EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli16. 9. 2022 COM(2022) 463 final SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV o uplatňovaní nariadenia (ES) č. 850/2004 o perzistentných organických látkach {SWD(2022) 291 final}



Obsah Obsah .................................................................................................................................... 1. Úvod 2. Riadiace a kontrolné opatrenia 2.1. Prehľad 2.2. Výroba, uvádzanie na trh, používanie a presadzovanie predpisov 2.3. Zásoby 2.4. Nakladanie s odpadom a jeho skladovanie 3. Úniky do životného prostredia a environmentálne koncentrácie 4. Činnosti na podporu výmeny poznatkov 5. Závery Tabuľky Tabuľka 1: Zníženie emisií polychlórovaných bifenylov (PCB) na základe údajov oznámených podľa protokolu EHK OSN o POP (záporný percentuálny údaj označuje nárast) Číselné údaje Obrázok 1: Zhrnutie hlavných zdrojov látok podliehajúcich ustanoveniam o obmedzení uvoľňovania (príloha III) na základe údajov EHK OSN za roky 2013 – 2015 (emisie do ovzdušia) Obrázok 2: Mapy z monitorovania v rámci programu EMEP v Európe.

Diagram a predstavuje koncentrácie v ovzduší v roku 1990 a diagram b v roku 2014 Obrázok 3: Mapy z monitorovania v rámci programu EMEP v Európe. Diagram a predstavuje koncentrácie v ovzduší v roku 1990 a diagram b v roku 2014



1.1. Úvod Perzistentné organické látky (ďalej len „POP“) sú chemické látky predstavujúce celosvetový problém z dôvodu svojich perzistentných, bioakumulatívnych a toxických (ďalej len „PBT“) vlastností, ako aj potenciálu diaľkového prenosu, v dôsledku čoho sa môžu ukladať a akumulovať ďaleko od miesta ich výroby a používania. Problematika perzistentných organických látok sa rieši v dvoch medzinárodných zmluvách, ktorých cieľom je ochrana ľudského zdravia a životného prostredia pred ich nepriaznivými účinkami, a to odstránením alebo znížením ich výroby, používania a únikov do životného prostredia. V roku 1998 bol ako súčasť Dohovoru EHK OSN o diaľkovom znečisťovaní ovzdušia prechádzajúcom hranicami štátov (ďalej len „dohovor CLRTAP“) prijatý Aarhuský protokol o perzistentných organických látkach a v roku 2004 nadobudol platnosť Štokholmský dohovor o perzistentných organických látkach (ďalej len „dohovor“), ktorý bol prijatý v roku 2001. Európska únia (ďalej len „Únia“), ktorá je zmluvnou stranou Aarhuského protokolu a dohovoru, s cieľom vykonávať tento dohovor prijala nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 z 29. apríla 2004 o perzistentných organických znečisťujúcich látkach, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 79/117/EHS (ďalej len „nariadenie o POP“). Nariadenie (ES) č. 850/2004 bolo 15. júla 2019 zrušené a nahradené nariadením (EÚ) 2019/1021 o perzistentných organických látkach [nadobudnutie účinnosti nariadenia (EÚ) 2019/1021]. Treba poznamenať, že nariadenie (ES) č. 850/2004 obsahuje osobitnú povinnosť Komisie podávať správy podľa článku 12 ods. 6, ktorá už neexistuje, keďže v nariadení (EÚ) 2019/1021 neexistuje zodpovedajúce ustanovenie. Komisia však napriek tomu považuje za vhodné prijať správu za obdobie rokov 2013 – 2015 na základe správ členských štátov v súlade s nariadením (ES) č. 850/2004, keďže takáto správa slúži cieľom nariadenia (EÚ) 2019/1021, pokiaľ ide o monitorovanie pokroku dosiahnutého pri odstraňovaní používania a uvoľňovania POP. Nariadenie o POP sa pravidelne aktualizovalo s cieľom vykonávať zmeny dohovoru a protokolu (prevažne doplnenie nových látok do príslušných príloh) v legislatíve Únie a prevádzkovateľom vo všetkých členských štátoch sa