SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE A EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU Vykonávanie oznámenia o zabezpečení dodávok energie a medzinárodnej spolupráci a záverov Rady pre energetiku z novembra 2011 /* COM/2013/0638 final */





SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE A EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU Vykonávanie oznámenia o zabezpečení dodávok energie a medzinárodnej spolupráci a záverov Rady pre energetiku z novembra 2011 V tejto správe sa skúmajú hlavné úspechy týkajúce sa vonkajších aspektov energetickej politiky EÚ od roku 2011. Pripravili ju útvary Komisie v spolupráci s Európskou službou pre vonkajšiu činnosť. 1. Úvod Bezpečná, udržateľná a konkurencieschopná energetika má pre hospodárstvo, priemysel a občanov EÚ zásadný význam. Dosiahnutie týchto politických cieľov si vyžaduje opatrenia v rámci EÚ a primerané nástroje na podporu záujmov EÚ v zahraničí. V záujme posilnenia vonkajšieho rozmeru energetickej politiky EÚ Komisia 7. septembra 2011 prijala oznámenie o zabezpečení dodávok energie a medzinárodnej spolupráci: „Energetická politika EÚ: budovanie vzťahov s partnermi za hranicami EÚ“[1]. V oznámení bola po prvýkrát stanovená komplexná vonkajšia energetická politika a bolo načrtnutých 43 konkrétnych opatrení, ktoré sa majú vykonať. Tento návrh je odpoveďou na žiadosť Európskej rady zo 4. februára 2011 o ďalšie zlepšenie súladu a súdržnosti vonkajších opatrení v oblasti energetiky vzhľadom na jej podiel na dosahovaní cieľov energetickej politiky EÚ. Vonkajšia energetická stratégia stanovená v roku 2011 poskytla významný podnet pre niekoľko iniciatív EÚ v tejto oblasti. Zabezpečenie dodávok v EÚ sa upevnilo vďaka úsiliu o rozvoj a využívanie domácich obnoviteľných zdrojov energie, o zlepšenie energetickej účinnosti a o diverzifikáciu vonkajších energetických zdrojov, dodávok a trás a vďaka zachovaniu vzájomne prospešnej spolupráce s existujúcimi dodávateľmi do Európy. Najnovší vývoj v súvislosti s výberom trasy cez južný koridor posunul EÚ o krok bližšie k vytvoreniu priameho spojenia s kaspickým regiónom, ktorý je bohatý na prírodné zdroje. S Ruskom sa pokračovalo v úzkej spolupráci, ktorá poukazuje na jeho kľúčovú úlohu ako dodávateľa energie pre EÚ, a prioritou bola aj modernizácia ukrajinskej prepravnej siete plynu – hlavného koridoru pre dodávky ruského plynu do EÚ. V súvislosti s celosvetovým vývojom, napríklad pokiaľ ide o produkciu bridlicového plynu a ropy v Spojených štátoch a nové náleziská vo východnom Stredozemí a Afrike, bude úsilie EÚ o diverzifikáciu naďalej pokračovať. V tejto súvislosti bude dôležité ďalšie zlepšovanie prepojení infraštruktúry so susediacimi krajinami. Prvý zoznam projektov spoločného záujmu EÚ bude obsahovať odkazy na krajiny mimo EÚ a v budúcnosti sa bude uvažovať o kapacitách prepojenia s tretími krajinami s cieľom podporiť vytvorenie skutočne celoeurópskeho trhu s energiou. Okrem zabezpečenia energie bola centrom spolupráce EÚ s väčšinou partnerských krajín a v rámci medzinárodných organizácií udržateľná energetická politika, podpora obnoviteľnej energie a energetickej efektívnosti, ako aj technologický výskum a snaha o inovácie. V mnohých partnerských krajinách EÚ došlo v týchto oblastiach k výraznému vývoju a EÚ je v dobrej pozícii, aby sa mohla deliť o svoje skúsenosti v oblasti regulácie a prístupy v rámci politiky. Tieto témy sú rovnako dôležité vo vzťahoch so spotrebiteľskými krajinami, ako je Čína, ale tiež sa dostali viac do popredia v diskusiách EÚ s producentskými krajinami vrátane krajín južného Stredozemia a tradičných dodávateľov, ako je Saudská Arábia. EÚ pokračuje v podpore transparentných, konkurencieschopných a likvidných globálnych trhov s energiou, a to prostredníctvom všetkého svojho úsilia v oblasti spolupráce. V rámci dvojstranných dohôd a multilaterálnych právnych rámcov sa rokovalo a ďalej sa rokuje o hlavných zásadách obchodovania a investovania, medzi ktoré patrí nediskriminácia a prístup na trh. Tieto rokovania dopĺňajú iniciatívy, ako napríklad spolupráca s Japonskom v súvislosti s vývojom na globálnych trhoch s plynom, diskusie v rámci Rady pre energetiku EÚ – USA o vývoze skvapalneného zemného plynu zo Spojených štátov, ako aj úsilie zlepšiť priemyselnú spoluprácu v oblasti energetiky v mnohých dialógoch EÚ. Opatrenia, ktoré prispievajú k zvyšovaniu konkurencieschopnosti EÚ, zostávajú ústrednou témou dialógov EÚ o energetike. Konkurencieschopnosť EÚ v porovnaní s jej globálnymi hospodárskymi partnermi bude predstavovať hlavnú časť analýzy vývoja nákladov a cien energií, ktorú Komisia v súčasnosti pripravuje na žiadosť Európskej rady z mája 2013. V záveroch Rady o vonkajšom rozmere energetickej politiky EÚ[2] prijatých v novembri 2011 sa Komisia vyzýva, aby do konca roka 2013 predložila správu o vykonávaní stratégie. Účelom tejto správy je informovať Radu a Parlament o pokroku vo vykonávaní priorít načrtnutých v oznámení Komisie a v záveroch Rady z novembra 2011. Táto správa je zároveň príspevkom do diskusie medzi členskými štátmi o vývoji vonkajšej energetickej politiky EÚ v súlade s dohodou Európskej rady z mája 2013, podľa ktorej majú členské štáty zlepšiť svoju spoluprácu v záujme podpory vonkajšieho rozmeru energetickej politiky EÚ vzhľadom na rastúce prepojenia medzi vnútornými a vonkajšími trhmi s energiou. 