EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli30. 1. 2020 COM(2020) 33 final SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV O VYKONÁVANÍ SMERNICE 2000/53/ES





O VOZIDLÁCH PO DOBE ŽIVOTNOSTI











ZA OBDOBIE 2014 – 2017



SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV O VYKONÁVANÍ SMERNICE 2000/53/ES

O VOZIDLÁCH PO DOBE ŽIVOTNOSTI



ZA OBDOBIE 2014 – 2017 1.Úvod Hlavným cieľom smernice 2000/53/ES o vozidlách po dobe životnosti je predchádzať tvorbe odpadu z vozidiel a ich súčiastok tak, aby sa znížilo koncové zneškodňovanie odpadu a jeho celkový vplyv na životné prostredie. Opatrenia, ktoré sú stanovené v tejto smernici, sú okrem toho zamerané na zlepšenie environmentálneho správania všetkých hospodárskych subjektov zapojených do životného cyklu vozidla, najmä subjektov, ktoré sa priamo podieľajú na spracovaní vozidiel po dobe životnosti. V smernici o vozidlách po dobe životnosti sa celkovo uplatňuje prístup obehového hospodárstva tým, že sa v nej podporuje ekodizajn, presadzuje odstránenie nebezpečných látok vo vozidlách a stanovujú vysoké ciele týkajúce sa opätovného použitia, recyklácie a zhodnocovania s cieľom opätovne použiť cenné materiály z vozidiel po dobe životnosti a zachovať cenné zdroje v hospodárstve. V článku 9 smernice o vozidlách po dobe životnosti sa stanovuje povinnosť členských štátov predkladať Komisii v trojročných intervaloch správy o vykonávaní smernice na základe dotazníka uvedeného v rozhodnutí Komisie 2001/753/ES. Dotazník je rozdelený na dve časti: prvá časť sa týka podrobností o transpozícii smernice do vnútroštátneho práva a v druhej sú informácie o skutočnom vykonávaní smernice. Komisia na základe informácií poskytnutých členskými štátmi za dané vykazované obdobie vypracuje správu o vykonávaní. Toto je štvrtá správa o vykonávaní smernice o vozidlách po dobe životnosti a týka sa vykazovaného obdobia od 22. apríla 2014 do 21. apríla 2017. Všetky predchádzajúce správy sú k dispozícii na webovom sídle Komisie . Správy za vykazované obdobie 2014 – 2017 predložilo 25 členských štátov. Tri krajiny (Lotyšsko, Malta a Maďarsko) tak ešte neurobili. V porovnaní s predchádzajúcimi vykazovanými obdobiami ide o mierny pokles počtu vykazujúcich krajín: všetky členské štáty predložili Komisii správy o vykonávaní za obdobie 2008 – 2011, zatiaľ čo dva členské štáty (Holandsko a Španielsko) nepredložili správy za obdobie 2011 – 2014. Poskytnuté informácie boli vo väčšine prípadov úplné a uspokojivej kvality. Správa bola doplnená o dodatočné zdroje údajov, najmä o vnútroštátne právne predpisy, ktoré boli priamo skontrolované z hľadiska zhody so smernicou o vozidlách po dobe životnosti, a o informácie z iných správ Komisie. Podľa rozhodnutia Komisie 2005/293/ES sa ďalej zohľadnili aj nahlásené údaje o cieľoch smernice týkajúcich sa opätovného použitia/recyklácie a opätovného použitia/zhodnocovania. 2. Informácie o transpozícii smernice o vozidlách po dobe životnosti Smernicu o vozidlách po dobe životnosti možno považovať za uspokojivo transponovanú vo všetkých členských štátoch, pričom nie sú otvorené žiadne konania o porušení povinnosti týkajúce sa tejto smernice. Podľa smernice o vozidlách po dobe životnosti sú výrobcovia vozidiel a zariadení povinní obmedziť používanie olova, ortuti, kadmia a šesťmocného chrómu v materiáloch a súčiastkach uvedených na trh po 1. júli 2003, s výhradou výnimiek uvedených v prílohe II k tejto smernici. Používanie týchto nebezpečných látok sa výrazne znížilo v dôsledku niekoľkých zmien prílohy II. Zatiaľ čo povinnosť obmedzenia používania nebezpečných látok vo vozidlách bola najčastejšie transponovaná do právnych predpisov týkajúcich sa vozidiel po dobe životnosti, požiadavka týkajúca sa konštruovania vozidiel spôsobom, ktorý uľahčuje opätovné použitie a zhodnocovanie alebo používanie recyklovaného materiálu pri konštrukcii nových vozidiel, bola často transponovaná do všeobecnejších právnych predpisov týkajúcich sa odpadu, s uplatňovaním všeobecným požiadaviek na vykonávanie týchto ustanovení na všetkých trhoch. Príkladom osvedčených postupov je Rakúsko, kde sú spoločnosti zaoberajúce sa zberom a zhodnocovaním povinné vyčleniť 0,5 % svojho obratu na projekty zamerané na prevenciu vzniku odpadu. Touto smernicou sa ďalej stanovuje, že vozidlá majú byť konštruované spôsobom zaručujúcim ich opätovné