SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Správa o uplatňovaní globálneho prístupu k migrácii a mobilite za roky 2012 – 2013 /* COM/2014/096 final */





SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Správa o uplatňovaní globálneho prístupu k migrácii a mobilite za roky 2012 – 2013 1. Úvod Globálny prístup k migrácii a mobilite (GPMM) je od roku 2005 spoločným rámcom vonkajšej migračnej a azylovej politiky EÚ. Tento rámec vymedzuje spôsob, akým EÚ vedie politický dialóg a realizuje operačnú spoluprácu s tretími krajinami v oblasti migrácie a mobility na základe jasne definovaných priorít, ktoré odzrkadľujú strategické ciele EÚ. Je pritom pevne zakotvený v celkovom rámci zahraničnej politiky EÚ vrátane rozvojovej spolupráce. Oznámenie Komisie o globálnom prístupe k migrácii a mobilite z 18. novembra 2011[1] predstavovalo začiatok novej a ucelenejšej druhej fázy GPMM. Zaviedlo viaceré nové prvky, napríklad medzinárodnú ochranu a vonkajší rozmer azylu ako novú tematickú prioritu, ako aj rozšírenie rozsahu politického rámca tak, aby zahŕňal aj „mobilitu“. Zdôraznil sa tak význam podpory dobre riadenej mobility štátnych príslušníkov tretích krajín cez vonkajšie hranice EÚ. Následné závery Rady z 29. mája 2012[2] potvrdili GPMM ako rámec pre komplexný a vyvážený dialóg a spoluprácu s tretími krajinami. Rada zdôraznila aj potrebu systematického monitorovania uplatňovania GPMM prostredníctvom dvojročných správ. GPMM sa uplatňuje pomocou rôznych politických nástrojov (dvojstranných a regionálnych politických dialógov a akčných plánov), právnych nástrojov (dohôd o zjednodušení vízového režimu a readmisných dohôd), operačnej podpory a budovania kapacít (aj prostredníctvom agentúr EÚ, ako sú FRONTEX, EASO a ETF, a nástrojov technickej pomoci, ako sú MIEUX a TAIEX), ako aj pestrej škály programovej a projektovej podpory, ktorú majú k dispozícii štátne správy tretích strán a iné zainteresované strany, napríklad občianska spoločnosť, združenia migrantov a medzinárodné organizácie. V období rokov 2012 – 2013 Komisia podporila viac než 90 projektov týkajúcich sa migrácie viac než 200 miliónmi EUR vo všetkých oblastiach rozvojového sveta. Okrem toho viaceré členské štáty EÚ poskytli finančnú podporu k uplatňovaniu GPMM. Hlavnými dvojstrannými rámcami na uľahčenie politického dialógu a operačnej spolupráce s partnerskými krajinami sú partnerstvá v oblasti mobility a spoločné programy v oblasti migrácie a mobility. Partnerstvá v oblasti mobility sa doteraz uzatvorili so šiestimi krajinami: Moldavskom (2008), Kapverdami (2008), Gruzínskom (2009), Arménskom (2011), Marokom (2013) a Azerbajdžanom (2013). Diskusie o partnerstve v oblasti mobility s Tuniskom sa ukončili (november 2013) a onedlho dôjde k podpisu. Začali sa aj diskusie o partnerstve v oblasti mobility s Jordánskom (december 2013). Okrem toho boli Indii (apríl 2013) a Nigérii (október 2013) predložené návrhy spoločného programu v oblasti migrácie a mobility, ale rozsiahlejšie diskusie sa ešte nezačali. 2. Dvojstranné dialógy Dvojstranné dialógy o migrácii a mobilite medzi EÚ a tretími krajinami môžu mať rôzne formy. Partnerstvá v oblasti mobility sú dôležitým rámcom politického dialógu a operačnej spolupráce v otázkach azylu a migrácie. Politický dialóg s krajinami, s ktorými sa už začali rozhovory o liberalizácii vízového režimu, sa navyše do veľkej miery zameriava na plnenie akčného plánu liberalizácie vízového režimu. V niektorých prípadoch (Rusko, India, Čína, USA) EÚ začala viesť osobitné dialógy. Dialóg o migrácii a iných otázkach spravodlivosti a vnútorných vecí je prakticky so všetkými krajinami začlenený aj do vykonávania dohôd o pridružení, dohôd o partnerstve a spolupráci, rámcových dohôd, dohôd o spolupráci a podobných nástrojov, ktoré uzatvára Únia, a to aj na úrovni ich príslušných rád a (pod-)výborov. A napokon, technická spolupráca sa rozvíja v spoločných výboroch vytvorených na základe dohôd o zjednodušení vízového režimu a readmisných dohôd, ktoré spolu s príslušnými tretími krajinami monitorujú vykonávanie týchto dohôd. 2.1. Krajiny zapojené do procesu rozširovania Mechanizmus monitorovania po liberalizácii vízového režimu umožňuje posúdiť udržateľnosť reforiem a opatrení, ktoré krajiny západného Balkánu (Albánsko, Bosna a Hercegovina, bývalá Juhoslovanská republika Macedónsko, Čierna Hora a Srbsko) uskutočnili prostredníctvom svojich plánov liberalizácie vízového režimu[3], a zapojiť tieto krajiny do rámca procesu stabilizácie a pridruženia s cieľom odstrániť možné nedostatky a problémy. Prevažná väčšina občanov štátov západného Balkánu, ktoré majú bezvízový režim, sú cestujúci bona fide s legitímnym účelom cesty do EÚ. V roku 2012 sa však v niektorých členských štátoch zvýšil počet neodôvodnených žiadostí o azyl od štátnych príslušníkov týchto krajín a i v roku 2013 zostal vysoký, čo má vplyv na fungovanie bezvízového režimu cestovania. Dňa 19. januára 2012 sa začal dialóg o liberalizácii vízového režimu s Kosovom[4]. Dňa 14. júna 2012 bol jeho vláde odovzdaný plán na dosiahnutie bezvízového režimu. Dňa 16. decembra 2013 bola takmer tri roky od ukončenia rokovaní podpísaná readmisná dohoda medzi EÚ a Tureckom. Zároveň s podpisom readmisnej dohody bol Turecku predložený návrh na dialóg o zjednodušení vízového režimu a plán na dosiahnutie bezvízového režimu v súlade so závermi Rady o rozvoji spolupráce s Tureckom v oblastiach spravodlivosti a vnútorných vecí[5], ktoré boli prijaté 21. júna 2012. Agentúra FRONTEX má dobre fungujúce dohody o pracovných podmienkach so všetkými krajinami západného Balkánu a aj naďalej s nimi spolupracuje na organizačnej i operačnej úrovni. Agentúra FRONTEX využíva systém varovania v rámci mechanizmu monitorovania po liberalizácii vízového režimu, ktorý Komisii umožňuje vyhodnocovať azylové toky. Dňa 28. mája 2012 agentúra FRONTEX podpísala memorandum o porozumení s Tureckom. 2.2. Krajiny Východného partnerstva V rokoch 2012 – 2013 sa dosiahol výrazný pokrok, pokiaľ ide o posilňovanie vzťahov s väčšinou krajín Východného partnerstva v otázkach migrácie a mobility. Pokračovali dialógy o liberalizácii vízového režimu s Moldavskom a Ukrajinou a v roku 2012 sa začal nový dialóg s Gruzínskom, ktorého cieľom je skoré dosiahnutie bezvízového cestovania. Komisia v správe o pokroku Moldavska z 15. novembra 2013[6] dospela k záveru, že Moldavsko spĺňa všetky kritériá akčného plánu liberalizácie vízového režimu. Komisia následne 27. novembra 2013 prijala návrh na zaradenie Moldavska na zoznam krajín, ktorých občania nepotrebujú víza, keď cestujú do krajín schengenského priestoru na obdobie maximálne 90 dní[7]. Ukázalo sa, že dialógy o liberalizácii vízového režimu sú vplyvným nástrojom politiky v oblasti mobility, ktorá sa zameriava na budúcnosť, ako aj účinným nástrojom na presadzovanie rozsiahlych reforiem v celej oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí vrátane princípov právneho štátu a reformy súdnictva[8]. V roku 2013 bol podporený program rozpočtovej podpory EÚ v hodnote 20 miliónov EUR zameraný na zaistenie nepretržitého vykonávania akčného plánu liberalizácie vízového režimu v Moldavsku. Bola podpísaná aj dohoda o financovaní s Ukrajinou v hodnote 28 miliónov EUR, ktorá sa týka podpory zosúladenia vnútroštátnych migračných a azylových systémov s európskymi a medzinárodnými normami a podpory vykonávania akčného plánu liberalizácie vízového režimu. Komisia navyše aj naďalej intenzívne podporuje reformy v oblasti migrácie a riadenia hraníc na Ukrajine. Už sa napríklad realizuje štvorročný program podpory v hodnote 66 miliónov EUR na skvalitnenie ukrajinskej politiky v oblasti riadenia hraníc. Dňa 1. júla 2013 nadobudla účinnosť aktualizovaná dohoda o zjednodušení vízového režimu s Ukrajinou. Začiatkom roka 2012 sa začali rokovania o dohodách o zjednodušení vízového režimu a readmisných dohodách s Arménskom a Azerbajdžanom, ktoré sa načas ukončili. Dňa 1. januára 2014 nadobudli účinnosť dohody s Arménskom a očakáva sa, že dohody s Azerbajdžanom nadobudnú účinnosť v nasledujúcich mesiacoch. Pokračuje spolupráca v rámci partnerstiev v oblasti mobility s Arménskom, Gruzínskom a Moldavskom a 5. decembra 2013 bolo podpísané nové partnerstvo v oblasti mobility s Azerbajdžanom. Skúsenosti ukazujú, že tieto partnerstvá jednoznačne posilnili spoluprácu a že sa dosiahol značný pokrok v súvislosti s koordináciou v rámci EÚ i medzi príslušnými inštitúciami v partnerských krajinách. Pružnosť partnerstiev v oblasti mobility umožňuje začleniť do rovnakého rámca aj dvojstranné a viacstranné iniciatívy a cielene riešiť prioritné problémy partnerských krajín. V rámci všetkých troch partnerstiev sa uskutočnili stretnutia vysokých predstaviteľov, a to 17. decembra 2012 a 25. októbra 2013 (Arménsko), 18. decembra 2012 (Gruzínsko) a 22. novembra 2012, 25. júna 2013, 31. októbra 2013 a 10. decembra 2013 (Moldavsko). Odborník poverený Medzinárodnou organizáciou pre migráciu vykonal podrobné hodnotenie partnerstva v oblasti mobility s Moldavskom. Vo svojej záverečnej správe z 1. októbra 2012 uviedol, že partnerstvo v oblasti mobility s Moldavskom prispelo k dosiahnutiu mnohých priorít partnerov, ktorým pomerne presne zodpovedali realizované projekty a iniciatívy. Partnerstvo pomohlo partnerom účinnejšie riešiť dôležité problémy v oblasti migrácie a mobility a vytvoriť rámec podporujúci aktívne zapojenie do diskusií o migrácii a spoluprácu na regionálnej i globálnej úrovni. Činnosti v rámci tohto partnerstva pomohli Moldavsku reformovať právny rámec v oblasti migrácie a zosúladiť ho s normami EÚ, napríklad s jej azylovým systémom. V hodnotiacej správe však boli identifikované aj niektoré úlohy, ktoré toto partnerstvo čakajú, napríklad 1) nutnosť zachovať odhodlanie a záujem členských štátov – a podporiť ich účasť na rôznych rámcoch riadenia a koordinácie – a zapojiť do partnerstva v oblasti mobility nové zainteresované členské štáty a 2) nutnosť preukázať pridanú hodnotu spoločných činností, teda činností, ktoré navrhnú a realizujú viaceré členské štáty v záujme zlepšenia synergií a výmeny informácií, najlepších postupov a vzájomných poznatkov medzi