SK Úradný vestník Európskej únie C 177/15

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Prístupnosť ako ľudské právo osôb so zdravotným postihnutím“ (stanovisko z vlastnej iniciatívy)

(2014/C 177/03)

Spravodajca: pán VARDAKASTANIS

Európsky hospodársky a sociálny výbor sa 14. februára 2013 rozhodol vypracovať podľa článku 29 ods. 2 rokovacieho poriadku stanovisko z vlastnej iniciatívy na tému

„Prístupnosť ako ľudské právo osôb so zdravotným postihnutím“.

Odborná sekcia pre dopravu, energetiku a informačnú spoločnosť poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 19. novembra 2013.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 495. plenárnom zasadnutí 21. a 22. januára 2014 (schôdza z 21. januára 2014) prijal 152 hlasmi za, pričom nik nehlasoval proti a 3 členovia sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 EHSV vyzýva inštitúcie EÚ, aby uznali, že článok 9 Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím stanovuje ľudské právo ako také, a preto jeho úplná implementácia musí prostredníctvom právnych a politických opatrení viesť k vytvoreniu podmienok, ktoré osobám so zdravotným postihnutím umožnia mať prístup ku všetkým druhom prostredia a podieľať sa na všetkých aspektoch života. Pre úplné využívanie ich občianskych a politických práv, ako aj sociálnych, hospodárskych a kultúrnych práv to má zásadný význam. Prístupnosť je na prospech celej spoločnosti.

1.2 EHSV vyzýva všetky inštitúcie EÚ, politické orgány a agentúry, vrátane EHSV, aby v spolupráci s Európskym hnutím zdravotne postihnutých vypracovali konkrétny plán na zabezpečenie prístupnosti okrem iného svojich priestorov, internetových stránok a dokumentov.

1.3 EHSV uznáva prístupnosť ako základný predpoklad udržateľnosti a jej sociálneho rozmeru v rámci boja proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu a podpory sociálnej súdržnosti.

1.4 EHSV konštatuje, že sa podnikli pozitívne kroky v oblastiach, ako je doprava a telekomunikácie (napr. Digitálna agenda), ale je potrebné prijať viac opatrení, a to aj na vnútornom trhu.

1.5 EHSV uznáva, že nedostatočná prístupnosť je sama osebe diskrimináciou, a preto zdôrazňuje, že je potrebné, aby EÚ vypracovala antidiskriminačné právne predpisy, a žiada Radu, aby odblokovala rokovania o návrhu smernice o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na náboženské vyznanie alebo vieru, zdravotné postihnutie, vek alebo sexuálnu orientáciu, COM(2008) 426 final (článok 19 ZFEÚ).

1.6 EHSV vyzýva Európsku komisiu, aby splnila svoj dlhodobý záväzok a predložila právne záväzný európsky akt o prístupnosti.

1.7 EHSV vyzýva Európsky parlament a Radu EÚ, aby dokončili súčasný návrh smernice o dostupnosti webových stránok orgánov verejného sektora v súlade s príslušným stanoviskom EHSV na tému „Dostupnosť webových stránok verejných orgánov“ (1) a Európskym fórom zdravotne postihnutých.

1.8 EHSV vyzýva inštitúcie EÚ, aby sa dohodli na tom, že do súčasného nariadenia o spoločných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch, do nástrojov vonkajšej pomoci a ďalších nástrojov financovania začlenia povinnú podmienenosť ex ante týkajúcu sa prístupnosti a zdravotného postihnutia.

1.9 EHSV zastáva názor, že EÚ a členské štáty by nemali využívať krízu a z nej vyplývajúce úsporné opatrenia ako zámienku na podrývanie uznávania prístupnosti ako ľudského práva.

1.10 EHSV upozorňuje na to, že pri presadzovaní prístupnosti ako ľudského práva by sa mali zohľadňovať tieto základné zásady: sloboda voľby a sloboda pohybu, nezávislý život, primerané úpravy, zapojenie sa do spoločnosti, univerzálny dizajn a povinnosť predvídať.

1.11 EHSV vyzýva EÚ a jej členské štáty, aby zaviedli mechanizmy monitorovania a presadzovania práva so zapojením organizácií zastupujúcich osoby so zdravotným postihnutím.

1.12 EHSV zdôrazňuje, že rozmer prístupnosti by mali obsahovať tieto oblasti politiky EÚ: právna spôsobilosť, účasť na politickom živote, zamestnanosť, štátna pomoc, doprava, vzdelávanie, prístup k tovaru a službám, výskum, zahraničná politika a bývanie.

1.13 EHSV sa domnieva, že inštitúcie EÚ by pri vykonávaní ustanovení dohovoru OSN mali prístupnosť zahrnúť do nasledujúcich nástrojov: normalizácia, harmonizácia, technické požiadavky, stimuly pre podniky, odborová politika a kolektívne zmluvy.

1.14 EHSV konštatuje, že stratégie na zvyšovanie povedomia sú významným prostriedkom na dosiahnutie toho, aby spoločnosť, vrátane samotných občanov a hlavných aktérov, ako sú školy a masmédiá, uznávali prístupnosť ako ľudské právo v súlade s článkom 8 Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím.

