OZNÁMENIE KOMISIE

Usmernenia o praktickom uplatňovaní kritéria zásadnej funkcie v rámci vymedzenia pojmu „služba platformy na zdieľanie videí“ podľa smernice o audiovizuálnych mediálnych službách

(2020/C 223/02)

I. ÚVOD

Smernica o audiovizuálnych mediálnych službách (ďalej len „smernica o AVMS“) (1) sa zameriava na posilnenie ochrany používateľov, najmä maloletých, pred určitými formami nezákonného a škodlivého audiovizuálneho obsahu online. Z tohto dôvodu bol rozsah pôsobnosti smernice o AVMS rozšírený s cieľom zaviesť určité povinnosti pre poskytovateľov platformy na zdieľanie videí.

Podľa článku 28b ods. 1 smernice o AVMS musia členské štáty zabezpečiť, aby poskytovatelia platformy na zdieľanie videí, na ktorých sa vzťahuje ich právomoc, prijali vhodné opatrenia s cieľom chrániť maloletých pred škodlivým obsahom a všetkých používateľov pred obsahom podnecujúcim k násiliu alebo nenávisti a pred obsahom, ktorého šírenie predstavuje činnosť, ktorá je podľa práva Únie trestným činom (konkrétne verejné podnecovanie k páchaniu trestného činu terorizmu (2), trestných činov súvisiacich s detskou pornografiou (3) a trestných činov súvisiacich s rasizmom a xenofóbiou (4)). Podľa článku 28b ods. 2 sa na poskytovateľov platformy na zdieľanie videí vzťahujú zároveň niektoré povinnosti súvisiace s audiovizuálnymi komerčnými oznamami.

V odôvodnení 4 smernice (EÚ) 2018/1808 sa uznáva, že „[][s]lužbami platformy na zdieľanie videí sa poskytuje audiovizuálny obsah, ku ktorému má v čoraz väčšej miere prístup široká verejnosť, najmä mladí ľudia. To isté platí aj pre služby sociálnych médií, ktoré sa stali dôležitým prostriedkom na zdieľanie informácií a na zábavu a vzdelávanie, a to aj prostredníctvom poskytovania prístupu k programom a videám vytvoreným používateľmi. Tieto služby sociálnych médií je potrebné zahrnúť do rozsahu pôsobnosti smernice 2010/13/EÚ, pretože sa snažia získať tých istých divákov a tie isté príjmy ako audiovizuálne mediálne služby. Okrem toho majú značný vplyv tým, že používateľom uľahčujú možnosť formovať a ovplyvňovať názory iných používateľov. S cieľom chrániť maloletých pred škodlivým obsahom a všetkých občanov pred obsahom, ktorým sa podnecuje k nenávisti, násiliu a terorizmu, by sa preto na uvedené služby mala vzťahovať smernica 2010/13/EÚ v rozsahu, v akom spĺňajú vymedzenie služby platformy na zdieľanie videí“.

Je preto jasné, že niektoré služby sociálnych médií patria do rozsahu pôsobnosti nových pravidiel týkajúcich sa platforiem na zdieľanie videí po splnení určitých kritérií.

Podľa článku 1 ods. 1 písm. a. a.) smernice o AVMS „služba platformy na zdieľanie videí“ je „služba, ako ju vymedzujú články 56 a 57 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, pričom základný účel služby alebo jej oddeliteľnej časti alebo zásadná funkcia tejto služby je poskytovanie programov, videí vytvorených používateľmi alebo programov aj videí vytvorených používateľmi širokej verejnosti, za ktoré poskytovateľ platformy na zdieľanie videí nenesie redakčnú zodpovednosť, s cieľom informovať, zabávať alebo vzdelávať prostredníctvom elektronických komunikačných sietí v zmysle článku 2 písm. a) smernice 2002/21/ES, a ktorých organizáciu určuje poskytovateľ platformy na zdieľanie videí, a to aj automatickými prostriedkami alebo algoritmami, najmä prostredníctvom zobrazovania, označovania a radenia“.

