré nadobudlo účinnosť 15. mája 2013, sa stanovuje právny a politický rámec na optimalizáciu rozvoja siete na európskej úrovni do roku 2020 a v ďalších rokoch. Určených je 12 strategických prioritných koridorov a tematických oblastí pre energetickú infraštruktúru s transeurópskym/cezhraničným rozmerom. V nariadení sa stanovuje postup, ktorým sa každé dva roky vytvárajú zoznamy projektov spoločného záujmu (8) pre celú Úniu, ktoré prispievajú k rozvoju sietí energetickej infraštruktúry v každom z 12 strategických prioritných koridorov a tematických oblastí.

Aby bol projekt zaradený do zoznamu Únie, musí preukázať významný prínos pre minimálne dva členské štáty, prispieť k integrácii trhu a väčšej konkurencii, posilniť bezpečnosť dodávok energie a znížiť emisie CO2. Postup identifikácie vychádza z regionálnej spolupráce a podieľajú sa na ňom členské štáty a rôzne zainteresované strany, ktoré poskytujú svoje vedomosti a odborné znalosti týkajúce sa technickej uskutočniteľnosti a trhových podmienok z vnútroštátneho aj európskeho hľadiska.

Tretí zoznam Únie obsahujúci 173 projektov spoločného záujmu v oblasti energetickej infraštruktúry (9) bol prijatý v novembri 2017. Zoznam obsahuje 106 projektov týkajúcich sa elektrickej energie vrátane elektrických prenosových vedení a zariadení na uskladňovanie elektrickej energie, 4 projekty týkajúce sa inteligentných sietí a 53 projektov týkajúcich sa zemného plynu. Zoznam projektov spoločného záujmu prvýkrát zahŕňa 4 projekty týkajúce sa prepravnej siete oxidu uhličitého. Zoznam projektov spoločného záujmu sa aktualizuje každé dva roky, aby sa doň zaradili nové potrebné projekty a vyradili dokončené projekty.

Tieto projekty spoločného záujmu môžu byť teraz oprávnené na poskytnutie finančnej podpory v rámci Nástroja na prepájanie Európy (NPE). V rámci tohto nového nástroja bol na obdobie rokov 2014 až 2020 vyčlenený na transeurópsku energetickú infraštruktúru rozpočet vo výške 5,35 miliardy EUR. V roku 2016 bolo na základe druhej a tretej výzvy na predkladanie návrhov pridelených na 27 projektov spoločného záujmu 707 miliónov EUR vo forme grantov. Z týchto grantov sa 11 týkalo projektov v oblasti elektrickej energie a 15 sa týkalo projektov v oblasti zemného plynu, 1 sa týkal projektu v oblasti inteligentných sietí. Ďalších 8 grantov bolo poskytnutých na stavebné práce a 19 na štúdie. V roku 2017 bolo na projekty spoločného záujmu vyhradených 800 miliónov EUR z grantov v rámci NPE.

V prípade projektov spoločného záujmu sa vzhľadom na ich strategický význam pre EÚ uplatňuje efektívnejšie plánovanie a povoľovacie konanie. Patrí sem napríklad určenie jedného príslušného vnútroštátneho orgánu, ktorý vystupuje ako jednotné kontaktné miesto pre všetky povolenia, a záväzný časový limit tri a pol roka na povolenie projektu. Cieľom je urýchliť postupy a zabezpečiť rýchle povolenie a sprevádzkovanie projektov, ktoré sa považujú za potrebné na zaistenie energetickej bezpečnosti a na pomoc pri plnení cieľov EÚ v oblasti klímy a energetiky, a zároveň zabezpečiť dodržiavanie najprísnejších noriem stanovených v právnych predpisoch Únie pre oblasť životného prostredia, ako aj zvýšiť transparentnosť a posilniť účasť verejnosti. Vďaka posilneniu regulačného rámca by sa tým zasa mala zvýšiť atraktívnosť projektov spoločného záujmu pre investorov.

Projekty spoločného záujmu v oblasti energetiky: interaktívna mapa Európska komisia vypracovala platformu transparentnosti (10), ktorá používateľovi umožňuje pomocou online prehliadača máp vyhľadať a preskúmať každý zo 173 projektov spoločného záujmu prijatých v roku 2017. Projekty sa dajú vyhľadávať na mape podľa druhu energie (elektrická energia, zemný plyn, ropa alebo iné), druhu infraštruktúry, krajiny a/alebo prioritného koridoru. Pre každý projekt sú krátko po prijatí sprístupnené aj technické súhrny.

Je však potrebné poznamenať, že zoznam Únie obsahuje projekty spoločného záujmu v rôznych fázach prípravy. Niektoré sú stále v počiatočnej fáze prípravy, preto sú ešte vždy potrebné štúdie na preukázanie, že projekt je realizovateľný.

Začlenením takýchto projektov do zoznamu Únie týkajúceho sa projektov spoločného záujmu nie sú dotknuté ani výsledky príslušných posúdení vplyvu na životné prostredie a povoľovacích konaní. Ak sa ukáže, že projekt zaradený do zoznamu Únie týkajúceho sa projektov spoločného záujmu nie je v súlade s acquis EÚ, bude z tohto zoznamu vyňatý.

Na pomoc členským štátom pri určovaní vhodných legislatívnych a nelegislatívnych opatrení na zefektívnenie rôznych postupov posudzovania vplyvu na životné prostredie a na zabezpečenie súdržného uplatňovania opatrení vyžadovaných podľa práva Únie pre projekty spoločného záujmu Komisia vydala v júli 2013 usmerňovací dokument (11).

Čo znamená „zefektívnenie“? Zefektívnenie znamená: skvalitnenie a lepšie koordinovanie postupov posudzovania vplyvu na životné prostredie s cieľom znížiť zbytočné administratívne zaťaženie , vytvoriť synergie a tým skrátiť čas potrebný na dokončenie posudzovania, a to zároveň so zabezpečením vysokej úrovne ochrany životného prostredia prostredníctvom komplexného posudzovania vplyvu na životné prostredie v súlade s acquis EÚ v oblasti životného prostredia. Zdroj: Usmerňovací dokument „Zefektívnenie postupov posudzovania vplyvu na životné prostredie v súvislosti s projektmi spoločného záujmu v oblasti energetickej infraštruktúry“, júl 2013.

V usmerňovacom dokumente je uvedených šesť základných odporúčaní na zefektívnenie postupov. Založené sú na skúsenostiach s realizáciou a na osvedčených postupoch dosiaľ zaznamenaných v členských štátoch (podrobnejšie sú uvedené v kapitole 4), ale tento rámec aj prekračujú.

Odporúčania sú zamerané predovšetkým na:

— včasné plánovanie, prípravu plánu realizácie a stanovenie rozsahu posudzovania,

— včasnú a efektívnu integráciu posudzovaní vplyvu na životné prostredie a ďalších environmentálnych požiadaviek,

— procedurálnu koordináciu a procesné lehoty,

— zhromažďovanie údajov, zdieľanie údajov a kontrolu kvality,

— cezhraničnú spoluprácu a

— včasnú a efektívnu účasť verejnosti.

Ďalšie kapitoly usmerňovacieho dokumentu sú zamerané predovšetkým na povoľovacie konanie podľa smernice o ochrane biotopov v súvislosti s plánmi a projektmi týkajúcimi sa prenosu alebo prepravy energie. Iné povoľovacie konania týkajúce sa životného prostredia sa neuvádzajú podrobne, ale sú spomenuté, ak je to relevantné.

Tento dokument teda dopĺňa uvedené usmernenie k zefektívneniu postupov pre projekty spoločného záujmu, ale má širší záber, pričom zahŕňa všetky druhy infraštruktúry na prepravu ropy a zemného plynu a prenos elektrickej energie bez ohľadu na to, či ide o projekty spoločného záujmu.

2. PRÁVNE PREDPISY EÚ V OBLASTI OCHRANY PRÍRODY

2.1. Úvod

Niektoré plány a projekty v oblasti energetickej prenosovej a prepravnej infraštruktúry môžu potenciálne ovplyvňovať jednu alebo viaceré z lokalít zaradených do európskej sústavy Natura 2000, alebo môžu pôsobiť na určité vzácne a ohrozené druhy chránené podľa právnych predpisov EÚ. V smernici o ochrane biotopov a smernici o ochrane vtáctva sa nachádzajú ustanovenia, ktoré sa v takých prípadoch musia dodržiavať. Prehľad týchto ustanovení sa nachádza v tejto kapitole. V ďalších kapitolách sú uvedené konkrétne prvky povoľovacieho konania predovšetkým podľa článku 6 smernice o ochrane biotopov, keďže to súvisí s plánmi alebo projektmi týkajúcimi sa prenosu a prepravy energie.

2.2. Smernica o ochrane vtáctva a smernica o ochrane biotopov

Za dôležitý prvok stratégie Európa 2020 sa považuje zastavenie straty biodiverzity v EÚ, čo si vyžaduje politiku inteligentného, inkluzívneho a udržateľného rastu, ktorá zohľadňuje dôležitý sociálno-ekonomický prínos prírody pre spoločnosť.

V marci 2010 si hlavy štátov a predsedovia vlád krajín EÚ stanovili ambiciózny cieľ do roku 2020 zastaviť a zvrátiť stratu biodiverzity v Európe. V máji 2011 prijala Európska komisia novú stratégiu EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2020 [KOM(2011) 244] (12), v ktorej je určený politický rámec na dosiahnutie tohto cieľa.

Smernica o ochrane vtáctva (13) a smernica o ochrane biotopov (14) sú základnými kameňmi politiky EÚ v oblasti biodiverzity. Umožňujú všetkým členským štátom EÚ, aby na základe spoločného legislatívneho rámca spolupracovali pri ochrane najviac ohrozených a najvzácnejších druhov a biotopov v Európe, v celej oblasti ich prirodzeného výskytu v EÚ, bez ohľadu na politické alebo administratívne hranice.

Tieto dve smernice sa netýkajú každého druhu rastlín a živočíchov v Európe (t. j. nie celej európskej biodiverzity). Zamerané sú na podskupinu približne 2 000 druhov, ktoré potrebujú ochranu, aby sa predišlo ich úbytku alebo degradácii. Často sa označujú ako druhy európskeho významu alebo chránené druhy EÚ. Aj približne 230 vzácnych alebo ohrozených typov biotopov je samostatne chránených na základe smernice o ochrane biotopov.

Celkovým cieľom oboch smerníc je zabezpečiť, aby boli živočíšne a rastlinné druhy a typy biotopov, ktoré sa majú týmito smernicami chrániť, zachované a obnovené a dosiahol sa priaznivý stav ochrany (15) v oblasti ich prirodzeného výskytu v rámci EÚ. Tento cieľ je orientovaný pozitívne na priaznivý stav ochrany, ktorý treba dosiahnuť a uchovávať. Ide teda o viac než len o predchádzanie poškodeniu.

