Siesta Správa Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov o uplatňovaní smernice 89/552/EHS „Televízia bez hraníc“ /* KOM/2007/0452 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 24.10.2007 KOM(2007) 452 v konečnom znení ŠIESTA SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV o uplatňovaní smernice 89/552/EHS „Televízia bez hraníc“ ŠIESTA SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV o uplatňovaní smernice 89/552/EHS „Televízia bez hraníc“ OBSAH 1. Úvod 3 1.1. Súvislosti tejto správy 3 1.2. Vývoj televízneho trhu v Európe 3 2. Uplatňovanie smernice 4 2.1. Právomoc (článok 2) 4 2.2. Udalosti veľkého významu pre spoločnosť (článok 3a) 5 2.3. Podpora rozširovania a tvorby televíznych programov (články 4 a 5) 6 2.4. Uplatňovanie pravidiel o reklame (články 10 až 20) 6 2.5. Ochrana maloletých a verejný poriadok (články 2a, 22 a 22a) 7 2.6. Koordinácia medzi vnútroštátnymi orgánmi a Komisiou 8 3. Návrh smernice o audovizuálnych mediálnych službách (SAMS) 8 4. Medzinárodné aspekty 9 4.1. Rozšírenie – vyhliadky 9 4.2. Medzinárodný rámec pre kultúrnu rozmanitosť 9 4.3. Spolupráca s Radou Európy 10 5. Závery 10 1. ÚVOD 1.1. Súvislosti tejto správy Prostredníctvom tohto oznámenia a v súlade s článkom 26 smernice 89/552/EHS[1], v znení smernice 97/36/ES[2] (smernica o televízii bez hraníc, ďalej len „smernica“), Komisia predkladá Európskemu parlamentu, Rade a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru šiestu správu o uplatňovaní smernice. Predmetom správy je uplatňovanie smernice počas rokov 2005-2006. Hlavným cieľom tejto správy je opísať a analyzovať hlavné skutočnosti, ktoré sa týkajú uplatňovania smernice počas referenčného obdobia[3]. Vzhľadom na to, že Komisia prijala návrh na modernizáciu smernice, je predmetom tejto správy aj nedávny vývoj týkajúci sa tohto legislatívneho návrhu, ktorý v súčasnosti skúma Rada a Parlament v rámci spolurozhodovacieho postupu[4]. 1.2. Vývoj televízneho trhu v Európe V ostatných rokoch čelil televízny trh podstatným problémom hospodárskej aj technickej povahy. V prostredí stability príjmov z tradičných finančných tokov, ako napríklad z licenčných poplatkov a reklamy, ďalšie rozšírenie zdrojov príjmu spojené so zvyšovaním objemu služieb umožnilo sektoru vysielania zlepšiť si celkové hospodárske výsledky z hľadiska obratu (celkové čisté príjmy rozhlasových/televíznych spoločností v roku 2004 boli približne 72,8 miliardy eur, čo znamená nárast o 7,9 % v porovnaní s rokom 2003[5]). Tento trend však nezabránil sústredeniu prevádzkovateľov v špecifických oblastiach, ako napríklad platená televízia, kde obchodné podmienky v mnohých prípadoch neumožnili súčasné pôsobenie viacerých prevádzkovateľov na jednotlivých vnútroštátnych trhoch. Rozvoj digitálneho televízneho vysielania a nedávno aj internetovej televízie, ako aj iných foriem obsahu sprístupňovaného cez internet, priniesol ďalšiu zmenu v odvetví vysielania, ktoré dnes dokáže rozšíriť rozsah svojich služieb do doteraz neznámej miery. Tieto technické vývojové trendy budú v nasledujúcich rokoch určite naďalej ovplyvňovať toto odvetvie, pričom sa bude zintenzívňovať hospodárska súťaž v rámci odvetvia, ako aj zo strany nových subjektov na trhu. V súčasnosti sa však nedá predpovedať, ktorý podnikateľský model bude mať najväčší prospech zo zmeny technických podmienok. V každom prípade však Komisia určila rok 2012 ako predbežný