1.15 EHSV zastáva názor, že prístupnosť by mala byť zahrnutá do učebných osnov vedeckých disciplín (napr. architektúry, technických odborov, výpočtovej techniky atď.).

1.16 EHSV sa nazdáva, že nie je dostatok štatistických nástrojov na podporu presadzovania prístupnosti ako ľudského práva, a preto vyzýva Eurostat, aby zabezpečil ich vypracovanie.

1.17 EHSV opakuje svoj záväzok vyjadrený v predchádzajúcich stanoviskách zriadiť riadiaci výbor pre monitorovanie uplatňovania Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím.

2. Úvod

2.1 Prístup k zdravotnému postihnutiu, ktorý sa zakladá na ľudských právach, znamená, že EÚ ako zmluvná strana Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím a všetci občania nesú zodpovednosť za budovanie takej spoločnosti, v ktorej si všetci ľudia, vrátane osôb so zdravotným postihnutím, môžu uplatňovať občianske, politické, ekonomické, sociálne a kultúrne práva.

2.2 Definícia osôb so zdravotným postihnutím uvedená v dohovore OSN podporuje a posilňuje prístup k zdravotnému postihnutiu, ktorý sa zakladá na ľudských právach: Medzi osoby so zdravotným postihnutím patria osoby s dlhodobými telesnými, mentálnymi, intelektuálnymi alebo zmyslovými postihnutiami, ktoré v súčinnosti s rôznymi prekážkami môžu brániť ich plnému a účinnému zapojeniu do života spoločnosti na rovnakom základe s ostatnými.

2.3 EÚ pripojila k svojim záverom k Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím zoznam právomocí, ku ktorým patrí prístupnosť ako ich integrálna súčasť. Dohovor OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím je jediná zmluva v oblasti ľudských práv, ktorú EÚ doteraz ratifikovala.

2.4 Vo svetovej správe o osobách so zdravotným postihnutím (2011) Svetovej zdravotníckej organizácie a Svetovej banky sa zdôrazňuje, že zastavané prostredie, doprava, informácie a komunikácie sú osobám so zdravotným postihnutím často neprístupné (2).

2.5 Prístup k fyzickému prostrediu a verejnej doprave je základnou podmienkou slobody pohybu osôb so zdravotným postihnutím zaručenej v článku 13 Všeobecnej deklarácie ľudských práv a článku 12 Medzinárodného paktu o občianskych a politických právach (ICCPR). Podobne bol prístup k informačným a komunikačným technológiám považovaný za nevyhnutný predpoklad slobody názoru a prejavu zaručenej v článku 19 Všeobecnej deklarácie ľudských práv a v článku 19 ods. 2 ICCPR (3).

2.6 Kontaktný orgán pre dohovor OSN (pri Európskej komisii) plní svoju základnú úlohu pri uplatňovaní Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím a musí ju vykonávať veľmi aktívne.

2.7 Rada EÚ schválila 29. októbra 2012 vytvorenie rámca na ochranu, presadzovanie a monitorovanie uplatňovania Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím, ktorý pozostáva z európskeho ombudsmana, Výboru pre petície Európskeho parlamentu, Agentúry Európskej únie pre základné práva, Európskeho fóra zdravotne postihnutých a Európskej komisie.

2.8 EHSV víta plné zapojenie Európskeho fóra zdravotne postihnutých do tohto rámca a zdôrazňuje, že je potrebné, aby bola občianska spoločnosť veľmi intenzívne zapojená do jeho činnosti.

2.9 V Dohovore OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím sa v článkoch 9, 3 a 21 prístupnosť uznáva ako právo.

2.10 Články dohovoru o prístupnosti ustanovujú dôležitú samostatnú právnu, resp. politickú agendu, ktorá nemôže byť posudzovaná izolovane, a preto sa prístupnosť musí považovať za faktor, ktorý umožňuje a uľahčuje uplatňovanie všetkých ostatných občianskych, hospodárskych, sociálnych a kultúrnych práv.

2.11 Zákonodarcovia EÚ venovali v uplynulých rokoch prístupnosti väčšiu pozornosť. Zaradili ju okrem iného do takých oblastí politiky, ako je napr. verejné obstarávanie, štrukturálne fondy a ďalšie nástroje financovania, práva cestujúcich, sektor technických noriem (TSI-PRM) a zamestnanosť. Toto je obzvlášť dôležité vzhľadom na starnutie európskeho obyvateľstva.

2.12 Európska stratégia pre oblasť zdravotného postihnutia, hlavný špecifický politický nástroj týkajúci sa zdravotného postihnutia, stanovila v tejto oblasti konkrétne ciele EÚ. Pomocou tejto stratégie sa Európska komisia zaviazala predložiť právne záväzné opatrenia na dosiahnutie prístupnosti, vrátane dostupnosti webových stránok, a Európsky akt o prístupnosti (4).

