OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Zlepšenie výživy matiek a detí v rámci vonkajšej pomoci: politický rámec EÚ /* COM/2013/0141 final */





OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Zlepšenie výživy matiek a detí v rámci vonkajšej pomoci: politický rámec EÚ Podvýživa – zbytočná tragédia Následky nesprávnej výživy predstavujú jednu z najvážnejších a najzbytočnejších tragédií našej doby. Pokrok pri dosahovaní miléniového rozvojového cieľa, ktorým je znížiť na polovicu podiel ľudí, ktorí trpia hladom, v mnohých krajinách zaostáva, keďže jedno zo šiestich detí stále trpí podváhou. Tieto deti sú obeťami začarovaného kruhu, v ktorom chudoba, neprimeraná strava a choroby spoločne dávajú deťom najhorší možný štart do života a v ich dôsledku jednotlivci a spoločnosti uviazli v chudobe. EÚ je hlavný subjekt, pokiaľ ide o potravinovú a výživovú bezpečnosť – finančné rozhodnutia týkajúce sa rozvoja vidieka, územného plánovania, udržateľného poľnohospodárstva a potravinovej a výživovej bezpečnosti dosiahli v období rokov 2006 – 2011 priemerne vyše 1 miliardy EUR ročne. Ku konkrétnym iniciatívam, z ktorých všetky prispeli k zvýšeniu potravinovej a výživovej bezpečnosti, patril potravinový nástroj s príspevkom vo výške 1 miliardy EUR, z ktorého sa poskytla pomoc tým krajinám, ktoré boli najviac postihnuté krízou cien potravín v období rokov 2007/2008, a iniciatíva zameraná na miléniové rozvojové ciele s príspevkom vo výške 1 miliardy EUR, ktorou sa podporujú krajiny zaostávajúce pri dosahovaní týchto cieľov, najmä miléniového rozvojového cieľa 1c, ktorým je znížiť na polovicu podiel ľudí, ktorí trpia hladom, ak aj cieľom 3 a 4. EÚ okrem toho rieši akútnu potravinovú a výživovú neistotu prostredníctvom humanitárnej a rozvojovej pomoci. Každý rok sa približne jedna tretina až polovica ročného humanitárneho rozpočtu EÚ minie na uspokojenie potrieb týkajúcich sa potravín a výživy. Komisia prijala nedávno pri príležitosti stretnutia zameraného na problematiku hladu organizovaného v Londýne v roku 2012 politický záväzok podporovať partnerské krajiny v ich snahe znížiť do roku 2025 počet detí mladších ako päť rokov, ktoré zaostávajú v raste, a to najmenej o 7 miliónov. Predložením tohto oznámenia Komisia reaguje na to, ako možno tento cieľ dosiahnuť a vo všeobecnom ponímaní i na spôsoby znižovania celkovej podvýživy matiek a detí. Riešenie tohto problému si vyžaduje viacsektorový prístup, v ktorom sa zlúči udržateľné poľnohospodárstvo, rozvoj vidieka, potravinová a výživová bezpečnosť, verejné zdravie, voda a hygiena, sociálna ochrana a vzdelávanie. Pre tento prístup je potrebné, aby partnerské krajiny uznali problém a zaviazali sa riešiť ho, aby ženy a malé deti mohli dostávať starostlivosť a výživu, ktoré potrebujú na dôstojný štart do života. Medzinárodné spoločenstvo je odhodlané urobiť všetko, čo je v jeho silách, na podporu partnerských krajín v ich úsilí zlepšiť výživu matiek a detí. Politický rámec EÚ pre rozvoj je stanovený v návrhu programu zmien[1] vypracovanom Komisiou a v následných záveroch Rady z mája 2012[2]. Prístup EÚ k potravinovej bezpečnosti a humanitárnej potravinovej pomoci v tretích krajinách bol ďalej rozvinutý v oznámeniach o politikách EÚ v oblasti potravinovej bezpečnosti a humanitárnej potravinovej pomoci[3] a následných záveroch Rady z mája 2010[4]. V týchto dokumentoch sa kladie rovnaký dôraz na každý zo štyroch pilierov potravinovej bezpečnosti – dostupnosť potravín, prístup k potravinám, lepšia výživa a zlepšenie krízovej prevencie a krízového riadenia a zdôrazňujú sa v nich osobitné problémy pri dosahovaní výsledkov v oblasti výživy v humanitárnych kontextoch. Predkladané oznámenie dopĺňa a zlepšuje pilier zameraný na výživu. Tento politický rámec doplnilo oznámenie o prístupe EÚ k zvyšovaniu odolnosti: poučenie z kríz v oblasti potravinovej bezpečnosti[5], v ktorom sa zdôrazňuje, ako sú výživa a odolnosť v niektorých prostrediach prepojené (najmä v sahelskom regióne a v Africkom rohu, kde je odolnosť hlavnou zásadou multipartnerských iniciatív AGIR[6] a SHARE[7] na riešenie potravinových kríz a kríz v oblasti výživy). Okrem toho akčný plán EÚ pre rodovú rovnosť a posilnenie postavenia žien v rozvojovej spolupráci na obdobie rokov 2012-2015[8] poukazuje na významnú súvislosť medzi miléniovými rozvojovými cieľmi 1, 3 a 4 a úlohou žien a rodovou rovnosťou. V tomto politickom dokumente o výžive sa poukazuje na potrebu lepšej koordinácie medzi humanitárnou a rozvojovou pomocou s cieľom zvýšiť odolnosť postihnutých populácií. Tento dokument si vyžiadali Rada a Dvor audítorov a je v ňom stanovená hlavná zodpovednosť národných vlád za oblasť výživy, ako aj dôležitá úloha žien a mužov v rozvojových krajinách, ktorí sú hnacími silami zmeny. 