·Pobrežné regióny môžu v prípade scenára s vysokými emisiami (nárast celosvetovej teploty od 3,2 ºC do 5,4 °C v rokoch 2081 – 2100) utrpieť hospodárske straty vo výške približne 39 miliárd EUR ročne do roku 2050; ku koncu storočia môžu tieto straty narásť až na 960 miliárd EUR ročne .

Len z dôvodu zmeny klímy by mohli ročné škody na kritickej infraštruktúre Európy vzrásť do konca storočia desaťnásobne v prípade vývoja za nezmenených okolností (zo súčasných 3,4 miliardy EUR na 34 miliárd EUR) . Straty by boli najvyššie v sektoroch priemyslu, dopravy a energetiky.

V čase vypracovania stratégie sa odhadlo, že hospodárske, environmentálne a sociálne náklady na nečinnosť by v prípade EÚ za určitý počet hospodárskych sektorov dosiahli 100 miliárd EUR v roku 2020 a 250 miliárd EUR v roku 2050 . Zo súčasných odhadov vyplýva, že náklady na nečinnosť by mohli v 80. rokoch dvadsiateho prvého storočia rásť exponenciálne . Je možné, že súčasné ekonomické modely súhrnných globálnych vplyvov zmeny klímy nie sú adekvátne z hľadiska zohľadňovania jednotlivých sektorov, začleňovania vplyvov na fyzické prostredie, ekosystémy, biodiverzitu a ich služby, ako aj zohľadňovanie neistoty a bodov zlomu. V modeloch môžu byť výrazne podhodnotené budúce riziká .

Mapa znázorňuje, že EÚ by bola najviac zasiahnutá vplyvmi v Severnej a Južnej Amerike a v južnej Ázii. Spomedzi štyroch posudzovaných sektorov, sa najviac cezhraničných vplyvov vyskytuje v poľnohospodárstve, za ktorým nasleduje produktivita práce. Ak sa napríklad v dôsledku zmeny klímy znížia výnosy poľnohospodárskeho obchodného partnera EÚ, HDP tohto partnera klesne, čo znamená (okrem iných dôsledkov), že bude dovážať menej výrobkov, okrem iného aj z EÚ. To zas povedie k zníženému HDP EÚ. Je však jasné, že vplyvy by pochádzali aj z narušení dodávateľského reťazca v dovoze EÚ, zo škôd v iných sektoroch a z ďalších štrukturálnych zmien, ktoré nie sú hodnotené v tomto výskume.

V hodnotení sa takisto potvrdzuje podstatný nárast znalostí o adaptácii v dôsledku úsilia Komisie, najmä prostredníctvom rámcových programov EÚ v oblasti výskumu a inovácií a aj prostredníctvom Európskej platformy pre adaptáciu na zmenu klímy (Climate-ADAPT). Nepodarilo sa však doplniť medzery vo vedomostiach a medzičasom sa objavili nové. Keďže medzery vo vedomostiach boli v roku 2013 identifikované pre všetky oblasti spolu (a nie pre jednotlivé sektory), je ťažké posúdiť, nakoľko sa ich darí odstrániť, a môže sa (tak ako v iných vedeckých oblastiach) stať, že nikdy nebudú vyčerpávajúce ani presné. To však nijako neospravedlňuje nečinnosť, pretože neistotu možno začleniť do modelovania, ako aj do transparentného a otvoreného rozhodovania.

Napriek tomu je v súčasnosti čoraz viac dôkazov o tom, že by EÚ mala vziať do úvahy súvislosť medzi klímou a bezpečnosťou, ako aj cezhraničné účinky adaptácie, resp. nedostatočnej adaptácie v krajinách mimo EÚ.

Od prijatia stratégie je čoraz viac dôkazov o tom, že extrémne poveternostné a klimatické javy sa v Európe vyskytujú čoraz častejšie a neustále naberajú na intenzite. Súčasné záväzky týkajúce sa zníženia emisií prijaté v rámci Parížskej dohody by vyústili do globálneho otepľovania o viac ako 3 °C v porovnaní s predindustriálnym obdobím. Je preto nevyhnutné budovať odolnosť EÚ proti klimatickým šokom s cieľom obmedziť krátkodobé, strednodobé a dlhodobé hospodárske, sociálne a environmentálne náklady.

