c) Členské štáty mali povinnosť transponovať smernicu do 31. decembra 2011 a tieto nové ustanovenia sa museli začať uplatňovať od 1. januára 2012 (článok 28 danej smernice).

V nasledujúcom príklade sa objasňuje fungovanie tejto pomoci pri vymáhaní: Osoba nezaplatí svoj daňový dlh v členskom štáte A. Presťahuje sa do členského štátu B a vlastní aj majetok v členskom štáte C. V tomto prípade daňové orgány členského štátu A môžu požiadať daňové orgány členských štátov B a C o pomoc pri vymáhaní daní, ktoré sú splatné členskému štátu A.

a) Každý by mal odvádzať svoj podiel daní. Ak niekto daň nezaplatí, daňové orgány prijmú opatrenia na vymáhanie jej výberu. Právomoci daňových orgánov sú však obmedzené na územie príslušného štátu. Daňové orgány nemôžu prijať opatrenia na vymáhanie v iných krajinách, hoci daňoví dlžníci sa mohli presťahovať do inej krajiny alebo môžu v iných krajinách scudziť majetok. EÚ preto prijala právne predpisy, ktoré členským štátom EÚ umožňujú poskytovať si vzájomnú pomoc pri vymáhaní svojich daní a pohľadávok EÚ vymedzených v článku 2 smernice.

c) Veľká väčšina členských štátov zastáva názor, že spoluprácou v rámci súčasnej smernice sa zlepšil výber a vymáhanie ich pohľadávok týkajúcich sa daní. Dostupné štatistické informácie potvrdzujú, že sumy vymožené na základe právnych predpisov EÚ sa po počiatočnom poklese v roku 2012 opäť zvýšili. Zníženie v roku 2012 možno vysvetliť – aspoň do určitej miery – neskorým vykonaním smernice 2010/24/EÚ v mnohých členských štátoch a pracovným zaťažením vyplývajúcim z toho, že príslušné orgány sa museli oboznámiť s novými právnymi predpismi, novými postupmi, novými formulármi žiadostí a jednotnými nástrojmi. Sumy vymožené v rokoch 2013 – 2014 zodpovedajú sumám vymoženým v rokoch 2009 – 2010. Výsledky ďalej rástli v roku 2015 (a sú lepšie ako predchádzajúce najlepšie výsledky dosiahnuté v roku 2011).

b) Členské štáty však zatiaľ nevyužili možnosť, aby úradníci pre vymáhanie daní jedného členského štátu išli do iného členského štátu a boli prítomní pri správnych vyšetrovaniach – alebo sa dokonca zúčastnili na týchto vyšetrovaniach vypočutím osôb a preskúmaním záznamov – a pomohli úradníkom v dožiadanom členskom štáte počas súdneho konania v tomto štáte. V tomto smere sú výsledky v súlade so skúsenosťami týkajúcimi sa nedostatočného využívania príslušných ustanovení v iných právnych predpisoch EÚ týkajúcich sa administratívnej spolupráce daňových orgánov.

c) Jedným z hlavných cieľov smernice Rady 2010/24/EÚ bolo dosiahnuť, aby „táto pomoc bola efektívnejšia, účinnejšia a ľahšie uplatniteľná v praxi“. Členské štáty takmer jednomyseľne potvrdili, že tento cieľ bol dosiahnutý. Všetky členské štáty okrem jedného potvrdili, že smernicou 2010/24/EÚ sa uľahčilo poskytovanie a prijímanie vzájomnej pomoci pri vymáhaní v porovnaní so situáciou podľa predchádzajúceho právneho rámca. Všetci respondenti vo verejnej konzultácii sa ďalej zhodli, že súčasný rámec EÚ uľahčuje členským štátom vzájomnú pomoc pri vymáhaní daní.

b) Pokiaľ ide o finančné a administratívne zaťaženie, treba poznamenať, že povaha smernice – poskytuje právny základ a technické nástroje, ktoré členským štátom umožňujú pomáhať si pri vymáhaní pohľadávok bez stanovenia vnútroštátnych pravidiel vymáhania – sťažuje kvantifikáciu zaťaženia spojeného s pomocou pri vymáhaní. Toto zaťaženie ovplyvňujú zväčša náklady a pracovná záťaž vo vnútroštátnom procese vymáhania. Každý prípad vymáhania je navyše iný a závisí od konkrétnych okolností pohľadávky. V hodnotení sa preto získali len (niektoré) dôkazy o nákladoch a zaťažení v rámci uplatňovania smernice, pričom sa zohľadňovali individuálne skúseností úradníkov pre vymáhanie. Tieto informácie sa riadne analyzujú v pripojenom pracovnom dokumente útvarov Komisie. Nie je však možná žiadna extrapolácia, ktorá by umožňovala bilanciu regulačných nákladov spojených so smernicou na úrovni EÚ.

Samozrejme, aj dožadujúci členský štát je zodpovedný za zlepšenie dodržiavania daňových predpisov a maximalizáciu vnútorného výberu daní a možností vymáhania, v prípade potreby by však dožadujúce členské štáty mali byť schopné počítať so solidaritou dožiadaných členských štátov.

c) Úspech vzájomnej pomoci pri vymáhaní vo veľkej miere závisí od dostatočných zdrojov a úsilia o spoluprácu. Členské štáty by mali vyhradiť dostatočné zdroje na vnútorný výber a aj na žiadosti o pomoc pri vymáhaní od iných členských štátov.