ním ukladajú ním osobitné povinnosti. K týmto povinnostiam patria podrobnosti týkajúce sa výroby, uvádzania na trh a používania uvedených POP, na ktoré sa vzťahujú tri prílohy (príloha I – zakázané látky, príloha II – obmedzené látky, príloha III – neúmyselne uvoľnené látky). Nariadenie sa vzťahuje aj na nakladanie s týmito látkami v rámci skladových zásob, úniky do životného prostredia a monitorovanie environmentálnych koncentrácií, ako aj na obsahujúce ustanovenia o nakladaní s odpadom. Súčasťou nariadenia o POP je aj požiadavka, aby členské štáty vypracovali svoje národné realizačné plány a akčné plány s cieľom identifikovať a riadiť zdroje POP na svojich vlastných územiach. Požiadavky týkajúce sa podávania správ, ktoré sa vzťahujú na členské štáty a Európsku komisiu podľa nariadenia (ES) č. 850/2004, boli opísané v článku 12. Členské štáty mali povinnosť každoročne oznamovať štatistické údaje o výrobe a uvedení na trh látok uvedených v prílohe I a prílohe II. Od členských štátov sa takisto vyžadovalo, aby Komisii každé tri roky podávali správy o vykonávaní ustanovení nariadenia o POP. Komisia mala povinnosť každé tri roky vypracovať súhrnnú správu so zhrnutím informácií, ktoré jej poskytli členské štáty, ako aj so zhrnutím podporných informácií poskytovaných prostredníctvom Európskeho registra uvoľňovania a prenosov znečisťujúcich látok (ďalej len „E-PRTR“) a inventúr emisií CORINAIR v rámci Programu spolupráce pre monitorovanie a vyhodnocovanie diaľkového šírenia látok znečisťujúcich ovzdušie v Európe (ďalej len „EMEP“). Komisia mala takisto povinnosť predložiť zhrnutie tejto súhrnnej správy Európskemu parlamentu a Rade. Doteraz boli zverejnené tri súhrnné správy, ktoré sa vzťahovali na činnosti Únie a jej členských štátov podľa nariadenia (ES) č. 850/2004. Prvá súhrnná správa sa vzťahuje na obdobie začínajúce rokom nadobudnutia účinnosti nariadenia o POP, teda na obdobie od roku 2004 do roku 2006, pričom zverejnená bola v roku 2009. Druhá súhrnná správa, zverejnená v roku 2011, sa vzťahuje na obdobie 2007 – 2009. Tretia súhrnná správa bola zverejnená v roku 2021 a vzťahuje sa na obdobie 2010 – 2013. Štvrtá súhrnná správa Únie sa týka rokov 2013 až 2015 a cieľom tohto zhrnutia je poskytnúť skrátenú verziu hlavnej správy s kľúčovými zisteniami. Na účely ďalšej podrobnej analýzy prezentovaných zistení treba nahliadnuť do plnej verzie správy. 2.2. Riadiace a kontrolné opatrenia 2.1.2.1. Prehľad Nakladanie s POP sa týka viacerých prvkov životného cyklu látky. Patrí sem výroba chemických látok, ich uvádzanie na trh a používanie, ako aj zásoby zastaraného tovaru, problematika nakladania s odpadom a presadzovanie samotného nariadenia. 2.2.2.2. Výroba, uvádzanie na trh, používanie a presadzovanie predpisov Na základe informácií, ktoré členské štáty poskytli o výrobe a uvádzaní látok uvedených v prílohách I a II na trh, sa v rokoch 2013 – 2015 vyrábala len jedna POP, a to kyselina perfluóroktánsulfónová (PFOS), pričom pre túto látku boli zavedené výnimky (hlavné použitie ako prísada proti zahmlievaniu pri chrómovaní). Okrem toho sa dovážali (v súlade s výnimkami) dve látky uvedené v prílohách I a II, a to hexabrómcyklododekán (HBCDD) a chlórované parafíny s krátkym reťazcom (SCCP). Na základe poskytnutých informácií možno zachytiť tieto údaje: ·Dovoz HBCDD oznámili dva členské štáty (Dánsko a Fínsko). Dánsko oznámilo dovoz len za rok 2014, a to v množstve 1,4 tony, zatiaľ čo Fínsko uviedlo, že dovoz existoval, ale klesal. ·Dovoz SCCP oznámilo Dánsko (15 ton v roku 2013 a 5 ton v roku 2014) a Švédsko (2,8 tony ročne).