cieľový dátum zrušenia analógového vysielania[6]. Počet služieb dostupných v rozšírenom Spoločenstve v polovici roka 2006 prevýšil predchádzajúce predpovede. Okrem 122 analógových celoštátnych kanálov bolo približne 1335 digitálnych kanálov dostupných cez viaceré platformy (káblová televízia, satelitné vysielanie, pozemné vysielanie, internetová televízia)[7]. Niektoré z týchto kanálov sa sústredili na trh iného členského štátu, alebo mali sídlo mimo Únie. V polovici roka 2006 bolo takýchto služieb 370[8]. Okrem kanálov dostupných celoštátne alebo vo viacerých štátoch sa počet regionálnych kanálov odhaduje približne na 3000[9]. V prostredí takejto zvýšenej a rozšírenej ponuky diváci podstatne nezmenili svoje celkové divácke správanie. Nepochybne, divácka obec sa do väčšej miery rozčlenila, keďže diváci začali v určitom rozsahu sledovať nové digitálne kanály. K dlho predpovedanému poklesu času stráveného sledovaním televízie v prospech používania internetu sa však nedošlo. V niektorých krajinách čas sledovania televízie v roku 2005 vzrástol v porovnaní s rokom 2004 (Belgicko, Francúzsko, Írsko, Poľsko). Maďarsko je naďalej krajinou, v ktorej je miera sledovania televízie najvyššia (265 minút/deň), kým Dánsko je krajinou, v ktorej diváci trávia sledovaním televízie najmenej času (153 minút/deň). 2. UPLATňOVANIE SMERNICE 2.1. Právomoc (článok 2) Základom smernice je zásada štátu pôvodu. Podľa tejto zásady sa služby, ktoré sú v súlade s právnym poriadkom štátu, v ktorom majú poskytovatelia služby sídlo, môžu voľne poskytovať v rámci vnútorného trhu Spoločenstva. Článok 2a ods. 2 smernice však umožňuje členským štátom použiť výnimku z uplatňovania článku 2a ods. 1, ak televízne vysielanie pochádzajúce z iného členského štátu zjavne, závažne a hlboko porušuje článok 22 ods. 1 alebo 2 alebo článok 22a. Na základe tohto ustanovenia vláda Spojeného kráľovstva oznámila 20. decembra 2004 Komisii, že má v úmysle zakázať televíznu službu známu ako „Extasi TV“. Ako dôvod uviedla, že televízna služba zjavne, závažne a hrubo porušovala článok 22 smernice. Služba bola vysielaná prostredníctvom satelitných vysielacích zariadení umiestnených v Španielsku, ale samotný program zostavovala a editovala Digital World Television (DWT) so sídlom v Taliansku. Nebolo teda jasné, ktorý členský štát — Taliansko alebo Španielsko — má právomoc nad týmto vysielateľom. Spojené kráľovstvo splnilo všetky konzultačné požiadavky, k porušovaniu smernice však dochádzalo aj naďalej. Listom z 9. februára 2005 Spojené kráľovstvo oznámilo Komisii, že bol vydaný príkaz podľa článku 177 Zákona o vysielaní z roku 1990, ktorý mal za následok vyhlásenie určitých právnych aktov, ktoré sú potrebné na skutočný príjem predmetnej služby v Spojenom kráľovstve, za protizákonné. Dňa 11. júla 2005 Komisia rozhodla, že opatrenia Spojeného kráľovstva sú zlučiteľné s komunitárnym právom podľa článku 2a ods. 2 smernice[10]. Problémy vznikli aj pri rozhodovaní o právomoci vo vzťahu k službám RTL-TVi, Club RTL a „Plug TV“, konkrétne pokiaľ ide o to, či bolo príslušné Belgicko alebo Luxembursko. Na stretnutí kontaktného výboru 15. novembra 2006 belgická delegácia predložila svoj návrh týkajúci sa tejto otázky. Nasledovala diskusia s ďalšími zainteresovanými delegáciami. Delegácie sa dohodli na užšej spolupráci s cieľom nájsť konkrétne riešenia týchto problémov[11]. 