SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Prvá správa o pokroku Ruska vo vykonávaní spoločných krokov smerom k bezvízovému krátkodobému cestovaniu občanov Ruska a občanov EÚ v rámci dialógu o vízach medzi EÚ a Ruskom /* COM/2013/0923 final */





SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Prvá správa o pokroku Ruska vo vykonávaní spoločných krokov smerom k bezvízovému krátkodobému cestovaniu občanov Ruska a občanov EÚ v rámci dialógu o vízach medzi EÚ a Ruskom I. Súvislosti Na samite EÚ–Rusko, ktorý sa konal v máji 2003 v Petrohrade, sa dohodlo, že zmluvné strany začnú skúmať podmienky pre vzájomné bezvízové cestovanie v dlhodobom horizonte, čím sa stanovil základ pre rokovania o bezvízovom styku medzi Ruskom a EÚ. V dôsledku toho sa na jar 2007 začal dialóg o vízach medzi EÚ a Ruskom. Podobne ako v prípade dialógov o vízach s inými tretími krajinami a na základe požiadaviek nariadenia (ES) č. 539/2001 aj dialóg o vízach medzi EÚ a Ruskom pozostával zo štyroch blokov (bezpečnosť dokladov vrátane biometrických údajov, nelegálna migrácia vrátane readmisie, verejný poriadok a bezpečnosť a vonkajšie vzťahy). Od decembra 2007 do marca 2010 sa v Moskve uskutočnilo šesť zasadnutí expertov s cieľom preskúmať stav právnych predpisov a praxe EÚ a Ruska vo všetkých oblastiach v rámci štyroch blokov dialógu o vízach. Na základe zistení týchto zasadnutí expertov Komisia navrhla Rade, aby sa v máji 2010 na zasadnutí Stálej rady pre partnerstvo EÚ a Ruska v oblasti spravodlivosti, slobody a bezpečnosti obe strany dohodli na začatí prác na dokumente „Spoločné kroky smerom k bezvízovému cestovaniu“, v ktorom by bol uvedený zoznam technických kritérií a požiadaviek pre bezvízový režim. Rada tento prístup prijala. Na tomto základe poverila Stála rada pre partnerstvo EÚ a Ruska v oblasti spravodlivosti, slobody a bezpečnosti v máji 2010 vyšších úradníkov, aby prerokovali spôsob prechodu k praktickej fáze. Na návrh vyšších úradníkov, ktorí sa v roku 2010 niekoľkokrát stretli, Stála rada pre partnerstvo EÚ a Ruska v oblasti spravodlivosti, slobody a bezpečnosti v novembri 2010 oficiálne schválila metodiku spoločných krokov a vyzvala vyšších úradníkov, aby vypracovali návrh tohto dokumentu. V marci 2011 EÚ odovzdala Rusku prvý návrh tohto zoznamu s cieľom začať rokovania. Tento proces trval až do konca roka a EÚ a Rusko oficiálne odsúhlasili „Spoločné kroky smerom k bezvízovému krátkodobému cestovaniu občanov Ruska a EÚ“ na samite, ktorý sa konal 15. decembra 2011. Na tomto samite sa tiež začalo vykonávanie týchto spoločných krokov. V marci 2012 sa konalo úvodné zasadnutie expertov EÚ a Ruska zamerané na tento účel. Na tomto stretnutí obe strany prerokovali a objasnili, ako chápu jednotlivé spoločné kroky a operačné opatrenie, ktorými sa treba zaoberať, aby bolo možné v plnom rozsahu vyhodnotiť ich riadne vykonávanie. Rusko a EÚ potom pripravili svoje príslušné písomné správy o stave vykonávania všetkých spoločných krokov. Rusko predložilo svoju písomnú správu 13. apríla 2012, zatiaľ čo EÚ tak urobila 31. mája 2012. Ďalšie písomné výmeny a odpovede na doplňujúce otázky formulované obomi stranami prebiehali do septembra 2012. Na základe písomných výmen obe strany zorganizovali misie expertov v teréne. Štyri misie expertov EÚ v Rusku (v Moskve aj vo viacerých regiónoch) sa uskutočnili od septembra 2012 do júla 2013 (jedna misia na jeden blok). Obdobne, ruskí experti uskutočnili štyri misie v EÚ v období od decembra 2012 do októbra 2013 (zorganizovalo sa celkom 23 návštev v jednotlivých členských štátoch). Dialóg o vízach medzi EÚ a Ruskom je založený na úplnej reciprocite medzi stranami. Cesta k liberalizácii vízového režimu závisí od pokroku pri vykonávaní spoločných krokov a tento proces nie je automatický. Ako sa uvádza v záverečných ustanoveniach dokumentu o spoločných krokoch, strany rozhodnú v súlade so svojimi vnútornými postupmi o tom, že začnú rokovania o dohode o zrušení vízovej povinnosti medzi EÚ a Ruskom až potom, ako sa dokončí vykonávanie spoločných krokov. Pre dialóg o vízach je veľmi dôležité, aby sa dohoda o zjednodušení udeľovania víz a readmisné dohody vykonávali v plnom rozsahu. Okrem toho sa popri zvažovaní vykonávania spoločných krokov zohľadní aj vývoj a posúdenie ďalších aspektov uvedených v záverečných ustanoveniach dokumentu o spoločných krokoch (súvislosti medzi migračnými tokmi a ochranou ľudských práv a základných slobôd, miera zamietnutí žiadostí o víza, schválených žiadostí o readmisiu osôb a skutočných návratov, počet rozhodnutí o návrate, zamietnutých vstupov na hraniciach a zadržaní príslušných občanov nelegálne sa zdržiavajúcich na území každej zo zmluvných strán, ako aj čas potrebný na prechod hraníc medzi EÚ a Ruskom). Komisia pravidelne informuje Radu aj Európsky parlament o akomkoľvek vývoji v rámci dialógu o vízach. Vo vhodnom čase Komisia predloží tiež podrobné posúdenie okrem iného možných vplyvov budúceho bezvízového režimu medzi EÚ a Ruskom na EÚ a na regionálnu súdržnosť z hľadiska migrácie, riadenia hraníc a bezpečnosti. Toto je prvá správa o pokroku predložená Komisiou, v ktorej sa opisuje stav vykonávania spoločných krokov zo strany Ruska, a formulujú sa v nej problematické otázky aj odporúčania. II. Posúdenie vykonávania spoločných krokov v rámci každého bloku Blok 1: Bezpečnosť dokladov vrátane biometrických údajov Všeobecné posúdenie V priebehu posledných niekoľkých rokov Rusko dosiahlo značný pokrok v tejto oblasti, ktorý zahŕňa zavedenie biometrického pasu v roku 2006 a jeho aktualizácie podľa noriem ICAO (Medzinárodná organizácia pre civilné letectvo) v roku 2010 a v roku 2013. Výroba, vydávanie a personalizácia medzinárodných biometrických pasov sú pomerne bezpečné a riadia sa príslušnými postupmi a normami ICAO. O odcudzených a stratených cestovných pasoch sa podáva hlásenie do centralizovanej databázy Interpolu, aj keď sa to vykonáva len manuálne. Východiskové doklady (vrátane vnútroštátnych pasov, ktoré sú hlavnými ruskými dokladmi totožnosti) sú dostatočne bezpečné na svoj účel a ich personalizácia, ako aj postupy vydávania sú v súlade s platnými normami. Sú zaistené programy odbornej prípravy zahŕňajúce opatrenia proti korupcii, hoci je ešte potrebné analyzovať ich účinnosť. Treba tiež poznamenať, že liberálne nariadenie týkajúce sa zmeny mena spolu so skutočnosťou, že neexistuje žiadny centrálny register obyvateľstva, môže vytvoriť príležitosti pre zneužívanie. Podrobné pripomienky Zaviesť biometrické cestovné pasy spĺňajúce normy ICAO na základe komplexného a bezpečného spravovania totožnosti, berúc pritom do úvahy prácu vykonanú v rámci ICAO a náležitú ochranu osobných údajov, zaistiť ich pravosť, uľahčiť presné overenie totožnosti ich držiteľov príslušnými orgánmi oboch strán Po zavedení biometrických pasov v roku 2006 sa od 1. marca 2010 začala vydávať ich aktualizovaná verzia. Tá je v súlade s normami ICAO a obsahuje vylepšené bezpečnostné prvky. Od roku 2013 sa vydáva tretia generácia biometrických pasov, ktoré obsahujú aj informácie o odtlačkoch prstov. Aj keď dopyt po nebiometrických pasoch klesá, ešte stále sa dajú získať a ukončenie ich vydávania sa neplánuje. Hlavné právomoci pre výrobu a vydávanie medzinárodných pasov aj východiskových dokladov majú: štátna tlačiareň Goznak, štátny matričný úrad (ďalej len „ZAGS“) a jeho regionálne a miestne pobočky (zodpovedné za vydávanie zdrojových certifikátov), Federálna migračná služba (ďalej len „FMS“) a jej regionálne a miestne pobočky (zodpovedné za vydávanie medzinárodných pasov a ruských vnútroštátnych pasov). Súčasná generácia biometrických pasov je veľmi dobre chránená proti falšovaniu a spĺňa normy ICAO. Proces vydávania je spoľahlivý a celkom bezpečný, či už vo fáze overovania totožnosti žiadateľa, vo fáze tlače a skladovania nevyplnených pasov alebo ich personalizácie. Bezpečnosť informácií uchovávaných na účely tohto procesu sa riadi federálnym zákonom č. 152-FZ z 27. júla 2006 „o osobných údajoch“. Východiskové doklady (t. j. vnútroštátne pasy a zdrojové certifikáty) sú technicky dobre chránené proti falšovaniu. Nový typ vnútroštátneho pasu (vydávaný od januára 2008) má okrem toho ďalšie bezpečnostné prvky a jeho obsah je strojovo snímateľný v súlade s normami ICAO. Nevyplnené pasy sa vyrábajú (centrálne) a skladujú bezpečným a účinným spôsobom. Personalizácia a vydávanie týchto dokladov prebiehajú na regionálnej úrovni a príslušné postupy zohľadňujú súčasné normy. Navštívené ústredné a miestne priestory príslušných orgánov, ktoré manipulujú s medzinárodnými pasmi aj s východiskovými dokladmi, boli dobre zabezpečené. Boli zavedené administratívne bezpečnostné postupy týkajúce sa prístupu k dokladom a manipulácie s nimi. Neexistuje žiadny centrálny register. Zdrojové certifikáty sa spracovávajú na regionálnej úrovni a každý región má svoj vlastný register a elektronickú databázu (aspoň v pobočkách, ktoré navštívili experti EÚ). Konzultácie medzi regiónmi sa uskutočňujú v prípade akýchkoľvek pochybností administratívnou cestou (prostredníctvom oficiálnej žiadosti zaslanej poštou). Ruské orgány upozornili na plány na vytvorenie nového centralizovaného elektronického registra obyvateľstva, neuviedli však žiadny pevne stanovený dátum. Určité zlepšenie v tomto smere môže predstavovať portál prepájajúci jednotlivé federálne orgány a ministerstvá (SMEV), ktorý umožňuje elektronické vybavovanie žiadostí (a ktorý je už údajne v prevádzke). Pravidlá týkajúce zmeny mena osoby sa javia ako pomerne liberálne a sú aj naďalej dôvodom k určitému znepokojeniu. V súčasnej dobe totiž neexistujú žiadne obmedzenia pre občanov, ktorí si chcú zmeniť meno. Okrem toho, vzhľadom na neexistenciu centralizovaného registra obyvateľstva, sa zmeny mien dajú vysledovať len na regionálnej úrovni alebo na základe formálnej žiadosti inému regionálnemu úradu ZAGS, čo si vyžaduje určitý čas a vytvára sa tým priestor na zneužívanie. Zabezpečiť rýchle a systematické odovzdávanie informácií o stratených a odcudzených pasoch do databázy Interpolu Informácie o stratených a odcudzených medzinárodných pasoch sa ukladajú do centralizovanej databázy FMS a potom sa oznamujú národnému centrálnemu úradu Interpolu (so sídlom na ministerstve vnútra, MV), aby sa mohli začleniť prostredníctvom informačného systému typu push-pull do databázy Interpolu obsahujúcej údaje o odcudzených a stratených cestovných dokladoch (Stolen and Lost Travel Documents, SLTD). Informácie sa do databázy Interpolu vkladajú každý deň manuálne. MV realizuje rozvojový projekt, ktorého úlohou je zlepšiť výmenu informácií medzi FMS a národným centrálnym úradom Interpolu s cieľom zaviesť automatické vkladanie informácií do databázy SLTD (ktorá má byť dokončená do roku 2013). Rusko doteraz nezahrnulo stratené a odcudzené vnútroštátne pasy ani východiskové doklady do databázy Interpolu SLTD, pretože tieto doklady nemožno použiť v zahraničí. Ruská strana však zvažuje možnosť, že do tejto databázy zahrnie aj tieto doklady. Udržiavať pravidelnú výmenu vzorov cestovných pasov a formulárov žiadostí o udelenie víza, informácií o falošných dokladoch a spoluprácu v oblasti bezpečnosti dokladov Výmena vzorov pasov a formulárov žiadostí o udelenie víza prebieha pravidelne diplomatickou cestou prostredníctvom ministerstva zahraničných vecí (ďalej len „MZV“). FMS dostáva vzory zahraničných dokladov z MV a rozosiela ich pre informáciu svojim územným pracoviskám. Viesť programy odbornej prípravy o metódach ochrany dokladov na základe noriem ICAO, ktoré sa týkajú okrem iného zavádzania biometrických parametrov, a vykonávať výmenu informácií o metódach a prípadných príslušných vedeckých výskumoch v tejto oblasti Úradníci ZAGS a FMS absolvujú úvodné školenia, po ktorých nasledujú pravidelné aktualizácie. Poskytujú sa aj e-learningové programy. Konzulárne oddelenie MZV zriadilo centrum odbornej prípravy, ktoré poskytuje kurzy o postupe vydávania biometrických pasov a o ich bezpečnostných prvkoch. Účinnosť programov odbornej prípravy sa môže líšiť v závislosti od veľkosti konkrétneho úradu, od jeho (viac či menej) odľahlého umiestnenia a od dostupných ľudských zdrojov. Úradníci, s ktorými sa experti EÚ stretli počas misií vo všetkých priestoroch príslušných orgánov, boli o príslušných postupoch a o svojich povinnostiach a právomociach náležite informovaní. Vykonať a v prípade potreby zlepšiť protikorupčné opatrenia vrátane etických noriem, ktoré sú zamerané na úradníkov všetkých verejných orgánov, ktoré sa zaoberajú komplexným a bezpečným