·Výroba PFOS v Únii sa uskutočňovala len v jednom členskom štáte (Nemecko). Výroba sa znížila z 9 ton ročne v roku 2013 na 2,4 tony v roku 2015. Približne 50 % vyrobenej PFOS bolo vyvezených alebo prepravených do členských štátov EÚ (najmä BE, DK, NL, AT, FI, SE). Zvyšné množstvo vyrobenej PFOS sa použilo v Nemecku, predovšetkým ako prísady proti zahmlievaniu pri chrómovaní kovov. Malý počet členských štátov takisto využil ustanovenia článku 4 týkajúce sa použitia POP vo výskume alebo vývoji. Päť členských štátov (BE, ES, FR, AT, PL) uviedlo, že malé množstvá POP boli vyvezené na účely výskumu alebo analýzy. Tento vývoz smeroval prevažne do afrických a ázijských krajín a vzťahoval sa na pesticídy s obsahom POP a na polychlórované bifenyly (PCB). V štyroch členských štátoch (BE, BG, NL, SE) sa začali konania o presadzovaní predpisov týkajúce sa nezákonného predaja POP v rámci Únie. Španielsko okrem toho informovalo o súbore dlhotrvajúcich súdnych konaní (ktoré začali v roku 1989) v súvislosti s kontamináciou pôdy lindánom. V súvislosti s konaniami o presadzovaní predpisov sa uvádzajú tieto podrobnosti: ·Belgicko oznámilo konanie o presadzovaní predpisov, ktoré sa začalo v roku 2013 v súvislosti so zistením hexachlórbenzénu (HCB) v zábavnej pyrotechnike. Okrem toho sa zistila prítomnosť SCCP v náhodne vybraných vzorkách vianočného osvetlenia, ale v tomto prípade sa nezačalo žiadne konanie o presadzovaní predpisov. ·Bulharsko uviedlo, že konanie o presadzovaní predpisov sa začalo, neposkytlo však ďalšie podrobnosti. ·Holandsko uviedlo, že v roku 2012 sa začalo konanie o presadzovaní predpisov proti dvom spoločnostiam v súvislosti s PFOS v hasiacich penách, v prípade ktorých boli prekročené koncentračné limity stanovené v nariadení pre látky alebo zmesi. Činnosti presadzovania sa začali aj v súvislosti so zistením prítomnosti HCB v zábavnej pyrotechnike. ·Švédsko uviedlo, že v roku 2013 sa uskutočnilo konanie o presadzovaní predpisov v súvislosti s prítomnosťou SCCP v hračkách. Okrem toho bola v rokoch 2014 a 2015 zistená prítomnosť HCB a SCCP v rôznych výrobkoch domácich potrieb dovezených do Únie. 2.3.2.3. Zásoby Pri zásobách POP oznámených za roky 2013 – 2015 ide obvykle o tri druhy tovaru, a to PCB alebo zariadenia obsahujúce dielektrický materiál, ktoré sú kontaminované PCB, zastarané pesticídy a zostávajúce zásoby látok, zmesí alebo výrobkov obsahujúcich POP, ktoré boli nedávno doplnené do dohovoru a do nariadenia. Mnohé členské štáty už podnikli významné kroky na identifikáciu a odstránenie zariadení obsahujúcich PCB z prevádzky. V prieskume uskutočnenom v roku 2017 členské štáty poskytli odhady rozsahu zostávajúcich zásob PCB, ktoré sa používajú, za rok 2015 v porovnaní s východiskovou hodnotou z roku 1990. V prieskume odpovedalo 13 členských štátov, pričom odhady sa pohybujú od 0,3 % do 49 %. Jedenásť členských štátov (BE, CZ, DK, DE, IE, LT, NL, PT, FI, SE, UK) uviedlo, že odhadované zostávajúce zásoby dosahovali v roku 2015 úroveň nižšiu ako 10 % v porovnaní s rokom 1990, pričom prebieha značné úsilie o ich konečné odstránenie a zneškodnenie. Zvyšné dva členské štáty (HR, RO) uviedli, že zostávajúce zásoby sú na úrovni 30 %, resp. 49 % východiskovej hodnoty z roku 1990. V prípade zastaraných pesticídov obsahujúcich POP mnohé členské štáty oznámili, že tieto látky buď nikdy nevyrábali či nepoužívali, alebo začali s ich včasným vyraďovaním, čo znamená, že do roku 2013 už v krajine ich zásoby neexistovali. Čo sa týka zásob látok, zmesí alebo výrobkov obsahujúcich POP, ktoré boli do nariadenia doplnené po roku 2009, ide primárne o zásoby PFOS. Štyri členské štáty (DE, ES, LU, UK) oznámili existujúce zásoby PFOS, najmä v súvislosti s hasiacimi penami, ktoré podliehali ďalšiemu nakladaniu. 