Na dosiahnutie tohto cieľa sú v smerniciach EÚ o ochrane prírody stanovené tieto požiadavky na členské štáty:

— označiť a chrániť kľúčové lokality na ochranu živočíšnych a rastlinných druhov a typov biotopov uvedených v prílohách I a II k smernici o ochrane biotopov a v prílohe I k smernici o ochrane vtáctva, ako aj na ochranu sťahovavých vtákov. Tieto lokality tvoria súčasť sústavy Natura 2000 v rámci celej EÚ.

— stanoviť režim ochrany druhov pre všetky európske druhy voľne žijúceho vtáctva a ďalšie ohrozené druhy uvedené v prílohách IV a V k smernici o ochrane biotopov. Tento režim ochrany sa uplatňuje na všetky oblasti ich prirodzeného výskytu v rámci EÚ, teda v širšej krajinnej oblasti (t. j. v lokalitách sústavy Natura 2000 aj mimo nich).

2.3. Správa a ochrana lokalít sústavy Natura 2000

Za lokality sústavy Natura 2000 bolo dosiaľ označených viac ako 27 000 lokalít. Spolu pokrývajú približne 18 % plochy európskej pevniny a tiež významné plochy morských oblastí.

PREHLIADAČ SÚSTAVY NATURA 2000: užitočný nástroj pre navrhovateľov projektov Prehliadač sústavy Natura 2000 je online geografický informačný systém (GIS) mapovania, ktorý umožňuje navrhovateľom projektov lokalizovať a preskúmať každú lokalitu sústavy Natura 2000 v EÚ. Lokality sa dajú preskúmať vo veľmi podrobnej mierke (1:500), čo umožňuje zobraziť hranice lokality a jej základné krajinné charakteristiky s veľmi vysokým rozlíšením. Pre každú lokalitu je k dispozícii štandardný formulár údajov, v ktorom sú uvedené živočíšne a rastlinné druhy a typy biotopov, pre ktoré bola lokalita označená ako chránená, ako aj odhadovaná veľkosť ich populácie a stav ich ochrany v lokalite a tiež význam tejto lokality pre dané živočíšne a rastlinné druhy a typy biotopov v rámci EÚ. http://natura2000.eea.europa.eu/

Ochrana lokalít sústavy Natura 2000 podlieha ustanoveniam článku 6 smernice o ochrane biotopov. Delí sa na dva typy opatrení – prvý typ (podľa článku 6 ods. 1 a 2) (16) sa týka riadenia stálej ochrany všetkých lokalít sústavy Natura 2000, zatiaľ čo druhý typ (podľa článku 6 ods. 3 a 4) sa týka povoľovacieho konania pre plány alebo projekty, ktoré by mohli významne negatívne ovplyvniť lokalitu sústavy Natura 2000.

Z uvedeného článku je zrejmé, že sústava Natura 2000 nepredstavuje oblasti, v ktorých by bol zakázaný rozvoj. Nové plány a projekty sú úplne možné za predpokladu, že sa dodržia určité procedurálne a vecné záruky. Zaviedlo sa povoľovacie konanie, ktorým sa má zabezpečiť, aby sa takéto plány a projekty realizovali spôsobom zlučiteľným s cieľmi ochrany lokality sústavy Natura 2000.

2.3.1. Prijímanie pozitívnych ochranných opatrení a zabezpečenie nepoškodzovania

Článok 6 smernice o ochrane biotopov: 6.1. Pre osobitne chránené územia vytvoria členské štáty potrebné ochranné opatrenia obsahujúce v prípade potreby príslušné plány riadenia, osobitne navrhnuté pre dané lokality alebo začlenené do ďalších plánov rozvoja, a primerané štatutárne, administratívne alebo zmluvné opatrenia, ktoré zodpovedajú ekologickým požiadavkám typov prirodzených biotopov uvedených v prílohe I a druhov uvedených v prílohe II, vyskytujúcich sa v týchto lokalitách. 6.2. Členské štáty podniknú primerané kroky, aby sa na osobitne chránených územiach predišlo poškodeniu prirodzených biotopov a biotopov druhov, ako aj rušeniu druhov, pre ktoré boli územia označené za chránené, pokiaľ by takéto rušenie bolo podstatné vo vzťahu k cieľom tejto smernice.

V článku 6 ods. 1 a 2 smernice o ochrane biotopov sú stanovené tieto požiadavky na členské štáty:

— prijímať pozitívne ochranné opatrenia potrebné na zachovanie alebo obnovu typov biotopov a druhov, pre ktoré bolo územie označené za chránené (článok 6 ods. 1),

— prijímať opatrenia, ktorými sa predíde akémukoľvek poškodeniu typov biotopov alebo akémukoľvek závažnému rušeniu prítomných druhov (článok 6 ods. 2).

Vzhľadom na uvedené ustanovenia sa od členských štátov požaduje, aby určili jednoznačné ciele ochrany pre každú lokalitu sústavy Natura 2000, založené na stave ochrany a ekologických požiadavkách prítomných typov biotopov a živočíšnych a rastlinných druhov európskeho významu. Cieľom ochrany by malo byť minimálne zachovať podmienky ochrany živočíšnych a rastlinných druhov a biotopov, pre ktoré bolo územie označené za chránené, a nepripustiť ich ďalšie poškodzovanie.

Keďže však celkovým cieľom smerníc o ochrane prírody je dosiahnuť priaznivý stav ochrany živočíšnych a rastlinných druhov a typov biotopov v celej oblasti ich prirodzeného výskytu, potrebné môžu byť ambicióznejšie ciele ochrany na zlepšenie podmienok ochrany v jednotlivých lokalitách. Oboznámenie sa s cieľmi ochrany pre príslušnú lokalitu sústavy Natura 2000 je osobitne dôležité pre navrhovateľov projektov v oblasti prenosu a prepravy energie, projektantov a príslušné orgány, keďže potenciálne negatívne vplyvy plánu alebo projektu bude potrebné posúdiť vo vzťahu k týmto cieľom ochrany (17).

Aj keď to nie je povinné, smernica o ochrane biotopov obsahuje odporúčanie pre orgány na ochranu prírody, aby v úzkej spolupráci s miestnymi zainteresovanými stranami vypracovali plány riadenia sústavy Natura 2000 (18). Tieto plány môžu byť veľmi užitočným zdrojom informácií, keďže spravidla obsahujú podrobné údaje o živočíšnych a rastlinných druhoch a typoch biotopov, pre ktoré bola lokalita označená za chránenú, ako aj vysvetlenie cieľov ochrany lokality a v prípade potreby aj vzťahu k iným spôsobom využívania pôdy v danej oblasti. Sú v nich uvedené aj praktické ochranné opatrenia potrebné na dosiahnutie cieľov ochrany tejto lokality.

2.3.2. Povoľovacie konanie pre plány a projekty ovplyvňujúce lokality sústavy Natura 2000

Článok 6 smernice o ochrane biotopov: 6.3. Akýkoľvek plán alebo projekt, ktorý priamo nesúvisí so správou lokality alebo nie je potrebný pre ňu, ale môže pravdepodobne významne ovplyvniť túto lokalitu, či už samotne, alebo v spojení s inými plánmi alebo projektmi, podlieha primeranému odhadu jeho dosahov na danú lokalitu z hľadiska cieľov ochrany lokality. Na základe výsledkov zhodnotenia dosahov na lokalitu a podľa ustanovení odseku 4 príslušné vnútroštátne orgány súhlasia s plánom alebo projektom iba po presvedčení sa, že nepriaznivo neovplyvní integritu príslušnej lokality, a v prípade potreby po získaní stanoviska verejnosti. 6.4. Ak sa aj napriek negatívnemu odhadu dosahov na lokalitu a pri neexistencii alternatívnych riešení plán alebo projekt musí realizovať z dôvodov vyššieho verejného záujmu, vrátane záujmov sociálnej a ekonomickej povahy, členský štát prijme všetky kompenzačné opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, že celková koherencia sústavy Natura 2000 bude ochránená. O prijatých kompenzačných opatreniach informuje Komisiu. Ak sa v príslušnej lokalite vyskytuje prioritný typ prirodzeného biotopu a/alebo prioritný druh, jediné dôvody, ktoré môžu prichádzať do úvahy, sú tie, ktoré sa týkajú zdravia alebo bezpečnosti ľudí, priaznivých dôsledkov primárneho významu na životné prostredie alebo tiež stanoviska Komisie k ďalším nevyhnutným dôvodom vyššieho verejného záujmu.

V článku 6 ods. 3 a 4 smernice o ochrane biotopov sa stanovuje povoľovacie konanie, ktoré treba dodržiavať pri navrhovaní plánov a projektov, ktoré by mohli ovplyvňovať jednu alebo viaceré z lokalít sústavy Natura 2000 (19). Toto povoľovacie konanie sa uplatňuje nielen v prípade plánov alebo projektov v rámci lokalít sústavy Natura 2000, ale aj v prípade plánov alebo projektov mimo týchto lokalít, ktoré by však mohli významne ovplyvniť ochranu živočíšnych a rastlinných druhov a biotopov v danej lokalite.

V článku 6 ods. 3 smernice o ochrane biotopov sa požaduje, aby každý plán alebo projekt, ktorý by mohol významne negatívne ovplyvniť lokalitu sústavy Natura 2000, podliehal primeranému odhadu s cieľom podrobne preskúmať tieto vplyvy z hľadiska cieľov ochrany konkrétnej lokality. Príslušný orgán môže schváliť plán alebo projekt iba v prípade, ak sa na základe zistení v rámci primeraného odhadu presvedčil, že plán alebo projekt nepriaznivo neovplyvní integritu príslušnej lokality. Je dôležité poznamenať, že dôkazné bremeno spočíva v preukázaní neexistencie negatívnych vplyvov (a nie ich existencie).

V závislosti od druhu a závažnosti zistených vplyvov je niekedy možné upraviť plán alebo projekt a/alebo zaviesť určité zmierňujúce opatrenia s cieľom zabrániť alebo predísť týmto vplyvom, odstrániť ich alebo znížiť na nevýznamnú úroveň tak, aby bolo možné plán alebo projekt schváliť.

Ak to nie je možné, plán alebo projekt sa musí zamietnuť a namiesto neho je potrebné preskúmať alternatívne, menej škodlivé riešenia. Za mimoriadnych okolností je možné uplatniť výnimku podľa článku 6 ods. 4 na schválenie plánu alebo projektu, ktorý má nepriaznivý vplyv na integritu jednej alebo viacerých z lokalít sústavy Natura 2000, ak sa dá preukázať, že neexistujú alternatívy a plán alebo projekt sa považuje za potrebný z dôvodov vyššieho verejného záujmu. V takých prípadoch sa musia prijať vhodné kompenzačné opatrenia, ktoré zabezpečia, že celková koherencia sústavy Natura 2000 bude ochránená.