2.2. Udalosti veľkého významu pre spoločnosť (článok 3a) V článku 3a ods. 1 smernice sa ustanovuje, že členské štáty môžu prijať opatrenia, aby zabezpečili, že udalosti považované za udalosti veľkého významu pre spoločnosť prevádzkovatelia nebudú vysielať spôsobom, ktorým by sa podstatnej časti verejnosti uprela možnosť sledovať takéto udalosti prostredníctvom voľne vysielanej televízie. Podľa článku 3a ods. 2 smernice musí Komisia preveriť, či sú takéto opatrenia zlučiteľné s komunitárnym právom (po ich oznámení Komisii), a tieto opatrenia zverejní po ich uskutočnení členskými štátmi. Dňa 15. decembra 2005 vo veci Infront v. Komisia[12] Súd prvého stupňa rozhodol, že list generálneho riaditeľa pre vzdelávanie a kultúru, ktorým informoval orgány Spojeného kráľovstva, že Komisia nemá námietky proti opatreniam týkajúcim sa televízneho vysielania udalostí veľkého významu v tejto krajine, predstavuje rozhodnutie v zmysle článku 249 Zmluvy o ES. Na základe toho Súd anuloval toto rozhodnutie z procesných dôvodov, keďže nebolo prijaté v súlade s predpismi Komisie o kolektívnom postupe, delegovaní a výkone rozhodnutí. V nadväznosti na tento rozsudok Komisia prijala nové rozhodnutie o opatreniach Spojeného kráľovstva v súlade so svojimi predpismi o kolektívnom postupe, delegovaní a výkone rozhodnutí. Komisia takisto zosúladila všetky svoje prešetrenia opatrení členských štátov, ktoré boli oznámené pred vydaním rozsudku vo veci Infront, so zisteniami Súdu a prijala rozhodnutia Komisie, ktoré sa majú uverejniť spolu s vnútroštátnymi opatreniami v Úradnom vestníku EÚ v súlade s článkom 3a ods. 2 smernice[13]. Okrem toho bude Komisia postupovať v súlade so zisteniami Súdu aj vo vzťahu k všetkým opatreniam členských štátov, ktoré boli Komisii oznámené po vydaní rozsudku vo veci Infront. Tento postup už uplatnila v prípade návrhov opatrení, ktoré Komisii oznámilo Fínsko 2. októbra 2006. Tieto opatrenia boli podrobené prešetrovaniu zo strany Komisie v nadväznosti na kladné stanovisko kontaktného výboru. Ako sa už uviedlo, formálne rozhodnutie o zlučiteľnosti týchto opatrení s komunitárnym právom sa prijalo a uverejní sa spolu s opatreniami prijatými na vnútroštátnej úrovni[14]. 2 .3. Podpora rozširovania a tvorby televíznych programov (články 4 a 5) Dňa 22. augusta 2006 Komisia prijala Siedme oznámenie o uplatňovaní článkov 4 a 5 smernice. Správa sa týka štátov EÚ-25 počas referenčného obdobia 2003-2004[15]. Priemerný čas vysielania v prípade európskych diel v štátoch EÚ-25 bol 65,18 % v roku 2003 a 63,32 % v roku 2004, čo predstavuje pokles o 3,63 % v priebehu štyroch rokov (2001-2004). Za šesť rokov (1999-2004) bol však zaznamenaný v zaraďovaní európskych diel do programu celkový nárast o 2,64 %. Pri hodnotení pokroku podľa článku 4 smernice je potrebné zohľadniť dva faktory. Po prvé, údaje za rok 2004 zahŕňajú desať členských štátov, ktoré vstúpili do EÚ v roku 2004. Po druhé, spôsob výpočtu sa zmenil, keďže do výpočtu priemerného podielu európskych diel sa v súčasnosti započítavajú aj sekundárne kanály s podielmi sledovanosti nižšími ako 3 %. Výsledky ukazujú, že napriek mierne klesajúcej krátkodobej tendencii sa zaraďovanie európskych diel do programu ustálilo v EÚ na úrovni značne nad 60 % celkového kvalifikovaného vysielacieho času. Je to povzbudzujúci ukazovateľ najmä pre desať členských štátov, ktoré sa zúčastnili tejto monitorovacej činnosti po prvýkrát. Takisto stojí za