použitie a zhodnotenie, a že sa má pri ich konštrukcii používať väčšie množstvo recyklovaných materiálov. Výrobcovia, dovozcovia a distribútori sú povinní zabezpečiť systémy na zber vozidiel po dobe životnosti, a pokiaľ je to technicky možné, použitých súčiastok z opravených osobných automobilov. Výrobcovia sú povinní uhrádzať väčšinu (ak nie celú výšku) nákladov spojených s prevozom vozidiel po dobe životnosti do zariadení na spracovanie odpadov. Členské štáty zvyčajne transponovali tieto požiadavky spôsobom, ktorý hospodárskym subjektom umožnil flexibilitu a poskytol možnosť zavádzania individuálnych alebo kolektívnych systémov. Podľa požiadaviek smernice je vo väčšine členských štátov prevzatie vozidiel po dobe životnosti bezplatné, s výnimkou prípadov, keď v nich chýbajú základné súčiastky alebo k nim bol pridaný ďalší odpad. Keďže hodnota kovového šrotu a/alebo iných súčiastok vyradených na recykláciu alebo opätovné použitie pokryje takmer všetky náklady na zber a prevoz vozidla od konečných vlastníkov, nedochádza pri plnení tejto povinnosti k žiadnym významným ťažkostiam. Na to, aby mohli majitelia vozidiel po dobe životnosti vyradiť svoje vozidlo z evidencie, musí im byť vystavené osvedčenie o zničení vozidla. Všetky členské štáty uviedli, že vytvorili systém na vyraďovanie vozidiel z evidencie, v rámci ktorého sa pri vyradení vozidla z evidencie vyžaduje predloženie osvedčenia o jeho zničení. Postupy týkajúce sa vyradenia vozidla z evidencie sú dôležité na zabezpečenie toho, aby sa vozidlá po dobe životnosti previezli do autorizovaných spracovateľských zariadení a aby sa obmedzil nezákonný vývoz odpadových vozidiel. Len necelá polovica členských štátov využila ustanovenie, ktoré výrobcom, sprostredkovateľom a zberateľom umožňuje okrem zberu a prevozu vozidiel po dobe životnosti do autorizovaných spracovateľských zariadení zároveň vystavovať osvedčenia o zničení. Hoci všetky členské štáty zaviedli systém na vyraďovanie vozidiel z evidencie, v posledných rokoch vzrástol počet vozidiel po dobe životnosti s neznámym miestom výskytu (t. j. vozidiel, ktoré boli vyradené z evidencie, no nebolo k nim vystavené osvedčenie o zničení, resp. toto osvedčenie príslušné orgány nemajú k dispozícii). Z toho vyplýva, že vnútroštátne systémy na vyraďovanie vozidiel z evidencie nie sú až tak účinné, ako by mohli byť. Smernica o vozidlách po dobe životnosti obsahuje ustanovenia zabezpečujúce, aby sa vozidlá po dobe životnosti náležite a včas spracovávali v spracovateľských zariadeniach schválených príslušnými orgánmi. Tieto zariadenia zároveň podliehajú kontrolám. Uvedené podmienky sa zaviedli s cieľom znížiť negatívne vplyvy na životné prostredie a na podporu opätovného použitia a recyklácie súčiastok vozidla. Všetky členské štáty uviedli, že v tejto súvislosti transponovali opatrenia podľa požiadaviek smernice. Rumunsko a Fínsko boli jedinými členskými štátmi, ktoré od posledného vykazovaného obdobia oznámili menšie zmeny v právnych predpisoch: Rumunsko aktualizovalo povolenia potrebné na manipuláciu a demontáž vozidiel po dobe životnosti, zatiaľ čo Fínsko zaviedlo osobitný vládny dekrét o vozidlách po dobe životnosti (123/2015), ktorým sa aktualizovali obmedzenia týkajúce sa používania nebezpečných látok vo vozidlách. Väčšina krajín neumožňuje uplatňovanie výnimiek týkajúcich sa požiadaviek povolenia v súvislosti so zhodnocovaním odpadu z vozidiel po dobe životnosti po tom, ako boli tieto vozidlá náležite spracované podľa smernice o vozidlách po dobe životnosti a podrobené ročnej kontrole. Podľa odpovedí výnimky umožňuje len Dánsko, Taliansko, Rumunsko a Spojené kráľovstvo (v prípade Rumunska ide o zmenu v porovnaní s predchádzajúcim vykazovaným obdobím). Členské štáty sú povinné podporovať činnosti opätovného použitia a recyklácie, pričom ciele v oblasti opätovného použitia, recyklácie a zhodnocovania sú stanovené v smernici o vozidlách po dobe životnosti. Do 1. januára 2015 museli členské štáty dosiahnuť tieto ciele: s termínmi v rokoch 2006 a 2015: ·95 % opätovného použitia a zhodnocovania (podľa priemernej hmotnosti na vozidlo a rok) a ·85 % opätovného použitia a recyklácie (podľa priemernej hmotnosti na vozidlo a rok). V roku 2017 dosiahlo oba ciele 85 % a 95 % v oblasti recyklácie a zhodnocovania 14 členských štátov. Dosiahnuté ciele sú podrobnejšie analyzované v časti 3.

