V decembri 2020 prijala Komisia oznámenie o digitalizácii justície v EÚ a navrhla prístup na základe súboru nástrojov. Tento prístup obsahuje súbor opatrení na urýchlenie digitalizácie na vnútroštátnej úrovni aj na úrovni EÚ. V oznámení sa rieši aj modernizácia legislatívneho rámca cezhraničných postupov EÚ v oblasti občianskeho, obchodného a trestného práva v súlade so zásadou „digitálne služby ako štandard“ pri súčasnom zabezpečení všetkých potrebných záruk (napríklad osobitného uznania potreby zabrániť sociálnemu vylúčeniu). Tento návrh oznámila Komisia a zahrnula ho do svojho pracovného programu na rok 2021 (pozri balík „digitálnej justičnej spolupráce“).

Používanie digitálnych technológií má v tomto ohľade potenciál zvýšiť efektívnosť justičných systémov znížením administratívnej záťaže, skrátením lehôt spracovania vecí, zvýšením zabezpečenia a spoľahlivosti komunikácie a čiastočným automatizovaním spracúvania vecí. Ako sa však ukázalo v praxi, ak si členské štáty vyvíjajú vlastné vnútroštátne IT riešenia, vedie to k roztrieštenému prístupu a rizikám, že tieto riešenia nebudú zlučiteľné.

Na úrovni EÚ existuje komplexný súbor nástrojov určených na zlepšenie justičnej spolupráce a prístupu k spravodlivosti v cezhraničných občianskych, obchodných a trestných veciach. Mnohé z nich upravujú komunikáciu medzi orgánmi a v určitých prípadoch aj komunikáciu s agentúrami a orgánmi spravodlivosti a vnútorných vecí EÚ (ďalej len „SVV“) a komunikáciu medzi orgánmi a fyzickými alebo právnickými osobami. Väčšina nástrojov však nezabezpečuje, aby sa do takejto komunikácie dalo zapojiť prostredníctvom digitálnych prostriedkov. A aj keď to zabezpečuje, môžu existovať iné nedostatky, napríklad chýbajú zabezpečené a spoľahlivé digitálne komunikačné kanály alebo sa neuznávajú elektronické dokumenty, podpisy a pečate. Pri justičnej spolupráci a v prístupe k spravodlivosti tak nie je možné využívať najefektívnejšie, bezpečné a spoľahlivé dostupné komunikačné kanály.

Na ochranu svojich práv by fyzické aj právnické osoby mali mať možnosť využívať účinné opravné prostriedky. Samotný prístup k justičným orgánom automaticky nepredstavuje účinný prístup k spravodlivosti. Z tohto dôvodu je dôležité nájsť spôsoby, ako čo najviac uľahčiť vykonávanie postupov a obmedziť komplikácie v praxi. Fyzické a právnické osoby by mali mať možnosť vykonávať svoje práva a plniť si svoje povinnosti urýchlene, nákladovo efektívne a transparentne.

Vzhľadom na veľmi citlivú povahu informácií, ktoré sú predmetom výmeny, je nevyhnutné, aby sa vykonávanie prístupu k digitalizácii justície založenom na súbore nástrojov, a to aj prostredníctvom tohto návrhu, uskutočňovalo spôsobom, ktorý zaručuje prísne kybernetickobezpečnostné normy. To je v súlade s prístupom uvedeným v stratégii kybernetickej bezpečnosti EÚ a v návrhu Komisie na prijatie smernice o opatreniach na zabezpečenie vysokej spoločnej úrovne kybernetickej bezpečnosti v Únii (smernica NIS2), ktorej cieľom je ďalšie zlepšenie kybernetickobezpečnostných kapacít verejných a súkromných subjektov, príslušných orgánov a Únie ako celku v oblasti kybernetickej bezpečnosti a ochrany kritickej infraštruktúry. Hoci súdnictvo v členských štátoch nie je v rozsahu pôsobnosti návrhu smernice NIS2, má zásadný význam, aby členské štáty zaviedli vnútroštátne opatrenia, ktorými sa zabezpečí porovnateľná úroveň kybernetickej bezpečnosti.