2.13 Digitálna agenda pre Európu slúži ako vhodný model na zavedenie všeobecných politických stratégií, ale zároveň aj konkrétnych opatrení na zabezpečenie prístupu osôb so zdravotným postihnutím. Pokrok v oblasti prístupnosti sa premietne do spoločnosti a hospodárstva vo všeobecnosti a vytvoria sa nové pracovné miesta a pridaná hodnota. Úplná implementácia tejto agendy by mala vyústiť do bezbariérovej digitálnej Európy pre osoby so zdravotným postihnutím.

2.14 Potenciál prístupnosti treba využiť pre vnútorný trh, pretože zvýši medzinárodnú mobilitu v Európe a súčasne uľahčí mobilitu pracovníkov a osôb so zdravotným postihnutím. Mal by byť zabezpečený prístup k programom celoživotného vzdelávania. Európske stratégie zamestnanosti by mali zahŕňať aj nutnosť zachovania zamestnania a rekvalifikácie pre ľudí, ktorí zostali zdravotne postihnutí počas svojho pracovného života.

2.15 Stratégia Európa 2020 mohla komplexnejšie pristupovať k problematike zdravotného postihnutia, ako aj prístupnosti a zapojenia zdravotne postihnutých ľudí a organizácií, ktoré ich zastupujú. Nedostatok komplexných ukazovateľov zdravotného postihnutia v tejto stratégii spôsobil, že sa problematike zdravotného postihnutia venuje málo pozornosti a poskytuje príliš málo informácií a zdrojov. Tvorba pracovných miest je zásadnou stratégiou na zabezpečenie sociálneho začlenenia.

2.16 EHSV zdôrazňuje, že ešte stále treba vykonať veľa práce, a preto víta návrh smernice o dostupnosti webových stránok orgánov verejného sektora, ktorý vypracovala Komisia.

2.17 EHSV vyzýva Európsku komisiu, aby splnila svoj záväzok a bez meškania a bezodkladne predložila právne záväzný Európsky akt o prístupnosti.

2.18 Hospodárska kríza má dramatický dosah na uplatňovanie ľudských práv osôb so zdravotným postihnutím, a to sa týka aj prístupnosti. Miera prístupnosti sa zhoršuje a dôsledkom toho sa rozvíjajú menej prístupné spoločnosti. Treba poznamenať, že hospodárska kríza postihuje všetky rodiny, ale na rodiny s deťmi so zdravotným postihnutím má neúmerne veľký dosah (5).

2.19 EÚ musí prijať osobitný program, ktorý zabezpečí, že deti so zdravotným postihnutím budú mať prístup ku všetkým druhom prostredia a aspektom života.

2.20 Európa potrebuje inkluzívny rast a prístupnosť ako základný predpoklad dosiahnutia udržateľnosti a najmä uskutočňovania jej sociálneho rozmeru v rámci boja proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu a podpory sociálnej súdržnosti prostredníctvom začleňovania osôb so zdravotným postihnutím.

3. Prístupnosť ako ľudské právo

3.1 EHSV sa nazdáva, že „prístupnosť ako ľudské právo“ sa musí zmeniť na politickú a operačnú koncepciu. Je to koncepcia, ktorá platí pre spoločnosť ako celok, a nie len pre osoby so zdravotným postihnutím.

3.2 EHSV zdôrazňuje, že právo na prístupnosť ako ľudské právo a vo vzťahu k politickému programu treba chápať dvoma spôsobmi: — ako ľudské právo ako také, týkajúce sa možnosti samostatne a bezpečne sa zapájať, konať, komunikovať a získavať informácie a — ako ľudské právo, ktoré je neoddeliteľne spojené s výkonom ďalších ľudských práv, čím sa stáva základným činiteľom, ktorý tento výkon umožňuje a uľahčuje.

3.3 EHSV uznáva usmernenia Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím k vytvoreniu koncepcie prístupnosti a zastáva názor, že súčasťou tvorby politiky v tejto oblasti by malo byť: — umožniť osobám so zdravotným postihnutím, aby mohli žiť nezávislým spôsobom života a plne sa podieľať na všetkých aspektoch života a — prijať opatrenia, ktoré budú zahŕňať prevenciu, identifikáciu a odstraňovanie prekážok a bariér brániacich prístupnosti.

3.4 EHSV súhlasí s potrebou zabezpečiť nezávislý spôsob života (čo sa týka komunitného bývania a života v spoločenstve) podľa článku 19 dohovoru OSN, prostredníctvom týchto troch hlavných opatrení: — zabezpečiť, aby si osoby so zdravotným postihnutím mohli zvoliť miesto, kde budú žiť, — poskytovať podporu, ktorú potrebujú na to, aby mohli požívať rovnaké práva ako ostatní členovia spoločnosti a — zabezpečiť, aby osoby so zdravotným postihnutím mali rovnoprávny prístup ku všeobecným službám.

3.5 EHSV konštatuje, že osoby so zdravotným postihnutím musia mať slobodu samostatnej a nezávislej voľby na rovnakom základe ako ostatné osoby.