2. Faktory ovplyvňujúce priority vonkajšej energetickej politiky EÚ Keď Komisia v septembri 2011 navrhla priority vonkajšej energetickej politiky, hlavným faktorom pri stanovovaní priorít EÚ bol rastúci podiel rozvíjajúcich sa ekonomík na celosvetovom dopyte po energii, zvyšujúca sa závislosť EÚ na dovoze a potreba globálnych opatrení na riešenie obáv týkajúcich sa zmeny klímy, životného prostredia a konkurencieschopnosti. O dva roky neskôr je tento globálny vývoj vo všeobecnosti stále aktuálny a v niektorých prípadoch jeho význam ešte vzrástol. Rast dopytu v rozvíjajúcej sa Ázii a v ostatných častiach sveta sa nespomaľuje, čo spôsobuje posun globálnych energetických obchodných tokov smerom na východ. Podiel Číny a Indie na čistom prírastku celosvetovej spotreby energie predstavoval v roku 2012 takmer 90 %[3] a predpokladá sa, že do roku 2035 tento dopyt po energii vzrastie približne o 60 % v prípade Číny a o 100 % v prípade Indie[4]. Vzhľadom na tento rast spotreby začínajú rozvíjajúce sa krajiny zohrávať čoraz aktívnejšiu úlohu v globálnych diskusiách o energetike, čo nevyhnutne prispeje k vývoju v globálnom riadení v oblasti energetiky. Geopolitické aspekty tohto vývoja a ich vplyv na energetickú bezpečnosť EÚ a na záujmy zahraničnej politiky si vyžadujú ďalšie posúdenie. Podľa aktuálnych prognóz sa EÚ v budúcnosti bude naďalej spoliehať na dovoz energie, ktorý bude predstavovať vyše 90 % celkovej spotreby ropy EÚ a vyše 70 % celkovej spotreby plynu EÚ. Zatiaľ sa nedospelo ku globálnej dohode o klíme, ale mnohé krajiny v súčasnosti zavádzajú domáce opatrenia v oblastiach, ako je energetická efektívnosť a obnoviteľná energia, medzi ktoré patria ciele týkajúce sa energetickej náročnosti a spotreby v Číne, normy pre portfólio energie z obnoviteľných zdrojov vo väčšine štátov USA, povinný systém obchodovania týkajúci sa povinností v oblasti energetickej efektívnosti v Indii alebo ciele týkajúce sa obnoviteľnej energie a energetickej efektívnosti v Turecku. Pokiaľ medzinárodné rokovania o zmene klímy zahŕňajú rozmer energetickej politiky, vonkajšia energetická politika EÚ by sa mala usilovať o poskytnutie podpory týmto medzinárodným rokovaniam pri jej stykoch s krajinami, ktoré sú hlavnými spotrebiteľmi energie. Situácia na Blízkom východe a v Severnej Afrike je naďalej nestabilná, čo ovplyvňuje trhy s energiou. Geopolitická situácia znížila tempo a rozsah spolupráce EÚ v oblasti energetiky s krajinami v tomto regióne, pričom sa potvrdilo, že budú potrebné pragmatické a cielené opatrenia. Havária v jadrovej elektrárni vo Fukušime poukázala na potrebu zabezpečiť na celosvetovej úrovni tie najvyššie normy jadrovej bezpečnosti a zároveň viedla k tomu, že niektoré krajiny odstránili jadrovú energiu zo zoznamu nízkouhlíkových riešení. Viedla k intenzívnejšej spolupráci v oblasti jadrovej bezpečnosti s našimi existujúcimi partnermi a v oblasti medzinárodného úsilia, napríklad v súvislosti s Medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu (MAAE). Pravdepodobne najvýznamnejší vývoj za posledné dva roky predstavoval prudký nárast produkcie nekonvenčnej ropy a plynu v Severnej Amerike. Konkurencieschopný nekonvenčný plyn nahradil v energetickom odvetví Spojených štátov uhlie, čo prispelo k poklesu emisií skleníkových plynov krajiny o 3,8 % v roku 2012, pričom približne polovicu poklesu možno pripísať tejto zmene[5], a poskytlo predovšetkým energeticky náročným priemyselným odvetviam v Spojených štátoch (napr. petrochemický, rafinačný, hliníkový a oceliarsky priemysel) zrejmú konkurenčnú výhodu. V roku 2012 vzrástol v Európe dopyt po uhlí o 2,8 % v porovnaní s priemerným poklesom na úrovni 1,3 % za posledné desaťročie. Tento vývoj mal za následok, že v niektorých členských štátoch EÚ, ako napríklad v Nemecku alebo v Spojenom kráľovstve, sa zvýšili emisie skleníkových plynov[6]. Rozdiely medzi konečnými cenami plynu a elektriny na americkom, európskom a ázijskom trhu spôsobili obavy o konkurencieschopnosť EÚ. Aj potenciálny vývoz zemného plynu a ropy zo Spojených štátov začal viesť k otázkam o vplyve na priority zahraničnej politiky Spojených štátov a jej úlohe na globálnych trhoch s energiou. Tento vývoj viac ako čokoľvek iné potvrdil, že trhy s energiou sú prepojené a že energetická politika EÚ musí zohľadniť dianie mimo jej hraníc v rovnakej miere ako vnútorný vývoj. Potenciál bridlicového plynu v ostatných krajinách priniesol nové vyhliadky na globálnych trhoch s energiou v čase, keď sa aj v oblasti od južného Stredozemia po východnú Afriku objavujú noví dodávatelia konvenčných fosílnych palív. Tieto nové potenciálne zdroje môžu v budúcnosti zo strednodobého hľadiska v diverzifikačnej stratégii EÚ zohrávať čoraz väčšiu úlohu. Okrem toho bude ďalej potrebné zvážiť vplyv tohto vývoja na úvahy ostatných významných vývozcov plynu a ropy, ako je Rusko, Katar, Irak a iné krajiny, v oblasti energetickej a zahraničnej politiky. V rámci tejto pretrvávajúcej zložitej situácie bude priority vonkajšej energetickej politiky EÚ naďalej určovať energetická bezpečnosť, konkurencieschopnosť a udržateľnosť. 