V oblasti fondov EÚ je táto problematika do európskych štrukturálnych a investičných fondoch začlenená nerovnomerne: zaviedol sa systém kontroly výdavkov súvisiacich s klímou, no miestami bolo tažké posúdiť, do akej miery investície priniesli výhody v oblasti adaptácie v praxi. Úplné oddelenie výdavkov na zmiernenie a adaptáciu nie je vždy možné z dôvodu synergických účinkov medzi politikami, najmä v sektore poľnohospodárstva. V rámci Európskeho fondu regionálneho rozvoja (EFRR) a Kohézneho fondu (KF) však možno pozorovať, že na investície súvisiace s adaptáciou boli určené finančné prostriedky v značnej výške. Okrem toho súčasná spoločná poľnohospodárska politika, prijatá niekoľko mesiacov po adaptačnej stratégii, zahŕňa niekoľko opatrení relevantných z hľadiska adaptácie na zmenu klímy a jej zmiernenia (vrátane určitých požiadaviek na krížové plnenie a ekologizáciu), ktoré sa týkajú viacerých priorít. Pridelené rozpočtové prostriedky na adaptáciu v rôznych programoch financovania sú zobrazené v nasledujúcej tabuľke.

Zjavný pokrok možno pozorovať aj pri začlenení problematiky adaptácie do súčasných politík a programov EÚ, hoci v prípade niektorých spoločných politík EÚ existuje priestor na zlepšenie, napríklad v sektoroch obchodu a rybárstva. V prípade obchodu chýbajú poznatky o cezhraničných vplyvoch súvisiacich s tretími krajinami, ktorých pochopenie by umožnilo účinné začlenenie problematiky adaptácie do obchodnej politiky EÚ. V rybárstve je dôvodom najmä nedostatočná pozornosť venovaná adaptácii na zmenu klímy v súvisiacom fonde EÚ.

3.5.Pridaná hodnota EÚ

Stratégia vytvára pridanú hodnotu pre Európu, a to najmä preto, že umožňuje začlenenie adaptácie do kľúčových sektorov, úrovní riadenia a politík EÚ.

Zainteresované strany ocenili výhody výskumu adaptácie na úrovni EÚ a šírenie znalostí prostredníctvom iniciatív ako je Climate-ADAPT.

Subjekty prijímajúce rozhodnutia na vnútroštátnej, regionálnej a miestnej úrovni považovali za nutné venovať sa otázke adaptácie bez stratégie EÚ. Zainteresované strany však potvrdili, že ak by sa problematika adaptácie neriešila na úrovni EÚ, dosiahol by sa menší pokrok a bola by nižšia aj motivácia na posilnenie adaptačnej kapacity, najmä z cezhraničného hľadiska v prípade makroregiónov, v ktorých existujú rovnaké riziká dôsledkov zmeny klímy , napríklad povodia a alpské oblasti. Bez Dohovoru primátorov a starostov by navyše boli mestá EÚ zraniteľnejšie a miestni a regionálni činitelia by mali k dispozícii menej vedeckých informácií na účely dlhodobého plánovania.

Okrem toho zainteresované strany vysoko hodnotili, že program LIFE plní úlohu „katalyzátora“. LIFE zlepšil opatrenia a vzdelávanie v oblasti klímy zdola nahor, pričom optimalizoval zavádzanie environmentálnych politík a politík v oblasti zmeny klímy EÚ vo všeobecnosti

Opatrenia stratégie zamerané na sektor poisťovníctva a financií zatiaľ nepostačujú na prekonanie prekážok pre verejno-súkromnú spoluprácu. Ako rozhodujúci nástroj adaptácie v členských štátoch tieto opatrenia EÚ síce prispeli k lepšiemu pochopeniu fungovania poisťovacích trhov (konkrétne k pochopeniu úlohy poistenia pri riadení rizika spojeného so zmenou klímy), no na konkrétne výsledky si treba ešte počkať. V tomto prípade spočíva pridaná hodnota EÚ v tom, že sa umožnila spolupráca medzi vládami a poisťovateľmi. Sú totiž lepšie informovaní o nepokrytých rizikách a o tom, že je potrebné, aby vlády začlenili poistenie do riadenia všetkých rizík spojených so zmenou klímy.

