SPRÁVA KOMISIE O SUBSIDIARITE A PROPORCIONALITE (18. správa o lepšej tvorbe právnych predpisov za rok 2010) /* KOM/2011/0344 v konečnom znení */





SPRÁVA KOMISIE O SUBSIDIARITE A PROPORCIONALITE (18. správa o lepšej tvorbe právnych predpisov za rok 2010) ÚVOD Toto je osemnásta ročná správa o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality pri tvorbe právnych predpisov EÚ. Komisia musí predkladať túto správu každý rok Európskej rade, Európskemu parlamentu, Rade a národným parlamentom v súlade s protokolom (č. 2) o uplatňovaní týchto zásad (ďalej len „protokol“) pripojenému k Zmluve o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ).[1] Správa sa venuje otázkam, ako tieto zásady uplatňujú rôzne inštitúcie – Komisia, Európsky parlament, Rada a Výbor regiónov, a podrobnejšie predstavuje niektoré iniciatívy, ktoré vyvolali otázky v súvislosti so zásadou subsidiarity. V správe sa tiež skúma, ako sa uplatňoval mechanizmus kontroly uplatňovania zásady subsidiarity národných parlamentov, ktorý bol jednou z inovácií zavedených Lisabonskou zmluvou[2]. ZÁSADY SUBSIDIARITY A PROPORCIONALITY Subsidiarita a proporcionalita sú zásady zakotvené v článku 5 Zmluvy o Európskej únii (Zmluva o EÚ). Subsidiarita je hlavnou zásadou pri vymedzení oblastí zodpovednosti členského štátu a oblastí zodpovednosti EÚ – kto by mal konať? Ak má Únia v danej oblasti výlučnú právomoc,[3] je zrejmé, že by mala konať Únia. Ak je právomoc rozdelená medzi Úniu a členské štáty,[4] táto zásada jednoznačne dáva prednosť konaniu členského štátu. Únia by mala konať iba v prípade, že členský štát nemôže dosiahnuť ciele v dostatočnej miere a vzhľadom na ich rozsah alebo účinok ich môže Únia dosiahnuť lepšie. Proporcionalita je hlavnou zásadou pri určovaní spôsobu, akým by Únia mala vykonávať výlučné a spoločné právomoci – aká by mala byť forma a povaha opatrení EÚ ? V Zmluve o EÚ sa ustanovuje, že obsah a forma činnosti Únie neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov zmlúv. Rozhodnutia musia vždy uprednostňovať tú najmenej obmedzujúcu možnosť. UPLATňOVANIE ZÁSAD ZO STRANY INšTITÚCIÍ Rozhodnutia o tom, či navrhnúť opatrenia na úrovni EÚ (subsidiarita), a ak áno, aký má byť ich rozsah (proportionalita), sú základnou podmienkou inteligentnej regulácie.1 Voľba úrovne, na ktorej budú opatrenia prijaté, závisí od procesu navrhovania politiky a medziinštitucionálneho legislatívneho procesu. Je nevyhnutné, aby argumenty o subsidiarite a proporcionalite boli transparentné , pretože rôznym hráčom to umožňuje, aby konštruktívne zvážili odôvodnenosť svojich pozícií. Bez ohľadu na pôvod iniciatívy by preto návrh legislatívneho aktu mal obsahovať podrobnú „doložku“, ktorá umožní ostatným aktérom posúdiť súlad s touto zásadou. Podľa protokolu by táto doložka mala obsahovať približný odhad finančného dosahu návrhu, malo by sa v nej brať do úvahy finančné alebo administratívne zaťaženie a v prípade smerníc by sa v nej mali uvádzať všetky dôsledky pre vnútroštátne a regionálne predpisy. Závery by mali byť doložené kvalitatívnymi, a ak je to možné, aj kvantitatívnymi ukazovateľmi. Subsidiaritu nie je možné jednoducho potvrdiť pomocou operačných kritérií. V protokole, tak ako bol zrevidovaný v rámci Lisabonskej zmluvy, sa už neuvádza posudzovanie zhody, ako sú napríklad testy „nevyhnutnosti“ a „pridanej hodnoty EÚ“. Spôsob uplatňovania sa namiesto toho posunul smerom k procesným aspektom, ktoré zabezpečujú, aby všetci rozhodujúci aktéri mohli vyjadriť svoj názor. Komisia aj naďalej používa testy „nevyhnutnosti“ a „pridanej hodnoty EÚ“ ako súčasť svojho analytického rámca a odporúča to aj ostatným