zainteresovanými stranami. Pokiaľ ide o operačnú spoluprácu, EÚ v súčasnosti v Moldavsku financuje projekty v oblasti migrácie a riadenia hraníc za takmer 50 miliónov EUR vrátane iniciatívy v hodnote 2 milióny EUR na podporu legálnej mobility medzi Moldavskom a EÚ prostredníctvom partnerstva v oblasti mobility. V Arménsku sa v súčasnosti realizuje šesť projektov financovaných EÚ v celkovej hodnote 8 miliónov EUR. Patrí medzi ne aj projekt v hodnote 3 milióny EUR na podporu realizácie partnerstva v oblasti mobility, ktorý by mal zvýšiť kapacitu orgánov v oblastiach, ako sú legálna migrácia, migrácia a rozvoj a readmisia a reintegrácia. Realizácia partnerstva v oblasti mobility s Gruzínskom sa zintenzívnilo po vytvorení platformy miestnej spolupráce v roku 2012. Vonkajšia spolupráca s Gruzínskom sa po podpise partnerstva výrazne posilnila a boli podporené rýchle reformy gruzínskeho migračného systému a systému riadenia hraníc. V krajine sa v súčasnosti realizuje šesť projektov v oblasti migrácie v celkovej hodnote približne 20 miliónov EUR vrátane iniciatívy v hodnote 1 milión EUR, ktorá sa zameriava na zvýšenie rozvojového potenciálu partnerstva. Pokiaľ ide o Azerbajdžan, EÚ v súčasnosti podporuje reformu politiky v oblasti riadenia migrácie, a to najmä prostredníctvom partnerstva so štátnym migračným úradom. Dvojstranné vzťahy v oblasti migrácie a mobility medzi EÚ a Bieloruskom sa zatiaľ nerozvinuli. V novembri 2013 však Bielorusko naznačilo, že prijme pozvanie EÚ z roku 2011 na začatie rokovaní o dohode o zjednodušení vízového režimu a readmisnej dohode. V období rokov 2012 – 2013 sa okrem toho uskutočnila aj určitá praktická spolupráca na projektovej úrovni, ako aj spolupráca v rámci regionálnych dialógov o migrácii. Agentúra FRONTEX podpísala dohody o pracovných podmienkach s príslušnými orgánmi Arménska (22. februára 2012) a Azerbajdžanu (16. apríla 2013). Agentúra FRONTEX tak už má dohody o pracovných podmienkach so všetkými krajinami Východného partnerstva. 2.3. Krajiny južného Stredozemia Od roku 2011 sa dosiahol významný pokrok v nadväzovaní užšej spolupráce medzi EÚ a krajinami južného Stredozemia, čo je v plnom súlade s európskou susedskou politikou a záväzkami, ktoré EÚ prijala v súvislosti s Arabskou jarou a následnými udalosťami. Európska rada nedávno vyzvala na zintenzívnenie komunikácie s tretími krajinami s cieľom zaistiť, aby sa migranti nevydávali na nebezpečné cesty do EÚ[9]. V tejto súvislosti privítala oznámenie Komisie o práci osobitnej skupiny pre Stredozemie zo 4. decembra 2013[10]. Toto oznámenie obsahuje zoznam operačných činností, ktoré sa majú vykonať s cieľom predísť tragédiám podobným tej, ku ktorej došlo pri pobreží ostrova Lampedusa 3. októbra 2013. Začali sa štruktúrované dialógy o migrácii, mobilite a bezpečnosti s Tuniskom, Marokom (október 2011) a Jordánskom (december 2012). EÚ je naďalej pripravená začať dialógy aj s ďalšími krajinami v regióne, ak splnia príslušné podmienky. Alžírsko prejavilo záujem o tento dialóg[11] v rámci prebiehajúcich rokovaní o novom akčnom pláne európskej susedskej politiky. EÚ v priebehu roka 2011 niekoľkokrát zopakovala ponuku na začatie dialógu s Egyptom, ale zatiaľ nedostala pozitívnu odpoveď. Prioritnou krajinou z tohto hľadiska zostáva Líbya. Dialóg sa začne ihneď, ako to okolnosti dovolia. Po intenzívnych diskusiách bolo 7. júna 2013 podpísané partnerstvo v oblasti mobility s Marokom. Toto partnerstvo je jednoznačným úspechom a vzorom pre ostatné krajiny v regióne. Zahŕňa vyvážený súbor záväzkov a iniciatív, ktoré sa týkajú štyroch oblastí priorít GPBB, teda legálnej migrácie, neregulárnej migrácie, medzinárodnej ochrany a migrácie a rozvoja. Jedným z hlavných záväzkov, ktoré Maroko prijalo, je vytvorenie vnútroštátneho azylového systému. Partnerstvo obsahuje aj vzájomné záväzky v oblasti spolupráce pri predchádzaní obchodovaniu s ľuďmi a boja proti nemu a pri ochrane jeho obetí. Partnerstvo ďalej pripravilo pôdu pre rokovanie o dohode o zjednodušení vízového režimu[12] a súčasné opätovné začatie rokovaní o readmisnej dohode, ktoré sú pozastavené od roku 2010. Momentálne sa dokončuje projekt v hodnote 5 miliónov EUR na podporu realizácie partnerstva v oblasti mobility. Na podporu partnerstva sa navyše plánuje vyčleniť 6 miliónov EUR z finančných prostriedkov iniciatívy SPRING. Pozitívny vývoj predstavuje aj dokončenie diskusií o partnerstve v oblasti mobility s Tuniskom v novembri 2013. Proces mnoho mesiacov komplikovala nestabilná politická situácia v krajine. EÚ a Tunisko sa dohodli na úzkej spolupráci v rámci partnerstva v oblasti mobility s cieľom posilniť právny a inštitucionálny rámec, napríklad z hľadiska azylu a obchodovania s ľuďmi a zjednodušenia vízového režimu, skvalitniť odbornú prípravu pracovníkov zodpovedných za migráciu a vytvoriť politiky zamerané na integráciu, boj proti vylúčeniu a xenofóbii voči migrantom. V roku 2013 sa v rámci dialógu o migrácii, mobilite a bezpečnosti uskutočnili dve misie odborníkov v Jordánsku, ktoré pozitívne zhodnotili kapacitu tamojších orgánov v príslušných oblastiach. Jordánsko vyjadrilo ochotu a záujem zintenzívniť spoluprácu s EÚ. V decembri 2013 bol jordánskym orgánom predložený návrh partnerstva v oblasti mobility. EÚ napriek zložitej bezpečnostnej a politickej situácii podporila Líbyu v oblastiach migrácie, riadenia hraníc a medzinárodnej ochrany. V nadväznosti na rozhodnutie Rady z 22. mája 2013 vytvoriť misiu v rámci spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky (SBOP) sa v rámci pomocnej hraničnej misie EÚ (EUBAM) v Líbyi začala poskytovať pomoc pri rozvoji integrovaného systému riadenia hraníc. Prispieva k tomu aj projekt Sahara-Med v hodnote 10 miliónov EUR. Dvojstranná spolupráca so Sýriou na politickej úrovni sa prerušila, takže v súčasnosti neexistuje žiadna oficiálna ani neoficiálna spolupráca so sýrskymi orgánmi v oblasti migrácie. EÚ a jej členské štáty sú však najväčším svetovým darcom v reakcii na utečeneckú krízu a sýrskemu obyvateľstvu a krajinám susediacim so Sýriou poskytujú značnú humanitárnu a rozvojovú pomoc, a to aj prostredníctvom špecializovaných medzinárodných organizácií a organizácií občianskej spoločnosti. Politickému odhodlaniu posilniť spoluprácu s krajinami južného Stredozemia zodpovedá aj finančná a operačná podpora. V Líbyi sa napríklad v súčasnosti realizujú programy financované EÚ v hodnote približne 30 miliónov EUR, ktoré sa zameriavajú na riadenie zmiešaných tokov, riadenie hraníc a podmienky prijímania migrantov. V septembri 2013 sa začal realizovať projekt „Stredozemská sieť Seahorse“, ktorý vedie španielska civilná ochrana. Táto sieť umožní zúčastneným stredozemským krajinám vymieňať si konkrétne informácie o incidentoch a hliadkach s použitím satelitnej komunikácie takmer v reálnom čase. Zvýši sa tak schopnosť príslušných orgánov bojovať proti neregulárnej migrácii a nedovolenému obchodovaniu a reagovať na núdzové situácie, ktoré si vyžadujú pátranie a záchranu. Projekt je otvorený pre Alžírsko, Egypt, Líbyu a Tunisko. V rámci projektu Euromed Migration III v hodnote 5 miliónov EUR sa posilňuje dialóg a spolupráca medzi krajinami južného Stredozemia a EÚ. Projekt sa zameriava na legálnu migráciu, migráciu a rozvoj a neregulárnu migráciu, pričom sa plánujú osobitné stretnutia, semináre odbornej prípravy a misie odborníkov v týchto oblastiach. Zahŕňa aj podporu migračných profilov a štúdiu o uspokojovaní potrieb trhu práce v spolupráci s členskými štátmi. Od roku 2011 EÚ realizuje regionálny program ochrany pre severnú Afriku, ktorý sa zameriava na Líbyu, Tunisko a Egypt. Rozpočet tohto programu sa na konci roka 2013 v priamej reakcii na tragický incident pri pobreží talianskeho ostrova Lampedusa zvýšil na 5,5 milióna EUR. Agentúra FRONTEX má silné rokovacie mandáty na uzatváranie dohôd o pracovných podmienkach s Egyptom, Líbyou, Tuniskom a Marokom, pokusy o začatie týchto rokovaní však zatiaľ boli márne. 2.4. Subsaharské krajiny V rokoch 2012 – 2013 sa dosiahol určitý pokrok v politickom dialógu a operačnej spolupráci najmä s Kapverdami, Nigériou a Juhoafrickou republikou. V rokoch 2012 – 2013 pokračovala realizácia partnerstva v oblasti mobility s Kapverdami uspokojivým spôsobom. EÚ a Kapverdy podpísali v uvedenom období dohodu o zjednodušení vízového režimu (október 2012) a readmisnú dohodu (apríl 2013), ktoré by onedlho mali nadobudnúť účinnosť. EÚ má v úmysle udržiavať toto partnerstvo živé a dynamické tým, že spoločne definuje nový súbor krátkodobých a strednodobých priorít. Spolupráca s Nigériou sa vyvíja pozitívnym smerom prostredníctvom dialógov na miestnej úrovni o migrácii a rozvoji na základe článku 13 dohody z Cotonou. Hlavnými témami, o ktorých sa v tomto rámci diskutuje, sú neregulárna migrácia a obchodovanie s ľuďmi, ktoré predstavuje pre krajinu problém na vnútornej i vonkajšej úrovni. Dialógy sa zatiaľ dostatočne nezaoberali aspektmi medzinárodnej ochrany. Je však možné, že v budúcnosti sa bude riešiť otázka budovania kapacít v tejto oblasti, ktoré by sa mohlo rozšíriť aj o osoby vysídlené v rámci krajiny. Počas stretnutia v rámci dialógu na miestnej úrovni 20. marca 2013 Nigéria vyjadrila záujem o skvalitnenie spolupráce s EÚ v rámci spoločného programu v oblasti migrácie a mobility (CAMM). Dňa 7. októbra 2013 bol Nigérii predložený návrh tohto programu. Spolupráca s Juhoafrickou republikou v oblasti migrácie prebieha v rámci fóra pre dialóg o migrácii, čo je podujatie, ktoré sa každý rok organizuje ako súčasť zasadnutia Spoločnej rady pre spoluprácu. Juhoafrická republika v tejto súvislosti vyjadrila záujem rokovať o dohode o zjednodušení vízového režimu s EÚ, zatiaľ čo EÚ požiadala o plnohodnotný bezvízový režim pre štátnych príslušníkov všetkých členských štátov. Na samite EÚ a Juhoafrickej republiky, ktorý sa uskutočnil 18. júla 2013, sa dohodlo, že sa budú „(…) skúmať možnosti ďalšieho posilnenia a štruktúrovania našej spolupráce vrátane možného vytvorenia spoločného programu v oblasti migrácie a mobility“. EÚ sa pokúsila osloviť Ghanu s cieľom zintenzívniť spoluprácu v rámci spoločného programu v oblasti mobility a migrácie na informačnom seminári, ktorý sa uskutočnil v Akkre v januári 2012, i v širšom rámci politického dialógu v júli 2012. Celkovo sa v rokoch 2012 a 2013 realizovalo viac než 35 projektov súvisiacich s migráciou zameraných osobitne na subsaharské krajiny. Tieto projekty sa týkajú všetkých oblastí migrácie, ale dôraz sa kladie na iniciatívy v oblasti migrácie a rozvoja, na pomoc utečencom a zraniteľným migrantom a na boj proti obchodovaniu s ľuďmi. Spolupráca so západoafrickými krajinami je celkovo najrozvinutejšia, čo je čiastočne dôsledkom pokroku v regionálnych procesoch. EÚ presadzuje aj výraznú podporu západoafrických krajín pri budovaní kapacít v oblasti migrácie a riadenia hraníc. V roku 2013 sa napríklad začala realizovať iniciatíva na podporu účinného vykonávania protokolov Hospodárskeho spoločenstva západoafrických štátov (ECOWAS) o voľnom pohybe, a na uplatňovanie spoločného prístupu spoločenstva ECOWAS v oblasti migrácie v hodnote 24 miliónov EUR. Spolupráca medzi EÚ a východoafrickými krajinami v oblasti migrácie je obmedzenejšia. Politická situácia vo viacerých krajinách v tejto oblasti neumožňuje pokrok smerom k účinnejšej spolupráci. V oblasti sa však realizuje niekoľko projektov vrátane regionálneho programu ochrany v Africkom rohu (Keňa a Džibutsko) v hodnote 5 miliónov EUR. Agentúra FRONTEX podpísala 12. januára 2012 dohodu o pracovných podmienkach s Nigériou a 14. januára 2012 s Kapverdami. 