V Bazilejskom dohovore sa používajú pojmy „dovoz“ a „vývoz“ pre každú prepravu do krajiny alebo z krajiny, ktorá je zmluvnou stranou dohovoru. Podľa právnych predpisov EÚ sa tieto pojmy uplatňujú len na prepravu z EÚ alebo do EÚ ako celku. V tomto dokumente však oba pojmy, ktoré sa uvádzajú v úvodzovkách, treba chápať v zmysle, v ktorom sa uvádzajú v Bazilejskom dohovore, t. j. zahŕňajú externú prepravu, ako aj prepravu medzi členskými štátmi v rámci EÚ.

V roku 2012 sa iba 1 % odpadu prepravilo bez klasifikácie a v roku 2011 sa bez klasifikácie prepravilo 0 % odpadu. Ide o výrazný pokles v porovnaní s predchádzajúcimi rokmi. V roku 2009 sa bez klasifikácie prepravili 3 % odpadu a v roku 2010 to boli 4 %. Tento pokles je ešte pozoruhodnejší, ak dané hodnoty porovnáme s ešte skoršími rokmi (2005 – 2008), keď sa tento podiel pohyboval v rozpätí od 7 % do 14 %. Jedinými členskými štátmi, ktoré v roku 2012 prepravovali odpad bez klasifikácie, boli Francúzsko, Grécko a Luxembursko.

Od roku 2001 do roku 2011 sa preprava všetkého oznámeného odpadu z členských štátov zvýšila o 126 %. V roku 2012 sa však táto tendencia zmenila, keďže došlo k miernemu poklesu množstva „vyvezeného“ odpadu o 2 % v porovnaní s rokom 2011. Od roku 2001 do roku 2007 bol zaznamenaný značný nárast množstva nebezpečného odpadu prepraveného z členských štátov (154 %). Od roku 2007 do roku 2012 sa však množstvá nebezpečného odpadu prepraveného z členských štátov znížili o 32 %.

Rovnako ako v rokoch 2007 – 2009 aj v rokoch 2010 – 2012 Nemecko vyprodukovalo najväčšie množstvo nebezpečného odpadu (v roku 2012 to bolo 17 miliónov ton). Nasledovalo Taliansko a Francúzsko s 11 miliónmi ton. V roku 2012 vytvorila najmenej nebezpečného odpadu Malta (27 tisíc ton), za ňou nasledujú Slovinsko (78 tisíc ton) a Lotyšsko (85 tisíc ton). Najväčší nárast zaznamenal Cyprus, ktorý v roku 2011 vyprodukoval 84 tisíc ton a v roku 2012 to už bolo 480 tisíc ton. Bulharsko zaznamenalo najväčší pokles, v roku 2010 vyprodukovalo 647 tisíc ton a v roku 2012 len 160 tisíc ton. Členské štáty neposkytli žiadne vysvetlenie týchto zmien.

Jedným z možných vysvetlení tohto nesúladu je to, že členské štáty pravdepodobne neoznamujú prepravu odpadu rovnakým spôsobom. „Dovozcovia“ a „vývozcovia“ odpadu musia vyplniť doklady o oznámení a doklady o pohybe v súlade s ustanoveniami príloh IA a IB k nariadeniu. V doklade o oznámení treba uviesť „celkové plánované množstvo“ odpadu, ktoré sa má prepraviť, zatiaľ čo v doklade o pohybe treba uviesť „skutočné množstvo“, ktoré sa prepravilo. Ak členské štáty uvádzajú rozdielne údaje pre tieto dve hodnoty, potom by to mohlo prispieť k zisteným nezrovnalostiam.

Pri údajoch o celkovom množstve odpadu prepravovaného medzi členskými štátmi sa vyskytlo viacero nezrovnalostí, čo sa týka množstiev oznámených „vyvážajúcimi“ a „dovážajúcimi“ krajinami. Najmenej presné údaje boli za rok 2011, keď množstvo „dovezeného“ nebezpečného odpadu bolo o 17 % vyššie ako množstvo „vyvezeného“ odpadu. Pri preprave všetkých odpadov, ktoré podliehajú postupu predchádzajúceho písomného oznámenia a súhlasu (oznámený odpad), tento rozdiel predstavoval 5 %. V prípade nebezpečného odpadu v roku 2012 tento rozdiel predstavoval 10 % (v prípade všetkého oznámeného odpadu 1 %) a v roku 2010 to bolo 12 % (v prípade všetkého oznámeného odpadu 2 %). Tieto značné rozdiely poukazujú na potrebu elektronickej výmeny údajov v rámci celej EÚ, ktorú by používali príslušné orgány všetkých členských štátov.