aktérom. Primerané politické rozhodnutie v prípravnej legislatívnej fáze je dôležité , aby návrhy zohľadňovali otázku subsidiarity hneď od začiatku. V postlegislatívnej fáze sa možno obrátiť na Súdny dvor, aby overil zákonnosť prijatého právneho predpisu. Súdny dvor doteraz nezrušil žiadne opatrenie z dôvodu porušenia zásady subsidiarity. Komisia Komisia by ako hlavný autor legislatívnych návrhov na základe svojho práva inicitívy mala zabezpečiť, aby sa správne rozhodnutia, pokiaľ ide o to, či a ako navrhnúť európske opatrenie, prijímali vo včasnom štádiu procesu tvorby politík. Komisia uverejňuje plány realizácie[5] pre všetky hlavné iniciatívy. V plánoch realizácie sa uvádzajú zámery Komisie vrátane úvodného odôvodnenie z hľadiska zásady subsidiarity a proporcionality. Tieto koncepcie sa overujú v neskoršej fáze počas konzultácií so zainteresovanými stranami a počas posudzovania vplyvu. Doložka o uplatňovaní zásady subsidiarity sa v prípade každého legislatívneho návrhu uvádza v dôvodovej správe návrhu a odvoláva sa na ňu v jeho odôvodneniach. Najpodrobnejšiu analýzu subsidiarity a proporcionality obsahujú posúdenia vplyvu, ktoré sprevádzajú návrhy so značným vplyvom. Kvalitu tejto analýzy kontroluje Výbor pre posudzovanie vplyvu. V roku 2010 výbor predložil pripomienky k otázkam subsidiarity a proporcionality vo viac ako polovici prípadov, ktoré skúmal,[6] a určil tri hlavné oblasti na zlepšenie: - Potreba presvedčivejších dôkazov o pridanej hodnote EÚ . Napríklad v prípade iniciatívy týkajúcej sa rozvíjania európskeho rozmeru v športe [7] vyjadril výbor obavy v súvislosti s obmedzeným súhrnom podkladov pre plánovaný program financovania. Podobne výbor spochybnil pridanú hodnotu opatrení na úrovni EÚ v súvislosti so zavedením označenia „horský výrobok“ (pôvodne zahrnutého do balíka týkajúceho sa kvality poľnohospodárskych výrobkov [8]). V obidvoch prípadoch príslušné útvary rozhodli, že pred navrhnutím opatrenia EÚ sa vykoná ďalšia analýza. - Potreba dôkladnej analýzy subsidiarity v prípade iniciatív zameraných na rozšírenie rozsahu pôsobnosti zásahov EÚ. Týka sa to niekoľkých iniciatív prijatých v dôsledku finančnej krízy – zmeny a doplnenia smerníc o systémoch ochrany vkladov[9] a systémoch náhrad pre investorov,[10] iniciatíva o predaji nakrátko a určitých aspektoch swapov na úverové zlyhanie[11] a biela kniha o systémoch poistných záruk.[12] - Výbor pri niekoľkých príležitostiach spochybnil preferovanú úroveň harmonizácie , vzhľadom na rozdiely v situáciách jednotlivých štátov. Bol to prípad zmien a doplnení k nariadeniu o rozsudkoch v občianskych a obchodných veciach[13] a navrhovaného nariadenia o majetkových dôsledkoch registrovaných partnerstiev.[14] Národné parlamenty Mechanizmus kontroly uplatňovania zásady subsidiarity zavedený Lisabonskou zmluvou posilňuje úlohu národných parlamentov, ktoré môžu vyjadriť svoj názor, či sú návrhy legislatívnych aktov v súlade so zásadou subsidiarity. V závislosti od počtu odôvodnených stanovísk so záverom, že návrhy porušujú zásadu subsidiarity, sú v zmluve ustanovené dva mechanizmy – takzvaná „žltá karta“ a „oranžová karta“.[15] Obidva mechanizmy počítajú s revíziou legislatívneho návrhu a môžu viesť k jeho zmene a doplneniu alebo stiahnutiu. Od roku 2006 Komisia v rámci politického dialógu[16] posielala všetky nové návrhy národným parlamentom a odpovedala na ich stanoviská.