Napokon je dôležité poznamenať, že povoľovacie konanie podľa smernice o ochrane biotopov nie je zhodné s postupom podľa smernice o posudzovaní vplyvov na životné prostredie (EIA) a smernice o strategickom environmentálnom hodnotení (SEA), aj keď je možné tieto postupy spojiť (podrobnosti sú uvedené v kapitole 7). Na rozdiel od posudzovania EIA a hodnotenia SEA, ktorých výsledky treba pri rozhodovaní o schválení plánu alebo projektu zohľadniť, závery primeraného odhadu sú definitívne a určujú, či plán alebo projekt môže byť schválený.

2.4. Ustanovenia o ochrane živočíšnych a rastlinných druhov

Druhý súbor ustanovení dvoch smerníc EÚ o ochrane prírody sa týka ochrany určitých druhov živočíchov a rastlín vo všetkých oblastiach ich prirodzeného výskytu v rámci EÚ, t. j. v lokalitách sústavy Natura 2000 aj mimo nich.

Niektoré chránené druhy sú potenciálne zraniteľné určitými typmi projektov v oblasti energetickej infraštruktúry, ako sú napríklad nadzemné elektrické káble. Preto sa tieto ustanovenia musia brať do úvahy aj pri posudzovaní takých plánov a projektov na potenciálne citlivých územiach mimo lokalít sústavy Natura 2000 v rámci postupov EIA/SEA.

Ustanovenia o ochrane druhov sa vzťahujú na všetky druhy voľne žijúceho vtáctva, ktoré sa prirodzene vyskytujú na území EÚ, ako aj na ďalšie druhy uvedené v prílohách IV a V k smernici o ochrane biotopov.

V podstate sa od členských štátov vyžaduje, aby zakázali:

— úmyselné vyrušovanie týchto druhov počas obdobia párenia, odchovu mláďat, hibernácie a sťahovania,

— poškodzovanie alebo ničenie miest na párenie alebo miest na oddych,

— úmyselné ničenie hniezd alebo vajec, ako aj vykoreňovanie alebo ničenie chránených rastlín.

Presné podmienky sú stanovené v článku 5 smernice o ochrane vtáctva a v článku 12 (v prípade živočíchov) a v článku 13 (v prípade rastlín) smernice o ochrane biotopov (20).

Článok 5 smernice o ochrane vtáctva: Bez toho, aby boli dotknuté články 7 a 9, členské štáty prijmú opatrenia nevyhnutné na vytvorenie všeobecného systému ochrany všetkých druhov vtáctva uvedených v článku 1, zakazujúce najmä: a) úmyselné usmrcovanie alebo odchyt akýmkoľvek spôsobom, b) úmyselné ničenie alebo poškodzovanie ich hniezd a vajec alebo odstraňovanie ich hniezd, c) zber vajec vo voľnej prírode a držbu týchto vajec, a to aj prázdnych, d) úmyselné rušenie týchto vtákov, hlavne počas obdobia hniezdenia a výchovy mláďat, pokiaľ by rušenie bolo značné vzhľadom na ciele tejto smernice, e) držbu a chov tých druhov vtákov, ktorých lov alebo odchyt je zakázaný. Článok 12 smernice o ochrane biotopov: 1. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na vytvorenie systému prísnej ochrany živočíšnych druhov uvedených v prílohe IV písm. a) v prostredí ich prirodzeného pohybu a zakážu: a) všetky formy úmyselného odchytávania alebo usmrcovania vzoriek týchto druhov vo voľnej prírode, b) úmyselné rušenie týchto druhov najmä počas obdobia párenia, odchovu mláďat, hibernácie a sťahovania, c) úmyselné ničenie alebo zbieranie vajec vo voľnej prírode, d) poškodzovanie alebo ničenie miest na párenie alebo miest na oddych. 2. Pre tieto druhy zakážu členské štáty držanie, prepravu a predaj alebo výmenu a ponúkanie na predaj alebo výmenu vzoriek odobratých z voľnej prírody, s výnimkou tých, ktoré boli odobraté legálne pred zavedením tejto smernice. 3. Zákaz uvedený v odseku 1 písm. a) a b) a odseku 2 platí pre všetky štádiá života zvierat, na ktoré sa vzťahuje tento článok. Článok 13 smernice o ochrane biotopov: 1. Členské štáty podniknú potrebné opatrenia na vytvorenie systému prísnej ochrany druhov rastlín uvedených v prílohe IV písm. b) a zakážu: a) úmyselné trhanie, zber, rezanie, vykoreňovanie alebo ničenie takýchto rastlín v mieste ich prirodzeného výskytu, b) držanie, prepravu a predaj alebo výmenu a ponúkanie na predaj alebo výmenu vzoriek takýchto druhov odobratých z voľnej prírody, s výnimkou tých, ktoré boli odobraté legálne pred zavedením tejto smernice. 2. Zákazy uvedené v odseku 1 písm. a) a b) platia pre všetky štádiá biologického cyklu rastlín, na ktoré sa vzťahuje tento článok.

Za určitých okolností sú povolené výnimky z týchto ustanovení (napríklad na zabránenie vážnemu poškodeniu úrody, hospodárskych zvierat, lesov, rybolovu a vody) za predpokladu, že neexistuje iné uspokojivé riešenie a že dôsledky týchto výnimiek nie sú nezlučiteľné s celkovými cieľmi daných smerníc.

Podmienky uplatnenia výnimiek sú stanovené v článku 9 smernice o ochrane vtáctva a v článku 16 smernice o ochrane biotopov. Pokiaľ ide o energetickú prenosovú alebo prepravnú infraštruktúru, výnimky sa môžu uplatniť predovšetkým „v záujme zdravia a bezpečnosti ľudskej populácie alebo z iných nevyhnutných dôvodov vyššieho verejného záujmu“ [článok 16 ods. 1 písm. c)].

3. POTENCIÁLNE VPLYVY ZARIADENÍ NA PRENOS ALEBO PREPRAVU ENERGIE NA SÚSTAVU NATURA 2000 A NA DRUHY ŽIVOČÍCHOV A RASTLÍN CHRÁNENÝCH V RÁMCI EÚ

3.1. Úvod

Projekty v oblasti energetickej infraštruktúry zvyčajne nepredstavujú veľkú hrozbu pre biodiverzitu. Existuje mnoho prípadov, keď dobre navrhnuté a vhodne situované rozvojové projekty nemali žiadny alebo mali iba obmedzený vplyv. Známe sú aj príklady, keď projekty znamenali čistý celkový prínos pre prírodu, predovšetkým v oblastiach, kde je prírodné prostredie už značne ochudobnené. To však nezbavuje povinnosti preskúmať rôznymi platnými zákonnými postupmi posudzovania vplyvu na životné prostredie, ako je EIA /SEA a primeraný odhad (podrobnosti sú uvedené v kapitole 7), potenciálne vplyvy, ktoré môžu mať jednotlivé plány alebo projekty na prírodné prostredie.

V tejto kapitole sa uvádza prehľad možných vplyvov energetickej infraštruktúry na biotopy a druhy chránené podľa smernice o ochrane vtáctva a smernice o ochrane biotopov. Cieľom je poskytnúť navrhovateľom projektov, prevádzkovateľom energetických prenosových a sústav a prepravných sietí a príslušným orgánom prehľad typov potenciálnych vplyvov, ktorým treba venovať pozornosť pri príprave plánov a projektov v oblasti energetickej prenosovej a prepravnej infraštruktúry a pri vykonávaní primeraného odhadu v rámci povoľovacieho konania podľa článku 6 smernice o ochrane biotopov alebo hodnotenia podľa smernice o posudzovaní vplyvov na životné prostredie (EIA) a smernice o strategickom environmentálnom hodnotení (SEA).

3.2. Potreba individuálneho prístupu

Je potrebné zdôrazniť, že potenciálne vplyvy do značnej miery závisia od konštrukcie a umiestnenia konkrétnej energetickej infraštruktúry a od citlivosti prítomných biotopov a druhov chránených v rámci EÚ. Preto je veľmi dôležité individuálne preskúmať každý plán alebo projekt.

Návrh každého projektu zariadenia na prenos alebo prepravu energie vrátane projektov spoločného záujmu bude, samozrejme, závisieť od širokej škály faktorov vrátane druhu a množstva prenášanej alebo prepravovanej energie, prijímajúceho prostredia (napríklad pevnina alebo more), vzdialeností požadovaných na prenos alebo prepravu a kapacity potrebnej na prijímanie alebo uskladňovanie. Projekty sa môžu týkať nielen výstavby, ale aj renovácie a/alebo vyraďovania z prevádzky prípadne aj viacerých zariadení alebo infraštruktúr potrebných na prenos či prepravu, prijímanie alebo uskladňovanie energie na pevnine.

Pri posudzovaní potenciálnych vplyvov na prírodu a voľne žijúce živočíchy a rastliny je dôležité brať do úvahy nielen samotnú základnú infraštruktúru, ale aj súvisiace inštalácie a zariadenia, ako sú dočasné prístupové cesty, skladovacie priestory pre zariadenia a vybavenie dodávateľov, stavebné objekty, betónové základy, dočasná kabeláž, vykopaná zemina a plochy na ukladanie prebytočnej pôdy atď. Vplyvy môžu byť dočasné alebo trvalé, na mieste realizácie projektu alebo mimo neho, môžu byť kumulatívne a môžu vznikať v rôznych obdobiach počas projektového cyklu (napríklad počas fáz výstavby, renovácie, údržby a/alebo vyraďovania z prevádzky). Všetky tieto faktory sa musia brať do úvahy.

Ustanovenia o ochrane druhov v smerniciach EÚ o ochrane prírody sa musia zohľadňovať v prípadoch, keď existuje riziko, že plán alebo projekt v oblasti energetickej infraštruktúry môže spôsobiť smrť alebo zranenie, alebo úmyselné vyrušovanie počas obdobia párenia, odchovu mláďat, hibernácie a sťahovania, prípadne poškodzovanie alebo ničenie miest na párenie alebo miest na oddych druhov chránených podľa týchto dvoch smerníc (napríklad orlov a morských cicavcov). Tento režim prísnej ochrany sa uplatňuje v širšej krajinnej oblasti, teda v lokalitách sústavy Natura 2000 aj mimo nich.

Zmierňujúce opatrenia Negatívne vplyvy uvádzané v tejto kapitole sa niekedy dajú účinne zmierňovať. Zmierňovanie znamená zaviesť do plánu alebo projektu opatrenia, ktoré odstránia tieto potenciálne negatívne vplyvy alebo ich znížia na úroveň, keď už nebudú významné. Takéto opatrenia teda musia byť priamo prepojené s možnými vplyvmi a založené na dôkladných znalostiach príslušných druhov živočíchov a rastlín a biotopov. Zmierňujúce opatrenia môžu zahŕňať zmenu umiestnenia projektu, ale môže ísť aj o zmeny veľkosti, koncepcie a konfigurácie rôznych aspektov energetickej infraštruktúry. Môžu tiež nadobúdať formu prechodných úprav počas jednotlivých fáz výstavby a prevádzky. Ďalšie podrobnosti s príkladmi možných zmierňujúcich opatrení sú uvedené v nasledujúcej kapitole.