spravovaním totožnosti Podľa ruských úradov sú otázky boja proti korupcii zahrnuté vo všeobecnej odbornej príprave pre príslušných pracovníkov a po schválení nových príslušných právnych predpisov sa informácie o boji proti korupcii aktualizujú. Misie expertov však nemohli reálne skontrolovať obsah a kvalitu kurzov odbornej prípravy a požiadavky učebného plánu (najmä v prípade úradu ZAGS). V rámci všeobecnej protikorupčnej politiky prijala služba FMS Kódex etiky a správania štátnych úradníkov (nariadenie FMS z 25. februára 2011), ktorý sa uplatňuje na všetkých jej zamestnancov. Niektoré ustanovenia tohto kódexu sú výslovne začlenené do pracovných zmlúv FMS. FMS vytvorila aj kanály na komunikáciu s občanmi na účely boja proti korupcii (webová stránka, asistenčná telefónna linka atď.) a zavádza preventívne opatrenia. Význam protikorupčných opatrení v oblasti bezpečnosti dokladov zdôrazňuje najmä tá skutočnosť, že aj keď systém pre vydávanie dokladov funguje dobre, pokiaľ ide o zabránenie falšovaniu, v dôsledku korupcie možno vytvoriť viac príležitostí na nelegálne získavanie originálnych dokladov. Otázky vyvolávajúce obavy a následné opatrenia odporúčané v rámci bloku 1: Na základe uvedených zistení Komisia identifikovala tieto otázky, ktoré vyvolávajú obavy, a vyžadujú si ďalšiu diskusiu s ruskými orgánmi: Pravidlá upravujúce zmenu mena v Rusku sú dosť liberálne a mohli by vytvárať určitý priestor pre zneužívanie a jednoduché zmeny totožnosti. Takéto zmeny by sa nedali ľahko odhaliť, najmä orgánmi tretích krajín vrátane členských štátov EÚ. Okrem toho nedostatok informácií o obsahu a výsledkoch odbornej prípravy a požiadavkách na učebné plány pre úradníkov FMS a ZAGS, najmä so zreteľom na protikorupčné opatrenia, neumožnil Komisii v plnom rozsahu vyhodnotiť pokrok v tejto oblasti. Napokon, Komisia si bude aj naďalej vymieňať informácie s ruskými orgánmi v súvislosti s ďalším rozvojom centralizovaného registra obyvateľstva, systému elektronického prepojenia federálnych orgánov a ministerstiev (SMEV) a automatizovaného systému zavádzajúceho varovania do databázy Interpolu SLTD. Blok 2: Nelegálna migrácia vrátane readmisie Všeobecné posúdenie V posledných rokoch prešla ruská migračná politika významnými zmenami. Viditeľným znakom tohto procesu je nová koncepcia migračnej politiky, ktorá bola prijatá v roku 2012. Ruské orgány sa skutočne začali širšie zaoberať úvahami o migrácií, ktoré zohľadňujú aj pozitívne účinky, ktoré migračné toky môžu priniesť z hľadiska hospodárskeho rozvoja. Okrem toho ruské úrady uznali, že byrokracia a neefektívne postupy v oblasti migrácie bývajú často príčinou toho, že mnohí legálni migranti sa stávajú nelegálnymi a uznali naliehavú potrebu integrácie migrantov do ruskej spoločnosti. FMS je hlavným orgánom riadiacim migráciu v Rusku a zaisťujúcim súlad, pokiaľ ide o víza a spôsoby legálnej migrácie. Je zavedený úplný a komplexný systém pravidiel. Niektoré pravidlá sú stále dosť zložité (napr. kvóty a pracovné povolenia). Niektoré zmeny už boli zavedené do federálneho zákona, najmä v súvislosti s vykonávaním dohody o zjednodušení udeľovania víz medzi EÚ a Ruskom, so zlepšením situácie vysoko kvalifikovaných odborníkov, so zjednodušením postupov pri registrácii migrácie a postupov udeľovania víz a so zjednodušením prístupu na trh práce (v súvislosti so systémom kvót a patentmi). Očakávajú sa ďalšie zmeny, najmä zlepšenie postupov v prípade legálnej migrácie aj pre iné skupiny migrantov. Nelegálna migrácia je výzvou, ktorú si príslušné orgány uvedomujú. Čoraz väčšie úsilie sa venuje zabezpečeniu skutočného návratu nelegálnych migrantov zadržaných na ruskom území, ako aj celkovému presadzovaniu pravidiel týkajúcich sa migrácie. Náležitá spolupráca s Bieloruskom (v dôsledku štátnej únie a absencie hraničných kontrol), ako aj toky z krajín SNŠ (vrátane náležitých pasových kontrol) predstavujú, ako sa zdá, výzvu. Sú zavedené konania o návrate a v otázke návratov sa rozvíja spolupráca s mnohými krajinami pôvodu. Readmisná dohoda medzi EÚ a Ruskom funguje uspokojivo. Ako v prípade nelegálnej migrácie, tak aj v prípade riadenia hraníc sa systémy zhromažďovania informácií a najmä analýza rizík, a to aj na regionálnej úrovni, dali ťažko posúdiť. Zhromažďovanie definovaných ukazovateľov (napr. nelegálne prekročenia hraníc, zamietnutia vstupu atď.) týkajúcich sa nových spôsobov, trás nelegálnej migrácie a cezhraničnej trestnej činnosti by mohlo, za predpokladu, že budú sprístupnené miestnym jednotkám, prispieť k zvýšeniu účinnosti hraničných kontrol. Pokiaľ ide o azyl, administratívne štruktúry a postupy sú zavedené a prijímacie strediská pre žiadateľov o azyl, ktoré navštívili experti EÚ, spĺňali základné požiadavky a platné normy. Mohla by sa zvážiť možnosť poskytovať viac informácií na hraničných priechodoch pre potenciálnych žiadateľov o azyl, ako aj posilniť štruktúrovaná spolupráca medzi FMS a útvarom pohraničnej stráže [útvar Federálnej bezpečnostnej služby (ďalej len „FBS“)]. Posúdiť by sa mali tiež pravidlá umožňujúce prístup utečencov a žiadateľov o azyl k určitým právam pod podmienkou ich registrácie, ako aj priblíženie postavenia dočasného azylu (doplnková ochrana) bližšie k postaveniu utečenca. Očakáva sa, že nový azylový zákon prinesie v tomto smere určité zlepšenie. Systém riadenia hraníc a postupy na hraničných priechodoch majú štandardnú úroveň, aj keď určité zlepšenia by mohli prispieť k ich účinnosti. Vybavenie na hraničných priechodoch sa pravidelne vylepšuje. Pohraničná stráž je profesionálny orgán riadenia hraníc a presadzovania práva s etablovaným postavením medzi orgánmi. Pohraničná stráž sa v zásade zaviazala k spolupráci s pohraničnými orgánmi susedných štátov a agentúrou Frontex. Určitý pokrok sa dosiahol aj v súvislosti so spoluprácou medzi pohraničnou strážou a orgánmi riadenia hraníc tretích krajín vrátane členských štátov EÚ, ktorá by sa teraz mala byť prehĺbiť a malo by sa vymieňať viac štrukturálnych informácií a údajov. Pokiaľ ide o spoluprácu s inými príslušnými orgánmi v Rusku, pohraničná stráž by mala vynaložiť ďalšie úsilie na zabezpečenie konkrétnejšieho rozsahu spolupráce, najmä s FMS a Federálnou colnou službou (ďalej len „FCS“). Zhromažďovanie údajov sa vykonáva v pravidelných intervaloch a v príslušných orgánoch existujú oddelenia analýzy (minimálne v pohraničnej stráži a FMS). Údaje ešte stále zhromažďuje každý orgán samostatne, čo vedie k tomu, že štatistiky nie sú ucelené. Analýza rizík sa spoločne nevyužíva a ak sa aj pripraví, objavujú sa určité pochybnosti o použitej metodike a o jej úplnosti. Podľa ruských orgánov programy odbornej prípravy vrátane programov pre príslušníkov pohraničnej stráže zameraných na bezpečnosť dokladov sú dobre pripravené. Ich súčasťou sú aj protikorupčné opatrenia a existujú aj etické kódexy, expertom EÚ však neboli poskytnuté informácie, čo je ich obsahom. Podrobné pripomienky 2.1 Otázky migrácie Uzavrieť vykonávacie protokoly medzi Ruskom a všetkými príslušnými členskými štátmi EÚ k dohode medzi Ruskou federáciou a Európskym spoločenstvom o readmisii z 25. mája 2006 a zároveň zabezpečiť účinné vykonávanie tejto dohody Dohoda o readmisii medzi EÚ a Ruskom nadobudla platnosť 1. júna 2007. Komisia ju pravidelne monitoruje v spolupráci s členskými štátmi EÚ (za EÚ) a FMS (za Rusko). Hlavnou platformou pre diskusiu o všetkých otázkach, ktoré vzniknú počas vykonávania tejto dohody, je spoločný readmisný výbor, ktorý až doteraz zasadal dvakrát ročne (doposiaľ sa uskutočnilo 13 stretnutí v Moskve a Bruseli). Všetky readmisné konania v rámci tejto dohody fungujú. Celkové hodnotenie tejto dohody je uspokojivé. Na zasadnutiach spoločného readmisného výboru sa pravidelne riešia všetky technické otázky. Vzhľadom na doterajšiu dobrú spoluprácu sa na poslednom stretnutí spoločného readmisného výboru rozhodlo o znížení frekvencie zasadnutí na jedno za rok. FMS je hlavným vládnym orgánom na ruskej strane, ktorý zodpovedá za vykonávanie tejto dohody, a má špeciálne oddelenie zaoberajúce sa všetkými súvisiacimi otázkami. Pohraničná stráž je zodpovedná za zrýchlené readmisné konania na hraničných priechodoch. Na vykonávanie readmisného konania na hraniciach boli určení pohraniční delegáti pohraničnej stráže. Počas stretnutí na niektorých hraničných priechodoch však experti EÚ zaznamenali, že miestni predstavitelia pohraničnej stráže neboli v plnom rozsahu informovaní o podrobnostiach tohto postupu. Vykonávacie protokoly v rámci tejto dohody (medzi Ruskom a členskými štátmi EÚ) sú takmer všetky uzavreté. Protokoly podpísalo 23 členských štátov EÚ. Protokol s Gréckom bol podpísaný a mal by byť ratifikovaný v blízkej budúcnosti. Rusko informovalo, že je otvorené ďalším rokovaniam s Chorvátskom. Na viacerých zasadnutiach spoločného readmisného výboru Rusko informovalo, že je pripravené rokovať o protokole so Spojeným kráľovstvom. Írsko a Dánsko nie sú viazané touto dohodou. Účinne vykonávať Dohodu medzi Európskym spoločenstvom a Ruskou federáciou o zjednodušení postupu pri vydávaní víz občanom Európskej únie a Ruskej federácie z 25. mája 2006 Dohoda medzi EÚ a Ruskom o zjednodušení postupu pri vydávaní víz (ďalej len „dohoda o ZPVV“) nadobudla platnosť 1. júna 2007 (zároveň s dohodou o readmisii). Komisia túto dohodu pravidelne monitoruje v spolupráci s členskými štátmi EÚ (za EÚ) a FMS (za Rusko). Hlavnou platformou pre rokovania o všetkých otázkach, ktoré vzniknú počas vykonávania tejto dohody, je Spoločný výbor pre zjednodušenie postupu pri vydávaní víz, ktorý pravidelne zasadá na žiadosť jednej zo zmluvných strán, spravidla aspoň raz za rok (doposiaľ sa uskutočnilo 9 stretnutí v Moskve a Bruseli). V záujme zabezpečenia úplného, správneho a harmonizovaného vykonávania ustanovení dohody o ZPVV zmluvnými stranami spoločný výbor vypracoval a prijal usmernenia pre vykonávanie dohody o ZPVV. Zasadnutia spoločného výboru považujú obidve strany za platformu pre konštruktívnu spoluprácu a príležitosť prerokovať všetky technické otázky, ktoré vyplynú v súvislosti s uplatňovaním tejto dohody. Dohoda sa vykonáva uspokojivo. Komisia nemá podrobné štatistické údaje o vízach, ktoré Rusko vydalo za obdobie rokov 2007 – 2011. Presná miera zamietnutých žiadostí občanov EÚ o vízum nie je známa, ale podľa odhadu ruskej strany by mala predstavovať približne len 0,01 – 0,02 % (okolo 200 – 300 zamietnutí ročne). Občanom EÚ sa vydá približne 1,25 milióna víz ročne, z čoho asi 45 % tvoria víza na viac vstupov s dlhodobou platnosťou. Pred prijatím konečného rozhodnutia o podpise sa musí aktualizovaná dohoda o ZPVV posúdiť z hľadiska celkových vzťahov medzi EÚ a Ruskom. Zmeniť uvedenú dohodu o zjednodušení postupu vydávania víz na účely ďalšieho zjednodušenia vízových povinností pre krátkodobé cestovanie Znenie aktualizovanej dohody o ZPVV bolo objasnené a okrem iného bude obsahovať vzájomné zrušenie vízovej povinnosti pre členov posádok civilných lietadiel a jej predbežné uplatňovanie od dátumu podpisu. Týmto sa ukončí súčasná nevyvážená situácia, v rámci ktorej sa vo všetkých členských štátoch EÚ uplatňuje oslobodenie ruských civilných leteckých posádok od vízovej povinnosti, zatiaľ čo Rusko stále zachováva vízovú povinnosť pre tie členské štáty, s ktorými nemá dvojstranné dohody o zrušení vízovej povinnosti pre túto kategóriu osôb (BE, CZ, EE, EL, FI, IE, LV, LX, PT, SI, SK). Jedna otázka ostáva otvorená: zrušenie vízovej povinnosti pre držiteľov biometrických služobných pasov ako to požaduje ruská strana. Záruky, ktoré majú toto zrušenie vízovej povinnosti sprevádzať, EÚ ešte stále skúma. Snažiť sa zaistiť uľahčenie, ďalšie zjednodušenie a transparentné uplatňovanie príslušných pravidiel týkajúcich sa registrácie/evidencie občanov, ktorí sa legálne zdržiavajú na území druhej zmluvnej strany, vydávanie povolení na riadny pobyt a výkon pracovnej činnosti s cieľom znížiť v praxi dĺžku administratívnych postupov a zaťaženia občanov a pravidelne si vymieňať informácie o svojich vízových politikách Rusko má komplexný systém pravidiel týkajúcich sa legálnej migrácie, ktoré sú ustanovené vo viacerých federálnych zákonoch a ich novelách. FMS je hlavným orgánom zodpovedným za ich vykonávanie. Mnohé zmeny boli zavedené so zreteľom na evidenciu cudzincov (zaznamenávanie), ktoré je povinné v každom mieste pobytu v Rusku. V súčasnosti musí túto povinnosť splniť každý cudzinec (bez ohľadu na dĺžku jeho pobytu) do siedmich pracovných dní na regionálnom pracovisku FMS (predtým do troch pracovných dní). Túto lehotu možno na základe