[17] Od 1. decembra 2009 sa tento rámec používal súbežne s mechanizmom kontroly uplatňovania zásady subsidiarity. Do konca roka 2010 Komisia poslala 82 návrhov legislatívnych aktov, ktoré patrili do rozsahu pôsobnosti protokolu, a dostala 211 stanovísk. Väčšina stanovísk sa sústredila na obsah návrhu a v 34 stanoviskách boli vyjadrené obavy, pokiaľ ide o otázku zásady subsidiarity. V prípade piatich legislatívnych návrhov Komisia dostala viac ako jedno odôvodnené stanovisko,[18] ale vo všetkých týchto prípadoch sa ani zďaleka nedosiahol prah stanovený pre použitie mechanizmu „žltej karty“. Niektoré odpovede národných parlamentov tiež poukázali na nedostatočné alebo chýbajúce odôvodnenie z hľadiska subsidiarity v niekoľkých návrhoch Komisie. Bolo to najmä v prípade návrhov menších zmien a doplnení existujúcich právnych predpisov. Komisia prijme potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť náležité odôvodnenie z hľadiska subsidiarity v dôvodových správach všetkých legislatívnych návrhov, napríklad aj prostredníctvom odvolania sa na analýzu subsidiarity vypracovanú v minulosti alebo jej opätovného potvrdenia. Európsky parlament a Rada Zákonodarcovia – Európsky parlament a Rada – konajú v záverečnej etape prípravnej legislatívnej fázy. Musia potvrdiť zhodu návrhu so zásadami subsidiarity a proporcionality a poskytnúť príslušné odôvodnenie, ak zmena a doplnenie, ktoré robia, ovplyvní rozsah pôsobnosti opatrenia Únie.[19] V Rade zabezpečuje dodržiavanie zásad Výbor stálych predstaviteľov jednotlivých členských štátov (COREPER).[20] V Európskom parlamente súlad overujú výbory zodpovedné za konkrétnu legislatívnu zložku spolu s Výborom pre právne veci. Rada a Európsky parlament si ustanovili vlastné postupy vykonávania mechanizmu kontroly uplatňovania zásady subsidiarity. Rokovací poriadok Parlamentu bol zmenený a doplnený s cieľom zabezpečiť, aby sa v parlamentných diskusiách zohľadňovali odôvodnené stanoviská národných parlamentov.[21] Rada zabezpečila, aby sa uskutočňovali konzultácie s národnými parlamentmi, pokiaľ ide o iniciatívy pochádzajúce od skupín členských štátov.[22] Výbor regiónov Výbor regiónov vyjadruje svoje stanovisko v rámci konzultácií alebo ho predkladá z vlastnej iniciatívy. Lisabonská zmluva splnomocňuje výbor, aby dodatočne spochybnil platnosť právnych predpisov, ktoré by mohli porušovať zásadu subsidiarity, ale iba v tých oblastiach, v ktorých je potrebné výbor konzultovať. Od roku 2010 výbor upravil svoj rokovací poriadok[23] v tom zmysle, že všetky jeho stanoviská by mali obsahovať výslovný odkaz na zásady subsidiarity a proporcionality. Na konci roka 2010 zahŕňala sieť Výboru regiónov na monitorovanie subsidiarity 113 regionálnych partnerov. V roku 2010 táto sieť usporiadala päť cielených konzultácií. Začal sa tiež uplatňovať prvý akčný plán s cieľom zistiť osvedčené postupy pri uplatňovaní zásady subsidiarity v regiónoch a mestách Európy. Výbor okrem toho plánuje ďalej rozvíjať funkčnosť siete na monitorovanie subsidiarity v snahe podporiť účasť regionálnych parlamentov na mechanizme kontroly uplatňovania zásady subsidiarity. Výbor vydal svoju prvú výročnú správu o subsidiarite.[24] Súdny dvor Súdny dvor Európskej únie je v súlade s článkom 263 ZFEÚ oprávnený skúmať zákonnosť legislatívnych aktov, pokiaľ ide o súlad so zásadou subsidiarity. V protokole sa osobitne uvádza, že Výbor regiónov, členské štáty samotné alebo v mene svojich národných parlamentov môžu predložiť vec Súdnemu dvoru. Okrem rozhodnutia o nariadení o roamingu, [25] ktoré už bolo zahrnuté do správy z roku 2009, nebola zaznamenaná žiadna nová judikatúra. HLAVNÉ PRÍPADY, V KTORÝCH BOLI VYJADRENÉ OBAVY V SÚVISLOSTI SO ZÁSADAMI SUBSIDIARITY A PROPORCIONALITY V tejto časti sa správa zameriava na návrhy Komisie, ktoré vyvolali najviac diskusií v súvislosti so zásadami subsidiarity a proporcionality