SK Úradný vestník Európskej únie C 317/43

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Ochrana detí pred cestujúcimi páchateľmi sexuálnych trestných činov“

(2009/C 317/07)

Spravodajkyňa: pani SHARMA

Európsky hospodársky a sociálny výbor sa 10. júla 2008 v súlade s článkom 29 ods. 2 vnútorného poriadku rozhodol vypracovať stanovisko z vlastnej iniciatívy na tému

„Ochrana detí pred cestujúcimi páchateľmi sexuálnych trestných činov“.

Odborná sekcia pre zamestnanosť, sociálne veci a občianstvo poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 25. júna 2009. Spravodajkyňou bola pani SHARMA.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 455. plenárnom zasadnutí 15. a 16. júla 2009 (schôdza z 15. júla) prijal 157 hlasmi za, pričom 2 členovia hlasovali proti a 4 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Odporúčania – „Nedovoľte, aby zneužívanie detí putovalo po svete (Don't let child abuse travel)“ (1)

1.1. Je potrebné prijať, presadzovať a považovať za prioritu európsku stratégiu na ochranu detí pred páchateľmi sexuálnych trestných činov, ktorí sa v rámci cestovného ruchu presúvajú medzi krajinami.

Páchatelia sexuálnych trestných činov NESMÚ byť ponechaní v právomoci zahraničnej jurisdikcie. Rozsudky v krajinách, ktoré nepatria do EÚ totiž nie vždy prinesú trest odňatia slobody. Recidivisti často zostávajú v tej istej krajine alebo sa presúvajú do iných krajín, aby sa vyhli odhaleniu. Znamená to, že európske orgány a vlády členských štátov sa nedozvedia, kedy páchateľ prichádza do Európy. Európskym deťom preto hrozí väčšie nebezpečenstvo.

Musí sa prijať posilnený holistický prístup zameraný na deti, ktorý bude pokrývať:

— predchádzanie zneužívaniu. Je potrebné preskúmať minulosť cestujúcich páchateľov trestných činov (2);

— ochranu „ohrozených osôb“ a obetí, vrátane identifikácie zraniteľných detí (3), a zriadenie liniek dôvery a horúcich liniek;

— trestné stíhanie páchateľov prostredníctvom presadzovania právneho rámca;

— partnerstvo s mimovládnymi organizáciami a ďalšími subjektmi, ktoré ešte nie sú zapojené do tejto problematiky;

— zapojenie mladých ľudí a občianskej spoločnosti do zvyšovania povedomia.

EHSV schvaľuje návrhy vyplývajúce z oznámenia Európskej komisie „K stratégii EÚ v oblasti práv dieťaťa“, odporúčanie Európskeho parlamentu (4) a dohovor Rady Európy (5), ktoré sa zameriavajú na ochranu detí pred vykorisťovaním. EHSV však žiada ostatné členské štáty (6), aby bezodkladne podpísali a ratifikovali protokol k Dohovoru OSN o právach dieťaťa (7) a Dohovor Rady Európy, čo by Európe umožnilo účinne preskúmať prístup k Európanom, ktorí počas svojho pracovného alebo dovolenkového pobytu v zahraničí zneužívajú deti.

1.2. V rámci účinnej proaktívnej stratégie sú nevyhnutné tieto opatrenia:

— účinné medzinárodné partnerstvá s lepšou výmenou informácií, čo zahŕňa aj spoluprácu policajných zložiek a posilnenie informačných prostriedkov, ktoré majú k dispozícii na prenasledovanie cestujúcich páchateľov sexuálnych trestných činov;

— posilnené dvojstranné dohody o spolupráci s relevantnými krajinami;

— spoločné vyšetrovateľské tímy so zástupcami ďalších orgánov činných v trestnom konaní;

— dohody s vládami iných krajín o vyhostení a sprievode pre odsúdených páchateľov, posúdenie využívania príkazov spojených s cestami do zahraničia (Foreign travel order – FTO) s cieľom obmedziť vysoko rizikovým páchateľom sexuálnej trestnej činnosti možnosť cestovať;