3. Koordinácia vonkajšieho rozmeru energetickej politiky EÚ V záujme zlepšenia súladu a koordinácie na úrovni EÚ v súvislosti so správami určenými pre konkrétne partnerské krajiny navrhla Komisia niekoľko nadväzujúcich opatrení, a to aj pokiaľ ide o rastúcu spoluprácu medzi členskými štátmi v súvislosti s ich medzivládnymi dohodami s tretími krajinami. Oznámenie Komisie zo septembra 2011 sprevádzal návrh mechanizmu výmeny informácií o takýchto dohodách. Na základe rokovaní medzi jednotlivými zákonodarcami bolo 25. októbra 2012 prijaté rozhodnutie Parlamentu a Rady o zriadení tohto mechanizmu[7]. Transparentnosť medzivládnych dohôd Mechanizmus výmeny informácií, pokiaľ ide o medzivládne dohody medzi členskými štátmi a tretími krajinami v oblasti energetiky (rozhodnutie č. 994/2012/EÚ) nadobudol účinnosť 17. novembra 2012. Mechanizmus ukladá členským štátom povinnosť, aby predložili svoje existujúce právne záväzné dohody, ktoré majú vplyv na prevádzku alebo fungovanie vnútorného trhu s energiou alebo na bezpečnosť dodávok energie, ako aj nové dohody po ich ratifikácii. Dohody sa následne sprístupnia ostatným členským štátom, pričom sa zohľadnia všetky otázky týkajúce sa dôvernosti. Mechanizmus zároveň umožňuje členským štátom, aby informovali Komisiu o svojich prebiehajúcich rokovaniach o medzivládnych dohodách, schvaľovali účasť Komisie na takýchto rokovaniach a žiadali o kontrolu súladu návrhu medzivládnej dohody. Od zavedenia mechanizmu sa vytvára zabezpečená databáza. Komisia zatiaľ prijala 114 medzivládnych dohôd, analyzovala ich súlad s právnymi predpismi EÚ a zaoberala sa niekoľkými prípadmi s príslušnými členskými štátmi. Väčšina medzivládnych dohôd bola kompletne sprístupnená ostatným členským štátom. Preskúmanie medzivládnych dohôd, ktoré boli doteraz predložené, umožnilo identifikovať niekoľko ustanovení, pri ktorých existuje vyššie riziko nesúladu s právnymi predpismi EÚ. Komisia do konca roka 2013 zorganizuje stretnutie na účely výmeny informácií s členskými štátmi o získaných poznatkoch z predložených dohôd, o spoločných zistených problémoch a o možných opatreniach na zmiernenie nesúladu. Okrem tohto legislatívneho nástroja boli prijaté ďalšie iniciatívy na zintenzívnenie výmeny informácií medzi členskými štátmi o otázkach týkajúcich sa vonkajších vzťahov v oblasti energetiky. Každý mesiac prebiehajú v pracovnej skupine Rady pre energetiku diskusie, na ktorých Komisia informuje členské štáty o činnostiach a dôležitých stretnutiach EÚ a na ktorých sa v prípade potreby vypracúvajú pozície EÚ. Koordinačná skupina pre plyn zabezpečuje koordináciu opatrení v oblasti bezpečnosti dodávky na úrovni EÚ a výmeny s dodávateľskými, spotrebiteľskými a tranzitnými krajinami, ako je Rusko, Ukrajina, Alžírsko, Švajčiarsko, Spojené štáty a Kanada. Podobne ako v minulosti boli jedným z bodov programu formálnych stretnutí Rady pre energetiku medzinárodné vzťahy v oblasti energetiky, čo umožnilo výmenu informácií a diskusiu na ministerskej úrovni. Na stretnutí Európskej rady v máji 2013 sa členské štáty zaviazali, že zlepšia svoju spoluprácu v záujme podpory vonkajšieho rozmeru energetickej politiky EÚ a preskúmajú vývoj týkajúci sa vonkajšej energetickej politiky EÚ. Frekvencia diskusií o vonkajšej energetickej politike sa zvýšila aj v ostatných útvaroch a pracovných skupinách Rady a v neformálnych sieťach, ako je Politický a bezpečnostný výbor, neformálna sieť generálnych riaditeľov pre globálne otázky ministerstiev zahraničných vecí EÚ a geografické pracovné skupiny Rady. Treba poznamenať, že vonkajšia energetická politika bola na programe Rady pre zahraničné veci v júli 2012 a v apríli 2013, pričom zahraniční ministri EÚ prejavili veľký záujem zistiť, ako môže zahraničná politika podporiť ciele energetickej politiky EÚ. Komisia s cieľom poskytnúť fórum, na ktorom by sa mohlo podrobnejšie diskutovať o stratégiách a iniciatívach voči tretím krajinám, zriadila strategickú skupinu pre medzinárodnú spoluprácu v oblasti energetiky. Cieľom tejto skupiny, na ktorej sa zúčastňujú ministerstvá členských štátov pre energetiku a zahraničné veci a Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ), je identifikovať a prediskutovať spoločné priority, ktoré by mohli viesť k vypracovaniu spoločných iniciatív a pozícií voči tretím krajinám a regiónom. Strategická skupina sa od svojho zriadenia v roku 2012 stretla päťkrát a diskutovala o vzťahoch s Čínou, Ukrajinou, južným Stredozemím, Spojenými štátmi a Východným partnerstvom. To umožnilo lepšie porozumieť spoločným prioritám a ďalším krokom v rámci spolupráce s týmito partnermi v oblasti energetiky. Prácu strategickej skupiny by však mohla uľahčiť intenzívnejšia výmena informácií medzi členskými štátmi o ich činnostiach v tretích krajinách, ktorá je zatiaľ obmedzená. Zaviedla sa prax, že v Bruseli a niekedy na miestnej úrovni sa pred stretnutiami riadiacich orgánov Energetického spoločenstva, Zmluvy o energetickej charte (ECT), Medzinárodnej agentúry pre energiu (IEA) a Medzinárodnej agentúry pre energiu z obnoviteľných zdrojov (IRENA) konajú pravidelné stretnutia EÚ zamerané na koordináciu. Prístup na úrovni EÚ je potrebný najmä v otázkach, ktoré majú pre tieto organizácie strategický význam, napríklad v otázke prístupového procesu agentúry IEA a v otázke modernizácie a rozsahu Zmluvy o energetickej charte. Hoci medzi účastníckymi členskými štátmi EÚ a Komisiou v