medzi zákonodarcami a zainteresovanými stranami. Vývoj situácie v prípadoch uvedených v predchádzajúcich správach V niektorých prípadoch uvedených v predchádzajúcich správach, ako sú napríklad smernice o poplatkoch za bezpečnostnú ochranu letectva, [26] o ochrane pôdy, [27] o rovnakom zaobchádzaní mimo zamestnania [28] a o právach spotrebiteľov, [29] nedošlo k žiadnemu významnému pokroku v prebiehajúcich legislatívnych postupoch. V téme Práva pacientov v cezhraničnej zdravotnej starostlivosti [30] , uvedenej v správe z roku 2009, sa po dlhých rokovaniach dosiahla dohoda v druhom čítaní na začiatku roku 2011. Hlavným problémom v priebehu celého postupu bolo nájdenie krehkej rovnováhy medzi rešpektovaním vnútroštátnych kompetencií v oblasti organizácie a financovania zdravotnej starostlivosti na jednej strane a kodifikáciou práv pacientov, ako ich potvrdil Súdny dvor, na strane druhej. Pokiaľ ide o smernicu o materskej dovolenke ,[31] uvedenú v správe z roku 2008, zákonodarcovia ešte nedospeli k dohode. V roku 2008, po konzultáciách s európskymi sociálnymi partnermi, Komisia navrhla predĺžiť právo na materskú dovolenku zo 14 na 18 týždňov, v podstate s plnou mzdou. V uznesení parlamentu prijatom v októbri 2010 sa navrhoval ešte ambicióznejší prístup: zvýšiť minimálne právo na materskú dovolenku platenú v plnej výške na 20 týždňov a pridať nárok na dva týždne otcovskej dovolenky. Pamätajúc na zásadu subsidiarity prevažná väčšina členov hlasovala v prospech tzv. preklenujúceho ustanovenia, ktoré národným vládam ponúka voľnosť prispôsobiť túto politiku svojim sociálnym systémom. Delegácie v Rade však obhajovali pružnejší prístup. V čase ekonomických obmedzení považovali tieto opatrenia za nákladné. Belgické predsedníctvo písomne požiadalo sociálnych partnerov o ich názory. Ďalšie prípady, v ktorých sa diskutovalo o subsidiarite Sezónni pracovníci Komisia predložila návrh smernice o sezónnych pracovníkoch [32] v rámci balíka o legálnej migrácii. K tomuto návrhu bol zatiaľ predložený najvyšší počet odôvodnených stanovísk národných parlamentov[33] – spolu deväť komôr vyjadrilo obavy v súvislosti so zásadou subsidiarity.[34] Zastávali názor, že daná téma je už dostatočne regulovaná na národnej úrovni a že EÚ nemôže primerane zohľadniť národné osobitosti. Okrem toho, vzhľadom na to, že členské štáty aj naďalej kontrolujú počty prijímaných štátnych príslušníkov tretích krajín, návrhom nemožno dosiahnuť cieľ riadenia migračných tokov. Deväť komôr však[35] predložilo kladné stanoviská, v ktorých sa uvádzalo, že návrh pomôže zabezpečiť v celej EÚ jednotnú ochranu, spoločné kritériá prijímania a podmienky pobytu. Ocenili skutočnosť, že členským štátom sa udelí právo stanovovať kvóty na prijímanie. Niektoré komory, a to z tých, ktoré spochybnili dodržanie zásady subsidiarity, ako aj z tých, ktoré tak neurobili, zastávali názor, že návrhom sa porušuje zásada proporcionality, pretože návrh môže mať vplyv na národné systémy sociálneho zabezpečenia. Dve komory[36] z týchto dôvodov oficiálne vyjadrili nesúhlas s návrhom. Komisia vo svojich odpovediach[37] zdôraznila, že vytvorenie spoločného rámca EÚ je nevyhnutné, aby sa predišlo narušeniam migračných tokov a nelegálnym vstupom, na ochranu sezónnych pracovníkov z tretích krajín a aby sa zabránilo sociálnemu dumpingu. Komisia tiež zdôraznila, že návrh zahŕňa ustanovenia, ktoré by členským štátom mali umožniť prispôsobiť ho osobitostiam svojich národných trhov práce. Výbor regiónov vo svojom stanovisku zohľadnil názory a argumenty národných parlamentov. Dospel však z záveru, že návrh neporušuje zásadu subsidiarity, pretože zabraňuje