Uznesenie Európskeho parlamentu o ochrane menšín a politikách boja proti diskriminácii v rozšírenej Európe (2005/2008(INI))



Úradný vestník 124 E , 15/05/2006 S. 0405 - 0415



P6_TA(2005)0228 Ochrana menšín a politiky boja proti diskriminacii v rozšírenej Európe Uznesenie Európskeho parlamentu o ochrane menšín a politikách boja proti diskriminácii v rozšírenej Európe (2005/2008(INI)) Európsky parlament, - so zreteľom na ciele rozvoja Únie ako priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti a naplnenia zásad slobody, demokracie, ochrany základných práv a právneho štátu ustanovené v článkoch 6 a 7 Zmluvy o EÚ, - so zreteľom predovšetkým na článok 13 Zmluvy o ES, ktorý stanovuje úlohu boja Spoločenstva proti diskriminácii na základe pohlavia, rasového alebo etnického pôvodu, náboženského vyznania alebo viery, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie, na článok 63 Zmluvy o ES, ktorý vytvára rámec azylovej a prisťahovaleckej politiky, ktorá podporuje integráciu štátnych príslušníkov tretích krajín a na iné právne základy činnosti Únie v tejto oblasti, - so zreteľom na Zmluvu o Ústave pre Európu, ktorá ďalej rozvíja súčasné acquis, najmä prostredníctvom začlenenia Charty základných práv, čím sa ešte viac zdôrazňuje myšlienka základných práv [1], - so zreteľom na článok I-14 Zmluvy o Ústave pre Európu, ktorý sa vzťahuje na oblasť spoločnej právomoci a ktorým sa EÚ udeľuje zodpovednosť v oblasti priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, vrátane ľudských práv, majúc na pamäti, že práva menšín tvoria kľúčový časť vo všeobecných ľudských právach, - so zreteľom na smernicu Rady 2000/43/ES z 29. júna, ktorou sa zavádza zásada rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na rasový alebo etnický pôvod [2], na smernicu Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní [3], a na smernicu 2002/73/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. septembra 2002, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 76/207/EHS o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky [4], - so zreteľom na Zelenú knihu Komisie o rovnosti a nediskriminácii v rozšírenej Európskej únii (KOM(2004)0379) a výročné a tematické správy, ktoré schválilo Európske stredisko pre monitorovanie rasizmu a xenofóbie (EUMC), - so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku, - so zreteľom na správu Výboru pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci a stanoviská Výboru pre zamestnanosť a sociálne veci, Výboru pre kultúru, mládež, vzdelávanie, médiá a šport a Výboru pre práva žien a rovnosť pohlaví (A6-0140/2005), A. majúc na pamäti, že existuje rozdiel medzi ochranou menšín a politikami boja proti diskriminácii; konštatujúc, že rovnaké zaobchádzanie nie je privilégiom, ale základným právom všetkých a tolerancia by nemala byť výsadou len niektorých ľudí, ale základným životným postojom; domnievajúc sa preto, že proti všetkým formám diskriminácie je potrebné bojovať s rovnakou intenzitou; pripomínajúc, že národnostné menšiny prispievajú k bohatstvu Európy, B. keďže každý jednotlivec v Európskej únii má rovnaké právo a povinnosť byť plnoprávnym, aktívnym a integrovaným členom spoločnosti, má rovnoprávne postavenie pred zákonom; keďže každý človek je predovšetkým osobitou a jedinečnou osobou a jeho príslušnosť k menšine nebude nikdy odôvodňovať alebo vysvetľovať ani vylúčenie, ani diskrimináciu, alebo rozhodnutie izolovať od spoločnosti, Politický rozmer a naliehavá potreba politík boja proti diskriminácii a ochrany menšín 1. domnieva sa, že pre Úniu 25 členských štátov a 450 miliónov obyvateľov má zásadný význam: - posilniť spojenie medzi národmi Únie a projektmi, ktoré ich predstavujú, a súčasne posilniť pocit spolupatričnosti k Európskej únii a uznanie minulosti, kultúry, identity a osobitosti každého jednotlivca, - zvýšiť súdržnosť činností a výkonu právomocí na miestnej, regionálnej a vnútroštátnej úrovni a na úrovni EÚ v súlade so zásadou subsidiarity, - vo vhodnom čase uplatniť existujúcu legislatívu a tak transponovať smernice v danej oblasti; - rešpektovať princíp dôvery, uvedený v uznesení Európskeho parlamentu z 20. apríla 2004 o oznámení Komisie o článku 7 Zmluvy o Európskej únii: Dodržiavanie a podpora hodnôt, na ktorých je založená Únia [5]; 2. pripomína, že v súlade s článkom 191 Zmluvy o ES sú politické strany na európskej úrovni dôležitým faktorom pre integráciu v rámci Únie; je preto znepokojený rastúcou toleranciou verejnosti voči hlboko rasistickým, antisemitským, islamofobickým a homofobickým vyhláseniam a činom popredných politikov a členov vlád; vyzýva všetky politické strany, aby obnovili svoj záväzok k