súvislosti s Medzinárodným partnerstvom pre spoluprácu v oblasti energetickej efektívnosti (IPEEC), medzinárodným fórom o energetike (IEF), ministerským zasadnutím o čistej energii (CEM) a skupinou G8/G20 neexistuje formálna koordinácia na úrovni EÚ, v niektorých prípadoch dochádza k výmene informácií. Koordinovanejší prístup by pomohol, aby si EÚ v globálnych diskusiách o energetike a v organizáciách zabezpečila pevnú a užitočnú pozíciu. Celému tomuto úsiliu pomohol úzky pracovný vzťah medzi Komisiou a vysokou predstaviteľkou EÚ Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku a Európskou službou pre vonkajšiu činnosť (ESVČ). Hoci sa vďaka opísanému úsiliu zabezpečila vyššia úroveň transparentnosti činností EÚ, stále existujú podstatné medzery v poznatkoch, pokiaľ ide o vlastné činnosti členských štátov v oblasti energetiky v tretích krajinách. Vo väčšej miere by sa mohli využívať delegácie EÚ na účely podávania správ a analýz a tiež by sa mohli posilniť miestne siete poradcov v oblasti energetiky. Úsilie o intenzívnejšiu výmenu informácií a sledovanie spoločných cieľov v otázkach, ktoré majú pre EÚ strategický význam, by bolo prospešné pre úspešné vykonávanie vonkajších cieľov EÚ v oblasti energetiky. 4. Posilnenie spolupráce EÚ so susediacimi krajinami Hlavné miesto v rámci vonkajšej stratégie EÚ v oblasti energetiky sa pripisuje vzťahom s krajinami v bezprostrednom susedstve s EÚ, čo je zároveň v súlade s cieľmi susedskej politiky EÚ. Hoci integrácia trhu s energiou a konvergencia právnych predpisov zostávajú v prípade niektorých našich susedov spoločným cieľom, tempo napredovania integrácie právnych rámcov a fyzickej infraštruktúry si vyžaduje čas, keďže závisí tak od tempa vnútorných reforiem, ako aj od rokovaní o komplexných právne záväzných dohodách a ich vykonávania. Preto je potrebný diferencovaný prístup. Rokovania o dohode o elektrickej energii so Švajčiarskom sa začali v roku 2007 a stále nie sú uzavreté. Obe strany sa v súčasnosti snažia o obnovu procesu s cieľom uzavrieť dohodu o elektrickej energii v roku 2014, ktorá je potrebná na pokračovanie účasti švajčiarskych energetických spoločností na harmonizovanom trhu EÚ s elektrickou energiou. Okrem otázok, ako sú rovnaké podmienky pre všetkých, pokiaľ ide o štátne dotácie, bude pre závery dohody kľúčové vykonávanie predpisov týkajúcich sa transparentnosti a ostatných technických otázok, najmä v súvislosti s neutrálnou rozhodcovskou inštanciou pre právne spory. Energetické spoločenstvo, ku ktorému v roku 2011 pristúpila Ukrajina a Moldavsko a ktoré Gruzínsko nedávno požiadalo o členstvo, pričom Arménsko, Nórsko a Turecko majú status pozorovateľa, je naďalej hlavným nástrojom rozširovania vnútorného trhu EÚ do jej susedných krajín. V uplynulých dvoch rokoch ministerská rada rozšírila acquis Energetického spoločenstva tak, aby zahŕňalo pravidlá tretieho balíka o vnútornom trhu s elektrickou energiou a plynom, smernicu 2009/28/ES o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov energie, smernicu 2009/119/ES o zásobách ropy a nariadenie 2008/1099/ES a smernicu 2008/92/ES, ktoré sa týkajú štatistík. Navyše sa podnikajú kroky vedúce k prijatiu smernice o energetickej efektívnosti 2012/27/EÚ a smernica o priemyselných emisiách 2010/75/EÚ. Okrem rozširovania acquis Energetického spoločenstva sa v priebehu uplynulých dvoch rokov činnosti zameriavali na dosiahnutie viditeľného pokroku v integrácii sietí plynu a elektrickej energie zmluvných strán prostredníctvom intenzívnejšieho monitorovania a presadzovania právnych ustanovení o prepojeniach, prístupe tretích strán a cezhraničných výmenách. Činnosti na infraštruktúre boli zamerané na aktívnu podporu obmedzeného počtu kľúčových investičných projektov, ktoré sú potrebné na zvýšenie cezhraničných tokov a zabezpečenie alebo dodávky a na prekonanie súčasnej situácie nedostatku investícií. Ministerská rada by v októbri 2013 mala prijať zoznam projektov v záujme Energetického spoločenstva, ktorý zahŕňa projekty s podstatným regionálnym záujmom a cezhraničným vplyvom. Výsledkom rozsiahlych verejných konzultácií bolo 100 navrhovaných projektov, z ktorých 33 bolo pridaných na zoznam projektov v záujme Energetického spoločenstva. V neposlednom rade boli ukončené prípravné činnosti, ktoré umožnia rozhodnúť o rozšírení Zmluvy o Energetickom spoločenstve na obdobie po roku 2016, keďže zmluva bola pôvodne plánovaná na obdobie 10 rokov, a o zriadení pracovnej skupiny na vysokej úrovni s cieľom zhodnotiť jej fungovanie a možné zlepšenie. Východné partnerstvo je ďalším rámcom, ktorý sa usiluje o zvýšenie energetickej bezpečnosti v EÚ a u jej východných partnerov, pričom zároveň prispieva k cieľom udržateľného rozvoja a konkurencieschopnosti. Činnosť platformy Východného partnerstva pre energetickú bezpečnosť pokračuje prostredníctvom pravidelných stretnutí, ktoré sa konajú dvakrát ročne a ktoré sú doplnené špecializovanými seminármi a návštevami energetických zariadení. Je zameraná na sprístupňovanie informácií s cieľom zvyšovať v krajinách Východného partnerstva informovanosť o najlepších postupoch, napríklad v oblasti energetickej efektívnosti a koncepcie trhu s elektrickou energiou. Ďalším dôležitým aspektom vzťahov s mnohými našimi susedmi bola dvojstranná spolupráca. Vykonávanie