Napriek tomu, že súčasťou akcie 8 stratégie bola podpora finančných produktov zameraných na odolné investície, vplyv akčného plánu Komisie z roku 2018 o financovaní udržateľného rastu nie je súčasťou hodnotenia z dôvodu jeho časového harmonogramu. Je však pravdepodobné, že prispeje k zabezpečeniu stability finančného systému EÚ začlenením rizík spojených so zmenou klímy do procesov riadenia rizík spoločností a finančných inštitúcií. Zámerom akčného plánu je aj posilnenie transparentnosti a udržateľnosti investičných rozhodnutí o potrebe adaptácie a možnostiach zníženia emisií.

4.Získané poznatky

Uvedené výsledky a príklady ilustrujú, že adaptačná stratégia na úrovni EÚ nestráca na význame a je prínosná pre snahu o adaptáciu na vnútroštátnej, regionálnej a miestnej úrovni, pričom zostáva nákladovo efektívna. Stratégia je politický nástroj s malými administratívnymi dôsledkami pre väčšinu zainteresovaných strán a podarilo sa jej nasmerovať pozornosť subjektov prijímajúcich rozhodnutia na potrebu pripraviť sa na riziká zmeny klímy. Stratégia pôsobí ako referenčný bod, t. j. nasmerúva a motivuje opatrenia nim na iných úrovniach riadenia. Okrem sa jej darí pri zabezpečovaní zohľadňovania otázky zmeny klímy v politikách a rozpočtoch na úrovni EÚ.

Počas hodnotiaceho procesu Komisia získala cenné informácie o prvých piatich rokoch zavádzania stratégie do praxe:

·Medzery vo vedomostiach v oblasti adaptácie sa možno nikdy nepodarí úplne doplniť, no zainteresované strany výrazne ocenili pridanú hodnotu opatrení EÚ v oblasti výskumu a inovácií od roku 2013. Možno nastal čas na to, aby sa zameranie presunulo od vytvárania znalostí na ich využitie pri rozhodovaní za neistých okolností, najmä v hospodárskych sektoroch alebo regiónoch, ktoré sú potenciálne zraniteľnejšie, napríklad poľnohospodárstvo v regiónoch Stredozemia alebo v európskych najvzdialenejších regiónoch. Na tieto účely by Komisia mohla naplánovať výmeny informácií o úspešných adaptačných opatreniach medzi zainteresovanými stranami a vedeckou komunitou. Do určitej miery môže adaptácia zdola nahor so spoločným návrhom motivovať konanie a rozširovanie vedomostí napriek neúplným dôkazom, v súlade s prístupom predbežnej opatrnosti . Štruktúrované vedecko-politické dialógy by sa mohli organizovať pravidelne, napríklad v kontexte konferencie Európska adaptácia na zmenu klímy (ECCA), ktorá sa koná každé dva roky . Okrem toho by sa mohlo vytvoriť fórum pre analýzu a modelovanie adaptácie, aby sa zlepšilo využívanie modelov vplyvu zmeny klímy a adaptačných modelov pri tvorbe politík. Fórum by mohlo využívať spoločné prínosy rôznych modelov, pracovať na silných stránkach a obmedzeniach konkurenčných prístupov k výskumu adaptácie a poskytovať priebežné usmernenia pre ďalšie úsilie.

·V prípade dlhodobých investícií do infraštruktúry je veľmi dôležitá odolnosť proti zmene klímy: vyžadujú sa, okrem iných osobitných noriem adaptácie , údaje z pozorovania Zeme, iné vesmírne údaje a vesmírne služby, občianska veda a usmernenia, ktoré sú dostupné pre odborníkov, ako aj osoby prijímajúce rozhodnutia. Existuje priestor na ďalšie začleňovanie adaptácie do infraštruktúry, napríklad predpisovaním zabezpečenia zvyšovania odolnosti proti zmene klímy pre všetku infraštruktúru financovanú EÚ , najmä vtedy, keď je táto infraštruktúra nevyhnutná v rámci úsilia o znižovanie emisií.