3.3. Prehľad potenciálnych vplyvov na druhy a biotopy chránené v rámci EÚ

Typ vplyvu a jeho rozsah do značnej miery závisí od druhov živočíchov a rastlín alebo od typov biotopov chránených v rámci EÚ, ktoré sú prítomné v danej lokalite, od ich ekológie, rozmiestnenia a stavu ochrany. Preto je potrebné preskúmať každý plán alebo projekt individuálne. Nasleduje prehľad najčastejších typov vplyvu, ktoré môžu nastať.

3.3.1. Strata, degradácia alebo fragmentácia biotopu

Projekty v oblasti energetickej prenosovej alebo prepravnej infraštruktúry si môžu vyžadovať uvoľnenie určitej plochy pôdy a odstránenie povrchovej vegetácie (často sa to označuje ako priamy záber pôdy). Týmto procesom sa môžu existujúce biotopy zmeniť, poškodiť, fragmentovať alebo zničiť. Rozsah straty a degradácie biotopu závisí od veľkosti, umiestnenia a koncepcie projektu a od citlivosti postihnutých biotopov.

Je dôležité poznamenať, že zatiaľ čo skutočný záber pôdy sa môže zdať obmedzený, nepriame vplyvy by mohli mať oveľa širšiu pôsobnosť, najmä ak rozvojové projekty zasahujú do hydrologických režimov alebo geomorfologických procesov a do kvality vody alebo pôdy. Takéto nepriame vplyvy môžu spôsobiť vážne poškodenie, fragmentáciu a stratu biotopu, niekedy dokonca aj v pomerne veľkej vzdialenosti od skutočnej lokality projektu.

Význam straty tiež závisí od vzácnosti a citlivosti postihnutých biotopov a/alebo od ich dôležitosti ako miesta na získavanie potravy, párenie alebo hibernáciu druhov. Pri posudzovaní významu straty alebo degradácie akéhokoľvek biotopu treba zvážiť potenciálnu úlohu niektorých biotopov ako súčastí koridorov alebo ako istých odrazových mostíkov dôležitých pre rozptyl a migráciu, ako aj pre lokálnejšie pohyby, napríklad medzi lokalitami na získavanie potravy a hniezdenie.

3.3.2. Vyrušovanie a premiestňovanie

Vyrušovanie živočíšnych druhov v ich obvyklých lokalitách na párenie, získavanie potravy alebo oddychovanie, ako aj pozdĺž ich migračných trás, môže viesť k ich premiestneniu a vytlačeniu, a teda k strate využitia biotopu. Živočíšne druhy sa môžu premiestniť z území v lokalite projektu a okolo tejto lokality napríklad v dôsledku zvýšenej dopravy, prítomnosti ľudí, ako aj hluku, prachu, znečistenia, umelého osvetlenia alebo vibrácií vznikajúcich počas stavebných prác alebo po ich skončení.

Význam vplyvu je určený rozsahom a stupňom vyrušovania a citlivosťou postihnutých druhov, rovnako ako dostupnosťou a kvalitou iných vhodných neďalekých biotopov, kam sa môžu vytlačené živočíchy uchýliť. V prípade vzácnych a ohrozených druhov môže mať aj malé alebo dočasné vyrušenie závažné dôsledky pre ich dlhodobé prežívanie v danom regióne.

3.3.3. Riziko zrážky s elektrickým vedením a zásahu elektrickým prúdom

Vtáky a prípadne netopiere môžu naraziť do rôznych častí nadzemných elektrických vedení a iných nadzemných elektrických zariadení. Úroveň rizika zrážky do značnej miery závisí od polohy lokality a od prítomných druhov, ako aj od faktorov počasia a viditeľnosti a od konkrétnej konštrukcie samotných vedení (najmä pokiaľ ide o prípady zásahu elektrickým prúdom). Riziku sú vystavené predovšetkým druhy, ktoré sú dlhoveké, majú nízku mieru reprodukcie, a/alebo ktoré sú vzácne, prípadne sú už v zraniteľnom stave ochrany (ako napríklad orly, supy a bociany).

Riziko zrážky s elektrickým vedením a zásahu elektrickým prúdom v prípade vtákov sa podrobnejšie rozoberá v kapitolách 4 a 5. Pokiaľ ide o netopiere, skutočnosťou je, nanešťastie, všeobecný nedostatok štúdií o potenciálnych rizikách a vplyvoch zrážky s nadzemnými vedeniami, a to v dôsledku ťažkostí pri monitorovaní smrti malých zvierat pozdĺž takých dlhých lineárnych infraštruktúr.

3.3.4. Vplyvy prekážok

V prípade elektrickej energie môžu veľké infraštruktúry na prenos, prijímanie a uskladňovanie energie nútiť jednotlivé živočíšne druhy, aby danú oblasť spoločne obchádzali počas migrácie, ale aj lokálnejšie, počas pravidelného získavania potravy. Či to predstavuje alebo nepredstavuje problém, závisí od celej škály faktorov, ako je napríklad veľkosť rozvodne, vzájomné odstupy a smerovanie elektrických káblov, rozsah premiestnenia druhov a ich schopnosť kompenzovať zvýšený výdaj energie, ako aj stupeň spôsobeného narušenia prepojenia medzi lokalitami na získavanie potravy, hradovanie a párenie.

Viaceré vedecké tímy uvádzajú novozískané dôkazy, že zvieratá by mohli odplašovať od elektrických káblov ultrafialové záblesky, ktoré káble vydávajú a ktoré sú pre ľudí neviditeľné. Medzinárodný tím výskumníkov vypracoval štúdiu (21) inšpirovanú pozorovaniami, že soby sa pri behu arktickou tundrou vyhýbajú elektrickým vedeniam. Hoci znalosti o uvedenej problematike sú zatiaľ veľmi obmedzené, v niektorých konkrétnych prípadoch je tento druh vyhýbania sa určitým miestam a fragmentácie relevantný pri určovaní významu vplyvu prekážok.

3.4. Rozlišovanie medzi významnými a nevýznamnými vplyvmi

Určenie druhov živočíchov a rastlín a biotopov, ktoré môžu byť postihnuté plánom alebo projektom v oblasti energetickej prenosovej alebo prepravnej infraštruktúry, je prvým krokom každého posudzovania vplyvu, či už sa vykonáva podľa článku 6 smernice o ochrane biotopov, ak projekt ovplyvňuje lokalitu sústavy Natura 2000, alebo podľa smerníc o EIA prípadne SEA, ak projekt ovplyvňuje chránené druhy mimo sústavy Natura 2000. Potom je potrebné určiť, či je vplyv významný alebo nie. Zákonný postup určovania „významnosti“ v prípade plánov alebo projektov, ktoré ovplyvňujú konkrétne lokality sústavy Natura 2000, je opísaný v kapitole 7. S cieľom pomôcť úplne pochopiť uvedený pojem sú v tejto časti stručne vysvetlené niektoré všeobecné zásady, ktoré sa uplatňujú pri určovaní miery „významnosti“ v prípade voľne žijúcich živočíchov a rastlín (bez ohľadu na to, či je to v lokalite sústavy Natura 2000 alebo nie).

Posudzovanie významnosti sa musí robiť individuálne a s ohľadom na potenciálne postihnuté druhy a biotopy. Strata niekoľkých jedincov môže byť pre niektoré druhy nevýznamná, pre iné však môže mať závažné dôsledky. Na významnosť vplyvov bude pôsobiť veľkosť populácie, jej rozmiestnenie, prirodzený výskyt, reprodukčná stratégia a dĺžka života. Tieto faktory sa zrejme líšia od lokality k lokalite.

Zohľadniť treba aj vzájomné prepojenie vplyvov. Napríklad samotný záber pôdy nemusí byť pre niektoré druhy významný, ale keď sa skombinuje s veľkými rizikami vyrušovania alebo premiestnenia, môže to viesť k významnému zhoršeniu zdravia a napokon zníženiu miery prežitia daných druhov.

Pri posudzovaní významnosti sa musí zohľadniť aj primeraný geografický rozsah. V prípade sťahovavých druhov, ktoré sa presúvajú na dlhé vzdialenosti, môže mať vplyv v konkrétnej lokalite dôsledky pre dané druhy v oveľa väčšej geografickej oblasti. Podobne v prípade nesťahovavých druhov na veľkých územiach alebo v meniacich sa podmienkach využitia biotopu môže byť potrebné zvažovať potenciálne vplyvy v regionálnom a nie miestnom rozsahu.

Napokon, uvedené úvahy by mali byť založené na najlepších dostupných údajoch. To si môže vyžadovať špeciálne terénne prieskumy alebo monitorovacie programy v určitom predstihu pred projektom.

3.5. Kumulatívne vplyvy

Pri určovaní vplyvov na lokality sústavy Natura 2000, ako sa vyžaduje v článku 6 ods. 3 smernice o ochrane biotopov, by sa malo zohľadniť aj posudzovanie kumulatívnych vplyvov. Kumulatívne vplyvy plánov a projektov často môžu byť veľmi dôležité a musia sa starostlivo posudzovať. Vzniknúť môžu v prípade, ak sa na danom území alebo pozdĺž letového koridoru sťahovavých vtákov nachádzajú viaceré energetické infraštruktúry alebo ak sa projekt v oblasti energetickej infraštruktúry realizuje v tej istej lokalite ako plán alebo projekt iného druhu (napríklad iný projekt priemyselného rozvoja). Kumulatívny vplyv je kombinovaný vplyv všetkých týchto aktivít vykonávaných spoločne. Môže sa stať, že jeden projekt v oblasti energetickej infraštruktúry sám osebe nebude mať významný vplyv, ale ak sa jeho vplyv spojí s vplyvom iných plánov alebo projektov v danej lokalite, ich kombinovaný vplyv by mohol byť významný.

Napríklad ropovod, ktorý prechádza časťou mokrade, môže spôsobiť dočasnú degradáciu biotopu na nízkej, no prijateľnej úrovni, ktorej sa biotop dokáže bez problémov prispôsobiť. Ak je však mokraď zároveň vystavená pôsobeniu sústavy odvodňovania pôdy a/alebo projektu výstavby cesty, spoločné hydrologické vplyvy všetkých týchto projektov by mohli viesť k trvalej strate, fragmentácii alebo vysušeniu. V tomto prípade, aj keď vplyv prvého a druhého projektu, každého zvlášť, nie je postrehnuteľný, vplyv oboch spolu by mohol byť významný. To ovplyvňuje plánovacie rozhodnutie pre návrhy oboch projektov.

Kumulatívne vplyvy sa musia zohľadňovať aj podľa postupov EIA/SEA.

Keďže rozvoj energetickej infraštruktúry pokračuje v celej EÚ rýchlym tempom, je dôležité, aby sa kumulatívne vplyvy posudzovali už v počiatočných fázach posudzovania vplyvu na životné prostredie, a nie iba ako „dodatočný nápad“ na konci procesu, čím by sa zdržiavali rozhodnutia o zlučiteľnosti návrhov projektu s ustanoveniami právnych predpisov EÚ.

