Správa Komisie o vykonávaní ustanovení smernice 2003/88/ES, ktoré sa uplatňujú na pracovníkov na otvorenom mori /* KOM/2006/0853 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 22.12.2006 KOM(2006) 853 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE o vykonávaní ustanovení smernice 2003/88/ES, ktoré sa uplatňujú na pracovníkov na otvorenom mori SPRÁVA KOMISIE o vykonávaní ustanovení smernice 2003/88/ES, ktoré sa uplatňujú na pracovníkov na otvorenom mori 1. ÚVOD 1.1. Právny kontext Smernica Rady 93/104/ES o niektorých aspektoch organizácie pracovného času[1] vylučovala zo svojho rozsahu pôsobnosti viacero odvetví a činností, medzi ktoré patrí rybolov a iné práce na mori. Týmto sa na pracovníkov na otvorenom mori nevzťahovala táto smernica. V roku 2000 Európsky parlament a Rada prijali smernicu 2000/34/ES[2], ktorou sa mení a dopĺňa uvedená smernica 93/104/ES, s cieľom pokryť odvetvia a činnosti, ktoré boli z nej vylúčené. Po tejto zmene a doplnení je právo Spoločenstva v oblasti organizácie pracovného času uplatniteľné na pracovníkov na otvorenom mori. Členské štáty mali transponovať ustanovenia smernice 2000/34/ES do svojich vnútroštátnych právnych predpisov najneskôr 1. augusta 2003[3]. V roku 2003 boli uvedené dve smernice kodifikované a skrátené smernicou 2003/88/ES[4] (ďalej len „smernica“), ktorá je v súčasnosti jediným platným právnym predpisom. 1.2. Uplatniteľné ustanovenia V článku 2 ods. 8 smernice sa definuje práca na otvorenom mori v zmysle smernice ako práca vykonávaná najmä v zariadeniach na otvorenom mori alebo z takýchto zariadení (vrátane vrtných súprav) priamo alebo nepriamo súvisiacich s prieskumom, ťažbou alebo využívaním nerastných zdrojov vrátane uhľovodíkov a potápanie sa v súvislosti s týmito činnosťami vykonávanými či už vykonávaných zo zariadení na otvorenom mori alebo z plavidla. V článku 17 ods. 3 písm. a) sa ustanovuje, že sa môžu ustanoviť výnimky z článkov 3 (denný odpočinok), 4 (prestávky v práci), 5 (týždenný čas odpočinku), 8 (dĺžka nočnej práce) a 16 (referenčné obdobia) v prípade činností, keď pracovisko pracovníka a jeho bydlisko sú od seba vzdialené, vrátane práce na otvorenom mori, alebo keď sú rôzne pracoviská pracovníka od seba vzdialené. Avšak podľa odseku 2 toho istého článku sa tieto výnimky povolia za predpokladu, že príslušným pracovníkom sa poskytne rovnocenný náhradný čas odpočinku alebo že vo výnimočných prípadoch, keď nie je z objektívnych dôvodov možné poskytnúť rovnocenný náhradný čas odpočinku, sa dotknutým pracovníkom poskytne primeraná ochrana. V článku 20 ods. 2 sa ustanovuje, že s výhradou na súlad so všeobecnými zásadami súvisiacimi s ochranou bezpečnosti a zdravia pracovníkov a za predpokladu, že sa konzultovalo so zástupcami zamestnávateľa a dotknutých zamestnancov a že sú snahy podporiť všetky príslušné formy sociálneho dialógu vrátane rokovania, ak si to strany želajú, členské štáty môžu z objektívnych alebo technických dôvodov alebo dôvodov týkajúcich sa organizácie práce, predĺžiť referenčné obdobie uvedené v článku 16 písm. b) na 12 mesiacov so zreteľom na pracovníkov, ktorí vykonávajú najmä prácu na otvorenom mori. Stručne povedané, na pracovníkov na otvorenom mori sa vzťahujú všetky ustanovenia smernice. Členské štáty však majú v prípade týchto zamestnancov možnosť ustanoviť výnimku z článkov 3, 4, 5, 8 a 16 a ustanoviť prostredníctvom právnych predpisov alebo nariadení, odchylne od článku 19, referenčné obdobie nepresahujúce dvanásť mesiacov