Ako potvrdili viacerí respondenti v rámci verejnej konzultácie a konzultácie s daňovými orgánmi, členské štáty by mali zintenzívniť svoje úsilie o poskytovanie pomoci pri vymáhaní iným členským štátom a mali by znížiť neopodstatnené vnútorné obmedzenia a požiadavky, ktoré obmedzujú ich kapacitu vybaviť žiadosti o pomoc pri vymáhaní.

b) Zdá sa však, že názory členských štátov týkajúce sa možného zjednodušenia a iných zmien súčasných právnych predpisov sú veľmi rôznorodé a protichodné.

Niektoré návrhy na zjednodušenie sa už analyzovali a do určitej miere prediskutovali s členskými štátmi v rámci skupiny expertov na vymáhanie a Výboru pre vymáhanie, napr.:

– rozšírenie rozsahu pôsobnosti by umožnilo rozptýliť niektoré pochybnosti týkajúce sa obmedzení súčasného rozsahu pôsobnosti a umožnilo by uplatňovanie jednotných pravidiel a opatrení na viac pohľadávok (napr. pohľadávky sociálneho zabezpečenia; iné verejné pohľadávky), pravdepodobne by z neho však vyplynuli vážne problémy (pravidlá týkajúce sa pomoci pri vymáhaní pohľadávok sociálneho zabezpečenia sú stanovené v rôznych právnych nástrojoch prijatých na rôznych právnych základoch; rozsah pôsobnosti možno na iné pohľadávky rozšíriť len jednomyseľne),

– niektoré pravidlá súčasnej smernice možno považovať za pomerne zložité (napr. pravidlá článku 18 ods. 2 smernice, pokiaľ ide o podmienku týkajúcu sa veku pohľadávky; pravidlá článku 19 ods. 2 smernice, pokiaľ ide o pozastavenie, prerušenie alebo predĺženie premlčacích lehôt). Zdá sa však, že je ťažké dosiahnuť jednomyseľný názor na to, ako tieto ustanovenia zmeniť,

– návrh na uľahčenie výmeny informácií týkajúcich sa automobilov povolením používania systému EUCARIS (európsky informačný systém vozidiel a vodičských preukazov) – čo umožňuje automatizované spracovanie žiadostí – odmietol významný počet členských štátov,

– Výbor pre vymáhanie nedávno súhlasil s prijatím niekoľkých zjednodušení vykonávacieho nariadenia Komisie č. 1189/2011, konkrétne pokiaľ ide o odkaz na výmenný kurz (článok 18 ods. 2 daného nariadenia) na umožnenie automatizovaného výpočtu výmenného kurzu v budúcich elektronických formulároch žiadosti a pokiaľ ide o používanie osobitného formulára na vysvetlenie dôvodov a podmienok žiadostí o predbežné opatrenia s cieľom uľahčiť vybavovanie týchto žiadostí v dožiadanom členskom štáte.

c) Respondenti verejnej konzultácie vyjadrili rozporné názory aj na konkrétne návrhy na zmeny. Hoci vládla všeobecná zhoda, že EÚ by mala zaujať striktný prístup k nespolupracujúcim členským štátom alebo iným krajinám a že je potrebné posilniť predbežné opatrenia a zabezpečiť včasné reakcie na žiadosti o pomoc, viacerí respondenti zdôraznili aj to, že je potrebné dodržiavať práva daňového dlžníka na obhajobu a obmedziť administratívne zaťaženie dožiadaného členského štátu. Na základe uvedených úvah respondenti vo verejnej konzultácii vyjadrili zmiešané názory na otázky, či by sa pomoc pri vymáhaní mala poskytovať v prípade napadnutých pohľadávok alebo v prípade pohľadávok pod súčasnou prahovou hodnotou.

b) So zreteľom na predchádzajúce oddiely by prioritou malo byť zlepšenie vybavovania žiadostí o pomoc pri vymáhaní na vnútroštátnej úrovni v súčasnom právnom rámci pre pomoc pri vymáhaní. Zdá sa, že pre úplné využitie možností, ktoré poskytujú existujúce právne predpisy EÚ, možno viac urobiť na vnútroštátnej úrovni.

c) Problém nezvestných dlžníkov a chýbajúcich aktív presahuje hranice EÚ. Keďže je jasné, že daňoví podvodníci ľahko unikajú opatreniam na vymáhanie daní v rámci EÚ, ak sa môžu voľne pohybovať a presúvať svoje aktíva do tretích krajín, Komisia nedávno dohodla prvú medzinárodnú dohodu medzi EÚ a Nórskom týkajúcu sa administratívnej spolupráce v oblasti DPH. V tejto dohode je obsiahnutá vzájomná pomoc pri vymáhaní pohľadávok DPH. Vo vzťahoch s Nórskom sa budú používať pravidlá upravujúce pomoc pri vymáhaní zodpovedajú ustanoveniam smernice EÚ – aj keď rozsah pôsobnosti tejto dohody je obmedzený na pohľadávky DPH – a elektronické formuláre EÚ. Elektronické formuláre na vymáhanie sú vypracované tak, aby ich bolo možné používať vo vzťahoch s tretími krajinami. Tento spoločný rámec uľahčí prácu príslušných orgánov.

4.4. Potrebná je lepšia komunikácia a lepšie usmernenie

a) Útvary Komisie už prijali viaceré opatrenia na zvýšenie informovanosti o právnych predpisoch EÚ týkajúcich sa vzájomnej pomoci pri vymáhaní daní a na vysvetlenie zložitých pravidiel týchto právnych predpisov:

– vnútroštátne daňové orgány môžu svoje otázky položiť v skupine expertov na vymáhanie alebo prostredníctvom svojich národných kontaktných miest a vyzývajú sa na účasť na seminároch alebo projektových skupinách programu Fiscalis 2020,

– právne predpisy sa verejnosti vysvetľujú prostredníctvom osobitnej webovej stránky s časťou „často kladené otázky a odpovede“ na webovom sídle Komisie,