1. Dôvody Rozsah problému Svetová zdravotnícka organizácia sa domnieva, že nedostatočná výživa je najvážnejšou hrozbou pre svetové zdravie. V mnohých rozvojových krajinách predstavuje hlavnú príčinu najmenej jednej tretiny všetkých úmrtí detí a 20 % úmrtnosti matiek[9]. Milióny detí síce prežívajú, ale trpia zaostávaním v raste (na svoj vek majú malú výšku a ich mentálny vývoj je poškodený) a/alebo zažili viaceré obdobia chradnutia (strata hmotnosti) pred dosiahnutím veku piatich rokov. Celkovo trpí zaostávaním v raste približne 165 miliónov detí alebo štvrtina detí na celom svete[10] a 2,6 milióna detí mladších ako päť rokov umiera každý rok v dôsledku podvýživy[11]. Viac ako 90 % týchto detí žije v Afrike a v Ázii. Okrem toho približne 52 miliónov (8 %) detí na celom svete mladších ako päť rokov prejavuje známky chradnutia, pričom najväčší počet týchto prípadov je zaznamenaný opäť v Ázii a Afrike[12]. Osobitná pozornosť sa bude venovať populáciám trpiacim podvýživou v oblastiach, ktoré sa vyznačujú nedostatočnou inštitucionálnou kapacitou, a v ktorých majú časté katastrofy alebo konflikty zničujúci účinok na najzraniteľnejšie skupiny obyvateľstva, ako je to v prípade nestabilných krajín. V dôsledku podvýživy viaznu jednotlivci a spoločnosť v začarovanom kruhu chudoby. V prípade detí, ktoré vyrastajú v chudobných domácnostiach, je väčšia pravdepodobnosť, že budú trpieť podvýživou, ktorá narúša ich schopnosť učiť sa a robí ich náchylnejšími na choroby a ochorenia. To bráni možnosti dieťaťa zaistiť si prácu v dospelosti a viesť produktívny život, čo zas vedie k pokračovaniu generačnej chudoby. Podvýživa je osobitne vážna v prípade chudobného vidieckeho obyvateľstva a v prípade diskriminovaného obyvateľstva. Podiel detí zaostávajúcich v raste je jedenapolkrát väčší vo vidieckych oblastiach ako v mestách[13]. Uznávajúc tieto skutočnosti sa EÚ zaviazala podporovať malých poľnohospodárov a vidiecke hospodárstva. Aj mnohé ženy v rozvojových krajinách majú nízky vzrast (zaostávajú v raste) a/alebo trpia podváhou. Desať až dvadsať percent žien v subsaharskej Afrike a 25 % až 35 % žien v južnej Ázii je klasifikovaných ako extrémne chudých. Málokrvnosť z nedostatku železa je najrozšírenejším výživovým problémom tejto skupiny, ktorý postihuje takmer polovicu všetkých žien[14]. Obdobie od tehotenstva do druhého roka dieťaťa – prvých 1 000 dní – sa považuje za najviac kritické obdobie na predchádzanie podvýžive a jej dôsledkom počas celej dospelosti. Až polovica všetkých prípadov detí zaostávajúcich v raste vzniká počas vnútromaternicového vývoja, čo poukazuje na zásadný význam lepšej výživy pre ženy a dievčatá v reprodukčnom veku. Riziko, že sa narodí dieťa s podváhou, je vysoké v prípade matiek, ktoré majú podváhu, ktoré samé zaostávajú v raste a/alebo ktoré sú málokrvné. Globálny pokrok pri znižovaní prípadov zaostávania v raste a chradnutia je pomalý. Podiel detí zaostávajúcich v raste klesol zo 40 % v roku 1990 na 26 % v roku 2011[15]. Pokrok pri znižovaní chradnutia bol ešte pomalší a ukazuje, že sa v tejto oblasti musí urobiť omnoho viac. Podobne ako zaostávanie v raste a chradnutie, nedostatok stopových prvkov potrebných na rast a vývoj jednotlivcov (napr. vitamín A, jód, železo a zinok) postihuje takmer dve miliardy ľudí na celom svete[16]. Príčiny Príčiny podvýživy sa líšia podľa jednotlivých prostredí a podľa jednotlivcov a sú zhrnuté v koncepčnom rámci. Väčšinou sú prítomné na troch úrovniach (pozri diagram nižšie): · bezprostredné príčiny majú dva rozmery: nedostatočný príjem potravín (z hľadiska kvality alebo množstva) a choroba; · prvotné príčiny úzko súvisia s chudobou a zahŕňajú tri kategórie: potravinová neistota domácnosti, nedostatočná starostlivosť o deti/ženy a nedostatočné zdravotné prostredie/zdravotnícke služby; · základné príčiny sú na regionálnej, vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni: od nedostatočnej správy vecí verejných po demografický rast; od konfliktov po zmenu klímy; od obmedzených prírodných zdrojov po vysoké a kolísajúce ceny potravín. Relatívny význam možných príčin závisí od konkrétnej dynamiky každej situácie a od skupiny obyvateľstva. Z tohto dôvodu je dôkladná analýza rozhodujúcou podmienkou pre každú reakciu. Rôzne určujúce faktory podvýživy sú vzájomne prepojené a vyžadujú si reakciu vo viacerých sektoroch. Dôsledky Na úrovni jednotlivca je podvýživa hlavnou príčinou vysokej úmrtností detí a matiek. Prispieva k 35 % chorôb, ktorými trpia deti mladšie ako päť rokov[17], a dlhodobá podvýživa (zaostávanie v raste a/alebo časté prípady chradnutia a nedostatok stopových prvkov) spôsobuje zničujúce a nezvratné poškodenia. Nedostatok jódu a zaostávanie v raste je spojené s významným spomalením kognitívneho vývoja[18]. Zaostávanie v raste nie je len osobnou a zbytočnou tragédiou; bráni hospodárskemu pokroku – jednotlivých rodín, ale aj národov. Ekonomické náklady podvýživy sa odhadujú na úrovni 10 % celoživotných príjmov jednotlivca[19] a 2 % až 8 % hrubého domáceho produktu (HDP). Podvýživa zaťažuje aj preťažené zdravotné systémy, keďže podvyživeným jednotlivcom skôr hrozí, že budú chorí, a podvýživa v detstve je spojená s chronickými, nákladnými chorobami v neskoršom veku. Problémy pri znižovaní podvýživy Pri znižovaní podvýživy je potrebné prekonať niekoľko problémov. Tieto problémy poukazujú na tieto potreby: · vyššie investície do výživy na úrovni krajiny (najmä v dlhodobom časovom horizonte). Na to je potrebné posilniť vnútroštátne vedenie, právne rámce a riadenie a strategické kapacity pre výživu s cieľom mobilizovať subjekty pre spoločný cieľ a súdržný viacsektorový prístup; · zosúladenie politík, ktoré majú vplyv na výživu, medzi rôznymi ministerstvami a darcovskými organizáciami. Na to je potrebné integrovať výživu do politík týkajúcich sa rozvoja vidieka a iniciatív na úrovni miestnych komunít, udržateľného poľnohospodárstva, rybného hospodárstva, potravinovej bezpečnosti, verejného a reprodukčného zdravia, vody a hygieny, sociálnej ochrany a vzdelávania ako hlavný cieľ; · podpora rodovej rovnosti a posilnenie postavenia žien vo všetkých oblastiach súvisiacich s výživou[20] na základe stanovenia sociálnych faktorov vedúcich k podvýžive. Hospodárska, sociálna, reprodukčná a domáca úloha žien je nevyhnutná pre potravinovú a výživovú bezpečnosť; · pretože podvýživa je medzigeneračný problém a je výsledkom krízy, ako aj dlhodobého vývoja, budovanie väčšej súdržnosti a koordinácie v oblasti výživy v celom spektre núdzovej – rozvojovej pomoci je veľmi podstatné; · lepšie pochopenie toho, čo funguje v prípade výživy, prostredníctvom aplikovaného výskumu a dôkladného monitorovania a hodnotenia v záujme identifikácie účinných politík a činností zameraných na výživu v rôznych odvetviach, ako aj v záujme zintenzívňovania zásahov. Väčšia účinnosť zásahov v oblasti výživy a zásahov, ktoré majú na výživu vplyv, v súlade so všeobecnými zásadami účinnosti pomoci je nevyhnutná; · EÚ sa domnieva, že podpora pre malých poľnohospodárov by mohla zvýšiť prístup chudobných ľudí z vidieckych a mestských oblastí k výživnej potrave a pozitívne ovplyvniť ich životy. Súčasťou podpory je identifikácia a využitie príležitostí na zlepšenie výživy v celom hodnotovom reťazci s cieľom zvýšiť dostupnosť a príjem výživných potravín v prípade chudobných ľudí a zlepšiť ich prístup k nim; · stavať na globálnych politických a finančných záväzkoch týkajúcich sa riešenia potravinovej neistoty a podvýživy, najmä vzhľadom na rámec miléniových rozvojových cieľov po roku 2015. 2. Hlavné zásady a ciele Hlavné zásady Podpora EÚ je v najväčšej možnej miere zosúladená s politikami a prioritami partnerov v súlade so zásadami účinnosti pomoci. Pre zníženie podvýživy je potrebné, aby partnerské krajiny tento problém uznali a zaviazali sa riešiť ho. Medzinárodné spoločenstvo urobí všetko, čo je v jeho silách, na podporu partnerských krajín v ich úsilí zlepšiť výživu matiek a detí, ale vyhradiť zdroje musia aj samotné vlády, aby sa zaistilo udržateľné riešenie problému podvýživy. EÚ chce zaistiť maximálnu komplementárnosť a súslednosť medzi humanitárnymi a rozvojovými zásahmi. Záväzok EÚ zvýšiť odolnosť otvára nové príležitosti pre výživu: humanitárne a rozvojové subjekty budú spolupracovať na príprave jednotného chápania situácie v oblasti výživy (prostredníctvom spoločných analýz a operatívnych hodnotení), ktoré bude základom na vymedzenie spoločných strategických priorít pre plánovanie humanitárnych a rozvojových finančných prostriedkov. Pomoc EÚ v oblasti podvýživy v humanitárnych krízach sa aj naďalej riadi humanitárnymi zásadami ľudskosti, neutrality, nestrannosti a nezávislosti a drží sa prístupu, ktorý jasne vychádza z potrieb. EÚ by mala na riešenie jednotlivých faktorov podvýživy prijímať opatrenia vo viacerých sektoroch. V tomto prístupe sa uznáva, že len samotné zásahy zamerané na výživu nebudú postačovať na udržateľné zníženie podvýživy. Veľmi významné budú najmä opatrenia zamerané na rozvoj vidieka[21], udržateľné poľnohospodárstvo, potravinovú a výživovú bezpečnosť, verejné zdravie, vodu a hygienu, sociálnu ochranu a vzdelávanie. Rozvojová pomoc v oblasti výživy bude zameraná na vytvorenie správnych podmienok pre optimálny rast počas rozhodujúcich prvých „1 000 dní“ od počatia po druhý rok života. EÚ by sa mala usilovať zamedziť a minimalizovať prípadný neúmyselný negatívny účinok, ktorý by jej pomoc mohla mať na výživu. Dôležité to je napríklad v súvislosti s bezpečnosťou inovácií a používaním špecializovaných výživových výrobkov. Potrebné sú aj kontrolné opatrenia na zníženie rizík, ako je nárast ochorení prenášaných potravinami alebo vodou, či pracovná záťaž žien na úkor starostlivosti o deti. EÚ navyše zabezpečí súdržnosť a jednotu medzi svojimi politikami, ktoré ovplyvňujú potravinovú a výživovú bezpečnosť, ako sú obchod, zmena