vnútroštátnym systémom súťažiť, čoho dôsledkom by bolo zníženie ochrany sezónnych pracovníkov. Preskúmavanie návrhu zo strany zákonodarcov je v počiatočnom štádiu. Systémy ochrany vkladov V júli 2010 Komisia predložila návrh na posilnenie rámca systémov ochrany vkladov[38] v EÚ v dôsledku nedostatkov, ktoré odhalila finančná kríza. K návrhu bolo doručených 11 reakcií od národných parlamentov. Päť parlamentov[39] prednieslo výslovné obavy, pokiaľ ide o zásadu subsidiarity, ktoré spočívali hlavne v tom, že v smernici sa dostatočne neprihliada na osobitosti národných systémov, alebo namietali, že by smernica mohla znížiť súčasnú úroveň ochrany. Ďalším sporným bodom bol navrhovaný nástroj vzájomného poskytovania úverov medzi systémami, ktorý sa chápal ako nástroj, ktorý potenciálne zvyšuje morálne riziko a pôsobí demotivačne pri vytváraní primeraného národného krytia. Šesť komôr [40] uviedlo, že návrh je v súlade so zásadou subsidiarity v tom, že by pomohol prekonať roztrieštenosť vnútroštátnych pravidiel. Vo svojich odpovediach Komisia uviedla, že harmonizácia by pomohla podporiť integráciu finančných trhov. Systémy, ktoré negarantujú vklady, ale vzájomne ochraňujú banky pred úpadkom (systémy vzájomnej ochrany), by mohli naďalej plniť svoju funkciu. Pokiaľ ide o nástroj na vzájomné poskytovanie úverov, Komisia objasnila, že by sa využíval len v najkrajnejšom prípade, bol by podmienený zárukami, aby sa predišlo morálnemu riziku, a v konečnom dôsledku by obmedzil potrebu použitia peňazí daňových poplatníkov. O návrhu sa v súčasnosti diskutuje v Európskom parlamente a v Rade. Rozdeľovanie potravín najodkázanejším osobám V roku 2008 Komisia navrhla revíziu programu distribúcie potravín najodkázanejším osobám,[41] ktorý sa uplatňoval od roku 1987. Európsky parlament návrh podporil a urobil niekoľko úprav, prevažne technického charakteru. V Rade sa v diskusiách nedosiahol pokrok, pretože blokujúca menšina členských štátov tvrdila, že sa táto téma netýka spoločnej poľnohospodárskej politky, pretože rozdeľovanie potravín je súčasťou sociálnej politiky, ktorá patrí do vnútroštátnej pôsobnosti. V roku 2010 Komisia prijala zmenený a doplnený návrh[42] s cieľom prispôsobiť mechanizmy vykonávania návrhu z roku 2008 ustanoveniam Lisabonskej zmluvy. Niekoľko národných parlamentov vyhlásilo, že návrh nie je v súlade so zásadou subsidiarity. V podobnom duchu, v akom prebiehali diskusie v Rade, tvrdili, že ciele sa presunuli z poľnohospodárskej politiky do sociálnej politiky. Niektoré národné parlamenty tiež uviedli, že návrh z roku 2010 nesprevádzala doložka o uplatňovaní zásady subsidiarity. Komisia vo svojich odpovediach vysvetlila, že účel tohto návrhu je dvojaký. Nepochybne usiluje o naplnenie cieľa zmluvy v oblasti potravinovej bezpečnosti, ale má tiež dôležitú úlohu v odstraňovaní verejných intervenčných zásob poľnohospodárskych výrobkov. Komisia upozornila, že dôkladná analýza subsidiarity bola predložená v posúdení vplyvu, ktoré sprevádzalo návrh z roku 2008. Výbor regiónov a Hospodársky a sociálny výbor považovali návrh za prijateľný. V súčasnosti o ňom diskutujú zákonodarcovia. Nariadenie o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom EPFRV a ustanovenie spoločných pravidiel režimov priamej podpory pre poľnohospodárov Cieľom týchto návrhov bolo zosúladiť právomoci udelené Komisii podľa nariadenia (ES) č. 1698/2005 a nariadenia (ES) č. 73/2009 s ustanoveniami Lisabonskej zmluvy.