V odôvodnení 5 smernice (EÚ) 2018/1808 sa ďalej objasňuje, že „[h]oci cieľom smernice 2010/13/EÚ nie je upravovať služby sociálnych médií ako také, smernica by sa mala na služby sociálnych médií vzťahovať v prípade, že poskytovanie programov a videí vytvorených používateľmi predstavuje zásadnú funkciu tejto služby. Poskytovanie programov a videí vytvorených používateľmi by sa mohlo považovať za zásadnú funkciu služby sociálnych médií, ak audiovizuálny obsah nie je len doplnkom činností danej služby sociálnych médií alebo ak nepredstavuje len ich menšiu časť. Komisia by mala na zabezpečenie jednoznačnosti, účinnosti a konzistentnosť vykonávania v prípade potreby, a po konzultácii s kontaktným výborom, vydať usmernenia o praktickom uplatňovaní kritéria zásadnej funkcie v rámci vymedzenia pojmu „služba platformy na zdieľanie videí“. Uvedené usmernenia by sa mali vypracovať s náležitým ohľadom na ciele všeobecného verejného záujmu, ktoré sa majú dosiahnuť opatreniami prijatými poskytovateľmi platformy na zdieľanie videí, a na právo na slobodu prejavu“ (5).

V súlade s odôvodnením 5 tieto usmernenia náležite zohľadňujú potrebu zaručiť slobodu prejavu a dosiahnutie cieľov všeobecného záujmu (6).

Počas vypracúvania týchto usmernení Komisia náležite konzultovala s kontaktným výborom v súlade s požiadavkami podľa odôvodnenia 5.

II. KATEGÓRIE PLATFORIEM NA ZDIEĽANIE VIDEÍ PODĽA SMERNICE O AVMS

Vychádzajúc z definície podľa článku 1 ods. 1 písm. a. a.) smernice o AVMS možno služby platforiem na zdieľanie videí identifikovať podľa týchto troch kritérií:

1. služby, ktorých základným účelom je poskytovanie programov, videí vytvorených používateľmi alebo programov aj videí vytvorených používateľmi širokej verejnosti;

2. služby širšieho charakteru okrem iného ponúkajúce oddeliteľnú časť služby, ktorej základným účelom je poskytovanie programov, videí vytvorených používateľmi alebo programov aj videí vytvorených používateľmi širokej verejnosti;

3. služby, ktorých zásadná funkcia je poskytovanie programov, videí vytvorených používateľmi alebo programov aj videí vytvorených používateľmi širokej verejnosti.

Treba poznamenať, že uvedené kritériá sa nemusia navzájom vylučovať. Najmä služby s oddeliteľnou časťou, ktorá by mohla predstavovať platformu na zdieľanie videí podľa kritéria základného účelu (kategória 2), sa môžu zároveň celkovo považovať za platformu na zdieľanie videí na základe kritéria zásadnej funkcie (kategória 3).

Vzhľadom na uvedené je cieľom tohto dokumentu poskytnúť usmernenia o praktickom uplatňovaní kritéria zásadnej funkcie v rámci vymedzenia pojmu „služba platformy na zdieľanie videí“ podľa smernice o AVMS. Tieto usmernenia nie sú záväzné. V rozsahu, v akom sa nimi môže vykladať smernica o AVMS, nemá pozícia Komisie vplyv na prípadný výklad tejto smernice Súdnym dvorom Európskej únie.

III. RELEVANTNOSŤ AUDIOVIZUÁLNEHO OBSAHU PRE ČINNOSTI SLUŽBY

V odôvodnení 5 smernice (EÚ) 2018/1808 sa objasňuje, že aby sa poskytovanie audiovizuálneho obsahu mohlo považovať za zásadnú funkciu služby, takýto obsah nesmie byť „len doplnkom alebo predstavovať menšiu časť“ činností danej služby. Audiovizuálny obsah by sa mal považovať za doplnok činností služby, ak je výlučne doplnkom hlavnej činnosti alebo funkcie poskytovanej danou platformou. Toto by mohlo platiť napríklad v prípade videí nahratých výlučne s cieľom podporiť hospodárske transakcie, napríklad videí prezentujúcich určitý tovar alebo služby, ktorých cieľom je prípadný alebo skutočný predaj (toto môže zahŕňať napríklad platformy elektronického obchodu vrátane videí používateľov, v ktorých daný výrobok používajú).

Audiovizuálny obsah sa môže považovať za „menšiu časť“ činnosti služby kedykoľvek, keď sa na základe kvantitatívnych a/alebo kvalitatívnych posúdení ukáže, že zohráva zanedbateľnú úlohu v rámci celkovej hospodárskej činnosti služby. Skutočnosť, že na platforme je uložený veľký počet videí, môže napríklad z kvantitatívneho hľadiska naznačovať, že audiovizuálny obsah nepredstavuje menšiu časť služby. Videá však môžu, odhliadnuc od kvantitatívneho posúdenia, predstavovať väčšiu časť služby platformy, ak sa významne podieľajú na atraktívnosti, funkčnosti samotnej služby alebo jej úspešnosti na trhu. Toto sa dá vyvodiť z viacerých prvkov, akým je napríklad skutočnosť, že používatelia pozerajú významné množstvo videí alebo programov alebo že platforma investuje do audiovizuálneho obsahu alebo naň kladie dôraz.