dvojstranných dohôd predĺžiť, ako napríklad v prípade Francúzska (10 dní) alebo Kazachstanu (30 dní). Okrem toho štátni príslušníci tretích krajín, ktorí sa zdržiavajú v Rusku ako vysoko kvalifikovaní odborníci (pozri ďalej v texte), a ich rodinní príslušníci sú oprávnení zdržiavať sa v Rusku až do 90 alebo 30 dní (v závislosti od okolností) bez nutnosti záznamu o migrácii. Postupy evidencie v súvislosti s migráciou má vykonať hostiteľská strana (ktorá je jasne vymedzená zákonom) na FMS. V prípade turistov by túto úlohu mali vykonávať hotely alebo osoba, ktorá ich pozvala do Ruska. Štátni príslušníci tretích krajín nie sú povinní vstúpiť, aspoň nie priamo, do žiadneho konkrétneho kontaktu s FMS. Doklady potrebné na zaznamenanie (vrátane kópií pasu a migračnej karty) môže hostiteľská strana predložiť priamo alebo ich môže poslať poštou. Okrem toho štátni príslušníci tretích krajín už nezodpovedajú za nesplnenie povinnosti evidencie v súvislosti s migráciou a sankcie sa môžu uplatniť len na hostiteľskú stranu (predtým boli zodpovední aj štátni príslušníci tretej krajiny). Postupy registrácie možno použiť v prípade štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa oprávnene zdržiavajú v Rusku po dlhšiu dobu (práca, štúdium atď.). Niektoré zlepšenia boli zavedené aj do tohto postupu, a to najmä v súvislosti so spôsobmi predkladania žiadosti. Napriek skutočnosti, že tento postup má charakter dokladovania rôznych skutočností, niekedy je ťažké získať od žiadateľa požadované podporné doklady (napr. doklad o vlastníctve nehnuteľnosti alebo vyhlásenie vlastníka). Vzhľadom na to, že prístup k niektorým sociálnym právam migrantov závisí od platnej registrácie, tento postup by v skutočnosti mohol vytvárať prekážku v prístupe k týmto právam. Dva hlavné typy povolení vydávané na riadny pobyt štátnych príslušníkov tretích krajín sú povolenie na prechodný pobyt a povolenie na trvalý pobyt. Štátny príslušník tretej krajiny, ktorý má záujem o získanie povolenia na prechodný pobyt v Rusku, musí podať žiadosť na príslušnom územnom pracovisku FMS alebo na príslušnej diplomatickej misii alebo konzulárnemu úradu Ruska v krajine pobytu. Ak je žiadosť schválená, vydá sa vízum pre vstup do Ruska s platnosťou na štyri mesiace. Žiadosť možno podať osobne alebo v elektronicky spolu s požadovanými podpornými dokumentmi vrátane osvedčenia potvrdzujúceho, že žiadateľ je HIV negatívny a nie je závislý na drogách. Ruské orgány majú šesť mesiacov na rozhodnutie o žiadosti. Dôvody zamietnutia sú jasne stanovené zákonom. Štátni príslušníci tretích krajín s povolením na prechodný pobyt v Rusku môžu podľa všetkého pracovať len v regióne a na pozícii, ktoré sú uvedené (obvykle jeden rok) v pracovnom povolení. Okrem toho, ak je ich pracovné povolenie obmedzené len na jeden región, ich služobné cesty v rámci Ruska nemôžu byť dlhšie ako 10 dní. Tieto pravidlá sa zdajú byť veľmi obmedzujúce. Povolenie na prechodný pobyt má platnosť tri roky a na žiadosť štátneho príslušníka tretej krajiny môže byť obnovené po predložení rovnakého súboru dokumentov (vrátane dokumentov týkajúcich sa HIV a drogovej závislosti), ak štátny príslušník tretej krajiny opustil Rusko a vrátil sa späť do Ruska. Ak sa štátny príslušník tretej krajiny zdržiaval v Rusku nepretržite po dobu troch rokov, môže požiadať aj o povolenie na trvalý pobyt (pozri ďalej v texte). Privilegované postavenie v ruských právnych predpisoch týkajúcich migrácie pracovných síl majú vysoko kvalifikovaní odborníci. Aby ruské orgány prilákali vysoko kvalifikovaných odborníkov na ruský trh práce, zjednodušili pravidlá ich zamestnávania a pobytu. Na vysoko kvalifikovaných odborníkov sa nevzťahujú kvóty a spolu so svojimi rodinnými príslušníkmi majú právo po dobu platnosti ich pracovných zmlúv (až tri roky) na udelenie víz na viac vstupov a na opakované predĺženie ich povolenia zakaždým až na tri roky. Okrem toho, ak vykonávajú pracovnú činnosť v dvoch alebo viacerých regiónoch, vydané povolenie je platné aj v týchto regiónoch. V prípade zmeny zamestnávateľa majú lehotu 30 pracovných dní, aby si našli nového zamestnávateľa. Vysoko kvalifikovaní odborníci sú tiež oprávnení požiadať o povolenie na trvalý pobyt bez toho, aby museli prejsť postupom na získanie povolenia na prechodný pobyt a spolu so svojimi rodinnými príslušníkmi požívajú rozsiahlejšie sociálno-ekonomické práva. Štátnemu príslušníkovi tretej krajiny sa povolenie na trvalý pobyt môže vydať potom, ako strávil v krajine minimálne jeden rok na základe povolenia na prechodný pobyt. Povolenie na pobyt sa vydáva na obdobie až piatich rokov a počet predĺžení nie je obmedzený. Štátny príslušník tretej krajiny musí podať žiadosť príslušnému územnému pracovisku FMS minimálne šesť mesiacov pred uplynutím doby platnosti povolenia na prechodný pobyt. K žiadosti musí byť priložený rozsiahly súbor dokumentov podobných tým, ktoré sa vyžadovali na udelenie povolenia na prechodný pobyt. Dôvody zamietnutia žiadosti o vydanie povolenia na trvalý pobyt sú podobné tým ako v prípade povolenia na prechodný pobyt. Právne postavenie cudzinca, ktorý má povolenie na trvalý pobyt, je veľmi blízke právnemu postaveniu ruského občana vrátane oslobodenia od povinností súvisiacich s kvótami a s pracovným povolením. Cudzí štátni príslušníci môžu vykonávať pracovnú činnosť len na základe pracovného povolenia, pokiaľ sa na nich nevzťahuje niektorá z výnimiek, ktoré sú uvedené vo federálnom zákone č. 115-FZ z roku 2001. Ak chce štátny príslušník tretej krajiny získať pracovné povolenie, musí oň žiadať na územnom oddelení FMS v mieste pobytu a predložiť vyplnený formulár žiadosti a požadované podporné dokumenty. Pracovné povolenie sa vydáva do 10 pracovných dní od prijatia žiadosti. Ak sa pracovné povolenie má poskytnúť do 30 dní, štátny príslušník tretej krajiny musí predložiť lekárske doklady (vrátane potvrdenia, že je HIV negatívny, nie je drogovo závislý a netrpí závažnou infekčnou chorobou), inak mu hrozí ukončenie pracovného pomeru. Lekárske testy je potrebné absolvovať len na určených miestach (ktorých počet je obmedzený), čo niekedy spôsobuje praktické ťažkosti. Počet pracovných povolení, ktoré možno každoročne vydať štátnym príslušníkom tretích krajín, je obmedzený kvótami, ktoré stanovuje Ministerstvo práce a sociálnej ochrany v spolupráci s MZV a ďalšími inštitúciami. Celý proces je pomerne zložitý, časovo náročný a nepružný. Kvóty sa pre každý región stanovujú vopred na nasledujúci rok na základe prognóz získaných od zamestnávateľov. Tento prístup by mohol spôsobiť problémy a oneskorenia a jeho účinnosť je pochybná. Zdá sa, že ruské orgány si to uvedomujú, pretože zvažujú revíziu pravidiel pre kvóty. Súbežne so systémom kvót a pracovných povolení existuje „patentový“ systém, ktorý je vyhradený pre cudzincov prichádzajúcich do Ruska v rámci bezvízového režimu a najmä z krajín SNŠ (okrem Turkmenistanu). Patent sa vydáva do 10 pracovných dní na základe žiadosti, ktorú podá (hostiteľský) občan Ruska a oprávňuje na vykonávanie pracovnej činnosti na osobné, domáce alebo iné podobné potreby jednotlivca na základe pracovnej zmluvy alebo občianskoprávnej zmluvy (pre pestúnky, pomoc v domácnosti atď.). Patent možno vydať na obdobie jedného až troch mesiacov a predĺžiť až na jeden rok. Po uplynutí tejto doby možno vydať nový patent. Počet vydaných patentov nie je obmedzený. Spočiatku Rusko nemalo žiadnu politiku integrácie migrantov. V poslednej dobe sa to však po silnom príleve štátnych príslušníkov tretích krajín (najmä z krajín SNŠ) stalo potrebou, ktorá bola uznaná aj v koncepcii migračnej politiky (pozri ďalej v texte). Vykonávajú sa niektoré opatrenia medzi ktoré patrí výučba ruského jazyka, histórie a kultúrnych tradícií, kurzy pre potenciálnych migrujúcich pracovníkov do Ruska pred odchodom v krajinách pôvodu, odborné vzdelávanie a kurzy zameriavajúce sa na ruské zákony týkajúce sa migrácie a výučbu ruského jazyka. Dva pilotné projekty v tejto oblasti sa realizovali v Tadžikistane a Kirgizsku. Okrem toho FMS údajne zriadila osobitnú jednotku zaoberajúcu sa integráciou. Komplexná stratégia integrácie ešte stále nie je úplne zavedená. Všetky postupy súvisiace s vízami upravujú nariadenia vlády, ktoré sú v súlade aj s ustanoveniami dohody o ZPVV medzi EÚ a Ruskom. Ak má cudzinec záujem o akýkoľvek typ víza, mal by sa obrátiť na diplomatickú misiu alebo konzulárny úrad Ruska a predložiť potrebné (jasne stanovené a pomerne štandardné) dokumenty vrátane pozvania. V prípade dlhodobých víz by mohli byť potrebné aj niektoré ďalšie dokumenty. Na tomto základe sa v závislosti od účelu návštevy vydá vízum. MZV môže na základe zákonom stanovených dôvodov vízum zamietnuť. Nie je povinné poskytnúť odôvodnenie takéhoto zamietnutia. Nesúlad medzi deklarovaným účelom vstupu a skutočným účelom sa považuje za porušenie režimu vstupu alebo pobytu a môže sa sankcionovať (pokuta, vyhostenie a/alebo zákaz opätovného vstupu). Držitelia víz sú povinní opustiť územie Ruska po uplynutí povolenej doby pobytu uvedenej vo víze. Celková dĺžka pobytu cudzinca v Rusku na základe krátkodobého víza platného pre viac vstupov (na obchodné účely) nesmie presiahnuť 90 dní v rámci každého obdobia 180 dní. Dlhodobé víza sa vydávajú konkrétne na trvanie účelu pobytu v Rusku. Vízová politika Ruska závisí vo veľkej miere od konkrétnych dvojstranných dohôd. Rusko uzavrelo viac ako sto dohôd buď o krátkodobom bezvízovom cestovaní (najvýznamnejšie sú dohody s Izraelom a Tureckom) alebo o zjednodušení postupu pri vydávaní víz (napr. s EÚ alebo USA). Bezvízové režimy sa navyše uplatňujú takmer v prípade všetkých krajín SNŠ (okrem Turkménska). Podľa informácií, ktoré poskytla ruská strana, by sa mohli podpísať aj ďalšie bezvízové dohody s Japonskom, Južnou Kóreou a Indiou. Vymieňať si informácie, okrem iného v rámci dialógu medzi EÚ a Ruskom o migrácii, o právnom rámci, ako aj o administratívnych štruktúrach vrátane ich príslušných právomocí a pracovných metód a o infraštruktúre (vrátane detenčných centier) na účely účinného celkového riadenia migrácie, najmä účinného vypracovania metodiky na odhaľovanie nelegálnych migrantov vo vnútrozemí a na ich vyhosťovanie, ako aj o súčasných tokoch, štatistikách a analýze rizík nelegálnej migrácie a úzko spolupracovať v boji proti trestnej činnosti súvisiacej s nelegálnou migráciou a riešiť prípadné nedostatky. Novú koncepciu migračnej politiky (ďalej len „koncepcia“) na obdobie rokov 2012 – 2025 vypracovala FMS a prezident Ruskej federácie ju prijal v júni 2012. Je to najdôležitejší politický dokument o migrácii v Rusku. Cieľom koncepcie je podporiť migráciu určitých skupín štátnych príslušníkov tretích krajín do Ruska, najmä vysoko kvalifikovaných odborníkov a veľkých investorov, študentov, krajanov a kvalifikovaných pracovníkov (najmä z krajín SNŠ) v súlade s potrebami trhu. V tomto smere stanovuje táto koncepcia opatrenia na podporu migrácie, napr. vytváranie podmienok pre zlúčenie rodiny, postupné zjednodušovanie postupov pri vstupe a pobyte na účely podnikania, práce (zlepšenie systémov kvót) a na vzdelávacie/vedecké účely, postupov v súvislosti s registráciou na účely pobytu a zdravotnej starostlivosti, rozvoja nelegálnej migrácie atď. Koncepcia sa zameriava na pozitívne účinky legálnej migrácie, ktorá sa prezentuje ako nevyhnutná reakcia na demografický pokles. Vykonávacie právne predpisy sa pripravujú na federálnej úrovni. V koncepcii sa zároveň kladie dôraz na to, aby štátni príslušníci tretích krajín v Rusku dodržiavali pravidlá migrácie a na obmedzovanie nelegálnej migrácie. Väčšina právomocí v súvislosti s migráciou v Rusku prináleží FMS. Od roku 2012 je služba FMS podriadená priamo ruskej vláde a jej riaditeľ bol nedávno povýšený na úroveň federálneho ministra. FMS je hlavným federálnym výkonným orgánom, ktorý sa skladá z regionálnych pobočiek, medziregionálnych štruktúr a kontaktných miest v zahraničí. FMS je zodpovedná za vypracovanie a vykonávanie federálnej migračnej politiky a za riadenie činností v oblasti legálnej aj nelegálnej migrácie. Ďalším subjektom podieľajúcim sa na riadení migrácie je pohraničná stráž, ktorá je zodpovedná za hraničné kontroly a hraničný dozor. Iné ministerstvá a orgány sa tiež podieľajú na kontrole a riadení migrácie v súlade so svojimi právomocami (ministerstvo školstva a vedy, ministerstvo práce a sociálnej ochrany, úrad MZV atď.). Podľa ruských orgánov, aj keď FMS nevykonáva kontroly v pohraničnej oblasti, spolupracuje s pohraničnou strážou na základe ročného plánu spolupráce a