[43] Komisia okrem toho zaviedla niektoré zjednodušujúce prvky. Podľa niekoľkých národných parlamentov nebolo dodržanie zásady subsidiarity uvedené v dôvodových správach dostatočne preukázané. Niektoré komory sa tiež domnievali, že nové ustanovenia o delegovaných a vykonávacích právomociach by Komisii de facto udelili dodatočné právomoci. Vo svojich odpovediach Komisia objasnila zásady ustanovení Lisabonskej zmluvy o delegovaných a vykonávacích aktoch a vysvetlila, že tieto návrhy sa vzťahujú len na technické úpravy a zjednodušenie. Z týchto dôvodov sa nevykonala žiadna nová komplexná analýza, pokiaľ ide o otázku zásady subsidiarity. Komisia naplánovala niekoľko podobných zosúlaďovacích aktov na rok 2011. Komisia bude dbať o to, aby tieto návrhy mali adekvátne doložky o uplatňovaní zásady subsidiarity, aby tak rozptýlila obavy národných parlamentov. Pestovanie geneticky modifikovaných organizmov (GMO) Tento balík, ktorý obsahuje oznámenie, odporúčanie a návrh nariadenia, [44] Komisia prijala v júli 2010. Balík bol reakciou na opakované žiadosti členských štátov umožniť, aby sa rozhodnutia o pestovaní povolených GMO prijímali na vnútroštátnej úrovni a zároveň sa zachoval systém povoľovania na úrovni EÚ založený na vyhodnocovaní rizík pre zdravie a životné prostredie. Zatiaľ čo niektoré delegácie v Rade text uvítali, iné, ktoré uprednostňujú plne centralizovaný európsky prístup, často z dôvodov, ktoré úzko súvisia s citlivosťou témy, tento prístup kritizovali. Jednotný európsky železničný priestor V septembri 2010 Komisia navrhla smernicu, ktorou by sa zriadil „jednotný európsky železničný priestor“ [45] , s cieľom oživiť železničný sektor. Luxemburská poslanecká komora Chambre des Députés predložila odôvodnené stanovisko, v ktorom dospela k záveru , že aj keď tu vo všeobecnosti existuje priestor na opatrenie na úrovni EÚ, niektoré konkrétne ustanoveni porušujú zásadu subsidiarity a zásadu proporcionality. Rada uskutočnila v decembri 2010 prvú politickú diskusiu o návrhu, v ktorej sa poukázalo na niektoré obavy týkajúce sa zásady subsidiarity. Jeden z členských štátov sa dožadoval obozretnosti v súvislosti s návrhom vypracovávať a uverejňovať viacročné národné stratégie železničnej infraštruktúry, pretože považuje dlhodobé plánovanie infraštruktúry za záležitosť, ktorá patrí do vnútroštátnej pôsobnosti. Pokiaľ ide o dočasné zníženie poplatkov za traťový prístup pre vlaky vybavené európskym systémom riadenia vlakov, niekoľko delegácií zdôraznilo, že si chcú zachovať právo vyberať nové poplatky alebo zvýšiť súčasné poplatky, aby nahradili stratu príjmov spôsobenú takýmto znížením. Návrh je pripravený na prvé čítanie v parlamente. Výbor regiónov, aj keď zatiaľ nevydal svoje stanovisko, pokiaľ ide o zásadu subsidiarity, naznačil, že daná otázka sa týka predovšetkým miestnych a regionálnych orgánov.[46] Práva cestujúcich v autobusovej a autokarovej doprave V roku 2008 Komisia navrhla, aby sa nariadenie, ktorého cieľom bolo zabezpečenie kvality dopravy a práv cestujúcich, uplatňovalo na všetky druhy autobusové dopravy, vrátane dopravy v regionálnych, mestských a prímestských oblastiach.[47] Rovnaký názor mal aj Európsky parlament. Prevažná väčšina členských štátov v Rade však z dôvodov subsidiarity trvala na vylúčení regionálnej, mestskej a prímestskej dopravy z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia. V záverečnej dohode, ktorá bola uzatvorená v zmierovacom výbore v novembri 2010, Európsky parlament nakoniec súhlasil s uplatňovaním nariadenia vo všeobecnosti len na dopravu presahujúcu cestovnú vzdialenosť 250 kilometrov. Náhradou za to Rada súhlasila s uplatňovaním určitých ustanovení na všetky druhy dopravy. Opatrenia na zaistenie bezpečnosti dodávok plynu V reakcii na rusko-ukrajinskú plynovú krízu v januári 2009 Komisia