Od mierových rozhovorov v Crans Montane v roku 2017 OSN naďalej zapájala „Európsku úniu ako pozorovateľa v rámci konferencie o Cypre“ a EÚ udržiavala veľmi úzke kontakty s predstaviteľmi formátu 5+1. EÚ sa zasadzuje za spravodlivé, komplexné a realizovateľné riešenie cyperského problému, vrátane jeho vonkajších aspektov, v rámci OSN a v súlade s príslušnými rezolúciami BR OSN a so zásadami, na ktorých je EÚ založená. Rozhovory medzi oboma komunitami, ktoré môžu napokon viesť k dohode, sú nevyhnutné na zníženie napätia vo východnom Stredozemí. Strany si vymenili niekoľko návrhov opatrení na budovanie dôvery, a to aj pokiaľ ide o rozdelenie príjmov z ťažby uhľovodíkov, a EÚ je v tejto súvislosti naďalej pripravená uľahčiť potrebné technické aspekty. Pozitívne výsledky v praktických a životne dôležitých otázkach pre komunitu tureckých Cyperčanov, ako je uľahčenie vývozu syra Halloumi/Hellim a distribúcia vakcín proti ochoreniu COVID-19, by mohli viesť k vytvoreniu prostredia podporujúceho väčšiu dôveru. Angažovanosť a podpora EÚ v cyperskej otázke je nevyhnutnou podmienkou pre zmiernenie napätia v regióne. Je zrejmé, že neuznanie Cyperskej republiky Tureckom stále vedie k blokovaniu rôznych spôsobov spolupráce. Ak sa nedospeje k riešeniu cyperskej otázky, normalizácia vzťahov medzi EÚ a Tureckom bude naďalej mimoriadne náročná.

Napätie vo východnom Stredozemí sa v posledných rokoch zvyšovalo. Vyvrcholilo koncom februára 2020, keď Turecko v rozpore s vyhlásením EÚ a Turecka z marca 2016 aktívne nabádalo migrantov a utečencov, aby sa snažili preniknúť do EÚ. To viedlo k násilným situáciám na gréckych pozemných a námorných hraniciach. Po rozhodných diplomatických krokoch, medzi ktoré patrila návšteva predsedu Európskej rady a vysokého predstaviteľa/podpredsedu Komisie v Ankare a spoločná návšteva predsedov Európskeho parlamentu, Európskej rady a predsedníčky Európskej komisie na gréckych hraniciach, sa podarilo odvrátiť vážnu krízu. Nasledovala recipročná návšteva prezidenta Erdogana v Bruseli začiatkom marca.

Politický kontext vzťahov medzi EÚ a Tureckom sa v posledných rokoch postupne zhoršoval, v dôsledku čoho sa prakticky zastavili rôzne nástroje a procesy obojstrannej angažovanosti a spolupráce. Bolo to spôsobené najmä krokmi Turecka vo východnom Stredozemí, ktoré priamo spochybňujú práva Cyperskej republiky v jej námorných zónach, a prudkým nárastom provokatívneho konania Turecka voči Grécku; chýbajúcim pokrokom v procese riešenia cyperskej otázky a s tým súvisiacimi výhražnými krokmi a znevažujúcou rétorikou Turecka; ako aj dôraznými tureckými intervenciami vo väčšine okolitých regionálnych konfliktov, ktoré boli často v rozpore so širšími záujmami EÚ. Okrem toho ďalšie zhoršovanie domácej situácie v Turecku, a to najmä v oblasti základných práv a správy hospodárskych záležitostí, malo zjavný negatívny dosah na vzťahy Turecka s členskými štátmi EÚ a na bilaterálnu agendu EÚ a Turecka.