povšimnutie, že miera dodržiavania predpisov pre EÚ ako celku stúpla počas tohto referenčného obdobia o viac ako 4 body. Uplatňovanie článku 4 smernice na európskej úrovni bolo teda celkovo uspokojivé. Podiel európskych diel od nezávislých tvorcov v rámci EÚ-25 bol 31,39 % v roku 2003 a 31,50 % v roku 2004. Je pozoruhodné, že medzi kanálmi v EÚ-15 a kanálmi desiatich členských štátov, ktoré v roku 2004 vstúpili do EÚ, nie je takmer žiaden rozdiel a tieto štáty dosiahli priemerný výsledok 31,55 % — čo je dokonca viac ako výsledok kanálov EÚ-15 (31,47 %). V porovnaní s predchádzajúcimi referenčnými obdobiami bol zaznamenaný celkový pokles o 6,25 % za šesť po sebe idúcich rokov (1999-2004). Miera vysielania novších európskych diel od nezávislých tvorcov je však stále pomerne vysoká (vyše pätina celkového kvalifikovaného vysielacieho času). Podiel európskych diel od nezávislých tvorcov značne prekračuje cieľ vo výške 10 %, ktorý je stanovený v článku 5 smernice. 2.4. Uplatňovanie pravidiel o reklame (články 10 až 20) Počas referenčného obdobia Komisia viedla konania vo veci porušenia najmä v súvislosti s porušovaním pravidiel týkajúcich sa reklamy. Toto porušovanie bolo zistené v nadväznosti na sťažnosti občanov alebo na základe monitorovania zo strany nezávislého poradcu. Tento nezávislý poradca predložil vnútroštátne správy, ktoré obsahovali relevantné skutočnosti a dôkazy týkajúce sa konkrétneho uplatňovania kvantitatívnych pravidiel o televíznej reklame vysielateľmi určitých členských štátov počas určitého obdobia. V roku 2006 sa preskúmala situácia v piatich členských štátoch a príslušné správy sa riadne doručili Komisii, ktorá zabezpečí primerané následné opatrenia. Komisia v nadväznosti na svoje odôvodnené stanovisko zaslané Belgickému kráľovstvu v roku 2004 na základe monitorovacej správy, ktorú predložil nezávislý poradca, viedla podrobné rokovania s belgickými orgánmi. So zreteľom na zlepšenia, ktoré medzitým regulačné orgány dosiahli v monitorovaní aktivít vysielateľov, na ktorých sa vzťahovala ich právomoc, sa Komisia rozhodla 4. apríla 2006 vec uzavrieť[16]. Taliansku sa zaslal list s formálnym oznámením v súvislosti so zavedením krátkych reklamných spotov, zvyčajne nazývaných minispoty, počas retransmisie futbalových zápasov, ktoré sa považovali za odporujúce pravidlám smernice. Túto vec — začatú z dôvodu nedodržania pravidiel smernice — Komisia nakoniec uzavrela 12. decembra 2006 v nadväznosti na zmeny talianskych právnych predpisov o televíznej reklame[17]. 2.5. Ochrana maloletých a verejný poriadok (články 2a, 22 a 22a) V roku 2004 Komisia informovala Národné združenie na ochranu a blaho zvierat - Asociación Nacional para la Protección y el Bienestar de los Animales (ANPBA), že zamietne žiadosť tohto združenia o zákaz vysielania býčích zápasov španielskymi vysielateľmi vzhľadom na to, že nebola podaná žiadna sťažnosť z členských štátov, kde sa takéto programy prijímajú, ktorá by svedčila o ich zámere použiť výnimku z uplatňovania zásady slobody príjmu zakotvenej v článku 2a ods. 2 smernice. V nadväznosti na tento list podalo združenie ANPBA sťažnosť u ombudsmana. Po prešetrení veci ombudsman nezistil žiaden náznak nesprávneho postupu zo strany Komisie pri vybavovaní sťažnosti, a preto vec uzavrel rozhodnutím z 12. januára 2006[18]. Medzitým vec uzavrela aj Komisia[19]. Dňa 20. decembra 2006 Európsky parlament a Rada prijali