klímy, zdravie, životné prostredie, zamestnanosť atď. EÚ posilní svoju spoluprácu s inštitucionálnymi subjektmi: s partnerskými krajinami, členskými štátmi EÚ a inými dvojstrannými darcami, medzinárodnými organizáciami a globálnymi sieťami (napr. hnutie SUN; klastrový systém humanitárnej pomoci). EÚ by mala okrem toho rozšíriť a posilniť svoje partnerstvá s neinštitucionálnymi subjektmi. Keď to bude možné a vhodné, EÚ by mala maximalizovať udržateľnosť zásahov podporou ich začlenenia do vnútroštátnych politických rámcov a plánov. EÚ by mala posilniť svoje partnerstvá so skupinami občianskej spoločnosti, neziskovými organizáciami a výskumnými orgánmi, pričom využije ich odborné poznatky, čím pomôže vytvoriť prostredie umožňujúce občiansku účasť/mobilizáciu a dobré riadenie a v náležitých prípadoch podporí ich schopnosť vykonávania/plnenia. EÚ sa by mala usilovať o hlbšiu spoluprácu so súkromným sektorom. Chce podporiť zapojenie podnikov do boja proti podvýžive, využiť ich komparatívne výhody a zužitkovať ich odborné poznatky (napr. kontrola bezpečnosti výrobkov, obohacovanie potravín, presadzovanie certifikačných a komunikačných technológií a zvýšenie informovanosti prostredníctvom sociálneho marketingu). Tým EÚ podporí zodpovedné podnikateľské postupy, sociálnu zodpovednosť podnikov, stabilné politické a regulačné prostredie a tiež zamedzovanie konfliktom záujmov a nespravodlivej výhode. Ciele Politika uvedená v tomto oznámení je zameraná na zlepšenie výživy matiek a detí, a teda na zníženie úmrtnosti, chorobnosti a porúch rastu a vývoja spôsobených podvýživou. Konkrétne je zameraná na dosiahnutie špecifických cieľov na dvoch úrovniach: · znížiť počet detí mladších ako päť rokov, ktoré trpia zaostávaním v raste; · znížiť počet detí mladších ako päť rokov, ktoré chradnú. Prvý cieľ je v súlade s globálnym cieľom Svetového zdravotníckeho zhromaždenia (WHA) z roku 2012, t. j. znížiť celkový počet detí mladších ako päť rokov, ktoré trpia zaostávaním v raste o 40 % do roku 2025[22]. Znamená to teda, že do roku 2025 je potrebné znížiť počet detí zaostávajúcich v raste o viac ako 70 miliónov. Súčasné trendy prispejú k zníženiu počtu takýchto detí o približne 40 miliónov, čo je výrazne pod hranicou stanovenou WHA. V globálnom meradle klesajú prípady zaostávania v raste priemerne o 1,8 % ročne. Miera potrebná na dosiahnutie cieľa WHA do roku 2025 je však 3,9 %, t. j. je potrebné výrazne zintenzívniť kolektívne úsilie, aby sa súčasná miera znižovania výskytu prípadov zaostávania v raste zvýšila na dvojnásobok. Komisia sa preto zaviazala podporiť partnerské krajiny pri znižovaní počtu detí mladších ako päť rokov, ktoré zaostávajú v raste, najmenej o 7 miliónov nad rámec súčasného trendu. Zaostávanie v raste ako konkrétny cieľ signalizuje odhodlanie EÚ riešiť túto veľkú prekážku ľudského a hospodárskeho rozvoja. Nevylučuje to však pomoc na riešenie ostatných foriem zlej výživy, ak sú významné pre verejné zdravie a sú prioritou partnerských vlád. Druhý cieľ je takisto v súlade s globálnym cieľom Svetového zdravotníckeho zhromaždenia. Komisia svojou celkovou stratégiou prispeje ku globálnemu cieľu Svetového zdravotníckeho zhromaždenia (2012) znížiť a udržať chradnutie detí na úrovni menej ako 5 %[23]. V humanitárnych krízach, keď miera úmrtnosti alebo rozšírenie chradnutia presahujú kritické úrovne[24], by mala EÚ zasiahnuť s cieľom znížiť úmrtnosť spôsobenú podvýživou. 3. Strategické priority Komisia s ohľadom na kontext, jeho problémy a uvedené zásady určila tri strategické priority pre svoju prácu zameranú na výživu matiek a detí, ako je zdôraznené v uvedených záveroch. Strategická priorita 1: Zlepšiť mobilizáciu a politické záväzky v oblasti výživy Na úrovni krajín sa bude usilovať dosiahnuť mobilizáciu a politický záväzok prostredníctvom politického dialógu a argumentácie. Vedenie a vnútroštátna zodpovednosť sú hlavné cesty k riešeniu problému podvýživy. EÚ by mala v úzkej spolupráci s hnutím SUN podporovať recipročné konkrétne záväzky na zníženie podvýživy detí a matiek prijaté členmi hnutia SUN vrátane partnerských krajín. Komisia a niektoré členské štáty už pôsobia ako koordinátori darcov hnutia SUN v niekoľkých krajinách s cieľom podporiť vnútroštátne úsilie, mobilizovať zdroje a zaistiť väčšiu súdržnosť medzi darcami a celkovou medzinárodnou podporou. Na medzinárodnej úrovni by mala EÚ pracovať na väčšej harmonizácii a súdržnosti a tiež na účinnejšej medzinárodnej reakcii. EÚ by sa mala zapojiť do relevantných procesov – najmä v rámci G8/G20, Svetového zdravotníckeho zhromaždenia, Výboru pre svetovú potravinovú bezpečnosť, hnutia SUN, Stáleho výboru OSN pre výživu, Výboru pre potravinovú pomoc a klastrového systému humanitárnej pomoci. EÚ by mala napríklad podporovať lepšiu koordináciu v oblasti výživy medzi sektormi, ako aj s medzinárodnými subjektmi, ktorí sa podieľajú na potravinovej pomoci