DÔVODOVÁ SPRÁVA

1.KONTEXT NÁVRHU

Ovplyvňovanie výsledkov zápasov sa považuje za jednu z najväčších hrozieb pre súčasný šport. Podkopáva športové hodnoty, akými sú bezúhonnosť, čestná hra a úcta voči ostatným. Takéto ovplyvňovanie odrádza fanúšikov a prívržencov od organizovaného športu. Na ovplyvňovaní výsledkov zápasov sa navyše často podieľajú organizované zločinecké siete, ktoré pôsobia na celom svete. Riešenie tohto problému je teraz prioritou verejných orgánov, športového hnutia a orgánov presadzovania práva na celom svete. S cieľom reagovať na tieto výzvy Rada Európy vyzvala v lete 2012 zmluvné strany Európskeho kultúrneho dohovoru, aby začali rokovania o dohovore Rady Európy proti ovplyvňovaniu športových výsledkov. Rokovania sa začali v októbri 2012 prvou schôdzou redakčnej skupiny Rady Európy.

Dňa 13. novembra 2012 Komisia prijala „odporúčanie na rozhodnutie Rady, ktorým sa Komisia poveruje začať rokovania v mene Únie o medzinárodnom dohovore Rady Európy o boji proti ovplyvňovaniu športových výsledkov“. Odporúčanie Komisie bolo 15. novembra 2012 predložené pracovnej skupine Rady pre šport. V nadväznosti na rokovania v rámci pracovnej skupiny Rady rozdelila Rada návrh rozhodnutia Rady do dvoch rozhodnutí vzhľadom na to, že doplnila hmotnoprávne základy vrátane právneho základu vyplývajúceho z časti 3 hlavy V ZFEÚ. Jedno rozhodnutie, ktoré sa týka záležitostí súvisiacich s uzatváraním športových stávok, Rada prijala 10. júna 2013. Druhé rozhodnutie, ktoré sa týka záležitostí súvisiacich so spoluprácou v trestných veciach a s policajnou spoluprácou, Rada prijala 23. septembra 2013.

Dňa 9. júla 2014 zástupcovia ministrov Rady Európy prijali Dohovor o manipulácii športových súťaží. Dohovor bol 18. septembra 2014 predložený na podpis na konferencii ministrov Rady Európy zodpovedných za šport. V súlade s jeho článkom 32 ods. 1 sa stranou dohovoru môže stať aj Európska únia. Odvtedy dohovor podpísali viaceré strany vrátane mnohých členských štátov.

Komisia 2. marca 2015 predložila Rade svoje návrhy rozhodnutí Rady o podpise dohovoru v mene Únie: i) návrh rozhodnutia Rady o podpise dohovoru v mene Únie, pokiaľ ide o záležitosti, ktoré sa týkajú hmotného trestného práva a justičnej spolupráce v trestných veciach [COM(2015) 86] na základe článkov 82 ods. 1 a článku 83 ods. 1 ZFEÚ, a ii) návrh rozhodnutia Rady o podpise dohovoru v mene Únie, pokiaľ ide o záležitosti, ktoré nesúvisia s trestným právom hmotným a justičnou spoluprácou v trestných veciach [COM(2015)84] na základe článkov 114 a 165 ZFEÚ. Dôvodová správa k týmto návrhom Komisie obsahovala podrobnú analýzu právomoci dohovoru. O návrhoch Komisie sa naposledy rokovalo na zasadnutí Coreperu 11. a 20. novembra 2015. Pri tejto príležitosti predsedníctvo dospelo k záveru, že nebude pokračovať v konaní, kým nezíska súhlas všetkých delegácií.