2.4.2.4. Nakladanie s odpadom a jeho skladovanie Hoci značná časť členských štátov má zavedené programy s cieľom zhromažďovať a zneškodňovať zastarané pesticídy, poukázali aj na otázku kontaminovanej pôdy, najmä pôdy v blízkosti lokalít, kde sa tieto látky v minulosti vyrábali. Údaje z Holandska a Fínska poukázali na potenciálne vysoký počet lokalít, ktoré môžu byť kontaminované, zatiaľ čo Španielsko informovalo aj o kontaminovanej pôde v dôsledku výroby lindánu v minulosti a o odpade z vedľajších produktov hexachlórcyklohexánu. K typickým asanačným krokom patrí výkop pôdy, čím však na druhej strane vzniká veľké množstvo kontaminovanej pôdy, s ktorou treba nakladať ako s nebezpečným odpadom. 3.3. Úniky do životného prostredia a environmentálne koncentrácie V článku 6 ods. 1 nariadenia (ES) č. 850/2004 sa od členských štátov vyžadovalo, aby do dvoch rokov od nadobudnutia účinnosti nariadenia o POP vypracovali zoznamy emisií látok, ktoré sú uvedené v prílohe III, do ovzdušia, pôdy a vody. Emisné inventúry tvoria kľúčový zdroj na informovanie tvorcov politiky počas vypracúvania národných realizačných plánov. Pomáhajú najmä identifikovať kľúčové zdroje, na ktoré sa treba zamerať v záujme znižovania emisií, alebo oblasti neistoty, v ktorých je potrebný ďalší výskum s cieľom pomôcť charakterizovať ich zdroj. Údaje o odhade emisií vo svojich správach poskytlo 21 členských štátov (z 28). Údaje sa líšili úplnosťou, pričom 14 členských štátov uviedlo odhady týkajúce sa len ovzdušia, tri členské štáty poskytli odhady emisií do ovzdušia a vody a štyri členské štáty uviedli odhady emisií do ovzdušia, vody a pôdy. Tieto rozdiely zdôrazňujú skutočnosť, že v rámci dostupného súboru údajov existujú veľké nedostatky. V záujme ucelenejšieho obrazu sa použili aj údaje z databázy emisií programu EMEP (WebDab). Databáza obsahuje oznámené emisie za roky 2013 – 2015 vrátane informácií o údajoch predložených EHK OSN podľa Aarhuského protokolu (emisie do ovzdušia). Porovnávali sa aj údaje z webového sídla registra E-PRTR a údaje vyplývajúce z environmentálneho monitorovania z centra MSC-E programu EMEP a z Programu monitorovania a hodnotenia v Arktíde (ďalej len „AMAP“) na potvrdenie trendov v oblasti emisií. 27 z 28 členských štátov vypracovalo a oznámilo odhady emisií dioxínov a furánov, PCB a HCB a všetkých 28 členských štátov oznámilo odhady emisií polycyklických aromatických uhľovodíkov (PAU). Je dôležité poznamenať, že údaje EHK OSN sa vzťahujú len na emisie do ovzdušia a práve tie pri podávaní správ podľa článku 12 do veľkej miery dominovali. Odhady emisií do vody a pôdy poskytlo oveľa menej členských štátov (7 z 28). Na základe údajov EHK OSN týkajúcich sa látok uvedených v prílohe III sa vypracoval súhrn kľúčových zdrojov emisií jednotlivých POP do ovzdušia, ako je znázornené na obrázku 1.