pri humanitárnych krízach, najmä s tými medzinárodnými organizáciami, v ktorých má pre svoje finančné príspevky popredné postavenie. EÚ by mala takisto podporovať hnutie SUN v snahe o zapojenie ďalších krajín s vysokým výskytom podvýživy, udržanie politických záväzkov a vedenia na vysokej úrovni a uľahčenie koordinácie medzinárodného úsilia. Európska únia bude koordinovať konanie s členskými štátmi EÚ s cieľom zvýšiť účinnosť a zabezpečiť väčšiu mobilizáciu sektorov, ako aj účasť na medzinárodnom úsilí. Bude bojovať za to, aby výživa zohrávala dôležitú úlohu v cieľoch programu rozvoja po roku 2015. Komisia uznáva, že občianska spoločnosť môže pri napĺňaní týchto politických záväzkov zohrávať kľúčovú úlohu. V záujme účinnejšieho posilnia riadenia v oblasti výživy na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni sa bude EÚ opierať o svoje postavenie v hnutí SUN, a najmä o vplyv „vedúcej skupiny“. Túto skupinu tvoria hlavy štátov, vedúci predstavitelia agentúr pre rozvoj vrátane komisára EÚ pre rozvoj, vedúci predstavitelia agentúr OSN, významní zástupcovia organizácií občianskej spoločnosti a súkromného sektora. Strategická priorita 2: Zintenzívniť konanie na úrovni krajín Zintenzívnenie konania na úrovni krajín si vyžaduje lepšie využívanie existujúcich zdrojov a ďalšie finančné zdroje na zlepšenie výsledkov v oblasti výživy. EÚ by mala zvýšiť svoj finančný príspevok na výživu a bude systematicky podporovať vypracovanie programov, ktoré majú pozitívny prístup k výžive. EÚ by mala aktívne presadzovať túto stratégiu u ostatných vlád. V rozvojovom rámci je vonkajšia pomoc EÚ zosúladená s prioritami a politikami stanovenými partnerskými krajinami na podporu vykonávania národných plánov. (a) Posilnenie ľudskej a inštitucionálnej/systémovej kapacity EÚ by mala presadzovať vypracovanie vnútroštátnych politických rámcov, ktoré podporujú výživu matiek a detí (t. j. začlenenie cieľov, cieľových hodnôt, ukazovateľov v oblasti výživy a vplyvov na rozpočet). Bude podporovať: · vypracovanie vládnych stratégií a akčných plánov[25] s vyčíslenými nákladmi v oblasti výživy; · mechanizmy na koordináciu viacerých odvetví a viacerých aktérov s účasťou humanitárnych a rozvojových aktérov na uľahčenie výmeny informácií, dialógu, spoločného plánovania, nadväzovania spolupráce a spoločného plnenia úloh; · rozvoj strategických a riadiacich kapacít v príslušných orgánoch (napr. ministerstvá a humanitárne koordinačné štruktúry); · budovanie technických kapacít pre výživu medzi humanitárnymi a rozvojovými subjektmi v odvetviach rozvoja vidieka, udržateľného poľnohospodárstva, potravinovej a výživovej bezpečnosti, verejného zdravia, vody a hygieny, sociálnej ochrany a vzdelávania. (b) Zväčšenie počtu zásahov, ktoré sú osobitne zamerané na výživu, v humanitárnych a rozvojových situáciách EÚ by mala zvýšiť svoje investície do zásahov s dokázanou účinnosťou, ktoré sa majú vykonávať vo všetkých krajinách s veľkým výskytom podvýživy. Tieto zásahy sa často zoskupujú do troch kategórií: 1) komunikácia zameraná na zmenu správania (napr. propagácia dojčenia a primeraného prikrmovania), 2) poskytovanie stopových prvkov a opatrenia zamerané na boj proti vnútorným parazitom (napr. podávanie železa alebo obohacovanie potravín) a 3) prídavné/doplnkové a terapeutické zásahy v oblasti výživy. Posledná kategória bude osobitne dôležitá v oblastiach, kde je chradnutie problematickou otázkou verejného zdravia (aj v humanitárnych krízach). Kategórie a zoznamy dostatočne podložených zásahov zameraných osobitne na výživu, ktoré sa budú v značnom rozsahu vykonávať v krajinách s vysokým výskytom podvýživy, sa budú aktualizovať pri výskyte nových dôkazov. EÚ by mala okrem toho podporovať zásahy s dokázanou účinnosťou v konkrétnych prostrediach. Patrí k tomu súbor opatrení vypracovaných pre konkrétne prostredie, ako je diverzifikácia stravy prostredníctvom väčšieho prístupu k výživnej potrave na úrovni domácností alebo finančná výpomoc na zlepšenie výživy matiek a detí. Zamedzenie podvýživy žien v reprodukčnom veku a jej znižovanie budú zásadné na zníženie podvýživy matiek a detí. (c) Zintenzívnenie opatrení, ktoré majú vplyv na výživu, v humanitárnych a rozvojových situáciách · Tieto opatrenia sú zvyčajné zamerané na prvotné a základné príčiny podvýživy (napr. program v oblasti vody/hygieny na zlepšenie hygieny a zníženie pracovného zaťaženia žien, uľahčenie prístupu k vode, zásah v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti zameraný osobitne na diverzifikáciu príjmu potravy, podpora bezplatného prístupu k zdravotnej starostlivosti pre jednotlivcov, pri ktorých je vysoké riziko chradnutia počas humanitárnej krízy). Vyžadujú si, aby sa otázky výživy začlenili do rôznych odvetvových prístupov tak, aby vykonávanie smerovalo k lepšej výžive. Možno to dosiahnuť prostredníctvom: · systematického zohľadňovania výživy v