regionálnych plánov. Napriek týmto informáciám experti EÚ počas svojej misie nemohli potvrdiť operačnú spoluprácu FMS a pohraničnej stráže. Služba FMS nie je prítomná na hraničných priechodoch, aj keď komunikačné kanály medzi pohraničnou strážou a regionálnou pobočkou FMS sú vytvorené. Medzinárodná spolupráca Ruska v oblasti záležitostí týkajúcich sa migrácie zahŕňa hlavne kontakty medzi FMS a orgánmi pre migráciu z krajín SNŠ na základe dohody z roku 1992, ktorá zahŕňa výmenu styčných dôstojníkov. Tieto činnosti sa zameriavajú na boj proti nelegálnej migrácii. Uvádza sa, že aj operatívno-preventívne opatrenia a špeciálne operácie proti nelegálnej migrácii a obchodovaniu s ľuďmi sa vykonávajú v rámci Organizácie Dohody o kolektívnej bezpečnosti a na ruskej strane zahŕňajú FMS, MV, FBS a Rosfinmonitoring. Ďalšia spolupráca prebieha v oblasti readmisie na základe dvojstranných dohôd. Okrem dohody s EÚ Rusko uzavrelo takéto dohody okrem iných krajín s Dánskom, s Islandom, Nórskom, Švajčiarskom, Čínou, Tureckom, Ukrajinou, Arménskom, Kazachstanom, Kirgizskom, Uzbekistanom, Moldavskom, Bieloruskom a Vietnamom. Rokovania o readmisii osôb prebiehajú okrem iných s Azerbajdžanom, Turkménskom, Tadžikistanom, Indiou, Bieloruskom, Čiernou Horou, Macedónskom a Bosnou a Hercegovinou. Ruská strana uviedla, že všetky platné dohody fungujú uspokojivo. Dialóg medzi EÚ a Ruskom o migrácii sa začal v roku 2011 a uskutočnilo sa viacero zasadnutí zameraných na nelegálnu i na legálnu migráciu. Konkrétne dve zasadnutia zamerané na nelegálnu migráciu a jedno zamerané na legálnu migráciu boli organizované v Bratislave, Kaliningrade a Budapešti (obe strany si v oblasti legálnej migrácie vymenili štatistické údaje o chýbajúcich pracovných silách, kvótach a vízach, ako aj o najlepších postupoch týkajúcich sa integračných politík, v súvislosti s nelegálnou migráciou si vymenili štatistické údaje o návratoch). Dialóg o migrácii poskytuje užitočnú platformu pre diskusiu a výmenu najlepších postupov v oblasti príslušných migračných politík. Štátna únia medzi Ruskom a Bieloruskom a nedostatok hraničných kontrol medzi týmito krajinami si vyžadujú posilnenie kontaktov a spolupráce medzi príslušnými orgánmi. Tieto dve krajiny nemajú spoločnú vízovú politiku a vstup do Ruska neznamená povolenie na vstup do Bieloruska a naopak. Ruská pohraničná stráž aj FMS údajne v pohraničnej oblasti spolupracujú s bieloruskými migračnými orgánmi. Napriek tomu sa však zdá, že neexistujú žiadne hmatateľné nástroje (databázy, výmeny informácií) tejto spolupráce (na rozdiel od vzájomného uznávania migračných kariet). FMS má pomerne rozsiahle a podrobné štatistiky o vstupoch legálnych migrantov a ich pobytoch v Rusku (najmä vďaka zriadenej databáze vstupov/výstupov). Niektoré z najvýznamnejších údajov potvrdzujú, že každoročne vstúpi na územie Ruska 13 – 14 miliónov štátnych príslušníkov tretích krajín. Väčšina (70 %) prichádza prevažne z krajín SNŠ a len 10 % z EÚ. Menej než 5 % osôb, ktoré vstupujú do krajiny, prichádza na dlhodobý pobyt. FMS je informovaná o zložení nelegálnych migračných tokov do Ruska, podrobnejšie štatistiky však neboli reálne poskytnuté. Podľa dostupných informácií má nelegálna migrácia (odhadovaná približne na 4 milióny osôb) pôvod prevažne v krajinách SNŠ (80 %) a týka sa pôvodne legálnych migrantov, ktorí zostávajú na ruskom území aj po tom, ako uplynie platnosť ich povolenia. Zdá sa, že neexistuje žiadna spoločná štatistika FMS a pohraničnej stráže týkajúca sa nelegálnej migrácie a každý z týchto orgánov zhromažďuje svoje vlastné údaje (FMS o situácii vo vnútrozemí a pohraničná stráž o zadržaniach na hraniciach). Táto skutočnosť neprispieva ku komplexným poznatkom o nelegálnych migračných tokoch v Rusku. V dôsledku toho komplexné a štruktúrované posúdenie rizík nepripravuje žiadny z týchto orgánov, alebo aspoň žiadne takéto hodnotenie nebolo poskytnuté expertom EÚ počas ich misie. Pravidlá týkajúce sa nelegálnej migrácie, ktoré sú jasne stanovené v právnych predpisoch, boli podľa informácií poskytnutých FMS posúdené a ich cieľom je zvýšiť sankcie za organizáciu nelegálnej migrácie. Zodpovednosť dopravcov za to, že privezú cestujúcich bez potrebného povolenia na vstup do Ruska, je stanovená v kódexe priestupkov. FMS okrem toho spolupracuje so železničnými dopravcami tak, že im umožňuje prístup do databázy osobných údajov na účely identifikácie osôb uvedených na zozname osôb, ktoré majú zakázaný opätovný vstup. Vzhľadom na to, že FMS je zodpovedná za odhaľovanie nelegálnej migrácie v Rusku, ale nie je orgánom presadzovania práva, kontroly vykonáva v spolupráci s políciou a v prípade potreby s inými orgánmi. FMS sa jednoznačne zameriava na kontroly na pracoviskách. Pravidelné kontroly si vyžadujú plánovanie dopredu (s ročným predstihom) a zverejnenie. Pre neočakávané kontroly je potrebné povolenie prokurátora. FMS zriadila v spolupráci s pohraničnou strážou databázu vstupov/výstupov. Slúži na zhromažďovanie údajov o vstupe, výstupe a pobyte štátnych príslušníkov tretích krajín v Rusku. Ako pilotný program sa pripravuje aj ďalší systém zameraný na elektronické vypĺňanie migračných kariet, ktoré musí predložiť každý štátny príslušník tretej krajiny vstupujúci na územie Ruska (okrem štátnych príslušníkov Bieloruska). Tento systém už funguje na letiskách v Moskve a v budúcnosti by sa mal rozšíriť na všetky hraničné priechody (neboli však poskytnuté žiadne konkrétne dátumy). Osobe zadržanej pri nelegálnom pobyte v Rusku môže byť uložená administratívna pokuta a/alebo môže byť vydaný príkaz na jej vyhostenie. Okrem toho takejto osobe možno uložiť aj zákaz opätovného vstupu, ktorý môže mať v prípade osôb, ktoré viackrát porušili pravidlá týkajúce sa migrácie, neobmedzené trvanie. Informácie o osobách so zákazom vstupu sa vkladajú do osobitnej databázy. Ak je osoba zadržaná prvýkrát, jediným trestom je podľa všetkého vo väčšine prípadov administratívna pokuta (bez príkazu na vyhostenie). Na základe toho sa však osoba dostane do neistej situácie, pokiaľ ide o jej postavenie v Rusku. Zadržaným osobám sa tiež odoberú odtlačky prstov a údaje o nich sa uložia v databáze. Sú zavedené dva typy konania o návrate: vyhostenie a deportácia. Právny rámec a postup sú v oboch prípadoch upravené federálnym zákonom č. 115 FZ a príkazom MV. Administratívne vyhostenie môže byť dobrovoľné alebo nedobrovoľné a nariaďuje ho súd. Vykonáva ho federálna služba súdnych exekútorov alebo polícia. Deportácia sa týka cudzinca, ktorý neopustil územie Ruska, ako sa vyžadovalo podľa pravidiel týkajúcich sa migrácie (napr. ukončenie alebo zrušenie povolenia alebo platnosti víza, zamietnutie žiadosti o azyl atď.). Rozhodnutie o deportácii vydáva riaditeľ územnej jednotky FMS alebo riaditeľ FMS. Dotknutá osoba má právo podať do desiatich dní proti obidvom typom rozhodnutia odvolanie. Pokiaľ ide o samotný návrat, na danú osobu sa vzťahuje readmisia, ak má Rusko má dohodnuté readmisné konanie s krajinou pôvodu. Existujú dva typy detenčných centier: pre osoby, na ktoré sa vzťahuje vyhostenie alebo deportácia, a pre osoby, v prípade ktorých sa na návrat do krajiny pôvodu vzťahuje dohoda o readmisii. Druhý typ zariadení spravuje FMS. Zariadenia prvého typu patria do správy MV, od roku 2014 ho tiež bude riadiť FMS. Osoby možno zadržať na základe rozhodnutia súdu, proti ktorému možno do 10 dní podať odvolanie. V kódexe priestupkov nie je stanovená maximálna doba zadržania. Niektoré z centier pre migrantov čakajúcich na readmisiu boli vybudované s podporou projektu EÚ AENEAS po uzavretí dohody o readmisii medzi EÚ a Ruskom. V prípade centier pre nelegálnych migrantov čakajúcich na readmisiu, ktoré navštívili experti EÚ (Moskovská oblasť, Rostov nad Donom a Pskov), sa konštatovalo, že sú v súlade so všeobecnými normami EÚ. 2.2 Azylová problematika · Zaviesť jasné a transparentné konania o azyle, ktoré by boli účinne dostupné pre osoby žiadajúce o azyl · Zabezpečiť náležité postavenie osôb považovaných za osoby, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, vrátane ich práv a povinností v súlade so záväzkami zmluvných strán podľa medzinárodného práva vrátane Dohovoru o právnom postavení utečencov z roku 1951 a protokolu týkajúceho sa právneho postavenia utečencov z roku 1967 Rusko pristúpilo k Dohovoru o právnom postavení utečencov z roku 1951 aj k protokolu z roku 1967 v roku 1993, keď bol prijatý aj prvý zákon o utečencoch. Zákon sa vzťahuje aj na tzv. dočasný azyl (doplnková ochrana). Od tej doby sa právne predpisy značne zmenili. Okrem toho sa pripravuje úplne nový zákon o utečencoch, ktorý by mal upravovať mnohé nevyriešené otázky. V zásade by mala byť každá žiadosť o azyl podaná na hraničnom priechode pri vstupe na ruské územie. V praxi však možno takúto žiadosť podať aj vtedy, keď dotknutá osoba už vstúpila na ruské územie, či už legálne, alebo nelegálne. Žiadosti o azyl posudzujú územné pracoviská FMS. V tejto súvislosti je potrebné poznamenať, že služba FMS nie je prítomná na hraničných priechodoch. Táto situácia si vyžaduje intenzívnu spoluprácu medzi pohraničnou strážou a FMS, ako aj zodpovedajúcu odbornú prípravu príslušníkov pohraničnej stráže v oblasti medzinárodnej ochrany. Informácie o príslušných postupoch by mali byť k dispozícii aj na hraničných priechodoch. Počas návštev expertov EÚ na hraničných priechodoch bolo pre potenciálnych žiadateľov o azyl k dispozícii veľmi málo informácií o medzinárodnej ochrane a postupoch. Pohraničná stráž poukázala na to, že štandardná odborná príprava jej príslušníkov zahŕňa aj medzinárodnú ochranu. FMS tiež uviedla, že organizuje pre pohraničnú stráž určitú odbornú prípravu týkajúcu sa tejto témy. Zdá sa, že v praxi funguje spolupráca medzi pohraničnou strážou a FMS na báze ad hoc. To by v niektorých prípadoch mohlo viesť k zamietnutiu vstupu pre osobu, ktorá žiada o azyl na hraničnom priechode. Jedným z cieľov návrhu nového zákona o azyle je skutočne prepracovať postupy na hraniciach. Po predložení žiadosti sa musí jej prípustnosť overiť do piatich dní. Počas tej doby sa však žiadateľovi nevydá žiadny doklad, čo môže v niektorých prípadoch viesť k riziku vrátenia alebo vyhostenia. Podľa FMS sa prípustnosť zamietne len v prípade, ak sa voči žiadateľovi vedie trestné konanie; v takomto prípade možno žiadosť o azyl preskúmať až po skončení tohto konania. Uvádza sa, že za neprípustné je vyhlásené len 1 – 2 % prípadov. Rozhodnutie o neprípustnosti možno napadnúť na súde. Po tom, čo je prípad vyhlásený za prípustný, úradníci územných pracovísk FMS, ktorí vedú pohovory so žiadateľmi (žiadatelia musia tiež vyplniť špeciálne dotazníky), žiadosť dôkladne preskúmajú. Zvyčajne sa poskytuje bezplatné tlmočenie, aj keď v prípade menej častých jazykov môžu nastať určité problémy. Pri posudzovaní žiadostí o azyl FMS využíva rôzne zdroje vrátane svojich vlastných zdrojov a zdrojov MZV. Informácie sa údajne získavajú na základe žiadostí, ktoré sú pravidelne zasielané UNHCR, a od mimovládnych organizácií, ktoré sa špecializujú na ľudské práva. Zdá sa však, že FMS nemá k dispozícii konkrétny a štruktúrovaný systém informácií o krajine pôvodu, ktorý by mohol prispieť k systematickejšiemu prístupu pri hodnotení jednotlivých prípadov. Rozhodnutie o žiadosti by sa malo vydať do troch mesiacov (túto lehotu možno predĺžiť o ďalšie tri mesiace). Proti každému zamietnutiu žiadosti o azyl sa možno do jedného mesiaca odvolať na súde. Konanie o návrate sa na základe odvolania pozastaví. Nie je určená žiadna odvolacia rada alebo súd, ktoré sa špecializujú na prípady azylu. Odvolania sa riešia v rámci riadneho súdneho systému. FMS uviedla, že organizuje pravidelnú odbornú prípravu pre sudcov v oblasti medzinárodnej ochrany. Účinnosť tejto odbornej prípravy a percentuálny podiel úspešných odvolaní sa však nedali zistiť, vzhľadom na to, že sa príslušné orgány odmietli stretnúť s expertmi EÚ. Podľa mimovládnych zdrojov sa počet súdnych rozhodnutí, ktorými sa rušia administratívne rozhodnutia v prípade takýchto odvolaní, blíži k nule. Osoba, ktorej žiadosť bola zamietnutá, je povinná opustiť územie Ruska do troch dní po tom, ako jej bolo rozhodnutie oznámené. Osobám, ktoré boli uznané za utečencov, sa toto postavenie priznáva na dobu neurčitú. Vyplýva to zo zmeny vykonanej v roku 2013; predtým sa postavenie utečenca priznávalo na tri roky a bolo možné ho obnoviť na základe ďalšej žiadosti a ďalšieho posúdenia. Ruské právne predpisy chránia osoby s uznaným postavením utečenca pred vrátením alebo vyhostením. Osobám uznaným