V roku 2012 sa 94 % nebezpečného odpadu EÚ spracovalo v krajine pôvodu. Väčšina nebezpečného odpadu prepraveného z členských štátov bola určená na zhodnocovanie. V rokoch 2012 a 2011 to bolo 70 % a v roku 2010 to bolo 73 %. Na porovnanie, v rokoch 2007 – 2009 bol väčší podiel „vyvezeného“ nebezpečného odpadu určený na zhodnotenie (72 % v roku 2009, 73 % v roku 2008 a 78 % v roku 2007).

V roku 2012 pochádzalo 24 % nebezpečného odpadu prepraveného z EÚ-27 na zhodnotenie z Francúzska. Ďalšími významnými vývozcami nebezpečného odpadu na zhodnotenie boli Belgicko (16 %) a Holandsko (14 %). Na porovnanie, v roku 2009 pochádzalo 39 % nebezpečného odpadu prepraveného z EÚ-27 na zhodnotenie z Holandska.

V roku 2011 bola oznámená najvyššia hodnota, pokiaľ ide o množstvo oznámeného odpadu vyvezeného do krajín mimo OECD, čo bolo spôsobené veľkým množstvom oxidov železa, ktoré Fínsko v danom roku vyviezlo do Číny. Tento odpad sa už neskôr neklasifikoval ako odpad a fínske orgány ho už neoznamovali.

5.Preprava odpadu do členských štátov

V roku 2012 dosiahlo množstvo všetkého oznámeného odpadu prepraveného do EÚ-27 17 miliónov ton, z toho sedem miliónov ton predstavoval nebezpečný odpad. V roku 2011 mal tento ukazovateľ hodnotu 16 miliónov ton (z toho deväť miliónov ton predstavoval nebezpečný odpad) a v roku 2010 to bolo 14 miliónov ton (z toho osem miliónov ton predstavoval nebezpečný odpad). Priemerné množstvo všetkého oznámeného odpadu prepraveného do EÚ-27 za rok sa zvýšilo z 13 miliónov ton v rokoch 2007 – 2009 na 16 miliónov ton v rokoch 2010 – 2012 (v oboch obdobiach predstavoval nebezpečný odpad osem miliónov ton).

Od roku 2001 do roku 2012 sa množstvo všetkého oznámeného odpadu prepraveného do členských štátov zvýšilo o 129 %. Počas rovnakého obdobia sa množstvo nebezpečného odpadu prepraveného do členských štátov zvýšilo o 127 %, hoci v roku 2012 došlo k poklesu o 23 % oproti predchádzajúcemu roku.

Množstvo všetkého oznámeného odpadu prepraveného do EÚ-12 sa v tomto vykazovanom období výrazne zvýšilo zo 172 tisíc ton v roku 2010 na 679 tisíc ton v roku 2011 a 692 tisíc ton v roku 2012. Bolo to najmä v dôsledku zvýšenia oznamovania odpadu, ktorý sa „doviezol“ a upravoval procesmi zhodnocovania v Lotyšsku a na Slovensku. V prípade Lotyšska predstavovalo „dovezený“ odpad najmä palivo z odpadov určené na zhodnocovanie. V prípade Slovenska prevažnú časť „dovozu“ tvorilo 147 tisíc ton „iných odpadov“, z toho 95 % sa prepravilo z Rakúska na účely zhodnocovania.

Rovnako ako v období rokov 2007 – 2009 aj v tomto vykazovanom období bolo najväčším „dovozcom“ všetkého oznámeného odpadu Nemecko, v roku 2012 sa do tejto krajiny prepravilo šesť miliónov ton odpadu. Druhým najväčším „dovozcom“ počas rovnakého obdobia bolo Francúzsko, ktoré v roku 2012 „doviezlo“ dva milióny ton odpadu. Tieto dve krajiny boli aj najväčšími „dovozcami“ nebezpečného odpadu v oboch vykazovaných obdobiach, v roku 2012 sa do Nemecka prepravili tri milióny ton nebezpečného odpadu a do Francúzska sa prepravil jeden milión ton nebezpečného odpadu. Na porovnanie, na Maltu sa v danom trojročnom období neprepravil žiadny odpad a rovnako to bolo aj v rokoch 2007 – 2009. Do Portugalska sa prepravilo druhé najmenšie množstvo odpadu. V roku 2012 sa do Portugalska „doviezlo“ len tisíc ton odpadu, pričom všetok tento odpad bol nebezpečný.

