Odporúčanie pre ODPORÚČANIA RADY týkajúce sa vykonávania všeobecných usmernení k hospodárskym politikám členských štátov, ktorých menou je euro /* SEC/2011/0828 v konečnom znení */





Odporúčanie pre ODPORÚČANIA RADY týkajúce sa vykonávania všeobecných usmernení k hospodárskym politikám členských štátov, ktorých menou je euro RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 136 v spojení s jej článkom 121 ods. 2, so zreteľom na odporúčanie Európskej komisie[1], so zreteľom na závery Európskej rady, po konzultácii s Hospodárskym a finančným výborom, keďže: (1) Euroskupina […] zorganizovala diskusiu o vykonávaní všeobecných usmernení k hospodárskym politikám členských štátov, ktorých menou je euro, pričom uznala potrebu ďalej posilňovať politickú koordináciu v rámci Euroskupiny a monitorovanie vykonávania politických odporúčaní určených členským štátom, ktorých menou je euro. (2) Európska rada 26. marca 2010 schválila návrh Európskej komisie o iniciovaní novej stratégie pre zamestnanosť a rast nazvanej Európa 2020, založenej na posilnenej koordinácii hospodárskych politík, ktorá sa zameria na kľúčové oblasti, v ktorých sú potrebné opatrenia na oživenie potenciálu Európy v oblasti udržateľného rastu a konkurencieschopnosti. (3) Rada 13. júla 2010 prijala odporúčanie týkajúce sa všeobecných usmernení k hospodárskym politikám členských štátov a Únie (2010 až 2014). Členské štáty a prípadne Európska únia boli vyzvané, aby usmernenia zohľadnili vo svojich hospodárskych politikách. (4) Komisia 12. januára 2011 prijala prvý ročný prieskum rastu, čo znamená začiatok nového cyklu hospodárskeho riadenia v EÚ a prvý európsky semester ex-ante a integrovanej koordinácie politiky, ktorá je zakotvená v stratégii Európa 2020. (5) Európska rada 25. marca 2011 schválila priority fiškálnej konsolidácie a štrukturálnej reformy (v súlade so závermi Rady z 15. februára a 7. marca 2011 a v nadväznosti na ročný prieskum Komisie v oblasti rastu). Zdôraznila potrebu dať prioritu obnoveniu stabilných rozpočtov a fiškálnej udržateľnosti, zníženiu nezamestnanosti prostredníctvom reforiem pracovného trhu a vynaloženiu nového úsilia na posilnenie rastu. Európska rada požiadala členské štáty, aby tieto priority premietli do konkrétnych opatrení, ktoré zahrnú do svojich programov stability alebo konvergenčných programov a do svojich národných programov reforiem. (6) Európska rada 25. marca 2011 takisto vyzvala členské štáty, ktoré sa zúčastňujú na Pakte Euro Plus, aby svoje záväzky predložili včas na to, aby mohli byť zaradené do ich programov stability alebo konvergenčných programov a do ich národných programov reforiem. (7) V apríli a máji 2011 členské štáty eurozóny predložili svoje programy stability na rok 2011, ktoré sa vzťahujú na obdobie rokov 2011 − 2014, a svoje národné programy reforiem na rok 2011. Tieto programy sa posudzovali súčasne. (8) Skúsenosti z prvého desaťročia existencie eura vo všeobecnosti zdôraznili mnohé výhody jednotnej meny. Celosvetová kríza však v roku 2009 viedla k veľkému poklesu, ktorý spôsobil zníženie HDP eurozóny pod jeho úroveň z roku 2006. Hoci HDP v roku 2010 znovu vzrástol, úroveň produkcie ostáva aj naďalej nižšia ako v roku 2007. V dôsledku toho sa nezamestnanosť