za utečencov sa vydávajú biometrické preukazy totožnosti (od júla 2013). Majú rovnaké sociálno-ekonomické práva ako občania Ruska (vrátane slobody pohybu, práce, vzdelávania, zdravotnej starostlivosti). V praxi však možnosť uplatňovať tieto práva závisí do značnej miery od toho, či je dotknutá osoba platne registrovaná na adrese v Rusku, čo môže v prípade niektorých osôb (najmä tých, ktoré sa zdržiavajú mimo prijímacích stredísk) predstavovať prekážku. Prístup k právam môže byť ešte zložitejší v prípade osôb, ktorým sa prizná tzv. dočasný azyl (forma doplnkovej ochrany), pretože ich postavenie je menej privilegované ako v prípade utečencov (práva sú rovnaké ako v prípade žiadateľov o azyl a postavenie sa priznáva na jeden rok). V návrhu nového zákona o medzinárodnej ochrane sa vyrovnáva postavenie utečencov a osôb, ktorým bol udelený dočasný azyl, čo je vítané. Pokiaľ ide o podmienky prijímania žiadateľov o azyl, FMS prevádzkuje viacero prijímacích stredísk pre žiadateľov o azyl, kde sa môžu, ale nie sú povinní, sa zdržiavať. Okrem týchto centier a ak tam žiadatelia o azyl nechcú zostať, sa im neposkytuje žiadna ďalšia pomoc, ako napr. vreckové alebo poukážky na stravu. Žiadatelia o azyl sú počas konania chránení pred vrátením alebo vyhostením. Majú právo na prácu a prístup k zdravotnej starostlivosti a vzdelávaniu. Prístup k týmto právam však závisí od registrácie, ktorej získanie môže byť pre osoby, ktoré nežijú v prijímacom stredisku, náročné. Podľa štatistík sa miera uznania žiadostí o azyl javí byť pomerne nízka. V období rokov 2006 – 2011 bolo postavenie utečenca priznané len 7 % z približne 13 000 žiadateľov (9 % v roku 2011). Dočasný azyl však bol udelený 40 % žiadateľov. Žiadatelia pochádzali hlavne z Afganistanu, Gruzínska a v poslednej dobe zo Sýrie. · Úzko spolupracovať, v rámci dialógu medzi EÚ a Ruskom o migrácii, v otázkach týkajúcich sa azylu 14. decembra 2011 sa v Moskve konalo v rámci dialógu medzi EÚ a Ruskom o migrácii rozšírené tematické zasadnutie o medzinárodnej ochrane. Počas tohto zasadnutia si zmluvné strany vymenili informácie, štatistické údaje a skúsenosti o všetkých aspektoch udeľovania azylu vrátane medzinárodného a vnútroštátneho práva a riešili možnosti ďalšieho rozvoja spolupráce medzi Ruskom a EÚ v tejto oblasti. Ďalšie špecializované zasadnutia o medzinárodnej ochrane by sa mali konať v rámci dialógu o migrácii v decembri 2013 v Štokholme a v roku 2014. Okrem toho, v rámci cielenej iniciatívy pražského procesu a jej pilotného projektu, ako aj v rámci projektu UNHCR Quality Initiative Eastern Europe (Iniciatíva pre kvalitu vo východnej Európe) – obidve iniciatívy sú podporované Európskym podporným úradom pre azyl (ďalej len „EASO“) a financované EÚ – bolo preložených do ruštiny niekoľko vzdelávacích modulov EASO (začlenenie, informácie o krajine pôvodu, metódy pohovoru a vypracovanie návrhu a rozhodovanie). Rusko bolo pozvané, aby sa zúčastnilo na oboch projektoch. · Vymieňať si informácie o príslušných správnych štruktúrach, v ktorých kompetencii je riešenie otázok týkajúcich sa azylu, vrátane prijímacích zariadení pre žiadateľov o azyl, a riešiť prípadné nedostatky FMS je orgán zodpovedný za prijímanie a posudzovanie žiadosti o medzinárodnú ochranu. Podľa informácií poskytnutých ruskou stranou územné pracoviská FMS majú samostatné oddelenia pre utečencov zaoberajúce sa žiadateľmi o azyl, a ktorým niekoľkokrát do roka poskytujú ad hoc odbornú prípravu experti FMS a UNHCR. FMS pravidelne spolupracuje v oblasti azylu s UNHCR. V tejto oblasti aktívne pôsobia aj viaceré mimovládne organizácie, ktoré tak isto spolupracujú s FMS aj UNHCR. Experti EÚ navštívili dve prijímacie strediská pre žiadateľov o azyl v mestách Očor a Višnij Voloček a hodnotili ich pozitívne, aj keď boli umiestnené v pomerne odľahlých oblastiach. Ani jedno z nich nemalo využitú plnú kapacitu. Dve navštívené prijímacie strediská mali „zdravotnícke stredisko“, kde mali službu minimálne dve vyškolené zdravotné sestry. V jednom zo stredísk bol zamestnaný aj psychológ. Tlmočníkov tieto strediská nezamestnávali. V prípade potreby sa na tlmočenie môže najať tretia strana. Zdá sa, že zamestnancom stredísk sa neposkytuje žiadna zvláštna odborná príprava zameraná najmä na riešenie špecifických potrieb žiadateľov o azyl alebo utečencov alebo zraniteľných osôb. Orgány oboch stredísk uviedli, že uprednostňujú individuálny prístup, v rámci ktorého sa každému rezidentovi dostáva takej starostlivosti a pozornosti, akú potrebuje. · Rozvíjať ucelenú výmenu informácií o svojich politikách zameraných na integráciu a adaptáciu uznaných utečencov a osôb, ktorým bola udelená medzinárodná ochrana, a riešiť prípadné nedostatky Zdá sa, že neexistuje osobitná politika zaoberajúca sa otázkou integrácie do ruskej spoločnosti osôb, ktorým bola udelená medzinárodná ochrana, a ich adaptácie. V praxi však existuje niekoľko iniciatív podobných tým, ktoré sa ponúkajú iným migrantom. Väčšina z nich sa ponúka utečencom, ktorí sa rozhodnú zostať v niektorom z ubytovacích stredísk, ktoré prevádzkuje štát. Neexistujú žiadne osobitné integračné programy alebo pomoc poskytovaná osobám, ktoré žijú mimo týchto stredísk. Určitá miera integrácie je zaistená právami, ktoré majú utečenci zaručené, vrátane vzdelávania alebo možnosti získať ruské občianstvo. Utečenci majú formálne právo „pozvať“ aj svojich rodinných príslušníkov. Rodinní príslušníci však musia absolvovať rovnaký postup na uznanie ich postavenia. 2.3 Otázky riadenia hraníc · Optimalizovať príslušný funkčný mechanizmus užšej spolupráce a intenzívnejších kontaktov a výmenu informácií medzi pohraničnými službami Ruska a členských štátov EÚ, najmä na štátnych hraničných priechodoch a účinne vykonávať pracovnú dohodu medzi Európskou agentúrou pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov EÚ („FRONTEX“) a Pohraničnou strážou Federálnej bezpečnostnej služby Ruskej federácie Pohraničná stráž nadviazala spoluprácu s agentúrou Frontex v roku 2006, keď bola podpísaná pracovná dohoda. Od tej doby boli schválené viaceré akčné plány pre postupný rozvoj spolupráce a posledný z nich na obdobie rokov 2013 – 2015 bol schválený v októbri 2013. Táto spolupráca zahŕňa celé spektrum činností agentúry Frontex s osobitným zreteľom na operácie a analýzu rizík. Dosiahli sa určité pozitívne kroky. V oblasti výmeny informácií a analytických činností je však ešte stále čo zlepšovať, a to nielen v oblasti dohodnutej, definovanej a pravidelnej výmeny štatistických údajov, ale aj v oblasti spoločnej analýzy, ktorá by mohla prispieť k lepšiemu porozumeniu situácie týkajúcej sa nelegálnej migrácie v regióne. Spolupráca medzi pohraničnou strážou a pohraničnými orgánmi členských štátov EÚ, ktoré hraničia s Ruskom je uspokojivá a funguje na ústrednej, regionálnej a miestnej úrovni. Táto spolupráca zahŕňa aj nasadenie pohraničných delegátov na každodenné priame kontakty. Okrem toho sa vymieňajú najlepšie postupy a organizuje sa spoločná odborná príprava. Je však potrebné uviesť, že výmena informácií je stále obmedzená najmä, pokiaľ ide o narušenie zelenej hranice, odhaľovanie falošných dokladov na hraničných priechodoch a rady na hraničných priechodoch. · Podniknúť potrebné kroky na rozvoj spolupráce medzi Federálnou agentúrou pre rozvoj zariadení štátnej hranice Ruskej federácie (Rosgranitsa) a Európskou agentúrou pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov EÚ („FRONTEX“) Rosgranitsa je zapojená do viacerých medzinárodných mnohostranných fór pre spoluprácu. Táto agentúra rozvíja spoluprácu (v rámci svojich právomocí) aj so susednými členskými štátmi EÚ a na tento účel existujú protokoly o spolupráci s lotyšskými a estónskymi orgánmi. Počas misie expertov Rosgranitsa zopakovala svoju ponuku z roku 2010 vypracovať a podpísať spoločné memorandum/dohodu s agentúrou Frontex na účely spolupráce na rozvoji hraničných priechodov, najmä prostredníctvom výmeny najlepších postupov. Medzitým sa Rosgranitsa zúčastnila na niekoľkých podujatiach organizovaných agentúrou Frontex, najmä v oblasti výskumu a vývoja v súvislosti s budúcimi automatickými systémami hraničnej kontroly. · Nasadiť vhodných pracovníkov, zdroje, technické vybavenie a infraštruktúru na príslušných úsekoch štátnej hranice a účinne vykonávať postupy hraničnej kontroly a najlepšie postupy na spoločných štátnych hraničných priechodoch s cieľom zaistiť bezpečné prostredie pre pohyb cez hranice medzi EÚ a Ruskou federáciou a zároveň bojovať proti cezhraničnej trestnej činnosti, zvýšiť účinnosť kontrol takéhoto pohybu a znižovať náročnosť prechodu cez spoločné hranice a skrátiť dobu čakania Experti EÚ navštívili v rámci misie bloku 2 celý rad hraničných priechodov na rôznych úsekoch ruskej hranice, t. j. na hranici s Kazachstanom (Karaozek – Kotjajevka), Ukrajinou (Matvejev Kurgan, Kujbyšev, Krasnodon, Belgorod, Naumovka, Nechotejevka a Troebortnoe), Bieloruskom (v dôsledku chýbajúcich hraničných kontrol neexistujú hraničné priechody), Lotyšskom (Terechova – Burački a Zilupe – Sebeža), Estónskom (Narva – Ivangorod a Kuničina Gora), ako aj rôzne letiská (Domodedovo, Šeremetjevo, Vnukovo, Rostov nad Donom a Astrachán) a námorné prístavy (Petrohrad a Astrachán). Rosgranitsa je ruský orgán zodpovedný za nákup vybavenia a rozvoj infraštruktúry na hraničných priechodoch. Vlastní základné vybavenie a infraštruktúru na existujúcich 372 medzinárodných a 259 miestnych hraničných priechodoch pozdĺž celej hranice Ruska. Je tiež zodpovedná za rozvoj týchto existujúcich hraničných priechodov. Na rozvoj zariadení a infraštruktúry na hraničných priechodoch v Rusku spravovaných agentúrou Rosgranitsa je vyčlenený osobitný finančný program. Prioritami týchto zlepšení v súčasnej dobe sú: oblasť Soči, námorné hranice a medzinárodné vlakové spojenie. Odporúča sa, aby sa do týchto priorít začlenila aj hranica medzi EÚ a Ruskom. Zlepšenia a zmeny infraštruktúry na akomkoľvek hraničnom priechode schvaľujú osobitné koordinačné rady zriadené na tento účel. Na každom hraničnom priechode sú sústredené tieto hlavné subjekty: Rosgranitsa, pohraničná stráž a FCS. Veľké úsilie sa evidentne venuje zlepšeniu existujúcich hraničných priechodov. Niektoré z navštívených hraničných priechodov vznikli len nedávno. Súčasne však staré (stále fungujúce) hraničné priechody na týchto miestach boli veľmi zastarané – expertom EÚ nebol k týmto zariadeniam de facto poskytnutý prístup. Niektoré z nových hraničných priechodov už mali k dispozícii zariadenia potrebné na vykonávanie spoločných hraničných kontrol (napr. na hraniciach s Ukrajinou a Kazachstanom). Pracuje sa aj na skrátení čakacej doby na najfrekventovanejších hraničných priechodoch (najmä s EÚ). Rosgranitsa si je vedomá tohto problému. Niektoré terminály (napr. na hraničných priechodoch s Lotyšskom) boli postavené na účely urýchlenia kontrol nákladných automobilov a niektoré ďalšie projekty sa zameriavajú na posilnenie kapacity iných hraničných priechodov medzi Ruskom a členskými štátmi EÚ. Zavádzajú sa aj niektoré uľahčujúce opatrenia, ako napr. webové stránky s webovými kamerami, ktoré poskytujú informácie na hraničných priechodoch v reálnom čase. V tomto prípade by sa dalo uvažovať o určitých zlepšeniach postupov, najmä v súvislosti so súčasným prísnym rozdelením úloh medzi FCS (kontrolujúcou len tovar) a pohraničnou strážou (kontrolujúcou len osoby) a veľmi formalistickým prístupom týchto orgánov k týmto postupom. Federálna colná služba zaradila 12. septembra 2013 zásielky tovaru pochádzajúceho z jedného členského štátu EÚ do skupiny s najvyšším rizikovým profilom, čo viedlo k fyzickým kontrolám 100 % nákladných automobilov naložených v danom členskom štáte. Zdĺhavé kontroly zahŕňali vyloženie celého vozidla, t. j. veľmi nákladný a rušivý postup. Ani Komisia, ani príslušný členský štát neboli vopred informovaní. Tento postup výrazne predĺžil čakaciu dobu na príslušných hraničných priechodoch. Prax na týchto hraničných priechodoch sa už vrátila do bežného stavu. Situácia bude aj naďalej pozorne monitorovaná. Právne predpisy a postupy týkajúce sa hraničných kontrol sú v súlade s platnými normami. Postupy sú v celej krajine pomerne jednotné. Hlavným problémom sa zdá byť prístup ku kontrole osôb na hraniciach. Tieto kontroly sú podľa všetkého zamerané hlavne na overenie totožnosti osoby. Prakticky žiadna pozornosť sa nevenuje účelu návštevy, aj keď zákon plne umožňuje príslušníkom pohraničnej stráže vykonať s cestujúcou osobou pohovor a odmietnuť jej vstup, ak majú pochybnosti o tom, že daná