Dioxíny a furány Dioxíny a furány sa nevyrábajú komerčne a zvyčajne sú spojené buď s procesmi neúplného spaľovania, ako je otvorené horenie, alebo s metalurgiou. Hlavným zdrojovým odvetvím identifikovaným v Únii na obrázku 1 bolo odvetvie výroby energie (vrátane operácií ropnej rafinácie), ktoré predstavuje 27 % všetkých emisií. Tento podiel bol len okrajovo väčší (proporcionálne) než používanie tuhých palív v domácnostiach, ktoré predstavovalo 23 % všetkých emisií. Hoci sa v odvetví výroby energie spotrebúvajú veľké množstvá tuhých fosílnych palív, vďaka vysokej prevádzkovej teplote a pokročilým úrovniam znižovania emisií, ktoré sa vyžadujú v rámci politiky Únie v oblasti priemyselných emisií, sa podarilo dosiahnuť, že emisie na tonu uhlia sú oveľa nižšie ako emisie z domácností. Okrem využívania palív v domácnostiach boli ďalšími hlavnými zdrojmi emisií spaľovanie odpadu (energia z odpadu) (19 %), spaľovanie iných fosílnych palív v priemysle (10 %) a výroba kovov (9 %). Porovnaním s údajmi z registra E-PRTR sa potvrdzuje záver, že 82 % emisií z bodových zdrojov súvisí s elektrárňami a ďalších 10 % so zariadeniami na výrobu kovov. V prípadoch, keď členské štáty poskytli odhady iných vektorov ako ovzdušie, platila všeobecná dohoda, že emisiám do ovzdušia zhruba zodpovedali reziduálne emisie . Od nadobudnutia účinnosti smernice o spaľovaní odpadu (2000/76/ES) sa zlepšilo znižovanie objemu emisií do ovzdušia a koncepcia procesu výroby, pričom emisie dioxínov a furánov do ovzdušia z priemyslu v období 1990 – 2015 významne poklesli.



Obrázok 1: Zhrnutie hlavných zdrojov látok podliehajúcich ustanoveniam o obmedzení uvoľňovania (príloha III) na základe údajov EHK OSN za roky 2013 – 2015 (emisie do ovzdušia) Dioxíny a furány Polychlórované bifenyly Polycyklické aromatické uhľovodíky (PAU) Hexachlórbenzén (HCB) To však vedie k tvorbe rezíduí v dôsledku kontroly znečisťovania ovzdušia, ktoré sa niekedy nazývajú popolček a ktoré môžu byť silne kontaminované znečisťujúcimi látkami, ako sú dioxíny a furány. Údaje treba interpretovať opatrne, keďže emisie do ovzdušia, pôdy a vody sú priamymi a nekontrolovanými únikmi látok do životného prostredia, zatiaľ čo „rezíduum“ je vzniknutý kontaminovaný tuhý odpad, ktorý sa vo všeobecnosti zneškodňuje kontrolovaným spôsobom a nevyhnutne nepredstavuje úplný únik do životného prostredia. Polychlórované bifenyly (PCB) PCB mali komerčne širokú škálu využitia, ale išlo predovšetkým o zariadenia obsahujúce dielektrický materiál. Vďaka vysokej chemickej stabilite a perzistencii sa stali ideálnymi teplonosnými tekutinami na toto použitie. K vzniku PCB môže dochádzať aj mimovoľne, a to najmä pri horení. Na obrázku 1 je znázornené, že hlavným zdrojom emisií boli zariadenia obsahujúce dielektrický materiál, čo predstavovalo 52 % všetkých emisií do ovzdušia. Ide o oveľa vyšší podiel, než sa uvádza v predchádzajúcom vykazovanom období (2010 – 2012) (32 %). Podrobnejšie preskúmanie časových a odvetvových trendov týkajúcich sa emisií PCB oznámených v súbore údajov databázy WebDab programu EMEP naznačuje, že jedným z najdôležitejších zdrojov emisií PCB v Európe v roku 2000 bola výroba železa a ocele (2 285 kg: 33 % z celkového množstva). Celkové množstvo z tohto zdroja a jeho percentuálny podiel sa odvtedy výrazne znížili a v roku 2015 predstavovali 428 kg, resp. 12 %. To naznačuje, že za posledných 20 rokov sa emisie PCB z priemyselných zdrojov znížili zavedením účinnejších procesov spaľovania a znižovania emisií, zatiaľ čo emisie z elektrických zariadení a odpadu klesali oveľa pomalšie, čo viedlo k rastúcemu relatívnemu podielu tohto zdroja na celkovom množstve za Úniu.