Komisia sa domnieva, že na to, aby členské štáty, ako aj ich národné regulačné orgány mohli posúdiť, či je funkcia audiovizuálneho obsahu zásadná, mali by v prvom rade zvážiť povahu a osobitnú úlohu, ktorú zohrávajú videá vytvorené používateľmi a programy služby, ktorú platforma ponúka. Vnútroštátne orgány by mali najmä vypracovať celkovú analýzu služby pri zohľadnení kvalitatívnych a/alebo kvantitatívnych indikátorov s cieľom zistiť, či je poskytovaný audiovizuálny obsah len doplnkom alebo menšou časťou činností danej služby (7).

Pri posudzovaní určitej služby by sa mala osobitná pozornosť venovať tomu, či audiovizuálny obsah výrazne prispieva k dosiahnutiu obchodného úspechu alebo k postaveniu služby na trhu. Požiadavka zásadnej funkcie by sa však v žiadnom prípade nemala vykladať ako požiadavka, aby audiovizuálny obsah dostupný na platforme mal taký rozhodujúci obchodný význam, že by v prípade jeho absencie služba nedokázala fungovať alebo by ju nebolo možné ďalej poskytovať na trhu. Taký úzky výklad by nezaručil primeranú úroveň ochrany používateľov a maloletých pri sledovaní audiovizuálneho obsahu na mnohých populárnych platformách, ako sú napríklad niektoré služby sociálnych médií, a bol by teda v rozpore s cieľom stanoveným v smernici o AVMS (8).

Služby, ktoré nevyužívajú audiovizuálny obsah ako menšiu časť alebo iba doplnok svojej hospodárskej činnosti, majú tendenciu viac vystavovať svojich používateľov takémuto obsahu. Komisia preto zastáva názor, že pri uplatňovaní kritéria zásadnej funkcie by členské štáty, ako aj ich národné regulačné orgány mali venovať osobitnú pozornosť pohľadu používateľov, a najmä miere ich vystavenia audiovizuálnemu obsahu, keď využívajú príslušnú službu.

Komisia v súlade s uvedeným prístupom identifikovala niektoré relevantné indikátory, ktoré by vnútroštátne orgány mali zohľadniť pri uplatňovaní kritéria zásadnej funkcie v rámci definície poskytovateľa služby platformy na zdieľanie videí. Tieto indikátory môžu byť na účely prezentácie rozdelené do štyroch kategórií: 1) vzťah medzi audiovizuálnym obsahom a hlavnou hospodárskou činnosťou alebo činnosťami služby; 2) kvantitatívna a kvalitatívna relevantnosť audiovizuálneho obsahu dostupného v rámci služby; 3) speňažovanie alebo tvorba príjmu z audiovizuálneho obsahu a 4) dostupnosť nástrojov určených na posilnenie zviditeľnenia alebo príťažlivosti audiovizuálneho obsahu.

Tieto indikátory by sa nemali uplatňovať kumulatívne. Absencia jedného alebo viacerých z nich by nemala automaticky viesť k záveru, že služba nie je platformou na zdieľanie videí. Služba by sa namiesto toho mala považovať za spĺňajúcu test zásadnej funkcie, ak na základe celkového hodnotenia dostatočný počet analyzovaných indikátorov podporuje záver, že audiovizuálny obsah poskytovaný danou službou nie je iba doplnok alebo menšia časť činností služby.

1. Vzťah medzi audiovizuálnym obsahom a hlavnou hospodárskou činnosťou alebo činnosťami služby

Vo všeobecnosti platí, že ak audiovizuálny obsah má ako taký na platforme svoju hodnotu, používatelia môžu sledovať videá a programy ako samostatné súčasti služby platformy, t. j. nezávisle od inej hlavnej hospodárskej činnosti. V takýchto prípadoch je pravdepodobné, že takýto audiovizuálny obsah nie je iba doplnkom alebo menšou časťou činností služby a že používatelia budú takémuto obsahu vystavení vo výraznej miere.