— preverovanie páchateľov sexuálnej trestnej činnosti a vylúčenie možnosti, aby pracovali v zahraničí (8);

— zrealizovanie európskej, a podľa možnosti celosvetovej, kampane na zvýšenie verejného povedomia o oznamovaní páchateľov sexuálnych trestných činov. Na podporu tohto opatrenia by mala vzniknúť bezplatná medzinárodná telefonická horúca linka s on-line oznamovacím systémom v reálnom čase (9);

— zapojenie aktérov občianskej spoločnosti a sociálnych partnerov do zvyšovania povedomia;

— poskytovanie mechanizmov na vzdelávanie, poradenstvo a zdravotnú/terapeutickú pomoc pre obete a odbornej prípravy pre tých, ktorí sa špecializujú v tejto oblasti.

1.3. Najdôležitejšou úlohou je zvýšiť povedomie verejnosti o rozsahu tohto problému, čo by bolo možné dosiahnuť realizáciou európskeho projektu „Európa proti sexuálnemu vykorisťovaniu detí“ (10). Inštitúcie EÚ by mohli byť priekopníkom v tejto oblasti a mohli by zdôrazniť svoju etickú politiku a politiku zameranú proti sexuálnemu zneužívaniu deti na všetkých svojich formulároch na náhradu cestovných nákladov.

1.4. Toto stanovisko sa nezaoberá obchodovaním s ľuďmi a únosmi, ktoré si vyžadujú osobitnú legislatívu a opatrenia a malo by sa im venovať osobitné stanovisko.

2. Zhrnutie

2.1. Toto stanovisko sa zaoberá otázkou cestovného ruchu a sexuálneho zneužívania detí v Európe i mimo nej.

2.2. Osoby, ktoré deti sexuálne zneužívajú alebo ich sexuálne vykorisťujú, sa väčšinou nachádzajú v ich blízkom okolí. Platí to na celom svete. Avšak v súčasnosti je sexuálne zneužívanie detí v rámci cestovného ruchu súčasťou dobre fungujúceho lukratívneho celosvetového sexuálneho priemyslu.

2.3. Možnosť cestovať lacnejšie a bez víz, ako aj nové technológie umožňujú páchateľom zamerať sa na najzraniteľnejšie deti na celom svete vrátane Európy, a to najmä v oblastiach s najvyššou mierou chudoby, nedostatku a zanedbávania, ako aj s najhoršími sociálnymi podmienkami. Násilné konanie sa často digitálne zaznamenáva a následne šíri po celom svete. Mnohé mimovládne organizácie, z ktorých najznámejšou je ECPAT (11), spolupracujú na ochrane týchto detí s políciou a odvetvím cestovného ruchu.

2.4. Prvý svetový kongres proti komerčnému sexuálnemu vykorisťovaniu detí sa konal v roku 1996 v Štokholme. Na tomto kongrese sa 122 krajín zaviazalo k „svetovému partnerstvu proti komerčnému sexuálnemu vykorisťovaniu detí“. Dnes miestne (12) a medzinárodné konferencie (13) uvádzajú a pripomínajú existenciu tých istých faktorov, ktoré bránia účinnej prevencii.

2.5. V rámci EÚ vzniklo mnoho ďalších správ a prijalo sa mnoho záväzkov (14). Ako sa však uvádza v nedávnej správe Európskeho parlamentu (15), mnohé členské štáty zatiaľ tieto dohody nepodpísali alebo neratifikovali.

2.6. To bohužiaľ znamená, že hoci sa v tejto oblasti odvádza veľký kus práce (16) a na úrovni EÚ bolo prijatých mnoho praktických krokov (17), Európa nedokázala ochrániť najzraniteľnejšie deti, predísť zneužívaniu európskych občanov a dodržať svoj záväzok zo Štokholmu. Deti doma i v zahraničí budú ochránené, iba ak sa prijaté opatrenia budú realizovať v praxi.