memoranda o porozumení v oblasti energetiky bolo naďalej dôležitou súčasťou programu pridruženia EÚ –Ukrajina, ktorý je prípravou na dohodu o pridružení s prehĺbenou a komplexnou zónou voľného obchodu. EÚ pripisuje zabezpečeniu spoľahlivosti a transparentnosti ukrajinského systému prepravy plynu veľký význam a Komisia pokračuje vo svojej aktívnej podpore modernizácie infraštruktúry na prepravu plynu na Ukrajine a zabezpečenia, aby táto infraštruktúra zostala hlavnou súčasťou celoeurópskej energetickej siete. Bolo vynaložené úsilie na trojstranné riešenie dodávok plynu z Ruska do EÚ cez Ukrajinu. Aj Ukrajina však má príležitosť, aby prostredníctvom diverzifikácie zdrojov dodávky zvýšila svoju energetickú bezpečnosť a prekročila rámec svojej dôležitej tradičnej úlohy tranzitnej krajiny vzhľadom na svoju rozsiahlu plynovodnú sieť, zdroje konvenčného a nekonvenčného plynu a dôležité zariadenia na skladovanie plynu, ktoré predstavujú významný prínos pre energetickú bezpečnosť v regióne. Boli prijaté konkrétne opatrenia s cieľom umožniť spätný tok plynu z EÚ na Ukrajinu. Podmienkou je vypracovanie nediskriminačného a stabilného právneho a regulačného rámca v súlade so záväzkami Ukrajiny voči Energetickému spoločenstvu. Toto bola hlavná téma rokovaní za okrúhlym stolom na vysokej úrovni o vývoji ukrajinského trhu s plynom, ktorý v máji 2013 zvolal európsky komisár pre energetiku a ukrajinský minister pre palivá a energetiku. Schválilo sa, že sa zriadi skupina pozostávajúca z predstaviteľov Komisie a orgánov Ukrajiny, sekretariátu Energetického spoločenstva, príslušných členských štátov EÚ a zainteresovaných spoločností a finančných inštitúcií s cieľom poskytnúť fórum na podporu prebiehajúceho procesu reforiem v plynárenskom odvetví na Ukrajine. V Moldavsku podporuje EÚ prostredníctvom rôznych nástrojov, ako napr. podpora rozpočtu alebo technická pomoc, začlenenie moldavského trhu s energiou do trhu EÚ, a to v odvetví plynu aj elektrickej energie. EÚ v súčasnosti podporuje výstavbu prepojovacieho plynovodu medzi Moldavskom a Rumunskom, ktorý umožní prepravu obidvoma smermi. Vo všeobecnosti EÚ podporuje prebiehajúci reformný proces v odvetví energetiky, ktorý sa začal po prístupe Moldavska k Zmluve o Energetickom spoločenstve v roku 2011. V októbri 2012 Energetické spoločenstvo uverejnilo výročnú správu o vykonávaní acquis podľa Zmluvy o založení Energetického spoločenstva, ktorá po prvýkrát zahŕňala Ukrajinu a Moldavsko. V rámci pozitívneho programu pre vzťahy EÚ a Turecka sa dohodlo na intenzívnejšej spolupráci v oblasti energetiky so zameraním sa na dlhodobé plánovanie, integráciu trhu a rozvoj infraštruktúry, udržateľnú energetickú politiku a technológie, jadrovú bezpečnosť a ochranu pred žiarením. Vo februári a v apríli 2013 sa uskutočnili dve stretnutia, pričom prvé bolo zamerané na elektrickú energiu a druhé na plyn. Ďalšie stretnutie sa bude týkať spolupráce v oblasti energetickej efektívnosti a obnoviteľných zdrojov energie a momentálne je plánované na jeseň 2013. Táto spolupráca zameraná na umožnenie konečnej integrácie trhov s energiou EÚ a Turecka môže prispieť aj k zvýšeniu zabezpečenia dodávok energie a k vytvoreniu obchodných príležitostí pre obe strany. Krajiny v kaspickom regióne s bohatými prírodnými zdrojmi a strategickou zemepisnou polohou v širšom susedstve EÚ majú dôležitý potenciál pre diverzifikáciu dodávok energie a trás prepravy do Európy, najmä pokiaľ ide o dodávky plynu. EÚ v súlade s vyhlásením týkajúcim sa južného koridoru zemného plynu z roku 2011 pokračovala v úzkej spolupráci s krajinami a spoločnosťami v regióne na otvorení južného koridoru zemného plynu. Výrazný pokrok pre EÚ v súvislosti s realizáciou tohto strategického projektu sa dosiahol v roku 2012 podpísaním medzivládnej dohody medzi Tureckom a Azerbajdžanom o Transanatolskom plynovode (TANAP) a jej následnou ratifikáciou. Konzorcium Shah Deniz II 28. júna 2013 oznámilo svoje rozhodnutie vybrať si Transjadranský plynovod (TAP) ako európsku evakuačnú trasu pre svoj plyn v južnom koridore zemného plynu. Konečné investičné rozhodnutie sa očakáva pred koncom roka 2013, pričom prvé dodávky plynu do Európy by sa mali uskutočniť do januára 2019. EÚ bude pokračovať v spolupráci s Azerbajdžanom, ako aj s krajinami v kaspickom regióne na rozširovaní koridoru a na ďalšom zvyšovaní dodávok s cieľom pokryť minimálne 10 % európskeho dopytu v strednodobom horizonte prostredníctvom tohto koridoru. Komisia v tejto súvislosti v súčasnosti aktívne podporuje ďalšiu integráciu trhov juhovýchodnej Európy. V septembri 2011 prijala Komisia od Rady smernice na rokovania, aby s Turkmenistanom a Azerbajdžanom rokovala o trojstrannej dohode o vybudovaní Transkaspického plynovodu (TCP), pričom diskusie stále prebiehajú. Komisia úzko spolupracuje s vysokou predstaviteľkou EÚ a jej osobitným zástupcom pre Strednú Áziu pri informovaní krajín v regióne vrátane Ruska o strategickom význame plynovodu TCP. Komisia v spolupráci so Svetovou bankou začala vypracúvať súhrnnú environmentálnu štúdiu o plynovode TCP s cieľom reagovať na obavy, ktoré vyjadrili prímorské krajiny Kaspického mora v súvislosti s potenciálnymi dôsledkami takéhoto plynovodu pre životné prostredie. Očakáva sa, že štúdia bude dokončená začiatkom roka 2014. Dialóg o energetike