4. POTENCIÁLNE VPLYVY INFRAŠTRUKTÚRY ELEKTRIZAČNEJ SÚSTAVY NA VOĽNE ŽIJÚCE VTÁCTVO

4.1. Úvod

V predchádzajúcej kapitole bol uvedený všeobecný prehľad typov potenciálnych vplyvov, ktorým treba venovať pozornosť pri príprave projektov v oblasti energetickej infraštruktúry, predovšetkým v lokalitách sústavy Natura 2000 a v ich okolí, ako aj v blízkosti iných citlivých oblastí využívaných druhmi chránenými podľa dvoch smerníc EÚ o ochrane prírody.

Táto kapitola je zameraná na analýzu potenciálnych vplyvov infraštruktúry pre elektrickú energiu najmä na európske voľne žijúce vtáctvo. Ide o problematiku, ktorej bola v uplynulých rokoch venovaná veľká pozornosť, a vplyvy v tejto oblasti môžu byť častejšie a významnejšie než v prípade iných druhov pozemnej energetickej infraštruktúry.

4.2. Infraštruktúra elektrizačnej sústavy

Na rozdiel od iných komodít sa elektrická energia nedá uskladňovať, preto sa musí vyrábať a dopravovať k používateľom v reálnom čase. Prenosová sústava elektrickej energie je preto zložitejšia a dynamickejšia než iné systémy, napríklad na prepravu vody alebo zemného plynu. Po vyrobení v elektrárni sa veľké množstvá elektrickej energie prenášajú vysokonapäťovými (v Európe 110 – 750 kV, ENTSO, 2012) prenosovými vedeniami na dlhé vzdialenosti k rozvodniam. Z rozvodní sa elektrická energia prenáša strednonapäťovými (1 – 60 kV) a nízkonapäťovými (< 1 kV) distribučnými vedeniami k domácnostiam a komerčným spotrebiteľom.

Obrázok 3

(USDA, 2009)

Prenosová sústava elektrickej energie je značne zosieťovaná. Tvoria ju prenosové vedenia, ktoré vedú nielen od elektrární k odberným centrám, ale aj prepojenia medzi prenosovými vedeniami, čo vytvára systém pomáhajúci zabezpečiť plynulý tok energie. Ak je z prevádzky vyradené prenosové vedenie v jednej časti siete, elektrická energia sa bežne presmeruje do iných vedení, takže sa môže naďalej dodávať odberateľom (PSCW, 2009).

Elektrická energia sa môže prenášať nadzemným vedením alebo podzemnými káblami a využíva sa pri tom striedavý alebo jednosmerný prúd. Vo všetkých prípadoch sa používa vysoké napätie, keďže poskytuje väčšiu efektívnosť pri dlhých vzdialenostiach (spravidla viac ako 600 km). Nadzemné vedenie so striedavým prúdom je tradičným spôsobom prenosu elektrickej energie (EASAC, 2009).

Výhodou nadzemných vedení oproti podzemným káblom je, že zatiaľ sú náklady na vybudovanie nadzemného vedenia výrazne nižšie než na inštalovanie podzemných káblov, a jeho kapacita je vyššia. Predpokladaná životnosť nadzemného vedenia je vysoká a môže dosahovať až 70 alebo 80 rokov. Nedostatkom nadzemných vedení je záber pôdy, ich vizuálny vplyv a rozličné vplyvy na životné prostredie (EASAC, 2009) (22).

Štruktúra prenosového vedenia umožňuje použiť najmenej jeden trojfázový obvod. Ten pozostáva z troch napájaných vodičov (z viacerých, ak sú vo zväzku) a môže mať jeden alebo dva uzemnené vodiče (zvyčajne sa označujú ako statické vodiče), ktoré sú inštalované nad fázovými vodičmi a slúžia ako ochrana pred bleskami. Štruktúru distribučných vedení môžu tvoriť rôzne konfigurácie vodičov (APLIC, 2006).

Pri väčšine komerčných nadzemných vedení so striedavým prúdom sa využíva niektorá forma nosných štruktúr, ku ktorým sa pripájajú izolátory a elektrické vodiče. Nosné časti môžu tvoriť drevené stĺpy a stožiare, konštrukcie z oceľových rúrok alebo profilovej ocele, oceľou vystužené betónové stĺpy alebo kompozitné stĺpy a stožiare vyrobené zo sklolaminátu alebo z iných materiálov. Izolátory sú vyrobené z porcelánu alebo polymérnych materiálov, ktoré spravidla nie sú vodičmi elektrického prúdu. Vodiče elektrického prúdu sa zvyčajne vyrábajú z medi alebo hliníka (Bayle, 1999, Janss, 2000, APLIC, 2006).

Trojfázové systémy sa používajú v prípade distribučných aj prenosových vedení. Jednou z hlavných výhod trojfázových systémov je schopnosť dodávať veľké množstvá energie na dlhé vzdialenosti (APLIC, 2006).

4.3. Potenciálne negatívne vplyvy infraštruktúry pre elektrickú energiu na voľne žijúce vtáctvo

V tejto časti sa uvádza prehľad hlavných typov vplyvu na druhy voľne žijúceho vtáctva. Niektoré chránené európske druhy sú v dôsledku svojej veľkosti, stavby tela, správania a rozšírenia jednoznačne zraniteľnejšie určitými typmi vplyvu, predovšetkým v prípadoch zásahu elektrickým prúdom alebo zrážky s elektrickým vedením.

Tabuľka v prílohe 2 predstavuje systematický zoznam vplyvov interakcií vtáčích populácií s elektrickými vedeniami, usporiadaný podľa dôležitosti (Birdlife, 2013). Táto tabuľka neznamená, že uvedené vplyvy vzniknú opísaným spôsobom za každých okolností. Mnohé bude závisieť od konkrétneho druhu a konkrétnych okolností v každom jednotlivom prípade a od dostupnosti nápravných opatrení na zmiernenie týchto vplyvov.

Prečo sú niektoré druhy vtákov zraniteľnejšie elektrickými vedeniami než iné? Často je to dôsledok týchto fyziologických, behaviorálnych a ekologických vlastností: — veľké telo, — slabé videnie dopredu, — uprednostňovanie nočnej aktivity, — „slabí letci“, vtáky s nižšou manévrovateľnosťou (zrážky), — neskúsení letci, mladé vtáky (zásah elektrickým prúdom a zrážky), — uprednostňovanie vyvýšených miest na hradovanie, sedenie alebo hniezdenie, — uprednostňovanie otvorených biotopov bez stromov (zásah elektrickým prúdom), — život v kŕdli a družné správanie, — druhy citlivé na vyrušenie, — uprednostňovanie biotopov v malej nadmorskej výške (vzhľadom na vyššiu hustotu elektrických sietí), — vzácne a ohrozené druhy (v kombinácii s nízkou hustotou populácie, nízkou plodnosťou atď., pozri ďalej), — druhy s nízkou hustotou populácie (nižší potenciál nahradenia), — druhy s nízkym reprodukčným potenciálom (pri zvýšení úmrtnosti dospelých jedincov trvá nahradenie strát v populácii dlhšie), — druhy s nízkou plodnosťou, nízkou úmrtnosťou, vysokou strednou dĺžkou života (pokles potenciálu pribúdania nových jedincov pri stabilných stratách v populácii), — sťahovavé vtáky premiestňujúce sa na dlhé vzdialenosti medzi kontinentmi (široká škála území a veľmi rozdielna úroveň zmierňovania vplyvov elektrických vedení).

4.3.1. Zásah elektrickým prúdom

Zásah elektrickým prúdom môže mať veľký vplyv na niektoré druhy vtákov a každoročne postihuje tisíce jedincov (23). K zásahu elektrickým prúdom môže dôjsť, keď sa vták súčasne dotkne dvoch fázových vodičov alebo jedného vodiča a uzemneného zariadenia, najmä ak má vlhké perie (Bevanger, 1998). K druhom, ktoré často postihuje zásah elektrickým prúdom, patria bocianotvaré (Ciconiiformes), sokolotvaré (Falconiformes), sovotvaré (Strigiformes) a vrabcotvaré (Passeriformes) (Bevanger, 1998) – pozri tabuľku v ďalšej časti.

Existuje pevná zhoda, že riziko, ktoré pre vtáky predstavujú elektrické zariadenia, závisí od technickej konštrukcie a podrobného riešenia týchto zariadení. Riziko zásahu elektrickým prúdom je vysoké predovšetkým v prípade „zle skonštruovaných“ strednonapäťových stĺpov a stožiarov elektrického vedenia („zabijacké stĺpy“) (BirdLife International, 2007).

Pravdepodobnosť zásahu vtákov elektrickým prúdom ovplyvňujú tieto faktory:

— Stavba tela vtákov: Veľké vtáky sú zraniteľnejšie, pretože pravdepodobnosť prepojenia elektrických komponentov roztiahnutými krídlami alebo inými časťami tela je u nich väčšia než u malých vtákov (Olendorff a kol., 1981; APLIC, 2006).

— Správanie vtákov: Vtáky, ktoré využívajú stĺpy elektrického vedenia na sedenie, hradovanie a hniezdenie, sú zraniteľnejšie (Bevanger, 1998). U druhov hniezdiacich na zemi (kane a niektoré sovy) zrejme dochádza k zásahu elektrickým prúdom zriedkavo, pretože počas letu lovia a sedávajú na zemi alebo blízko nej (Benson, 1981).

— Typ a konfigurácia stĺpa alebo stožiara: — Väčšina nehôd sa stáva na stĺpoch a stožiaroch strednonapäťových distribučných elektrických vedení (1 kV – 60 kV), a to v dôsledku malých odstupov jednotlivých častí (Haas & Nipkow, 2006). — Stĺpy a stožiare s osobitnou funkciou (kotevné, transpozičné, uzlové stĺpy a stožiare alebo transformátorové jednotky) si vyžiadajú viac obetí než jednoduché tangenciálne štruktúry (Demeter a kol., 2004). — López-López a jeho kolegovia (2011) preukázali, že počet nehôd vtákov by sa dal dramaticky znížiť úpravou nebezpečných, zle navrhnutých stĺpov.

— Environmentálne faktory: — Hojnosť koristi: počet dravcov zasiahnutých elektrickým prúdom sa zvyšuje s rastúcim počtom zvierat, ktoré môžu byť ich korisťou (Benson, 1981; Guil a kol., 2011). — Štruktúra vegetácie a pokrytie vegetáciou: štruktúra vegetácie môže ovplyvniť dostupnosť koristi a správanie dravca pri zháňaní potravy (Guil a kol., 2011). — Biotop: vtáky častejšie používajú stĺpy elektrického vedenia a bývajú na nich zasiahnuté elektrickým prúdom v oblastiach, kde sa zriedkavo vyskytujú miesta na sedenie, ako sú napríklad lúky, mokrade (Haas a kol., 2005; Lehman a kol., 2007). — Topografia: Pokiaľ ide o zásah elektrickým prúdom, topografia ovplyvňuje, kde budú vtáky sedávať a hradovať, a výška vegetácie ovplyvňuje dostupnosť prírodných vyvýšených stanovíšť v danej oblasti. Úmrtnosť orlov sa zvyšuje so sklonom terénu, zrejme v dôsledku ich zvyku loviť z vyvýšených stanovíšť. Štúdie preukázali, že stožiare umiestnené v dominantných lokalitách obklopených vysokými svahmi spravidla spôsobujú väčší počet prípadov zásahu elektrickým prúdom. (Guil a kol., 2011)

— Pohlavie: V rámci toho istého druhu samiciam, ktoré sú väčšie, viac hrozí zásah elektrickým prúdom (Ferrer a Hiraldo, 1992).