Začiatkom júna 2021 prijala Komisia návrh, ktorým sa mení nariadenie e-IDAS o stanovení rámca pre európsku digitálnu identitu. Návrh sa zaoberá zvýšeným dopytom súkromného aj verejného sektora po riešeniach elektronickej totožnosti, ktoré sa opierajú o konkrétne atribúty a zabezpečujú vysokú úroveň dôvery v celej EÚ. Navrhovaná peňaženka digitálnej identity uchovávajúca atribúty a potvrdenia bude umožňovať fyzickým a právnickým osobám prístup k verejným službám vrátane digitálnych verejných služieb, čím sa fyzickým a právnickým osobám umožní účasť na cezhraničnom súdnom konaní. V súvislosti s cezhraničnou justičnou spoluprácou EÚ a komunikáciou fyzických osôb s príslušnými orgánmi v cezhraničných prípadoch by sa mal zohľadniť rámec európskej digitálnej identity navrhovaný Komisiou so zreteľom na budúce požiadavky, ktoré sa v návrhu uvádzajú v spojení s elektronickou identifikáciou. I keď sa v tomto nariadení neriešia požiadavky na identifikáciu, pokiaľ ide o prístup na vnútroštátne portály IT prevádzkované členskými štátmi alebo požiadavky týkajúce sa diaľkovej elektronickej identifikácie účastníkov videokonferencie, členské štáty by mali zohľadniť požiadavky na používanie európskej peňaženky digitálnej identity.

2. V správe by sa malo vysvetliť, ako sa týmto návrhom zabezpečí súlad s inými nástrojmi na úrovni EÚ určenými na zlepšenie digitalizácie, ktoré by sa mohli využiť v rámci cezhraničnej justičnej spolupráce. V správe by sa takisto malo vysvetliť, prečo členské štáty v plnej miere nevyužívajú existujúce možnosti digitalizácie.

1. Analýza problému by sa mala viac rozpracovať, aby sa vyzdvihli hlavné problémy, ktorých riešenie sa sleduje týmto návrhom. Analýza by mala byť podporená dôkazmi o dobrovoľnej účasti na digitalizácii, neuznávaní elektronických dokumentov, podpisov alebo pečatí a interoperabilite.

Do prípravy štúdie na podporu posúdenia vplyvu Komisia zapojila služby dodávateľa. Dodávateľ vykonal rôzne činnosti konzultácie so zainteresovanými stranami určené konkrétne na účely štúdie, napríklad zorganizovanie osobitnej skupiny na úrovni EÚ či vnútroštátnej konzultácie so zainteresovanými stranami o vplyvoch možností politiky, vykonal vnútroštátny prieskum, viedol individuálne rozhovory atď.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Vzhľadom na to, že táto iniciatíva si vyžaduje zosúladenie protichodných pravidiel v občianskych, obchodných a trestných veciach s týmto nariadením, je potrebné prijať zmeny v existujúcich právnych aktoch. Zatiaľ čo určité právne akty sú nariadenia, iné sú rámcové rozhodnutia a smernice. Je preto vhodné v samostatnom právnom nástroji prijať zmeny dotknutých rámcových rozhodnutí a smerníc, čím by sa zabezpečil súlad s uceleným súborom pravidiel stanovených v tomto nariadení. Z tohto dôvodu by sa spolu s týmto nariadením mala navrhnúť osobitná pozmeňujúca smernica.