Z tohto hľadiska by členské štáty, ako aj ich národné regulačné orgány mali zohľadniť najmä tieto indikátory:

— Celková architektúra a externé rozvrhnutie platformy. Hoci sa platforma zameriava prevažne na zdieľanie obsahu s cieľom skôr informovať, vzdelávať a zabávať používateľov než napríklad uľahčovať hospodárske transakcie, audiovizuálny prvok sa pravdepodobne nebude považovať iba za doplnok alebo menšiu časť jej činností. V tomto kontexte by relevantné prvky mohla predstavovať celková štruktúra a externé rozvrhnutie služby, a to napríklad nezávisle od toho, či jej hlavné stránky (vrátane rozhrania zdieľania) alebo časová os platformy obsahujú funkcie prednostného zdieľania videí (na rozdiel od funkcií riadených iba elektronickým obchodom), ako je napríklad prezentácia alebo ponúkanie nových alebo populárnych videí alebo živého vysielania, zostavovanie kategórií videí, tlačidlo „natočiť video“ alebo priame prepojenie s funkciou galérie telefónu alebo počítača a ich uloženým obsahom. V prípade dostupnosti takýchto prvkov je pravdepodobné, že audiovizuálny obsah by nepredstavoval iba menšiu časť alebo doplnok služby.

— Samostatný charakter audiovizuálneho obsahu. Hoci sa videá nahrávajú alebo zdieľajú na platforme ako „samostatné“ prvky, a nie na uľahčenie hospodárskych transakcií a používatelia ich sledujú kvôli ich vlastnej informačnej, zábavnej alebo vzdelávacej hodnote, s väčšou pravdepodobnosťou majú osobitný význam pre činnosti danej platformy. Naopak, skutočnosť, že platforma je v podstate navrhnutá ako nástroj na preniknutie na trh alebo na uľahčenie predaja tovaru alebo služieb (iných ako poskytovanie audiovizuálneho obsahu), naznačuje, že audiovizuálna funkcia je doplnkom alebo menšou časťou hlavnej hospodárskej činnosti. Ak napríklad platforma elektronického obchodu umožňuje predajcom používať videá výlučne na ilustráciu určitých výrobkov, mohlo by to znamenať, že platforma by sa nemala považovať za platformu na zdieľanie videí. Vnútroštátne orgány v tomto kontexte môžu skontrolovať, či používatelia nahrávajú, zdieľajú alebo sťahujú videá ako samostatné prvky, a nie na podporu predaja tovaru alebo služieb. V takýchto prípadoch budú používatelia s väčšou pravdepodobnosťou výrazne vystavení videám a audiovizuálny prvok by sa tak mohol považovať za viac ako iba doplnok alebo menšiu časť činností platformy.

— Osobitné funkcie služby upravené alebo špecifické pre audiovizuálny obsah. Skutočnosť, že platforma zahŕňa špecifické prvky upravené alebo špecifické pre audiovizuálny obsah, poukazuje na osobitný význam audiovizuálneho obsahu v celkovej hospodárskej činnosti služby. Prvky, ako napríklad existencia funkcie automatického prehrávania, najmä ak by bola predvolene aktivovaná, alebo funkcia živého vysielania, by boli osobitne relevantné. Podobne by sa mohla zohľadniť aj skutočnosť, že platforma umožňuje vyhľadávanie iba videoobsahu alebo filtrovanie výsledkov určitého vyhľadávania zobrazením iba videí. Existencia takýchto funkcií naznačuje, že audiovizuálny obsah nie je iba doplnkom alebo menšou časťou činností služby a používatelia sú zvyčajne viac vystavení takémuto obsahu.

— Spôsob, akým sa služba presadzuje na trhu, a jej cieľový trhový segment. Relevantné indikátory toho, že nejde iba o doplnok alebo menšiu časť činností, by sa v tejto súvislosti mohli vyvodiť zo spôsobu, akým sa služba samotná identifikuje vo svojej komunikácii s verejnosťou, a spôsobu, akým propaguje alebo reklamuje svoje služby používateľom v segmente trhu, na ktorý sa zameriava. Skutočnosť, že sa služba sama propaguje alebo sa v komunikácii s verejnosťou sama označuje ako platforma na zdieľanie videí alebo poukazuje na svoj audiovizuálny prvok alebo ponuku, by sa v tomto ohľade mala brať do úvahy.

2. Kvantitatívna a kvalitatívna relevantnosť audiovizuálneho obsahu pre činnosti služby

Komisia v zásade zastáva názor, že čím väčšie je množstvo a význam audiovizuálneho obsahu v rámci služby, tým menej je pravdepodobné, že takýto obsah je iba doplnkom alebo menšou časťou činností služby. V takýchto prípadoch je vyššia pravdepodobnosť, že používatelia sú výrazne vystavovaní audiovizuálnemu obsahu služby.