2.5. Ázijské krajiny Po 15. samite EÚ a Číny v septembri 2012, na ktorom sa zúčastnené strany dohodli, že preskúmajú možnosti uľahčenia mobility a posilnenia spolupráce v oblasti boja proti neregulárnej migrácii, sa pomaly zlepšuje spolupráca s Čínou na týchto otázkach. Aj vzhľadom na reakciu a obavy Číny v súvislosti s odoberaním daktyloskopických odtlačkov držiteľov diplomatických pasov (v dôsledku zavedenia vízového informačného systému EÚ) sa obe strany rozhodli začať dialóg na vysokej úrovni o migrácii a mobilite. Prvé stretnutie sa uskutočnilo 14. októbra 2013. Diskutovalo sa na ňom napríklad o možnosti začať súbežné rokovania o otázkach readmisie a dohody o bezvízovom styku pre držiteľov diplomatických pasov. Spolupráca medzi EÚ a Indiou v otázkach migrácie dostala nedávno nový podnet. V nadväznosti na začatie dialógu o migrácii v roku 2006 a na ďalšie stretnutie v roku 2010 sa 2. júla 2012 v Novom Dillí uskutočnilo stretnutie v rámci dialógu na vysokej úrovni o migrácii a mobilite. India vyjadrila záujem ďalej posilniť túto spoluprácu vytvorením spoločného programu v oblasti migrácie a mobility s EÚ. V apríli 2013 bol následne Indii predložený návrh tohto programu. Dialóg a spolupráca s ďalšími ázijskými krajinami, najmä s krajinami juhovýchodnej Ázie (napr. s Vietnamom, Indonéziou), v súčasnosti prebiehajú na ad hoc základe v nadväznosti na vyjadrenie záujmu a v rámci medzinárodných dohôd (dohody o partnerstve a spolupráci a rámcovej dohody), ktoré uzatvorila EÚ. Vzhľadom na nesúrodú povahu týchto dohôd, ktorá zvyšuje čas potrebný na ich uzatvorenie a nadobudnutie účinnosti, sa príslušným krajinám často zdôrazňuje tzv. „včasné vykonanie“ opatrení v oblasti migrácie. Dôležitou problematikou v týchto dialógoch je predchádzanie obchodovaniu s ľuďmi a boj proti nemu. Viaceré krajiny v tomto regióne sa navyše trvale zaujímajú o otázky vízovej spolupráce s EÚ (zjednodušenie vízového režimu, bezvízový styk pre držiteľov diplomatických pasov). Vzhľadom na význam regionálnej migrácie pre rozvoj ázijských krajín sa migrácii venuje zvýšená pozornosť v rámci rozvojovej spolupráce v regióne. V roku 2013 sa napríklad v spolupráci s Medzinárodnou organizáciou práce začal realizovať projekt v hodnote 1,6 milióna EUR zameraný na zlepšenie kapacít Bangladéša, Indonézie, Nepálu a Filipín v oblasti riadenia pracovnej emigrácie. 2.6. Ďalšie prioritné krajiny Spolupráca medzi EÚ a Spojenými štátmi americkými v otázkach migrácie naďalej prebieha v rámci platformy EÚ – USA pre otázky migrácie a utečencov, ktorá vznikla v roku 2010. Akčný plán platformy obsahuje 10 prioritných oblastí, medzi ktoré patria návrat a reintegrácia, biometrické údaje, presídlenie, obchodovanie s ľuďmi, budovanie kapacít v oblasti riadenia migrácie alebo pracovná migrácia. V roku 2012 sa v rámci tejto platformy uskutočnila študijná návšteva USA zameraná na otázky presídlenia. Uskutočnilo sa viacero činností týkajúcich sa obchodovania s ľuďmi vrátane študijnej návštevy koordinátora EÚ pre boj proti obchodovaniu s ľuďmi v USA (marec 2013). V novembri 2013 sa uskutočnil seminár zameraný na utečeneckú krízu v Sýrii a migračné toky vyvolané touto krízou, ktorý okrem iného pomohol určiť možné oblasti budúcej spolupráce (napríklad presídlenie). Platforma sa využila aj na koordináciu pozícií v súvislosti s medzinárodnými podujatiami týkajúcimi sa migrácie, ako je napríklad dialóg na vysokej úrovni o medzinárodnej migrácii a rozvoji či globálne fórum o migrácii a rozvoji (GFMD)[13]. Dialóg o migrácii medzi EÚ a Ruskom, ktorý sa začal v máji 2011, predstavuje platformu na riešenie spoločných problémov v neformálnom a nezáväznom prostredí[14]. Každý rok sa uskutočňuje jedno stretnutie vysokých predstaviteľov a dve tematické stretnutia spojené so študijnými návštevami. Zatiaľ sa uskutočnilo päť tematických stretnutí zameraných na medzinárodnú ochranu (Moskva, december 2011), neregulárnu migráciu (Budapešť, marec 2012), migráciu a rozvoj (Petrohrad, október 2012), legálnu migráciu (Bratislava, február 2013) a neregulárnu migráciu (Kaliningrad, júl 2013). V roku 2014 sa v rámci dialógu začne pracovať na tvorbe on-line portálov o migrácii zameraných na európskych i ruských občanov. V roku 2007 sa začal dialóg o vízach s Ruskom. Strany sa dohodli na zozname „spoločných krokov smerom k bezvízovému krátkodobému cestovaniu občanov Ruska a EÚ“, ktorých uskutočnenie je podmienkou rokovaní o dohode o vzájomnom bezvízovom styku medzi EÚ a Ruskom. V decembri 2013 Komisia predložila svoju prvú správu o pokroku vo vykonávaní spoločných krokov[15]. 2.7. Poučenia Dvojstranné dialógy sú vďaka svojej rozmanitosti užitočným kanálom na posilňovanie spolupráce, riešenie dôležitých a niekedy citlivých otázok migrácie a mobility, ktoré sa týkajú oboch strán, a budovanie dôvery medzi partnermi. Skúsenosti s existujúcimi partnerstvami v oblasti mobility ukázali, že členské štáty pochopili a uznali priority partnerských krajín a zohrali kľúčovú úlohu ako sprostredkovatelia vzájomných rokovaní medzi EÚ a partnerskými krajinami a ako iniciátori koordinovaného spôsobu uvažovania o ich politikách v oblasti migrácie a medzinárodnej spolupráce. Musí sa však pracovať ďalej, aby sa zaistila realizácia partnerstiev v oblasti mobility vyváženým spôsobom, ktorý bude lepšie odzrkadľovať všetky štyri tematické priority GPMM, a to vrátane ďalších opatrení v oblasti legálnej migrácie, ľudských práv a ochrany utečencov. O migrácii a mobilite sa stále častejšie diskutuje aj v rámci širšieho politického dialógu, ktorý je súčasťou dohôd o pridružení, dohôd o partnerstve a spolupráci alebo dohôd o spolupráci a ich podvýborov. Tento pozitívny trend môže prispieť k zvýšeniu profilu migrácie v celkových vonkajších vzťahoch EÚ a k zvýšeniu pozornosti, ktorá sa venuje migrácii v rámci dvojstrannej rozvojovej spolupráce. Zároveň by sa mal zvýšiť dôraz na širšie aspekty vonkajších vzťahov v otázkach migrácie a mobility na vnútornej úrovni EÚ. Pokrok môže v tejto súvislosti priniesť intenzívnejšie zapojenie odborníkov Komisie alebo členských štátov do týchto dialógov (čo je často náročné pre rozpočtové alebo časové obmedzenia) alebo vytváranie väčšej odbornosti v delegáciách EÚ. 3. Regionálne dialógy V rámci GPMM majú prioritu pražský proces, budapeštiansky proces a pracovná skupina Východného partnerstva pre migráciu a azyl na východe, partnerstvo Afriky a EÚ pre migráciu, mobilitu a zamestnanosť a rabatský proces na juhu, ako aj štruktúrovaný a komplexný dialóg o migrácii medzi EÚ a krajinami CELAC a dialóg o migrácii medzi krajinami AKT a EÚ. V tomto oddiele je stručne opísaný stav týchto jednotlivých dialógov. 3.1. Pražský proces Pražský proces je rámec pre dialóg a spoluprácu medzi EÚ a jej členskými štátmi, schengenskými štátmi, ktoré nepatria do EÚ, a 19 partnerskými krajinami na východe (Ruskom, krajinami Východného partnerstva, stredoázijskými krajinami, krajinami západného Balkánu a Tureckom). Práca je založená na spoločnom vyhlásení ministrov (Praha, 2009) a akčnom pláne na roky 2012 – 2016, ktorý sa prijal na druhej konferencii ministrov v rámci pražského procesu (Poznaň, november 2011). Proces dialógu predstavuje účinný rámec koordinácie a podpory operačnej spolupráce v otázkach migrácie. Široký geografický záber procesu, ktorý zahŕňa krajiny z rôznych regiónov strategického záujmu pre EÚ, umožňuje výmenu osvedčených postupov a skúseností medzi štátmi, ktoré čelia odlišným, ale často súvisiacim výzvam a príležitostiam. V rokoch 2012 a 2013 sa uskutočnilo množstvo činností na úrovni odborníkov i vysokých predstaviteľov: semináre o legálnej migrácii (Budapešť, september 2012 a Praha, február 2013), migrácii a rozvoji (Budapešť, september 2012), medzinárodnej ochrane (Štokholm, október 2012 a Varšava, január 2013), migračných profiloch (Florencia, január 2013), neregulárnej migrácii (Ľvov, november 2012), návrate a readmisii (Varšava, marec 2013), cirkulujúcej migrácii (Tbilisi, október 2013) a prevádzačstve a obchodovaní s ľuďmi (Bratislava, september 2013), ako aj stretnutia vysokých predstaviteľov (Varšava, apríl 2012, Praha, február 2013 a Kyjev, november 2013). Komisia podporuje plnenie poznanského akčného plánu pre pražský proces prostredníctvom cieleného projektu podpory v hodnote 3 milióny EUR, ktorý zodpovedá tematickým prioritám GPMM. Medzi projekty, ktoré sa majú realizovať, patrí podpora rozvoja migračných profilov, usmernenia o rôznych politikách, napríklad o pracovnej migrácii a readmisii, a osobitná odborná príprava štátnych úradníkov, napríklad v oblasti azylu. EÚ začala realizovať aj ďalšie iniciatívy spojené s realizáciou pražského procesu vrátane projektu v hodnote 1 milión EUR, ktorý sa týka neregulárnej migrácie, a iniciatívy v hodnote 600 000 EUR zameranej na posilnenie integračnej politiky v Rusku. 