Turecko je kľúčovým aktérom v oblasti bezpečnosti a obrany. Neuznanie Cyperskej republiky, široký výklad dohodnutého rámca z roku 2003 (dohoda Berlín Plus) zo strany Turecka, ako aj jeho úzky výklad rámca spolupráce medzi EÚ a NATO však vytvárajú praktické a operačné ťažkosti, a to aj pokiaľ ide o ďalšie prehlbovanie skutočného vzťahu medzi EÚ a NATO ako organizáciami. Turecko aj naďalej žiada o účasť na obranných iniciatívach EÚ [stála štruktúrovaná spolupráca (PESCO), Európsky obranný fond (EDF)]. V oblasti boja proti terorizmu bilaterálna spolupráca medzi Tureckom a bezpečnostnými zložkami členských štátov EÚ funguje dobre. Na jeseň 2019 však Turecko v nadväznosti na odsúdenie jeho vojenskej operácie v severovýchodnej Sýrii a prijatie rámca reštriktívnych opatrení týkajúceho sa východného Stredozemia požiadalo o odloženie pravidelného dialógu s EÚ o boji proti terorizmu.

Presídľovanie sýrskych utečencov do bývalých kurdských oblastí zo strany Turecka naďalej zostáva problémom. Každý návrat utečencov do krajiny musí byť bezpečný, dobrovoľný a dôstojný, pričom musí byť uskutočnený po konzultácii s UNHCR a v súlade s jeho stanovenými kritériami a zásadami.

V rámci širších opatrení na budovanie dôvery Európska rada tiež poverila vysokého predstaviteľa/podpredsedu Komisie usporiadaním mnohostrannej regionálnej konferencie so zapojením Turecka. Vysoký predstaviteľ/podpredseda Komisie pokračoval v príprave konferencie o východnom Stredozemí prostredníctvom úvodných rozhovorov, ktorých cieľom bolo preskúmať jej modality (rozsah, účasť, postup a harmonogram) a potenciálne témy bez toho, aby to malo vplyv na akékoľvek rozhodnutie EÚ o možnosti usporiadať alebo neusporiadať konferenciu. Ešte je potrebné sa na všetkom dohodnúť. Jasné reakcie ostatných potenciálnych účastníkov svedčia o tom, že pokiaľ sa podmienky v danom regióne výrazne nezmenia, je nepravdepodobné, že by sa v krátkodobom horizonte takáto konferencia mohla konať.

Koncom februára 2020 tureckí aktéri nabádali migrantov, aby prechádzali do Európy pozemnou trasou cez Grécko. To viedlo k vytvoreniu neformálneho tábora na grécko-tureckej hranici s veľkým počtom migrantov a utečencov v zúfalých podmienkach. EÚ na mimoriadnych zasadnutiach Rady, na ktorých rokovali 4. marca 2020 ministri vnútra EÚ a 6. marca 2020 ministri zahraničných vecí EÚ, opäť zdôraznila, že Turecko sa má plne riadiť vyhlásením EÚ a Turecka. Rada takisto vyzvala tureckú vládu a všetkých aktérov a organizácie na mieste, aby sprostredkovali odkaz, že migranti by sa nemali nabádať k pokusom o nelegálne prekročenie hraníc po súši alebo po mori, a aby bojovali proti šíreniu nepravdivých informácií. Napriek tomu, že EÚ si uvedomuje, že Turecko na svojom území čelí zvýšenému migračnému zaťaženiu a rizikám a oceňuje jeho značné úsilie v súvislosti s prijatím takmer štyroch miliónov utečencov, výslovne odmieta, aby Turecko využívalo migračné tlaky na politické účely. Odvtedy sa situácia na námorných aj pozemných hraniciach s Gréckom stabilizovala a celkovo zostáva pokojná. Zaznamenal sa však prechod na niektoré z alternatívnych migračných trás.

Bilaterálne vzťahy s viacerými členskými štátmi EÚ sú naďalej napäté, a to aj v dôsledku niekedy agresívnej rétoriky tureckých orgánov a pokusov zasahovať do rozhodnutí v oblasti vnútornej politiky.

Účasť na programoch a agentúrach Únie je dôležitým prvkom integrácie Turecka do politík a nástrojov EÚ tam, kde je to v spoločnom záujme. V období 2014 – 2020 sa Turecko zúčastnilo na deviatich programoch a dvoch agentúrach vrátane programov Erasmus+ a Horizont 2020. Turecko prejavilo záujem pokračovať v účasti na týchto a iných programoch a agentúrach EÚ v rámci viacročného finančného rámca na roky 2021 – 2027 a nedávno požiadalo o obnovenie svojej účasti na programe Kreatívna Európa.