Charte európskych politických strán pre spoločnosť bez rasizmu, ktorá bola prijatá 5. decembra 1997, a zdôrazňuje preto, že základnými predpokladmi politických strán pre začlenenú menšinovú politiku sú: - potreba primeraného zastúpenia v procese politického rozhodovania, - potreba zabezpečenia rovného zaobchádzania s menšinami, pokiaľ ide o vzdelanie, zdravotnú starostlivosť, sociálne služby, spravodlivosť a iné verejné služby; - potreba toho, aby Európsky parlament zohľadnil kultúrnu a jazykovú rozmanitosť EÚ a jej členských štátov (pretože počet kresiel pre členský štát sa s každým ďalším rozšírením zníži); 3. berie na vedomie skutočnosť, že menšinové otázky v Únii neboli vo všeobecnosti dostatočne presadzované v rámci programu Únie a v súčasnosti sa im musí venovať väčšia pozornosť, s cieľom posilniť účinnosť opatrení, ktoré v tejto oblasti prijali orgány verejnej moci; domnieva sa, že budúca Agentúra pre základné práva musí v tomto zmysle zohrávať kľúčovú úlohu; 4. zdôrazňuje, že nedávne a budúce rozšírenia viedli a budú viesť k väčšiemu počtu členských štátov, pre ktoré je charakteristická kultúrna a jazyková rozmanitosť; preto sa domnieva, že EÚ má veľkú zodpovednosť pri zabezpečení práv menšín; 5. zdôrazňuje skutočnosť, že práva menšín sú neoddeliteľnou súčasťou základných ľudských práv a považuje za nevyhnutné, aby sa stanovil jasný rozdiel medzi (národnostnými) menšinami, prisťahovalcami a žiadateľmi o azyl; 6. dôrazne žiada Komisiu, aby ustanovila politické štandardy na ochranu národnostných menšín, s ohľadom na článok 4 ods. 2 Rámcového dohovoru o ochrane národnostných menšín: "Strany sa zaväzujú, tam, kde to je potrebné, prijať primerané opatrenia na podporu úplnej a účinnej rovnosti medzi osobami patriacimi k národnostnej menšine a tými, ktorí patria k väčšine vo všetkých oblastiach hospodárskeho, spoločenského, politického a kultúrneho života. V tomto ohľade vezmú do úvahy osobitné podmienky osôb patriacich k národnostným menšinám"; 7. poukazuje na nesúrodosť politiky voči menšinám – hoci ochrana menšín je súčasťou kodanských kritérií, v politike Spoločenstva neexistuje štandard pre práva menšín ani definícia toho, koho je možné považovať za príslušníka menšiny; poznamenáva, že definícia menšín neexistuje ani v Deklarácii Organizácie Spojených národov o právach osôb patriacich k národnostným alebo etnickým, náboženským a jazykovým menšinám, ani v Rámcovom dohovore o ochrane národnostných menšín; odporúča, aby takáto definícia bola založená na definícii uvedenej v odporúčaní Rady Európy 1201 (1993), ktorá definuje "národnostnú menšinu" ako skupinu osôb v štáte, ktoré: - majú trvalý pobyt na území toho štátu, - udržiavajú s týmto štátom dlhotrvajúce, pevné a trvalé väzby, - vyznačujú sa charakteristickými etnickými, kultúrnymi, náboženskými a jazykovými črtami, - je ich dostatočne veľký počet, hoci ich je menej ako zvyšku obyvateľstva štátu alebo regiónu štátu, - majú záujem spoločne zachovávať to, čo vytvára ich identitu, vrátane vlastnej kultúry, tradícií, náboženstva alebo jazyka; 8. domnieva sa, že z uvedenej situácie jasne vyplýva, že: - neexistuje jednotné riešenie na zlepšenie situácie všetkých menšín vo všetkých členských štátoch, - mali by sa stanoviť niektoré spoločné a minimálne ciele pre orgány verejnej moci v EÚ, pričom by sa zohľadnili nedávne skúsenosti, najmä overená prax a sociálny dialóg, ktoré prebiehajú v mnohých členských štátoch, a postupovalo by sa na základe uplatňovania Medzinárodného paktu OSN o občianskych a politických právach, Medzinárodného dohovoru OSN o odstránení všetkých foriem rasovej diskriminácie a dohovorov Rady Európy, ako sú napríklad Rámcový dohovor o ochrane národnostných menšín a Európska charta regionálnych a menšinových jazykov a Protokol č. 12 k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd; pripomína tiež uplatňovanie zásad stanovených v rámci OBSE, najmä lundské odporúčania o účinnej účasti národnostných menšín vo verejnom živote, haagske odporúčania týkajúce sa práv národnostných menšín na vzdelanie a odporúčania z Osla týkajúce sa jazykových práv národnostných menšín, 9. berie na vedomie, že Komisia už zohľadnila tieto normy v rámci kodanských kritérií [6] počas prístupových rokovaní s krajinami strednej a východnej Európy, Cyprom a Maltou a so súčasnými kandidátskymi krajinami; 10. poukazuje na skutočnosť, že uplatňovaním politiky ochrany menšín a antidiskriminačnej politiky sa Únia nesnaží spochybniť právnu a ústavnú štruktúru členských štátov ani zásadu rovnosti pred zákonom; Nedostatky v reakciách členských štátov na opatrenia založené na článku 13 Zmluvy o ES 11. so znepokojením si všíma neuspokojivý