Prijatie jednotných opatrení v oblasti elektronickej komunikácie v cezhraničnej justičnej spolupráci a prístupe k spravodlivosti na úrovni EÚ je proporcionálnym spôsobom zavedenia koherentného rámca pre existujúce pravidlá EÚ. Celkový súlad so zásadou proporcionality by bol zaručený, keďže v návrhu budú navrhnuté iba opatrenia, ktoré sú potrebné na zabezpečenie používania digitálnej technológie v súvislosti s justičnou spoluprácou a prístupom k spravodlivosti v cezhraničných prípadoch. Navrhované opatrenia nezaťažia členské štáty nad mieru, ktorá je potrebná na dosiahnutie cieľov návrhu. Toto sa podrobnejšie vysvetľuje v posúdení vplyvu pripojenom k návrhu (pozri jeho oddiel 8). Tieto ciele možno dosiahnuť iba prostredníctvom pravidiel, ktoré vyžadujú povinné používanie digitálnej komunikácie medzi súdmi a príslušnými orgánmi členských štátov a ktorými sa im ukladá povinnosť prijímať elektronickú komunikáciu od fyzických a právnických osôb, umožňujú sa videokonferencie a uznávajú sa dôveryhodné služby.

3. Posúdenie vplyvu by sa malo posilniť jasnou prezentáciou vplyvov, najmä dotknutých investičných nákladov a zainteresovaných strán. Mali by sa ním uznať neistoty v prijatých predpokladoch a dôsledkoch, ktoré tieto predpoklady majú pre posudzované vplyvy. 4. Správa by mala obsahovať posúdenie účinkov potenciálneho zvýšenia počtu cezhraničných prípadov. Mala by pojednávať o tom, či existuje riziko, že by zlepšený prístup k spravodlivosti a efektívnejšia cezhraničná justičná spolupráca mohli viesť k oneskorenému riešeniu prípadov z dôvodu vyššieho pracovného zaťaženia sudcov a času potrebného na súdne konanie. 5. Správou by sa mali objasniť príslušné otázky týkajúce sa ochrany údajov a malo by sa uznať, že prechod z papierového formátu na digitálny prinesie iné riziká. Správa by sa mala zaoberať potenciálnymi citlivými otázkami súvisiacimi so skutočnosťou, že viac údajov v digitálnom formáte nemusí len uľahčovať ich prenos, ale vytvára aj problémy týkajúce sa ochrany a bezpečnosti údajov. Mali by sa zohľadniť obavy súvisiace s ochranou údajov vyjadrené zainteresovanými stranami. Výbor pre kontrolu regulácie poslal aj dodatočné odporúčania s kontrolným zoznamom týkajúcim sa kvality. Pri riešení odporúčaní výboru pre kontrolu regulácie boli v posúdení vplyvu vykonané tieto zmeny: 1. Preformulovalo sa vymedzenie problému tak, aby vyjadrovalo skutočné problémy analyzované v oddiele 2. 2. Vysvetlila sa koherentnosť s inými iniciatívami, ako je e-CODEX a e-IDAS, ako aj prepojenia s Európskym portálom elektronickej justície. 3. Upravila sa štruktúra oddielu 6 o vplyvoch základného scenára a možnostiach politiky a pri každej z možností sa uviedli hlavné vplyvy (t. j. hospodárske dôsledky, sociálne vplyvy a vplyvy na základné práva). Oddiel sa zaoberá aj tým, ako sa návrh dotkne hlavných zainteresovaných strán. 4. V oddiele 6 o vplyvoch sa objasnilo, či existuje potenciálne riziko zvýšenia počtu cezhraničných prípadov a či je kapacita súdnictva schopná absorbovať takýto vývoj. 5. Do oddielu 6 boli doplnené objasnenia týkajúce sa ochrany údajov. Posúdenie vplyvu bolo okrem toho doplnené dostupnými údajmi z podpornej štúdie a z prílohy 7 k správe. Do správy bola doplnená hospodárska analýza a náklady členských štátov. V príslušných oddieloch správy boli uvedené názory zainteresovaných strán, s ktorými sa konzultovalo. Vyriešili sa technické odporúčania ako spojenie výsledku verejnej konzultácie s prílohou 2, číslovanie strán príloh, zrušenie prílohy s tabuľkou subsidiarity.