analýzach situácie a pri rozhodovaní o odvetvových stratégiách, opatreniach a cieľových kritériách. Mnohé odvetvia môžu neúmyselne alebo plánovane prispievať k výžive. Medzi odvetvia, pri ktorých je najväčšia pravdepodobnosť, že budú účinné, patria: potravinová bezpečnosť (vrátane malých poľnohospodárov, opatrení zameraných na zlepšenie vidieckych živobytí a sociálnych prevodov), zdravie, sociálna ochrana, voda/hygiena a vzdelávanie; · začlenenia ukazovateľov významných pre zdravie do monitorovacieho rámca; · zahrnutia opatrení, ktoré posilňujú hospodársku silu domácností a žien a súčasne zabezpečujú ich schopnosť starať sa o malé deti. Strategická priorita 3: Vedomosti o výžive (posilnenie odborných poznatkov a vedomostnej základne) Táto strategická priorita má dva rozmery: posilnenie informačnej základne na rozhodovanie a poskytnutie technických odborných poznatkov/odbornej pomoci. (a) Informácie na rozhodovanie EÚ uznáva kľúčovú úlohu relevantných a spoľahlivých informácií pre informované rozhodnutia. Preto bude investovať do aplikovaného výskumu a podporovať informačné systémy. · Aplikovaný výskum EÚ by mala investovať do výskumu na rozšírenie základne dôkazov o účinnosti a efektívnosti rôznych opatrení podľa kontextov. Tým by sa v konečnom dôsledku mali zabezpečiť informácie pre tvorbu politík a navrhovanie zásahov a rozšíriť reakčné možnosti v rôznych kľúčových odvetviach (napr. zdravie, voda/hygiena, udržateľné poľnohospodárstvo, potravinová a výživová bezpečnosť). Napriek silným teoretickým argumentom pre zlepšenie výživy prostredníctvom zásahov v oblasti potravinovej bezpečnosti je základňa empirických dôkazov v tejto oblasti stále slabá a musí sa naliehavo posilniť. EÚ ako jeden z najväčších svetových darcov pomoci v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti a humanitárnej potravinovej pomoci má jasnú a značnú komparatívnu výhodu, ako aj zodpovednosť, zaplniť túto medzeru v dôkazoch. EÚ bude teda podporovať operatívny výskum, ktorý prispeje k dôkazovej základni tým, že bude porovnávať úspešnosť rôznych stratégií v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti a potravinovej pomoci. EÚ by mala v prípade týchto opatrení s dokázanou účinnosťou (buď globálne, alebo v konkrétnom kontexte) podporovať výskum na určenie uskutočniteľných mechanizmov realizácie s cieľom prejsť od malých zásahov k celoštátnym opatreniam. · Informačné systémy EÚ by mala podporovať informačné systémy najmä v krajinách, ktoré sú náchylné na krízy, s cieľom: – posilniť kvalitu a relevantnosť informačnej základne pre rozhodovanie; – uľahčiť šírenie a využívanie informácií pre rozhodovanie; – dosiahnuť väčšiu inštitucionalizáciu a udržateľnosť týchto systémov; – zlepšiť koordináciu rôznych iniciatív a systémov, ktoré poskytujú údaje o výžive a/alebo informácie relevantné pre výživu. (b) Technické odborné poznatky a odborná pomoc na budovanie kapacít Komisia okrem finančných zdrojov poskytne aj technické odborné poznatky a odbornú pomoc na vykonávanie tohto oznámenia v rámci akčných plánov a stratégií v oblasti výživy špecifických pre jednotlivé krajiny. Táto pomoc bude zameraná na delegácie EÚ, v náležitých prípadoch na kancelárie GR ECHO a tiež na vládnych partnerov, ak to bude možné. 4. Zodpovednosť za výsledky Komisia bude sledovať svoje finančné investície a monitorovať súvisiace výsledky opatrení zameraných osobitne na výživu a opatrení, ktoré majú na výživu vplyv. Umožní to nielen analýzu účinnosti využitia zdrojov, ale aj analýzu trendov: koľko sa míňa, kde a na aký účel. Komisia sa prostredníctvom svojich správ bude usilovať zvýšiť zodpovednosť voči európskym občanom, partnerským krajinám, členským štátom EÚ, partnerským agentúram a jej príjemcom. (a) Výsledky monitorovania/merania Komisia vypracuje systém na meranie výsledkov svojich opatrení v oblasti výživy s osobitným zameraním na zníženie výskytu prípadov zaostávania v raste. Tento cieľ predstavuje významný posun od jednoduchého merania vstupov a výstupov a Komisia si dala za úlohu objektívne hodnotiť rozsah, v akom naše úsilie prispeje k zníženiu výskytu prípadov zaostávania v raste, ktoré chceme dosiahnuť. Bude pracovať na spoločnom systéme monitorovania výživy pre rozvojových partnerov a krajiny. Komisia bude naďalej podávať správy o výsledkoch svojich zásahov v oblasti podvýživy v humanitárnych krízach. (b) Sledovanie zdrojov EÚ by mala posilniť svoj systém sledovania investícií do výživy, aby získala presnejšie údaje o relatívnych výdavkoch na prístupy zamerané osobitne na výživu a na prístupy, ktoré majú na výživu vplyv. Lepšie sledovanie predstavuje podstatný prvok lepšieho rámca zodpovednosti v oblasti výživy. Prispeje aj k systému sledovania finančných tokov, ktorý spoločne využívajú rozvojoví partneri a krajiny pod záštitou hnutia SUN. Preskúma sa využitie výživového ukazovateľa popri kódovacom systéme DAC Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD). Systém by mal zlepšiť presnosť podávania správ a jednotnosť medzi darcami, čo umožní lepšie pochopenie globálnych tokov výdavkov na výživu a vyššiu zodpovednosť na všetkých úrovniach. Mal by zlepšiť aj presnosť používaním kritérií, ktoré vychádzajú z cieľov a očakávaných výsledkov jednotlivých opatrení. Informácie sa budú vymieňať na účely verejnej kontroly, budú sa kontrolovať a na ich základe sa budú prijímať opatrenia s cieľom napraviť možné chyby alebo nedostatky. 