v eurozóne zvýšila zo 7,6 % v roku 2007 na 10,1 % v roku 2010. Stav verejných financií v eurozóne sa zhoršil, v dôsledku čoho sa v niektorých členských štátoch do značnej miery prehodnotili riziká v oblasti štátneho dlhu a ohrozila sa makrofinančná stabilita. V súčasnosti dochádza k oživeniu rastu, pričom jeho rôzny rozsah v jednotlivých členských štátoch odzrkadľuje štrukturálne aj cyklické rozdiely. V dôsledku krízy sa znížili makroekonomické nerovnováhy, ktoré vznikli pred krízou. Ešte sa však musí ukázať, či to bude postačujúce a udržateľné. (9) Saldá verejných financií v eurozóne sa v roku 2010 začali v priemere zlepšovať. Na základe jarnej prognózy Komisie, ktorá nepredpokladá zmeny politík, sa očakáva, že zlepšenie bude v roku 2011 pokračovať. Verejný dlh by mal však do roku 2012 stále narastať. Ak sa v nasledujúcich rokoch neuskutoční jeho korekcia, mohol by ohroziť dlhodobú fiškálnu udržateľnosť vzhľadom na kombináciu nízkeho potenciálneho rastu a nepriaznivého demografického vývoja. V roku 2010 deficit v eurozóne klesol na 6,0 % HDP, pričom pomer dlhu vzrástol na 85,1 % HDP. Podľa cieľov programu stability na rok 2011 by deficit v eurozóne mal v roku 2014 klesnúť na 1,3 % HDP a pomer dlhu by sa po tom, čo v roku 2012 dosiahne najvyššiu hodnotu, začal opäť znižovať, pričom by v roku mal 2014 klesnúť znovu pod 85 % HDP. Takéto smerovanie fiškálnej konsolidácie v eurozóne ako celku by bolo vo veľkej miere zlučiteľné s posilnením oživenia. Plánované zameranie konsolidácie na znižovanie výdavkov vo vzťahu k zvyšovaniu daní zvyšuje jej šance na úspech. V niektorých krajinách však stále vyvoláva obavy o účinné vykonávanie plánov. Okrem toho niekoľko členských štátov eurozóny nedávno implementovalo nové fiškálne pravidlá alebo oznámilo, že posilnilo existujúce pravidlá, tieto si však na to, aby boli plne účinné, budú v niektorých členských štátoch vyžadovať dodatočné opatrenia. Vzhľadom na starnutie obyvateľstva reformy dôchodkových systémov a systémov sociálneho zabezpečenia stále nepostačujú na zaistenie fiškálnej udržateľnosti. (10) Politická odozva na úrovni EÚ priniesla zlepšenie fungovania a stability finančného systému. K výzvam vo finančnom sektore v niekoľkých členských štátoch eurozóny patrí vystavenie bánk ďalším stratám na držbe aktív či sprísneniu podmienok na trhoch refinancovania a pokračovanie reštrukturalizácie a rekapitalizácie bankového sektora, zatiaľ čo podpora verejného sektora poskytovaná bankovému sektoru sa ešte len má postupne ukončiť. (11) Na zvýšenie rastového potenciálu eurozóny a na riešenie makroekonomických nerovnováh v rámci eurozóny sú potrebné zlepšenia v oblasti produktivity a konkurencieschopnosti. V tejto súvislosti členské štáty eurozóny oznámili vo svojich národných programoch reforiem niekoľko štrukturálnych reforiem. Naďalej sa však vyskytujú nedostatky v súvislosti s opatreniami potrebnými na zlepšenie fungovania ich trhov s produktmi a trhov práce, najmä pokiaľ ide o sektory služieb, fiškálnu konsolidáciu podporujúcu rast a systémy stanovovania miezd. (12) S cieľom zabezpečiť riadne fungovanie HMÚ majú členské štáty eurozóny osobitnú povinnosť považovať svoje hospodárske politiky za vec spoločného záujmu z dôvodu potenciálnych