Medzi ďalšie hlavné zdroje emisií PCB do ovzdušia v súčasnom vykazovanom období patrí spaľovanie palív v domácnostiach (najmä tuhých palív ako uhlie a drevný odpad) (15 %), ako aj výroba kovov (13 %). V tabuľke 1 sa uvádza súhrn oznámených emisií v roku 2015. Na obrázku 2 sú zobrazené mapy dostupných údajov monitorovania okolitého ovzdušia z centra EMEP/MSC-E v roku 1990 aj v roku 2014, ktorá slúži na porovnanie s odhadmi inventúr. Údaje programu EMEP za Európu na obrázku 2 aj monitorovanie Arktídy v rámci programu AMAP naznačujú jasný pokles koncentrácií a emisií v okolitom ovzduší od roku 1990. K dispozícii sú len obmedzené údaje o emisiách PCB v súvislosti s inými vektormi než ovzdušie. Zo správ predložených podľa článku 12 týkajúcich sa ôsmich členských štátov, ktoré poskytli odhady v súvislosti s inými vektormi (BE, CZ, IE, ES, FR, NL, SE, UK), nevyplynul žiadny jednoznačný trend. Vnímanie významu rezíduí vo vode a v pôde či odpadových rezíduí sa v jednotlivých členských štátoch rôzni. Polycyklické aromatické uhľovodíky (PAU) PAU sú skupinou chemických látok, ktoré môžu vznikať prirodzene v životnom prostredí pri horení vegetácie, napr. pri lesných požiaroch. Môžu však pochádzať aj z antropogénnych zdrojov, medzi ktoré patrí predovšetkým spaľovanie fosílnych palív. Údaje na obrázku 1 poukazujú na to, že dominantným zdrojom emisií PAU bolo používanie palív, najmä uhlia, v domácnostiach, ktoré tvorilo 77 % všetkých emisií za obdobie 2013 – 2015. Ďalšími hlavnými zdrojmi emisií PAU do ovzdušia bola výroba železa a ocele (vrátane využívania fosílnych palív) (7 %), prírodné požiare (3 %) a iné formy spaľovania fosílnych palív, a to aj v cestnej doprave, ktorá predstavuje 1 % celkových emisií do ovzdušia. Odhaduje sa, že priemerné ročné emisie medzi rokmi 1990 a 2015 klesli o viac ako 90 % (na základe údajov oznámených v rámci programu EMEP). Toto zníženie je vo všeobecnosti podobné ako v prípade dioxínov a furánov a PCB, hoci malý počet členských štátov zaznamenal od roku 1990 zvýšenie emisií. Z údajov z monitorovania v rámci programu EMEP vyplýva 40 % pokles koncentrácií PAU v ovzduší od roku 1990 do roku 2015 v porovnaní s poklesom o 60 % v prípade PCB a o 85 % v prípade dioxínov a furánov. Tabuľka 1: Zníženie emisií polychlórovaných bifenylov (PCB) na základe údajov oznámených podľa protokolu EHK OSN o POP (záporný percentuálny údaj označuje nárast) Členský štát Emisie do ovzdušia v roku 1990 kg Emisie do ovzdušia v roku 2015 kg Percentuálne zníženie ročných emisií medzi