Niekoľko členských štátov zaviedlo inovačné opatrenia na podporu opätovného použitia a recyklácie. Taliansko vyzvalo regionálne samosprávy, aby prijali opatrenia, ktoré majú zabezpečiť, aby verejné orgány (a spoločnosti, ktoré sú prevažne vo verejnom vlastníctve) získavali z recyklovaných materiálov prinajmenšom 30 % požadovaného tovaru/výrobkov za rok. V talianskych právnych predpisoch sa takisto vyžaduje, aby nákupy náhradných pneumatík pre vozidlá verejnej dopravy zahŕňali aspoň 20 % protektorovaných pneumatík. Francúzsko vyžaduje zabezpečenie vysledovateľnosti demontovaných súčiastok na ich opätovné použitie. V Slovinsku sú správcovia demontážnych zariadení pred zošrotovaním demontovaných vozidiel povinní vyňať 10 % celkovej ročnej hmotnosti prijatých vozidiel po dobe životnosti, a to v podobe ich súčiastok, materiálov a kvapalín, ktoré sa musia zaslať na opätovné použitie alebo recykláciu. Podľa smernice o vozidlách po dobe životnosti sú výrobcovia povinní označovať (alebo „kódovať“) súčiastky a materiály v súlade s normami kódovania na uľahčenie identifikácie tých súčiastok a materiálov, ktoré sú vhodné na opätovné použitie a zhodnocovanie. Takmer všetky členské štáty uviedli, že úplne transponovali právne predpisy, na základe ktorých sú výrobcovia povinní uplatňovať normy kódovania. Výnimkou sú právne predpisy Dánska, v ktorých sa normy kódovania výslovne neuvádzajú, a Grécko, ktoré uviedlo, že nemá žiadnych výrobcov vozidiel. Česká republika odkázala na právne predpisy, ktoré Komisia nemala k dispozícii na účely overenia. Pri každom type vozidla sú výrobcovia povinní poskytnúť informácie o demontáži, a to do šiestich mesiacov od jeho uvedenia na trh, napríklad prostredníctvom príručiek alebo databáz. Výrobcovia najčastejšie poskytujú požadované informácie o demontáži, skladovaní a testovaní prostredníctvom Medzinárodného systému informácií o demontáži (IDIS – International Dismantling Information System). 20 členských štátov uviedlo, že využíva systém IDIS, pričom niektoré členské štáty uviedli, že používajú aj iné vnútroštátne opatrenia. Všetky členské štáty transponovali právne predpisy, ktorými sa zabezpečuje, aby výrobcovia pri každom type nového vozidla uvedeného na trh poskytovali informácie o demontáži, a to do šiestich mesiacov od jeho uvedenia na trh. 3. Informácie o vykonávaní smernice o vozidlách po dobe životnosti Správy o vnútroštátnom vykonávaní smernice zároveň poskytujú informácie o tom, akým spôsobom členské štáty vykonávajú niektoré ustanovenia smernice o vozidlách po dobe životnosti. Medzi príklady krajín, ktoré zaviedli opatrenia na prevenciu vzniku odpadu, patrí Írsko, v ktorom sú výrobcovia povinní presadzovať prevenciu vzniku odpadu prostredníctvom viacerých opatrení uplatniteľných na určité špecifikované vozidlá. Patrí medzi ne: obmedzenie používania nebezpečných látok, zohľadňovanie demontáže, opätovného použitia, zhodnocovania a recyklácie na konci životnosti pri navrhovaní nových vozidiel, ako aj zvyšovanie podielu recyklovaného materiálu používaného pri výrobe špecifikovaných vozidiel. V Rumunsku sa vykonávajú predbežné hodnotenia s cieľom zabezpečiť, aby vozidlá spĺňali určité cieľové hodnoty, pričom výrobcovia vozidiel vyvinuli novú aktivačnú normu s využitím štandardizovaného rozhrania palubného diagnostického systému (OBD). Počet členských štátov, ktoré poskytli podrobné informácie o objeme recyklovaných materiálov použitých pri výrobe vozidiel, bol obmedzený. Zaujímavý