5. Cesta vpred – zhrnutie krokov, ktoré by mala EÚ prijať EÚ svojím zameraním sa na výživu matiek a detí spravila krok vpred a postavila sa do prvého radu v boji proti svetovému hladu a proti potravinovej a výživovej neistote. V tomto oznámení je naznačená cesta k zabezpečeniu lepších výsledkov v oblasti výživy, a ako to je možné dosiahnuť: 1. EÚ by mala podporovať krajiny v ich úsilí bojovať proti podvýžive a jej najškodlivejším prejavom – zaostávanie v raste a chradnutiu. Riešenie otázok výživy je v prvom rade zodpovednosťou partnerských krajín, ktoré sú vyzvané k vypracovaniu stratégií a akčných plánov s vyčíslenými nákladmi, ktoré by mali zahŕňať vnútroštátne investície. Rozvojová pomoc EÚ by sa mala zosúladiť s politikami a prioritami partnerov podľa zásad účinnosti pomoci. EÚ zároveň zabezpečí súlad medzi svojimi politikami, ktoré majú vplyv na potravinovú a výživovú bezpečnosť. 2. Prvých 1 000 dní života sa považuje za rozhodujúcich na zabránenie podvýžive a jej dôsledkom. EÚ by sa preto mala usilovať zlepšiť výživu matiek a detí. Pozornosť by sa okrem toho mala zamerať aj na dievčatá a ženy v reprodukčnom veku ako na jednu z prioritných skupín. 3. Humanitárna odpoveď na krízy sa zameria na najzraniteľnejších ľudí, ktorí trpia alebo sú ohrození akútnou podvýživou. EÚ by mala v súlade so zásadami zvyšovania odolnosti pokračovať v riešení problému chronickej podvýživy v takýchto situáciách. 4. Je potrebné zvýšiť investície do výživy na zlepšenie výsledkov v oblasti výživy v rozvojovom a humanitárnom kontexte a Komisia vypracuje rámec zodpovednosti za tieto investície. Vypracuje a bude si vymieňať nástroje na sledovanie investícií do výživy a metodiky na meranie vplyvu a výsledkov úsilia v boji proti podvýžive. Komisia sa zaviazala podporovať partnerské krajiny pri znižení počtu detí mladších ako päť rokov, ktoré trpia zaostávaním v raste, aspoň o 7 miliónov a vypracovať svoj rámec zodpovednosti na meranie a sledovanie pokroku odteraz do roku 2025. 5. Riešenie problému výživy si vyžaduje viacsektorový prístup. EÚ by mala podporovať prístup, v ktorom sa uznáva potreba zladiť politiky v oblastiach rozvoja vidieka, udržateľného poľnohospodárstva, verejného zdravia, vody a hygieny, sociálnej ochrany a vzdelávania s cieľom zlepšiť potravinovú a výživovú bezpečnosť a účinne ovplyvniť stav výživy žien a detí. Vykoná sa systematické preskúmanie stavu výživy jednotlivých krajín, aby EÚ mohla zaistiť, že otázky výživy sa začlenia do príslušných odvetvových prístupov, a riadiť ich vykonávanie smerom k lepšej výžive v humanitárnych a rozvojových činnostiach. 6. Riešenie problému výživy si vyžaduje úzku spoluprácu medzi humanitárnymi a rozvojovými subjektmi. EÚ sa zaviazala posilniť tieto spojenia, napríklad prostredníctvom spoločnej analýzy zraniteľnosti a operatívneho plánovania, s cieľom budovať odolnosť najzraniteľnejších populácií. 7. EÚ by mala investovať do výskumu na rozšírenie základne dôkazov o účinnosti a efektívnosti rôznych opatrení týkajúcich sa výživy. Podporí aj informačné systémy a vytvorenie technických odborných poznatkov a kapacity v oblasti výživy. 8. Zapojenie podnikov je nevyhnutné na boj proti podvýžive a EÚ by sa mala usilovať o podporu spolupráce so súkromným sektorom spôsobom, ktorým sa podporia zodpovedné podnikateľské postupy. 9. EÚ by mala podporovať výživu na medzinárodných fórach, akými sú G8/G20, Svetové zdravotnícke zhromaždenie, Výbor pre svetovú potravinovú bezpečnosť, a zároveň sa i naďalej zapájať do kľúčových iniciatív, ako je hnutie SUN, Stály výbor pre výživu, Výbor pre potravinovú pomoc, výzva na odstránenie hladu (Zero Hunger Challenge), Medzinárodná konferencia o výžive (ICN) a klastrový systém humanitárnej pomoci. EÚ by sa mala usilovať zabezpečiť aj to, aby bola problematika výživy primerane zohľadnená v cieľoch rozvojového programu po roku 2015, pričom sa bude ďalej usilovať dosiahnuť lepšie medzinárodné riadenie výživy. 