Rovnako ako v prípade odpadu prepraveného z EÚ-27, aj tu tvorila najväčšie množstvo skupina Y1 – Y18 (20 % celkového množstva všetkého oznámeného odpadu prepraveného do EÚ-27 v roku 2012). V tom istom roku podiel kategórie Y19 – Y45 bol 11 % a podiel kategórie Y46 – Y47 bol 7 %. Na porovnanie, v roku 2010 tieto hodnoty dosahovali 26 % (skupina Y1 – Y18), 14 % (skupina Y19 – Y45) a 8 % (skupina Y46 – Y47). Príčina týchto poklesov je rovnaká ako v prípade „vývozu“, t. j. zvyšuje sa množstvo odpadov klasifikovaných pomocou kódov EÚ alebo pomocou vnútroštátnych kódov namiesto kódov Y podľa Bazilejského dohovoru. V roku 2010 bolo 44 % odpadu prepraveného do EÚ klasifikovaných podľa kódov EÚ alebo vnútroštátnych kódov, zatiaľ čo v roku 2012 to bolo už 61 %. Je potrebné poznamenať, že pri analýze neboli k dispozícii údaje za rok 2009.

Množstvo odpadu prepraveného do EÚ-27 bez klasifikácie bolo 1 % v roku 2012 a 0 % v roku 2011. Na porovnanie, tento ukazovateľ mal v roku 2010 hodnotu 9 % a v roku 2009 13 %. V roku 2012 boli jedinými krajinami, ktoré neklasifikovali časť odpadu, Belgicko, Cyprus, Česká republika, Francúzsko, Lotyšsko a Slovensko. Najväčšie množstvo odpadu bez klasifikácie sa prepravilo do Francúzska (55 tisíc ton).

Väčšina nebezpečného odpadu prepraveného do členských štátov EÚ sa spracovala procesmi zhodnocovania. V posledných rokoch sa však podiel zhodnocovania znížil. Zatiaľ čo v roku 2003 sa 89 % nebezpečného odpadu prepraveného do EÚ-27 spracovalo procesom zhodnocovania, v roku 2012 bol podiel zhodnocovania 69 %.

V roku 2012 Nemecko „doviezlo“ 41 % celkového množstva nebezpečného odpadu prepraveného do EÚ-27 na účely zhodnocovania. Ďalšími členskými štátmi s vysokým percentuálnym podielom nebezpečného odpadu, ktorý sa do krajiny prepravil na účely zhodnocovania, boli Francúzsko (13 %) a Holandsko (12 %). Tieto tri krajiny boli tiež najväčšími „dovozcami“ nebezpečného odpadu určeného na zhodnocovanie v roku 2009.

Podobne ako v predchádzajúcom vykazovanom období aj v rokoch 2010 – 2012 takmer všetok nebezpečný odpad a iný oznámený odpad prepravený do členských štátov pochádzal z iných členských štátov alebo krajín EZVO (97 % v prípade nebezpečného odpadu a 98 % v prípade všetkého odpadu podliehajúceho oznamovacej povinnosti). Podiel odpadu s pôvodom v krajinách, ktoré nie sú členmi OECD, bol v rokoch 2010 – 2012 minimálny (najviac 3 %), tak v prípade nebezpečného odpadu, ako aj v prípade tokov všetkého oznámeného odpadu.

6.Nezákonná preprava, kontroly a opatrenia presadzovania

Vo vykazovanom období rokov 2010 – 2012 bolo oznámených viac ako 2 500 prípadov nezákonnej prepravy odpadu v rámci EÚ-27, pričom počet prípadov z roka na rok rástol (približne 700 prípadov v roku 2010, 800 prípadov v roku 2011 a 1 000 prípadov v roku 2012). Na porovnanie, v roku 2009 sa vyskytlo približne 400 prípadov.Nebolo možné zaznamenať údaje o hmotnosti prepravovaného nezákonného odpadu z dôvodu nezrovnalostí v jednotkách, ktoré oznamovali členské štáty. Niekoľko krajín napríklad meralo nezákonne prepravovaný odpad pomocou „kontajnerov“ alebo „nakládok“, a nie pomocou ton.