3.6 EHSV berie na vedomie súhrnnú správu o živote v spoločnosti a začlenení do spoločnosti (6), ktorú vypracovala organizácia „Inclusion International“. V tejto správe sa poukazuje na to, že ľuďom s intelektuálnym postihnutím sú odopierané základné práva na prístupnosť, ako je právo mať kľúče od vlastného domova, právo na prístup ku komerčným službám, právo rozhodnúť sa kam ísť na prechádzku alebo právo ísť na ihrisko s ostatnými spolužiakmi.

3.7 EHSV uznáva, že inštitucionálna starostlivosť predstavuje hrubé porušovanie ľudských práv a je nešťastným dôsledkom vývoja sociálnych služieb v Európe v porovnaní s ostatnými časťami sveta a týka sa všetkých členských štátov Európskej únie bez ohľadu na ich životnú úroveň. Na stratégie prechodu od inštitucionálnej starostlivosti musí nadväzovať rozvoj alternatívnych služieb poskytovaných v rámci komunít, pretože bez služieb nenastane zlepšenie: z osôb so zdravotným postihnutím sa stanú bezdomovci.

3.8 EHSV sa nazdáva, že „prekážky“ by sa nemali chápať ako iba fyzické prekážky, ale tiež ako prekážky podmienené osobným postojom a legislatívou, ako aj politikou, správaním a zvyklosťami, všeobecnou neinformovanosťou a kultúrnou diskrimináciou. EHSV by chcel poukázať na to, že odstránenie týchto prekážok bude na osoh celej spoločnosti.

3.9 EHSV podotýka, že treba venovať väčšiu pozornosť uznaniu posunkovej reči a ďalších foriem komunikácie nepočujúcich, ako aj formátov prevádzania zvukového záznamu, resp. reči do textovej podoby pre sluchovo postihnutých. K dispozícii by mali byť aj zariadenia, ktoré zabezpečia poskytovanie dokumentov v Braillovom písme a hmatový display pre slepých, ako aj ľahko zrozumiteľné informácie pre osoby s intelektuálnymi a behaviorálnymi poruchami.

3.10 EHSV by chcel poukázať na to, že značenia, prístupné informácie a komunikácia, podporné služby, orientácia a pohyb v budovách sú veľmi dôležité pre mnohé osoby so zdravotným postihnutím, najmä pre tie, ktoré trpia kognitívnym vyčerpaním.

3.11 EHSV poukazuje na dva podstatné nástroje, ktoré treba pri analýze prístupnosti ako ľudského práva zohľadniť: — Primerané úpravy „znamenajú nevyhnutnú a adekvátnu zmenu a prispôsobenie, ktoré nepredstavujú neúmerné alebo nadmerné zaťaženie, a robia sa, ak si to vyžaduje konkrétny prípad, s cieľom zabezpečiť osobám so zdravotným postihnutím užívanie alebo uplatňovanie všetkých ľudských práv a základných slobôd na rovnakom základe s ostatnými“ (článok 2 Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím). V žiadnom prípade by primerané úpravy nemali nahradiť povinnosť zabezpečiť prístupnosť infraštruktúry, zastavaného prostredia a prístup k službám a tovaru podľa zásad univerzálneho dizajnu. Cieľom primeraných úprav je zabezpečiť individuálnu spravodlivosť v tom zmysle, že je zaručená nediskriminácia a rovnosť tým, že sa zohľadňuje dôstojnosť, nezávislosť a rozhodnutia danej osoby. EHSV zastáva názor, že všeobecné vylepšenie noriem prístupnosti povedie k väčšiemu výskytu primeraných úprav. — EHSV sa domnieva, že zásada „neúmerného alebo nadmerného zaťaženia“ by sa mala uplatňovať v súlade so súčasnými nariadeniami, a preto vyzýva verejné orgány, aby kontrolovali a podporovali uskutočňovanie primeraných úprav pomocou alternatívnych prostriedkov (fondy, verejné obstarávanie atď.) To by malo zahŕňať posúdenie vplyvu, kde by právo občana malo prevážiť nad potrebami poskytovateľa. Dôležité je zabezpečiť, aby existovalo len veľmi málo výnimiek z uplatňovania zásady primeraných úprav.

3.12 EHSV zastáva názor, že univerzálny dizajn by mal byť hlavnou zásadou zabezpečenia plného prístupu k spoločnosti a je potrebné, aby sa v procese tvorby politiky stal operačnou politickou požiadavkou, napr. jeho začlenením do článkov určitého nariadenia (7). Je nevyhnutné, aby bol všeobecný dizajn sprevádzaný vývojom doplnkových asistenčných zariadení a technológií.

3.13 Dodržiavanie povinnosti vopred prijať príslušné opatrenia týkajúce sa prístupnosti môže byť pre osoby so zdravotným postihnutím veľmi prospešné tým, že predvída ich potreby ešte pred tým, ako nastanú. Pri produktoch alebo službách bude potrebné, aby sa takéto potenciálne potreby brali do úvahy už vo fáze projektovania.