EÚ už po nástroji vyčlenila ďalších 585 miliónov EUR na financovanie humanitárneho mosta s cieľom pokračovať v niektorých kľúčových projektoch v oblasti ochrany a zdravia a zabezpečiť pokračovanie dvoch hlavných programov EÚ, ESSN a CCTE, a to do začiatku roka 2022. Situácia utečencov v Turecku sa však naďalej zhoršuje v dôsledku pandémie COVID-19 a hospodárskeho poklesu. Preto bude v nasledujúcich rokoch potrebná nepretržitá podpora zo strany EÚ, ako sa zdôrazňuje v záveroch Európskej rady z decembra 2020. Komisia na tento účel čoskoro predloží konkrétne návrhy. Budúce financovanie EÚ sa zameria aj na dlhodobú udržateľnosť a postupný prechod na turecký systém.

Na základe vyhlásenia z roku 2016 EÚ zmobilizovala 6 miliárd EUR na pomoc utečencom a hostiteľským komunitám v Turecku. Do konca roku 2020 bol operačný rozpočet tohto nástroja pre utečencov v Turecku plne zaviazaný a zazmluvnený a v súlade s príslušným pokrokom v oblasti projektov bolo už vyplatených 65 % finančných prostriedkov. Ide o významnú európsku investíciu do stability.

Presídľovanie do EÚ naďalej prevyšuje počet návratov do Turecka. Do Turecka bolo vrátených len 2 140 neregulárnych migrantov a žiadateľov o azyl, ktorých žiadosti pri prechode z Turecka na grécke ostrovy boli vyhlásené za neprípustné, pričom z Turecka do EÚ bolo presídlených 28 300 sýrskych utečencov. K tomuto úsiliu prispelo 20 členských štátov. S cieľom udržať stabilné tempo presídľovania Komisia poskytuje členským štátom, ktoré presídľujú, finančné prostriedky, zatiaľ čo Európsky podporný úrad pre azyl poskytuje tomuto procesu operačnú podporu a uľahčuje výmenu osvedčených postupov medzi členskými štátmi.

Závery Rady prijaté 22. februára 2021 o revidovanom zozname EÚ obsahujúcom jurisdikcie, ktoré nespolupracujú na daňové účely. Turecko bolo požiadané, aby vyriešilo všetky otvorené otázky týkajúce sa účinnej výmeny informácií so všetkými členskými štátmi, ako sa uvádza v záveroch Rady. Od Turecka sa očakáva, že sa do 31. mája 2021 na vysokej politickej úrovni v plnej miere zaviaže, že 30. júna účinne aktivuje vzťah automatickej výmeny informácií so všetkými členskými štátmi.

Pokiaľ ide o spoluprácu v oblasti trestného súdnictva, Turecko v roku 2019 určilo šesť kontaktných miest s cieľom uľahčiť výmenu informácií, ktoré nie sú citlivé, s Eurojustom. V roku 2020 bolo Turecko zapojené do 20 operačných prípadov Eurojustu. Okrem toho Eurojust zahrnul Turecko do štvorročnej stratégie Eurojustu pre spoluprácu (2020 – 2024). V Rade sa čaká na rozhodnutie, ktorým sa Komisia poveruje rokovať o dohode o spolupráci v trestných veciach medzi Eurojustom a Tureckom.

Dopravné vzťahy medzi Tureckom a EÚ sú aj naďalej problematické napriek spoločnému záujmu o bezpečnosť cestnej premávky, udržateľnú mestskú mobilitu alebo ekologickú námornú dopravu. V nadväznosti na pozastavenie rokovaní o komplexnej dohode o leteckej doprave medzi EÚ a Tureckom v súlade so závermi Rady z júla 2019 sa mandát Komisie skončil v júni 2020. Turecko nedávno prejavilo záujem o obnovenie rokovaní. Turecko zároveň neuznáva právo dopravcu EÚ prevádzkovať lety do Turecka z iného členského štátu EÚ ako toho, ktorý mu udelil licenciu.