Množstvo a relevantnosť audiovizuálneho obsahu sa môže vyhodnotiť na základe kvantitatívnych a kvalitatívnych indikátorov. Členské štáty, ako aj ich národné regulačné orgány by mali zohľadniť najmä tieto indikátory:

— Množstvo dostupného audiovizuálneho obsahu na platforme. Ak je na platforme uložené veľké množstvo videí, audiovizuálna funkcia služby pravdepodobne nie je iba doplnkom alebo menšou časťou činností služby. Toto posúdenie by sa malo opierať o zmysluplné a spoľahlivé dôkazy. Ak sú dostupné zmysluplné údaje, vnútroštátne orgány môžu vykonať kvantitatívne posúdenie, a to napríklad zohľadnením počtu alebo podielu videí na platforme v porovnaní s iným druhom dostupného obsahu. Vnútroštátne orgány sa nabádajú, aby zbierali alebo overovali takéto údaje alebo prvky samostatne alebo zo zdrojov nezávislých od daného poskytovateľa služby. V prípade absencie presných údajov môžu vnútroštátne orgány využiť relevantné kvalitatívne dôkazy, ako napríklad analýzu vzorky častí platformy v určitom časovom úseku alebo používateľské prieskumy či prieskumy zainteresovaných strán.

— Využívanie audiovizuálneho obsahu na platforme. Skutočnosť, že používatelia platformy vo veľkej miere využívajú videá, ktoré sú na nej dostupné, poukazuje na to, že audiovizuálny obsah má pre službu osobitný význam. Ako už bolo vysvetlené v súvislosti s predchádzajúcim indikátorom, vnútroštátne orgány sú nabádané k tomu, aby sa vo svojich analýzach opierali o zmysluplné a spoľahlivé dôkazy. Vnútroštátne orgány môžu v prípade dostupnosti zmysluplných údajov využívať v súvislosti s videami kvantitatívne údaje, ako napríklad počet kliknutí, zdieľaní a označení „páči sa mi to“. Ak je to možné, vnútroštátne orgány môžu vykonať aj primerané porovnanie medzi používaním audiovizuálneho obsahu a iných druhov obsahu na platforme. Vnútroštátne orgány sa zároveň takisto nabádajú, aby zbierali alebo overovali takéto údaje alebo prvky samostatne alebo zo zdrojov nezávislých od daného poskytovateľa služby. V prípade absencie presných údajov môžu vnútroštátne orgány využiť relevantné kvalitatívne dôkazy, ako napríklad analýzu vzorky častí platformy v určitom časovom úseku alebo používateľské prieskumy či prieskumy zainteresovaných strán.

— Dosah audiovizuálneho obsahu. Populárne videá sa dokonca aj v limitovanom počte môžu dostať k veľkému počtu používateľov, a to najmä vďaka zdieľaniu a odporúčaniam. Prítomnosť populárneho videoobsahu na platforme, ktorého cieľom je informovať, vzdelávať alebo zabávať používateľov, poukazuje na to, že takýto obsah nemá charakter iba doplnku alebo menšej časti. V takýchto prípadoch sa audiovizuálna funkcia pravdepodobne nemá považovať iba za doplnok alebo menšiu časť činností služby. V súlade s odôvodnením 5 a potrebou riadne zohľadniť záujem širokej verejnosti prostredníctvom nových pravidiel by sa v tomto kontexte mohla osobitná pozornosť venovať cieľovému publiku platformy, a najmä tomu, či sa platforma zameriava na maloletých alebo, hoci sa výslovne na maloletých nezameriava, pravidelne ju používajú, pričom platforma neprijíma žiadne opatrenia, aby ich od takéhoto používania odradila. Konkrétne v týchto prípadoch môže byť veľký počet (zraniteľných) používateľov vystavený audiovizuálnemu obsahu dostupnému na platforme, aj keď relatívne množstvo takéhoto obsahu na platforme je obmedzené. Pri posúdení by sa preto mala zohľadniť miera rizika vystavenia maloletých audiovizuálnemu obsahu služby.

3. Speňažovanie alebo tvorba príjmu z audiovizuálneho obsahu

Skutočnosť, že platforma speňažuje alebo vytvára príjmy z audiovizuálneho obsahu, zvyčajne poukazuje na to, že takýto obsah nie je iba doplnkom alebo menšou časťou jej činností. Toto zvyčajne poukazuje aj na obchodnú relevantnosť takéhoto obsahu pre danú službu (9). V praxi existuje väčšia pravdepodobnosť, že tieto služby vo výraznej miere vystavujú používateľov takémuto obsahu, aby zvýšili výsledné príjmy alebo iné súvisiace výhody.