3.2. Skupina Východného partnerstva pre migráciu a azyl Východné partnerstvo je rámec pre spoluprácu medzi EÚ a Arménskom, Azerbajdžanom, Bieloruskom, Gruzínskom, Moldavskom a Ukrajinou. Na samitoch Východného partnerstva v Prahe (2009), Varšave (2011) a Vilniuse (2013) boli prijaté spoločné vyhlásenia. Dialóg o migrácii a mobilite prebieha v rámci skupiny pre migráciu a azyl, ktorá vznikla v roku 2011 a pokračuje v práci, ktorá sa predtým uskutočňovala prostredníctvom söderköpingského procesu. Skupina Východného partnerstva pre migráciu a azyl začala po svojom vzniku v decembri 2011 intenzívne pracovať a v rokoch 2012 a 2013 usporiadala štyri stretnutia zamerané na určenie postavenia utečencov (Tbilisi, máj 2012), cirkulujúcu migráciu (Kišinev, október 2012), návrat, readmisiu a reintegráciu (Tbilisi, marec 2013) a integráciu migrantov a utečencov (Praha, november 2013), ako aj odborné semináre zamerané na informácie o krajine pôvodu (Bukurešť, september 2012), obete obchodovania s ľuďmi (Varšava, máj 2013) a osoby bez štátnej príslušnosti (Budapešť, december 2013). Skupina má viacero silných stránok, najmä pokiaľ ide o metodiku a organizáciu. Po prvé, má veľmi rôznorodé zloženie, ktoré zahŕňa predstaviteľov inštitúcií EÚ, štátnych orgánov, akademickú obec a mimovládne organizácie. Po druhé, jej neformálny charakter umožňuje plodné výmeny a budovanie dôvery medzi zúčastnenými štátmi. Na stretnutí ministrov spravodlivosti a vnútra EÚ a krajín Východného partnerstva v októbri 2013 účastníci potvrdili svoj záväzok posilniť dialóg a spoluprácu okrem iného aj v otázkach migrácie a mobility. Tento záväzok sa potvrdil na samite Východného partnerstva 28. – 29. novembra 2013 vo Vilniuse, na ktorom sa vo vyhlásení zdôraznil význam mobility a spomenula sa pracovná skupina pre migráciu azyl. 3.3. Budapeštiansky proces/partnerstvo hodvábnych ciest týkajúce sa migrácie Budapeštiansky proces sa začal v roku 1991 ako konzultačné fórum, do ktorého je v súčasnosti zapojených viac než 50 vlád – vrátane krajín západného Balkánu, Východného partnerstva, strednej Ázie, Afganistanu, Iraku, Ruska, Pakistanu a Turecka – a 10 medzinárodných organizácií. Jeho cieľom je rozvoj komplexných a udržateľných systémov legálnej migrácie. V rámci budapeštianskeho procesu vzniklo na konferencii ministrov, ktorá sa uskutočnila 19. apríla 2013 v Istanbule, partnerstvo hodvábnych ciest týkajúce sa migrácie. Budapeštiansky proces prešiel fázou hľadania novej geografickej orientácie, ktorá vyvrcholila prijatím istanbulského vyhlásenia o „partnerstve hodvábnych ciest týkajúcom sa migrácie“ 19. apríla 2013. Toto vyhlásenie je základom možného výrazne posilneného dialógu a spolupráce v oblasti riadenia migračných tokov medzi krajinami ležiacimi na hodvábnej ceste, ktorá bola v minulosti skôr obmedzená. Vo vyhlásení sa upriamuje pozornosť na niektoré dôležité prvky, napríklad na jasný záväzok dodržiavať ľudské práva pri riadení migrácie. Na stretnutí pracovnej skupiny pre hodvábnu cestu 28. – 31. októbra 2013 v pakistanskom Islamabade zaznel prísľub konštruktívnej spolupráce v budúcnosti. Na stretnutí vysokých predstaviteľov 9. – 10. decembra 2013 v Istanbule sa prijal akčný plán s konkrétnymi a operačnými opatreniami, ktoré sa majú vykonať. Komisia financuje projekt v hodnote 2,6 milióna EUR zameraný na podporu dialógu, ktorý spolufinancuje aj niekoľko členských štátov a Turecko. 3.4. Partnerstvo Afriky a EÚ pre migráciu, mobilitu a zamestnanosť Partnerstvo Afriky a EÚ pre migráciu, mobilitu a zamestnanosť vzniklo na 2. samite vedúcich predstaviteľov štátov a vlád Afriky a EÚ v decembri 2007 v Lisabone. Partnerstvo sa rozšírilo na samite Afriky a EÚ v roku 2010 v Tripolise, kde sa prijal aj akčný plán na obdobie rokov 2011 – 2013, ktorý obsahuje 12 konkrétnych iniciatív v oblasti migrácie, mobility, zamestnanosti a vysokoškolského vzdelávania. Plnenie akčného plánu na roky 2011 – 2013 sa prerušilo v roku 2011 v dôsledku udalostí v Líbyi (africký spolupredseda partnerstva pre migráciu, mobilitu a zamestnanosť), ale v roku 2012 sa obnovilo. Odvtedy sa uskutočnilo viacero stretnutí, na ktorých sa riešili otázky ako obchodovanie s ľuďmi (Johannesburg, december 2011), práva migrantov (Nairobi, máj 2012), migrácia a mobilita v regionálnych hospodárskych spoločenstvách (Addis Abeba, júl 2012), prístup k medzinárodnej ochrane (Barcelona, október 2012) a uľahčenie mobility prostredníctvom lepšieho riadenia hraníc (Cotonou, júl 2013). Komisia financovala projekt v hodnote 3,6 milióna EUR na podporu dialógu prostredníctvom organizovania odborných seminárov, stretnutí vysokých predstaviteľov atď. Pridaná hodnota procesu partnerstva pre migráciu, mobilitu a zamestnanosť spočíva v jeho kontinentálnom rozmere a v koordinácii činností súvisiacich s migráciou medzi Africkou úniou a rôznymi africkými regionálnymi hospodárskymi spoločenstvami. Kontinentálny charakter však zároveň predstavuje najväčší problém tohto partnerstva vzhľadom na rozmanitosť migračných tokov v Afrike a smerom do Európy. Prepojenia so zamestnanosťou a vzdelávaním, ktoré sa teoreticky ponúkajú, sa v praxi úplne nevyužili. Strategické partnerstvo medzi EÚ a Afrikou je dnes na dôležitej križovatke. V rámci príprav na samit Afriky a EÚ 2. – 3. apríla 2014 sa diskutuje o novej štruktúre a hoci výsledok je zatiaľ nejasný, zdá sa, že existuje zhoda na zvýšení pružnosti s cieľom vyriešiť problémy, ktorým oba kontinenty čelia, vrátane otázky migrácie a mobility. V rámci príprav na samit v roku 2014 sa v novembri 2013 uskutočnilo v Bruseli stretnutie vysokých predstaviteľov týkajúce sa migrácie a mobility, na ktorom sa účastníci dohodli na návrhu akčného plánu na roky 2014 – 2017 a na vytvorení hlavnej skupiny, ktorá by zahŕňala obe komisie a šesť štátov na každej strane. 3.5. Rabatský proces Rabatský proces sa začal na prvej konferencii ministrov Európy a Afriky o migrácii a rozvoji, ktorá sa uskutočnila v júli 2006 v Rabate. Cieľom procesu je posilniť dialóg a spoluprácu medzi krajinami pôvodu, tranzitu a cieľovými krajinami pozdĺž západoafrickej migračnej cesty. Druhé stretnutie ministrov sa uskutočnilo v roku 2008 v Paríži. Tretie stretnutie sa uskutočnilo v novembri 2011 v Dakare. Prijala sa na ňom dakarská stratégia na roky 2012 – 2014. Dňa 23. novembra 2011 sa na tretej konferencii ministrov Európy a Afriky o migrácii a rozvoji zhrnuli úspechy v plnení predchádzajúceho programu spolupráce a prijala sa nová dakarská stratégia na roky 2012 – 2014. Rabatský proces vytvoril seriózny a plodný dialóg medzi EÚ a krajinami severnej a západnej Afriky a posilnil intenzívnu spoluprácu realizáciou dvojstranných, subregionálnych, regionálnych a viacstranných iniciatív. V rokoch 2012 a 2013 sa uskutočnili stretnutia odborníkov zamerané na riadenie hraníc (Brusel, jún 2013), posilnenie tvorby politík založených na dôkazoch v oblasti migrácie (Dakar, september 2013) a riadenie hraníc (Madrid, 2013), ako aj tri stretnutia riadiaceho výboru. Komisia podporuje rabatský proces prostredníctvom projektu v hodnote 2 milióny EUR. 3.6. Štruktúrovaný a komplexný dialóg o migrácii medzi EÚ a krajinami CELAC Štruktúrovaný a komplexný dialóg o migrácii medzi EÚ a krajinami CELAC (Latinská Amerika a Karibik) sa začal v júni 2009 na základe mandátu zo samitu EÚ a krajín Latinskej Ameriky a Karibiku v Lime (2008). Záväzok ďalej rozvíjať tento dialóg sa obnovil na samite EÚ a krajín Latinskej Ameriky a Karibiku v Madride (2010). Madridský akčný plán obsahoval migráciu ako jednu zo šiestich kľúčových oblastí spolupráce medzi týmito dvoma regiónmi. Tieto oblasti sa potvrdili na samite v Santiagu (2013), na ktorom sa prijal akčný plán EÚ a krajín CELAC na obdobie rokov 2013 – 2015. V rokoch 2012 a 2013 sa uskutočnili tri stretnutia EÚ a krajín CELAC na vysokej úrovni o migrácii, na ktorých sa hovorilo o týchto otázkach: hospodársky rast a migrácia, obchodovanie s ľuďmi, ochrana a integrácia migrantov, boj proti všetkým formám diskriminácie, rasizmu a xenofóbie, dobrovoľný návrat a reintegrácia. V novembri 2013 sa navyše uskutočnil odborný seminár o nových trendoch v oblasti migrácie. Na siedmom stretnutí EÚ a krajín CELAC na vysokej úrovni o otázkach migrácie, ktoré sa uskutočnilo v novembri 2012, bol podporený pozičný dokument Komisie o budúcnosti dialógu, ktorý vyzýval na operatívnejší prístup viac orientovaný na výsledky. Má sa dosiahnuť, po prvé, posilnením technickej spolupráce na odbornej úrovni, po druhé, umožnením operačnejšieho využívania stretnutí pracovnej skupiny pôsobiacej v Bruseli, a napokon jasnejším definovaním riadiacej úlohy stretnutí na vysokej úrovni prostredníctvom väčšieho zapojenia členských štátov a skvalitnenia procesov, ktoré prebiehajú medzi týmito dvoma regiónmi. Operačné činnosti v rámci dialógu sa vykonávajú prostredníctvom projektu podpory v hodnote 3 milióny EUR, ktorý financuje Komisia. Tento projekt prispieva k zlepšovaniu poznatkov o realite migrácie v regióne, napríklad vytvorením migračných profilov pre Peru, Ekvádor, Jamajku a Nikaraguu. 3.7. Dialóg o migrácii medzi krajinami AKT a EÚ Dialóg o migrácii medzi krajinami AKT a EÚ sa začal v júni 2010 spoločným vyhlásením spoločnej rady krajín AKT a EÚ. Dialóg vychádza z článku 13 dohody z Cotonou. V máji 2011 sa rozhodlo, že je potrebné tento dialóg ďalej prehĺbiť s dôrazom najmä na témy remitencií, víz[16] a readmisie a s konkrétnym cieľom posilniť operačné aspekty spolupráce medzi krajinami AKT a EÚ v týchto otázkach. V roku 2012 sa v Bruseli uskutočnila séria stretnutí odborníkov na tému remitencií (február 2012), víz (február 2012) a readmisie (apríl 2012), ako aj stretnutia na úrovni vysokých predstaviteľov. Odporúčania týkajúce sa remitencií, víz a readmisie boli podporené na úrovni ministrov v júni 2012 na stretnutí spoločnej rady krajín AKT a EÚ na ostrove Vanuatu. Na rok 2014 sa plánujú konkrétne následné opatrenia v oblasti víz, remitencií a readmisie, a to najmä prostredníctvom projektu podpory v hodnote 10 miliónov EUR, ktorý financuje EÚ. Ako nové témy dialógu sa pridajú neregulárna migrácia a obchodovanie s ľuďmi. Napriek dosiahnutému pokroku dialóg o migrácii medzi krajinami AKT a EÚ komplikuje skutočnosť, že makroregióny Afriky, Karibiku a Pacifiku majú veľmi odlišné postavenie z hľadiska politík EÚ v oblasti migrácie, podľa čoho sa líši aj ich angažovanosť v tomto dialógu. 