Rokovania Rady o tomto návrhu Komisie sa však v roku 2017 prerušili v súvislosti so zhoršujúcimi sa vzťahmi medzi EÚ a Tureckom. Rada 26. júna 2018 formálne dospela k záveru a následne 18. júna 2019 zopakovala, že „sa nepočíta so žiadnym ďalším úsilím o modernizáciu colnej únie medzi EÚ a Tureckom.“

V decembri 2016 Komisia predložila Rade návrh smerníc na rokovania o „novej dohode o modernizácii colnej únie a rozšírení rozsahu pôsobnosti bilaterálnych preferenčných obchodných vzťahov“ s Tureckom. V týchto smerniciach sa predpokladá zvýšená vzájomná liberalizácia obchodu v oblasti poľnohospodárstva a služieb, otvorenie trhu v oblasti verejného obstarávania a pevnejšie záväzky v oblasti hospodárskej súťaže, práv duševného vlastníctva a udržateľného rozvoja. Návrh sa zaoberá aj vážnymi problémami fungovania súčasnej štruktúry. V posúdení vplyvu, ktoré vypracovala Komisia, sa dospelo k záveru, že modernizácia by mala výrazný pozitívny vplyv na Turecko a jednoznačne by priniesla hospodárske výhody pre EÚ.

Pokiaľ ide o civilnú ochranu, Turecko sa od roku 2016 zúčastňuje na mechanizme Únie v oblasti civilnej ochrany (UCPM). Turecko sa aktívne zúčastňuje na regionálnych programoch IPA v oblasti civilnej ochrany a využije ďalší regionálny program IPA na prevenciu povodní a riadenie rizika lesných požiarov, ktorý oficiálne začal 15. novembra 2020.

V. ZÁVERY

Od decembra minulého roku Turecko prejavilo pokojnejší, konštruktívnejší postoj k rôznym otázkam, a to aj vo svojich bilaterálnych vzťahoch s viacerými členskými štátmi EÚ. Ide o pozitívny a vítaný pokrok. Pandémia COVID-19 ešte viac zvýraznila vzájomné výhody vzťahu založeného na spolupráci. Tento proces zmierňovania napätia je však naďalej krehký. Potrebujeme viac času na to, aby sme posúdili, či je udržateľný a dôveryhodný a či prináša trvalé výsledky, a to aj vzhľadom na zhoršujúcu sa situáciu v Turecku.

Domnievame sa, že Únia by mala na prehĺbenie súčasnej dynamiky a stimuláciu užších väzieb medzi EÚ a Tureckom vo všeobecnosti navrhnúť niekoľko možných oblastí spolupráce, aby sa umožnil postupný, primeraný a zvratný prístup. Takáto spolupráca je v našom spoločnom záujme a mohla by sa realizovať postupne, samozrejme za predpokladu, že sa konštruktívne úsilie Turecka v nasledujúcich mesiacoch zachová a posilní.

Tieto opatrenia by mohli zahŕňať:

1.Účinnejšie a vzájomne výhodnejšie vykonávanie kľúčových oblastí vyhlásenia EÚ a Turecka z roku 2016, najmä pokiaľ ide o riadenie migrácie. To by znamenalo najmä to, že Turecko by bez akéhokoľvek ďalšieho odkladu obnovilo proces návratu z gréckych ostrovov, počnúc 1 450 navrátilcami, ktorých opravné prostriedky sú vyčerpané.

2.Naopak, členské štáty EÚ by mali zintenzívniť presídľovanie z Turecka do Únie, pričom by mali vychádzať z doteraz dosiahnutého pokroku. To by sa malo vzťahovať najmä na najzraniteľnejšie skupiny sýrskych utečencov v Turecku.