Členské štáty, ako aj ich národné regulačné orgány by mali zohľadniť najmä tieto indikátory:

— Zahrnutie komerčných oznamov do audiovizuálneho obsahu alebo jeho prostredia (napríklad krátke reklamy na začiatku, uprostred alebo na konci videa (10)). Tento indikátor by sa mal chápať ako zahrnutie komerčných oznamov kontrolovaných službou, ako aj predaj reklamného priestoru tretím stranám, akými sú napríklad inzerenti. Politiky zavádzané službou, ktorých cieľom je zaručenie vhodnosti audiovizuálneho obsahu, v súvislosti s ktorým alebo v rámci ktorého by sa zobrazovali komerčné oznamy určitej značky tretej strany, sú v tomto kontexte ďalšími prvkami na zváženie.

— Sprístupnenie audiovizuálneho obsahu za poplatok. Skutočnosť, že platforma sprístupňuje audiovizuálny obsah za poplatok, ako napríklad predplatné alebo jednorazový poplatok za každé zobrazenie, dokazuje, že služba vytvára z takéhoto obsahu príjmy. Využívanie takéhoto systému platieb je relevantné bez ohľadu na to, či je systém speňažovania priamo riadený službou alebo nahrávajúcimi/tvorcami.

— Sponzorské dohody medzi značkami a nahrávajúcimi. Sponzorské dohody alebo dohody o umiestňovaní produktov medzi rôznymi značkami a službami tretích strán a nahrávajúcimi (tvorcami audiovizuálneho obsahu) sa stávajú bežným spôsobom speňažovania audiovizuálneho obsahu, pretože čoraz viac značiek uzatvára dohody s populárnymi tvorcami alebo vplyvnými osobnosťami, ktoré dosahujú vysoké počty zobrazení. V niektorých prípadoch služby výslovne nabádajú k takýmto dohodám alebo ich uľahčujú napríklad organizovaním podujatí pre značky tretích strán a tvorcov alebo ponúkaním logistickej podpory. Hoci sa služby platformy na zdieľanie videí nemusia priamo podieľať na týchto dohodách, nepriamo využívajú výhody z popularity týchto tvorcov a počtu dosiahnutých zobrazení. Preto je existencia týchto dohôd indikátorom (nepriameho) speňaženia audiovizuálneho obsahu na platforme.

— Sledovanie činností používateľov platformy. Skutočnosť, že platforma sleduje interakciu používateľov s dostupným audiovizuálnym obsahom v službe na rôzne marketingové/obchodné účely, ako sú napríklad cielená behaviorálna reklama alebo dohody o výmene údajov, by sa mala takisto považovať za spôsob nepriameho speňažovania.

4. Dostupnosť nástrojov určených na posilnenie zviditeľnenia alebo príťažlivosti audiovizuálneho obsahu (11)

Existencia špecifických nástrojov zameraných na zvýšenie viditeľnosti alebo príťažlivosti audiovizuálneho obsahu v určitej službe zvyčajne poukazuje na to, že takýto obsah nie je iba doplnkom alebo menšou časťou jej činností. Takéto nástroje zvyčajne vedú k väčšiemu vystaveniu používateľov audiovizuálnemu obsahu.

Členské štáty, ako aj ich národné regulačné orgány by mali zohľadniť najmä tieto indikátory:

— Špecifické prvky alebo opatrenia podnecujúce k sledovaniu audiovizuálneho obsahu. Skutočnosť, že používateľské rozhranie zahŕňa špecifické prvky podnecujúce k sledovaniu audiovizuálneho obsahu, poukazuje na relevantnosť takéhoto obsahu pre používateľov, ako aj pre činnosti platformy. Napríklad skutočnosť, že platforma odporúča alebo zobrazuje videá na hlavnej stránke alebo časovej osi platformy bez osobitného vyžiadania alebo zásahu používateľa, je relevantným prvkom na zváženie. Vnútroštátne orgány by zároveň mohli zohľadňovať aj to, či služba propaguje alebo uprednostňuje audiovizuálny obsah vo výsledkoch vyhľadávania používateľov, a teda či je pravdepodobné, že sa audiovizuálny obsah aktívne natíska používateľom.