Odporúčanie o ochrane maloletých a ľudskej dôstojnosti a o práve na vyjadrenie. Odporúčanie je založené na skoršom odporúčaní Rady z roku 1998, ktoré zostane v platnosti. Jeho rozsah sa rozširuje tak, aby zahŕňalo mediálnu gramotnosť, spoluprácu a deľbu skúseností a vhodných postupov medzi samoregulačnými a spoluregulačnými orgánmi, konanie proti diskriminácii vo všetkých médiách a právo na vyjadrenie týkajúce sa médií sprístupňovaných prostredníctvom internetu. Komisia bude vydávať pravidelné správy o implementácii a účinnosti tohto odporúčania a v prípade potreby ho bude revidovať. 2.6. Koordinácia medzi vnútroštátnymi orgánmi a Komisiou Zasadnutia kontaktného výboru sa konali 6. apríla 2005 (22. zasadnutie), 14. októbra 2005 (23. zasadnutie) a 15. novembra 2006 (24. zasadnutie). Na svojom 21. zasadnutí konanom 21. októbra 2004 sa kontaktný výbor rozhodol sprístupniť zápisnice zo svojich zasadnutí verejnosti s cieľom zvýšiť transparentnosť. V súčasnosti sú uverejnené na internetovej stránke Komisie .[20] Výbor sledoval prípravy revízie smernice o televízii bez hraníc, pri viacerých príležitostiach sa zaoberal otázkami právomoci a vo všeobecnosti sledoval otázky týkajúce sa uplatňovania smernice. V rámci 24. zasadnutia delegácie Luxemburska a Belgicka vyjadrili ochotu nájsť riešenie, ktoré by zabezpečilo dodržiavanie záväzkov týkajúcich sa audiovizuálnej tvorby podľa nariadení francúzskeho spoločenstva v Belgicku zo strany spoločnosti CLT. Počas toho istého zasadnutia sa Výbor priaznivo vyjadril o opatreniach Fínska podľa článku 3a smernice o televízii bez hraníc (udalosti veľkého významu). V nadväznosti na zasadnutie konané v marci 2005, ktoré sa týkalo otázky podnecovania k nenávisti vo vysielaniach pochádzajúcich zo štátov, ktoré nie sú členskými štátmi Európskej únie, ako napríklad Al Manar alebo Sahar 1 , komisárka Viviane Redingová zvolala Skupinu vnútroštátnych regulačných orgánov na najvyššej úrovni na výročné zasadnutie v marci 2006. Predmetom rokovaní boli viaceré otázky, najmä opatrenia nadväzujúce na niektoré záväzky prijaté v marci 2005 na ochranu základných slobôd zakotvených v Listine základných práv Európskej únie a v Európskom dohovore na ochranu ľudských práv a základných slobôd. 3. NÁVRH SMERNICE O AUDOVIZUÁLNYCH MEDIÁLNYCH SLUžBÁCH (SAMS) V decembri 2005 bol prijatý legislatívny návrh modernizovanej smernice o audiovizuálnych službách[21]. Prijatiu smernice predchádzali dve verejné konzultácie v rokoch 2003 a 2005 a konferencia zainteresovaných subjektov, ktorá sa konala v septembri 2006 v Liverpoole.[22] Legislatívny návrh sa momentálne nachádza vo fáze spolurozhodovacieho postupu Parlamentu a Rady. Po prvom rokovaní o návrhu Komisie v máji 2006 Rada za fínskeho predsedníctva odsúhlasila 13. novembra 2006 všeobecný prístup. Dňa 13. decembra 2006 Parlament v prvom čítaní do veľkej miery potvrdil návrh Komisie, pričom jednoznačne súhlasil, pokiaľ ide o otázky rozsahu pôsobnosti, spoločnej regulácie a samostatnej regulácie, európskych diel a dvojstupňového prístupu. Prijaté zmeny a doplnenia sú v prevažnej miere v súlade so všeobecným prístupom Rady[23]. Komisia prijala zmenený a doplnený návrh 29. marca 2007. Politická dohoda o spoločnom stanovisku bola prijatá 24. mája 2007 za nemeckého predsedníctva[24]. 