s Ruskom zostáva intenzívny, pričom o vzťahoch v oblasti energetiky sa pravidelne diskutuje na najvyšších úrovniach, a to aj na samitoch EÚ – Rusko. Konštruktívne výmeny viedli k prijatiu plánu postupu EÚ – Rusko do roku 2050 v marci 2013. Od začiatku roka 2012 sa medzi EÚ a Ruskom pravidelne uskutočňujú konštruktívne rokovania o dohode o elektrickej energii s cieľom zlepšiť koordináciu medzi synchronizovanými energetickými systémami pobaltských krajín, Ruskej federácie a Bieloruska a s cieľom umožniť pobaltským krajinám, aby zaviedli pravidlá vnútorného trhu týkajúce sa elektrickej energie. Tieto rokovania by sa mali v blízkej budúcnosti uzavrieť. Mechanizmus včasného varovania v oblasti energetiky medzi EÚ a Ruskom, ktorý zabezpečuje spoločné opatrenia zamerané na prekonanie núdzovej situácie, zmierňuje jej následky a pomáha predchádzať takýmto situáciám v budúcnosti, bol aktualizovaný vo februári 2011. Diskusie s Ruskom prebiehajú aj v súvislosti s vykonávaním druhého a tretieho balíka[8] v EÚ a v Energetickom spoločenstve, napríklad v súvislosti s oddelením výroby a distribúcie v Litve, výnimkou pre plynovod OPAL, atď. Uvažuje sa o pragmatických riešeniach, podobne ako v prípade plynovodu Jamal v Poľsku. V súvislosti s dlhodobým právnym rámcom pre vzťahy medzi EÚ a Ruskom pretrváva neistota: zatiaľ čo rastúci počet prípadov medzi EÚ a Ruskom súvisiacich s oblasťou energetiky poukazuje na potrebu právnej zrozumiteľnosti, pozície oboch strán, pokiaľ ide o kapitolu nového všeobecného právneho rámca o energetike, Nová dohoda, sa stále podstatne líšia. Plán postupu EÚ – Rusko do roku 2050 Európska komisia a ruská vláda v priebehu rokov 2011 a 2012 spolupracovala na vypracovaní plánu postupu v energetike EÚ – Rusko do roku 2050 s cieľom vytvoriť dlhodobú perspektívu spolupráce a dosiahnuť prijateľnú úroveň neistoty vo svojich vzťahoch v oblasti energetiky. Plán spolupráce v oblasti energetiky medzi EÚ a Ruskom do roku 2050 podpísal v marci 2013 komisár pre energetiku Oettinger a minister energetiky Novak. Prijatý plán reprezentuje silné spoločné záujmy a prínosy, o ktoré sa opierajú vzťahy EÚ a Ruska v oblasti energetiky. Stanovuje strategický cieľ vytvorenia spoločného energetického priestoru do roku 2050 s funkčnou integrovanou sieťovou infraštruktúrou, otvorenými, transparentnými, efektívnymi a konkurencieschopnými trhmi, ktorý by podľa potreby prispieval k zaisteniu energetickej bezpečnosti a k dosiahnutiu cieľov udržateľného rozvoja EÚ a Ruska. Plán je dokument vo vývoji zameraný na budúcnosť a pokrýva širokú škálu problémov, ktoré majú pre vzťahy medzi EÚ a Ruskom v oblasti energetiky význam. Je zameraný predovšetkým na spoluprácu v oblasti energetickej efektívnosti, ako aj v odvetviach elektrickej energie, plynu, ropy a obnoviteľných zdrojov energie. V každej z týchto oblastí plán poskytuje konkrétne odporúčania pre súbor opatrení na zlepšenie spolupráce medzi EÚ a Ruskom v oblasti energetiky v priebehu budúcich desaťročí. Odporúčania a konkrétne opatrenia navrhované v pláne sa budú monitorovať – a revidovať – v rámci dialógu EÚ a Ruska o energetike a prijaté odporúčania sa zohľadnia v príslušných pracovných programoch všetkých tematických skupín dialógu EÚ a Ruska o energetike. Tento postup umožní dôkladné monitorovanie vykonávania vo všetkých oblastiach dvojstrannej spolupráce v oblasti energetiky. EÚ sa plne zapájala do transformačného procesu v južnom Stredozemí, ako sa uvádza v spoločnom oznámení[9] „Partnerstvo pre demokraciu a spoločnú prosperitu s južným Stredozemím“ z marca 2011, prostredníctvom mobilizácie významných dodatočných zdrojov, čo poskytlo väčšie obchodné a trhové príležitosti a urýchlilo jej zapájanie sa do občianskej spoločnosti. Vytvorenie regionálneho partnerstva v oblasti energetiky EÚ – Stredozemie pôvodne zamerané na elektrickú a obnoviteľnú energiu bolo jedným z ústredných návrhov vonkajšej energetickej stratégie z roku 2011. Keďže krajiny v regióne čelia veľmi zložitej politickej situácii a vnútorným problémom, multilaterálny regionálny regulačný rámec v oblasti energetiky zostáva dlhodobým cieľom. Na viacerých frontoch však došlo k pokroku. V niekoľkých krajinách regiónu sa realizujú dôležité programy na podporu rozpočtu zamerané na reformy odvetvia energetiky a tiež twinningové programy. S Marokom sa začali rokovania o prehĺbenej a komplexnej dohode o voľnom obchode (DCFTA), ktorá obsahuje aj významnú kapitolu o energetike, pričom doteraz sa v roku 2013 konali dve kolá rokovaní. Podpísanie memoranda o porozumení v otázke energetiky s Alžírskom v júli 2013 by malo podnietiť spoluprácu s touto kľúčovou dodávateľskou krajinou. Podpora EÚ sa poskytuje projektom v oblasti výroby a distribúcie energie prostredníctvom rôznych finančných nástrojov a v úzkej spolupráci s medzinárodnými finančnými inštitúciami. Stredozemná ministerská rada pre oblasť energetiky, prvé takéto stretnutie od roku 2007, sa má podľa plánu uskutočniť v Bruseli v decembri 2013. Rada by mohla poskytnúť príležitosť potvrdiť Stredozemný solárny plán a prediskutovať projekt zriadenia „Stredozemného energetického spoločenstva“. Nálezy zemného plynu v Levantskej panve pri pobreží Izraela v roku 2009 a pri pobreží Cypru v roku 2011 otvorili regiónu južného Stredozemia nové vyhliadky a mohli