2.7. Nemožno odhadnúť koľko detí už prišlo do styku s cestujúcimi páchateľmi sexuálnych trestných činov. Skrytá a kriminálna povaha trestného činu sexuálneho zneužívania detí a zraniteľnosť detí, najmä v prípade detí žijúcich v chudobe, komplikujú zber údajov. Sexuálne zneužívanie detí je súčasťou komerčného sexuálneho vykorisťovania detí, ktoré je rozšírené na celom svete. Ide okrem iného o:

— kupovanie a predaj detí na účely prostitúcie,

— pedofilné sexuálne zneužívanie detí,

— výroba obrazového materiálu spojeného so zneužívaním detí a iné formy detskej pornografie.

2.8. Osoby zneužívajúce deti si volia zvyčajne miesta, kde predpokladajú, že nebudú chytení. Často ide o oblasti s obyvateľstvom, ktoré má nízku mieru vzdelania, oblasti postihnuté chudobou, nevedomosťou, korupciou, apatiou, nedostatočným presadzovaním práva alebo vládnej politiky a opatrení. Deti zneužívajú aj ľudia, ktorí na tento účel zriadili sirotince (18), projekty zamerané na deti a školy v zraniteľných oblastiach s jediným zámerom, a to vyhovieť svojim násilníckym chúťkam či chúťkam svojich spolupáchateľov. Recidivisti cestujú z krajiny do krajiny a vyhýbajú sa tomu, aby ich mechanizmy na kontrolu páchateľov sexuálnych trestných činov odhalili. Je potrebné podrobnejšie preskúmať, čo vedie k pohlavnému zneužívaniu detí. Finkelhors uvádza štyri predpoklady, ktoré môžu rozhodnúť o tom, či dôjde k sexuálnemu trestnému činu na deťoch (19):

— motivácia zneužívať,

— vnútorné zábrany súvisiace s osobnou morálkou,

— vonkajšie prekážky,

— odpor obete.

2.9. Verejnosť i odborníci v oblasti ochrany detí majú málo informácií o sexuálnych trestných činoch v zahraničí. Média sa venujú iba najškandalóznejším prípadom. Veľmi málo sa hovorí o nebezpečenstve, ktoré európskym deťom hrozí, keď sa páchatelia týchto skutkov napokon vrátia.

2.10. CEOP (20) používa výstižný názov „cestujúci páchatelia sexuálnych trestných činov“ na označenie osôb, ktoré cestujú do zahraničia a zneužívajú tam deti. Verejnosť sa domnieva, že ak niekto spácha sexuálny trestný čin v zahraničí, bude automaticky zaradený na zoznam páchateľov sexuálnych trestných činov. Vzhľadom na niekoľko zložitých problémov, ako sú chýbajúce registre, neodovzdané informácie alebo právne predpisy o ochrane osobných údajov, ktoré bránia monitorovaniu, sa to však stáva len zriedka.

2.11. Sexuálnu turistiku netreba vnímať v rámci definície pojmu turistika ako dovolenka. V súčasnosti sa mnoho podnikov presúva do zahraničia, vytvárajú tam pobočky alebo vysielajú svojich zástupcov na rokovania. Zamestnávatelia, zamestnanecké združenia a organizácie musia jasne stanoviť, že sexuálne zneužívanie detí sa nebude za žiadnych okolností tolerovať.

3. Globálna zodpovednosť

3.1. Vlády na celom svete majú voči svojim občanom zodpovednosť chrániť zraniteľné deti bez ohľadu na to, kde sa nachádzajú. Rozmach cestovného ruchu, ku ktorému došlo v posledných 50 rokov, v súčasnosti sprevádza zvýšenie počtu cestujúcich páchateľov sexuálnych trestných činoch na deťoch. Hlavnými páchateľmi sú často ľudia, ktorí využívajú svoj pobyt v cudzine na prekračovanie spoločenských tabu, ktorým za normálnych okolností podriaďujú svoje správanie.