rokmi 1990 a 2015 Belgicko 107,1 3,1 97 % Bulharsko 13,8 3,0 78 % Česko 3,7 1,8 52 % Dánsko 110,5 41,5 62 % Nemecko 1 735,6 229,0 87 % Estónsko 8,4 4,2 49 % Írsko 40,5 14,5 64 % Grécko 9,2 29,1 –216 % Španielsko 25,8 26,9 –4 % Francúzsko 176,8 41,6 76 % Chorvátsko 483,1 425,1 12 % Taliansko 288,8 194,8 33 % Cyprus 0,0 0,0 –9 % Lotyšsko 4,3 0,2 94 % Litva 6,2 1,3 79 % Luxembursko 39,9 3,1 92 % Maďarsko 25,9 10,8 59 % Malta 0,0 Holandsko 0,09 g 0,09 g 0 % Rakúsko 47,2 35,7 24 % Poľsko 760,6 627,3 18 % Portugalsko 2 305,7 85,9 96 % Rumunsko 134,7 20,2 85 % Slovinsko 416,9 38,9 91 % Slovensko 66,2 18,4 72 % Fínsko 33,4 35,7 –7 % Švédsko 9,0 9,1 –2 % Spojené kráľovstvo 6 744,5 608,5 91 % V prípade iných vektorov ako ovzdušie sú v súvislosti s PAU k dispozícii len obmedzené údaje. Na základe údajov od štyroch členských štátov (CZ, ES, NL, UK) sú však kľúčovými vektormi emisií PAU aj voda a rezíduá. Z porovnania oproti údajom z registra E-PRTR vyplýva, že kľúčovým zdrojom emisií PAU do vody boli procesy ropnej rafinácie, kým v prípade rezíduí boli dôležitým zdrojom odpady zo spaľovania, metalurgické odpady a odpady z opráv automobilov. Chlórbenzény (hexachlórbenzén a pentachlórbenzén) Hexachlórbenzén (HCB) bol v roku 2004 identifikovaný ako látka uvedená v prílohe III a pentachlórbenzén (PeCB) bol do príloh I a III k nariadeniu doplnený v roku 2010 po jeho doplnení do Štokholmského dohovoru. HCB aj PeCB sa v minulosti komerčne používali ako pesticídy, ale vznikajú aj ako vedľajší produkt iných priemyselných procesov, najmä pri výrobe chlórorganických rozpúšťadiel. PeCB sa takisto používal na znižovanie viskozity PCB v zariadeniach obsahujúcich dielektrický materiál. HCB aj PeCB môžu takisto vznikať ako produkt spaľovania tuhých fosílnych palív, odpadových olejov a odpadového materiálu. Odhady týkajúce sa PeCB sú veľmi obmedzené, keďže ich poskytlo len päť členských štátov (CZ, ES, NL, AT, UK). Oznámené odhady sa pohybujú na úrovniach od menej ako 0,01 kg po 50 kg, čo opäť poukazuje na veľké rozdiely v jednotlivých členských štátoch. Z predložených údajov o emisiách HCB do ovzdušia na obrázku 1 vyplýva, že hlavným zdrojom 33 % všetkých emisií do ovzdušia je metalurgia. Okrem výroby kovov však výrazne dominuje spaľovanie fosílnych palív (najmä uhlia), pričom viac ako polovicu všetkých emisií do ovzdušia (56 % všetkých emisií) spoločne tvoria priemyselné spaľovanie fosílnych palív (25 %), spaľovanie v domácnostiach (18 %), elektrárne (12 %) a spaľovanie palív v poľnohospodárstve (1 %).