je aj prístup Poľska, kde sa pri výrobe vozidiel síce využívajú recyklované plasty, no prípade opätovne zhodnotených plastov sa pred ich použitím pri výrobe vozidiel vyžaduje osobitný čistiaci proces. Rumunsko okrem toho uviedlo, že najčastejšie používaným recyklovaným plastovým materiálom na výrobu súčiastok vozidiel je propylén a že recyklovaný plast predstavuje viac ako 10 % z celkového objemu plastov používaných vo vozidlách, ktoré sa vyrábajú na jeho území. Väčšina členských štátov zaznamenala nárast počtu autorizovaných spracovateľských zariadení, ktoré sú prevádzkované na ich území. Hoci tri krajiny neposkytli údaje o počtoch autorizovaných spracovateľských zariadení za obdobie 2015 – 2017 (Belgicko, Maďarsko a Lotyšsko), za predpokladu, že počty v týchto krajinách zostali rovnaké, ako uviedli v predchádzajúcej správe, celkový počet autorizovaných spracovateľských zariadení v rámci EÚ28 sa zvýšil z 12 589 v období 2012 – 2014 na 14 173 v období 2015 – 2017. 18 členských štátov uviedlo, že sa na ich území zriadili spracovateľské zariadenia s certifikovaným systémom environmentálneho manažérstva. V rámci EÚ28 sa podiel spracovateľských zariadení s certifikovaným systémom environmentálneho manažérstva zvýšil z 1,9 % v období 2012 – 2014 na 3,73 % v období 2015 – 2017. Jednou z krajín s osvedčenými postupmi je Belgicko, keďže vo Flámsku a Valónsku všetky schválené zariadenia na odstraňovanie znečistenia, demontáž a zničenie vozidiel po dobe životnosti disponujú systémom ochrany životného prostredia, a to na základe právnych predpisov, v ktorých sa stanovuje, že takéto zariadenia sú povinné predkladať výročnú správu orgánom, v ktorej sú uvedené výsledky preskúmania činností daného podniku nezávislým kontrolným úradom, pričom negatívne hodnotenie môže viesť k odňatiu jeho schválenia. Iba desať členských štátov poskytlo konkrétne informácie o počte vozidiel po dobe životnosti bez trhovej hodnoty alebo so zápornou trhovou hodnotou, ktoré boli dodané do autorizovaných spracovateľských zariadení, zatiaľ čo päť členských štátov poskytlo len čiastočnú odpoveď. Spracovávanie vozidiel po dobe životnosti so zápornou trhovou hodnotou má význam z hľadiska znižovania množstva odpadu určeného na zneškodnenie. 13 členských štátov na túto otázku nedokázalo odpovedať, pretože takéto údaje nezaznamenávajú. Z členských štátov, ktoré poskytli presné informácie, bolo v siedmich prípadoch (Cyprus, Estónsko, Fínsko, Írsko, Taliansko, Portugalsko a Španielsko) dôvodom to, že sa u nich nenachádzali žiadne vozidlá bez trhovej hodnoty alebo so zápornou trhovou hodnotou; inými slovami, vo všetkých prípadoch mali vozidlá po dobe životnosti v týchto krajinách pozitívnu trhovú hodnotu. Grécko uviedlo, že všetky vozidlá po dobe životnosti dodávané do autorizovaných spracovateľských zariadení sú bez trhovej hodnoty – nie je však jasné, ako sa zohľadňuje pozitívna hodnota kovového šrotu, aj keď vozidlá po dobe životnosti ako také nemajú na trhu s ojazdenými vozidlami žiadnu hodnotu. Kvantitatívne údaje predložila iba Litva a Malta. Údaje o dosiahnutej miere opätovného použitia/recyklácie a miere opätovného použitia/zhodnocovania sú znázornené na obrázku 1 a obrázku 2. Eurostat zozbieral tieto údaje na základe povinnosti členských štátov každoročne podávať správy o cieľoch týkajúcich sa vozidiel po dobe životnosti, a to v kontexte požiadavky na podávanie správ podľa rozhodnutia Komisie o podrobnom monitorovaní dodržiavania smernice. 