Vzhľadom na tieto okolnosti Únia ešte dohovor nepodpísala. Komisia sa domnieva, že podpis tohto dohovoru by mal byť súčasťou úsilia Únie o zapojenie sa do boja proti ovplyvňovaniu výsledkov zápasov, a to v spojení s ostatnými nástrojmi, ako je napríklad nadchádzajúca iniciatíva Komisie týkajúca sa ovplyvňovania výsledkov zápasov spojeného so stávkovaním, oznámenie Komisie z roku 2012 o online hazardných hrách, práca skupiny expertov EÚ týkajúca sa problematiky ovplyvňovania výsledkov zápasov a prípravné akcie a projekty zamerané na túto problematiku.

Tento návrh sa týka právneho nástroja, ktorým sa uzatvára dohoda.

2. DOHODA

Podľa článku 1 dohovoru je jeho účelom „bojovať proti manipulácii športových súťaží s cieľom chrániť čestnosť a etiku v športe v súlade so zásadou nezávislosti športu“. V tejto súvislosti je konečným cieľom dohovoru „ochrana integrity športu a športovej etiky“. V záujme napĺňania tohto cieľa sú v dohovore stanovené viaceré opatrenia zamerané na predchádzanie manipuláciám športových súťaží a ich odhaľovanie a sankcionovanie. Vzhľadom na uvedený účel sa v dohovore taktiež podporuje medzinárodná spolupráca a zriaďuje sa monitorovací mechanizmus, ktorý má zabezpečiť dodržiavanie ustanovení dohovoru.

Dohovor teda predstavuje mnohostranný prístup k riešeniu problematiky manipulácie športových súťaží. Vzhľadom na to majú opatrenia, ktoré sa majú prijať, rôzny charakter a týkajú sa rôznych oblastí práva, pričom vždy prevláda aspekt prevencie. Ďalšími dotknutými oblasťami práva sú hmotné právo trestné, justičná spolupráca v trestných veciach, ochrana údajov, ako aj regulácia športových stávok.

Väčšina ustanovení o predchádzaní sa nachádza v kapitolách II a III dohovoru, pričom kapitola III obsahuje niekoľko ustanovení zameraných na uľahčenie výmeny informácií medzi všetkými zainteresovanými stranami.

Opatrenia týkajúce sa stávkových služieb môžu mať vplyv na slobody vnútorného trhu súvisiace s právom usadiť sa a so slobodou poskytovať služby za predpokladu, že prevádzkovatelia stávkových kancelárií vykonávajú hospodársku činnosť. Pokiaľ ide o článok 3 ods. 5 písm. a), a najmä článok 11, pod vymedzenie pojmu „nezákonná športová stávka“ spadajú všetky športové stávky, ktorých druh alebo prevádzkovateľ nie je povolený podľa platných právnych predpisov zmluvnej strany, na území ktorej sa hazardný hráč nachádza. Pojem „rozhodné právo“ zahŕňa právo EÚ. Z toho vyplýva, že sa musia zohľadňovať aj všetky práva priznané podľa práva EÚ a že vnútroštátne právo členských štátov musí byť v súlade s právnymi predpismi EÚ, najmä s pravidlami vnútorného trhu.

Naopak, v článkoch 9 až 11 sa navrhujú opatrenia, ktoré by mohli viesť k určitému stupňu aproximácie právnych predpisov. Napríklad v článku 9 dohovoru sa navrhuje neúplný zoznam opatrení, ktoré by príslušné regulačné orgány v oblasti stávkových hier mohli „v prípade potreby“ uplatniť v boji proti manipulácii športových súťaží súvisiacej so športovými stávkami. V článku 10 ods. 1 dohovoru sa stanovuje, že „každá zmluvná strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, ktoré môžu byť potrebné na predchádzanie konfliktom záujmov a zneužitia dôverných informácií zo strany fyzických alebo právnických osôb, ktoré sa zúčastňujú na poskytovaní produktov športových stávok (...)“ (zvýraznenie doplnené). Cieľom článku 10 ods. 3 dohovoru je stanoviť ohlasovaciu povinnosť a znie takto: „Každá zmluvná strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, ktoré môžu byť potrebné na uloženie povinnosti prevádzkovateľom športových stávok bezodkladne nahlasovať nepoctivé alebo podozrivé stávky regulačnému orgánu v oblasti stávkových hier (...)“ (zvýraznenie doplnené). Napokon v článku 11 dohovoru týkajúcom sa nezákonných športových stávok sa zmluvným stranám poskytuje ešte väčší priestor. Znie takto: „každá strana preskúma (...) najvhodnejšie prostriedky na boj proti prevádzkovateľom nezákonných športových stávok a v súlade s platnými právnymi predpismi príslušnej jurisdikcie zváži prijatie opatrení, ako napr. (...)“.