Obrázok 2: Mapy z monitorovania v rámci programu EMEP v Európe. Diagram a predstavuje koncentrácie v ovzduší v roku 1990 a diagram b v roku 2014 Dioxíny a furány Polychlórované bifenyly

Obrázok 3: Mapy z monitorovania v rámci programu EMEP v Európe. Diagram a predstavuje koncentrácie v ovzduší v roku 1990 a diagram b v roku 2014 Polycyklické aromatické uhľovodíky Hexachlórbenzén

Z monitorovania v rámci programu EMEP vyplynulo podstatné zníženie koncentrácií HCB v ovzduší, ktoré od roku 1990 do roku 2015 poklesli o 85 %. Monitorovanie arktického ovzdušia v rámci programu AMAP však poskytlo iný obraz, keďže v oblasti Arktídy došlo len k malému poklesu koncentrácií HCB v ovzduší. Veľmi obmedzené údaje sú dostupné v súvislosti s odhadmi emisií, ktoré sa týkajú iných vektorov ako ovzdušie, pričom takéto informácie poskytlo vo svojich správach o HCB podľa článku 12 len osem členských štátov (BE, CZ, IE, ES, FR, NL, SE, UK). Okrem toho Česko, Španielsko, Rakúsko a Spojené kráľovstvo poskytli odhady emisií PeCB do iných vektorov. Na základe uvedených údajov sú v prípade HCB druhými najvýznamnejšími vektormi emisií po ovzduší voda a rezíduá, zatiaľ čo v prípade PeCB majú veľký význam voda a pôda. 4.4. Činnosti na podporu výmeny poznatkov Osemnásť členských štátov (BE, BG, CY, CZ, DK, DE, EE, IE, LV, LU, NL, AT, PL, PT, RO, SI, SE, UK) predložilo úplné trojročné správy ako súčasť podávania správ podľa článku 12. Štyri členské štáty (EL, IT, HU, MT) neposkytli žiadnu výročnú ani trojročnú správu. Je preto ťažké vyjadriť sa k činnostiam určitých členských štátov týkajúcich sa výmeny poznatkov, zapojenia verejnosti a informovanosti. Zo správ, ktoré sú k dispozícii, vyplýva, že sa zaviedli systémy slúžiace na výmenu poznatkov a šírenie informácií. Deväť členských štátov (BG, CZ, DE, FR, NL, PL, SI, RO, UK) informovalo, že využili svoje siete na výmenu poznatkov s cieľom plne zaangažovať zainteresované strany do vypracúvania národných realizačných plánov, zapojiť tak do procesu priemyselnú a akademickú obec, mimovládne organizácie a širokú verejnosť a poskytnúť im možnosť vyjadriť sa k vykonanej práci. Pätnásť členských štátov (BE, CZ, DK, DE, IE, ES, FR, LV, LU, NL, PL, SI, SK, FI, SE) takisto poskytlo finančnú alebo technickú podporu počas obdobia 2013 – 2015. Vo veľkej miere sa to uskutočnilo prostredníctvom organizovaných systémov, ako je Globálny fond pre životné prostredie (GEF) alebo Strategický prístup k medzinárodnému hospodáreniu s chemickými látkami (SAICM). Mnoho členských štátov popri podpore globálnych systémov informovalo aj o uskutočnených vnútroštátnych iniciatívach, ktoré zahŕňali: §organizovanie workshopov a konferencií pre medzinárodných odborníkov, §financovanie výskumných programov pre prácu na odpadových POP v Afrike, §financovanie monitorovacích výskumných programov v Arktíde, §bilaterálnu komunikáciu a budovanie vedomostí s krajinami mimo EÚ a §výskumné programy týkajúce sa výskytu POP v štátoch bývalého Sovietskeho zväzu. Členské štáty sa takisto vyjadrili k práci na budovaní informovanosti a angažovaní širokej verejnosti. Uskutočňovali sa činnosti na podporu informovanosti o problémoch týkajúcich sa POP, a to prostredníctvom viacerých iniciatív ako: §vypracúvanie informácií, ktoré sa majú šíriť medzi širokou verejnosťou, §workshopy a semináre pre organizácie zainteresovaných strán, §kampane na zvyšovanie informovanosti verejnosti a dotazníky poskytujúce spätnú väzbu od širokej verejnosti. 5.5. Závery Štvrtá súhrnná správa sa vzťahuje na všetky aspekty požadované nariadením o POP a jeho vykonávanie na úrovni Únie a členských štátov. V tomto krátkom oddiele sa vyvodzujú určité závery o vykonanej práci a dosiahnutom pokroku v odstraňovaní POP v Únii.