navrhla[48] revíziu platných právnych predpisov v oblasti bezpečnosti dodávok plynu s cieľom zlepšiť preventívne opatrenia a reakciu na osobitné prerušenia. Rada v zásade návrh uvítala, hoci niekoľko delegácií požiadalo o ďalšie objasnenie úloh a zodpovedností aktérov trhu, členských štátov a Komisie. Rada tiež trvala na tom, aby o tom, ktorí prioritní zákazníci budú v čase nedostatku plynu zásobovaní prednostne, rozhodovali členské štáty. Tieto obavy sa nakoniec zohľadnili v dohode, ku ktorej sa dospelo pri prvom čítaní v Európskom parlamente v októbri 2010. ZÁVERY Konciepcie subsidiarity a proporcionality sú základnými prvkami procesu tvorby politiky inštitúcií EÚ. Mechanizmus kontroly uplatňovania zásady subsidiarity národných parlamentov, ako ho zaviedla Lisabonská dohoda, vedie k väčšej transparentnosti procesu a prispieva k ďalšiemu obohateniu diskusií. Skutočnosť, že väčšina návrhov Komisie nepodnietila u národných parlamentov žiadne obavy v súvislosti s otázkou zásady subsidiarity a že zákonodarcovia ich prijali bez významnejších diskusií o zásade subsidiarity, naznačuje, že kontroly uplatňovania zásady subsidiarity v počiatočnej etape procesu tvorby politiky sú vo všeobecnosti účinné. V menšom počte prípadov sa však rozvinula rozsiahla diskusia medzi Európskym parlamentom a Radou o tom, ako by sa subsidiarita mala vykladať. Dôkladné politické diskusie pomohli nájsť primeranú rovnováhu medzi zodpovednosťou EÚ a zodpovednosťou členských štátov. PRÍLOHA Zoznam iniciatív Komisie, ku ktorým národné parlamenty poskytli odôvodnené stanoviská, pokiaľ ide o dodržiavanie zásady subsidiarity Názov | Národné komory, ktoré predložili odôvodnené[49] stanoviská | 1. | Smernica o sezónnych pracovníkoch, KOM(2010) 379 | Rakúsky Nationalrat a Bundesrat Český Senát a Poslanecká sněmovna Holandský Eerste Kamer a Tweede Kamer Poľský Senat House of Commons a House of Lords Spojeného kráľovstva | 2. | Smernica o systémoch ochrany vkladov, KOM(2010) 368 | Nemecký Bundesrat a Bundestag Švédsky Riksdag Dánsky Folketinget House of Commons Spojeného kráľovstva | 3. | Rozdeľovanie potravín najodkázanejším osobám v Únii, KOM(2010) 486 | House of Lords Spojeného kráľovstva Francúzsky Sénat Dánsky Folketinget Švédsky Riksdag Holandský Eerste Kamer a Tweede Kamer | 4. | Nariadenie o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom EPFRV, KOM(2010) 537 | Poľský Sejm a Senat Litovský Seimas Luxemburský Chambre des Députés | 5. | Režim priamej podpory pre poľnohospodárov, KOM(2010) 539 | Poľský Sejm a Senat Litovský Seimas Luxemburský Chambre des Députés | 6. | Systémy náhrad pre investorov, KOM(2010) 371 | Švédsky Riksdag House of Commons Spojeného kráľovstva | 7. | Značka „Európske dedičstvo“, KOM(2010) 76 | Francúzsky Sénat | 8. | Nariadenie o Frontex-e, KOM(2010) 61 | Poľský Senat | 9. | Tlmočenie a preklad v trestnom konaní, COM(2010) 82 | Rakúsky Bundesrat | 10. | Dovoz produktov rybolovu z Grónska do EÚ, KOM(2010) 176 | Taliansky Senato della Repubblica | 11. | Program politiky rádiového frekvenčného spektra, KOM(2010) 471 | Francúzsky Sénat | 12. | Jednotný európsky železničný priestor, KOM(2010) 475 | Luxemburský Chambre des Députés | [1] Širším otázkam inteligentnej regulácie sa venuje oznámenie Komisie o inteligentnej regulácii (KOM(2010) 543). [2] Lisabonská zmluva nadobudla platnosť 1. decembra 2009. [3] Podľa článku 3 ZFEÚ sú týmito oblasťami colná únia, pravidlá hospodárskej súťaže potrebné pre fungovanie vnútorného trhu, menová politika eurozóny, zachovanie morských zdrojov a spoločná obchodná politika. [4] Podľa článku 4 ZFEÚ sú týmito oblasťami vnútorný trh, sociálna