na výpočet maximálneho týždenného pracovného času. Niektoré práce na otvorenom mori, ako sú definované v smernici, sa uskutočňujú z plavidiel alebo plošín v medzinárodných vodách. V tejto súvislosti sa môže položiť otázka, ktorým právom sa majú riadiť pracovné zmluvy. V Rímskom dohovore z roku 1980 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky[5] sa ustanovuje, v prípade stretu právnych poriadkov, princíp slobodnej voľby stranami. Podľa článku 3 ods. 1 dohovoru zmluva sa spravuje právnym poriadkom, ktorý si určia účastníci zmluvy. Avšak pokiaľ ide o pracovnú zmluvu, tento princíp slobodného výberu stranami podlieha určitým obmedzeniam. Predovšetkým, účastníci nemôžu svojou voľbou rozhodného práva zbaviť zamestnanca ochrany, ktorú mu poskytujú imperatívne normy právneho poriadku pri absencii voľby (článok 6 ods. 1). Navyše sa v dohovore ustanovujú podporné pravidlá pri absencii voľby stranami. V odseku 2 článku 6 sa ustanovuje, že pri absencii voľby sa pracovná zmluva spravuje: a) právnym poriadkom štátu, kde zamestnanec obyčajne vykonáva prácu na základe zmluvy, aj keď prechodne pracuje v inom štáte alebo b) ak zamestnanec obvykle nevykonáva prácu v jednom štáte, právnym poriadkom štátu, kde sa nachádza prevádzkareň, ktorá ho najala; ak z celkových okolností nevyplýva, že zmluva má užšiu väzbu s iným štátom; v takom prípade sa zmluva spravuje právnym poriadkom tohto štátu. 1.3. Odôvodnenie správy V článku 20 ods. 3 smernice sa ustanovuje, že najneskôr 1. augusta 2005, po konzultácii s členskými štátmi a vedením a pracovníkmi na európskej úrovni, Komisia prehodnotí vykonávanie ustanovení so zreteľom na pracovníkov na otvorenom mori z hľadiska ochrany zdravia a bezpečnosti, s cieľom predložiť, ak je to potrebné, primerané úpravy. Na tento účel Komisia vypracovala dotazník určený členským štátom a konzultovala so sociálnymi partnermi na úrovni Spoločenstva. Cieľom tejto správy je teda splniť svoju povinnosť stanovenú v článku 20 ods. 3 smernice. 2. PRÁCA NA OTVORENOM MORI V EURÓPSKEJ ÚNII Väčšina členských štátov nevykonáva nijakú činnosť na otvorenom mori na svojom území, vrátane svojich „teritoriálnych vôd“. Je to tak v prípade Rakúska, Belgicka, Cypru, Českej republiky, Dánska, Grécka, Estónska, Fínska, Maďarska, Talianska, Lotyšska, Litvy, Luxemburska, Malty, Portugalska, Slovenska, Slovinska a Švédska. Všetky tieto krajiny, s výnimkou Dánska a Portugalska, takisto vyhlasujú, že žiadna národná spoločnosť nevykonáva prácu na otvorenom mori mimo svojich teritoriálnych vôd. Medzi členskými štátmi, ktoré majú činnosti na otvorenom mori na svojom území alebo medzi národnými spoločnosťami, ktoré vykonávajú takéto činnosti mimo ich územia, sa situácia a počet príslušných pracovníkov výrazne líšia. Spojené kráľovstvo je členským štátom, ktorý má zjavne najviac pracovníkov vykonávajúcich prácu na otvorenom mori. V nasledujúcej tabuľke sú uvedené údaje o existujúcej práci a počte pracovníkov, ktorí sú na ňu pridelení. Členský štát | V teritoriálnych vodách | Mimo teritoriálnych vôd | Opis | Prac. | Opis | Prac. | DE | Vrtné plošiny a plošiny na ťažbu ropy v Severnom mori | ± 75 | Žiadna | - | DK | Žiadna | 0 | - Maersk Oil and Gas AS - Dong Exploration and Production A/S - Amerada Hess ApS | ± 2 000 | ES | Pevná plošina na otvorenom mori Gaviota (Kantábrijské more, Biskajský záliv) | - | Pevné plošiny na otvorenom mori Casablanca (Stredozemné more, pri pobreží Tarragone) a Poseidón (Cádizský záliv). | - | IE | Marathon