20 členských štátov dosiahlo v roku 2017 minimálny cieľ 85 % opätovného použitia a recyklácie podľa priemernej hmotnosti na vozidlo a rok, dva členské štáty tieto ciele nesplnili (hoci boli blízko) a údaje o šiestich členských štátoch neboli k dispozícii. Priemerná miera opätovného použitia a recyklácie za EÚ28 ako celok predstavovala 89 %, a teda presiahla cieľovú hodnotu o štyri percentuálne body. Obrázok1: Miera opätovného použitia a zhodnocovania vozidiel po dobe životnosti (v %) 2012 2013 2014 2015 2016 2017 Belgicko 88,7 88,2 89,2 91,3 92,1 93,2 Bulharsko 89,5 93,2 94,1 94,4 94,6 97,6 Česká republika 80,3 80,3 80,3 90,2 90,3 91,9 Chorvátsko 97,2 100 89,5 92,8 93,9 99,3 Dánsko 92,4 86,6 86 91,2 88,8 91,5 Nemecko 92,3 89,8 89,5 87,7 89,3 89,5 Estónsko 80,9 77,7 87 86 85,8 85,9 Írsko 81,8 80,4 82,1 83,3 86 85,9 Grécko 82,8 88,8 80,4 64,5 100 91,9 Španielsko 83 83,6 84,3 85 85,4 85,8 Francúzsko 82,4 85,3 85,9 87,5 86,9 87,4 Taliansko 80,8 82,2 83,4 84,6 82,5 : Cyprus 84,7 84,3 87,7 89,1 90,3 : Lotyšsko 97,6 92,4 92,2 86,6 94,3 84 Litva 89,2 92,1 93,5 94,6 94,9 94,8 Luxembursko 85 84 87 87 86 94,3 Malta 95,8 91,9 45 77,7 54,4 : Maďarsko 84,4 90,7 90,3 94,6 95,4 95,5 Holandsko 83,7 86 86,1 87,7 88,9 : Rakúsko 83,4 85 85,8 86,9 87,2 86,6 Poľsko 90,4 88,6 85,5 94,7 94,3 95,7 Portugalsko 82,7 82,9 83,8 84 83,5 85,2 Rumunsko 84 83,8 84,1 85,1 : : Slovinsko 100 : 85,9 : : : Slovensko 89,9 92,5 94,8 88,4 96,1 95,7 Fínsko 82,5 82,5 82,8 82,8 82,8 82,8 Švédsko 85 84,6 84,4 84,6 86,7 88,2 Spojené kráľovstvo 84,1 85,5 86,9 87,3 86,4 86,5 Island 100 99,6 97,7 98,5 96,8 : Lichtenštajnsko 77,2 78,2 78,7 80,5 75,6 75,1 Nórsko 75,5 75,4 82,9 85,2 85,2 : Obrázok 2: Miera opätovného použitia a zhodnocovania vozidiel po dobe životnosti (v %) za rok 2016 2012 2013 2014 2015 2016 2017 Belgicko 93 93 94,2 96,7 96,4 97 Bulharsko 91,3 94,1 95 95,1 95,6 98,8 Česká republika 86,3 86,3 86,3 95,7 95,4 95,6 Chorvátsko 99,9 100 96,2 99,5 99,5 99,7 Dánsko 92,6 86,7 86,1 97,6 97,1 99,6 Nemecko 106,3 103,8 101,4 95,8 98 98,4 Estónsko 85,1 86,4 88,4 87 89,8 89,9 Írsko 87,8 91,6 90,7 91,8 92,8 94,6 Grécko 90,3 91,5 85,5 68,9 108 99,5 Španielsko 88,2 91,5 93,5 95 93,4 94 Francúzsko 87 89,3 91,3 94,3 94,8 94,6 Taliansko 82,3 82,8 85,1 84,7 82,6 : Cyprus 86,9 86,6 90,2 90,7 93,2 : Lotyšsko 97,9 92,6 92,4 87 94,5 84,1 Litva 90,1 92,4 94,4 95 95,4 95,1 Luxembursko 95 95 95 97 96 96,2 Malta 96 91,9 45 77,7 54,5 : Maďarsko 86,2 91,7 95,6 95,2 95,8 96,9 Holandsko 96,1 95,9 96 97 98,7 : Rakúsko 94,2 96,7 96,1 96,9 96,9 97,9 Poľsko 92,8 90,3 88 97 96,3 98,6 Portugalsko 87,6 90,5 92,7 92,7 92,1 93,8 Rumunsko 86 87,4 88,5 90,8 : : Slovinsko 103 : 91,3 : : : Slovensko 91,2 93,7 96 89,4 97,4 97,5 Fínsko 95 95 97,3 97,3 97,3 97,3 Švédsko 90,6 91,3 91,3 96,8 94,6 97,2 Spojené kráľovstvo 88,1 88,9 90,7 96,9 92,2 94,1 Island 100 99,6 97,7 98,5 96,8 : Lichtenštajnsko 92,7 89 90,6 90,8 85,6 84,7 Nórsko 93,8 94,7 97,5 96,7 97,7 :

Od roku 2017 dosiahlo 15 členských štátov dosiahlo minimálny cieľ 95 % opätovného použitia a recyklácie podľa priemernej hmotnosti na vozidlo a rok, sedem členských štátov zatiaľ nedosiahlo 95 % cieľ (hoci boli blízko) a šesť členských štátov doposiaľ nepredložilo správu. Priemerná miera opätovného použitia a zhodnocovania za EÚ28 ako celok predstavovala 94 %, tesne pod cieľovou hodnotou. Zdá sa, že významný počet členských štátov, ktoré zaviedli infraštruktúru a postupy na spracovanie vozidiel po dobe životnosti, nedosahuje