stav uplatňovania politík boja proti diskriminácii, dôrazne žiada všetky členské štáty, aby zvýšili mieru uplatňovania politík boja proti diskriminácii, najmä s ohľadom na smernicu 2000/43/ES a smernicu 2000/78/ES a dôrazne žiada Komisiu, aby medzi ciele Európskeho roka rovnakých príležitostí pre všetkých (2007) zaradila potrebu nájsť primerané riešenie problémov týkajúcich sa: - neskorej alebo neúplnej transpozície zo strany členských štátov [7], - neúspešného vytvárania orgánov zodpovedných za presadzovanie rovnosti [8], - neschopnosti zabezpečiť primerané ustanovenia o právnom postavení mimovládnych organizácií (MVO), - odborného vzdelávania a vytvárania kapacít, ktoré majú zásadný význam z hľadiska zabezpečenia účinnosti antidiskriminačnej legislatívy (je zrejmé, že je nevyhnutné poskytnúť odborné vzdelávanie sudcom, právnikom, advokátom mimovládnych organizácií, atď., o kľúčových ustanoveniach a koncepciách, akými sú napr. definície priamej a nepriamej diskriminácie, dôkazné bremeno, atď.), - šírenia informácií a začatia kampane na zvýšenie informovanosti, keďže smernica vyžaduje, aby členské štáty informovali občanov o ustanoveniach práva týkajúceho sa boja proti diskriminácii (účasť MVO a sociálnych partnerov je nevyhnutná na zvyšovanie povedomia a na zabezpečenie toho, aby sa informácie o príležitostiach, ktoré ponúka smernica, dostali k možným obetiam diskriminácie); 12. upozorňuje na význam vytvorenia mechanizmov na zbieranie údajov o rasovej diskriminácii v súlade s právnymi predpismy o ochrane údajov ako efektívneho prostriedku identifikácie, monitorovania a revízie politík a praktík na boj proti rasovej diskriminácii a na podporu rasovej rovnosti; 13. poznamenáva, že v mnohých prípadoch sa právne predpisy Spoločenstva vykonávajú len do určitej miery, čo je zapríčinené najmä neznalosťou sociálnych štruktúr, nedôverou a pochybnosťami zo strany občanov; domnieva sa, že členské štáty by mali na základe právnych predpisov, kolektívnych dohôd alebo praxe, pomôcť zamestnávateľom vo verejnom a súkromnom sektore programovo a systematicky podporovať zásadu rovnosti a nediskriminácie na pracovisku vzhľadom na pracovné podmienky, možnosť zamestnať sa, profesionálny rast, plat a odborné vzdelávanie; 14. presadzuje integrovaný prístup k otázke rovnosti pohlaví a nediskriminácie a uplatňovaniu týchto zásad v relevantných politikách EÚ; domnieva sa, že cieľom je zabezpečiť, aby členské štáty účinne a primerane riešili narastajúcu rôznorodosť svojich spoločností; 15. víta štúdiu realizovateľnosti navrhnutú v uvedenej Zelenej knihe ako dôležitý krok smerom k spoločným normám ochrany v rámci EÚ a presadzuje ďalšie právne predpisy EÚ, ktoré pri poskytovaní tovarov a služieb zakazujú diskrimináciu a podporujú rovnosť bez ohľadu na zdravotné postihnutie, vierovyznanie, sexuálnu orientáciu a vek; 16. domnieva sa, že v kontexte globalizácie, kde hospodárska činnosť nie je územne obmedzená a pohyb kapitálu a pracovnej sily nadobúdajú nebývalé rozmery, sa rovnosť a odstránenie diskriminácie nemôže riešiť výlučne z "európskeho hľadiska"; poukazuje na to, že nadbytok výrobkov na svetových trhoch je často výsledkom nadmerného využívania pracovnej sily (čo vedie k nelegálnemu prisťahovalectvu), a že rozvinutejšie oblasti (USA, EÚ) "dovážajú" odborné ľudské zdroje z menej rozvinutého juhu, čím znemožňujú prekonanie nedostatočného rozvoja; 17. domnieva sa, že Únia by mala prioritne, v zhode s členskými štátmi a s využitím existujúcich právnych základov, uprednostňovať koherentnú politiku integrácie prostredníctvom prijatia legislatívnych opatrení a poskytnutia finančnej podpory; 18. poznamenáva, že, ako uvádza Haagsky program, je potrebné eliminovať prekážky v integrácii príslušníkov tretích krajín a vyzýva na väčšiu koordináciu národných politík integrácie a iniciatív EÚ v tejto oblasti; spoločné základné princípy pre koherentný európsky rámec pre integráciu by mali obsahovať skutočnosť, že integrácia: - je nepretržitý dvojstranný proces, na ktorom sa podieľajú tak príslušníci tretích krajín s legálnym pobytom, ako aj hostiteľská spoločnosť, - zahŕňa politiku boja proti diskriminácii, ale ide nad jej rámec, - vyžaduje dodržiavanie základných hodnôt Európskej únie a základných ľudských práv, - vyžaduje základné schopnosti pre život v spoločnosti, - je založená na častej interakcii a medzikultúrnom dialógu medzi všetkými členmi spoločnosti v rámci spoločných fór a aktivít s cieľom zlepšenia vzájomného porozumenia, - dotýka sa množstva oblastí politiky vrátane zamestnanosti a vzdelania; súhlasí s Európskou radou, že je nevyhnutné podporovať štruktúrovanú výmenu skúseností a informácií