Oil Ireland Limited | ± 40 | FR | Jednorazové vrtné práce | +-50 | NL | ± 50 | ± 2 300 | PL | ± 330 | ± 580 | PT | Saipem Portugal prevádzkuje 24 plavidiel a plošín | 9 | UK | - Liverpool Bay Complex, prevádzkované BHP Billiton - Plošina na ťažbu ropy „Beatrice“ v Moray Firth, prevádzkovaná spoločnosťou Talisman | 86 | 85 ropných plošín, 18 plávajúcich zariadení a 167 plošín na ťažbu plynu | 25 000 | 3. VYUžITIE VÝNIMIEK Ako už bolo uvedené, v smernici sa ustanovuje, že členské štáty majú možnosť ustanoviť výnimku z článkov 3, 4, 5, 8 a 16 smernice. Okrem toho môžu takisto určiť, prostredníctvom právnych predpisov alebo nariadení, referenčné obdobie nepresahujúce dvanásť mesiacov na výpočet maximálnej dĺžky týždenného pracovného času. Je preto potrebné posúdiť, do akej miery členské štáty, na území ktorých existuje práca na otvorenom mori, využili túto možnosť ustanoviť výnimku z týchto ustanovení smernice. 3.1. Nemecko Pracovný čas pracovníkov jedinej existujúcej plošiny sa spravuje zákonom o pracovnom čase, podnikovou kolektívnou zmluvou a podnikovou dohodou týkajúcou sa pracovného času. Organizácia práce sa mení podľa kategórií pracovníkov, ale vo všeobecnosti je založená na cykle štrnásť dní na plošine a štrnástich dní odpočinku na zemi. Na pracovníkov sa vzťahujú ustanovenia rovnocenné s článkami 3, 4, 5 a 8 smernice. Denný odpočinok je stanovený na 11 po sebe nasledujúcich hodín, pracovníci musia mať 30 minútovú prestávku po 6 hodinách práce, zaručuje sa jeden deň odpočinku týždenne (v zásade je to nedeľa) a nočná práca nemôže v zásade prekročiť osem hodín. Nemecko nevyužilo možnosť stanoviť dvanásťmesačné referenčné obdobie na výpočet 48 hodín. V uplatniteľnej kolektívnej zmluve sa takisto nestanovuje referenčné obdobie dlhšie ako bežné obdobie štyroch mesiacov. Hoci sa v nemeckých právnych predpisoch nachádza ustanovenie transponujúce článok 22 smernice (pod podmienkou, že bude najskôr odsúhlasený kolektívnou zmluvou), táto možnosť sa v tomto odvetví neuplatňuje. 3.2. Dánsko Dánsko prijalo dokument, ktorým sa riadi pracovný čas pracovníkov na otvorenom mori[6]. Ustanovuje sa v ňom denný odpočinok 11 po sebe nasledujúcich hodín na každé obdobie 24 hodín (rovnocenné s článkom 3 smernice), prestávka po šiestich hodinách práce (rovnocenné s článkom 4) a tri po sebe nasledujúce dni odpočinku na zemi na každé dva týždne strávené na mori (rovnocenné s článkom 5, skombinované s článkom 16 písm. a)). V dokumente sa neustanovuje obmedzenie dĺžky nočnej práce. Dánske právne predpisy umožňujú, aby sa kolektívnou zmluvou mohol presunúť alebo zredukovať denný odpočinok. Pracovníkom, na ktorých sa nevzťahuje kolektívna zmluva, sa v dokumente ustanovuje možnosť, aby individuálna pracovná zmluva umožňovala presunúť alebo zredukovať (na minimálne osem hodín) denný odpočinok. V prípade výnimky sa musí zabezpečiť náhradný odpočinok. V dánskych právnych predpisoch sa ustanovuje referenčné obdobie jeden rok pre pracovníkov na otvorenom mori. Dánsko nevyužíva možnosť ustanovenú v článku 22 smernice (individuálna výnimka). 3.3. Španielsko Ustanoveniami uplatniteľnými na pracovníkov na otvorenom mori sú všeobecné ustanovenia stanovené v Estatuto de los Trabajadores . Pre toto odvetvie nie je teda žiadny osobitný režim. Výnimky z minimálnych požiadaviek ustanovených zákonom sa môžu povoliť len prostredníctvom kolektívneho vyjednávania. Predĺženie referenčného obdobia na jeden rok sa môže takisto povoliť len prostredníctvom kolektívnej zmluvy. Španielsko nevyužíva možnosť ustanovenú v článku 22 smernice (individuálna výnimka), pokiaľ ide o pracovníkov na otvorenom mori. 3.4. Francúzsko Vrtné práce uskutočňované vo Francúzsku sú jednorazové a krátkodobé (jeden až dva mesiace). Neexistuje teda osobitné ustanovenie pre pracovníkov na otvorenom mori, ktorým by sa zaviedli výnimky povolené smernicou. 