3.8. Poučenia Všetkým siedmim regionálnym dialógom sa podarilo vytvoriť platformu na špecializované politické diskusie so skupinami tretích strán a všetky dialógy prispeli k zlepšeniu celkových politických vzťahov s týmito krajinami. Operačné výsledky sú však nerovnomernejšie. Na to, aby bol daný proces skutočne úspešný, musí za ním stáť politické odhodlanie EÚ i partnerských krajín presadzovať príslušný program, ako aj schopnosť preukázať konkrétne úspechy a na základe toho budovať dôveru medzi zainteresovanými stranami. Potrebnú dynamiku možno dosiahnuť napríklad tak, že skupina odhodlaných členských štátov preberie spoločnú zodpovednosť za podnecovanie procesu dialógu, ako sa to deje napríklad v prípade pražského procesu alebo rabatského procesu. Alternatívnym modelom, ktorý takisto môže priniesť výsledky, je dobre definovaná vedúca úloha Komisie v procese, tak ako v prípade skupiny Východného partnerstva pre migráciu a azyl. Je potrebné aj ďalšie úsilie o dosiahnutie hmatateľných operačných výsledkov, napríklad zintenzívnením plánovania a vykonávania činností v prioritných oblastiach a pravidelným monitorovaním prijatých opatrení. Viaceré regionálne dialógy trpia nedostatočným zapojením členských štátov. Účasť členských štátov na stretnutiach nie je vždy dostatočne početná a často ani dostatočne aktívna. Ak dialóg začne stagnovať, je potrebné vyvinúť úsilie o oživenie danej platformy: organizovať menší počet cielenejších stretnutí a umožniť viac horizontálnych diskusií medzi účastníkmi. Úsilie však musí priniesť pridanú hodnotu. Ak sa to napriek viacerým pokusom nepodarí, treba po porade s príslušnými partnermi zvážiť aj prerušenie niektorých dialógov, pričom sa musí zohľadniť úloha dialógu o migrácii v širšom politickom dialógu s príslušným regiónom. Proces dialógu by sa mal riadiť dostatočne pružne, aby umožňoval reagovať na meniace sa priority a aby témy stretnutí zodpovedali skutočných prioritám EÚ i partnerskej krajiny. Pri uvažovaní o začatí nových dialógov by sa väčšia pozornosť mala namiesto začínania nových trvalých procesov venovať dočasným iniciatívam. 4. Globálne procesy EÚ sa v rokoch 2012 a 2013 v súlade s Lisabonskou zmluvou – ktorá je pre ňu jedinečnou príležitosťou získať úplne nové postavenie a využiť tak svoj plný potenciál na globálnom fóre – aktívne zapojila do diskusií o medzinárodnej migrácii a rozvoji a o riadení globálnej migrácie. EÚ v rôznych regionálnych, viacstranných a globálnych rámcoch spolupráce presadzuje metodiku GPMM založenú na partnerstve. Podporuje aj medzinárodnú diskusiu o prepojení migrácie a rozvoja a migrácie a zmeny klímy a aktívne sa do nej zapája. Cieľom tejto diskusie je maximalizovať pozitívny vplyv migrácie a mobility na rozvoj a znižovanie chudoby a zároveň prepojiť migráciu a stratégie prispôsobenia sa zmene klímy. V rozhodnutí Konferencie zmluvných strán Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy (UNFCCC)[17] o „prístupoch riešenia strát a škôd spojených s vplyvom zmeny klímy v rozvojových krajinách“ sa oceňujú najmä opatrenia zamerané na zvýšenie pochopenia problematiky strát a škôd a na rozšírenie poznatkov o týchto témach, a to aj v súvislosti s tým, ako zmena klímy ovplyvňuje modely migrácie, presídlenia a ľudskej mobility. EÚ takisto intenzívnejšie komunikuje s UNHCR a zapája sa do medzinárodných diskusií alebo iniciatív v oblasti medzinárodnej ochrany. Vytvorením strategického partnerstva v roku 2012 posilnila i spoluprácu s Medzinárodnou organizáciou pre migráciu. EÚ financovala niekoľko projektov so zameraním na podporu iniciatív na globálnej úrovni. Spolu s MOP napríklad začala realizovať projekt „Globálny akčný program pre migrujúcich pracovníkov v domácnosti a ich rodiny“ v hodnote 4,2 milióna EUR, ktorého jedným z cieľov je podpora plnenia dohovoru MOP o pracovníkoch v domácnosti. 4.1. Dialóg na vysokej úrovni o medzinárodnej migrácii a mobilite EÚ zohrala kľúčovú a vplyvnú úlohu pri prípravách na druhý dialóg na vysokej úrovni o medzinárodnej migrácii a rozvoji, ktorý sa uskutočnil 3. – 4. októbra 2013 počas zasadnutia Valného zhromaždenia OSN v New Yorku. Komisárka Malmströmová na tomto stretnutí počas plenárneho zasadnutia predstavila vyhlásenie v mene EÚ a jej členských štátov. Prostredníctvom dialógu na vysokej úrovni v OSN sa úspešne obnovil a posilnil politický záväzok v otázke medzinárodnej migrácie a rozvoja. Výsledné vyhlásenie je dôkazom toho, že medzinárodné spoločenstvo dokáže dosiahnuť politickú dohodu v otázkach migrácie a rozvoja a jasne deklarovať potrebu zohľadniť problematiku migrácie pri príprave rozvojového programu po roku 2015. Je aj svedectvom o pozitívnom pokroku, ktorý sa v posledných rokoch dosiahol v oblasti, v ktorej bol v minulosti dialóg pomerne neúspešný. 4.2. Globálne fórum o migrácii a rozvoji EÚ zohráva podobne aktívnu úlohu aj vo vzťahu ku globálnemu fóru o migrácii a rozvoji, napríklad účasťou v prípravných vládnych tímoch a významnej úlohy na samite tohto fóra v novembri 2012 (Port Louis). EÚ aktívne prispieva aj k prípravám na blížiaci sa samit globálneho fóra o migrácii a rozvoji, ktorý sa uskutoční v máji 2014 v Štokholme. 4.3. Poučenia GPMM umožňuje EÚ hovoriť jednotným hlasom. Skúsenosti z dialógu na vysokej úrovni ukázali, že EÚ je vo svojich vonkajších vzťahoch silnejšia, viditeľnejšia a efektívnejšia, keď všetci aktéri EÚ a členské štáty pracujú spoločne na základe spoločnej analýzy a vízie. Dôležité bude využiť potenciál dialógu na vysokej úrovni na dosiahnutie konkrétnych a operačných výsledkov na samite globálneho fóra o migrácii a rozvoji v máji 2014 v Štokholme i v ďalšej práci, napríklad v oblasti uľahčenia medzinárodnej pracovnej mobility, a lepšie definovať, ako možno význam migrácie ako podnetu rozvoja zapracovať do rozvojového programu po roku 2015. 5. Cesta vpred: smerom k ďalšiemu posilneniu GPMM Napriek množstvu procesov a činností, ktoré sa vykonávajú v rámci GPMM, a veľkému pokroku, ktorý sa dosiahol v zapracovaní cieľov GPMM do dialógu a spolupráce EÚ s tretími krajinami, je potrebné ďalej uvažovať o možnostiach, ako ešte viac zvýšiť efektívnosť a výkonnosť GPMM. Tento oddiel sa zaoberá niektorými možnosťami ďalšieho posilnenia GPMM na úrovni politík, ako aj rôznymi metódami uplatňovania. 5.1. Politiky 5.1.1. Migrácia, mobilita a hospodársky rast Stále sa dostatočne nevyužíva potenciál vonkajšej migračnej politiky z hľadiska podpory úsilia členských štátov o zaistenie hospodárskeho rastu a konkurencieschopnosti, napríklad prilákaním a udržaním vysokokvalifikovaných talentovaných ľudí. Je potrebné zvážiť, ako možno lepšie uplatniť rôzne nástroje GPMM s cieľom plnohodnotne využiť možnosti, ktoré migrácia prináša z hľadiska riešenia problému nedostatku pracovnej sily a zručností v Európe. Malo by sa zvýšiť úsilie o lepšie zorganizovanie pracovnej migrácie do EÚ a o koordináciu činností členských štátov. To znamená, že treba postupne hľadať lepšiu rovnováhu medzi vnútroštátnymi právomocami – najmä rozhodnutiami o zamestnaní štátneho príslušníka tretej krajiny na území členského štátu – a nutnosťou budovať v EÚ čoraz integrovanejší pracovný trh, ktorý zodpovedá čoraz integrovanejšiemu jednotnému trhu[18]. Je potrebné uvažovať aj o tom, ako možno čo najlepšie využiť nástroje GPMM na uľahčenie mobility súvisiacej s obchodom, najmä s obchodom so službami za prítomnosti fyzických osôb na území obchodných partnerov (tzv. „režim 4“ v rámci Všeobecnej dohody o obchode so službami), pričom si treba uvedomiť, že režim 4 nepredstavuje trvalú migráciu ani snahu o vstup na pracovný trh hostiteľskej krajiny. V tejto súvislosti možno zdôrazniť úlohu partnerstiev v oblasti mobility, ktorých cieľom je zvýšiť mobilitu osôb, napríklad zjednodušením mobility poskytovateľov služieb, výmeny študentov alebo odborníkov, posilnením kapacít riadenia migrácie v tretích krajinách, vytvorením programov týkajúcich sa cirkulujúcej migrácie, zvýšením sociálnej ochrany legálnych migrantov, riešením otázky prenosnosti sociálnych práv tam, kde je to potrebné atď. Zjednodušenie vydávania krátkodobých víz môže mať množstvo pozitívnych účinkov na rozvoj v tretích krajinách, napríklad na zlepšenie podnikateľských príležitostí a obchodných väzieb s EÚ a na posilnenie medziľudských kontaktov. V plnej miere by sa mal využiť aj potenciál vízového kódexu. Členské štáty stále odmietajú vydávať často cestujúcim osobám víza na viac vstupov s dlhším obdobím platnosti. Komisia v roku 2014 navrhne zmeny na zlepšenie vízového kódexu, ktoré okrem iného zaistia, aby vízová politika EÚ podporovala hospodársky rast a kultúrne výmeny tým, že legitímnym cestujúcim ešte viac uľahčí cestovanie do EÚ, a aby zároveň zaručila vysokú úroveň bezpečnosti EÚ. Pokiaľ ide o operačné opatrenia, Komisia aj naďalej financuje rôzne opatrenia zamerané na zvyšovanie kapacity partnerských krajín v oblasti riadenia pracovnej emigrácie, a to aj do Európy. Podstatnou zložkou projektu podpory realizácie partnerstva v oblasti mobility s Marokom v hodnote 5 miliónov EUR je napríklad posilnenie kapacity príslušných marockých orgánov, pokiaľ ide o lepšie riadenie pracovnej migrácie prostredníctvom kvalitnejšej spolupráce s partnermi z EÚ. 5.1.2. Medzinárodná ochrana Zaradenie medzinárodnej ochrany a vonkajšieho rozmeru azylu ako osobitnej tematickej priority do revidovaného GPMM umožnilo riešiť tieto otázky systematickejším a strategickejším spôsobom prostredníctvom dialógov a rámcov GPMM. Prostredníctvom partnerstva v oblasti mobility s Marokom napríklad marocké orgány žiadajú o podporu pri skvalitňovaní vnútroštátneho azylového systému. Hoci sa v tejto oblasti dosiahol pokrok, je potrebné zvýšiť úsilie o zapracovanie tohto rozmeru do všetkých politických dialógov a rámcov spolupráce a o posilnenie spolupráce s tretími krajinami v oblasti riadenia azylových a utečeneckých tokov. Je potrebné dôkladnejšie zvážiť, ako by Európsky