— Dostupné nástroje v rámci videí, ktoré sú navrhnuté na prilákanie používateľov a podporu ich interakcie. Existencia nástrojov alebo systémov, akými sú filtre, možnosti zdieľania, živé chaty špeciálne prepojené na audiovizuálny obsah alebo divácke párty, poukazuje na ochotu služby podporovať zapojenie užívateľov do videí a programov a pritiahnuť ich pozornosť. Cieľom používania takýchto nástrojov a systémov je uľahčovanie, zlepšovanie alebo posilnenie audiovizuálneho zážitku používateľov na danej platforme a popularity audiovizuálneho obsahu. Preto sa môže považovať za indikátor osobitného významu takéhoto obsahu pre činnosť alebo činnosti služby. Tento indikátor zahŕňa zároveň akýkoľvek rozvoj či investíciu služieb do inovačných, zážitkovejších a interaktívnejších spôsobov zdieľania a sledovania audiovizuálneho obsahu. Konkrétne skutočnosť, že služba podporuje špecifickú aplikáciu pre hybridnú televíziu, by sa mohla považovať za indikátor toho, že nielen umožňuje, ale aj aktívne podporuje sledovanie audiovizuálneho obsahu.

— Nástroje alebo systémy umožňujúce používateľom vybrať si, aký audiovizuálny obsah im má byť ponúkaný. Niektoré služby ponúkajú používateľom možnosť upraviť si audiovizuálnu ponuku na základe svojich záujmov alebo výslovným odhlásením určitých druhov obsahu. Toto je zvyčajne možné prostredníctvom dotazníkov, ukážok alebo podobných prostriedkov. Tieto nástroje alebo systémy sa ponúkajú používateľom s cieľom udržať ich pozornosť a zapojenie do audiovizuálneho obsahu, a teda poukazujú na osobitný význam audiovizuálnej funkcie pre činnosti služby.

— Nástroje alebo systémy na sledovanie výkonnosti a riadenie obsahu nahratého na platformu. Služby môžu zvyšovať príťažlivosť audiovizuálneho obsahu aj ponúkaním nástrojov alebo systémov na sledovanie a riadenie výkonnosti obsahu nahratého do služby. Služby tak ponúkajú nahrávajúcim lepší náhľad do preferencií ich sledovateľov, čo by mohlo viesť k poskytovaniu príťažlivejšieho obsahu na platforme. Existencia takýchto nástrojov by sa teda mala považovať za indikátor osobitného významu audiovizuálneho obsahu pre činnosti služby.

IV. PROCEDURÁLNE POZNÁMKY

Členské štáty, ktorých právomoc sa vzťahuje na takéto služby, rozhodujú podľa článku 28a smernice o AVMS o tom, či služba poskytuje audiovizuálny obsah ako zásadnú funkciu [na účely článku 1 ods. 1 písm. a. a.) smernice o AVMS].

Vnútroštátny orgán by pri vypracovaní posúdenia, či služba spĺňa kritérium zásadnej funkcie, mal postupovať od prípadu k prípadu a zohľadňovať špecifiká danej služby.

Vnútroštátne orgány by mali informovať poskytovateľov služieb o prebiehajúcom posudzovaní a právnych dôsledkoch, ak budú vyhodnotení ako poskytovatelia platformy na zdieľanie videí v súlade so smernicou o AVMS a s cieľom získať potrebné informácie na účely prebiehajúceho posudzovania.

Toto by však nemalo vnútroštátnym orgánom brániť v spolupráci s ich regulačnými partnermi v iných členských štátoch s cieľom pomôcť pri posudzovaní. Takáto spolupráca by mohla byť žiaduca najmä pri získavaní relevantných údajov alebo informácií a pri obmedzovaní rizík súvisiacich s rôznymi výkladmi uvedených indikátorov národnými regulačnými orgánmi. Vhodným fórom na uľahčenie takejto spolupráce je skupina európskych regulačných orgánov pre audiovizuálne mediálne služby (ERGA).

Národné regulačné orgány sa vyzývajú, aby riadne informovali skupinu ERGA pri posudzovaní, či niektoré služby spĺňajú kritérium zásadnej funkcie, a sú teda službou platformy na zdieľanie videí. Konkrétne by národné regulačné orgány mali skupinu ERGA informovať o predbežných záveroch, ako aj o príslušnom zdôvodnení svojho posúdenia. V tejto súvislosti by skupina ERGA mala Komisiu upozorniť na akékoľvek významné alebo pretrvávajúce nezrovnalosti v prístupoch národných regulačných orgánov. Komisia bude kontaktný výbor pre smernicu o AVMS informovať o takomto vývoji.