Nezákonnú prepravu odpadu oznámila väčšina členských štátov, len Malta a Španielsko neoznámili v danom vykazovanom období žiadne prípady a Rumunsko oznámilo len jeden prípad. Belgicko v období rokov 2010 – 2012 oznámilo najväčší počet prípadov a spolu s Nemeckom a Holandskom oznámili takmer 60 % zo všetkých prípadov v tomto období. Zhrnutie týchto informácií sa nachádza v dodatku A.2.0 k pracovnému dokumentu.

Oznámené prípady nezákonnej prepravy odpadu by mohli naznačovať, že došlo k značnému nárastu počtu prípadov nezákonnej prepravy v porovnaní s predchádzajúcim vykazovaným obdobím. Alternatívne môžu odrážať lepšie podávanie správ zo strany členských štátov alebo účinnejšie kontrolné opatrenia, napr. zvýšenie počtu kontrol na mieste. V správe organizácie IMPEL z roku 2012 sa uvádza, že priemerný počet porušení vyjadrený ako podiel fyzických kontrol sa rovnal 25 %. To by naznačovalo, že je nutné zlepšiť účinnosť presadzovania práva zo strany členských štátov a že napriek zvýšenému počtu oznámených prípadov sa veľký podiel nezákonnej prepravy odpadu stále nedarí odhaliť. Uvedené môže naznačovať, že skutočný počet nezákonných prepráv bol v rokoch 2010 – 2012 značne vyšší ako oficiálne oznámený počet, hoci je ťažké posúdiť, do akej miery to tak je.

Podávanie správ zo strany členských štátov o počte kontrol na mieste bolo vo všeobecnosti nedostatočné, pričom sa tieto správy výrazne líšili. V niektorých prípadoch bol oznámený len celkový počet kontrol, zatiaľ čo v iných prípadoch bol celkový počet rozdelený napríklad podľa počtu administratívnych kontrol, počtu fyzických kontrol alebo podľa orgánu, ktorý dané kontroly vykonal. Tieto nezrovnalosti boli spôsobené rozličným vymedzením pojmu „kontroly na mieste“ zo strany členských štátov. Belgicko napríklad považovalo „kontrolu na mieste“ za jednu fyzickú kontrolu, zatiaľ čo iné krajiny (napr. Luxembursko) vnímali „kontrolu na mieste“ ako širšiu operáciu, ktorá môže zahŕňať viacero fyzických kontrol. Okrem toho, niektoré krajiny boli schopné presne vyčísliť počet kontrol, zatiaľ čo iné jednoducho vyhlásili, že sa kontroly vykonali, pričom neuviedli ich početnosť. Podľa siete IMPEL by sa administratívne a fyzické kontroly mali počítať samostatne, a potom by sa mali spočítať a výsledkom je celkový počet kontrol.

Poľsko je príkladom členského štátu, ktorý dokázal predložiť kvalitné údaje o počte vykonaných kontrol na mieste. Za rok 2011 Poľsko vykázalo 3 200 kontrol na mieste, z toho v 122 prípadoch išlo o kontrolu zariadení a v 2 900 prípadoch išlo o kontrolu nákladu. V roku 2011 sa do Poľska sa prepravilo 77 tisíc ton nebezpečného odpadu a z Poľska sa prepravilo 14 tisíc ton. To znamená, že na tisíc ton prepravovaného odpadu pripadalo 35 kontrol na mieste. Na to, aby bolo možné pre EÚ ako celok stanoviť najlepšie postupy, pokiaľ ide o počet kontrol na mieste na tisíc ton prepraveného odpadu, sú však potrebné spoľahlivejšie a početnejšie údaje (ak je vôbec možné takýto ukazovateľ stanoviť).

Podobne ako v období rokov 2007 – 2009, k najčastejším dôvodom nezákonnosti patrilo uskutočnenie prepravy odpadu bez oznámenia príslušným orgánom alebo v rozpore so zákazom prepravy podľa nariadenia. Typické opatrenia vyplývajúce z reakcie na uvedenú situáciu zahŕňali vrátenie odpadu do krajiny pôvodu a stanovenie pokuty.