ohľadne integrácie; Menšiny diskriminované z viacerých dôvodov, vrátane rasového alebo etnického pôvodu, sexuálnej orientácie, náboženstva, zdravotného postihnutia a veku 19. víta záväzky uvedené v oznámení Komisie o rovnosti príležitostí pre ľudí s postihnutím: európsky akčný plán (KOM(2003)0650), čo je pokračovaním Európskeho roka ľudí s postihnutím (2003), a predovšetkým víta, že Komisia prijala Európsky akčný plán pre ľudí s postihnutím; vyzýva na posilnenie cieľov a nástrojov akčného plánu s cieľom zahrnúť zásady problematiky postihnutia, nediskriminácie a prístupu do iniciatív EÚ, najmä do legislatívnych iniciatív; 20. varuje pred možnými vedľajšími diskriminačnými účinkami opatrení proti kriminalite a terorizmu, pretože je dokázané, že etnické menšiny sa päť až šesťnásobne častejšie stávajú cieľom policajných akcií, kontrol totožnosti, atď.; 21. vyzýva inštitúcie Európskej únie, členské štáty, všetky demokratické politické strany v Európe a združenia občianskej spoločnosti, aby: - odsúdili všetky činy a prejavy antisemitizmu a správania namiereného proti moslimom a kresťanom, oživenie teórií popierajúcich holokaust, popieranie a zjednodušovanie genocídy, zločinov proti ľudskosti a vojnových zločinov, - odsúdili všetky prejavy intolerancie a podnecovania k rasovej neznášanlivosti, ako aj všetky prípady obťažovania alebo rasového násilia, - odsúdili všetky prejavy násilia motivovaného náboženskou alebo rasovou neznášanlivosťou alebo intoleranciou, vrátane útokov na náboženské miesta, pamiatky a svätyne, - odsúdili všetky činy homofóbneho alebo transfobického násilia vrátane obťažovania, ponižovania a slovného alebo fyzického zneužívania zo strany štátu alebo súkromných osôb [9], - odsúdili skutočnosť, že diskriminácia na základe vierovyznania a etnického pôvodu pretrváva na rôznych úrovniach bez ohľadu na významné opatrenia, ktoré prijala Európska únia v rámci uplatňovania článku 13 Zmluvy o ES; v tejto súvislosti upozorňuje najmä na diskrimináciu príslušníkov menšín zo strany súdov; 22. znovu zdôrazňuje zákaz diskriminácie na základe vierovyznania; žiada členské štáty, prístupujúce a kandidátske krajiny, aby zabezpečili celkovú slobodu vierovyznania a rovnaké práva pre všetky vierovyznania; zdôrazňuje však, že sloboda vierovyznania neospravedlňuje diskrimináciu, napr. v oblasti vzdelávania; 23. všíma si pretrvávajúce predsudky a homofóbiu, ktoré prenikajú do verejných sfér a žiada Úniu, aby vyvíjala tlak na všetky členské štáty, aby dodržiavali medzinárodné a európske normy ľudských práv; 24. pociťuje potrebu zasiahnuť voči rastúcej homofóbii; so znepokojením zaznamenáva rastúce násilie voči homosexuálom, napríklad šikanovanie v školách a na pracoviskách, nenávistné poznámky náboženských a politických predstaviteľov, obmedzený prístup k zdravotnej starostlivosti (napr. vylúčenie z poistenia, obmedzená dostupnosť orgánov na transplantáciu) a obmedzený prístup na trh práce; žiada Komisiu, aby predložila oznámenie o prekážkach voľného pohybu v rámci EÚ pre zosobášené alebo právne uznané homosexuálne páry; 25. poznamenáva, že rastúca nezamestnanosť a chudoba zaznamenaná v posledných rokoch uprostred európskych spoločností viedli k vytvoreniu špecifickej situácie, ktorá sa vyznačuje nerovnosťou a diskrimináciou; 26. poukazuje na vysokú mieru nezamestnanosti starších a postihnutých ľudí z dôvodu väčších ťažkostí pri získavaní prístupu k vzdelávacím programom a k novým pracovným príležitostiam; 27. žiada sociálnych partnerov, aby vyvinuli výrazné úsilie na elimináciu diskriminácie na základe postihnutia alebo veku a zabezpečili radikálne zlepšený prístup na trh práce; 28. je presvedčený, že súčasťou tohto úsilia by mala byť aj podpora dialógu a spolupráce medzi rôznymi časťami spoločnosti na miestnej a vnútroštátnej úrovni, vrátane dialógu a spolupráce medzi rôznymi kultúrnymi, etnickými a náboženskými spoločenstvami; dôrazne žiada členské štáty, aby do tvorby antidiskriminačných zákonov zapojili a konzultovali zainteresované strany; 29. nalieha na Radu, Komisiu a rôzne úrovne miestnej, regionálnej a vnútroštátnej vlády v členských štátoch, aby skoordinovali svoje opatrenia v rámci boja proti všetkým formám diskriminácie vrátane antisemitizmu, islamofóbie, útokom proti Moslimom alebo správanie namierené proti Rómom, rómafóbii a islamofóbii a útokom na menšiny vrátane Rómov a štátnych príslušníkov tretích krajín a ľudí bez štátnej príslušnosti, s cieľom presadzovať zásady tolerancie a nediskriminácie a podporiť sociálnu, hospodársku a politickú integráciu všetkých osôb žijúcich v Únii; 30. nalieha na členské štáty, aby urobili všetko na zabezpečenie účinnej integrácie