3.Pre obe strany prospešným je aj posilnenie našich už značných hospodárskych väzieb, najmä v súčasných zložitých hospodárskych podmienkach. Jadrom tohto úsilia by bola modernizácia a rozšírenie rozsahu pôsobnosti súčasnej colnej únie medzi EÚ a Tureckom, ako už navrhla Komisia. Toto by tiež poskytlo usmerňujúci rámec pre hospodárske reformy v Turecku. Členské štáty EÚ by sa mali dohodnúť na smerniciach na rokovania a poveriť Komisiu začatím rokovaní o tejto modernizácii za predpokladu, že Turecko podnikne konkrétne kroky na vyriešenie súčasných prekážok obchodu.

4.Zachovanie otvorenosti komunikačných kanálov je užitočné, v neposlednom rade aj na podporu záväzkov Turecka v oblasti hospodárskej a odvetvovej reformy. Pokiaľ ide o hospodárstvo, energetiku, dopravu, politický vývoj, zahraničnú a bezpečnostnú politiku, v minulosti pozastavené dialógy na vysokej úrovni by sa tak mohli obnoviť, pričom dialóg by sa mohol nadviazať aj na ďalšie nové témy, ako sú napríklad zelená dohoda/klíma, vnútorná bezpečnosť, vzťahy medzi vierovyznaniami a kultúra.

5.Ďalším opatrením na budovanie dôvery je zintenzívnenie osobných kontaktov. Komisia má v úmysle naďalej uľahčovať účasť Turecka na ďalšej generácii programov EÚ, ako sú Erasmus+, Horizont Európa atď. v rámci nového viacročného finančného rámca. Komisia je naďalej pripravená poskytovať Turecku poradenstvo o konkrétnych aspektoch zostávajúcich kritérií vymedzených v pláne liberalizácie vízového režimu.

Ak by však Turecko nepokročilo konštruktívne v rozvíjaní skutočného partnerstva s EÚ, ale namiesto toho by sa vrátilo k obnoveným jednostranným opatreniam alebo provokáciám v rozpore s medzinárodným právom, ktorých cieľom je poškodiť záujmy EÚ a jej členských štátov, najmä vo východnom Stredozemí, malo by sa jasne uviesť, ako sa konštatuje v správe, že by to znamenalo politické a hospodárske dôsledky. Ďalšie opatrenia EÚ by mali byť cielené, primerané a zvratné, aby sa čo najlepšie prispôsobili situácii a úrovni ohrozenia alebo výzvam, stimulovali návrat k spolupráci a zabránili negatívnej dynamike eskalácie.

Okrem pozastavenia prvkov uvedených v ponuke konštruktívnej spolupráce by sme mali počítať s inteligentnými, rozšíriteľnými, ale zvratnými reštriktívnymi opatreniami, založenými na už uplatňovaných reštriktívnych opatreniach. Tieto opatrenia by mohli postupne zahŕňať:

1.Prijatie dodatočných zoznamov bodov, na ktorých sa už dohodla decembrová Európska rada.

2.V rámci existujúcich sankčných rámcov by sa mohli posilniť reštriktívne opatrenia a mohlo by sa zvážiť zahrnutie právnických osôb.

3.Ďalšie obmedzenia hospodárskej spolupráce medzi EÚ a Tureckom, a to aj pokiaľ ide o operácie Európskej investičnej banky a iných finančných inštitúcií.

4.Opatrenia zamerané na iné odvetvia dôležité pre turecké hospodárstvo, ako napríklad zákaz poskytovania služieb cestovného ruchu, negatívne cestovné odporúčania zo strany členských štátov atď.

5.Ďalšie opatrenia EÚ v energetike a súvisiacich odvetviach, ako napríklad zákaz dovozu/vývozu určitých tovarov a technológií.

V neposlednom rade a v súlade so závermi Európskej rady z decembra 2020 Komisia urýchlene pripraví aj možnosti ďalšieho financovania utečencov a hostiteľských komunít v Turecku. Vzhľadom na vážne potreby v dotknutých oblastiach a značnú záťaž, ktorú Turecko v tejto súvislosti naďalej znáša, ide tu o európsku investíciu do stability a solidarity. Je skutočne v našom vlastnom záujme nadviazať na úspechy posledných rokov.