osoba jedná v dobrej viere. Pri kontrolách osôb sa nevyužíva profilovanie cestujúcich, a to ani na veľkých letiskách, kde konštrukcia kabín znemožňuje dokonca aj vizuálnu kontrolu osoby predtým, ako predstúpi pred príslušníka pohraničnej stráže. Vybavenie na hraničných priechodoch je pomerne štandardné. Úradníci, ktorí vykonávajú kontroly v prvej línii, majú k dispozícii čítačku pasov, počítač s prístupom minimálne do databázy osôb so zákazom vstupu a hľadaných osôb a základný súbor nástrojov na kontrolu pravosti dokumentov. To možno považovať za dostačujúce. Expertom EÚ nebol umožnený prístup ku kontrolám dokladov v druhej línii s výnimkou letiska Šeremetevo a prístavu v Petrohrade. Kontroly v druhej línii, ku ktorým bol umožnený prístup, vykazovali dostatočnú kvalitu. V prípade ostatných miest je treba predpokladať, že sa tieto kontroly v druhej línii nevykonávajú. Túto situáciu podľa všetkého potvrdzuje prax, podľa ktorej kontrolu v druhej línii na hraničných priechodoch s členskými štátmi EÚ vykonávajú príslušníci pohraničnej stráže EÚ. Uvedené skutočnosti spolu so skutočnosťou, že neexistuje žiadna databáza falšovaných dokladov a na hraničných priechodoch nie sú dostupné ani žiadne iné informácie o takýchto dokladoch, môžu znižovať účinnosť hraničných kontrol. Na niektorých letiskách sa uskutočnila príprava na zavedenie plne automatizovaných kontrol (tzv. ABC) a niektoré brány sú už nainštalované (aj keď nie sú ešte v prevádzke). Hraničné kontroly vo vlakoch alebo na lodiach sa vykonávajú pomocou mobilných zariadení zaručujúcich rovnakú kontrolu kvality ako na stacionárnych hraničných priechodoch. Hraničné priechody boli vybavené aj zariadením na kontrolu (röntgenové zariadenia, snímacie zariadenia atď.), avšak expertom EÚ nebolo umožnené ich podrobnejšie posúdiť. Hraničné priechody s Kazachstanom sú vzhľadom na colnú úniu určené len na kontrolu osôb. Vzhľadom na štátnu úniu s Bieloruskom a chýbajúce hraničné kontroly neexistujú v tejto oblasti žiadne hraničné priechody. To si vyžaduje zvýšenú spoluprácu medzi orgánmi, ktorá však nebola počas misie EÚ zjavná. Ďalším špecifikom je vstup štátnych príslušníkov SNŠ do Ruska len na základe ich vnútroštátnych pasov (dokladov totožnosti). Táto otázka je podľa všetkého v súčasnosti vyriešená, vzhľadom na najnovšiu požiadavku, aby štátni príslušníci SNŠ mali pri vstupe do Ruska medzinárodný pas, ktorá by mala začať uplatňovať v roku 2015. Okrem veľmi výnimočných situácií sa víza na hraniciach nevydávajú. Príslušníci pohraničnej stráže sú však oprávnení predĺžiť víza maximálne o tri dni pri odchode z Ruska – k tomuto dochádza väčšinou, keď osoba prekročila dĺžku svojho pobytu v Rusku nad rámec platnosti svojho víza maximálne o tri dni. Pokiaľ ide o dozor na zelenej a modrej hranici, experti EÚ boli informovaní, že sú zavedené príslušné prostriedky a zariadenia. Ruské orgány však odmietli poskytnúť podrobnejšie informácie. Z tohto dôvodu nie je možné k tomuto bodu poskytnúť nejaké závery. · Vymieňať si informácie o svojich príslušných administratívnych štruktúrach, udržiavať spoluprácu medzi svojimi pohraničnými službami, orgánmi presadzovania práva a inými príslušnými orgánmi a riešiť prípadné nedostatky Pohraničná stráž je orgán zodpovedný za hraničný dozor na všetkých pozemných a námorných vonkajších hraniciach Ruska a za hraničné kontroly na všetkých hraničných priechodoch. Tento orgán vykonáva činnosť na federálnej, regionálnej a miestnej úrovni/na úrovni hraničných priechodov. Pohraničná stráž je integrálnou súčasťou FBS od roku 2003, má však svoj vlastný rozpočet. Ďalší orgán pôsobiaci v oblasti riadenia hraníc je Rosgranitsa, ktorá má na starosti nákup a správu vybavenia hraničných priechodov. Na každom hraničnom priechode sa nachádza aj colnica na kontrolu tovaru. Dotknuté orgány potvrdili, že operačná spolupráca medzi ruskými orgánmi presadzovania práva, t. j. s pohraničnou strážou, FMS, políciou/MV, FCS, funguje dobre. Medziinštitucionálne dohody sú údajne uzavreté a zasadnutia sa konajú na centrálnej, regionálnej a miestnej úrovni. Experti EÚ nemohli toto hodnotenie overiť, pretože nemali možnosť nahliadnuť do žiadnej písomnej dohody alebo protokolu o spolupráci. Prísne rozdelenie úloh a dodržiavania postupov medzi pohraničnou strážou a FCS v skutočnosti nepotvrdzuje spoluprácu medzi týmito dvoma orgánmi. · Rozvíjať systém zhromažďovania a analýzy údajov, ktorý umožňuje vykonávať pravidelnú analýzu rizík na účely riadenia hraníc Pohraničná stráž (a FMS) má jednotky a zamestnancov, ktorí sú špecializovaní na zhromažďovanie komplexných informácií týkajúcich sa hraníc, štatistík a analýz rizík na centrálnej a regionálnej úrovni. Určité pochybnosti však vznikli v súvislosti s distribúciou zhromaždených informácií v rámci pohraničnej stráže (z ústredia na hraničné priechody a naopak). Okrem toho by sa mala posilniť výmena informácií medzi analytickými jednotkami jednotlivých orgánov presadzovania práva. V súčasnosti každý z týchto orgánov pripravuje svoje vlastné štatistiky podľa svojich vlastných potrieb a ukazovateľov a výsledkom je napríklad nedostatok harmonizovaných štatistík nelegálnej migrácie. Navyše, štatistický úrad (Rosstat) nemá právomoc zhromažďovať štatistické údaje o nelegálnej migrácii. Pohraničná stráž aj FMS pripravujú rozličné databázy, ktoré zaisťujú najdôležitejšie potreby. Mohlo by sa však zlepšiť aj vzájomné prepojenie niektorých databáz, pretože do niektorých z nich je možné nahliadnuť len prostredníctvom príslušných regionálnych pobočiek daných orgánov alebo na základe oficiálnych administratívnych žiadostí (napr. systém vstupu/výstupu riadený FMS). Okrem toho nebolo možné vyhodnotiť kvalitu a metodiku analýzy rizík. Experti EÚ si nemohli pozrieť žiadnu vzorku analýzy rizík, ktorá sa údajne pravidelne pripravuje na mesačnom, štvrťročnom a ročnom základe. Bola nadviazaná spolupráca so susednými členskými štátmi EÚ v oblasti zhromažďovania a analýzy údajov. Výmena informácií na základe pracovnej dohody medzi pohraničnou strážou a agentúrou Frontex bola už uvedená vyššie. Rusko sa zameriava na zhromažďovanie údajov o cestujúcich, ktorí prichádzajú na jeho územie, odchádzajú z neho a prechádzajú cez jeho územie akýmikoľvek dopravnými prostriedkami (letecky, po mori alebo po súši). Právne predpisy sa zavádzajú postupne od 1. decembra 2013 a prevádzkovatelia dopravy sú povinní poskytovať predbežné informácie. Účelom tohto opatrenia je skôr bezpečnosť než nelegálna migrácia. Ruská strana potvrdila, že rozsah pôsobnosti právnych predpisov je obmedzený na predbežné informácie o cestujúcich. Príslušné právne predpisy boli zmenené. Plánované zhromažďovanie údajov o preletoch naďalej značne znepokojuje EÚ. Situácia sa bude pozorne monitorovať. · Vykonávať súbor opatrení na prevenciu a obmedzenie falšovania dokladov a ich využívania na prechod hraníc okrem iného prostredníctvom odbornej prípravy zamestnancov orgánov presadzovania práva, pohraničných a colných orgánov Všetky navštívené hraničné priechody boli vybavené základným materiálom na odhaľovanie falšovaných dokladov. Zamestnanci sú školení na používanie zariadení prostredníctvom kurzov odbornej prípravy, seminárov a pracovných seminárov. Všetci príslušníci pohraničnej stráže pracujúci v prvej línii absolvovali odbornú prípravu týkajúcu sa bezpečnosti dokladov v jednom zo školiacich stredísk pohraničnej stráže. Okrem toho sa raz za päť rokov zúčastňujú kurzov na zvýšenie kvalifikácie. Za ďalšiu odbornú prípravu na mieste sú zodpovední vedúci hraničných priechodov. Zamestnanci pracujúci na hraničných priechodoch musia každý rok zložiť skúšku. Opakovacie kurzy sa obvykle poskytujú ad hoc. Podozrivé doklady sa podrobnejšie skúmajú v rámci kontrol druhej línie (ak sa na konkrétnych hraničných priechodoch nachádzajú - pozri aj vyššie uvedené poznámky ku kontrolám dokladov v druhej línii). Úradníci druhej línie neabsolvujú osobitnú odbornú prípravu, ale vyberajú sa z radov skúsenejších pracovníkov. Neexistuje žiadna databáza falšovaných dokladov, a na hraničných priechodoch nie je dispozícii ani žiadny konkrétny materiál s príkladmi falšovaných dokladov. Na hraničným priechodoch sú najčastejšie k dispozícii vzory medzinárodných cestovných dokladov s popisom ich najdôležitejších bezpečnostných prvkov. Nové informácie v súvislosti s falzifikátmi sa rozširujú ad hoc (napr. na začiatku pracovnej zmeny). · Vykonávať programy vzdelávania a uplatňovať protikorupčné opatrenia vrátane etických noriem zamerané konkrétne na úradníkov štruktúr súvisiacich so štátnymi hranicami a riešiť prípadné nedostatky. Experti EÚ navštívili akadémiu pohraničnej stráže a jeden z inštitútov odbornej prípravy úradníkov. Systém odbornej prípravy úradníkov bol hodnotený kladne a údajne je v súlade s bolonským procesom. Neoddeliteľnou súčasťou odbornej prípravy je akademický prístup a vedecký výskum. Informácie o opatreniach proti korupcii a etike patria k základnému vzdelaniu každého úradníka. Inštitút organizuje tiež obnovovacie kurzy pre príslušníkov pohraničnej stráže. Tieto jednomesačné alebo dvojmesačné kurzy musí každý príslušník povinne absolvovať raz za päť rokov. Vzdelávacie programy príslušníkov pohraničnej stráže a dôstojníkov však neboli tímu misie predložené. Protikorupčné opatrenia a etické normy sú údajne zahrnuté v základnej odbornej príprave príslušníkov pohraničnej stráže. Experti EÚ boli informovaní, že ani FMS, ani pohraničná stráž neposkytujú ďalšie kurzy zamerané na boj proti korupcii. Expertom EÚ nebolo umožnené nahliadnuť do protikorupčného kódexu pohraničnej stráže. Bolo poskytnuté vysvetlenie, že na hraničných priechodoch sa používajú rôzne typy vnútornej a vonkajšej kontroly vrátane dotazníkov určených cestujúcim, asistenčných telefonických liniek a kamier, ktorých cieľom je odhaliť pokusy o korupciu a predchádzať im. Otázky vyvolávajúce obavy a následné opatrenia odporúčané v rámci bloku 2: Na základe uvedených zistení Komisia identifikovala tieto otázky, ktoré vyvolávajú obavy, a vyžadujú si ďalšiu diskusiu s ruskými orgánmi: · Podmienky pobytu na základe povolenia na prechodný pobyt a/alebo pracovného povolenia, najmä v súvislosti s dĺžkou služobných ciest, postupom registrácie, systémom kvót, postupom pri obnovení povolenia a s tým spojenými zdravotnými vyšetreniami sa zdajú byť zbytočne komplikované. · Komplexná stratégia integrácie vrátane osôb pod medzinárodnou ochranou nie je úplne zavedená, čo obmedzuje schopnosť účinne riadiť toky legálnej migrácie. · Rozhodnutia o priznaní statusu medzinárodnej ochrany zrejme nevychádzajú z uceleného systému informácií o krajine pôvodu, ktorý by mohol orgánom slúžiť ako pevný základ, pokiaľ ide o reálnu situáciu v krajinách pôvodu žiadateľov. Mohlo by to mať vplyv na konzistentnosť týchto rozhodnutí. · Neexistencia hraničných kontrol medzi Ruskom a Bieloruskom umožňuje voľný pohyb medzi oboma týmito krajinami (vrátane prípadných sekundárnych pohybov osôb s nelegálnym pobytom). Aby bolo možné účinne zabrániť prípadnému zneužívaniu, je potrebné zaviesť konkrétnu a štrukturálnu spoluprácu medzi FMS/pohraničnou strážou a príslušnými orgánmi v Bielorusku. · Účinné riadenie migrácie si vyžaduje dobrú spoluprácu medzi orgánmi kontrolujúcimi hranice (t. j. pohraničná stráž) a orgánmi, ktoré riešia situáciu vo vnútrozemí (FMS), napr. prostredníctvom možného prepojenia databáz, prítomnosti príslušníkov FMS na niektorých hraničných priechodoch a šírenia informácií o konaniach o azyle. Týmto sa zaistí nielen dobrý prehľad o situácii (napr. štatistiky o zadržaní nelegálnych migrantov tak vo vnútrozemí, ako aj na hraniciach), ale aj riadny prístup k mechanizmom medzinárodnej ochrany na hraniciach. · V niektorých prípadoch sa nevydáva príkaz na vyhostenie osôb zadržaných pri nelegálnom pobyte v Rusku, ale udelí sa im len administratívna pokuta. V dôsledku toho by mohlo vzniknúť právne vákuum, kedy daná osoba síce nie je oprávnená zostať v Rusku, ale nie je ani povinná opustiť jeho územie. · Mnohé hraničné priechody na hraniciach s EÚ nemajú dostatočné kapacity na to, aby účinne zvládli tok osôb, čo prispieva k dlhej čakacej dobe. Okrem toho infraštruktúra niektorých hraničných priechodov na hraniciach s krajinami SNŠ je zastaraná. To by sa dalo vyriešiť rozvojom príslušných hraničných priechodov, ako aj zlepšením postupov kontrol na hraničných priechodov, ktoré vykonávajú rôzne orgány. V tejto súvislosti je potrebné tiež poznamenať, že príslušné orgány pri kontrolách osôb na hraničných priechodoch prakticky nevyužívajú