3.14 Malo by sa rozlišovať na jednej strane medzi povinnosťou zabezpečiť prístup ku všetkým novo navrhnutým, postaveným a vyrobeným objektom, infraštruktúre, tovarom, výrobkom a službám, a na druhej strane povinnosťou zabezpečiť prístup k existujúcemu fyzickému prostrediu, doprave, informáciám, komunikácii a službám ponúkaným širokej verejnosti. Zmluvné strany dohovoru majú povinnosť zabezpečiť oba prístupy, keďže však prvý prístup sa musí zabezpečiť postupne, mali by zmluvné strany stanoviť konkrétne pevné termíny a vyčleniť primerané prostriedky na odstránenie existujúcich prekážok (8).

3.15 EHSV konštatuje, že osobná asistencia (vrátane „živej pomoci“ uvedenej v Dohovore OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím) je zásadným cieleným opatrením na zabezpečenie toho, aby osoby so zdravotným postihnutím mali prístup k celému radu práv.

3.16 EHSV uznáva, že nediskriminácia je základným nástrojom na zabezpečenie rešpektovania ľudských práv. Bude však postačujúci len vtedy, ak bude doplnený o ďalšie nástroje, ako je pozitívna diskriminácia a normalizácia, ako aj propagácia práv osôb so zdravotným postihnutím medzi zamestnávateľmi, stavebníkmi, architektmi, právnikmi, ekonómami atď. a ich školenie v tejto oblasti, ktoré by malo byť súčasťou ich študijných plánov. EHSV zastáva názor, že by sa malo pokročiť v návrhu smernice o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na náboženské vyznanie alebo vieru, zdravotné postihnutie, vek alebo sexuálnu orientáciu, COM(2008) 426 final (na základe článku 19 ZFEÚ), od ktorého sa momentálne upustilo.

3.17 Bez zásadnej a účinnej účasti organizácií osôb so zdravotným postihnutím na uplatňovaní článku 4 ods. 3 a článku 33 pri riešení otázok prístupnosti nedôjde k zásadnému uskutočňovaniu povinností týkajúcich sa prístupnosti ako ľudského práva. Účasť je možné zabezpečiť iba vtedy, ak organizácie osôb so zdravotným postihnutím dostanú potrebné finančné prostriedky na rozvíjanie svojej činnosti zameranej na obhajovanie svojich práv. EHSV žiada, aby program základných práv, ktorý nahradí program PROGRESS, zaručil rovnakú mieru finančnej podpory pre zastrešujúce a špecifické organizácie osôb so zdravotným postihnutím.

3.18 EHSV zdôrazňuje, že rozsah, v ktorom osoby so zdravotným postihnutím využívajú svoje ľudské práva, je medzi mestskými a vidieckymi oblasťami rozdielny a táto nerovnováha by sa mala odstrániť prostredníctvom účinných opatrení na národnej a regionálnej úrovni.

3.19 Podniky a zamestnávatelia v EÚ by mali prístupnosť zahrnúť do svojej politiky rozmanitosti a podporovať vytváranie plánov v tejto oblasti.

3.20 EHSV si uvedomuje vplyv prístupnosti na sociálnu súdržnosť, a preto by stratégie EÚ týkajúce sa udržateľnosti mali obsahovať prístupnosť ako prostriedok na dosiahnutie ich cieľov.

3.21 EHSV konštatuje, že ženy so zdravotným postihnutím čelia obmedzeniam v prístupe k svojim právam, o. i. v oblasti zdravia, sociálneho začleňovania, vzdelávania a zamestnávania. Tieto obmedzenia vedú k horším životným podmienkam, zdravotným problémom, nezamestnanosti a chudobe. To isté platí pre ostatné zraniteľné osoby so zdravotným postihnutím, ako sú deti, starší ľudia a ľudia, ktorí potrebujú väčšiu pomoc a ktorí čelia vážnym obmedzeniam pri uplatňovaní svojich práv.

3.22 EHSV by chcel poukázať na to, že dnešní mladí ľudia sú našou budúcnosťou a že je potrebné vytvoriť podmienky prístupnosti, aby osoby so zdravotným postihnutím mohli plne využívať svoje práva. EHSV vyzýva EÚ, aby zabezpečila, že jej politika zameraná na mladých ľudí bude obsahovať špecifický rozmer podpory mladých ľudí so zdravotným postihnutím.

4. Dosah na právne predpisy a tvorbu politiky EÚ

4.1 EHSV konštatuje, že po uzavretí Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím Európskou úniou by sa každá príslušná politická, resp. právna iniciatíva v EÚ mala analyzovať z hľadiska toho, či osobám so zdravotným postihnutím zaručuje nezávislý život, plnú účasť a odstránenie bariér a prekážok. Táto koncepcia by mala mať dosah na existujúce nariadenia EÚ, z ktorých niektoré sú uvedené vo vyhlásení o právomociach.

4.2 EHSV zastáva názor, že vnútorný trh by sa mal rozvíjať tak, aby zahŕňal otázky zdravotného postihnutia, normalizácie a harmonizácie prístupnosti ako prostriedok na jeho modernizáciu a zvýšenie jeho konkurencieschopnosti a inkluzívnosti vo svetovej ekonomike. Existuje ekonomika zdravotného postihnutia.