3.2. Globálny etický kódex cestovného ruchu (21) stanovuje referenčný rámec pre zodpovedný a trvalo udržateľný rozvoj svetového cestovného ruchu. Čo sa týka Európy, malo by byť hanbou pre celé Spoločenstvo, že aj Európania patria medzi tých, ktorí sa podieľajú na sexuálnom vykorisťovaní detí v EÚ a na celom svete. Európa nesie zodpovednosť za svojich občanov a je úplne neprijateľné, aby páchatelia súdne stíhaní vo svojej domácej krajine mohli potom slobodne cestovať do iných krajín bez toho, aby boli monitorovaní. Európa sa musí zaoberať právnym rozporom, ktorý jej občanom na jednej strane umožňuje slobodný pohyb, no zároveň dovoľuje páchateľom takýchto skutkov cestovať bez obmedzenia.

3.3. Medzinárodne platí zásada spravodlivosti, podľa ktorej nemôže byť osoba dvakrát odsúdená za ten istý trestný čin. Ak sa páchateľ vracia do hostiteľskej krajiny, musí tu pokračovať vo výkone trestu, alebo ak sa preukážu nové skutočnosti, môže byť vydaný nový rozsudok. Medzinárodná spolupráca je preto rozhodujúca. Výbor oceňuje skutočnosť, že sa nové rámcové rozhodnutie Komisie touto otázkou zaoberá (22).

3.4. Je potrebné koordinovať činnosti, monitorovať a hodnotiť štatistiky a poskytovať praktické a vhodne načasované pripomienky. Nakoľko však ide o rozhodnutia, ktoré môžu viesť až k zbaveniu slobody, a teda dotknutiu základných slobôd, majú v rámci EÚ právomoc rozhodovať v tejto oblasti výhradne členské štáty v súlade s ich legislatívou upravujúcou príslušné policajné a súdne postupy. Európske a medzinárodné mimovládne organizácie odvádzajú vynikajúcu prácu v oblasti ochrany detí, ale nemôžu nahradiť políciu alebo súdny systém.

Rozvojová spolupráca a pomoc v oblasti vzdelávania, zdravotnej starostlivosti, sociálneho rozvoja a odstraňovania chudoby (23) musí viac podporovať ochranu detí pred pohlavným zneužívaním. Mimovládnym organizáciám a sociálnym partnerom treba venovať viac pozornosti a podpory v spojitosti s odbornou prípravou a emocionálnou alebo psychologickou podporou. Je nevyhnutné zlepšiť vzdelávanie a odbornú prípravu tých, ktorí pôsobia v praxi resp. poskytujú súvisiace služby (t. j. médiá, stravovacie a ubytovacie služby, učitelia, osoby poskytujúce starostlivosť a polícia), aby bolo možné odhaliť a odstrániť prekážky brániace oznámeniu týchto skutkov. Ako zdôraznila správa dánskej pobočky organizácie Save the Children (24), deti, najmä tie najviac ohrozené, treba viesť k tomu, aby dokázali rozpoznať nebezpečnú situáciu a vedeli na ňu reagovať. V rozvinutých a rozvojových krajinách je potrebné viesť deti k vhodnému využívaniu internetu s cieľom upozorniť ich na postupy páchateľov sexuálnych trestných činov, ktorí veľmi dobre vedia ako využívať tento nástroj pri hľadaní svojich obetí.

3.5. V záujme podpory návratu páchateľov do spoločnosti je potrebné umožniť im prístup k terapii a poradenským službám (25).

4. Zodpovednosť občianskej spoločnosti

4.1. Je zodpovednosťou európskej občianskej spoločnosti vysloviť sa proti trestnej činnosti a konať v situáciách, v ktorých sú iní ohrozovaní, či už je to doma alebo v zahraničí, a to najmä v prípadoch zneužívania detí. Odhaduje sa, že v súčasnosti sa v priebehu svojho detstva so sexuálnym násilím stretne 10 – 20 % detí, pričom tieto aktivity sa rozmáhajú a rozširujú do celého sveta. Niektorí európski občania sú cestujúci páchatelia sexuálnych trestných činov v Európe i mimo nej.