— Vek: Mladé a nedospelé vtáky sú náchylnejšie na zásah elektrickým prúdom než dospelé jedince. Príčinou je pravdepodobne nedostatok skúseností pri pristávaní a vzlietaní (Benson, 1981; Harness, 1997; Bevanger, 1998; Harness a Wilson, 2001; Janss a Ferrer, 2001; González a kol., 2007).

— Priestor: V určitých oblastiach, ktoré sú pre vtáky významným územím, je počet zásahov elektrickým prúdom vyšší než na územiach s nižšou hustotou populácií vtákov (napríklad územia s vysokou hustotou populácie v čase párenia, zóny rozletu, zhromažďovacie lokality, územia so zúženým profilom) (González a kol., 2006; Cadahia a kol., 2010).

— Sezónnosť: Väčšina nehôd sa stáva v čase od konca leta, od obdobia nadobudnutia schopnosti lietať alebo v neskoršom období. Veľké orly sú viac ohrozené na jeseň a v zime, zrejme v dôsledku zvlhčenia peria v nepriaznivom počasí (dážď, sneh), čo má v súvislosti s rizikom zásahu elektrickým prúdom mimoriadny význam. (Benson, 1981; Bevanger, 1998; Lasch a kol., 2010; Manville, 2005; Lehman a kol., 2007).

— Prevládajúci smer vetra voči konzolám stožiarov môže tiež prispieť k zásahu dravcov elektrickým prúdom. Predpokladá sa, že stožiare s konzolami kolmými na prevládajúci smer vetra spôsobujú menej úmrtí orla než stĺpy s konzolami, ktoré sú voči prevládajúcemu smeru vetra diagonálne alebo rovnobežné, a to vzhľadom na ťažkosti spojené so vzlietaním a s pristávaním v bočnom vetre. (Nelson a Nelson, 1976).

V nasledujúcej tabuľke je uvedený prehľad čeľadí európskych vtákov, ktorým hrozí zásah elektrickým prúdom a/alebo zrážka s elektrickým vedením (Birdlife, 2013).

Tabuľka 1

Závažnosť vplyvov úmrtnosti v dôsledku zásahu elektrickým prúdom a zrážky s elektrickými vedeniami na populácie vtákov rôznych čeľadí v Eurázii

Čeľade vtákov v Eurázii medzinárodne identifikované ako ohrozené, pokiaľ ide o zásah elektrickým prúdom a zrážku s elektrickým vedením Obete zásahu elektrickým prúdom Obete zrážok Potáplicovité (Gaviidae) a potápkovité (Podicipedidae) 0 II Víchrovcovité (Procellariidae) 0 II Sulovité (Sulidae) 0 I Pelikánovité (Pelicanidae) I II-III Kormoránovité (Phalacrocoracidae) I I Volavkovité (Ardeidae) I II Bocianovité (Ciconidae) III II Ibisovité (Threskiornithidae) I II Plameniakovité (Phoenicopteridae) 0 II Kačicovité (Anatidae) 0 II Jastrabotvaré a sokolotvaré (Accipitriformes a Falconiformes) II-III I-II Hrabavce (Galliformes) 0 II-III Chriašteľovité (Rallidae) 0 II Žeriavovité (Gruidae) 0 III Dropovité (Otidae) 0 III Kulíkovité a slukovité (Charadriidae + Scolopacidae) I II-III Pomorníkovité (Sterkorariidae) a čajkovité (Laridae) I II Rybárovité (Sternidae) 0-I I-II Alkovité (Alcidae) 0 I Stepiarovité (Pteroclididae) 0 II Holubovité (Columbidae) I-II II Kukučkovité (Cuculidae) 0 I-II Sovotvaré (Strigiformes) II-III II Lelkovité (Caprimulgidae) a dážďovníkovité (Apodidae) 0 I-II Dudkovité (Upupidae) a rybárikovité (Alcedinidae) I I-II Včelárikovité (Meropidae) 0-I I-II Krakľovité (Coraciidae) I-II I-II Žlnovité (Picidae) I I-II Krkavcovité (Corvidae) II I-II Stredne veľké a malé spevavce (Passeriformes) I I-II 0= žiadne nehody neboli zaznamenané, alebo nie sú pravdepodobné, I= nehody boli zaznamenané, ale nedochádza k žiadnemu zjavnému ohrozeniu vtáčej populácie, II= vysoký počet nehôd z regionálneho alebo miestneho hľadiska, ale bez významného vplyvu na celkovú populáciu druhu, III= nehody sú závažným faktorom úmrtnosti a ohrozujú druh vyhynutím v regionálnom alebo aj väčšom rozsahu.

4.3.2. Zrážka

Zrážky s elektrickými vedeniami spôsobujú smrť miliónov vtákov na celom svete a môžu viesť k vysokej úmrtnosti niektorých druhov vtákov (Bevanger, 1994, 1998; Janss, 2000; APLIC, 2006; Drewitt & Langston, 2008; Jenkins a kol., 2010; Martin, 2011; Prinsen a kol., 2011). Empirické údaje a teoretické úvahy ukazujú, že druhy s veľkým zaťažením krídel a krátkymi krídlami sú vystavené veľkému riziku zrážky s elektrickými vedeniami. Tieto vtáky charakterizuje rýchly let, pričom kombinácia ťažkého tela a malých krídel obmedzuje rýchle reakcie na neočakávané prekážky (Bevanger, 1998). Ak sa počet zaznamenaných obetí zrážok posudzuje vo vzťahu k hojnosti výskytu a veľkosti populácie daného druhu, ukazuje sa, že niektoré druhy čeľadí hrabavcov (Galliformes), žeriavotvarých (Gruiformes), pelikánotvarých (Pelecaniformes) a bocianotvarých (Ciconiiformes) sú postihnuté v neprimerane vysokých počtoch (Bevanger, 1998) – pozri tabuľku 1.

Pravdepodobnosť zrážky ovplyvňujú tieto faktory:

— Stavba tela vtákov: Vtáky s vysokou hmotnosťou tela a relatívne krátkymi krídlami a chvostom, ktoré sa označujú za „slabých letcov“, sú vystavené najväčšiemu riziku zrážky (Bevanger, 1998; Janss, 2000).

— Fyziológia vtákov: Určité druhy vtákov sú prinajmenšom dočasne slepé pri pohľade v smere letu (Martin, 2011).

— Správanie vtákov: — Život v kŕdli vedie k tomu, že druhy, ktoré sa každodenne v kŕdli presúvajú cez elektrické vedenia do oblastí získavania potravy, hniezdenia a hradovania a späť, sú osobitne zraniteľné (Janss, 2000). — Druhy vtákov, ktoré lietajú nízko v noci alebo za súmraku, sú na zrážku náchylnejšie než druhy, ktoré väčšinou lietajú počas dňa.

— Do úvahy treba brať aj ďalšie faktory, ako sú poveternostné podmienky, konfigurácia a smerovanie vedenia, využitie biotopu, vegetácia pozdĺž vedenia, topografia, vyrušovanie, výber migračných trás a lokalít zastávok.

Zásah vtákov elektrickým prúdom a ich zrážky s elektrickým vedením spôsobujú hospodárske straty Výpadky elektriny spôsobené vtákmi znižujú spoľahlivosť dodávok elektrickej energie a zvyšujú ich náklady. Niektoré výpadky môžu dočasne postihnúť iba malý počet odberateľov, napriek tomu môžu oslabiť spoľahlivosť verejnej služby a záruky poskytované odberateľom. Väčšie výpadky môžu mať dramatické dôsledky a môžu spôsobiť výrazné hospodárske straty dodávateľským spoločnostiam a odberateľom (APLIC, 2006). Náklady spojené s výpadkami spôsobenými vtákmi pozostávajú z týchto položiek: — strata príjmu, — obnovenie dodávok energie, — oprava zariadenia, — odstraňovanie hniezd a ďalšie opatrenia na kontrolu škôd spôsobených zvieratami, — čas na administratívu a riadenie, — strata v poskytovaní služby odberateľom a jej negatívne vnímanie verejnosťou a — znížená spoľahlivosť elektrického systému (APLIC, 2006).

4.3.3. Strata a fragmentácia biotopu

Otvorené koridory dopravnej cesty s právom priechodu pozdĺž elektrických vedení môžu viesť k fragmentácii lesov a ďalších prirodzených biotopov. Elektrické vedenia môžu spôsobiť aj stratu biotopu, ak sú príčinou náhodného lesného požiaru (Rich a kol., 1994). Aj keď skutočný záber pôdy na infraštruktúru pre elektrickú energiu môže byť pomerne malý, stáva sa významným, ak k tejto strate dôjde v lokalite kľúčového biotopu pre konkrétny živočíšny alebo rastlinný druh alebo ak sa prejavia kumulatívne vplyvy iných projektov v tej istej oblasti, a preto musí byť príslušné posudzovanie individuálne.

4.3.4. Vyrušovanie/premiestňovanie

Počas fázy výstavby a počas údržby elektrických vedení nevyhnutne dochádza k určitému poškodeniu a zmene biotopu (van Rooyen, 2004; McCann, 2005). Nadzemné elektrické vedenia môžu spôsobiť stratu využiteľných oblastí získavania potravy na miestach párenia, ako aj v biotopoch využívaných na odpočinok a prezimovanie. Nedávne štúdie napríklad ukázali, že prítomnosť elektrického vedenia ovplyvnila smer letu dropov veľkých a obmedzila využívanie vhodných biotopov (Raab a kol., 2010), a že prenosovým vedeniam sa vyhýbajú dropy malé, čo je najdôležitejším faktorom, ktorý určuje hustotu populácie v čase párenia na miestach s vhodnými biotopmi pre tieto druhy (Silva, 2010; Silva a kol., 2010).

4.3.5. Elektromagnetické polia

Každý elektrický prúd, aj pri prechode elektrickým vedením, vytvára elektromagnetické pole. Preto sú mnohé druhy vtákov, podobne ako ľudia, počas svojho života vystavené pôsobeniu elektromagnetických polí (Fernie a Reynolds, 2005). Mnohé výskumy a spory sa týkajú otázky, či vystavenie pôsobeniu elektromagnetického poľa ovplyvňuje bunkové, endokrinné, imunitné a reprodukčné systémy stavovcov. Výskum zisťujúci vplyv elektromagnetického poľa na vtáky ukazuje, že vystavenie vtákov pôsobeniu poľa vo všeobecnosti mení, nie však vždy jednoznačne, ich správanie, úspešnosť reprodukcie, rast a vývoj, fyziológiu a činnosť endokrinného systému, ako aj oxidačný stres (Fernie, 2000; Fernie a Reynolds, 2005).