3.5. Írsko Pracovníci na otvorenom mori jedinej spoločnosti pôsobiacej v Írsku, Marathon, majú dvanásťhodinový denný odpočinok a prestávku v trvaní 75 minút. Nočná práca nie je obmedzená. Zdá sa, že pracovný rytmus je založený na cykle 7 dňoch práce na mori a 7 dňoch odpočinku na zemi. Referenčné obdobie na výpočet maximálneho týždenného pracovného času je dvanásť mesiacov. Írsko nevyužíva možnosť ustanovenú v článku 22 smernice (individuálna výnimka). 3.6. Holandsko Pracovníci na otvorenom mori majú 12 hodín denného odpočinku a hodinovú prestávku. Dĺžka nočnej práce pracovníkov nemôže presiahnuť 11 hodín za obdobie 24 hodín a za obdobie 13 týždňov nemôže byť počet prípadov nočnej práce vyšší ako 28. Referenčné obdobie na výpočet maximálneho týždenného pracovného času (stanoveného na 40 hodín) je v zásade 13 týždňov. Na 26 týždňov sa predlžuje pracovníkom, ktorí nemajú stabilný a pravidelný pracovný čas a na 52 týždňov sa môže predĺžiť iba v prípade prerušenia odpočinku na zemi bezpečnostnými školeniami. 3.7. Poľsko Pracovný čas v odvetví sa riadi všeobecnými ustanoveniami Zákonníka práce. V odvetví sa nestanovila žiadna osobitná výnimka. Poľsko nevyužíva možnosť ustanovenú v článku 22 smernice (individuálna výnimka). 3.8. Portugalsko V Portugalsku spoločnosť Saipem Portugal prevádzkuje 24 plavidiel a plošín pôsobiacich na rôznych miestach (Austrália, India, Rusko, Ďaleký východ). Spoločnosť mala iba 9 zamestnancov, na ktorých sa vzťahujú portugalské právne predpisy, ktoré neobsahujú osobitné ustanovenie na toto odvetvie. 3.9. Spojené kráľovstvo Spojené kráľovstvo využíva možnosť ustanoviť výnimku z článkov 3, 4, 5 a 8. V prípade výnimky musia mať pracovníci primeraný odpočinok. Spojené kráľovstvo takisto zaviedlo prostredníctvom právnych predpisov referenčné obdobie v trvaní jedného roka pre pracovníkov na otvorenom mori. Zaviedlo možnosť stanovenú v článku 22 (individuálna výnimka). Zdá sa, že sa táto výnimka veľmi nevyužíva medzi pracovníkmi na otvorenom mori; obmedzuje sa na niektoré špecializované oblasti, ako sú potápačské operácie a stavba lodí. 4. KOLEKTÍVNE ZMLUVY Pracovný čas je oblasťou, na ktorú sa tradične vzťahujú kolektívne zmluvy, ak existujú. Vzhľadom na to, že sa v smernici ustanovujú minimálne požiadavky, kolektívne zmluvy vo všeobecnosti určujú priaznivejšie pravidlá pre pracovníkov, najmä pokiaľ ide o maximálnu dĺžku týždenného pracovného času. Kolektívne zmluvy môžu takisto hrať dôležitú úlohu pri zavádzaní výnimiek ustanovených v smernici, pokiaľ ide o denný a týždenný odpočinok, prestávky, nočnú prácu a referenčné obdobia (ak členský štát nestanovil referenčné obdobie na jeden rok prostredníctvom právnych predpisov). Úroveň ochrany kolektívnou zmluvou v oblasti práce na otvorenom mori je veľmi variabilná. Zdá sa, že kolektívna zmluva neexistuje v Poľsku a Írsku. V Spojenom kráľovstve boli dohody podpisované od roku 1999, ale uplatňujú sa len na pracovníkov, ktorí sú členmi odborov, ktoré ich podpísali. Avšak počet členov odborov je dosť slabý (približne 4 500 pracovníkov). V Holandsku sú pracovníci na otvorenom mori zamestnávaní