10. Hnutie SUN bolo veľmi nápomocné pri zvyšovaní medzinárodného povedomia o výžive. Komisia bude naďalej podporovať prácu tohto hnutia, ako aj jeho úsilie o obmedzenie podvýživy na úrovni jednotlivých krajín. Komisia sa bude zasadzovať o to, aby sa k tomuto hnutiu pripojilo viac krajín s vysokým výskytom podvýživy, ako aj darcovských krajín. Toto oznámenie dopĺňa pracovný dokument útvarov Komisie o riešení podvýživy v stavoch núdze, v ktorom sú načrtnuté základné zásady humanitárnej reakcie na problémy výživy a ktorý zároveň uvádza najlepšie postupy. Európsky parlament a Rada sa vyzývajú, aby predložili svoje stanoviská k opatreniam navrhovaným Komisiou. Príloha 1: Slovník pojmov Potravinová bezpečnosť je stav, v ktorom majú ľudia vždy fyzický a ekonomický prístup k dostatočne bezpečným a výživným potravinám, ktoré uspokojujú ich stravovacie potreby a potravinové voľby pre aktívny a zdravý život. Humanitárna kríza je udalosť alebo súbor udalostí, ktoré predstavujú zásadné ohrozenie zdravia, bezpečnosti, zabezpečenia alebo blaha spoločenstva alebo inej väčšej skupiny ľudí. Humanitárna kríza môže vzniknúť v dôsledku prírodných katastrof alebo ľudskej činnosti, pričom môže mať rýchly alebo pomalý začiatok a krátke alebo dlhé trvanie. Zlá výživa je fyzický stav súvisiaci s tým, ako telo využíva výživné látky. Existujú dve formy zlej výživy: podvýživa a prejedanie sa. Nedostatok stopových prvkov je forma podvýživy súvisiaca s vitamínmi a minerálmi. Nedostatok železa, jódu, vitamínu A a zinku patrí medzi 10 hlavných príčin úmrtí spôsobených chorobou v rozvojových krajinách. Výživa je veda o tom, ako živiny a iné látky v potravinách pôsobia a vzájomne sa ovplyvňujú v súvislosti so zdravím. Podvýživa zahŕňa: i) obmedzenie vnútromaternicového rastu, ktoré vedie k nízkej pôrodnej váhe; ii) zaostávanie v raste; iii) chradnutie a nutričný edém; a iv) nedostatok esenciálnych stopových prvkov. Podváha sa týka detí s nízkou hmotnosťou vzhľadom na ich výšku (chradnutie) alebo s nízkou hmotnosťou vzhľadom na ich vek (zaostávanie v raste). Chradnutie je stav vyplývajúci z nedávnej náhlej straty hmotnosti alebo z neschopnosti pribrať počas krátkeho časového obdobia. Vyznačuje sa nízkou hmotnosťou v pomere k výške. Zaostávanie v raste znamená chronickú podvýživu charakterizovanú nízkou výškou v pomere k veku. Vzhľadom na skutočnosť, že pomer výšky k veku je prejavom dlhodobejších vplyvov, predstavuje užitočný ukazovateľ pre dlhodobé plánovanie a tvorbu politík. [1] COM(2011) 637. [2] Dokument 9369/12. [3] COM(2010) 127 a COM(2010) 126. [4] Dokument 9597/10. [5] COM(2012) 586. [6] Alliance Globale pour l’Initiative Résilience (Globálna aliancia pre iniciatívu na podporu odolnosti) [7] Supporting the Horn of Africa’s Resilience (Podpora odolnosti Afrického rohu) [8] SEC(2010) 265. [9] Black R. E. a kol.: Maternal and child undernutrition: global and regional exposures and health consequences (Podvýživa matiek a detí: globálny a regionálny výskyt a zdravotné dôsledky), The Lancet, 2008. [10] UNICEF, WHO, Svetová banka: Levels & Trends in Child Malnutrition (Úrovne a trendy zlej výživy detí), 2012 (údaje z roku 2011). [11] UNICEF: Levels and trends in chlid mortality (Úrovne a trendy úmrtnosti detí), 2011. [12] UNICEF, WHO, Svetová banka: Levels & Trends in Child Malnutrition (Úrovne a trendy zlej výživy detí), 2012 (údaje z roku 2011). [13] Ibid. [14] De Benoist B. a kol.: Worldwide Prevalence of Anemia 1993-2005: WHO Global Database on Anaemia (Celosvetová prevalencia anémie v rokoch 1993 až 2005: Globálna databáza WHO o anémii), WHO a centrá pre prevenciu a kontrolu chorôb, 2008. [15] Ibid. [16] WHO, WFP, UNICEF: Preventing and controlling micronutrient deficiencies in populations affected by an emergency - Multiple vitamin and mineral supplements for pregnant and lactating women, and for children aged 6 to 59 months (Predchádzanie a kontrola nedostatku stopových prvkov v populáciách postihnutých stavom núdze – zložené vitamínové a minerálne výživové doplnky pre tehotné a dojčiace ženy a pre deti vo veku od 6 do 59 mesiacov), 2007. [17] Black R. E. a kol.: Maternal and child undernutrition: global and regional exposures and health consequences (Podvýživa matiek a detí: globálny a regionálny výskyt a zdravotné dôsledky), The Lancet, 2008. [18] S Grantham-McGregor a kol.: Development potential in the first 5 years for children in developing countries (Rozvojový potenciál v prvých 5 rokoch pre deti v rozvojových krajinách), The Lancet, 2007. [19] Svetová banka: Repositioning Nutrition as Central to Development - A Strategy for Large-Scale Action (Chápanie výživy ako základu rozvoja – stratégia pre rozsiahle opatrenia), 2006. [20] Vrátane zvyšovania povedomia žien a prípadne aj otázok týkajúcich sa reprodukčného zdravia. [21] Súčasťou riešenia môžu byť aj silné komunitné politiky rozvoja vidieka, ktoré uplatňujú multisektorový prístup. [22] WHO, 65. svetové zdravotnícke zhromaždenie, A65/11, 2012. [23] WHO, 65. svetové zdravotnícke zhromaždenie, A65/11, 2012. [24] Miera úmrtnosti detí mladších ako 5 rokov >2/10 000/deň; GAM (globálna akútna podvýživa) >15 % alebo GAM>10 % s priťažujúcimi faktormi. (Pracovný dokument útvarov Komisie o riešení podvýživy v stavoch núdze). [25] Vrátane vnútroštátnych investícií.