svoje ciele v oblasti zhodnocovania, no táto skutočnosť môže naznačovať väčšie zameriavanie sa na recykláciu ako na iné formy zhodnocovania (napr. Francúzsko, Španielsko, Švédsko a Spojené kráľovstvo dosahujú ciele v oblasti recyklácie, ale nie v oblasti zhodnocovania) v súlade s koncepciou obehového hospodárstva. Môže to takisto vyplývať z používania stabilnejších a kvalitnejších metód podávania správ, ktoré prispievajú k lepšiemu vykonávaniu smernice. Členské štáty, ktoré nesplnili ciele, uviedli dôvody a opatrenia, ktoré zaviedli na dosiahnutie týchto cieľov. Vysokú mieru, ktorú uviedlo Grécko, možno pripísať skutočnosti, že demontážne zariadenia zvolili dlhodobejšie skladovanie niektorých vozidiel po dobe životnosti, z ktorých ešte neboli vypustené kvapaliny, a to pravdepodobne v dôsledku nízkej trhovej hodnoty kovov, ktoré boli následne zošrotované rok po ich dekontaminácii. To malo za následok vysoký počet spracovaných vozidiel po dobe životnosti za rok. Medzi novozavedené opatrenia na podporu opätovného použitia a recyklácie patria opatrenia týkajúce sa opätovného použitia súčiastok z vozidiel po dobe životnosti v Maďarsku, zvyšovanie informovanosti a podpora komunikačných činností v Portugalsku a finančná pomoc na nové projekty v oblasti výskumu a vývoja zamerané na prevenciu vzniku odpadu z vozidiel po dobe životnosti, recykláciu a opätovné použitie súčiastok v Španielsku, a to najmä s dôrazom na projekty zamerané na recykláciu plastových dielov vozidiel, čelného skla a pneumatík. 4. Vozidlá s neznámym miestom výskytu a nezákonná demontáž vozidiel po dobe životnosti Najväčším nedostatkom pri vykonávaní a presadzovaní smernice o vozidlách po dobe životnosti zostáva vysoký počet „vozidiel po dobe životnosti s neznámym miestom výskytu“. Táto skutočnosť už bola zdôraznená v predchádzajúcej správe Komisie o vykonávaní smernice o vozidlách po dobe životnosti za obdobie 2011 – 2014 a v ex post hodnotení piatich smerníc o odpade, ktoré podnikla Komisia. S cieľom posúdiť tento problém Komisia uskutočnila iniciatívu na podporu dodržiavania predpisov zameranú na posúdenie vykonávania smernice 2000/53/ES o vozidlách po dobe životnosti s dôrazom na vozidlá po dobe životnosti s neznámym miestom výskytu. Eurostat vyzýva členské štáty, aby poskytovali podrobnosti o počtoch vozidiel zozbieraných a prevezených do autorizovaných spracovateľských zariadení. Tieto údaje sú zhrnuté v tabuľke 1. Tabuľka 1: Celkový počet vozidiel po dobe životnosti zozbieraných a prevezených do autorizovaných spracovateľských zariadení, 2008 – 2016 (počet vozidiel) 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 Európska únia 6 301 000 9 039 000 7 383 000 6 789 000 6 286 000 6 234 000 6 150 000 5 964 000 5 920 000 Belgicko 141 521 140 993 170 562 165 016 160 615 134 506 126 835 107 425 106 458 Bulharsko 38 600 55 330 69 287 62 937 57 532 61 673 80 862 85 946 92 706 Česká republika 147 259 155 425 145 447 132 452 125 587 121 838 131 987 139 440 145 928 Dánsko 101 042 96 830 100 480 93 487 106 504 125 650 104 413 98 929 89 039 Nemecko 417 534 1 778 593 500 193 466 160 476 601 500 322 512 163 473 386 412 801 Estónsko 13 843 7 528 7 268 11 413 12 835 14 712 14 720 12 884 11 184 Írsko 127 612 152 455 158 237 134 960 102 073 92 467 86 950 74 910 98 213 Grécko 55 201 115 670 95 162 112 454 84 456 86 205 82 863 87 050 46 573 Španielsko 748 071 952 367 839 637 671 927 687 824 734 776 724 820 689 760 611 446 Francúzsko 1 109 876 1 