4.2. Preto je potrebné vypracovať spoločné stratégie a pripraviť ďalšie kroky zameriavajúce sa na prevenciu a sankcie, ktoré majú zabrániť tejto hrôze. Zamestnanci európskych podnikov by už dnes mali boj proti detskej prostitúcii a detskej pornografii považovať za záležitosť zodpovednosti podniku voči spoločnosti.

4.3. Z 842 miliónov cestujúcich (2006) je 4,5 % páchateľov sexuálnych trestných činov a 10 % z nich sú pedofili (26). Od roku 2003 môžu cestovné kancelárie prijať Etický kódex na ochranu detí pred sexuálnym vykorisťovaním pri cestovaní a v cestovnom ruchu (27). Tento kódex správania už podpísalo vyše 600 spoločností vo viac ako 30 krajinách. Sexuálne zneužívanie detí pri cestovaní však nie je zodpovednosťou iba odvetvia cestovného ruchu. Všetky odvetvia podnikania sa musia podieľať na úsilí predchádzať takémuto konaniu.

4.4. ITUC nabáda svojich členov, aby vytvorili štruktúry úradníkov, výborov a pracovných skupín, ktoré by schvaľovali stratégie. S cieľom priblížiť sa každodennej praxi ITUC prijal odvetvový prístup a vytvoril cenné partnerstvá na implementáciou medzinárodných rámcových dohôd. Keďže sexuálne vykorisťovanie detí predstavuje veľmi vážne prekročenie pracovného práva a poškodenie ľudských práv, neoddeliteľnou súčasťou ich práce je bojovať proti najhorším formám detskej práce (28). Odborové zväzy preto naďalej zohrávajú úlohu pri propagácii ratifikácie príslušných medzinárodných noriem a pri monitorovaní účinného uplatňovania politiky a nariadení tak vládou, ako aj zamestnávateľmi (29). Ďalej aktívne pôsobia pri zvyšovaní povedomia svojich členov a verejnosti (30) a prispievajú k riešeniu tejto otázky prostredníctvom kolektívneho vyjednávania (31).

4.5. Výbor ministrov Rady Európy prijal 12. júla 2007 dohovor, v ktorom sa uvádza, že všetky zainteresované strany by mali nabádať súkromný sektor a občiansku spoločnosť k tomu, aby sa zapojili do vypracovania a uplatňovania politiky predchádzania sexuálnemu vykorisťovaniu detí a sexuálnemu zneužívaniu detí a aby prostredníctvom samoregulácie alebo spoločnej regulácie zaviedli interné normy. Spoločný európsky projekt je preto uskutočniteľný.

5. Konkrétne opatrenia

5.1. Jediným cieľom akejkoľvek aktivity musí byť ZASTAVENIE zneužívania detí a ochrana zraniteľných. Ak zastavíme zneužívanie detí, nebudú pribúdať ďalšie obete. Musí to byť prioritou a hlavným cieľom všetkých politických opatrení, ktoré sa týkajú deti.

5.2. Európske inštitúcie môžu urobiť prvý krok v tejto oblasti tým, že v rámci svojej politiky etického cestovania odsúdia sexuálne zneužívanie detí a toto vyhlásenie budú uvádzať na všetkých formulároch na náhradu cestovných nákladov.

Ďalej v tomto dokumente uvádzame v zhrnutej forme opatrenia a príklady pripravené po konzultácii s ECPAT (32), ktorá je vedúcou celosvetovou organizáciou v oblasti detských práv a zasadzuje sa za ochranu detí pred komerčným sexuálnym zneužívaním. ECPAT pôsobí vo viac ako 70 krajinách, v ktorých spolupracuje s najvyššími úrovňami správy, no zároveň vychádza prostredníctvom výskumu, odbornej prípravy a budovania kapacít v ústrety lekárom a ľuďom pracujúcim priamo s deťmi.

5.3.1. Preverovanie a vylučovanie: školy v zahraničí nemajú v súčasnosti žiadny mechanizmus, ktorý by im umožnil preveriť minulosť žiadateľov o pracovné miesto alebo ich spôsobilosť pracovať s deťmi. Z hľadiska ochrany zraniteľných detí je to veľký nedostatok. Je potrebné vytvoriť mechanizmy, ktoré by registrovaným medzinárodným organizáciám alebo polícii umožňovali prístup k tomuto druhu informácií.

5.3.2. Dvojstranné dohody o spolupráci: mimovládne organizácie na celom svete si čoraz častejšie vymieňajú dôležité informácie, ktoré sa týkajú bývalých páchateľov sexuálnych trestných činov. Vďaka tomu je možné konať rýchlo a včas. Paradoxne vlády, uviaznuté v byrokracii a pravidlách o ochrane osobných údajov, nedokážu pohotovo reagovať a spoliehajú sa, že mimovládne organizácie zakročia tam, kde zlyháva medzinárodný policajný dohľad. Ochrana detí by mala mať vždy prednosť pred pravidlami o ochrane osobných údajov. Budovanie dôvery medzi krajinami a získavanie poznatkov v rámci spolupráce rozvíja proaktívny prístup k potláčaniu sexuálneho zneužívania. Aby tieto opatrenia boli účinné, musia ďaleko presahovať odbornú prípravu a budovanie kapacít.

5.3.3. Je potrebné zabezpečiť zriadenie medzinárodných horúcich liniek a liniek dôvery, aby nevznikol trend mlčania a klapiek na očiach. Samotný mechanizmus musí podporovať okamžité zakročenie. Musí existovať integrovaný systém ochrany detí tvorený profesionálnymi orgánmi a poskytovateľmi služieb, ktorí by spolupracovali s mimovládnymi organizáciami na ochrane a identifikácii obetí alebo ohrozených osôb.

5.3.4. Spoločné vyšetrovateľské tímy a vnútroštátne orgány činné v trestnom konaní: Európa potrebuje špecializované agentúry zamerané na ochranu detí aj v zámorí, ktoré majú dostatok zdrojov na vyšetrovanie osôb známych ako páchatelia sexuálnych trestných činov pri ich cestách do zahraničia, alebo na získavanie dôkazov o tých, ktorí sú činní v zahraničí.

5.3.5. Dohody o vyhostení a sprievode pre odsúdených páchateľov: systém poskytujúci údaje o trestných stíhaniach alebo rozsudkoch medzi jednotlivými krajinami nie je povinný. Páchatelia sexuálnych trestných činov teda môžu byť odsúdení v zahraničí a v domovskej krajine o tom nikto nemusí vedieť. Je jednou z povinnosti ambasád alebo misií informovať domovskú krajinu v prípade, že sa dozvedia o takomto rozsudku. Mnohí páchatelia zostávajú po vynesení rozsudku a odpykaní trestu v tej istej krajine alebo sa presunú do inej krajiny, ale nevrátia sa domov, čím sa vyhnú zaradeniu do zoznamu páchateľov sexuálnych trestných činov. V prípade odsúdených páchateľov existuje pri ich presune do domovskej krajiny riziko úteku, pretože takýto presun často znamená let na dlhé vzdialenosť s medzipristátím. Sú teda potrebné dvojstranné dohody o spolupráci a sprievod zabezpečovaný orgánmi činnými v trestnom konaní.

5.3.6. Model ochrany verejnosti na základe dohôd viacerých orgánov (MAPPA): uplatňuje sa v Spojenom kráľovstve na posudzovanie a vedenie údajov o páchateľoch sexuálnych trestných činov v komunite. Ide o spoluprácu rôznych orgánov (v oblasti trestného súdnictva, sociálnej starostlivosti, bývania, zdravotnej starostlivosti) s cieľom minimalizovať vážne ujmy verejnosti a pomáhať pri odhaľovaní recidivistov. Uvedený rámec sa skladá zo štyroch základných funkcií, ale v súčasnosti sa nevzťahuje na občanov Spojeného kráľovstva, ktorí cestujú do zahraničia:

— identifikácia páchateľov,

— výmena relevantných informácií súvisiacich s hodnotením rizika,

— hodnotenie rizika a vážnej ujmy,

— riadenie rizika.

5.3.7. Využívanie a účinnosť príkazov spojených s cestami do zahraničia (Foreign travel order – FTO): môže ich vydať súd, aby zabránil osobám cestovať buď do krajiny uvedenej v príkaze, alebo kamkoľvek do zahraničia. Súd k tomu môže pristúpiť v záujme ochrany určitého dieťaťa alebo detí vo všeobecnosti. Príkazy sú vydávané na dobu určitú. Austrálska vláda pozmenila v roku 2005 zákon o cestovných pasoch a umožnila tak polícii žiadať zrušenie cestovného pasu vysoko rizikovým páchateľov sexuálnych trestných činov.

5.4. Veľmi špecifické opatrenie: európsky projekt „Európa proti sexuálnemu vykorisťovaniu detí – POVEDZ NIE!“

Existuje možnosť vytvoriť európsky projekt, ktorý by prepojil už vykonanú prácu a existujúce charty, zvyšoval povedomie a podnecoval organizácie, aby sa zaviazali bojovať proti sexuálnemu vykorisťovaniu detí hoci len zdôraznením základných faktov. Celosvetovo prijatý „kódex“ alebo „charta“ by mohli sprevádzať „vyhlásenie o hodnotách“ navrhnuté v prílohe 1. Tejto problematike by pomohla aj posilnená resp. nová legislatíva, ak by sa účinne vykonávala.

V Bruseli 15. júla 2009 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) Slogan kampane Svetovej organizácie cestovného ruchu.

(2) Organizácia Save the Children, Dánsko. Správa na tému „Sex Offenders Without Borders“ (Páchatelia sexuálnych trestných činov bez hraníc), máj 2009.

(3) Vyhlásenie z Ria de Janeiro a Výzva na predchádzanie a zastavenie sexuálneho vykorisťovania detí a adolescentov, november 2008.

(4) Odporúčanie Európskeho parlamentu Rade z 3.2.2009 o boji proti sexuálnemu vykorisťovaniu detí a detskej pornografii (2008/2144/(INI)).

(5) Dohovor Rady Európy o ochrane detí pred sexuálnym vykorisťovaním a sexuálnym zneužívaním, 25.10.07, na stránke: http://conventions.coe.int/Treaty/EN/treaties/Html/201.htm.

(6) http://conventions.coe.int/Treaty/Commun/ChercheSig.asp?NT=201&CM=&DF=&CL=ENG. Členské štáty, ktoré zatiaľ neratifikovali opčný protokol k Dohovoru OSN o právach dieťaťa: Nemecko, Maďarsko, Írsko, Luxembursko, Malta, Spojené kráľovstvo. Členské štáty, ktoré zatiaľ nepodpísali Dohovor Rady Európy: Česká republika, Maďarsko, Lotyšsko, Luxembursko, Malta, Slovensko. Dohovor zatiaľ ratifikovalo iba Grécko.

(7) Opčný protokol k Dohovoru Organizácie Spojených národov o právach dieťaťa o predaji detí, detskej prostitúcii a detskej pornografii. Schválenie: máj 2000. Nadobudnutie účinnosti: január 2002. Dostupný na stránke: http://www.unhchr.ch/html/menu2/6/crc/treaties/opsc.htm.

(8) „The End of the Line for Child Exploitation“ (Koniec vykorisťovaniu detí). Pozri správu ECPAT z roku 2006.

(9) Pozri Childwise ECPAT Austrália.

(10) Pozri prílohu 1.

(11) ECPAT – End Child Prostitution, Child Pornography and the Trafficking of Children for Sexual Purposes (Skoncujte s detskou prostitúciou, detskou pornografiou a obchodovaním s deťmi na sexuálne účely). Táto organizácia má postavenie osobitného poradcu v Hospodárskej a sociálnej rade OSN (ECOSOC).