To znamená, že článok 9, článok 10 ods. 1 a 3 dohovoru vytvárajú základ pre možnú harmonizáciu podľa článku 114 ZFEÚ v prípade prevádzkovateľov stávkových hier, ktorí vykonávajú hospodársku činnosť. Článok 11, ktorý obsahuje ešte pružnejšiu formuláciu, stále predstavuje určitý stupeň aproximácie ustanovení, ktoré môžu takisto spadať do rozsahu pôsobnosti článku 114 ZFEÚ týkajúceho sa vytvárania a fungovania vnútorného trhu.

Okrem toho článok 11 dohovoru môže mať vplyv aj na služby poskytované z tretej krajiny. Dotknuté opatrenia, ktoré sa priamo týkajú „prístupu“ k takýmto službám, by boli zahrnuté do spoločnej obchodnej politiky Únie podľa článku 207 ZFEÚ.

Kapitola IV sa týka trestného práva a spolupráce pri presadzovaní práva (články 15 až 18). V článku 15 dohovoru sa neustanovuje univerzálna trestnosť manipulácie športových súťaží, ale len trestnosť niektorých foriem (napríklad, ak je súčasťou manipulácie korupcia, nátlak alebo podvod).

Článok 16 sa týka prania špinavých peňazí. Na úrovni Únie je táto problematika upravená rámcovým rozhodnutím Rady 2001/500/SVV a smernicou 2014/42/EÚ. Článok 16 ods. 3 dohovoru spadá do kompetencie EÚ a vzťahuje sa naň článok 114 ZFEÚ (smernica 2005/60/ES o predchádzaní využívania finančného systému na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu). Kapitola V o súdnej právomoci, trestnom konaní a opatreniach na presadzovanie práva a kapitola VI o sankciách a opatreniach obsahujú ustanovenia, ktoré dopĺňajú ustanovenia hmotného práva trestného obsiahnuté v článkoch 15 až 18 dohovoru. Článok 19 dohovoru (súdna právomoc) je doplnkovým ustanovením k trestnoprávnym ustanoveniam. Články 20, 21 a 25 dohovoru (vyšetrovacie opatrenia, ochranné opatrenia, zaistenie a konfiškácia majetku) predstavujú opatrenia trestného práva procesného, ktoré môžu spadať do rozsahu pôsobnosti článku 82 ods. 2 ZFEÚ [písm. a) a b)].

Kapitola VII sa týka medzinárodnej spolupráce v justičných a iných veciach. Je dôležité poznamenať, že dohovor nezakladá žiadny právny režim, ktorý by nahradil existujúce pravidlá, a preto ním nie sú dotknuté nástroje, ktoré už existujú v oblasti vzájomnej pomoci v trestných veciach a pri vydávaní osôb. V tejto súvislosti existuje na európskej úrovni komplexný súbor nástrojov s cieľom uľahčiť justičnú spoluprácu v trestných veciach, ktorý by sa uplatňoval buď v prípade rôznych spôsobov ovplyvňovania výsledkov zápasov alebo v prípade stanovenia trestnosti ovplyvňovania výsledkov zápasov ako novej skutkovej podstaty v rámci vnútroštátneho právneho poriadku členských štátov. Tým by bol pokrytý článok 26 dohovoru.