570 593 1 583 283 1 515 432 1 209 477 1 115 280 1 084 766 1 016 326 1 046 083 Chorvátsko : : : : 35 213 32 135 19 388 16 900 20 386 Taliansko 1 203 184 1 610 137 1 246 546 952 461 902 611 876 052 853 584 958 245 978 960 Cyprus 14 273 17 303 13 219 17 145 17 547 13 212 11 160 8 293 5 151 Lotyšsko 10 968 10 590 10 640 9 387 10 228 9 003 9 268 8 924 8 049 Litva 19 534 19 656 23 351 26 619 22 885 26 482 29 982 26 546 21 306 Luxembursko 2 865 6 908 6 303 2 341 2 834 2 290 2 225 1 617 1 854 Maďarsko 37 196 26 020 15 907 13 043 15 357 14 897 15 283 16 788 15 141 Malta : : 330 2 526 2 530 1 198 2 646 4 509 : Holandsko 152 175 191 980 232 448 195 052 187 143 183 451 188 487 167 777 197 488 Rakúsko 63 975 87 364 82 144 80 004 64 809 73 993 59 904 47 926 48 077 Poľsko 189 871 210 218 259 576 295 152 344 809 402 416 454 737 478 202 380 529 Portugalsko 107 746 107 946 107 419 77 929 92 008 92 112 86 713 84 158 88 559 Rumunsko 51 577 55 875 190 790 128 839 57 950 37 989 42 138 41 886 : Slovinsko 6 780 7 043 6 807 6 598 5 447 : 6 260 : : Slovensko 39 769 67 795 35 174 39 171 33 469 36 858 29 175 26 176 36 931 Fínsko 103 000 96 270 119 000 136 000 119 000 99 300 94 540 99 630 114 460 Švédsko 150 197 133 589 170 658 184 105 185 616 189 748 186 967 188 810 186 875 Spojené kráľovstvo 1 210 294 1 327 517 1 157 438 1 220 873 1 163 123 1 149 459 1 106 846 995 527 1 103 050 Island 9 386 5 109 4 195 4 075 5 824 4 463 5 245 6 063 6 527 Lichtenštajnsko 91 72 107 94 114 326 188 230 260 Nórsko 130 018 95 000 112 537 124 563 119 905 141 452 139 920 145 098 142 280 Údaje v tabuľke sa vzťahujú na nahlásené vozidlá po dobe životnosti, pre ktoré bolo vystavené osvedčenie o zničení a ktoré boli prevezené na spracovanie do autorizovaných spracovateľských zariadení. V usmerneniach určených členským štátom Eurostat zároveň vyzýva členské štáty, aby namiesto podávania správ o vozidlách, pre ktoré bolo vystavené osvedčenie o zničení, podávali správy o celkovom počte vozidiel po dobe životnosti. Takéto údaje však poskytuje len niekoľko členských štátov, keďže udávanie počtu vozidiel po dobe životnosti nie je podľa smernice o vozidlách po dobe životnosti a rozhodnutia Komisie 2005/293/ES o monitorovaní cieľov opätovného využitia/spätného získavania a opätovného využitia/recyklácie povinné. Na odhad počtu vozidiel po dobe životnosti sa preto museli použiť údaje z iných zdrojov. Z porovnania údajov o vozidlách po dobe životnosti, pre ktoré bolo vystavené osvedčenie o zničení a ktoré sa spracúvajú v autorizovaných spracovateľských zariadeniach, s údajmi o vozidlách po dobe životnosti, vyplývajú nezrovnalosti. V grafe uvedenom nižšie z nedávnej štúdie Komisie je znázornený počet nahlásených vozidiel po dobe životnosti v súlade so zákonom (t. j. vozidiel, pre ktoré bolo vystavené osvedčenie o zničení a boli spracované v súlade so zákonom) a vysoký počet vozidiel po dobe životnosti s neznámym miestom výskytu v EÚ v roku 2014. V grafe sú zohľadnené údaje o vozidlách zapísaných do vnútroštátnych systémov evidencie a o vozidlách EÚ28 vyradených z evidencie. Počet vozidiel po dobe životnosti s neznámym miestom výskytu naďalej predstavuje veľký problém. Fínsko ako jeden z dôvodov vzniku takýchto nedostatkov uviedlo, že niektorí občania a prevádzkovatelia neodovzdajú vozidlá po dobe životnosti autorizovanému výrobcovi, a preto je celkový počet vozidiel po dobe životnosti podstatne vyšší, ako je skutočný počet vystavených osvedčení o zničení. Fínsko okrem