·Opatrenia stratégie by mohli byť navzájom lepšie integrované. Väzby medzi opatreniami vznikli spontánne, ale mohli by byť lepšie identifikované a využívané. Napríklad platforma Climate-ADAPT by mohla poskytnúť lepší prehľad o súčasných výskumných projektoch financovaných z prostriedkov EÚ alebo operačných činnostiach, napríklad rôznych službách Copernicus. Okrem toho by mala existovať častejšia výmena metodík a zistených informácií zameraná na odborníkov z praxe a relevantné vnútroštátne platformy a platformy EÚ, napríklad pomocou interaktívnejších nástrojov alebo webových seminárov.

·Rovnako by sa v stratégii mohol lepšie integrovať medzinárodný rozmer adaptácie, aby sa synchronizoval okrem iných napríklad s globálnou kolektívnou politikou a opatreniami v oblasti udržateľného rozvoja, biodiverzity a znižovania rizika katastrof. Komisia má teda za cieľ zvýšiť svoje úsilie a integračné procesy s cieľom plniť ciele trvalo udržateľného rozvoja a záväzky v oblasti klímy, jednak v rámci EÚ a jednak pomocou rozvojovým krajinám a spoluprácou s nimi.

·Stratégia podporovala adaptačné plány na všetkých úrovniach, ale bola menej účinná pri vykonávaní a monitorovaní uvedených plánov v členských štátoch. K ďalšiemu urýchleniu adaptačných opatrení by mohol prispieť jednoduchší proces na sledovanie pokroku vnútroštátnych adaptačných opatrení a zjednodušenie partnerského učenia. Adaptácia je zahrnutá v nariadení o riadení energetickej únie ,ktoré umožní systematickejšie pravidelné podávanie správ členských štátov o celej škále cieľov a pokroku v oblasti adaptácie. To prispeje aj k vykonávaniu Parížskej dohody. Malo by to viesť k lepšiemu celoeurópskemu rámcu monitorovania vnútroštátnych a/alebo regionálnych a/alebo miestnych stratégií, vďaka čomu by sa dali ľahšie identifikovať oblasti, kde je potrebné posilniť opatrenia a spoluprácu, ako aj spoločné výzvy či spoločné neistoty.

·V niekoľkých miestnych adaptačných stratégiách bol pokrok pomalší, než sa plánovalo v roku 2013, a medzi členskými štátmi boli rozdiely. Podľa všetkého to súvisí so situáciou v jednotlivých štátoch, t. j. či existujú záväzné vnútroštátne právne predpisy, na základe ktorých sú miestne orgány povinné prijímať miestne adaptačné plány . S cieľom podporiť rozvoj a vykonávanie miestnych adaptačných stratégií by Komisia mala:

1.motivovať členské štáty, aby vytvárali rámce na účely aktívneho a sústavného zlepšovania miestnych opatrení a

2.posilniť opatrenia na zvyšovanie informovanosti a zlepšovanie technickej a finančnej pomoci pre miestne orgány, napríklad prostredníctvom Dohovoru primátorov a starostov alebo iných iniciatív, najmä v členských štátoch, v ktorých je podiel miestnych adaptačných stratégií nižší (t. j. južná a východná Európa) .

·Päť rokov od prijatia stratégie je príliš krátke obdobie na analýzu distribučných účinkov adaptácie (alebo nedostatočnej adaptácie). Plánované vplyvy sa kvalitatívne a kvantitatívne medzi regiónmi EÚ líšia. Nástroje solidarity EÚ a jej hospodársku a sociálnu súdržnosť možno preveriť: na regionálnej úrovni, v sociálnom kontexte a medzi hospodárskymi subjektmi môžu byť víťazi i porazení. Na meranie osobitných vplyvov na krajiny, regióny, skupiny obyvateľstva či sektory by boli by potrebné náležité ukazovatele výkonnosti agregované na úrovni EÚ. Po projektoch financovaných po konci viacročného finančného rámca na roky 2014 – 2020 môže byť možné agregovať relevantné a inovatívne spoločenské ukazovatele s cieľom presnejšie zmapovať sociálno-ekonomické vplyvy politík v oblasti zmeny klímy a adaptácie. To by prípadne mohlo viesť k lepšej koncepcii politiky súdržnosti Komisie v programovom období po roku 2027.

·Stratégia môže mať v budúcnosti lepšie výsledky v určitých oblastiach, ako napríklad: