SK Úradný vestník Európskej únie C 195/54

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Upravený návrh smernice Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/388/EHS, pokiaľ ide o miesto poskytovania služieb“

KOM(2005) 334, konečné znenie – 2003/0329 (CNS)

(2006/C 195/13)

Európska komisia sa 14. októbra 2005 rozhodla prekonzultovať podľa článku 250 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom stanovisko k horeuvedenej téme.

Odborná sekcia pre hospodársku a menovú úniu, hospodársku a sociálnu súdržnosť, ktorá bola poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci, prijala svoje stanovisko 28. apríla 2006. Spravodajcom bol pán METZLER.

Európsky hospodársky a sociálny výbor prijal na svojom 427. plenárnom zasadnutí 17. a 18. mája 2006 (schôdza zo 17. mája 2006) 143 hlasmi za, žiadnym hlasom proti, pričom 4 členovia sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

Závery a odporúčania

Výbor víta túto iniciatívu ako krok správnym smerom. Zámerom posudzovaného návrhu je zjednodušiť a urobiť transparentnejšími obzvlášť kontroverzné pravidlá v oblasti DPH týkajúce sa otázky miesta poskytovania služieb. Výbor víta túto iniciatívu týkajúcu sa 6. smernice o DPH. Je to krok správnym smerom k uplatňovaniu Lisabonského procesu a cieľov menovaných v smernici o vnútornom trhu. Predpokladom pre fungujúcu európsku občiansku spoločnosť je fungujúci a konkurencieschopný hospodársky systém. Na dosiahnutie tohto kľúčového cieľa je potrebné používať porovnateľné pravidlá. Upravený návrh smernice je vítaný preto, lebo sa rozšírením zdaňovania v mieste spotreby snaží zabrániť pravidlám, ktoré by narúšali hospodársku súťaž. Toto predpokladá, ako sa uvádza ďalej, že budú súčasne vytvorené príslušné mechanizmy, ktoré aj malým a stredným podnikom umožnia zúčastňovať sa na hospodárskej súťaži Spoločenstva, bez toho, aby boli zaťažené ďalšími nadmernými administratívnymi nákladmi. Do úvahy prichádza vytvorenie fungujúceho systému jedného miesta kontaktu pre DPH.

EHSV už vo svojom stanovisku z 28. apríla 2004 upozorňoval na náchylnosť na daňové úniky v oblasti DPH a navrhol alternatívne vyvinúť systém, ktorý by umožňoval účinnejšie vyberanie daní. V tomto stanovisku bolo kritizované nerovnaké zaobchádzanie s občanmi/spotrebiteľmi na základe nedostatkov v platnom systéme dane z pridanej hodnoty. Tieto nedostatky by mali byť rýchlo odstránené.

Narušovanie hospodárskej súťaže je potrebné čo najrýchlejšie odstrániť. Takéto narušenie spočíva napr. v tom, že podnikateľ môže ponúknuť svoje služby na trhu za výhodnú cenu len preto, lebo na medzistupni zatají daň z obratu a tým si zabezpečí neoprávnené cenové zvýhodnenie. Je preto potrebné, aby kompetentné inštitúcie v tomto konali, k čomu ich výbor dôrazne vyzýva.

Jazykový Babylon znamená koniec spoločného obchodu a spoločných trhov. Používanie zjednoteného práva predpokladá, že existuje zhoda v definíciách tohto práva. EHSV preto vyzýva k tomu, aby sa odstránil zmätok v pojmoch. Pojem „nehnuteľný majetok“ obsiahnutý medziiným v článku 9 a) upraveného návrhu je dobrým príkladom toho, ako sa Európsky súdny dvor snaží odstrániť zmätok súvisiaci s odlišnými definíciami v členských štátoch EÚ, a to tým, že jednotlivé pojmy právnych predpisov Spoločenstva považuje za základ pre šiestu smernicu o DPH (pozri pojem „prenájom nehnuteľného majetku“ v prípade Maierhofer, C-315/00, rozsudok zo 16. januára 2003).

Toto si tiež vyžaduje, aby právne akty, ktoré boli uznané ako potrebné, boli čo najskôr uplatnené, aby ich zákonodarcovia mohli plynulo transformovať do svojho vnútroštátneho práva týkajúceho sa dane z obratu. Otázkou však zostáva, či sa podarí túto smernicu zaviesť 1. júla 2006.

Zdôvodnenie

1. Úvod

EÚ má okrem iného v úmysle stať sa pomocou záverov z Lisabonu v priebehu najbližších rokov najviac konkurencieschopným hospodárskym priestorom vo svete. Na dosiahnutie tohto cieľa by bolo potrebné, aby Európska únia a štáty, ktoré ju tvoria, mali konzistentné, navzájom zladené a konkurencieschopné daňové právo. Daň z pridanej hodnoty je v rámci EÚ najviac harmonizovaná predovšetkým 6. smernicou ES, avšak bariéry a prekážky, ktoré značne negatívne ovplyvňujú obchod v rámci Spoločenstva, stále existujú, na čo EHSV poukázal už vo svojom stanovisku v spise ECO/128 „Pravidlá o mieste zdaňovania služieb“ z 28. apríla 2004 k návrhu smernice z 23. decembra 2003.

Predložený návrh na zmenu 6.smernice o DPH nadväzuje na návrh smernice z 23. decembra 2003 a obsahuje prepracovanie miesta zdaňovania služieb poskytovaných podnikom (B2B) a služieb poskytovaných súkromným osobám (B2C).

2. História

2.1 Od prvej a druhej smernice ES z 11. apríla 1967 si Spoločenstvo stanovilo cieľ zrušiť daňové hranice medzi členskými štátmi. Aby sa táto vízia mohla dosiahnuť, bolo potrebné mať jednotné miesto zdaňovania. Stanovený cieľ zdaňovania v pôvodnom členskom štáte by viedol k zdaňovaniu všetkých zdaniteľných činností, ktoré hospodársky subjekt vykonáva a ktoré sa uskutočňujú v rámci Európskeho spoločenstva, v tej krajine, kde má založený podnik. Podľa tohto princípu by napríklad tovar dodaný z Francúzska do iného členského štátu bol zaťažený francúzskou DPH podľa francúzskej daňovej sadzby. To isté by platilo aj pre služby poskytované z Francúzska.

2.2 Princíp zdaňovania v pôvodnom členskom štáte by si však za účelom zabránenia deformáciám konkurenčných podmienok vyžadoval zharmonizovať sadzby DPH v jednotlivých členských štátoch. Predovšetkým by bol potrebný interný clearingový systém, pretože daň z pridanej hodnoty predstavuje značnú časť príjmu daní európskych štátov a financovania EÚ.

2.3 Z týchto dôvodov sa EÚ rozhodla, aspoň na dlhšie prechodné obdobie, neuplatňovať princíp zdaňovania v pôvodnom členskom štáte.

2.4 Európska komisia však prijíma rozdielne opatrenia na posilnenie hospodárskych stykov medzi jednotlivými členskými štátmi, odstránenie administratívnych prekážok a zredukovanie a podľa možnosti dokonca úplné odstránenie deformácií konkurenčných podmienok, ktoré sú vyvolané najmä rozdielnymi daňovými sadzbami. V minulosti prispela hlavne Rada k zachovaniu rozdielov. EHSV aj naďalej podporuje Komisiu vo všetkých jej snahách o harmonizáciu, ktoré uľahčujú vnútorný trh.

3. Zmysel a cieľ nových pravidiel

Miesto poskytovania služieb spravidla rozhoduje o tom, kde bude poskytovanie služieb zaťažené daňou z pridanej hodnoty. Keďže sa bežná sadzba DPH v rámci EÚ zvyčajne pohybuje medzi 15 % až 25 %, v oblastiach regulácie obsiahnutých v upravenom návrhu existuje možnosť deformácie hospodárskej súťaže medzi podnikateľmi/osobami podliehajúcimi dani v rámci EÚ, ale aj zo strany podnikateľov z tretích krajín. Európsky súdny dvor sa vo svojej jurisdikcii stále viac zameriava na zákaz deformácie hospodárskej súťaže prostredníctvom iného daňového posudzovania pri dani z obratu, a to v prvom rade napríklad medzi podnikateľmi podliehajúcimi dani a predstaviteľmi verejného sektora. Európsky súdny dvor napr. v prípade C-200/04 „Daňový úrad Heidelberg/iSt internationale Sprach- und Studienreisen GmbH“ vo svojom rozsudku z 13. októbra 2005 uvádza, že v danom prípade by dodatočná podmienka pre aplikáciu článku 26 šiestej smernice ES jasne mohla viesť k neprípustnému rozlišovaniu medzi hospodárskymi subjektami a nesporne by vyústila do porušovania hospodárskej súťaže medzi príslušnými hospodárskymi subjektmi, čo by narušilo jednotné uplatňovanie tejto smernice.

4. Upravený návrh smernice Rady z 20. júla 2005

4.1 Všeobecná poznámka

Jedno z týchto opatrení sa nachádza v upravenom návrhu smernice Rady z 20. júla 2005 (KOM(2005) 334, konečné znenie). Predchodcom tohto upraveného návrhu bol návrh smernice Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 77/388/EHS, pokiaľ ide o miesto poskytovania služieb z 23. decembra 2003 (KOM(2003) 822, konečné znenie); – 2003/0329 (CNS)).

Európsky hospodársky a sociálny výbor zaujal k tomuto návrhu smernice svoje stanovisko 28. apríla 2004. V tomto stanovisku EHSV zdôraznil, že nové predpisy ani zďaleka nedosahujú všeobecný cieľ zjednodušenia, o ktorý sa Komisia snaží. Zdôraznil svoj názor, že priestor členských štátov pre výklad ustanovení a pre nezávislé rozhodovanie daňových úradov by sa mal čo najviac zúžiť. Predovšetkým považuje Systém výmeny informácií o DPH (VIES) ako kontrolný systém za nedostatočný vzhľadom na ťažkosti, ktoré sa v ňom vyskytujú už dnes.

4.2 Konzultačný dokument

Medzitým sa uskutočnilo viacero konzultácií na tému miesta poskytovania služieb. Z konzultácií vo všeobecnosti vyplynulo, že by sa predpisy o mieste poskytovania služieb mali preskúmať, pretože existujúce predpisy sú považované za problematické. Súčasne sa všeobecne uznalo, že akékoľvek zmeny v tejto oblasti by na jednej strane mali vyhovieť požiadavkám kontroly z daňových úradov a daňovým povinnostiam podnikov a na druhej strane by mali brať ohľad na zásadu, že daň z pridanej hodnoty má pripadnúť tomu štátu, v ktorom sa uskutoční spotreba. Účastníci konzultácií pritom opakovane zdôrazňovali požiadavku vytvoriť vykonateľné pravidlá, ktoré by si nevyžadovali príliš vysoké náklady a ktoré by neprekážali obchodu v rámci Spoločenstva.

4.3 Všeobecné pravidlá v upravenom návrhu

4.3.1 Je potrebné prísne rozlišovať, či je služba poskytovaná medzi dvomi podnikateľmi (osobami podliehajúcimi dani) (1) alebo medzi podnikateľom a nepodnikateľom (osobou nepodliehajúcou dani) (2). Tento návrh striktne rozlišuje medzi posudzovaním týchto dvoch eventualít.

4.3.2 Pokiaľ ide o služby osobám podliehajúcim dani, všeobecné pravidlo týkajúce sa miesta poskytovania služieb by sa skôr malo zakladať na mieste, kde sídli zákazník, ako na mieste, kde má dodávateľ sídlo svojej hospodárskej činnosti.

4.3.3 V tomto dokumente sa navrhuje ponechať všeobecné pravidlo, že miestom poskytnutia služby osobe nepodliehajúcej dani je sídlo poskytovateľa služby. Toto rozhodnutie bolo prijaté z toho dôvodu, že zdaňovanie služieb pre osoby nepodliehajúce dani v iných štátoch EÚ by viedlo k tomu, že poskytovateľovi služby by spôsobilo neprimeranú administratívnu záťaž, ako napríklad registrovanie sa ako platca DPH v týchto štátoch EÚ.

4.3.4 Dokiaľ neexistuje mechanizmus, ktorý by umožnil vyberať daňový dlh v členských štátoch spotreby bez toho, aby vznikli zbytočné administratívne komplikácie, nie je reálne zdaňovať všetky služby poskytované osobám nepodliehajúcim dani v mieste spotreby.

4.3.5 Niekoľko výnimiek z tohto všeobecného pravidla je však potrebných.

5. Obsah (zmeny) návrhu nariadenia

5.1 Výnimky zo všeobecného pravidla

Mnoho aktérov v EÚ konzultovaných k tejto téme podporuje navrhované zmeny v oblasti miesta zdanenia služieb. Boli však aj rôzne pripomienky, ktoré požadovali pokračovanie platnosti princípu zdaňovania v pôvodnom členskom štáte a zachovanie súčasných všeobecných predpisov.

5.2 Nové pravidlá podrobne

Krátko sú načrtnuté iba tie zmeny, ktoré vyplývajú z tohto návrhu smernice:

5.2.1 Článok 6 – Služby

— Navrhuje sa vložiť odsek 6, ktorý hovorí, že služby poskytnuté medzi pobočkami nie sú posudzované ako služby v zmysle tejto smernice.

5.2.2 Článok 9d – Osobitné služby poskytované osobám podliehajúcim dani

— Odsek 2 bol vložený ako nový a upravuje miesto plnenia pri poskytovaní reštauračných a stravovacích služieb osobám podliehajúcim dani na palube lodí, lietadiel alebo vo vlakoch počas prepravy cestujúcich. Miestom poskytovania služby je miesto, kde sa dopravná služba začala.

Týmto bola vzatá do úvahy snaha o väčšiu zrozumiteľnosť, ktorú presadzoval aj EHSV.

— Na účely odseku 3' dlhodobý prenájom alebo lízing znamená dohodu, ktorá sa riadi zmluvou ustanovujúcou nepretržité vlastníctvo alebo užívanie hnuteľného hmotného majetku počas obdobia dlhšieho ako tridsať dní. Touto úpravou sa má vopred vyhnúť sporným otázkam (napr. prenájom osobného automobilu osobe podliehajúcej dani na okamžitú spotrebu resp. okamžité použitie).

5.2.3 Článok 9f – Osobitné služby poskytované osobám nepodliehajúcim dani

— Zmenou odseku 1 písm. c) boli diaľkové vyučovacie služby s odkazom na článok 9g odseku 1 písm. d) vyňaté z pôsobnosti úpravy a podliehajú osobitnej úprave.

— Do odseku 1 písm. d) boli zaradené reštauračné a stravovacie služby, aby boli zdaňované v mieste ich skutočného poskytovania.

— V odseku 2 sa za poskytovanie reštauračných a stravovacích služieb na palube lodí, lietadiel alebo vo vlakoch počas služby prepravy cestujúcich fiktívne považuje miesto, kde sa preprava začala. Týmto bol vzatý do úvahy podnet, ktorý vznikol počas konzultačného procesu.

— Miestom poskytovania dlhodobého prenájmu, teda dlhšieho ako 30 dní, dopravných prostriedkov osobám nepodliehajúcim dani je miesto, kde zákazník sídli, kde má trvalé bydlisko alebo kde sa väčšinou zdržiava.

— Miestom poskytovania krátkodobého prenájmu (napr. prenájom osobného vozidla na niekoľko dní), je miesto, kde sa dopravný prostriedok dá k dispozícii. Aj túto úpravu väčšina účastníkov konzultačného procesu uvítala.

5.2.4 Článok 9g – Služby, ktoré sa môžu poskytovať na diaľku osobám nepodliehajúcim dani

— Tento článok bol kompletne prepracovaný. Služby uvedené v článku 9g odseku 1 sú poskytované tam, kde zákazník sídli, resp. kde má trvalé bydlisko alebo kde sa väčšinou zdržiava. V rámci konzultácií bola väčšinou negatívna odozva na túto úpravu z hľadiska neprimeranej administratívnej záťaže spojenej s plnením si daňovej povinnosti pri DPH. Z tohto dôvodu bola požiadavka zaviesť systém jedného miesta kontaktu pre DPH považovaná za predpoklad pre túto úpravu.

— EHSV žiada ešte presnejšie definovať služby zahrnuté v tomto článku.

5.2.5 Článok 9h – Služby poskytované sprostredkovateľom osobám nepodliehajúcim dani

— Navrhovaná zmena objasňuje, že miesto poskytovania služieb sprostredkovateľom je určené podľa miesta, kde sa uskutočňuje hlavné plnenie podľa ustanovení článkov 9a až 9g a článku 9i.

5.2.6 Článok 9i – Služby osobám nepodliehajúcim dani mimo Spoločenstva

— Tu nastali zmeny v dôsledku škrtov v článku 9g, ako bolo vyššie spomenuté.

5.2.7 Článok 9j – Predchádzanie dvojitému zdaňovaniu

— Pravidlá pre služby elektronického obchodovania, telekomunikačné a vysielacie služby, ktoré poskytuje dodávateľ so sídlom mimo EÚ, majú aj v budúcnosti zostať pri určovaní miesta poskytovania služieb nezmenené. Rozhodujúci je teda aj naďalej členský štát, v ktorom sídli zákazník nepodliehajúci dani alebo členský štát, v ktorom sa služba skutočne využíva.

Keďže na príslušné predpisy sa v budúcnosti budú vzťahovať články 9g a 9h, doterajšie písmená h), j) a l) sa zrušia.

5.2.8 Článok 22 ods. 6 písm. b) v znení článku 28h – Rozšírenie súhrnného výkazu

— Navrhované zmeny v texte tohto článku určujú, že každá osoba podliehajúca dani s identifikačným číslom pre DPH predkladá zároveň súhrnný výkaz za účelom rozšírenia určitých plnení z poskytovania služieb. Toto sa vzťahuje na ostatné plnenia nadobúdateľom s identifikačným číslom pre DPH, na plnenia uvedené v piatom pododseku a na zákazníkov podliehajúcich dani, ktorým poskytol služby za podmienok ustanovených v článku 9 ods. 1.

5.2.9 Formálne zmeny

Ostatné zmeny sú v podstate formálneho rázu, odkazujeme preto na bod 2.12 vysvetlení k upravenému návrhu.

6. Vlastné návrhy a pripomienky

6.1 Miesto poskytovania služieb pri poskytovaní služieb osobám podliehajúcim dani

6.1.1 Výbor víta plánované rozšírenie mechanizmu prenesenia daňovej povinnosti na úrovni podnikateľov, teda výmeny plnení medzi osobami podliehajúcimi dani.

6.1.2 Predpokladom je však, že zúčastnené osoby budú môcť mechanizmus prenesenia daňovej povinnosti v každom ohľade uskutočniť bez problémov. Mohlo by to byť problematické vtedy, keby poskytovateľ služby mohol presunúť posúdenie obratu resp. požiadaviek týkajúcich sa DPH, miesta plnenia, daňovej povinnosti a daňovej sadzby resp. možného oslobodenia od dane na príjemcu plnenia bez toho, aby tento mal možnosť spoľahlivo si tieto údaje overiť.

6.1.3 Podniky by nemali byť zaťažované dodatočnou povinnosťou predkladať priznanie a robiť záznamy. Je bezpodmienečne nutné umožniť každému podnikateľskému subjektu v rámci EÚ spoľahlivo určiť, či príjemca plnenia, teda osoba podliehajúca dani so sídlom v inom štáte EÚ je povinná použiť mechanizmus prenesenia daňovej povinnosti na dané plnenie. Nadmerná zodpovednosť podnikateľského subjektu poskytujúceho službu v prípadoch (dodatočného) zlyhania mechanizmu prenesenia daňovej povinnosti by celému systému uškodila a viedla by k tomu, že by tento systém nebol zo strany zúčastnených subjektov akceptovaný.