podporný úrad pre azyl mohol s využitím odborníkov na azyl z členských štátov prispieť k zlepšeniu kapacít v oblasti azylu a prijímania v tretích krajinách, a to aj v rámci partnerstiev v oblasti mobility, napríklad vhodným uplatňovaním metodiky partnerskej spolupráce. V oblasti medzinárodnej ochrany a azylu sa v rokoch 2012 – 2013 prostredníctvom nástrojov rozvojovej spolupráce Komisie začalo realizovať viac než 15 nových projektov v 20 partnerských krajinách v hodnote viac než 25 miliónov EUR. Komisia ďalej uvažovala o tom, že sa pokúsi rozšíriť rozvojové zameranie regionálnych programov ochrany pri zachovaní ich dôrazu na posilňovanie kapacity ochrany a azylových systémov v partnerských krajinách a regiónoch. Výsledkom toho je program regionálneho rozvoja a ochrany pre Blízky východ (Jordánsko, Irak a Libanon) v hodnote 16 miliónov EUR, ktorý sa má začať v blízkej budúcnosti ako dlhodobá odpoveď na utečenecké krízy v regióne. Program umožní nielen budovanie kapacít miestnych a vnútroštátnych orgánov v oblasti ochrany utečencov, ale podporí aj sociálno-hospodársky rozvoj utečeneckých i hostiteľských komunít. Existuje aj priestor na ďalšie zlepšenie nástroja regionálnych programov ochrany, napríklad na objasnenie jeho využitia ako strategického nástroja na riešenie zdĺhavých problémov a na rozšírenie chráneného priestoru v regiónoch, ktoré sú významné pre EÚ. Pomocou tohto nástroja by sa mala pre utečencov zabezpečiť primeraná úroveň ochrany a živobytia a nakoniec aj trvalé riešenie. To by mohlo zahŕňať preskúmanie blízkeho spojenia medzi nedostatočnou sebestačnosťou a väčšou náchylnosťou na problémy súvisiace s ochranou v hostiteľskej krajine. Ako sa navyše uvádza v oznámení Komisie o práci osobitnej skupiny pre Stredozemie zo 4. decembra 2013[19], ak majú byť nové regionálne programy ochrany úspešné, budú si vyžadovať dlhodobejšie zapojenie a financovanie na úrovni EÚ i členských štátov. Úspech regionálnych programov ochrany navyše závisí aj od záväzkov za hranicou poskytnutia prvej azylovej ochrany, ktoré krajiny prvého azylu prijímajú v mene utečencov. Môže ísť o záväzky týkajúce sa zachovania účinnej ochrany, zlepšenia živobytia utečencov i obyvateľov hostiteľskej krajiny, uplatňovania stratégií sebestačnosti, miestnej integrácie alebo prijímania návratov z druhotných pohybov. Je tu aj priestor na strategickejšie využitie presídlenia a lepšiu integráciu činností presídlenia do vonkajších vzťahov EÚ. Politická a praktická koordinácia týchto činností na úrovni EÚ i medzi členskými štátmi by nepochybne mohla zvýšiť strategický vplyv presídlenia najmä vzhľadom na to, že EÚ bude môcť rozšíriť financovanie na viac miest presídlenia/humanitárneho prijatia a rýchlejšie sprístupniť finančné prostriedky v záujme rýchlej reakcie na krízové situácie. V roku 2012 sa do EÚ presídlilo celkovo 4 930 utečencov[20]. V snahe o účinnejšie využívanie možnosti presídlenia je možné uvažovať o tom, ako dosiahnuť širšie prepojenie prostredníctvom partnerstva s krajinami prvého azylu. 5.1.3. Ľudské práva migrantov Ochrana ľudských práv migrantov je všeobecnou prioritou spolupráce EÚ s tretími krajinami. Prejavuje sa to v množstve projektov realizovaných v rámci GPMM, ktoré sa zameriavajú na ochranu migrantov vrátane detí a zraniteľných skupín, ako sú žiadatelia o azyl, pred zneužívaním a porušovaním ľudských práv, napríklad pred obchodovaním s ľuďmi, ako aj na ich podporu prostredníctvom účinných integračných politík a presadzovanie prístupu k základným službám, ako je napríklad zdravotná starostlivosť. Ochrana ľudských práv migrantov je všeobecnou prioritou mnohých iniciatív v oblasti migrácie, ktoré financuje EÚ.V tejto oblasti sa realizuje aj množstvo cielených opatrení. Komisia napríklad v súčasnosti začína spolu s Medzinárodnou federáciou Červeného kríža realizovať celosvetovo koordinované opatrenia zamerané na občiansku spoločnosť, ktoré sa týkajú práv zraniteľných migrantov a obetí obchodovania s ľuďmi. V súvislosti s právom migrantov vrátane neregulárnych migrantov na prístup k zdravotnej starostlivosti Komisia navyše v roku 2012 uzatvorila dohodu o priamom grante s Medzinárodnou organizáciou pre migráciu, ktorá sa týka projektu na podporu poskytovania zdravotnej starostlivosti migrantom, Rómom a iným zraniteľným skupinám[21]. Ochrana migrantov vrátane najzraniteľnejších osôb, ako sú ženy a deti, pred vykorisťovaním a vylúčením, sa považuje za jednu z piatich hlavných oblastí činnosti v rámci viacročného strategického dokumentu pre tematický program na roky 2011 – 2013. Stále je však možné vyvinúť väčšie úsilie na systematické riešenie otázok ľudských práv v politických dialógoch s tretími krajinami. Osobitný spravodajca OSN pre ľudské práva migrantov v správe o riadení vonkajších hraníc EÚ a o jeho vplyve na ľudské práva migrantov z 24. apríla 2013 ocenil, že ochrana ľudských práv migrantov je stanovená ako všeobecná priorita v GPMM. Osobitný spravodajca zostavil zoznam odporúčaní, ktoré bude potrebné zohľadniť pri budúcom uplatňovaní GPMM. Je nutné venovať neustálu pozornosť ľudským právam migrantov, predovšetkým detí a ďalších zraniteľných skupín, a nabádať partnerské krajiny, aby prijímali a uskutočňovali reformy, ktoré zabezpečia dodržiavanie súboru noriem v oblasti ľudských práv migrantov. V období, ktorého sa týka táto správa, došlo aj k dôležitému vývoju politiky EÚ v oblasti ľudských práv vo všeobecnosti. Dňa 25. júna 2012 bol prijatý strategický rámec pre ľudské práva a demokraciu[22] EÚ – vôbec prvý súbor zásad a cieľov, ktorými sa bude riadiť práca v oblasti podpory ľudských práv na celom svete. Komisia navyše v júni 2012 prijala oznámenie o stratégii EÚ na roky 2012 – 2016 zameranej na odstránenie obchodovania s ľuďmi, ktorého cieľom je posilniť koordináciu, súdržnosť a spoluprácu pri predchádzaní obchodovaniu s ľuďmi a boji proti nemu a pri ochrane jeho obetí, a to aj vo vonkajšom rozmere[23]. 5.1.4. Migrácia a rozvoj Dňa 21. mája 2013 Komisia prijala oznámenie o maximalizácii vplyvu migrácie na rozvoj[24], ktoré obsahuje návrhy v súvislosti s tým, ako by EÚ mohla ambicióznejšie pristupovať k migrácii a rozvoju najmä prostredníctvom GPMM a rozvojovej politiky EÚ, tzv. programu zmien. V oznámení sa navrhuje rozšírený prístup k prepojeniu migrácie a rozvoja na úrovni EÚ, v rámci ktorého sa viac pozornosti bude venovať tokom juh – juh, účinnej integrácii problematiky migrácie do vnútroštátnych plánov rozvoja a znižovania chudoby a začleneniu utečencov a iných presídlených osôb do plánovania dlhodobého rozvoja. Hlavné smerovanie oznámenia bolo podporené v záveroch Rady z 23. septembra 2013, ktoré obsahujú výzvu všetkým aktérom v oblasti rozvoja, aby začlenili mobilitu v oblasti migrácie do svojich politík a nástrojov. V oznámení sa skúmali a riešili aj otázky spojitosti medzi zmenou klímy, zhoršovaním stavu životného prostredia a migráciou vrátane významu prispôsobenia sa zmene klímy a znižovania rizika katastrof pre znižovanie vysídľovania[25]. V októbri 2013 Komisia prijala správu EÚ o nadväznosti politík v záujme rozvoja[26], ktorá obsahuje kapitolu o otázkach migrácie. V správe sa zdôrazňuje pridaná hodnota revidovaného GPMM ako nástroja na zaistenie strategickej nadväznosti medzi vnútornými politikami a rozvojovými prioritami partnerských krajín, najmä prostredníctvom partnerstiev v oblasti mobility a regionálnych dialógov. Vyzýva sa v nej aj na zintenzívnenie úsilia o to, aby sa otázky rozvoja v čo najväčšej možnej miere zohľadňovali v politikách EÚ a členských štátov v oblasti pracovnej migrácie a mobility. Bolo by možné naplánovať aj ďalšie opatrenia zamerané na zvýšenie úlohy diaspór pri podpore investícií a rastu. 5.1.5. Návrat a readmisia Riešenie otázky návratu a readmisie je neoddeliteľnou súčasťou GPMM. Efektívny návrat (dobrovoľný alebo vynútený) neregulárnych migrantov je kľúčovým prvkom boja proti neregulárnej migrácii a podmienkou dobrého riadenia migrácie. V záujme budovania kapacít v oblasti návratu a readmisie EÚ vyvíja úsilie na zintenzívnenie spolupráce s príslušnými tretími krajinami. Podporilo sa už niekoľko projektov zameraných na budovanie kapacít v oblasti plnenia readmisných dohôd v krajinách, ako sú Gruzínsko, Moldavsko, Ukrajina, Srí Lanka a Pakistan. V mnohých partnerských krajinách je však potrebné vybudovať ďalšie kapacity so zameraním napríklad na zlepšenie schopnosti príslušných orgánov partnerských krajín včas odpovedať na žiadosti o readmisiu, identifikovať osoby, o ktorých návrat bolo požiadané, a poskytnúť pomoc vracajúcim sa osobám a zabezpečiť ich reintegráciu. Ďalej by sa mohla tretím krajinám poskytnúť technická podpora, ktorá by im pomohla pri uzatváraní readmisných dohôd s inými tretími krajinami. Fond pre azyl a migráciu umožní zvýšiť podporu v týchto oblastiach. Obmedzená dostupnosť stimulov, ktoré má EÚ k dispozícii na zaistenie uzatvárania a vykonávania readmisných dohôd s EÚ, ako aj potreba širšej spolupráce tretích krajín v oblastiach návratu, readmisie a reintegrácie, sú základnými otázkami od začiatku uplatňovania politiky EÚ v oblasti návratu a readmisie[27]. V súlade so zásadou „viac za viac“ by každý návrh na rokovanie o readmisnej dohode mal sprevádzať primeraný stimul. Vo všeobecnosti by otázky návratu a readmisie mali byť neoddeliteľnou súčasťou vyváženej a súdržnej ponuky EÚ tretej krajine a podľa potreby by mali byť spojené nielen s ustanoveniami o zvýšenej mobilite, ale aj s inými politickými oblasťami, ako sú obchod (vrátane režimu 4), podnikanie a priemysel. EÚ by v rokovaniach o readmisných dohodách s EÚ a pri ich vykonávaní mala aj naďalej zdôrazňovať dodržiavanie základných práv a pri úvahách o nových smerniciach na rokovanie a ponuke vhodných stimulov by sa mala zamerať na krajiny pôvodu, a to vrátane podrobného individuálneho preskúmania pridanej hodnoty a nutnosti rokovania o readmisii štátnych príslušníkov tretích krajín a osôb bez štátnej príslušnosti na základe geografického posúdenia a rizík tranzitnej neregulárnej migrácie. 