politika, súdržnosť, poľnohospodárstvo a rybolov, životné prostredie, ochrana spotrebiteľa, doprava, transeurópske siete, energetika, sloboda, bezpečnosť a spravodlivosť a určité záležitosti verejného zdravia. [5] Plány realizácie sú dostupné prostredníctvom webovej stránky Komisie o posudzovaní vplyvu: http://ec.europa.eu/governance/impact/index_en.htm. [6] http://ec.europa.eu/governance/impact/key_docs/docs/sec_2011_126_en.pdf. [7] KOM(2011) 12, v tomto prípade, ako aj v ďalších prípadoch sú posúdenia vplyvu a stanoviská Výboru pre posudzovanie vplyvu dostupné prostredníctvom webovej stránky Komisie pre posudzovanie vplyvu: http://ec.europa.eu/governance/impact/ia_carried_out/cia_2011_en.htm. [8] KOM(2010) 733. [9] KOM(2010) 368. [10] KOM(2010) 371. [11] KOM(2010) 482. [12] KOM(2010) 370. [13] KOM(2010) 748 (prepracované znenie). [14] KOM(2011) 127. [15] Pozri aj článok 7 protokolu. [16] KOM(2006) 211. Pozri aj správu Komisie o vzťahoch medzi Európskou komisiou a národnými parlamentmi z roku 2010. [17] Pozri aj http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_sk.htm. [18] Pozri aj prílohu, ďalšie podrobnosti prostredníctvom stránky IPEX (účelová webová stránka pre medziparlamentnú výmenu): http://www.ipex.eu/ipex/. [19] Pozri Medziinštitucionálnu dohodu o subsidiarite (Ú. v. ES C 329, 6.12.1993, s. 132). [20] Rozhodnutie Rady 2009/937/EÚ, Ú. v. EÚ L 325, 11.12.2009, s. 35. [21] Rokovací poriadok Európskeho parlamentu: http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+RULES-EP+20110323+TOC+DOC+XML+V0//SK. [22] V roku 2010: smernica o právach na tlmočenie a preklad v trestnom konaní [2010/0801 (COD)], smernica o európskom ochrannom príkaze [2010/0802 (COD)] a smernica o európskom vyšetrovacom príkaze [2010/0817 (COD)]. [23] Ú. v. EÚ L 6, 9.1.2010, s. 14. [24] http://portal.cor.europa.eu/subsidiarity/news/Pages/CoRSubsidiarityAnnualReport2010.aspx. [25] Vec C-58/8 Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd/ Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform týkajúca sa nariadenia ES č. 717/2007. [26] KOM(2009) 217. V tomto a aj v ďalších prípadoch sú podrobnosti o medzinštitucionálnej diskusii dostupné prostredníctvom databázy PreLex: http://ec.europa.eu/prelex/apcnet.cfm. [27] KOM(2006) 232. [28] KOM(2008) 426. [29] KOM(2008) 614. [30] KOM(2008) 414. [31] KOM (2008) 637. [32] KOM( 2010 ) 379. [33] V tomto a aj v ďalších prípadoch sú podrobnosti o stanoviskách národných parlamentov dostupné prostredníctvom databázy IPEX: http://www.ipex.eu/ipex/cms/home/Documents/dossier_COD20100210/lang/en. [34] Podrobnosti sú uvedené v prílohe. [35] Lotyšský Saeima , litovský Seimas , nemecký Bundesrat , taliansky Senato a Camera dei Deputati , fínsky Eduskunta , portugalský Assembleia a španielsky Congreso de los Diputados a Senado. [36] Lotyšský Saeima a litovský Seimas. [37] V tomto a aj v ďalších prípadoch sú podrobnosti o odpovediach Komisie národným parlamentom dostupné prostredníctvom webovej stránky http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm. [38] KOM(2010) 368 (prepracované znenie). [39] Podrobnosti sú uvedené v prílohe . [40] Portugalský Assembleia , taliansky Camera dei Deputati a Senato , rakúsky Nationalrat a Bundesrat , a český Senát. [41] KOM (2008) 563. [42] KOM(2010) 486. [43] KOM(2010) 537 a KOM(2010) 539. [44] KOM(2010) 380 a KOM(2010) 375. [45] KOM(2010) 475 (prepracované znenie). [46] Stanovisko COR/2010/297. [47] K OM(2008) 817. [48] KOM(2009) 363. [49] Medzi nimi boli štyri stanoviská, ktoré boli doručené po 8-týždňovej lehote alebo neboli prijaté príslušnými komorami v súlade s ich vnútornými pravidlami.