(1) Na účely týchto usmernení sa odkazy na „smernicu o AVMS“ chápu ako odkazy na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) (Ú. v. EÚ L 95, 15.4.2010, s. 1), zmenená smernicou (EÚ) 2018/1808 (Ú. v. EÚ L 303, 28.11.2018, s. 69).

(2) Podľa článku 5 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/541 z 15. marca 2017 o boji proti terorizmu, ktorou sa nahrádza rámcové rozhodnutie Rady 2002/475/SVV a mení rozhodnutie Rady 2005/671/SVV (Ú. v. EÚ L 88, 31.3.2017, s. 6).

(3) Podľa článku 5 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/93/EÚ z 13. decembra 2011 o boji proti sexuálnemu zneužívaniu a sexuálnemu vykorisťovaniu detí a proti detskej pornografii, ktorou sa nahrádza rámcové rozhodnutie Rady 2004/68/SVV (Ú. v. EÚ L 335, 17.12.2011, s. 1).

(4) Podľa článku 1 rámcového rozhodnutia Rady 2008/913/SVV z 28. novembra 2008 o boji proti niektorým formám a prejavom rasizmu a xenofóbie prostredníctvom trestného práva (Ú. v. EÚ L 328, 6.12.2008, s. 55).

(5) V tejto súvislosti má význam aj odôvodnenie 6 smernice (EÚ) 2018/1808, ktoré do vymedzenia pojmu služieb platformy na zdieľanie videí nezahŕňa „nehospodárske činnosti, ako napríklad poskytovanie audiovizuálneho obsahu na súkromných internetových stránkach a nekomerčné záujmové spoločenstvá“.

(6) V súlade s odôvodnením 51 smernice (EÚ) 2018/1808 by sa pri prijímaní vhodných opatrení na ochranu používateľov a maloletých mali starostlivo vyvážiť uplatniteľné základné práva vrátane slobody prejavu.

(7) Tento prístup je zároveň v súlade s odôvodnením 4 smernice (EÚ) 2018/1808, v ktorom sa objasňuje, že služby sociálnych médií by mali byť zahrnuté do rozsahu pôsobnosti smernice, keď sa snažia získať tých istých divákov a tie isté príjmy ako audiovizuálne mediálne služby.

(8) Odôvodnenie 4 smernice o AVMS sa vzťahuje na služby sociálnych médií, ktoré „sa stali dôležitým prostriedkom na zdieľanie informácií a na zábavu a vzdelávanie, a to aj prostredníctvom poskytovania prístupu k programom a videám vytvoreným používateľmi“ a „majú značný vplyv tým, že používateľom uľahčujú možnosť formovať a ovplyvňovať názory iných používateľov“.

(9) Pojem speňažovania audiovizuálneho obsahu zahŕňa priame príjmy a nepriame zisky zo služby. Dokonca aj v prípadoch, keď služba nezískava priame príjmy, môže nepriamo čerpať výhody z audiovizuálneho obsahu, ktorý nahrajú a speňažia používatelia. Perspektíva speňaženia obsahu vo všeobecnosti motivuje tvorcov videí k tomu, aby vyrábali obsah vyššej kvality s cieľom dosiahnuť viac zobrazení, a teda vyšší príjem. V konečnom dôsledku sa dá očakávať, že to bude mať pozitívny vplyv na popularitu a úspešnosť služby.

(10) Ide o videoreklamy, ktoré sa spúšťajú pred prehrávaním, počas prehrávania alebo po prehrávaní obsahu, do ktorého sú zahrnuté.

(11) V súlade s definíciou platforiem na zdieľanie videí uvedenou v článku 1 ods. 1 písm. a. a.) smernice o AVMS sa v prípade tejto kategórie indikátorov predpokladá, že takéto nástroje neumožňujú vykonávať na danej platforme kontrolu nad audiovizuálnym obsahom do takej miery, aby zodpovedala určitej forme „redakčnej zodpovednosti“, pričom tento prvok by ich zaradil medzi poskytovateľov mediálnych služieb, a nie ako službu platformy na zdieľanie videí (dané národné regulačné orgány musia posúdiť jednotlivé prípady a zistiť, či je to naozaj tak). Usmernenia nemajú vplyv ani na články 12, 13 a 14 smernice 2000/31/ES, ako je ďalej spresnené v odôvodnení 48 smernice (EÚ) 2018/1808, ani na článok 28b smernice o AVMS.