5.1.6 Migrácia ako globálny fenomén Migrácia je globálny a zložitý fenomén Dobre riadená migrácia sa má vnímať ako aktívum, ktoré môže priniesť prosperitu a hospodársky rast. Dôraz by sa mal klásť na potrebu využívať značné príležitosti, ktoré ponúka mobilita ľudí. Zároveň s cieľom účinne riešiť výzvy, ktoré nastoľuje fenomén migrácie, príslušné politiky musia riešiť rozličné korene neregulárnej a nútenej migrácie, okrem iného politické zmeny a nestabilitu, zväčšujúci sa rozdiel v prosperite a zmenu klímy. Dôležité je integrovať aspekty zahraničnej politiky do migračnej politiky EÚ a zaistiť prepojenie medzi vnútorným a vonkajším rozmerom. Otázky v oblasti vnútorných záležitostí musia byť zvýraznené v celkovej zahraničnej politike EÚ v záujme uľahčenia intenzívnejších dialógov a spolupráce s tretími krajinami. Preto je potrebné zintenzívniť spoluprácu a koordináciu medzi rôznymi zainteresovanými stranami. Je nutné využiť výhody uvedené v prehľade celkových vonkajších vzťahov EÚ, ktorý vypracovala Európska služba pre vonkajšiu činnosť, a možný príspevok delegácií EÚ (pozri oddiel 5.2.1). 5.2. Metódy uplatňovania 5.2.1. Úloha delegácií EÚ Uplatňovanie GPMM je spoločnou úlohou Komisie, Európskej služby pre vonkajšiu činnosť a členských štátov v súlade s ich príslušnými právomocami stanovenými v zmluvách. Delegácie EÚ sú kľúčovými prvkami prítomnosti EÚ v tretích krajinách, takže by mali zohrávať rozhodujúcu úlohu pri nadväzovaní, uskutočňovaní a koordinovaní dialógu EÚ na miestnej úrovni v spolupráci s diplomatickými misiami členských štátov. Zohrávajú aj kľúčovú úlohu ako vonkajšie zastúpenie zahraničnej politiky EÚ v tretích krajinách a mnohostranných organizáciách. Okrem toho riadia aj programy a projekty vonkajšej pomoci a rozvojovej spolupráce. Delegácie EÚ by sa vo všeobecnosti mali viac zapájať do analýzy vývoja v oblasti azylu a migrácie v krajine, do ktorej boli vyslané, a mali by o ňom podávať správy, aby tak podporili nepretržité uplatňovanie a ďalší rozvoj GPMM. Zohrávajú rozhodujúcu úlohu z hľadiska posilnenia dialógu a spolupráce na miestnej úrovni a zaistenia súladu opatrení s celkovou zahraničnou politikou a prioritami vonkajšej spolupráce EÚ. 5.2.2. Zapojenie a plnohodnotná účasť členských štátov Opatrenia, ktoré patria do rámca GPMM, podporujú a vykonávajú inštitúcie EÚ i členské štáty. Z hľadiska využitia plného potenciálu rámca GPMM a najmä zaistenia viditeľnosti, udržateľnosti a účinnosti činností, ktoré s ním súvisia, však má rozhodujúci význam aktívne zapojenie členských štátov. Nezáväzný a pružný charakter GPMM je jednou z jeho výhod, pretože konkrétnym členským štátom umožňuje spolupracovať (v rôznej miere) na činnostiach v krajinách alebo regiónoch, s ktorými majú osobitné skúsenosti. Táto pružnosť je však zároveň Achillovou pätou tohto prístupu, pretože v niektorých prípadoch sťažuje poskytnutie vyváženej a úplnej ponuky tretím krajinám zo strany EÚ, napríklad ak ide o partnerstvo v oblasti mobility. Existujú navyše výrazné rozdiely v úrovni účasti členských štátov v rôznych rámcoch spolupráce. Päť členských štátov sa napríklad nezapojilo do žiadneho z doteraz uzatvorených partnerstiev v oblasti mobility. Okrem toho väčšina členských štátov, ktoré sa zapájajú do týchto partnerstiev, dosiaľ finančne neprispela k ich realizácii. V tejto súvislosti je nevyhnutné uvažovať a diskutovať o tom, ako by EÚ a jej členské štáty mohli aj naďalej ponúkať tretím krajinám skutočné a vyvážené partnerstvá. Bude potrebné využiť rôzne silné stránky, kapacity, zdroje financovania, schopnosti a vzťahy inštitúcií EÚ a členských štátov. Členské štáty sú nabádané, aby vystupňovali svoje úsilie a prispeli do partnerstiev v oblasti mobility finančne i prostredníctvom iných iniciatív, napríklad regulačných či legislatívnych opatrení. 5.2.3. Financovanie GPMM Financovanie GPMM v rámci viacročného finančného rámca na roky 2007 – 2013 bolo zaistené primárne prostredníctvom nástrojov vonkajšej spolupráce EÚ. K realizácii partnerstiev v oblasti mobility, regionálnych dialógov a regionálnych programov ochrany výrazne prispel najmä tematický program pre migráciu a azyl, ako aj ďalšie tematické programy nástroja rozvojovej spolupráce EÚ a nástroja stability EÚ. Otázka migrácie sa čoraz častejšie rieši aj ako prioritná téma v rámci nástrojov geografickej spolupráce EÚ. V roku 2012 sa napríklad len v rámci nástrojov dvojstrannej a regionálnej spolupráce použilo viac než 90 miliónov EUR na pomoc súvisiacu s migráciou v 25 krajinách. V rámci nového viacročného finančného rámca (VFR) bude Komisia aj naďalej sprístupňovať finančné prostriedky na uplatňovanie GPMM, a to aj v rámci vonkajšej zložky nových fondov v oblasti vnútorných záležitostí. Pomocou nových nástrojov rozvojovej spolupráce EÚ sa bude naďalej poskytovať podpora v rámci geografických nástrojov (nástroj na predvstupovú pomoc, nástroj európskeho susedstva, nástroj financovania rozvojovej spolupráce, Európsky rozvojový fond) i tematických nástrojov (najmä prvkov programu zameraného na celosvetové verejné statky a problémy v rámci nástroja financovania rozvojovej spolupráce, ktoré sa týkajú migrácie a azylu). Financovanie pomocou týchto nástrojov sa programuje v súlade so záväzkami EÚ v oblasti účinnosti pomoci a s primeraným zohľadnením potrieb a priorít partnerských krajín. Budúci nástroj partnerstva navyše umožní aj financovanie spolupráce v oblasti migrácie s krajinami s vysokými príjmami a kľúčovými strategickými partnermi, ako sú India a Čína. Okrem nástrojov vonkajšej pomoci sa finančné prostriedky budú poskytovať aj v rámci vonkajšej zložky nových fondov v oblasti vnútorných záležitostí, Fondu pre azyl, migráciu a integráciu a Fondu pre vnútornú bezpečnosť. Tieto fondy sa však budú primárne týkať iniciatív, ktoré nie sú zamerané na rozvoj, a budú sa primárne zameriavať na uplatňovanie vonkajších aspektov vnútorných politík EÚ vrátane oblastí, ako sú návrat a readmisia neregulárnych migrantov. Členské štáty sú nabádané, aby zvýšili svoj finančný príspevok k uplatňovaniu GPMM. 5.3. Stanovenie geografických priorít Od roku 2012 sa rámec a metodika GPMM uplatňujú globálne so všetkými relevantnými tretími krajinami. To umožňuje dostatočnú pružnosť na stanovenie primeraných priorít v súlade s aktuálnymi potrebami a na vhodné prispôsobenie spolupráce EÚ s tretími krajinami v súlade s jestvujúcou zahraničnou politikou a s prioritami v oblasti azylu a migrácie. Zásada geografickej rovnováhy zostáva vhodným kritériom, ktoré sa však má interpretovať pružne s ohľadom na jasne vymedzený strategický záujem EÚ. Medzi ďalšie relevantné kritériá aj naďalej patria 1) strategický záujem tretej krajiny vo vzťahu k akejkoľvek tematickej oblasti GPMM, najmä pokiaľ ide o intenzitu migračného tlaku a otázky readmisie a mobility, 2) celkové politické vzťahy s treťou krajinou vrátane dodržiavania ľudských práv a všeobecných aspektov (obchodu, rozvoja, bezpečnosti, cestovného ruchu atď.), 3) prejavený záujem – a inštitucionálna kapacita – tretej krajiny spolupracovať a 4) jasná vízia o očakávaných výstupoch a výsledkoch. V tejto súvislosti bude rozhodujúce čo najlepšie využiť obmedzené zdroje, čo si vyžaduje stanovenie jasných priorít, lepšiu koordináciu a užšie zameranie našich opatrení. Prílohy obsahujú návrhy na budúce priority GPMM. 6. Záver Táto správa ukazuje, že v rokoch 2012 a 2013 sa uskutočnili dôležité kroky smerom k ucelenejšej a súdržnej vonkajšej migračnej a azylovej politike. Výrazný pokrok sa dosiahol v oblasti posilňovania politických vzťahov s tretími krajinami a regiónmi, napr. s krajinami južného Stredozemia a s krajinami Východného partnerstva. Začali sa realizovať aj opatrenia, ktoré prispievajú k inštitucionálnym a legislatívnym reformám a k budovaniu kapacít v partnerských krajinách. Najmä partnerstvá v oblasti mobility sa ukázali ako dômyselný dvojstranný rámec na riešenie otázok migrácie a azylu takým spôsobom, aby spolupráca bola vzájomne prospešná. Je však potrebné ďalšie úsilie o zlepšenie jestvujúcich rámcov, iniciatív a nástrojov. Bude napríklad potrebné preskúmať niektoré procesy jestvujúcich dialógov a zaistiť, aby boli efektívnejšie, operatívnejšie a vyváženejšie z hľadiska tematických priorít. GPMM je aj naďalej účinným rámcom na zapojenie tretích krajín a regiónov do politického dialógu a operačnej spolupráce. Komisia bude aj naďalej zohrávať svoju úlohu pri uplatňovaní GPMM a prostredníctvom neho bude prijímať opatrenia na dosiahnutie silnejšej a súdržnejšej vonkajšej činnosti EÚ. Treba však zdôrazniť, že GPMM spočíva na aktívnej účasti všetkých zainteresovaných strán podľa ich potrieb a priorít. Budovanie silných a blízkych partnerstiev s tretími krajinami založených na vzájomnej dôvere a spoločných záujmoch si vyžaduje čas, odhodlanie a vytrvalosť – a ochotu aktérov EÚ a členských štátov aktívne zohrávať ich legitímne úlohy. Vzhľadom na to, že vonkajšia migračná a azylová politika nadobúda čoraz väčší význam, posilnenie spolupráce medzi členskými štátmi, ESVČ, agentúrami EÚ a Komisiou bude mať zásadný význam pre úspešné uplatňovanie našich politík. [1] KOM(2011) 743. [2] Dokument Rady 9417/12. [3] Komisia 28. novembra 2013 [COM(2013) 836] predložila svoju štvrtú správu o monitorovaní po liberalizácii vízového režimu. [4] Týmto označením nie sú dotknuté pozície k štatútu a označenie je v súlade s rezolúciou BR OSN č. 1244/1999 a so stanoviskom Medzinárodného súdneho dvora k vyhláseniu nezávislosti Kosova. [5] Dokument Rady 11579/12. [6] COM(2013) 807. [7] Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 539/2001 uvádzajúce zoznam tretích krajín, ktorých štátni príslušníci musia mať víza pri prekračovaní vonkajších hraníc členských štátov, a krajín, ktorých štátni príslušníci sú oslobodení od tejto povinnosti [COM(2013) 853]. [8] V najnovšej správe o pokroku z 15. novembra 2013 sa napríklad uvádza, že Ukrajina dosiahla výrazný pokrok v oblasti legislatívnych opatrení [COM(2013) 809]. [9] Dokument Európskej rady 217/13. [10] COM(2013) 869. [11] V rokoch 2012 a 2013 Alžírsko odmietlo začať rokovania s EÚ o readmisnej zmluve. [12] Dňa 5. decembra 2013 Rada prijala smernice na rokovania. [13] GFMD je iniciatívou, ktorá vznikla po prvom dialógu na vysokej úrovni v OSN v roku 2006. Jeho cieľom je zaoberať sa vzťahom medzi migráciou