(12) „When Travelling, Put a Stop to Indifference“ (Skoncuj s ľahostajnosťou na cestách), Stopchildprostitution.be, „Travelling abusers in Europe“ (Cestujúci páchatelia sexuálnych trestných činov v Európe), máj 2007.

(13) Tretí svetový kongres proti sexuálnemu vykorisťovaniu detí a adolescentov, november 2008.

(14) Pozri poznámky pod čiarou 4 a 5. Pozri aj:

http://www.nspcc.org.uk/Inform/policyandpublicaffairs/Europe/Briefings/councilofeurope_wdf51232.pdf and http://www.unhchr.ch/html/menu2/6/crc/treaties/opsc.htm.

(15) Pozri poznámku pod čiarou 4.

(16) PE 410.671 Jan 2009.

(17) KOM(1996) 547 v konečnom znení, KOM(1999) 262 v konečnom znení, rámcové rozhodnutie Rady 2000/375/SVV (Ú. v. ES L 138, 9.6.2000), rámcové rozhodnutie Rady 2004/68/SVV (Ú. v. EÚ L 13, 20.1.2004) a KOM(2009) 135 v konečnom znení.

(18) Páchatelia častou používajú oficiálny názov „sirotinec“ na zakrytie svojho konania. Ide však o detské domovy založené na účely zneužívania detí.

(19) „Sex Offenders Without Borders“ (Páchatelia sexuálnych trestných činov bez hraníc), Save the Children, Dánsko, máj 2009.

(20) UK CEOP – Child Exploitation and Online Protection Centre (Centrum pre otázky zneužívania detí a internetovej ochrany).

(21) Bol prijatý uznesením A/RES/406(XIII) na 13. valnom zhromaždení Svetovej organizácie cestovného ruchu OSN (UNWTO), ktoré sa konalo 27. septembra – 1. októbra 1999.

(22) KOM(2009) 135 v konečnom znení.

(23) Tematická štúdia zameraná na politické opatrenia v oblasti detskej chudoby.

(24) Tamže.

(25) Sarah Macgregor: „Sex offenders treatment programs: effectiveness of prison and community based programs in Australia and New Zealand“ (Nápravné programy pre páchateľov sexuálnych trestných činov: účinnosť väzenských a spoločenských programov v Austrálii a na Novom Zélande), na stránke: http://www.indigenousjustice.gov.au/briefs/brief003.pdf; Dario Dosio, Friedemann Pfaefflin, Reinhard Eher (Eds.): „Preventing Sexual Violence Through Effective Sexual Offender Treatment and Public Policy“ (Predchádzanie sexuálnemu násiliu prostredníctvom verejnej politiky a účinných nápravných programov zameraných na páchateľov sexuálnych trestných činov), 10. konferencia IATSO – International Association for the Treatment of Sexual Offenders (Medzinárodné združenie pre nápravu páchateľov sexuálnych trestných činov), na stránke: www.iatso.org.

(26) Zdroj: ACPE – Association against child prostitution (Združenie proti detskej prostitúcii).

(27) Vytvorenie tohto kódexu iniciovala v roku 1998 švédska pobočka ECPAT. UNICEF a WTO tento kódex oficiálne uznali. Pozri stránku: www.thecode.org.

(28) Dohovor č. 182 Medzinárodnej organizácie práce.

(29) http://www.ituc-csi.org/IMG/pdf/FINAL_EU_CLS_2009_report__2_.pdf.

(30) http://www.itfglobal.org/campaigns/traffickingstate.cfm.

(31) http://www.iiicongressomundial.net/congresso/arquivos/thematic_paper_csr_eng.pdf.

(32) ECPAT – End Child Prostitution, Child Pornography and Trafficking of Children for Sexual Purposes (Skoncujte s detskou prostitúciou, detskou pornografiou a obchodovaním s deťmi na sexuálne účely).