4.3 EHSV požaduje, aby bol vytvorený program EÚ založený na týchto dvoch faktoroch: — ľudské právo na prístupnosť a — zaradenie prístupnosti do ostatných hlavných oblastí tvorby politiky.

4.4 Podľa názoru EHSV je prístupnosť základným právom, ktoré si vyžaduje osobitný politický program, a vyzýva Európsku komisiu, aby predložila návrh programu týkajúci sa práva na prístupnosť v súvislosti s jej tvorbou politiky.

4.5 EHSV žiada analyzovať nasledovné oblasti z hľadiska prístupnosti ako ľudského práva: — prístup k určitým službám a sociálnym opatreniam si vyžaduje plnú právnu spôsobilosť. EÚ by mala zabezpečiť harmonizáciu zásad právnej spôsobilosti osôb so zdravotným postihnutím v EÚ, — osoby so zdravotným postihnutím by mali mať právne zaručenú účasť na politickom živote a právo voliť vo všetkých voľbách (komunálnych a celoštátnych), obzvlášť vo voľbách do Európskeho parlamentu tým, že sa zabezpečí prístupnosť volebných miestností, hlasovacích lístkov, informácií politických strán atď., — občianske práva (vlastníctvo, právo na život, nezávislosť, bezpečnosť atď.). Prístup k týmto základným občianskym právam je potrebné zabezpečiť prostredníctvom európskych opatrení, vrátane osobnej asistencie, umožňujúcich osobám so zdravotným postihnutím slobodnú voľbu pri využívaní prístupnosti.

4.6 EHSV žiada prijať opatrenia pre nasledovné oblasti z hľadiska prístupnosti ako ľudského práva: prevencia dosahov hospodárskej krízy na normy prístupnosti a nezávislý život osôb so zdravotným postihnutím; poskytovanie prístupu ku vzdelaniu (9); program pre prístup k sociálnym a kultúrnym (10) právam (spoločenské vzťahy, rekreácia, cestovný ruch); medzinárodná spolupráca, finančné a obchodné dohody a postoje EÚ v oblastiach, ako sú prírodné katastrofy a rozvojová spolupráca, miléniové rozvojové ciele, žiadatelia o azyl a OSN a MMF; v oblasti výskumu využívanie programu Horizont 2020; prístup k bývaniu, vrátane štátnych bytov; šport ako prostriedok sociálneho začleňovania, vrátane prístupu do budov, zariadení a k programom atď.

4.7 Začlenenie je možné dosiahnuť okrem iného spoločným postupom všetkých zainteresovaných strán v celom rade oblastí základných práv: — Politické strany EÚ musia do svojich vnútorných postupov zaradiť možnosti účasti osôb so zdravotným postihnutím. Sociálni partneri by mali zabezpečiť, aby do kolektívnych zmlúv boli zahrnuté osoby so zdravotným postihnutím, možnosti bezbariérového prístupu na pracovisko a primerané úpravy. EHSV víta rámcovú dohodu EÚ o inkluzívnych trhoch práce a požaduje jej úplné uplatňovanie na vnútroštátnej úrovni. — Organizácie občianskej spoločnosti by v rámci svojich všeobecných sociálnych požiadaviek mali podporovať opatrenia, ktoré zahŕňajú prístup osôb so zdravotným postihnutím. — Všetky zainteresované strany uvedené v tomto bode by mali zabezpečiť, aby boli ich priestory, internetové stránky, interné postupy a náborová politika prístupné.

4.8 EHSV žiada pripraviť a posilniť zaradenie stratégie normalizácie a prístupnosti do technologického rozvoja.

4.9 EHSV konštatuje, že prístupnosť umožní rozvoj aktivít v nových odvetviach, ktoré vyžadujú nové zručnosti, najmä v odvetví IKT. Osoby so zdravotným postihnutím by mali mať možnosť preklenúť digitálnu priepasť pomocou cielených opatrení EÚ.

4.10 EHSV sa nazdáva, že budovať kapacity je potrebné pre všetky zainteresované strany: verejné orgány, súkromné podniky, občiansku spoločnosť a organizácie osôb so zdravotným postihnutím. Osobitná pozornosť by sa mala venovať malým a stredným podnikom.

4.11 EHSV vyzýva Európsku komisiu, aby splnila svoj dlhodobý záväzok a predložila právne záväzný Európsky akt o prístupnosti.

4.12 EHSV víta predloženie návrhu smernice o dostupnosti webových stránok orgánov verejného sektora a pripomína odporúčania, ktoré vyslovil vo svojom stanovisku na tému „Dostupnosť webových stránok verejných orgánov“ (11): — Internet (t. j. služby a obsah) sa stal samozrejmosťou pri hľadaní zamestnania, získavaní informácií, prístupe ku vzdelaniu, nakupovaní a nadväzovaní spoločenských kontaktov; — Obsah internetových služieb by sa mal sprístupniť všetkým aktérom (podnikom alebo verejnému sektoru).