V posúdení vplyvu bola identifikovaná jedna nelegislatívna a jedna legislatívna možnosť politiky s troma čiastkovými možnosťami. Navrhli sa aj ďalšie možnosti, ktoré boli zamietnuté hneď na začiatku. Propagačná kampaň týkajúca sa používania digitálnych nástrojov a systému e-CODEX na komunikáciu pri cezhraničných súdnych konaniach bola zrušená, pretože sa dospelo k záveru, že taká kampaň by nepredstavovala reálnu alternatívu k regulačnému opatreniu a v žiadnom prípade by ju nebolo možné uskutočniť ako súčasť základného scenára. Možnosť elektronickej výmeny informácií a údajov prostredníctvom centralizovaného systému EÚ sa nepovažovala za vhodnú, keďže ju bolo ťažké zdôvodniť z hľadiska proporcionality a subsidiarity. Okrem toho všetky informácie, údaje a dokumenty by sa uchovávali v infraštruktúre Komisie alebo infraštruktúre subjektu spravujúceho systém (napr. eu-LISA), hoci tieto by neboli účastníkom cezhraničných výmen. Centralizovaný systém by predstavoval aj jediný bod zlyhania, pretože všetky údaje by sa ukladali na jednom mieste v porovnaní s decentralizovaným systémom, v ktorom by údaje ukladal každý členský štát samostatne.

V základnom scenári, na základe ktorého sa posudzovali dve hlavné možnosti, sa nepredpokladalo žiadne opatrenie na podporu napredovania digitalizácie cezhraničnej justičnej spolupráce a používania digitálnych nástrojov na zlepšenie prístupu k spravodlivosti. Preto by zostalo používanie elektronickej komunikácie medzi orgánmi dobrovoľné. Používanie elektronických podpisov/pečatí a zodpovednosť za ochranu údajov by naďalej zostali rozdrobené. Preto dvoma možnosťami, o ktorých sa uvažovalo z hľadiska načrtnutých cieľov návrhu, boli prijatie odporúčania Komisie (nelegislatívna možnosť) alebo prijatie právneho aktu – nariadenia (legislatívna možnosť). Legislatívna možnosť by vyžadovala balík nariadenia s horizontálnymi ustanoveniami a zmenami existujúcich nariadení s cieľom zabezpečiť konzistentnosť a smernice so zmenami existujúcich smerníc a rámcových rozhodnutí.

Súčasťou nelegislatívnej možnosti by bolo opatrenie na povzbudenie členských štátov, aby používali systém e‑CODEX na digitálnu cezhraničnú komunikáciu a prístup k spravodlivosti. Odporúčanie Komisie by mohlo povzbudiť členské štáty, aby zaujali harmonizovaný prístup k používaniu elektronických komunikácií vrátane videokonferencií, elektronických dokumentov, elektronických pečatí a podpisov. Vzhľadom na dobrovoľnosť tohto prístupu by členské štáty mohli slobodne vyvíjať vlastné digitálne nástroje. Takéto opatrenie by mohlo byť technicky a prevádzkovo uskutočniteľné. Nákladová efektívnosť by závisela od prístupu jednotlivého členského štátu k digitalizácii a od jeho potrieb a zdrojov. V rozsahu, v akom možnosť spĺňa ciele návrhu, by však odporúčanie nezaručovalo skutočnú realizáciu digitálnych nástrojov na komunikáciu, interoperabilitu digitálneho kanála, akceptáciu elektronických dokumentov alebo spoločné normy využívania a uznávania dôveryhodných služieb.