a rozvojom praktickým a akčným spôsobom. Ide o neformálny, nezáväzný a dobrovoľný proces, ktorý riadia vlády. [14] Dialóg sa nezaoberá otázkami víz a readmisie, ktoré sa riešia v špecializovaných spoločných výboroch vytvorených na základe dohody medzi EÚ a Ruskom o zjednodušení vízového režimu a readmisnej dohody. [15] COM(2013) 923. [16] Pojem „víza“ sa v tejto správe vzťahuje na krátkodobé víza na pobyty v dĺžke maximálne 90 dní počas obdobia 180 dní. [17] Rozhodnutie 3/CP.18 v FCCC/CP/2012/8/dodatok 1 [18] Treba poznamenať, že 18. novembra 2011 Komisia spustila imigračný portál EÚ s praktickými informáciami pre ľudí, ktorí uvažujú o migrácii do niektorého z členských štátov. Táto webová stránka bola pôvodne dostupná v angličtine a francúzštine. V roku 2013 bola pridaná španielska a arabská verzia a od roku 2014 je dostupná aj portugalská verzia. Pozri http://ec.europa.eu/immigration. [19] COM(2013) 869. [20] Celkovo 4 930 utečencov bolo presídlených do 12 členských štátov EÚ, konkrétne do Českej republiky, Dánska, Nemecka, Írska, Španielska, Francúzska, Litvy, Holandska, Portugalska, Fínska, Švédska a Spojeného kráľovstva (zdroj: EUROSTAT). [21] Komisia spolufinancuje 60 %, teda do výšky 1,5 milióna EUR. [22] Dokument Rady 11855/12. [23] COM(2012) 286. [24] COM(2013) 292. [25] Tieto zistenia boli v aj súlade s odporúčaniami pracovného dokumentu útvarov Komisie o zmene klímy, zhoršovaní stavu životného prostredia a migrácii (SWD(2013) 138), ktorý bol prijatý 16. apríla 2013 ako súčasť stratégie EÚ pre adaptáciu na zmenu klímy. [26] SWD(2013) 456. [27] Pozri napríklad hodnotenie readmisnej dohody Komisiou z roku 2011 [KOM(2011) 76]. PRÍLOHA I – Partnerstvá v oblasti mobility – || Uzatvorené || Prebiehajú diskusie || Na zváženie v roku 2014 || Na zváženie, keď to okolnosti umožnia Alžírsko || || || || X Egypt || || || || X Líbya || || || || X Maroko || X || || || Tunisko || X || || || Jordánsko || || X || || Libanon || || || || X Sýria || || || || X Arménsko || X || || || Azerbajdžan || X || || || Bielorusko || || || X || Gruzínsko || X || || || Moldavsko || X || || || Ukrajina || || || || X Kapverdy || X || || || Možno uvažovať o uzatvorení partnerstva v oblasti mobility s týmito kandidátskymi krajinami: Alžírsko: Alžírsko počas prebiehajúcich rokovaní o novom akčnom pláne európskej susedskej politiky vyjadrilo záujem začať dialóg o migrácii, mobilite a bezpečnosti s možnosťou prípadného nadviazania štruktúrovanej spolupráce s EÚ v oblasti migrácie. V závislosti od ochoty Alžírska začať rokovania s EÚ o readmisnej dohode by týmto rámcom mohlo byť partnerstvo v oblasti mobility. Ukrajina: Spolupráca v oblasti migrácie a mobility s touto krajinou je už mimoriadne pokročilá, a to aj v rámci dialógu o vízach medzi EÚ a Ukrajinou. Ukrajina zatiaľ nevyjadrila záujem o uzatvorenie partnerstva v oblasti mobility s EÚ. O tejto možnosti však možno uvažovať v nasledujúcich mesiacoch, v závislosti od vývoja v krajine. Bielorusko: Napriek zložitým politickým vzťahom medzi EÚ a Bieloruskom, ktoré okrem iného súvisia s otázkami ľudských práv, existujú oblasti spolupráce, ktoré by mohli predstavovať základ budúceho dialógu, napríklad obchodovanie s ľuďmi, riadenie hraníc a azyl. Prostredníctvom rámca GPMM navyše možno riešiť viaceré záležitosti, ktoré Bielorusko zaujímajú. Počas samitu Východného partnerstva vo Vilniuse Bielorusko naznačilo, že je ochotné začať rokovania o dohode o zjednodušení vízového režimu a readmisnej dohode. V tejto súvislosti možno uvažovať aj o uzatvorení partnerstva v oblasti mobility. Európsky parlament v odporúčaní o politike EÚ voči Bielorusku[1] z 12. septembra 2013 podporil uzatvorenie partnerstva v oblasti mobility medzi EÚ a Bieloruskom. PRÍLOHA II – Spoločné programy v oblasti migrácie a mobility – || Uzatvorené || Prebiehajú diskusie || Na zváženie v roku 2014 || Na zváženie, keď to okolnosti umožnia Čína || || || || X India || || X || || Indonézia || || || X || Nigéria || || X || || Juhoafrická republika || || || X || Ghana || || || || X Kazachstan || || || X || Brazília || || || X || Počet krajín, ktoré by sa mohli zapojiť do spoločného programu v oblasti migrácie a mobility, je v zásade omnoho vyšší ako v prípade partnerstiev v oblasti mobility a stanovovanie priorít je omnoho náročnejšie. Medzi potenciálnych kandidátov patria strategickí partneri EÚ, ako aj partneri, ktorí predstavujú osobitný záujem EÚ v ktorejkoľvek zo štyroch tematických priorít GPMM. Výber prioritných partnerov spoločného programu v oblasti migrácie a mobility by sa mal riadiť kritériami politickej a hospodárskej priority a uskutočniteľnosti, ako aj možnosťami a obmedzeniami z hľadiska finančných a ľudských zdrojov. Z tohto pohľadu by sa mala rozvíjať dvojstranná spolupráca s krajinami, ktoré sú pre EÚ zaujímavé z hľadiska zaistenia hospodárskeho rastu. V súlade so závermi Rady o GPMM z 29. mája 2012 by sa navyše prioritou mali stať strategicky dôležité krajiny ležiace na migračných cestách a krajiny pôvodu a tranzitu, najmä krajiny, ktoré majú s EÚ a jej členskými štátmi spoločné záujmy a sú pripravené prijať spoločné záväzky. Možno uvažovať o spoločnom programe v oblasti migrácie a mobility s týmito kandidátskymi krajinami: Čína: EÚ prejavila záujem zintenzívniť spoluprácu s Čínou v oblasti návratu a mobility. Vytvorením spoločného programu v oblasti migrácie a mobility by sa ešte viac zjednodušil dialóg a získal by jasnejšiu štruktúru. Program by bol aj platformou na konkrétnu a veľmi potrebnú spoluprácu v otázkach migrácie a mobility. Čína sa vďaka hospodárskemu rozvoju stáva čoraz dôležitejším cieľom pre (legálnych i neregulárnych) migrantov, pričom čelí veľkým výzvam pri navrhovaní nevyhnutných legislatívnych a politických odpovedí. To predstavuje možný základ pre výmenu a spoluprácu s EÚ i nad rámec aktuálnych otázok víz a readmisie. Indonézia: Indonézia je prioritnou krajinou pre EÚ vzhľadom na svoju veľkosť, demografiu, hospodársky a geopolitický význam. Indonézia dobre zapadá do rozvíjajúcej sa diskusie o tvorbe vízových politík v oblasti migrácie a mobility ako prostriedku na naštartovanie hospodárskeho rastu. Je potrebné sformulovať odpoveď na otázky a požiadavky Indonézie v súvislosti s jej pozíciou voči krajinám schengenského priestoru, pokiaľ ide o víza, a začať v tejto súvislosti relevantnú a štruktúrovanú výmenu informácií. Spoločný program v oblasti migrácie a mobility by bol vhodným rámcom na skúmanie týchto konkrétnych otázok a poskytol by všeobecnú platformu na zmysluplnú výmenu politických názorov a cielený rozvoj projektov a iných opatrení. Juhoafrická republika: S touto krajinou už prebieha miestny dialóg o migrácii a existuje priestor i na ďalšie prehĺbenie tejto spolupráce. Situácia Juhoafrickej republiky má so situáciou EÚ jeden spoločný prvok. Juhoafrická republika je primárne cieľovou krajinou pracovníkov a žiadateľov o azyl zo susedných štátov. Juhoafrická republika preto požiadala o výmenu najlepších postupov, aby tak posilnila svoju kapacitu riadenia týchto tokov. Pozornosť by sa mohla venovať napríklad zvýšeniu mobility niektorých kategórií cestujúcich a posilneniu kapacít krajiny v oblastiach medzinárodnej ochrany a riadenia pracovnej migrácie. Ghana: Tejto krajine, ktorá vyvíja výrazný migračný tlak na EÚ, už bolo ponúknuté partnerstvo v oblasti mobility prvej generácie. Keďže krajina sa stáva čoraz dôležitejším regionálnym migračným uzlom a vo svojom rozvojovom programe uznáva význam migrácie, je tu aj veľký priestor na spoluprácu v otázkach migrácie a rozvoja. EÚ už v roku 2012 navrhla ghanským orgánom možnosť vytvoriť spoločný program v oblasti migrácie a mobility, ale odvtedy nedostala žiadnu kladnú odpoveď. Krajine sa ponecháva táto možnosť otvorená, ale neodporúča sa žiadny ďalší aktívny zásah EÚ. Kazachstan: Kazachstan je kľúčovým partnerom EÚ v strednej Ázii. EÚ chce prehĺbiť svoju spoluprácu a kontakty s Kazachstanom prostredníctvom rokovaní o novej vylepšenej dohode o partnerstve a spolupráci. EÚ je takisto odhodlaná podporovať výmeny a zlepšovanie medziľudských kontaktov medzi Kazachstanom a EÚ prostredníctvom rôznych programov, ktorých dôležitou súčasťou je aj otázka mobility osôb. Kazachstan pri viacerých príležitostiach vyjadril záujem ďalej rozvíjať spoluprácu v otázkach migrácie. Brazília: Rozšírená dvojstranná spolupráca s Brazíliou ponúka príležitosti pre obe strany. V rámci strategického partnerstva medzi EÚ a Brazíliou sa obe strany dohodli na zintenzívnení spolupráce v hospodárskych otázkach vrátane konkurencieschopnosti a investícií. EÚ a Brazília v tejto súvislosti dokončujú akčný plán, ktorý zahŕňa opatrenia zamerané na zjednodušenie mobility výskumníkov, študentov a podnikateľov medzi Brazíliou a EÚ. Brazília patrí do zoznamu prioritných krajín, s ktorými by EÚ mala vytvoriť konkrétnejšie partnerstvá a identifikovať konkrétne oblasti spolupráce v oblasti obchodovania s ľuďmi. Brazília v súčasnosti reviduje svoje právne predpisy o migrácii, pričom zároveň sa menia migračné trendy medzi touto krajinou a EÚ, čo predstavuje mimoriadne zaujímavý okamih na posilnenie spolupráce. Regionálny prístup niekedy zaistí účinnejšie využívanie zdrojov a podstatne lepšie politické výsledky než dvojstranný dialóg a spolupráca. Nové partnerstvo hodvábnych ciest týkajúce sa migrácie má v tejto súvislosti potenciál posilniť dialóg a spoluprácu v oblasti riadenia migračných tokov s mnohými dôležitými krajinami pôvodu a tranzitu vrátane Iránu a Pakistanu. Spolupráca s týmito krajinami by sa mala zintenzívniť práve v rámci regionálneho prístupu. Podobne namiesto rozširovania dvojstrannej spolupráce s jednotlivými východoafrickými krajinami, napríklad s Keňou, ktorá je domovom veľkého počtu utečencov, sa v súčasnosti vzhľadom na meniaci sa pohyb neregulárnych migrantov v regióne a potrebu predchádzať prevádzačstvu a obchodovaniu s ľuďmi z Afrického rohu a bojovať proti nim komplexným a účinným spôsobom zdá byť schodnejšou cestou vytvorenie procesu cieleného regionálneho dialógu v rámci dialógu medzi EÚ a Afrikou s krajinami ležiacimi na východoafrickej migračnej ceste. [1] Dokument Európskeho parlamentu 2013/2036.