prenesených účinkov medzi krajinami, ktoré majú spoločnú menu. Vzhľadom na krízu a súčasné výzvy sa preto ukázala ako nevyhnutná komplexnejšia a trvalejšia revízia koordinácie hospodárskych politík na úrovni EÚ a eurozóny. Základnými prvkami, z ktorých niektoré ešte neboli úplne prijaté a/alebo implementované, sú: integrovaný ročný cyklus dohľadu zakotvený v rámci „európskeho semestra“, posilnený rámec správy ekonomických záležitostí, ako ho navrhla Komisia, zriadenie Európskeho výboru pre systémové riziká a európskych orgánov dohľadu a Európsky mechanizmus pre stabilitu. Tento rámec sa ďalej posilňuje vďaka „Paktu Euro Plus“. (13) Komisia posúdila programy stability a národné programy reforiem členských štátov eurozóny[2] s prihliadnutím na potrebu posilniť celkovú správu ekonomických záležitostí v eurozóne. Domnieva sa, že je potrebné prísne dodržiavať rozpočtové ciele, prípadne ich v niektorých členských štátoch posilniť, a vyžadujú sa aj ďalšie opatrenia na posilnenie fiškálnych pravidiel a udržateľnosti. Mali by sa prijať aj ďalšie opatrenia na zlepšenie finančnej stability, stimulov na prácu, mechanizmov stanovovania miezd, efektívnosti sektorov služieb a správy eurozóny, ODPORÚČA, aby členské štáty, ktorých menou je euro, prijali v období rokov 2011 – 2012 opatrenia s cieľom: 1) Prísne dodržiavať rozpočtové ciele stanovené v ich programoch stability na rok 2011, ako aj memorandá o porozumení v členských štátoch, ktoré prijímajú finančnú pomoc EÚ/MMF, a prípadne posilniť konsolidačné úsilie v súlade so stanoviskom predloženým Radou. 2) Zaistiť fiškálnu disciplínu na celoštátnej úrovni aj nižších úrovniach zavedením fiškálnych pravidiel podporených dostatočne silným a právne záväzným rámcom. 3) Uskutočniť reformy systémov sociálneho zabezpečenia, ktoré zaistia fiškálnu udržateľnosť, pričom sa náležite zohľadní primeranosť dôchodkov a sociálnych dávok, a to najmä prispôsobením dôchodkových systémov vnútroštátnej demografickej situácii. 4) Zlepšiť fungovanie a stabilitu finančného systému, bezprostredne prijať následné opatrenia po vykonaní nadchádzajúcich záťažových testov v celej EÚ s cieľom zabezpečiť, aby bol bankový sektor odolný voči prípadným ďalším stratám alebo obmedzeniam týkajúcim sa financovania a aby sa finančné inštitúcie, ktoré nie sú životaschopné, dokázali reštrukturalizovať alebo opustiť trh bez toho, aby na finančných trhoch spôsobili neprimerané napätie. 5) Pokračovať ďalej v realizácii daňových reforiem, ktoré uprednostňujú zdroje zdaňovania podporujúce rast pri súčasnom zachovaní celkových daňových príjmov, a to najmä znížením zdanenia práce, aby sa oplatilo pracovať. Pri znižovaní verejných výdavkov dbať na ochranu položiek podporujúcich rast, akými sú napríklad výdavky na výskum a vývoj, vzdelávanie a energetickú efektívnosť. V prípade potreby upraviť v konzultácii so sociálnymi partnermi režimy stanovovania miezd a mechanizmy indexácie v záujme zaistenia vývoja miezd v súlade s produktivitou a konkurencieschopnosťou. 6) Zaviesť ďalšie reformy v sektoroch služieb, najmä odstránením neodôvodnených prekážok v oblasti profesionálnych služieb, maloobchodu a sieťových odvetví. V Bruseli Za Radu predseda [1] Ú. v. EÚ C , , s. . [2] SEK(2011) 737.