6.2 Poskytovanie služieb osobám nepodliehajúcim dani

6.2.1 Ak podnikateľský subjekt/osoba podliehajúca dani poskytuje služby osobe nepodliehajúcej dani, neprichádza použitie mechanizmu prenesenia daňovej povinnosti už vopred do úvahy. Znamenalo by to, že v prípade zdaňovania v mieste spotreby by sa podnikateľský subjekt iného štátu EÚ musel dať zaregistrovať ako platiteľ DPH v štáte, kde je služba poskytovaná a musel by plniť tamojšie povinnosti týkajúce sa DPH. Aby sa minimalizovala táto administratívna záťaž a tým aj obmedzovanie obchodných stykov v rámci Spoločenstva, sú potrebné nebyrokratické pravidlá.

6.2.2 Povinnosť registrácie vedie k dodatočným nákladom, značným výdavkom a v pochybnom prípade k tomu, že podnikateľ podliehajúci dani upustí od poskytnutia tejto služby. Tým by sa však nedosiahlo otvorenie vnútorného trhu a rovnaké konkurenčné podmienky medzi podnikmi vo všetkých členských štátoch EÚ, ale podnikatelia so sídlom v inom štáte EÚ by boli v porovnaní s domácimi poskytovateľmi služieb značne znevýhodnení. Toto však nemôže byť v záujme odstránenia prekážok v obchodovaní. Z tohto dôvodu by bolo rozšírenie zdaňovania v mieste spotreby na osoby nepodliehajúce dani prijateľné iba vtedy, keby navrhovaný systém jedného miesta kontaktu pre DPH fungoval bez problémov rýchlo a bezchybne. Iba vtedy by sa dalo od podnikateľa očakávať, že by prípadne vo všetkých 25 členských štátoch EÚ poskytoval služby podliehajúce dani bez toho, aby existovala možnosť systému prenesenia daňovej povinnosti. Inak by tu bolo riziko, že nastane opačný efekt a to vytlačenie malých a stredných podnikov z jednotného trhu EÚ.

7. Postup vrátenia dane zaplatenej na vstupe

7.1 To isté platí pre zjednodušenie daňových povinností pri DPH zaplatenej na vstupe. Známe problémy spojené so zápočtom DPH zaplatenej na vstupe vedú najmä pri menších sumách k tomu, že podnikateľ si musí rozmyslieť, či sa mu „oplatí“ podať žiadosť na zahraničný daňový úrad alebo či nie je pre neho výhodnejšie úplne sa vzdať nároku na refundáciu. Tým sa však fakticky porušuje základný princíp 6. smernice o DPH a to odpočítateľnosť vstupnej DPH. V tejto súvislosti je výbor toho názoru, že úsilie o úplný a rovnomerný výber dane z pridanej hodnoty sa v niektorých štátoch ešte musí veľmi zlepšiť.

7.2 Z tohto dôvodu je potrebné zabezpečiť, aby návrhy Európskej komisie týkajúce sa zavedenia systému jedného miesta kontaktu pre DPH boli uplatňované a aby sa overila ich účinnosť.

V Bruseli 17. mája 2006 Predsedníčka Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Anne-Marie SIGMUND

(1) V tejto súvislosti „osobou podliehajúcou dani“ je podnikateľ, ktorého služby, ktoré poskytuje, podliehajú dania ktorý si spravidla môže zo svojho daňového dlhu odpočítať DPH, ktorú zaplatil za prijaté služby.

(2) „Osoba nepodliehajúca dani“ tu znamená osobu, ktorá nepodniká, v podstate súkromná osoba/konečný spotrebiteľ, ktorý nemá povinnosť priznávať dane z pridanej hodnoty.