profilovanie alebo analýzu rizík, čo by mohlo ďalej zlepšovať účinnosť týchto kontrol. S cieľom ďalej skvalitniť vykonávanie príslušných spoločných krokov sa odporúčajú tieto opatrenia: · plne sprevádzkovať zrýchlený postup na základe dohody o readmisii medzi EÚ a Ruskom prostredníctvom poskytovania informácií príslušníkom pohraničnej stráže a ich odbornej prípravy týkajúcej sa úloh, ktoré majú v tejto súvislosti plniť, · prijať nový návrh zákona o azyle, ktorý bude zahŕňať aj konanie na hraniciach, priblíženie práv osôb pod doplnkovou ochranou k právam utečencov, prístup k právam bez ohľadu na registráciu, vystavenie riadnej dokumentácie žiadateľom o azyl aj v rámci konania o prípustnosti, · vzhľadom na značný počet žiadateľov o azyl v EÚ pochádzajúcich z Ruska, organizovať v regiónoch, ktorých sa tieto otázky týkajú najviac, informačné kampane o právach a povinnostiach osôb pod medzinárodnou ochranou alebo osôb, ktoré o takúto ochranu žiadajú v EÚ, · zlepšiť výmenu relevantných, harmonizovaných, pravidelných štatistických informácií založených na ukazovateľoch a spoločnú analytickú prácu s agentúrou Frontex v rámci pracovnej dohody uzavretej pohraničnou strážou, · zaviesť kontroly dokladov v druhej línii aspoň na najvyťaženejších hraničných priechodoch a vybaviť hraničné priechody príslušnými materiálmi o možných technikách falšovania tak, aby boli lepšie vybavené na odhaľovanie falšovaných dokladov. Vzhľadom na nedostatok vhodných informácií Komisia nemohla v plnom rozsahu vyhodnotiť pokrok v súvislosti s týmito otázkami týkajúcimi sa bloku 2: · stratégia dozoru na zelenej a modrej hranici (vybavenie, techniky atď.), · obsah odbornej prípravy a etický kódex pohraničnej stráže, · účinnosť súdneho systému v prípade odvolaní týkajúcich sa azylu (štatistiky, odborná príprava atď.), · správy o analýze prípadných rizík v oblasti nelegálnej migrácie a riadenia hraníc, · obsah medziinštitucionálnych dohôd medzi pohraničnou strážou a inými orgánmi presadzovania práva týkajúcich sa spolupráce v oblasti riadenia hraníc. Blok 3: Verejný poriadok, bezpečnosť a justičná spolupráca Všeobecné posúdenie Vďaka svojej plnohodnotnej administratívnej štruktúre a kapacite orgánov presadzovania práva Rusko v posledných rokoch aktívne vystupuje v boji proti nadnárodnej trestnej činnosti, terorizmu a korupcii. Existencia viacerých orgánov je však nevýhodná v tom, že môže dochádzať k prekrývaniu právomocí. Prepojenie príslušných databáz by tiež mohlo napomôcť v oblasti kontaktov medzi príslušnými orgánmi. Okrem toho, aj keď Rusko je otvorené medzinárodnej spolupráci a vytvorilo na tento účel v uvedených oblastiach rôzne kanály, v praxi je tento proces veľmi centralizovaný a uplatňuje sa cez ústredia príslušných orgánov. Výsledkom je rozsiahle meškanie pri vybavovaní žiadostí tretích krajín. Táto spolupráca by sa mohla ďalej posilniť uzavretím operačnej dohody s Europolom. Policajnú reformu vykonávanú v priebehu viacerých rokov by bolo potrebné ďalej vylepšovať, keďže niektoré z jej pôvodných cieľov sa zrejme nedosiahli. Rusko vypracovalo komplexný systém proti praniu špinavých peňazí/financovaniu terorizmu (tzv. systém AML/CFT). Nedostatky identifikované Finančnou akčnou skupinou proti praniu špinavých peňazí (ďalej len „FATF“) sa riešia pripravovanými zmenami právnych predpisov. Ruské úrady sa riadia tiež globálnou protidrogovou stratégiou zameranou na potlačenie ponuky aj dopytu. Pokiaľ ide o obchodovanie s ľuďmi samotné Rusko pripúšťa, že údaje, ktoré má, nepostihujú rozsah tohto problému. Aj keď sa prijímajú opatrenia na účely boja proti trestným aspektom obchodovania s ľuďmi, jasný rámec pre komplexné riešenie situácie obetí (vrátane ubytovní) chýba. Rusko má komplexnú stratégiu aj pre boj proti terorizmu v súlade s medzinárodnou praxou s jasným zameraním na hrozby pochádzajúce z oblasti severného Kaukazu. V uvedených oblastiach sa však venovalo len malé úsilie príprave analýzy rizík spojených s vytvorením colnej únie (s Kazachstanom a Bieloruskom) a prípadným bezvízovým režimom s EÚ. Rusko v poslednej dobe vynaložilo veľké úsilie v strategickej a legislatívnej oblasti na boj proti korupcii. V súčasnej dobe už ratifikovalo všetky dôležité medzinárodné dohovory vrátane dohovorov s OSN, OECD a Radou Európy, a teda podlieha ich mechanizmom monitorovania. Zdá sa, že Rusko je otvorené vykonávaniu odporúčaní, ktoré boli formulované v priebehu týchto monitorovacích činností. Ešte stále sa tu nepochybne vyskytujú niektoré obavy vrátane obáv týkajúcich sa spolupráce s občianskou spoločnosťou, nezávislosti súdnictva a verejného obstarávania. Pokiaľ ide o justičnú spoluprácu, Rusko ratifikovalo dva haagske dohovory týkajúce sa únosov detí a ochrany detí. Vykonávanie dohovoru týkajúceho sa únosov detí (s niektorými menšími možnými zlepšeniami) je pripravené, aj keď ešte nebola doriešená otázka súhlasu všetkých členských štátov v mene EÚ s pristúpením Ruska. Dohovor o ochrane detí nadobudol platnosť len nedávno a hoci ústredný orgán už bol vymenovaný, vykonávacie právne predpisy sa ešte len pripravujú. Pokiaľ ide o trestné veci, Rusko je zmluvnou stranou hlavných dohovorov Rady Európy poskytujúcich základ pre účinnú spoluprácu. Justičná spolupráca v trestných veciach je však (podobne ako v oblasti presadzovania práva) extrémne centralizovaná, v dôsledku čoho dochádza k meškaniu odpovedí na rôzne žiadosti. Niektoré členské štáty EÚ majú navyše problémy, pokiaľ ide ich žiadosti, keďže im odpovede na žiadosť nie sú poskytnuté do šesť mesiacov, prípadne nie sú poskytnuté vôbec. Pokiaľ ide o ochranu osobných údajov, Rusko ratifikovalo dohovor Rady Európy z roku 1981 a vykonáva ho prostredníctvom niekoľkých federálnych zákonov a iných vykonávacích aktov. Dodatkový protokol však ešte nie je ratifikovaný a Komisia nepovažuje určený dozorný orgán (Roskomnadzor) za nezávislý. Podrobné pripomienky 3.1 Boj proti nadnárodnému organizovanému zločinu, terorizmu a korupcii · Riadiť sa príslušnými medzinárodnými normami v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu, najmä účinne plniť príslušné odporúčania Finančnej akčnej skupiny proti praniu špinavých peňazí (FATF) Rusko vypracovalo od prijatia svojho prvého právneho predpisu v roku 2001 komplexný systém proti praniu špinavých peňazí/financovaniu terorizmu. Hlavným právnym základom v tejto oblasti je federálny zákon č. 115-FZ. Niektoré ustanovenia trestného zákona a zákona o porušovaní správnych predpisov sa tiež dajú použiť v tejto súvislosti. Tento právny rámec bol viackrát zmenený, najmä vzhľadom na potrebu jeho zosúladenia s medzinárodnými normami. Základným orgánom v tejto oblasti je Federálna služba pre finančné monitorovanie (Rosfinmonitoring), ktorá plní úlohu ruskej finančnej spravodajskej jednotky. Od mája 2012 je podriadená priamo prezidentovi. Rosfinmonitoring je profesionálny, dobre technicky vybavený orgán s dostatočným počtom zamestnancov (na svojom ústredí a na regionálnych úradoch). Rosfinmonitoring riadi národný koordinačný mechanizmus proti praniu špinavých peňazí a je súčasťou vnútroštátneho mechanizmu boja proti terorizmu. Okrem toho bol tento orgán v júni 2013 poverený vypracovať národnú stratégiu boja proti praniu špinavých peňazí a 5. júla 2013 predložil akčný plán na zvýšenie transparentnosti a zamedzenie zneužívania spoločností a iných právnických osôb. V roku 2014 Rosfinmonitoring vypracuje úplne prvé vnútroštátne posúdenie hrozieb v oblasti prania špinavých peňazí/financovania terorizmu. Rosfinmonitoring prevádzkuje aj medzinárodné vzdelávacie a metodické centrum, ktoré uskutočňuje príslušnú odbornú prípravu pre 3 000 účastníkov ročne. Pre samovzdelávanie sú k dispozícii aj on-line kurzy. Vyšetrovanie trestných činov v prípadoch prania špinavých peňazí, ktoré nahlásil Rosfinmonitoring, vykonáva viacero orgánov presadzovania práva, zatiaľ čo prípady financovania terorizmu vyšetruje po upozornení Rosfinmonitoringu FBS. Rosfinmonitoring sa aktívne podieľa na medzinárodnej spolupráci najmä tým, že poskytuje sekretariát euroázijskej skupine (EAG) a v júli 2013 prevzal predsedníctvo FATF. V roku 2011 sa uskutočnilo 1 200 výmen informácií so zahraničnými finančnými spravodajskými jednotkami. Ruský systém boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu v posledných rokoch podrobne hodnotili medzinárodné subjekty [FATF a Rada Európy/výbor expertov pre vyhodnocovanie opatrení proti praniu špinavých peňazí (ďalej len „Moneyval“)]. S cieľom reagovať na odporúčania formulované finančnou akčnou skupinou FATF v jej najnovšej správe, ktorá bola uverejnená v roku 2012, Štátna duma rokuje o návrhu zákona, ktorý obsahuje viaceré zmeny vnútroštátnych právnych predpisov. Po nadobudnutí účinnosti zákona by mala byť hlavným zostávajúcim problémom trestná zodpovednosť právnických osôb, ktorá ešte stále chýba v ruských právnych predpisoch. Misia zistila v súlade s hodnotením iných medzinárodných subjektov, že sa dosiahol značný pokrok. Podľa expertov EÚ je ruský inštitucionálny a právny rámec väčšinou v súlade s medzinárodnými normami. Štatistické údaje o činnosti, ktoré boli poskytnuté počas misie EÚ, sú zahrnuté v „druhej písomnej správe tretieho kola o pokroku“ predloženej výboru Moneyval. Pokiaľ ide o financovanie terorizmu, ruské orgány uvádzajú rastúce prepojenie medzi terorizmom a organizovaným zločinom, ako aj skutočnosť, že na financovanie teroristických aktivít sa používajú zisky z vydierania, krádeží a lúpeží. Orgány si dobre uvedomujú riziká v tejto oblasti. Spolupráca medzi orgánmi Rosfinmonitoring a FSB je, ako sa zdá, dobre zavedená a funkčná. · Ďalej posilňovať výmenu informácií a spoluprácu medzi príslušnými orgánmi oboch zmluvných strán s cieľom účinne bojovať proti obchodovaniu s nezákonnými omamnými a psychotropnými látkami a ich prekurzormi a účinne vykonávať pracovné dohody medzi Európskym monitorovacím centrom pre drogy a drogovú závislosť (EMCDDA) a príslušnými orgánmi Ruskej federácie Stratégia štátnej protidrogovej politiky vypracovaná Federálnym úradom pre kontrolu narkotík (ďalej len FÚKN) Ruska bola prijatá v roku 2010 a platí do roku 2020. Je zameraná na znižovanie dopytu, znižovanie ponuky a medzinárodnú spoluprácu. Hlavným orgánom zodpovedným za boj proti drogovej trestnej činnosti vrátane vykonávania stratégie je FÚKN. V roku 2007 bol na koordináciu prác a činností v tejto oblasti zriadený centrálny protinarkotický výbor s regionálnymi výbormi po celom Rusku. Výboru predsedá FÚKN a údajne sú zúčastnené aj ďalšie orgány presadzovania práva. Pokiaľ ide o znižovanie dopytu, dôraz sa kladie na mladých ľudí, ktorí doteraz drogy neužívali. Poskytuje sa liečba a rehabilitácia a školy, rodičia a mimovládne organizácie vzájomne spolupracujú. Investuje sa do zriaďovania liečebných centier, aj keď v súčasnosti nezodpovedajú potrebám (napr. nedostatok miest na liečbu HIV). Každý liečebný program sa podľa všetkého sústreďuje len na jednu chorobu, čo neumožňuje celostnú a komplexnú liečbu osôb. Opatrenia zamerané na ponuku vykonávajú viaceré orgány presadzovania práva. Hlavnú úlohu má FÚKN. Vyšetrovanie trestnej činnosti však môže vykonávať polícia, FÚKN, FBS a vyšetrovací výbor (v závislosti od okolností a skutočností daného prípadu). Počet orgánov presadzovania práva (vrátane FCS pre hraničné kontroly), ako aj ich právomoci vyžadujú objasnenie a jasnejšie rozdelenie. Táto situácia má vplyv aj na účinnosť medzinárodnej spolupráce. Ako spoločná obava sa navyše vníma problematika tzv. „designových drog“ a najmä zdĺhavosť pri zaraďovaní nových kombinácií drog do zoznamu zakázaných látok. Štatistiky o situácii v oblasti narkotík sa vyhotovujú pomocou údajov získaných z oblastí, zatiaľ čo celoštátny výbor je zodpovedný za celkové vykonávanie a podáva správy prezidentovi. Neexistuje však žiadna analýza týkajúca sa potenciálnych rizík pašovania drog po vytvorení colnej únie s Kazachstanom a Bieloruskom, ani prípadného zavedenia bezvízového režimu s EÚ. K hlavným partnerom v oblasti medzinárodnej spolupráce patria krajiny Strednej Ázie. Ďalšími významnými partnermi sú Pakistan, Afganistan, USA a členské štáty EÚ (a to aj na základe medzinárodných dohôd). Rusko aktívne vystupuje aj na medzinárodných a regionálnych fórach, ako napr. skupina Pompidou alebo Rada štátov Baltského mora. Hlavný tok spolupráce je centralizovaný a vyžaduje si kontakty medzi ústrediami v prípade všetkých žiadostí o spoluprácu. Výsledkom je dlhé meškanie pri získavaní odpovedí. Aj keď ruské orgány poukázali na niektoré mechanizmy priamej spolupráce