4. MEDZINÁRODNÉ ASPEKTY 4.1. Rozšírenie – vyhliadky Počet členov EÚ sa počas skúmaného obdobia zvýšil z 25 na 27, keďže 1. januára 2007 k nej pristúpilo Rumunsko a Bulharsko. Vzťahy medzi Úniou a (vtedy) kandidátskymi krajinami sa vyvíjali v súlade s predvstupovými stratégiami. Komisia tento proces monitorovala, pričom osobitnú pozornosť venovala rozvoju administratívnych a súdnych kapacít potrebných na implementáciu smernice . Kandidátskymi krajinami sú momentálne Chorvátsko, Turecko a Bývalá juhoslovanská republika Macedónsko. Dňa 3. októbra 2005 EÚ oficiálne začala prístupové rokovania s Chorvátskom a Tureckom. Rokovania s Bývalou juhoslovanskou republikou Macedónskom sa ešte nezačali. Pokiaľ ide o krajiny západného Balkánu, Európska rada pri viacerých príležitostiach zdôraznila ich vyhliadky na členstvo v EÚ. Komisia vyvíja v spolupráci s Radou Európy stratégiu konvergencie audiovizuálnej politiky týchto krajín s európskymi mediálnymi normami. 4.2. Medzinárodný rámec pre kultúrnu rozmanitosť Počas obdobia, ktorého sa týka správa, sa prijali dôležité kroky na podporu spoločných cieľov európskej audiovizuálnej politiky s upevnením kultúrnej rozmanitosti na medzinárodnej úrovni. Dňa 18. decembra 2006 Spoločenstvo ratifikovalo Dohovor o ochrane a podpore rozmanitosti kultúrnych prejavov, ktorý schválila Generálna konferencia UNESCO 20. októbra 2005, čím rozhodujúcim spôsobom prispelo k rýchlemu vstupu Dohovoru do platnosti (3 mesiace po uložení 30. ratifikačnej listiny, t.j. 18. marca 2007) a k začatiu procesu jeho implementácie. Okrem toho, EÚ uzavrela sériu rokovaní so sedemnástimi členmi Svetovej obchodnej organizácie (WTO) o zmenách obchodných záväzkov v oblasti služieb podľa Všeobecnej dohody o obchode so službami (GATS) v nadväznosti na pristúpenie trinástich členských štátov k EÚ od roku 1995 s cieľom zosúladiť tieto záväzky so záväzkami ES-12 a konsolidovať ich vo forme jednotného Plánu obchodných záväzkov platného pre všetky členské štáty (Konsolidovaný plán záväzkov týkajúcich sa dohody GATS pre ES-25). Výsledok týchto rokovaní je pozitívny z hľadiska kultúrnej rozmanitosti, v rámci ktorej má audiovizuálny sektor v súčasnosti rovnaké záruky v rozšírenej EÚ podľa dohody GATS (t.j. absencia prístupu na trh a záväzky národného režimu), v súčasnosti je výslovne vyjadrené vo vzťahu k dvadsiatim piatim členským štátom, že poskytovanie obsahu je vyňaté zo záväzkov v oblasti telekomunikačných služieb, a sú zabezpečené záruky, pokiaľ ide o vyňatie audiovizuálnych služieb poskytovaných prostredníctvom počítačovej techniky a súvisiacich služieb zo záväzkov v oblasti počítačových služieb. 4.3. Spolupráca s Radou Európy Komisia za zúčastňuje na schôdzach Riadiaceho výboru pre médiá a nové komunikačné služby (CDMC) ako delegát so štatútom pozorovateľa. Výbor CDMC riadi prácu všetkých expertných skupín a podriadených orgánov, ktoré sa zaoberajú mediálnymi a komunikačnými otázkami. Najdôležitejším z týchto orgánov je Stály výbor pre cezhraničnú televíziu, ktorý monitoruje implementáciu Dohovoru Rady Európy o cezhraničnej televízii. Tento výbor za účasti pozorovateľa Komisie nedávno začal prípravné práce týkajúce sa revízie Dohovoru. Bolo prijaté rozhodnutie zachovať súlad medzi oboma právnymi aktmi, ktorý obe inštitúcie mnoho rokov podporujú. Európska komisia takisto spustila iniciatívu na zvýšenie miery informovanosti o európskych audiovizuálnych regulačných normách v regióne západného Balkánu a na podporu reformy politiky v spolupráci s Radou Európy. Na západnom Balkáne a v Bruseli sa uskutočnila séria seminárov, ktorých cieľom bolo umožniť výmenu informácií o európskych regulačných normách a o stave mediálnej politiky v každej z krajín západného Balkánu. Hlavnými výsledkami tejto iniciatívy bolo posilnenie regionálnej spolupráce a zvýšenie informovanosti o európskych normách týkajúcich sa mediálnych slobôd a o acquis EÚ v oblasti audiovízie[25] . 