detí utečencov, žiadateľov o azyl a prisťahovalcov do systémov vzdelávania; Diskriminácia na základe pohlavia 31. poukazuje na skutočnosť, že aj napriek platným právnym predpisom v rámci boja proti diskriminácii sú ženy aj naďalej diskriminované v rôznych oblastiach každodenného života; 32. je hlboko sklamaný skutočnosťou, že štvrťstoročie po vzniku politík rovného zaobchádzania sa rozdiel v platovom ohodnotení ešte stále nevyrovnal; žiada Komisiu, aby do konca roka 2005 predložila správu o stave v oblasti platových rozdielov v každom členskom štáte; 33. poukazuje na to, že napriek pokroku, ktorý sa dosiahol v oblasti zamestnanosti žien a napriek vysokej úrovni ich vzdelania sú ženy za rovnakú prácu stále platené menej ako muži a zamestnávatelia na ne pre tehotenstvo a materstvo nazerajú s nedôverou; upozorňuje tiež na prípady sexuálneho obťažovania, keď je pre ženy ťažké sa sťažovať, pretože majú strach z verejného poníženia alebo prepustenia; 34. zdôrazňuje význam zamerania sa na aspekt rovnosti pohlaví vo vzťahu ku všetkým skupinám, ktoré sú diskriminované, keďže ženy v takýchto skupinách často čelia osobitným problémom; 35. vyzýva EÚ a členské štáty, aby vyvinuli metodológiu na skúmanie vzťahu medzi etnickou príslušnosťou a pohlavím a na určenie foriem viacnásobnej diskriminácie a ich vplyvu na ženy a dievčatá; táto metodológia by mohla slúžiť ako základ na vypracovanie a uplatňovanie právnych nástrojov, politík a programov; 36. upozorňuje na viacnásobnú diskrimináciu žien, ktoré patria k národnostným menšinám (predovšetkým k rómskej/sintskej menšine) alebo k prisťahovalcom, a preto považuje za nevyhnutný koherentný politický prístup; 37. vyzýva členské štáty a Komisiu, aby sa osobitne zaoberali postavením žien patriacich k národnostným alebo náboženským menšinám, ktoré sú často obeťami diskriminácie nielen zo strany väčšinového obyvateľstva, ale aj príslušníkov vlastnej menšiny; domnieva sa, že členské štáty by mali podniknúť kroky a prijať opatrenia na ochranu práv týchto žien; tieto opatrenia by mohli zahŕňať priebežné poskytovanie informácií ženám patriacim k menšinám o právach, ktoré všetkým, a najmä ženám, zaručujú právne predpisy Spoločenstva a vnútroštátne zákony; Rómska komunita 38. domnieva sa, že táto komunita potrebuje osobitnú ochranu vzhľadom na to, že po rozšírení Únie je jednou z najväčších menšín v EÚ, ktorá, ako komunita, bola historicky marginalizovaná a ktorej sa bránilo v rozvoji v niektorých kľúčových oblastiach: rómska kultúra, história a jazyky sú často zanedbávané alebo ponižované; 39. konštatuje, že Rómovia čelia rasovej segregácii vo vzdelávaní a riziku, že budú nesprávne zaradení do škôl pre mentálne postihnutých, sú diskriminovaní pri poskytovaní bývania, zdravotnej starostlivosti a verejných služieb, trpia vysokou mierou nezamestnanosti, verejné orgány často popierajú ich práva a nemajú dostatočné politické zastúpenie; 40. víta uverejnenie uvedenej Zelenej knihy, ktorá sa zaoberá problémami Rómov v rozšírenej Európe, organizáciou seminára pre štátne orgány o spôsobe využívania štrukturálnych fondov na pomoc Rómom a iným znevýhodneným skupinám a otvorením osobitného programu študijných pobytov Komisie pre príslušníkov rómskej komunity; domnieva sa však, že najvýraznejšie nevýhody sa môžu riešiť aj prostredníctvom: - uplatňovania spoločných projektov integrácie medzi členskými štátmi, v ktorých príslušníci tejto komunity žijú, s cieľom vyriešiť do desiatich rokov najvýraznejšie nevýhody Rómov, - podpory spoločných projektov financovaných z Európskeho fondu regionálneho rozvoja, - podpory znalosti jazyka krajín, v ktorých príslušníci tejto komunity žijú a podpory zachovania rómskych jazykov a kultúrneho dedičstva ako spôsobu posilnenia ich vlastnej kultúry a sebahodnotenia, - zlepšenia prístupu k zamestnaniu, bývaniu, sociálnym službám a systémom dôchodkového zabezpečenia; Noví a usadení prisťahovalci 41. domnieva sa, že nedávni prisťahovalci môžu byť vystavení osobitným druhom diskriminácie, ktorá sa bude v niektorých aspektoch líšiť od diskriminácie príslušníkov etnických menšín, ktoré sú už usadené v EÚ, ktorí patria k druhej, tretej a štvrtej generácii prisťahovalcov; 42. považuje za potrebné rozlišovať medzi menšinami, ktoré sa vytvorili na základe nedávneho príchodu imigrantov, a tradičnými národnostnými a etnickými menšinami, ktoré sú udomácnené na území, na ktorom žijú; 43. domnieva sa, že najnaliehavejšou potrebou menšín prisťahovalcov je ich čo najrýchlejšia integrácia do spoločnosti, a to aj prostredníctvom ďalšieho zjednodušenia procesu naturalizácie zo strany členských štátov, pričom sa zaručí, že integrácia sa nestane