4.13 EHSV víta začlenenie kritérií prístupnosti a podmienenosti týkajúcej sa zdravotného postihnutia do nariadenia o štrukturálnych fondoch a ďalších oblastí, ako je doprava a práva cestujúcich.

4.14 EHSV sa domnieva, že schôdze predsedov orgánov EÚ na tému zdravotného postihnutia a generálnych riaditeľstiev Európskej komisie o vykonávaní Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím by sa mali uskutočňovať pravidelne, ako bolo ohlásené, za účasti zástupcov Európskeho hnutia zdravotne postihnutých s cieľom politického monitorovania a podpory vykonávania tohto dohovoru, vrátane jeho ustanovení o prístupnosti.

4.15 EHSV konštatuje, že financovanie prístupnosti je zjavne nedostatočné, avšak už samotné zaradenie prístupnosti ako kritéria pre súčasné systémy financovania by prinieslo určité zlepšenie v tejto oblasti: štrukturálne fondy, balík o sociálnych investíciách, budúce všeobecné nariadenie o skupinových výnimkách zo štátnej pomoci pre zamestnanosť, usmernenia TEN-T.

4.16 EHSV tiež zastáva názor, že je potrebné zlepšiť prístup k masmédiám a informovanosť o potrebách osôb so zdravotným postihnutím v tomto druhu médií.

5. Monitorovanie

5.1 EHSV žiada vypracovať stratégiu na posilnenie úlohy občanov ako základnej možnosti na zabezpečenie úplnej implementácie prístupnosti. Potrebné sú informačné kampane a ľudia so zdravotným postihnutím, ako aj všetci ostatní občania potrebujú byť informovaní o svojich právach na prístupnosť.

5.2 EHSV vyjadruje poľutovanie nad skutočnosťou, že chýbajú ukazovatele a vyzýva Eurostat, aby pripravil stratégiu na vypracovanie osobitných ukazovateľov na základe ukazovateľov Úradu vysokého komisára OSN pre ľudské práva a na základe návrhu všeobecného komentára k článku 9 Výboru OSN pre práva osôb so zdravotným postihnutím.

5.3 EHSV žiada, aby sa do noriem zaradili jasné kritériá prístupnosti a mechanizmy monitorovania (zastavané prostredie, infraštruktúra, moderné IKT, o. i. operačné systémy pre tablety a smartfóny a mandát 376 Komisie na požiadavky prístupnosti, pokiaľ ide o produkty a služby v oblasti IKT). Osoby so zdravotným postihnutím by mali byť v plnej miere zapojené do všetkých fáz prípravy noriem.

5.4 EHSV sa domnieva, že je potrebné vytvoriť silný systém presadzovania predpisov, pretože v súčasnosti v Európe nefungujú.

5.5 EHSV vyzdvihuje potrebu využívať monitorovacie mechanizmy zaradené do budúceho nariadenia o spoločných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch s cieľom zabezpečiť, aby sa zohľadňovala podmienenosť ex ante týkajúca sa zdravotného postihnutia a aby sa sociálni partneri a organizácie zastupujúce osoby so zdravotným postihnutím v plnej miere na tomto monitorovaní zúčastňovali.

5.6 EHSV zastáva názor, že európske a vnútroštátne stratégie vzdelávania by mali do učebných a študijných osnov škôl a univerzít zahrnúť aj tému prístupnosti pre osoby so zdravotným postihnutím.

5.7 EHSV opakuje svoj záväzok vyjadrený v predchádzajúcich stanoviskách v rámci svojich aktivít ako politický orgán zriadiť riadiaci výbor pre monitorovanie uplatňovania Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím.

5.8 Treba podporovať európsky systém mechanizmov certifikácie prístupnosti. Do neho by mali byť zapojené organizácie osôb so zdravotným postihnutím.

5.9 Rozmer prístupnosti by sa mal začleniť do posúdenia právneho a politického dosahu EÚ. Vo všetkých členských štátoch sa musia jednotným spôsobom zaviesť nástroje na podporu tohto začlenenia.

5.10 EHSV žiada, aby sa vo všetkých inštitúciách EÚ (vrátane EHSV) monitorovalo uplatňovanie európskej stratégie pre oblasť zdravotného postihnutia a chcel by poukázať na to, že sa musí zabezpečiť prístupnosť budov, náborovej politiky a informácií (fyzických alebo elektronických). V hodnotení stratégie v roku 2015 by sa tejto politickej oblasti mala venovať zvláštna pozornosť.

V Bruseli 21. januára 2014 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Henri MALOSSE

(1) Ú. v. EÚ C 271, 19.9.2013, s. 116-121.

(2) Svetová správa o osobách so zdravotným postihnutím, zhrnutie, s. 10.

(3) Medzinárodný pakt o občianskych a politických právach v článku 25 písm. c) stanovuje, že každý občan má právo vstúpiť za rovnakých podmienok do verejných služieb svojej krajiny. Ustanovenia tohto článku by mohli slúžiť ako základ pre začlenenie práva na prístup do kľúčových zmlúv v oblasti ľudských práv. Oddiel 2 a 3.