by umožniť niektorým krajinám v regióne, aby sa z čistých dovozcov plynu zmenili na vývozcov. EÚ sleduje súčasný vývoj v súvislosti s prebiehajúcimi prieskumnými činnosťami vo východnom Stredozemí. Úzka spolupráca medzi EÚ a krajinami v regióne bude mať kľúčový význam pre využitie zemného plynu daného regiónu v čo najväčšej miere. Okrem toho výber trás, prostriedkov prepravy a predajnej ceny bude určujúci pre potenciálny dovoz plynu do EÚ z tohto regiónu. V tomto zmysle by mali byť okrem už posúdených možností, ako je napr. terminál LNG na Cypre a plynovod od pobrežia Cypru cez Krétu do Grécka, z hľadiska energetickej bezpečnosti zvážené a posúdené všetky možné trasy. Začal sa dialóg o energetike s Izraelom s cieľom podporiť spoluprácu v otázkach súvisiacich s prístupom na trh EÚ s plynom, s určovaním cien plynu a s infraštruktúrami, ale aj v súvislosti so spoluprácou v oblasti výskumu, podporou rozvoja zdrojov obnoviteľnej energie, zavádzaním inteligentných sietí a riadením zohľadňujúcim dopyt. Keďže Libanon čoskoro začne s prieskumom, EÚ bude zohrávať dôležitú úlohu pri poskytovaní technickej podpory a budovaní kapacít. EÚ bude mať aj úlohu v regionálnej spolupráci s cieľom zaistiť najvyššie úrovne bezpečnosti, pokiaľ ide o životné prostredie a prieskum uhľovodíkov na mori. Zlepšené prepojenia so susediacimi krajinami naďalej zostávajú dôležitým cieľom EÚ. Prvý zoznam projektov spoločného záujmu bude prijatý na jeseň 2013 ako súčasť vykonávania nedávno prijatých usmernení pre transeurópske energetické infraštruktúry[10]. Očakáva sa, že tento zoznam bude zahŕňať niektoré projekty zamerané na vytvorenie prepojení s krajinami mimo EÚ. V budúcnosti sa bude uvažovať aj o zlepšovaní prepojení infraštruktúry s tretími krajinami a o vytvorení skutočne celoeurópskeho trhu. Okrem toho podporuje EÚ širokú škálu investícií do odvetvia energetiky: prostredníctvom investičného nástroja európskej susedskej politiky už Komisia prispela 150 miliónmi EUR na financovanie investičných grantov alebo technickej pomoci v prípade tohto odvetvia v regióne ESP, čo umožnilo európskym finančným inštitúciám poskytnúť úvery vo výške približne 2 miliardy EUR. Taktiež poskytuje technickú pomoc a podporuje regionálnu spoluprácu v oblasti energetiky prostredníctvom niekoľkých programov ako napr. INOGATE[11] a Dohovor primátorov a starostov[12]. 5. Prehlbovanie partnerstiev v oblasti energetiky s dodávateľmi a spotrebiteľmi Vývoj na globálnych trhoch s energiou v uplynulých dvoch rokoch ukázal, že EÚ by vo svojich vzťahoch s dodávateľmi energie mala pokračovať v podpore transparentných, konkurenčných a likvidných globálnych trhov s energiou. EÚ by zároveň mala zostať otvorená a flexibilná, pokiaľ ide o spoluprácu s rozvíjajúcimi sa novými dodávateľmi, ktorí majú záujem o vstup na trh EÚ. Pokiaľ ide o spoluprácu s dodávateľmi energie, úsilie EÚ sa naďalej zameriavalo na vzťahy s tradičnými dodávateľmi, najmä s Ruskom. Vzťahy EÚ s Nórskom dosiahli v roku 2012 nový medzník, pretože vývoz zemného plynu z Nórska do EÚ vzrástol na úroveň porovnateľnú s úrovňou vývozu ruského zemného plynu. Okrem svojej úlohy dodávateľa energie Nórsko, ktoré je s EÚ prepojené prostredníctvom Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP), naďalej zostáva špeciálnym partnerom EÚ. Podpora prebiehajúcej pozitívnej spolupráce je zabezpečená prostredníctvom každoročných stretnutí EÚ a Nórska na úrovni ministrov, pričom ich dopĺňajú špecializované stretnutia, ako je napríklad konferencia EÚ a Nórska o úlohe plynu, ktoré sa uskutočnilo v marci 2013. Je dôležité, aby štáty EHP a Európskeho združenia voľného obchodu vrátane Nórska transponovali a uplatnili tretí energetický balík čo najskôr. Politický dosah na dodávateľov na Blízkom východe sa za uplynulé dva roky zvýšil prostredníctvom priamych neformálnych rozhovorov s krajinami ako Saudská Arábia a Katar a prostredníctvom účasti komisára pre energetiku na podujatiach na vysokej úrovni, ako sú zasadnutia ministrov EÚ – OPEC a Medzinárodné ministerské fórum pre energetiku. Hoci základom vzťahov EÚ s dodávateľmi energie sú zmluvné vzťahy medzi obchodnými subjektmi, budovanie dôvery na politickej úrovni a cielená spolupráca v oblastiach, o ktoré majú naši partneri osobitný záujem, by mohlo obchodné vzťahy uľahčiť. Medzi príklady najnovších činností na pracovnej úrovni patria spoločné rokovania za okrúhlym stolom EÚ – OPEC o bezpečnosti ťažby ropy a plynu na mori, ktoré sa konali v novembri 2012, a spolupráca v oblasti energetickej efektívnosti s Ligou arabských štátov a s jednotlivými krajinami, ako je Saudská Arábia. Producenti energie v Afrike, napríklad Nigéria a Angola, už sú dôležitými dodávateľmi, a to aj pre EÚ. Vzhľadom na nové náleziská ropy a plynu na kontinente je pravdepodobné, že ich význam pre dodávky energie a pre energetickú bezpečnosť EÚ vzrastie. EÚ bude pokračovať v monitorovaní tohto vývoja a náležite ich vezme do úvahy pri svojom úsilí o spoluprácu. Konkrétnejší pokrok bolo možné vidieť vo vývoji spolupráce so spotrebiteľskými krajinami, najmä s Čínou. Energetika je jedným z najdôležitejších aspektov vo vzťahoch EÚ a Číny, pričom na túto úroveň sa dostala vďaka úspešnému stretnutiu EÚ a Číny na vysokej úrovni o energetike, ktoré sa konalo v máji 2012 a na ktorom sa stretli