neželanou asimiláciou ani nenaruší skupinovú identitu osôb žijúcich na ich území; domnieva sa, že je rovnako dôležité uznať právo každej osoby, ktorá sa narodí a žije v členskom štáte, na získanie občianstva; Jazykové menšiny 44. domnieva sa, že je potrebné venovať osobitnú pozornosť skupinám ľudí, ktoré patria k jazykovým menšinám a žiada Komisiu a členské štáty, aby ich vnímali v súlade s princípmi stanovenými v Európskej charte o regionálnych a menšinových jazykov, v Rámcovom dohovore o ochrane národnostných menšín, a vo vyššie uvedených odporúčaniach z Haagu a Lundu; Tradičné alebo etnické menšiny žijúce na území členského štátu 45. domnieva sa, že účinná účasť v rozhodovacom procese založená na zásadách subsidiarity a vlastnej správy je jedným z najefektívnejších spôsobov riešenia problémov tradičných menšinových komunít, na základe najlepších skúseností existujúcich v Únii; vyzýva vlády členských štátov, ktoré doposiaľ neschválili Rámcový dohovor o ochrane národnostných menšín, aby to urobili čo najskôr; 46. domnieva sa, že komunity tradičných národnostných menšín majú špecifické potreby odlišné od ostatných menšinových skupín, že verejné politiky by mali byť viac cielene zamerané a že samotná Únia sa musí týmito potrebami primeranejšie zaoberať, pretože v dôsledku rozšírenia je teraz v Únii veľký počet takýchto komunít; Osoby bez štátnej príslušnosti s trvalým pobytom v členských štátoch 47. domnieva sa, že osoby, ktoré nemajú občianstvo žiadneho štátu a trvalo žijú na území členských štátov, sa v EÚ nachádzajú vo výnimočnej situácii, a vyzýva príslušné členské štáty, aby ich zo všetkých síl podporovali v prijímaní občianstva daného členského štátu, čo by im umožnilo v plnej miere čerpať práva vyplývajúce z občianstva v EÚ; 48. vyzýva členské štáty, aby uplatňovali zásadu efektívnej účasti národnostných menšín na verejnom živote, ako je stanovené v článku 15 Rámcového dohovoru o ochrane národnostných menšín a v lundských odporúčaniach s ohľadom na komunity osôb bez štátnej príslušnosti žijúce na ich území, ako kľúčový prvok ich integrácie, a aby zjednodušili a urýchlili proces naturalizácie s cieľom čo najrýchlejšie udeliť občianstvo EÚ väčšine tých osôb, ktoré ho zatiaľ nemajú; Legislatívne opatrenia, ktoré treba prijať pred nadobudnutím platnosti Zmluvy o Ústave pre Európu 49. blahoželá Komisii k jej práci na článku 13 a nalieha na ňu, aby pokračovala v uplatňovaní koherentnej všeobecnej stratégie pri riešené problémov menšín v Únii prostredníctvom presadzovania súčasnej antidiskriminačnej legislatívy a zváženia ďalších možných činností na základe týchto článkov Zmluvy o Ústave pre Európu: a) článku 13 o politike boja proti diskriminácii; na tomto právnom základe, ktorý má najväčší dosah vzhľadom na ochranu menšín, by Únia mohla na základe svojich skúseností rozvíjať tieto iniciatívy, ktoré už boli uplatňované, a posilniť rôzne články Rámcového dohovoru o ochrane národnostných menšín, napríklad článok 3 ods. 1, článok 4 ods. 2 a 3 a články 6 a 8, b) článku 18 Zmluvy o ES, ktorý sa zaoberá slobodou pohybu a právom na pobyt, a ktorý by mohol slúžiť ako pevný základ na uľahčenie pohybu príslušníkov menšín, čo zabráni ich izolácii, vzniku nových "giet" alebo násilnej asimilácii, c) článkov 49, 95 a 151 Zmluvy o ES, ktoré by mohli byť v Únii pevným základom zabezpečenia zásad zakotvených v článku 9 Rámcového dohovoru o ochrane národnostných menšín, ktorými sú sloboda prejavu alebo právo nebyť diskriminovaný v prístupe k médiám, d) článkov 65 Zmluvy o ES a 31 Zmluvy o EÚ, ktoré sa zaoberajú súdnou spoluprácou a pomocou a týkajú sa podobných otázok ako článok 10 ods. 3 Rámcového dohovoru o ochrane národnostných menšín, a ktoré majú zásadný význam pre pomoc príslušníkom menšín v občianskych alebo trestných konaniach, e) článku 62 Zmluvy o ES, ktorý sa zaoberá prisťahovaleckou politikou, ktorá zostáva nedokončená aj po šiestich rokoch od nadobudnutia platnosti Amsterdamskej zmluvy (je nutné zohľadniť potrebu integrácie legálnych prisťahovalcov do spoločnosti), f) článku 137 ods. 1 písm. g, h, i a j, ktoré sa zaoberajú zamestnávaním štátnych príslušníkov tretích krajín, integráciou osôb vylúčených z trhu práce a bojom proti vylúčeniu zo spoločnosti, a ktoré by boli pevným základom nových iniciatív zameraných na menšiny, g) článku 149 Zmluvy o ES o zlepšení prístupu k vzdelaniu, ktorý môže prostredníctvom vzdelávania prispieť k ďalšej integrácii menšín do spoločnosti, ako sa uvádza v článkoch 12 a 14 Rámcového dohovoru o ochrane národnostných menšín, h) článkov 151 a 163 Zmluvy o ES, ktoré sa zaoberajú kultúrou a výskumom, a ktoré by mohli zohrávať významnú úlohu v rámci