4.4. Potenciálne pozitívne účinky infraštruktúry pre elektrickú energiu na voľne žijúce vtáctvo

Elektrické vedenia, stožiare a distribučné stĺpy môžu mať aj viaceré priaznivé vplyvy na druhy voľne žijúceho vtáctva. Môžu napríklad poskytovať:

— Podklad na hniezdenie a chov mláďat: Existujú rôzne dôvody, prečo vtáky niekedy využívajú štruktúry elektrického vedenia na hniezdenie, napríklad nemajú alternatívne hniezdiská ako stromy či útesy, a tieto konštrukcie im poskytujú pevnú základňu na vybudovanie hniezda, kde sú v bezpečí pred šelmami (van Rooyen, 2004; McCann, 2005). Štruktúry vedenia môžu poskytovať podklad na hniezdenie v biotopoch, kde sú prírodné prvky zriedkavé, a zabezpečovať určitú ochranu, čím sa uľahčuje rozširovanie niektorých druhov alebo zvyšovanie miestnej hustoty populácie niektorých druhov (APLIC, 2006).

— Miesto na sedenie, hradovanie a lovenie: Supy a bociany často vyhľadávajú štruktúry elektrického vedenia na hradovanie, keďže sú tam viac chránené pred nepriaznivým počasím a pozemnými predátormi. Prítomnosť elektrických stĺpov v biotopoch otvorenej krajiny je pre niektoré dravce výhodná, keďže stĺpy im poskytujú stanovište so širokým rozhľadom po oblasti lovu. Štruktúry elektrického vedenia v pomerne nezalesnených oblastiach vytvárajú milióny kilometrov vhodného biotopu pre dravce loviace z vyvýšených stanovíšť (Olendoff a kol., 1980).

— Správa biotopu: Elektrické vedenia môžu vytvárať súvislý biotop pre druhy, ktoré si vyžadujú nízku vegetáciu. Výskum, ktorý sa uskutočnil v Spojených štátoch, ukázal, že otvorené dopravné cesty pozdĺž elektrických vedení tvoria biotop pre ubúdajúce druhy vtákov (Confer a Pascoe, 2003; Askins, 2012).

Projekt ELIA/RTE LIFE+: prínos pre prírodu (24) Spoločnosti ELIA (prevádzkovateľ vysokonapäťovej elektrickej prenosovej sústavy v Belgicku) a RTE (prevádzkovateľ elektrickej prenosovej sústavy vo Francúzsku) realizovali päťročný projekt (2011 – 2017) spravovania a obnovovania územia na ploche 300 hektárov pod strednonapäťovými a vysokonapäťovými nadzemnými vedeniami vo Valónsku a vo Francúzsku. Tento projekt ukazuje možné opatrenia na ochranu prírody a spôsoby, ako môžu zainteresované strany v oblasti energetiky využiť rozvoj infraštruktúry v prospech biodiverzity. Rybníky (cieľ: 100 rybníkov v oblasti projektu s dĺžkou 130 km) Vo všetkých lokalitách, kde je vhodná pôda (prítomnosť nepriepustnej vrstvy: rašelinová, biela ílovitá a glejová ílovitá pôda), a najmä v oblastiach, ktoré ponúkajú dobrý potenciál pre určité vzácne druhy, boli vyhĺbené rybníky alebo vybudované hrádze na odvodňovacích kanáloch s cieľom zaplaviť územie s rozlohou najmenej 25 m2 (minimálna plocha na obmedzenie procesu zanášania, t. j. prirodzeného zaplnenia rybníkov lístím). Sieť rybníkov v lesoch umožní vznik kolónií obojživelníkov, vážok, motýlic, hmyzu čeľade potápnikovitých a mokraďových vtákov a zabráni izolácii jednotlivých populácií. Sady (cieľ: 20 ha s 8 000 stromami) Pod nadzemnými elektrickými vedeniami boli vysadené viaceré vzácne a miestne nízkokmenné druhy ovocných stromov, najmä hruška planá (Pyrus pyraster), jabloň planá (Malus sylvestris) a mišpuľa obyčajná (Mespilus germanica). Ich prítomnosť prináša diverzitu lesným lokalitám a tiež útočisko a potravu celej škále miestnej fauny (veľkým zvieratám, vtákom a hmyzu). Jednoduché kvetinové lúky (cieľ: 20 ha) Jednoduché kvetinové lúky boli obnovené na prístupových trasách k vysokonapäťovým vedeniam a slúžia ako útočisko pre vzácnu flóru, hmyz, vtáky a malé cicavce. Pravidelné kosenie a odvoz pokosenej vegetácie ochudobní pôdu a umožní opätovný výskyt vzácnych alebo stratených rastlín. Vo výnimočných prípadoch boli kvetinové lúky obnovené výsevom semien z miestnych odrôd rastlín. Rašeliniská a vresoviská (cieľ: obnoviť alebo vhodne spravovať ďalších 20 hektárov) Rašeliniská a vresoviská pod elektrickými vedeniami je možné obnoviť odstránením najvrchnejšej vrstvy pôdy, čím sa podporí vyklíčenie „priekopníckych“ druhov rastlín z dormantných semien ležiacich v podloží. V niektorých oblastiach sa zahradením odtokov lokálne zvýšila hladina vody, čím sa revitalizovali rašeliniská a vresoviská. Cieľom je zachovať a zlepšiť výmenu rastlín a zvierat medzi existujúcimi rašeliniskami a vresoviskami vrátane tých nedávno obnovených. Spásanie (cieľ: spravovať 20 ha spásaním a 20 ha kosením) Spásaním sa podporila obnova poškodených rašelinísk, vresovísk, lúk s riedkym porastom a údolí, čo pomáhalo riešiť problém dominantných druhov, ako je napríklad bezkolenec. V iných prípadoch (kosné lúky, suché vresoviská, riedke lúky) sa kosením (na základe zmlúv s miestnymi poľnohospodármi) v správnych obdobiach a intervaloch pomáhalo udržiavať vegetáciu na úrovni vhodnej pre veľký počet druhov rastlín, hmyzu a plazov. Invazívne druhy (cieľ: ošetrovanie 20 až 30 ha) V rámci projektu sa odstránili alebo dostali pod kontrolu druhy rastlín, ktoré sa nachádzajú na valónskom zozname invazívnych druhov, predovšetkým čremcha neskorá (Prunus serotina), budleja Dávidova (Buddleja davidii), boľševník obrovský (Heracleum mantegazzianum), netýkavka žliazkatá (Impatiens glandulifera), pohánkovec japonský (Fallopia japonica), starček úzkolistý (Senecio inaequidens) a do istej miery agát biely (Robinia pseudoacacia). Fragmentácia [cieľ: vytvoriť okrajové pásy na úseku 30 km (90 ha) a obnoviť na úseku 40 km (120 ha)] V pracovných oblastiach projektu sú v súčasnosti koridory elektrických vedení v lesoch vytvorené spravidla v tvare U: v strede sa nachádza pravidelne kosená krátka tráva a jej prechod do lesa je prerušený vysokými stromami na oboch stranách. V rámci projektu boli medzi koridorom a lesom vytvorené okrajové pásy v tvare V. Tieto okrajové pásy so stromami rôznych druhov môžu ako ekotóny zabezpečovať biotopy s potravou a útočiskom pre celú škálu druhov hmyzu, cicavcov a vtákov, ktoré chýbajú v koridoroch, kde sú okolité oblasti „čisté“ a pravidelne udržiavané. Les sa obohatil o sekundárne druhy stromov, ktoré tam často chýbajú. Tieto okrajové pásy tiež obmedzujú škody, ktoré môže lesným lokalitám spôsobiť vietor, keďže vytvárajú akýsi svah. Okrajové pásy môžu obsahovať aj veľa suchého dreva, čo poskytuje útočisko veľkému množstvu hmyzu a vytvára užitočné biotopy pre vtáky a netopiere. So zvyšovaním hustoty týchto okrajových pásov sa spomaľuje rast vysokých stromov (breza, smrek, buk), ktoré predstavujú nebezpečenstvo pre elektrické vedenie. Pôvodná situácia a situácia po realizácii projektu

5. POTENCIÁLNE OPATRENIA NA ZMIERNENIE VPLYVOV INFRAŠTRUKTÚR ELEKTRIZAČNEJ SÚSTAVY NA VOĽNE ŽIJÚCE VTÁCTVO

5.1. Čo sú zmierňujúce opatrenia?

Ak sa v rámci posudzovania plánu alebo projektu v oblasti energetickej infraštruktúry vykonaného podľa článku 6 smernice o ochrane biotopov zistia viaceré negatívne vplyvy na lokalitu sústavy Natura 2000, plán alebo projekt sa nezamietne automaticky. V závislosti od závažnosti potenciálnych vplyvov sa môžu dať zaviesť zmierňujúce opatrenia, ktoré odstránia potenciálne negatívne vplyvy plánu alebo projektu, predídu týmto vplyvom alebo ich znížia na nevýznamnú úroveň.

Táto kapitola je zameraná na lokality sústavy Natura 2000, no opatrenia na zníženie negatívnych vplyvov by sa mali navrhovať aj podľa postupov EIA a SEA pre plány alebo projekty, ktoré si nevyžadujú vykonanie primeraného odhadu, ale mali by negatívny vplyv na chránené druhy.

Pri rozhodovaní, aké zmierňujúce opatrenia sú potrebné, je veľmi dôležité posúdiť najskôr vplyvy plánu alebo projektu na živočíšne a rastlinné druhy a typy biotopov chránené v rámci EÚ, vyskytujúce sa v lokalite sústavy Natura 2000 (samostatne alebo v spojení s inými plánmi alebo projektmi). Tak sa zistí charakter a rozsah negatívnych vplyvov a vytvorí sa základ na určenie typu potrebných zmierňujúcich opatrení.

Účinné zmiernenie negatívnych vplyvov na lokality sústavy Natura 2000 je skrátka možné dosiahnuť až po úplnom zistení, posúdení a zaznamenaní potenciálnych negatívnych vplyvov. Určenie zmierňujúcich opatrení, ako aj samotné posudzovanie vplyvu, musí byť založené na dôkladných znalostiach príslušných živočíšnych a rastlinných druhov a biotopov.

Zmierňujúce opatrenia môžu zahŕňať zmenu veľkosti, umiestnenia, návrhu a konfigurácie rôznych aspektov plánu alebo projektu v oblasti energetickej infraštruktúry (napríklad izolovanie vodičov, aby sa zabránilo zásahu elektrickým prúdom). Môžu tiež nadobúdať formu prechodných úprav počas jednotlivých fáz výstavby a prevádzky (napríklad prerušenie stavebných prác počas obdobia párenia).