v tejto oblasti, súčasná prax by sa mala posilniť. Na základe memoranda o porozumení podpísaného 26. októbra 2007 je zavedená spolupráca medzi FÚKN a EMCDDA. V tejto súvislosti EMCDDA a FÚKN zriadili stabilný a trvalý komunikačný kanál, ktorý im umožňuje výmenu informácií o rôznych témach spoločného záujmu. FÚKN a EMCDDA sa tiež vzájomne pozvali na technické zasadnutia a zasadnutie expertov. EMCDDA dostáva pravidelne žiadosti o informácie o vnútroštátnych a európskych právnych predpisoch súvisiacich s drogami. Na samite v júni 2013 bola podpísaná dohoda medzi EÚ a Ruskom o kontrole drogových prekurzorov. Dohoda by mala nadobudnúť účinnosť po ukončení ratifikačných postupov na oboch stranách. · Vymieňať si informácie o príslušných stratégiách a právnych predpisoch na boj proti obchodovaniu s ľuďmi vrátane ochrany jeho obetí v súlade so záväzkami zmluvných strán podľa Dohovoru OSN proti nadnárodnému organizovanému zločinu a Protokolu o obchodovaní s ľuďmi k tomuto dohovoru a riešiť prípadné nedostatky Sankcie za obchodovanie s ľuďmi v Rusku boli stanovené prvýkrát federálnym zákonom č. 162-FZ z roku 2003, ktorým sa mení ruský trestný zákonník. Rusko ratifikovalo v roku 2004 aj dohovor OSN proti nadnárodnému organizovanému zločinu a Protokol o obchodovaní s ľuďmi k tomuto dohovoru. Rusko je z hľadiska obchodovania s ľuďmi krajinou pôvodu, tranzitu aj určenia. Hlavnými cieľmi sú sexuálne a pracovné vykorisťovanie. Aj keď z oficiálnych (skôr základných) štatistík vyplýva, že trestné činy súvisiace s obchodovaním s ľuďmi tvoria len 0,1 % všetkých trestných činov, dokonca aj samotné orgány tvrdia, že skutočný počet je oveľa vyšší (asi 8 %). Hlavnými oblasťami pôvodu obetí sú štáty Strednej Ázie a južného Kaukazu. Žiadne konkrétne štatistické údaje o obetiach obchodovania s ľuďmi neboli k dispozícii. Orgánom, ktorý nesie hlavnú zodpovednosť za vyšetrovanie obchodu s ľuďmi, je MV, ktoré má osobitné oddelenie pre tieto otázky. FBS sa zaoberá trestnými činmi predstavujúcimi národnú hrozbu a rozsiahlymi organizovanými aktivitami v súvislosti s nelegálnym prisťahovalectvom. Vyšetrovací výbor na druhej strane vykonáva vyšetrovanie trestnej činnosti v prípadoch týkajúcich sa maloletých alebo úradníkov. Hoci služba FMS nemá právomoc na vyšetrovanie týchto prípadov, je zodpovedná za situáciu každého nelegálneho migranta a bude prinajmenšom prichádzať s obeťami obchodovania s ľuďmi do styku. Podobne ako v iných oblastiach môžu prekrývajúce sa právomoci spôsobovať problémy aj v tejto oblasti. Vláda nemá orgán na monitorovanie jej činností zameraných na boj proti obchodovaniu s ľuďmi a na uskutočňovanie pravidelných hodnotení, ktoré slúžia na meranie jej výkonnosti. MV vydalo plán svojej reformy, ktorý zahŕňa vytvorenie komisie zloženej z viacerých orgánov pre boj proti obchodovaniu s ľuďmi, v ktorej by boli zastúpení predstavitelia Úradu generálneho prokurátora, MZV, FMS, FBS, vyšetrovacieho výboru a iných orgánov. Rusko nemá osobitný akčný plán boja proti obchodovaniu s ľuďmi zameraný na komplexné riešenie tohto javu. Obchodovanie s ľuďmi sa stále rieši predovšetkým z trestného hľadiska, t. j. boja proti sieťam, ktoré ho organizujú. Z tohto hľadiska nie sú potrebné osobitné pripomienky okrem už uvedenej otázky prekrývajúcich sa právomocí. Neexistujú však žiadne osobitné právne predpisy o ochrane obetí obchodovania s ľuďmi a jediné použiteľné pravidlá sú podľa všetkého pravidlá týkajúce sa programu na ochranu obetí a svedkov všetkých trestných činov. Tento prístup by sa mal zlepšiť vzhľadom na osobitnú situáciu obetí obchodovania s ľuďmi, na ktorú by sa nemuseli vzťahovať všeobecné schémy. Ubytovne pre obete zvyčajne spravujú mimovládne organizácie alebo medzinárodné organizácie, napr. Medzinárodná organizácia pre migráciu (ďalej len „IOM“), Červený kríž alebo cirkevné organizácie. Určité financovanie/podporu poskytuje štát (FMS) alebo obce na ad hoc základe. Organizácia IOM zohráva dôležitú úlohu pri pomoci obetiam a spolupracuje s takými subjektmi ako MV a FMS. IOM prevádzkuje aj ubytovňu v Petrohrade a vykonáva regionálne programy v Karelskej republike a ďalších regiónoch. V navštívenej ubytovni v Moskovskej oblasti zriadenej cirkvou sa nachádzalo niekoľko vietnamských obetí obchodovania s ľuďmi, ktoré čakali na návrat. Týmto osobám bol poskytnutý prístup k základným potrebám vrátane zdravotnej starostlivosti. Ubytovňa však bola jednoznačne prevádzkovaná veľmi provizórne. Je potrebné zamerať sa na štruktúrovanejšie riešenia. Na základe dostupných informácií neprebehli žiadne celoštátne kampane s cieľom zvýšiť informovanosť v Rusku o obchodovaní s ľuďmi v Rusku. V roku 2012 MV vydalo a distribuovalo informačnú brožúru upozorňujúcu na riziko možnosti stať sa obeťou obchodovania s ľuďmi. V niektorých častiach krajiny sa MV spojilo s obecnými radami s cieľom distribuovať letáky na verejných miestach, ako sú napr. vzdelávacie strediská. V roku 2012 MV organizovalo pravidelnú odbornú prípravu, ktorej cieľom bolo poskytnúť jeho úradníkom usmernenia pri riešení prípadov obchodovania s ľuďmi. Ruské orgány vyhodnotili medzinárodnú spoluprácu v rámci spoločných operácií s Ukrajinou, Španielskom, Fínskom a Uzbekistanom v praxi ako účinnú. · Zabezpečiť výmenu informácií a spoluprácu medzi príslušnými orgánmi oboch zmluvných strán s cieľom účinne bojovať proti terorizmu a obchodovaniu so strelnými zbraňami a iným závažným medzinárodným trestným činom v súlade s platným medzinárodným právom a právnymi predpismi zmluvných strán Rusko má pomerne komplexný systém boja proti terorizmu založený na federálnom zákone č. 35-FZ z roku 2006 v znení neskorších predpisov. Rusko je tiež zmluvnou stranou všetkých dôležitých dohovorov OSN a Rady Európy týkajúcich sa boja proti terorizmu, ktorých ratifikácia si tiež vyžadovala ďalšie legislatívne zmeny. Vedúcim orgánom v tomto smere je FBS, zatiaľ čo politickými opatreniami sa zaoberá Národný výbor pre boj proti terorizmu a jeho regionálne pobočky. Národný výbor pre boj proti terorizmu je medzirezortný orgán, ktorému predsedá a podporuje ho FBS. Ruská politika boja proti terorizmu je komplexná a je v súlade s príslušnou medzinárodnou praxou (ako napr. s globálnou stratégiou OSN boja proti terorizmu), ktorá sa týka aj otázky boja proti radikalizácii a práce s obeťami terorizmu. Zdá sa, že právne predpisy a praktické opatrenia sa neustále vyvíjajú, napr. národný trojúrovňový výstražný systém, nová databáza spravodajských informácií, na ktorej sa podieľajú viaceré orgány. Je zavedený vnútroštátny mechanizmus umožňujúci zmraziť aktíva teroristov na základe súdneho rozhodnutia. Ruské orgány jednoznačne považujú hrozbu terorizmu pochádzajúcu z regiónu severného Kaukazu za prioritu. Ruské úrady tvrdia, že teroristické hrozby iné ako hrozby, ktoré predstavuje náboženský extrémizmus, sa síce v krajine vyskytujú, sú však pod kontrolou a zatiaľ nedosiahli takú úroveň, ktorá by mohla vyústiť do skutočných teroristických činov. Pokiaľ ide o spoluprácu medzi orgánmi v oblasti stíhania terorizmu, FBS je bezpečnostnou službou aj orgánom presadzovania práva, ktorý má mandát aj na vyšetrovanie trestných činov v súvislosti s bojom proti terorizmu. Vyšetrovací výbor však zdôraznil, že väčšinu vyšetrovaní trestnej činnosti v prípadoch súvisiacich s terorizmom vykonáva on po tom, ako FBS vykoná prípravné práce. MV má aj oddelenie pre boj proti extrémizmu. A napokon, špecializované a vyškolené jednotky pre boj proti terorizmu existujú na ústrednej, ako aj územnej úrovni Úradu najvyššieho prokurátora. Zdá sa, že právomoci v oblasti boja proti terorizmu a extrémizmu sú právne upravené. Experti EÚ však mali dojem, že praktická činnosť MV v oblasti extrémizmu sa prekrýva s prácou v oblasti boja proti terorizmu, ktorá spadá výlučne do právomoci FBS. Aspektmi boja proti terorizmu sa zaoberá tak všeobecná, ako aj špecifická odborná príprava príslušníkov orgánov presadzovania práva. Návšteva na Akadémii riadenia MV v Domodedove ukázala, že Rusko má v tejto oblasti dostatočné kapacity. Ruské úrady si veľmi dobre uvedomujú význam medzinárodnej spolupráce, pokiaľ ide o predchádzanie terorizmu a boj proti nemu. Rusko je aktívnym partnerom, ktorý zohráva dôležitú úlohu na mnohých medzinárodných fórach vrátane Globálneho protiteroristického fóra a spolupracuje s koordinátorom EÚ pre boj proti terorizmu. Pokiaľ ide o obchodovanie so strelnými zbraňami, experti EÚ mali dojem, že väčšina orgánov, ktoré navštívili, nevenuje tomuto javu dostatočnú pozornosť. Pravidlá pre legálne vlastníctvo zbraní sú v Rusku údajne veľmi prísne. Experti EÚ však posudzovali potrebu zvýšiť informovanosť príslušných ruských orgánov (vrátane FCS) o súčasných trendoch v obchodovaní so strelnými zbraňami (vrátane tzv. pašovania v malom). Podobne ako v protidrogovej oblasti sa ani tu nepripravuje žiadne posúdenie rizík analyzujúce vplyv prípadného bezvízového režimu medzi EÚ a Ruskom, ako aj colnej únie na obchodovanie so strelnými zbraňami. · Vymieňať si informácie o príslušných stratégiách a právnych predpisoch týkajúcich sa predchádzania korupcii a boja proti nej, vrátane korupcie vo verejnom sektore a riešiť prípadné nedostatky V oblasti politiky a právnych predpisov vynaložilo Rusko v poslednej dobe veľké úsilie. Najdôležitejším právnym predpisom je federálny zákon „o boji proti korupcii“. Dopĺňajú ho mnohé ustanovenia v iných právnych aktoch vrátane trestného zákona a zákona o administratívnych priestupkoch. Ďalšie ustanovenia sú stanovené aj vo viacerých vyhláškach. Protikorupčná politika v Rusku je založená hlavne na národnej stratégii boja proti korupcii z roku 2010 doplnenej národnými plánmi boja proti korupcii (v súčasnosti na obdobie rokov 2012 – 2013). Tento rámec (vzťahujúci sa okrem iného na príslušný administratívny rámec, vymedzenie korupcie, prístup k informáciám, konflikt záujmov, pravidlá pre majetkové priznania atď.) poskytuje komplexnú štruktúru pre boj proti korupcii v Rusku. Potrebné sú však ešte ďalšie zlepšenia a prebiehajú tiež rôzne legislatívne iniciatívy (napr. najnovšie zavedenie ochrany informátorov do ruského práva). Rusko ratifikovalo aj všetky hlavné medzinárodné dohovory v tejto oblasti vrátane dohovorov OSN, OECD a Rady Európy. Na základe týchto ratifikácií Rusko podlieha mechanizmom monitorovania, ktoré sú stanovené v týchto nástrojoch. V tejto súvislosti organizácia OECD vykonala 1. fázu hodnotenia do marca 2012 a skupina GRECO vykonala tri kolá hodnotení. Začiatkom roka 2013 sa tiež uskutočnilo jedno hodnotenie v rámci Dohovoru Organizácie Spojených národov proti korupcii (ďalej len „UNCAC“). Všetky tieto procesy viedli k odporúčaniam, ktoré by sa teraz mali v plnom rozsahu realizovať. Rusko sa snaží dodržiavať aj príslušné odporúčania akčnej skupiny FATF, ktorej predsedníctvo prevzalo v lete 2013. Dva hlavné orgány zodpovedné za vykonávanie protikorupčných politík v Rusku sú Úrad prezidenta (v oblasti politiky) a generálna prokuratúra (v operatívnej oblasti a v oblasti vznášania obvinení). Najvyšším orgánom na politickej (ale čiastočne aj na výkonnej) úrovni je Prezidentská rada pre boj s korupciou (Presidential Anti-Corruption Council, PACC), ktorej predsedá prezident a ktorá združuje hlavy príslušných orgánov a ministerstiev. Koordinuje činnosti, formuluje návrhy prezidentovi a monitoruje vykonávanie protikorupčných právnych predpisov v súlade s národným plánom boja proti korupcii. Predsedníctvo, ktoré podlieha PACC a ktorému predsedá riaditeľ Úradu prezidenta, je zodpovedné skôr za operatívne úlohy v spolupráci so špecializovaným oddelením v rámci Úradu prezidenta. Predsedníctvo kontroluje najmä majetkové priznania predkladané vyššími úradníkmi všetkých orgánov a zaoberá sa aj prípadmi konfliktu záujmov týkajúcimi sa uvedených vyšších úradníkov. Generálna prokuratúra koordinuje všetky výkonné orgány pri vykonávaní protikorupčných zákonov a stratégie. Má špecializovanú jednotku na centrálnej aj regionálnej úrovni, ktorú tvoria špeciálne vyškolení prokurátori zameraní na riadenie protikorupčných prípadov. Vyšetrovania generálnej prokuratúry sa opierajú o operačnú podporu z FBS a MV. Určité vyšetrovacie právomoci v prípadoch korupcie má aj vyšetrovací výbor. Experti EÚ boli informovaní, že aj v týchto orgánoch existujú minimálne na centrálnej úrovni špecializované jednotky na protikorupčné prípady, zatiaľ čo na regionálnej úrovni sa na takéto prípady špecializujú konkrétni úradníci. Podobne ako v prípade pripomienok k presadzovaniu práva, rozdelenie právomocí medzi týmito orgán