rozvoja spoločných programov pre menšiny v týchto oblastiach (ako sa uvádza v článku 12 Rámcového dohovoru o ochrane národnostných menšín); 50. vyzýva Radu, aby pristúpila k dohode o návrhu Komisie rámcového rozhodnutia Rady o potláčaní rasizmu a xenofóbie [10]; domnieva sa, že rámcové rozhodnutie bude dôležitým krokom ku vzniku rámca pre postihovanie násilia motivovaného rasizmom alebo xenofóbiou ako trestného činu v celej EÚ a ku uznaniu rasovej a xenofóbnej motivácie ako priťažujúcich okolností, ktoré budú viesť k dlhším trestom; pripomína svoju pozíciu zo 4. júla 2002 [11], ktorá sa prikláňala k návrhu; a víta rozhodnutie Rady v oblasti súdnictva a vnútorných vecí z 24. februára 2005 znovu zvážiť predtým pozastavené rámcové rozhodnutie; Ďalšie hospodárske a finančné opatrenia 51. domnieva sa, že Únia by mala doplniť činnosť členských štátov na miestnej, regionálnej a vnútroštátnej úrovni poskytovaním primeraných finančných prostriedkov: - vypracovaním komplexnej stratégie na boj proti diskriminácii menšín pomocou štrukturálnych fondov, Kohézneho fondu, Európskeho sociálneho fondu (ESF) a najmä iniciatívy spoločenstva Equal, - vytvorením nových pilotných projektov a sietí solidarity na základe článkov Zmluvy uvedených v bode 50 a príslušných iniciatív s tretími krajinami, z ktorých menšiny pochádzajú; - začlenením nediskriminačného aspektu do štrukturálnych fondov, najmä do ESF, a aktívnou podporou ESF ako nástroja na vykonávanie smerníc 2000/78/ES a 2000/43/ES, - opätovným zahrnutím financovania nadnárodných iniciatív v oblasti boja proti diskriminácii a sociálneho začlenenia do návrhu zakladajúceho program PROGRESS (KOM(2004)0488), - uľahčením mimovládnym organizáciám zastupujúcim záujmy osôb, na ktoré sa vzťahuje článok 13 Zmluvy o ES, využívať štrukturálne fondy a najmä ESF; nalieha v tomto zmysle na členské štáty, aby delegovali časť svojich rozhodovacích právomocí nad štrukturálnymi fondmi na regionálne a miestne orgány v súlade s decentralizačnou politikou Únie; Vykonávacie opatrenia a mechanizmus spätnej väzby 52. víta nedávne iniciatívy Komisie v tejto oblasti, najmä: - skutočnosť, že predseda Komisie vytvoril Skupinu komisárov pre základné práva, ktorá musí zásadným spôsobom prispievať k ochrane menšín a boju proti diskriminácii, - vytvorenie vnútornej skupiny združujúcej zástupcov 14 rôznych oddelení Komisie; 53. požaduje zhromažďovanie údajov o priamej a nepriamej diskriminácii (t. j. percentuálne vyjadrenie počtu ľudí patriacich k národnostným menšinám spomedzi celkového počtu ľudí žijúcich v ohrození chudobou a spomedzi zamestnaných a nezamestnaných, ich vzdelanostná úroveň, atď.), čo poskytne presnú spätnú informáciu o účinnosti politík boja proti diskriminácii a politík ochrany menšín v členských štátoch; 54. vyzýva členské štáty, aby otázku rovnosti pohlaví začlenili do akčného plánu na odstránenie rasizmu, rasovej diskriminácie, xenofóbie a s tým súvisiacej netolerancie a najmä, aby vytvorili usmernenia a ukazovatele zohľadňujúce rozdiely medzi ženami a mužmi a ich špecifiká a aby používali údaje členené podľa pohlavia na všetkých úrovniach; 55. dôrazne žiada založenie špecifických jednotiek v rámci vyšetrovacích orgánov členských štátov, ktoré by čelili prípadom rasovo motivovaných útokov a činnosti rasistických skupín; tieto jednotky by mali vytvoriť systémy monitorovania, klasifikovania, zaznamenávania a vyšetrovania rasistických incidentov, o ktorých boli upovedomené; odporúča ďalší rozvoj usmernení na zhromažďovanie údajov o rasovo motivovaných incidentoch EUMC v súlade so zabezpečením ochrany údajov a v spolupráci s orgánmi činnými v trestnom konaní, ako sú polícia a prokuratúra; podporuje rozvoj alternatívnych mechanizmov na zhromažďovanie údajov ako napr. prieskumov o rasovo motivovaných zločinoch; 56. vyzýva členské štáty, aby zabezpečili, že si budú pracovníci poskytujúci verejné služby a poradenstvo vedomí problémov, ktorým čelia ženy patriace k etnickým menšinám a utečencom, a že títo zamestnanci absolvujú školenie zamerané proti rasizmu, zahŕňajúce otázku pohlaví; 57. opätovne potvrdzuje svoje presvedčenie, že uchovávanie minulosti v spomienkach a vzdelanie tvoria nevyhnutné zložky úsilia na odstránenie intolerancie, diskriminácie a rasizmu a dôrazne žiada Radu, Komisiu a členské štáty, aby zintenzívnili boj proti všetkým formám diskriminácie prostredníctvom zvyšovania uvedomelosti a pomocou: - zvyšovania kapacity na účinné predchádzanie a riešenie diskriminácie, najmä posilňovaním možností organizácií konať a pomocou podpory výmeny informácií a najlepších postupov a sieťami na európskej úrovni, pričom sa zohľadnia špecifické vlastnosti