Keď sú vhodné zmierňujúce opatrenia určené a podrobne vypracované, plán alebo projekt sa môže schváliť podľa článku 6 smernice o ochrane biotopov pod podmienkou, že tieto zmierňujúce opatrenia sa vykonajú v súlade s pokynmi príslušného orgánu.

Obrázok 4

Hierarchický prístup k prijímaniu zmierňujúcich opatrení. Zmierňovacie opatrenia by sa vždy mali usilovať o dosiahnutie najvyššej úrovne (t. j. zabraňovanie vplyvom pri zdroji)

Prístup k zmierňovaniu Preferencia Zabrániť vplyvom pri zdroji Najvyššia Znižovať vplyvy pri zdroji Tlmiť vplyvy v lokalite Tlmiť vplyvy na príslušné druhy Najnižšia

Ak aj po zavedení zmierňujúcich opatrení naďalej existujú významné zvyškové vplyvy na lokalitu, bude potrebné preskúmať alternatívne riešenia (napríklad iné umiestnenie projektu, iný rozsah alebo návrh rozvoja, prípadne alternatívne postupy). Ak takéto riešenia neexistujú, plán alebo projekt sa napriek tomu môže vo výnimočných prípadoch schváliť za predpokladu, že sú dodržané podmienky stanovené v článku 6 ods. 4 a že sa prijmú vhodné kompenzačné opatrenia, ktoré vykompenzujú zostávajúce negatívne vplyvy (podrobnosti sú uvedené v kapitole 7) tak, aby sústava Natura 2000 nebola ohrozená.

Pre každé navrhnuté zmierňujúce opatrenie je dôležité:

— vysvetliť, ako opatrenie odstráni alebo zníži na nevýznamnú úroveň zistené negatívne vplyvy na lokalitu,

— uviesť informáciu o tom, ako bude opatrenie zabezpečené a uplatňované, a kto ho vykoná,

— uviesť informáciu o miere dôvery v pravdepodobnosť úspechu opatrenia,

— uviesť časový harmonogram týkajúci sa vykonávania projektu alebo plánu,

— uviesť informáciu o tom, ako sa budú opatrenia monitorovať a ako sa budú zavádzať doplňujúce opatrenia, ak sa zmierňovanie ukáže ako nedostatočné.

Projekt EcoMOL (ekologická správa nadzemných vedení) (25) Ako súčasť nemeckého projektu „Southwest Interconnecting Line/Thuringian Power Link (Juhozápadné prepojovacie vedenie/Durínske energetické prepojenie)“ bola vypracovaná štúdia (Univerzita aplikovaných vied Erfurt a kol., 2010), ktorá predstavuje interdisciplinárnu koncepciu ekologickej správy koridorov nadzemných elektrických vedení (EcoMOL). Táto koncepcia by sa mohla prispôsobiť a uplatniť v rôznych európskych regiónoch. V štúdii sa konštatuje, že prevádzkovatelia majú technické požiadavky, ako napríklad bezpečnostné vzdialenosti a stavebné práce, aby sa zaistila spoľahlivosť prenosu v koridore vysokonapäťového nadzemného elektrického vedenia. Uvádzajú sa metódy zmierňovania vplyvov, ako je napríklad strata a degradácia biotopu počas výstavby, a uplatňovania kompenzačných opatrení. V štúdii je uvedená klasifikácia typu koridorov podľa tried výšky porastu, odvodených od prirodzených charakteristík rastu jednotlivých druhov rastlín a prípadne upravených v rámci správy lokality. Pri smerovaní vedenia sa preto v štúdii rozlišuje medzi oblasťami v koridore, ktoré v budúcnosti nebudú zalesnené, oblasťami v súčasnosti zalesnenými a oblasťami bez požiadaviek na výrub stromov. Kombináciou priority výrubu stromov a súčasných aj potenciálnych zón s rôznou výškou porastu sa vymedzuje rozsah možných opatrení vytvárania porastu alebo jeho obnovy. Podrobné plánovanie by sa malo vykonať osobitne pre každý z troch komponentov okrajového pásu lesa (vonkajší okraj, tlmiaci pás a riedky vetrolam), ktoré sa odlišujú výškou porastu. Obrázok 5 Schematický model ideálne rozvrhnutého zloženia vonkajšieho okrajového pásu lesa pozdĺž koridoru nadzemného vedenia (FVA, upravené 1996)

5.2. Potenciálne opatrenia na zmiernenie negatívnych vplyvov plánov alebo projektov v oblasti infraštruktúry pre elektrickú energiu na druhy voľne žijúceho vtáctva

Zvyšná časť tejto kapitoly je zameraná na rozsah potenciálnych zmierňujúcich opatrení, ktoré sa môžu využiť v prípade plánov a projektov v oblasti infraštruktúry pre elektrickú energiu, predovšetkým vo vzťahu k druhom voľne žijúceho vtáctva. Zmierňujúce opatrenia sa môžu zaviesť na úrovni plánu, alebo v rôznych fázach projektového cyklu.

5.2.1. Zavedenie proaktívnych opatrení na úrovni plánovania

Celá škála opatrení sa môže zaviesť už na začiatku rozhodovacieho procesu, predovšetkým v počiatočnej fáze plánovania, pokiaľ ide o predchádzanie alebo zabránenie potenciálnym vplyvom na lokality sústavy Natura 2000 a na druhy voľne žijúceho vtáctva, alebo o zníženie týchto vplyvov. Môže ísť o takéto opatrenia:

Právne predpisy

Vypracovať a schváliť konkrétne vnútroštátne legislatívne nástroje, alebo zmeniť existujúce, s cieľom zabezpečiť, aby:

— vtáky boli chránené pred negatívnymi vplyvmi elektrických vedení (napríklad zavedením povinnosti používať na citlivých územiach podzemné káble),

— nové a úplne rekonštruované elektrické vedenia boli svojou konštrukciou pre vtáky bezpečné a nevyžadovali si ďalšie zmeny alebo úpravy,

— úprava existujúcich elektrických vedení, a najmä „zabijackých“ stĺpov vedenia, bola vykonaná v dohľadnom čase.

Plánovanie

— využiť v prípade vnútroštátnych plánov rozvoja infraštruktúry elektrického vedenia primeraný odhad alebo hodnotenie podľa pokynov SEA s cieľom zabezpečiť, aby od začiatku rozhodovacieho procesu boli plne zohľadnené zámery a priority týkajúce sa ochrany sústavy Natura 2000 a voľne žijúceho vtáctva,

— vždy, keď je to možné, upraviť plány tak, aby sa vyhli citlivým lokalitám sústavy Natura 2000 a iným lokalitám významným pre druhy vtákov uvedené v kapitole 4,

— identifikovať obzvlášť citlivé druhy vtákov na základe ich ohrozenia elektrickými vedeniami, stavu ochrany, veľkosti populácie a jej rozšírenia v rámci krajiny,

— určiť prioritné územia a lokality na základe rozšírenia, hustoty populácie a hojnosti výskytu prioritných druhov vtákov, ako aj na základe existujúcej a plánovanej infraštruktúry, a vypracovať vnútroštátnu mapu citlivosti s cieľom identifikovať ohniská konfliktov a ďalšie prioritné (vysokorizikové) lokality na uplatnenie preventívnych a zmierňujúcich opatrení,

— stanoviť prioritu elektrických vedení, pokiaľ ide o zavedenie zmierňujúcich opatrení, a to v závislosti od údajov o úmrtnosti vtákov a o ich rozšírení,

— pri plánovaní a smerovaní infraštruktúry sa podľa možnosti vyhnúť prioritným územiam a lokalitám (územia párenia a zimovania, migračné územia so zúženým profilom, hniezdiace kolónie, zhromažďovacie lokality, pobrežné pásma, mokrade),

— vypracúvať usmernenia k technickým riešeniam na zmiernenie rizika nárazov vtákov do elektrického vedenia alebo ich zásahu elektrickým prúdom (napríklad Haas a kol., 2005; Haas a Nikow, 2006; Prinsen a kol., 2011),

— vykonať predbežné hodnotenie potenciálnej účinnosti plánovaných preventívnych a následných stratégií s cieľom zabezpečiť, aby riadiace zásahy boli založené na dôkazoch,

— vypracovať plán vykonávania zmierňujúcich opatrení,

— vytvoriť vnútroštátnu databázu a geografický informačný systém (GIS) na spravovanie údajov o interakciách vtákov s elektrickými vedeniami a na primerané priestorové plánovanie vrátane optimálneho smerovania elektrických vedení na základe ekologických, technických a hospodárskych kritérií.

Monitorovanie, výskum, hodnotenie a zaznamenávanie pokroku vo vykonávaní

— posúdiť dosiahnutý pokrok v porovnaní s cieľmi, medzníkmi a časovým rámcom strategických plánov,

— vyhodnotiť získané skúsenosti na zlepšenie budúcej realizácie,

— vypracovať správy o vykonávaní pre kľúčové zainteresované strany,

— podporovať medzinárodnú výmenu skúseností,

— spolupracovať v úsilí ochrániť ohrozené sťahovavé vtáky na dlhých trasách pred negatívnymi vplyvmi elektrických vedení,

— iniciovať a podporovať relevantné výskumné projekty týkajúce sa preventívnych a zmierňujúcich opatrení, ako aj vývoja a výroby produktov pre bezpečnosť vtákov,

— vypracovať súbor monitorovacích protokolov štandardizovaných na rôzne podmienky.

Navrhovaná všeobecná koncepcia určenia prioritných území a lokalít Vnútroštátne orgány môžu vykonať viaceré kroky pri určovaní prioritných území, v ktorých sa bezpečnostné opatrenia v súvislosti s elektrickými vedeniami musia brať do úvahy ako priorita. Všeobecnou zásadou pri tomto prístupe je, že územia, na ktorých žije alebo získava potravu väčší počet prioritných druhov, ako aj významná časť populácie takých druhov, by sa mali uprednostniť pri výbere vnútroštátnych priorít na uplatnenie preventívnych a zmierňujúcich opatrení. Priorita území a lokalít, označených aj neoznačených za chránené, sa musí stanoviť podľa ich významu (dočasnej alebo trvalej hustoty populácie a hojnosti výskytu) pre prioritné druhy, pričom ide o územia s vysokou, strednou a nízkou prioritou.

Úroveň priority územia Typ lokality ÚZEMIA S VYSOKOU PRIORITOU Význam: medzinárodný (Napríklad: — osobitne chránené územia (ktoré majú osobitnú funkciu ako oddychové územia pre medzinárodne významný počet zraniteľných druhov vtákov) — lokality podľa kategórií významného vtáčieho územia – celosvetovo: A1, A4 i – iv; v Európe: B1 i – iv, B2; EÚ: C1, C2, C3, C4, C5, C6) Ohniská konfliktov pre viaceré prioritné druhy s vysokou hustotou populácie, ako sú — významné územia párenia pre „zdrojové“ populácie viacerých prioritných druhov, — zhromažďovacie lokality, — významné lokality zastávok, — významné územia hradovania, — významné územia zimovania, — územia so zúženým profilom, — významné migračné trasy, — významné