V rámci legislatívnej možnosti sa prijmú legislatívne opatrenia (nariadenie a smernica). Regulácia bude obsahovať pravidlá, ktorými sa zriadi zabezpečený elektronický kanál založený na systéme e-CODEX (identifikovanom ako najvhodnejšie technické riešenie v posúdení vplyvu návrhu Komisie týkajúcom sa nariadenia o systéme e-CODEX). Tento kanál, ktorý tvorí decentralizovaný informačný systém, sa bude používať na komunikáciu a výmenu informácií, údajov a dokumentov medzi súdmi a príslušnými orgánmi a v náležitých prípadoch s agentúrami SVV a orgánmi EÚ. Zavedú sa pravidlá na podporu komunikácie medzi fyzickými a právnickými osobami a súdmi a príslušnými orgánmi členských štátov vrátane pravidiel používania videokonferencie alebo inej technológie diaľkovej komunikácie. Uvedú sa úlohy prevádzkovateľov a sprostredkovateľov údajov. Táto možnosť vychádza z predpokladu, že informačné systémy na výmenu európskych vyšetrovacích príkazov a doručovanie písomností/vykonávanie dôkazov, ktoré boli vyvinuté Komisiou, sa rozšíria na všetku cezhraničnú komunikáciu súdov upravenú v nástrojoch justičnej spolupráce EÚ. Členské štáty budú schopné pripojiť svoje vnútroštátne informačné systémy do decentralizovanej siete alebo používať softvérové riešenie vyvinuté Komisiou a poskytované bezodplatne. Umožní sa tak priama komunikácia medzi súdmi a/alebo príslušnými orgánmi zúčastnenými na konaní v rámci nástrojov EÚ v cezhraničnej justičnej spolupráci v občianskych, obchodných a trestných veciach. V rámci legislatívnej možnosti sa zvažovali tri čiastkové možnosti, a to: a) povinné alebo dobrovoľné používanie digitálneho kanála; b) povinné alebo dobrovoľné prijímanie elektronickej komunikácie týkajúcej sa fyzických a právnických osôb a c) regulačný alebo neregulačný prístup k používaniu a uznávaniu dôveryhodných služieb. Smernicou sa zmenia existujúce rámcové rozhodnutia a smernice tak, aby boli v súlade s pravidlami v nariadení.

Po porovnaní možností politiky a čiastkových možností a po ich posúdení vzhľadom na ciele návrhu bola ako uprednostňovaná možnosť vybraná legislatívna možnosť. Touto možnosťou sa uloží povinnosť využívania digitálnej komunikácie (s odôvodnenými výnimkami) na komunikáciu medzi súdmi a príslušnými orgánmi (a medzi nimi a agentúrami a orgánmi v oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí EÚ). Takisto sa ňou uloží povinnosť súdom a príslušným orgánom, aby prijímali elektronickú komunikáciu od fyzických a právnických osôb, poskytli právny základ na používanie videokonferencií alebo inej technológie diaľkovej komunikácie na ústne vypočutia v cezhraničných prípadoch a používanie a uznávanie dôveryhodných služieb.

Aj keď súdy a príslušné orgány budú povinné prijímať elektronickú komunikáciu od fyzických a právnických osôb, pre fyzické a právnické osoby bude použitie digitálneho kanála dobrovoľné. Samy sa budú môcť rozhodnúť, či chcú použiť tradičné komunikačné prostriedky vrátane papierovej formy.

Možno očakávať, že používanie digitálneho kanála bude mať kladný vplyv na životné prostredie vzhľadom na znížené používanie papiera a pošty. Tieto vplyvy na životné prostredie súvisia hlavne s prijatím elektronických komunikačných prostriedkov a pravdepodobným zvýšeným používaním videokonferencie a diaľkovej komunikácie namiesto osobnej prítomnosti na pojednávaní. Aj keď by bolo možné predpokladať, že výroba a prevádzka zariadenia sa prejaví v spotrebe energie, celkový vplyv na životné prostredie bude pozitívny.

Pokiaľ ide o hospodárske dôsledky, povinnosť zriadiť digitálny kanál by si od členských štátov vyžadovala nové investície na rozvoj infraštruktúry potrebnej na komunikáciu so systémom e‑CODEX. Objem investícií by závisel od ich súčasného stupňa digitalizácie, úrovne ich zapojenia do projektu e-CODEX, zlučiteľnosti so súčasnými riešeniami a rozsahu elektronických prenosov podľa vnútroštátneho práva. Z dlhodobého hľadiska by sa však digitalizáciou justície výrazne znížili náklady vzniknuté vnútroštátnym justičným systémom v cezhraničných konaniach. Malo by to pozitívny vplyv aj na proces digitalizácie na vnútroštátnej úrovni.