najmä spoločnosťou, na ktorú sa neuplatňuje žiadna kolektívna zmluva. Naopak, kolektívne zmluvy existujúce v Dánsku a v Španielsku sa uplatňujú na pomerne veľký počet pracovníkov, keďže tieto dve krajiny majú úroveň ochrany prostredníctvom kolektívnej zmluvy dostatočne vysokú (viac ako 80 %). V Nemecku sa na pracovníkov jedinej existujúcej plošiny vzťahuje podniková kolektívna zmluva uplatniteľná na stály personál plošiny, ako aj podniková dohoda, ktorou sa reguluje rytmus práce. Priemerná dĺžka týždenného pracovného času dánskych pracovníkov na otvorenom mori, na ktorých sa vzťahuje kolektívna zmluva, je približne 33 hodín (namiesto 48 stanovených v smernici). V Španielsku sa v kolektívnej zmluve spoločnosti Repsol uvádzajú výhodnejšie ustanovenia týkajúce sa času odpočinku (denného, týždenného, ročného). V Nemecku sa v kolektívnej dohode ustanovuje týždenný pracovný čas, ktorý nepresahuje 40 hodín. 5. ZÁVERY Činnosti na otvorenom mori sa týkajú iba obmedzeného počtu členských štátov a počet pracovníkov sa odhaduje na ± 30 000. Jediný členský štát, Spojené kráľovstvo, zamestnáva väčšinu (25 000) pracovníkov na otvorenom mori. Po úprave zavedenej v roku 2000 sa smernica vzťahuje pracovníkov na otvorenom mori, ale ponecháva členským štátom možnosť ustanoviť výnimku z jej ustanovení pod podmienkou, že príslušní pracovníci dostanú primeraný náhradný odpočinok. Môžeme však konštatovať, že väčšina členských štátov nevyužila túto možnosť a že sa teda na pracovníkov na otvorenom mori vzťahujú vnútroštátne právne predpisy týkajúce sa denného alebo týždenného odpočinku, prestávok a dĺžky nočnej práce. Spojené kráľovstvo je jediným členským štátom, ktorý úplne využil možnosti výnimky pre pracovníkov na otvorenom mori. Možno tiež pozorovať, že sa v kolektívnych zmluvách, ak existujú, ustanovujú priaznivejšie režimy ako minimálne požiadavky smernice, najmä pokiaľ ide o maximálnu dĺžku týždenného pracovného času a platenú ročnú dovolenku. Možnosťou prispôsobenia ustanovení smernice, pokiaľ ide o pracovníkov na otvorenom mori, sa dá pravdepodobne vysvetliť, prečo členské štáty dosť jednohlasne vyhlasujú, že ustanovenia smernice sú adekvátne pre príslušné odvetvie a nemusia byť teda zmenené a doplnené. V nadväznosti na konzultáciu, ktorú začala Komisia, sa sociálni partneri ešte nevyjadrili. Vzhľadom na stanoviská vyjadrené príslušnými členskými štátmi a nedostatok pripomienok zo strany sociálnych partnerov sa Komisia domnieva, že nie je potrebná žiadna zmena pravidiel týkajúca sa organizácie pracovného času pracovníkov na otvorenom mori. [1] Smernica Rady 93/104/ES z 23. novembra 1993 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času, Ú. v. ES L 307, 13.12.1993, s. 18. [2] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/34/ES z 22. júna 2000, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 93/104/ES o niektorých aspektoch organizácie pracovného času, a ktorá sa vzťahuje na sektory a činnosti vylúčené z uvedenej smernice, Ú. v. ES L 195, 1.8.2000, s. 41. [3] Pozri článok 2 smernice 2000/34/ES. [4] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/88/ES zo 4. novembra 2003 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času, Ú. v. EÚ L 299, 18.11.2003, s. 9. [5] Rímsky dohovor z roku 1980 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (konsolidovaná verzia), Ú. v. ES C 27, 26.1.1998, s. 34. [6] Order No. 630 of 1 July 2003 on certain aspects of the organisation of working time on offshore installations.