Medzinárodný dohovor o odstránení všetkých foriem rasovej diskriminácie zaručuje práva prístupu na všetky miesta a na používanie všetkých služieb určených verejnosti, ako sú dopravné prostriedky, hotely, reštaurácie, kaviarne, divadlá a parky (ICERD, článok 5 písm. f)). Týmto bol v medzinárodnom právnom rámci pre ľudské práva vytvorený precedens, pokiaľ ide o považovanie práva na prístup za právo ako také. (Návrh všeobecného komentára k článku 9 – Výbor OSN pre práva osôb so zdravotným postihnutím).

(4) Ako sa uvádza v bode 99 pracovného programu Európskej komisie na rok 2012.

(5) Výbor OSN pre práva dieťaťa prijal všeobecný komentár č. 9 (2006) k právam detí so zdravotným postihnutím. Výbor OSN pre práva dieťaťa opätovne zdôraznil význam prístupnosti vo svojom všeobecnom komentári č. 17 (2013) o práve dieťaťa na oddych, voľný čas, hru, rekreačné aktivity, kultúrny život a umenie (článok 31).

(6) http://inclusion-international.org/living-in-community/.

(7) Postaviť budovu hneď od začiatku ako bezbariérovú môže znamenať zvýšenie celkových stavebných nákladov max. o 0,5 % (alebo v mnohých prípadoch vôbec žiadne), zatiaľ čo náklady na následné úpravy môžu byť vyššie ako toto počiatočné percento. Bezbariérový prístup k informáciám a komunikácii, vrátane IKT, by sa mal zabezpečiť tiež hneď na začiatku, pretože následné úpravy internetu a IKT môžu zvýšiť náklady. Je preto hospodárnejšie zahrnúť prvky prístupnosti IKT do počiatočnej fázy projektovania a výstavby. (Návrh všeobecného komentára k článku 9 – Výbor OSN pre práva osôb so zdravotným postihnutím). Priemerná životnosť budovy alebo inej fyzickej infraštruktúry je viac než 50 rokov, zatiaľ čo pri digitálnej infraštruktúre to nie je viac ako 3-4 roky. Za zmienku tiež stojí skutočnosť, že stavebné náklady sú oveľa nižšie.

(8) Návrh všeobecného komentára k článku 9 – Výbor OSN pre práva osôb so zdravotným postihnutím.

(9) Bez bezbariérovej dopravy do škôl, prístupu do školských budov, prístupných informácií a komunikácie by osobám so zdravotným postihnutím bola odoprená možnosť uplatňovať svoje právo na vzdelanie (článok 24 Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím). Preto musia byť školy prístupné, ako sa výslovne uvádza v článku 9 ods. 1 písm. a) Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím. Prístupný však musí byť celý proces inkluzívneho vzdelávania, nielen budovy, ale tiež všetky informácie a komunikácia, podporné služby a primerané úpravy v školách (návrh všeobecného komentára k článku 9 – Výbor OSN pre práva osôb so zdravotným postihnutím).

(10) V článku 30 Dohovoru OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím sa stanovuje, že zmluvné strany uznávajú právo osôb so zdravotným postihnutím zúčastňovať sa, na rovnakom základe s ostatnými, na kultúrnom živote a prijmú všetky primerané opatrenia, ktorými zabezpečia, aby osoby so zdravotným postihnutím:

(a) mali prístup ku kultúrnym materiálom v prístupných formátoch;

(b) mali prístup k televíznym programom, filmom, divadlu a iným kultúrnym aktivitám v prístupných formátoch;

(c) mali prístup k miestam určeným na kultúrne predstavenia alebo služby, ako sú divadlá, múzeá, kiná, knižnice a služby cestovného ruchu, a v najväčšej možnej miere mali prístup k historickým pamiatkam a k významným miestam národného kultúrneho dedičstva.

Zabezpečenie prístupu ku kultúrnym a historickým pamiatkam považovaným za kultúrne dedičstvo môže za určitých okolností byť problematické, avšak zmluvné strany dohovoru majú povinnosť snažiť sa o sprístupnenie týchto miest v najväčšej možnej miere. Veľa historických pamiatok a významných miest národného kultúrneho dedičstva bolo sprístupnených tak, aby sa zachovala ich kultúrna historická identita a jedinečnosť. (Návrh všeobecného komentára k článku 9 – Výbor OSN pre práva osôb so zdravotným postihnutím).

Medzinárodná zmluva Svetovej organizácie duševného vlastníctva (WIPO) o autorskom práve prijatá v júni 2013, ktorej účelom je uľahčiť prístup k uverejneným dielam, by mala osobám so zdravotným postihnutím, najmä tým, ktoré majú problémy s prístupom k tradičným tlačovým materiálom, zabezpečiť prístup ku kultúrnym materiálom bez neprimeraných alebo diskriminačných prekážok.

(11) Ú. v. EÚ C 271, 19.9.2013, s. 116-121.