toho zdôraznilo, že zvýšenie počtu prípadov primeraného spracovania vozidiel po dobe životnosti v roku 2017 mohlo byť dôsledkom nárastu cien kovu a zlepšenia online systému na vyradenie vozidiel z evidencie. Nemecko uviedlo, že jeho relatívne nízky počet zozbieraných a spracovaných vozidiel po dobe životnosti v porovnaní s približne 2,8 milióna áut natrvalo vyradených z evidencie ročne je spôsobený vývozom ojazdených vozidiel a že správy predložené v roku 2017 znížili nedostatky v štatistike vozidiel s neznámym miestom výskytu,. K odstráneniu týchto nedostatkov došlo najmä prepočítaním skutočného počtu natrvalo vyradených motorových vozidiel z evidencie a na základe kvalifikovaných odhadov štatistických údajov o vývoze ojazdených vozidiel (do krajín EÚ a krajín mimo EÚ). V nedávnej štúdii Komisie sa okrem toho preukázalo, že medzi dôvody vysokého počtu vozidiel po dobe životnosti s neznámym miestom výskytu patria systémy na vyraďovanie vozidiel z evidencie, v ktorých sa vyskytujú nedostatky, ako aj nesprávna manipulácia s vozidlami po dobe životnosti (t. j. nie všetky vozidlá sa prevážajú na zberné miesta a z tých, ktoré sú prevezené, len niektoré dostanú osvedčenie o zničení; vozidlá po dobe životnosti, ktoré sa demontujú v neautorizovaných spracovateľských zariadeniach). Navyše sa niektoré vozidlá po dobe životnosti nezákonne vyvážajú do zahraničia ako ojazdené vozidlá. Okrem toho dochádza medzi systémami na zápis vozidiel do evidencie a na ich vyradenie z evidencie, resp. na ich opätovný zápis do evidencie, k neprimeraným prepojeniam a nadväznostiam, čo by mohlo viesť k tomu, že iba časť vozidiel po dobe životnosti vyradených z evidencie získa osvedčenie o zničení, hoci sa pri nich postupovalo v súlade so zákonom. Ďalšie nedostatky zahŕňajú: ojazdené vozidlá, ktoré sú zapísané v evidencii iného členského štátu, no neboli vyradené z evidencie v členskom štáte pôvodu, nedostatok kvalitných údajov, najmä pokiaľ ide o údaje o vývoze ojazdených vozidiel, vozidlách po dobe životnosti a o úniku surovín, potrebu skvalitnenia metód členských štátov v súvislosti s podávaním správ, nezákonný zber a demontáž vozidiel po dobe životnosti v neautorizovaných spracovateľských zariadeniach bez environmentálnych noriem a v dôsledku toho aj potrebu lepšieho presadzovania vrátane kontrol zberných miest a autorizovaných spracovateľských zariadení. Niektoré členské štáty už prijali opatrenia na riešenie týchto problémov, ako napríklad Dánsko, ktoré zaviedlo vyplatenie prémie poslednému evidovanému vlastníkovi, ktorý privezie svoje vozidlo po dobe životnosti do autorizovaného spracovateľského zariadenia, alebo Francúzsko a Spojené kráľovstvo, ktoré zaznamenali významný nárast počtu kontrol autorizovaných spracovateľských zariadení. 5. Závery Smernica o vozidlách po dobe životnosti bola transponovaná do vnútroštátnych právnych predpisov všetkých členských štátov a považuje sa za uspokojivú. Celkovo možno vykonávanie smernice o vozidlách po životnosti označiť za primerané. 20 z 28 členských štátov dosiahlo v roku 2017 cieľ 85 % opätovného použitia a recyklácie, stanovený v roku 2015, podľa priemernej hmotnosti na vozidlo a rok (päť členských štátov nepredložilo správu). Pri dosahovaní cieľa 95 % opätovného použitia a zhodnocovania podľa priemernej hmotnosti na vozidlo a rok sa vyskytli viaceré výzvy. Približne polovica členských štátov, ktoré uvedené ciele nedosiahli, ich však nesplnila iba o niekoľko percentuálnych bodov.