jednotlivých foriem diskriminácie; - podpory a šírenia hodnôt a postupov, na ktorých je založený boj proti diskriminácii, vrátane využitia a podpory kampaní na zvyšovanie uvedomelosti, keďže prevenciu proti diskriminácii považuje za rovnako dôležitú ako jej potláčanie; - podpory odbornej prípravy učiteľov spôsobom, ktorý im uľahčí učiť v školách o potrebe potláčania rasizmu, antisemitizmu a intolerancie a uznať prínosy kultúrnej rozmanitosti, najmä tie, ktoré sú výsledkom prisťahovalectva; 58. vyzýva členské štáty, aby zaviedli právnu ochranu proti diskriminácii, ktorá by obsahovala pozitívne opatrenia a dimenziu rovnosti pohlaví na základe článku 13 Zmluvy o ES; 59. je presvedčený, že v súlade so zásadou subsidiarity by sa mala vytvoriť úzka spolupráca medzi zástupcami menšín a miestnymi, regionálnymi, vnútroštátnymi a európskymi orgánmi; domnieva sa, že takáto spolupráca by mala byť založená na: - jasnom hodnotení, ktoré umožní zistiť, či daná činnosť spĺňa vopred stanovené normy, - otvorenej metóde koordinácie, združujúcej rozličné orgány členských štátov a zástupcov európskych inštitúcií a umožňujúcej výmenu osvedčených skúseností; 60. s ohľadom na články 262 a 265 Zmluvy o ES žiada predovšetkým Výbor regiónov a Európsky hospodársky a sociálny výbor, aby uviedli svoje stanoviská ohľadne otázok ochrany menšín a politík boja proti diskriminácii, ktoré predkladá toto uznesenie; vyzýva tieto dva výbory, aby predložili svoje stanoviská do polovice roka 2006 a aby sa zamerali na špecifickú úlohu, ktorú by mohli zohrať regionálne a miestne orgány a rôzne ekonomické a sociálne zložky organizovanej občianskej spoločnosti; 61. považuje za výsostne dôležité, aby sa Agentúra pre základné práva stala užitočným nástrojom spolupráce s európskymi inštitúciami v úzkej koordinácii s vnútroštátnymi inštitúciami zaoberajúcimi sa základnými právami; domnieva sa, že agentúra by mala tiež monitorovať vplyv politík uvedených v tomto uznesení a pravidelne informovať Európsky parlament a národné parlamenty; 62. vyzýva Komisiu, aby začala skúmať uplatňovanie smerníc 2000/43/ES a 2000/78/ES s cieľom posilniť opatrenia boja proti diskriminácii v Európskej únii a aby zorganizovala významnú konferenciu za účasti všetkých príslušných strán, predovšetkým politických predstaviteľov a predstaviteľov verejných inštitúcií na národnej, regionálnej a miestnej úrovni a mimovládnych organizácií a združení aktívnych v tejto oblasti; * * * 63. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii a vládam a parlamentom členských štátov, pristupujúcich a kandidátskych krajín, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov. [1] Po nadobudnutí platnosti Zmluvy o Ústave pre Európu sa pojem "menšiny" po prvýkrát objaví v primárnom práve v dvoch ustanoveniach: článku 21 charty (čl. II-81 Zmluvy o Ústave pre Európu), ktorý zakazuje akúkoľvek diskrimináciu z dôvodu "príslušnosti k národnostnej menšine"; článku I-2 Zmluvy o Ústave pre Európu, ktorý sa odkazuje na "ľudské práva, vrátane práva osôb patriacich k menšinám" ako na súčasť hodnôt na ktorých "je Únia založená". Zmluva o Ústave pre Európu tiež stanovuje, že Únia "bojuje proti sociálnemu vylúčeniu a diskriminácii a podporuje sociálnu spravodlivosť a ochranu, rovnosť medzi ženami a mužmi, solidaritu medzi generáciami a ochranu práv dieťaťa" (článok I-3 ods. 3, pododsek 2). [2] Ú. v. ES L 180, 19.7.2000, s. 22. [3] Ú. v. ES L 303, 2.12.2000, s. 16. [4] Ú. v. ES L 269, 5.10.2002, s. 15. [5] Ú. v. EÚ C 104 E, 30.4.2004, s. 408. [6] Jedno z troch kodanských kritérií sa týka: stability inštitúcií garantujúcich demokraciu, právneho štátu, ľudských práv a rešpektovania a ochrany menšín. [7] Komisia už začala voči viacerým členským štátom konanie vo veci porušenia zmluvy tým, že neoznámili vnútroštátne opatrenia, ktorými sa transponujú smernice 2000/43/ES a 2000/78/ES. Očakáva sa, že čoskoro sa začne ďalšie konanie vo veci porušenia zmluvy, t.j. neúplnej alebo nesprávnej transpozície. [8] Komisia je znepokojená neschopnosťou viacerých členských štátov zriadiť funkčné orgány zaoberajúce sa rovnosťou, ako to vyžaduje smernica 2000/43/ES. Obavy existujú v niektorých prípadoch aj tam, kde boli takéto orgány zriadené, a to v súvislosti s ich nezávislosťou a schopnosťou účinne konať. [9] Príklad trestných činov proti homosexuálom zahŕňa bombu s klincami v Londýne (1999), útoky na "LGBT Pride Marches" v Poľsku a Bosne (2004) a intenzívny útok na Sebastiena Noucheta, ktorý bol zaživa upálený v jeho rodnom meste vo Francúzsku (2004). [10] Ú. v. EÚ C 75 E, 26.3.2002, s. 269. [11] Ú. v. EÚ C 271 E, 12.11.2003, s. 558. --------------------------------------------------