5. ZÁVERY Smernica naďalej efektívne plní úlohu nástroja, ktorý slúži na zabezpečenie slobody poskytovať televízne služby v Európskej únii. Komisia — ktorá vystupuje ako ochranca Zmluvy — naďalej overuje efektívnosť implementácie smernice a v prípade potreby prijíma opatrenia na jej zabezpečenie. Zo siedmeho oznámenia o uplatňovaní článkov 4 a 5 smernice vyplývajú vo všeobecnosti uspokojivé výsledky, pokiaľ ide o kanály, ktoré spĺňajú požiadavky týkajúce sa európskych diel. Technický rozvoj a vývoj na trhu, ktoré otvorili cestu rozvoju nových audiovizuálnych služieb — napríklad služieb na objednávku — súčasne svedčia o potrebe modernizovať právny rámec EÚ. Tento cieľ sa zavŕši prijatím smernice o zmene a doplnení smernice o audiovizuálnych mediálnych službách. [1] Ú. v. ES L 298, 17.10.1989, s. 23. [2] Ú. v. ES L 202, 30.7.1997, s. 60. [3] Nadväzuje na piatu správu o uplatňovaní smernice (KOM(2006) 49 v konečnom znení). [4] Viac informácií o modernizácii smernice je k dispozícii na internetovej stránke: http://ec.europa.eu/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm. [5] Európske audiovizuálne observatórium, Ročenka 2006. [6] Oznámenie z 24. mája 2005, KOM(2005) 204 v konečnom znení. [7] Európske audiovizuálne observatórium, Ročenka 2006. [8] Európske audiovizuálne observatórium, Ročenka 2006. [9] Európske audiovizuálne observatórium, Ročenka 2006. [10] K(2005) 2335 v konečnom znení. [11] Pozri odsek 2.6 ďalej v texte [12] Vec T-33/01, Zbierka rozhodnutí ESD 2005, strana II-05897. [13] Rozhodnutie z 25. júna 2007, ešte nezverejnené. [14] Fínska vláda nakoniec prijala opatrenia 22. februára 2007. Boli oznámené Komisii 26. marca 2007. [15] Európska komisia práve pripravuje Ôsme oznámenie o uplatňovaní článkov 4 a 5 za roky 2005-2006. [16] Vo väčšine prípadov sa porušovania smernice uvedeného v monitorovacej správe dopúšťali vysielatelia so sídlom vo Flámsku. Od tej doby došlo k značnému pokroku v oblasti dohľadu nad vysielateľmi a v spôsobe, akým implementujú pravidlá stanovené vo flámskom dekréte o médiách. Okrem toho, flámska vláda 10. februára 2006 ustanovila flámskeho regulátora pre médiá (Vlaamse Regulator voor de Media) s väčšími právomocami, ako mal predchádzajúci Commissariaat van de Media. [17] Pozri najmä dodatky k článku 4 rezolúcie č. 538/01/CSP zavedené rezolúciou č. 250/04/CSP [18] Sťažnosť 3133/2004 JMA proti Európskej komisii, rozhodnutie uverejnené na://www.ombudsman.europa.eu/decision/en/043133.htm. [19] Rozhodnutie bolo prijaté 12. októbra 2005. [20] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm. [21] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm. [22] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/index_en.htm. [23] http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2006-0559+0+DOC+XML+V0//EN&language=EN. [24] Viac informácií nájdete na internetovej stránke:http://ec.europa.eu/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm [25] http://ec.europa.eu/avpolicy/ext/enlargement/index_en.htm