hlavní tvorcovia politiky na čínskej strane s ministrami členských štátov EÚ pre energetiku a s Európskou komisiou[13]. Energetická bezpečnosť predstavuje novú oblasť spolupráce, na ktorej sa na stretnutí na vysokej úrovni dohodlo, čím sa otvára možnosť pre strategické diskusie s našimi čínskymi partnermi s cieľom zaistiť bezpečné, stabilné, zabezpečené a udržateľné globálne trhy s energiou. Na stretnutí na vysokej úrovni vzniklo aj partnerstvo medzi EÚ a Čínou v oblasti urbanizácie. Hoci jeho rozsah je širší, otázky týkajúce sa dodávok energie, energetickej efektívnosti a plánovania zohrávajú dôležitú úlohu. Spoluprácu s Čínou v oblasti energetiky podporuje aj dialóg medzi EÚ a Čínou o spolupráci v oblasti inovácií. Priority novej čínskej vlády sa zhodujú so stanovenými prioritami EÚ pre spoluprácu s Čínou v oblasti energetiky. Táto skutočnosť viedla na pracovnej úrovni k exponenciálnemu množstvu činností vrátane opatrení v oblasti regulácie elektrickej energie, rozvoja trhu s plynom, dlhodobého plánovania, globálneho riadenia energie a v súvislosti s jadrovou bezpečnosťou a možnou dohodou s Euratomom s cieľom ďalej posilniť bilaterálnu dohodu o spolupráci v oblasti výskumu a vývoja, pokiaľ ide o mierové využitie jadrovej energie. Spolupráca v oblasti energetiky s Čínou bude dôležitým prvkom dokumentu ustanovujúcom priority strategického partnerstva EÚ a Číny, ktorý sa má prijať na ďalšom samite EÚ a Číny. Partnerstvo EÚ a Číny v oblasti urbanizácie Partnerstvo EÚ a Číny v oblasti urbanizácie, ktoré v máji 2012 uzavreli vtedajší podpredseda vlády Li Kche-čchiang a predseda Komisie Barroso, predstavuje otvorenú politickú platformu pre európske a čínske zainteresované subjekty na účely spolupráce a výmeny skúseností pri riešení hospodárskych, sociálnych a environmentálnych problémov urbanizácie. Vzhľadom na očakávaný prudký nárast úrovne urbanizácie v Číne zo súčasnej úrovne 50 % a vzhľadom na skutočnosť, že tri štvrtiny európskej populácie žijú v mestskom prostredí, sa obaja partneri usilujú o vypracovanie inovatívnych prístupov k urbanizácii. Partnerstvo je prvým nástrojom tohto druhu. Týka sa mnohých odvetví, ako je udržateľné plánovanie miest, riadenie dodávok energie a dopytu po nej, mobilita, ekologické budovy a správa miest. Zahŕňa aj rôzne zainteresované subjekty vrátane miestnych orgánov, podnikov, mimovládnych organizácií, skupín expertov a priemyselných združení. Partnerstvo sa vykonáva prostredníctvom ročného fóra o urbanizácii, ktorého súčasťou je niekoľko tematických fór na nižšej úrovni a výstava o udržateľnej urbanizácii. Zahŕňa tiež súkromné a miestne iniciatívy. Partnerstvo by sa malo opierať o existujúce činnosti a malo by podporovať nové činnosti, pričom tam, kde je to možné, by malo dochádzať k vytváraniu synergií. Pokiaľ ide o Spojené štáty, spolupráca pokračovala prostredníctvom ročných stretnutí Rady pre energetiku EÚ – USA a jej troch pracovných skupín pre energetickú bezpečnosť, energetické technológie a energetickú politiku. Na pravidelných diskusiách sa hovorilo o témach ako globálne trhy s ropou a plynom, vývoj v susedstve EÚ vrátane južného koridoru zemného plynu, energetická efektívnosť, zachytávanie a ukladanie oxidu uhličitého, inteligentné siete, bezpečnosť na mori a jadrová bezpečnosť. Medzi prioritné oblasti, o ktorých sa v rámci výskumnej spolupráce diskutovalo, patrili aj inteligentné siete a ukladanie energie, ako aj vodíkové technológie a technológie palivových článkov a materiály na výrobu energie a jadrovú fúziu. Uskutočnili sa konkrétne iniciatívy s cieľom posilniť spoluprácu na úrovni laboratórií medzi spoločnými programami európskych aliancií pre výskum, SVC a príslušnými energetickými programami, laboratóriami a agentúrami v Spojených štátoch, pričom je však ešte potrebné prerokovať významné otázky ako je napr. reciprocita. Vzhľadom na výrazný nárast americkej produkcie nekonvenčnej ropy a plynu však vo vzťahoch EÚ a USA v oblasti energetiky vzniká nová dynamika so zameraním sa aj na bilaterálne obchodné otázky a na priemyselnú konkurencieschopnosť. Nedávno začaté rokovania o Transatlantickom obchodnom a investičnom partnerstve by mohli zohrávať dôležitú úlohu pri stanovovaní spoločných pravidiel týkajúcich sa obchodu a investovania do energií a surovín. Tie by následne mohli prispieť k vypracovaniu globálnych pravidiel a noriem. Po trojnásobnej katastrofe v marci 2011 vyzývali vedúci predstavitelia EÚ a Japonska k posilnenej spolupráci v oblasti energetiky. V súčasnosti prebieha spolupráca v súvislosti s reformou trhu s elektrickou energiou, pretože Japonsko pripravuje v tejto oblasti právne návrhy, ako aj v súvislosti trhov s plynom s cieľom poskytnúť analýzu o najnovšom vývoji a diskutovať o spôsoboch, akými by vlády mohli podporiť prechod k likvidnejšiemu a flexibilnejšiemu globálnemu trhu s plynom. Nadviazali sa prvé kontakty s cieľom zaviesť pravidelné výmeny informácií o jadrovej bezpečnosti, spolupráca v oblasti výskumu sa stále zintenzívňuje, pokiaľ ide o bezpečnosť reaktorov a riadenie núdzových situácií, keďže Japonsko prehodnocuje svoju energetickú stratégiu a súvisiace priority v oblasti výskumu. Spoločné vyhlásenie o posilnenej spolupráci v oblasti energetiky s Indiou bolo prijaté na samite EÚ a Indie vo februári 2012 a bolo zamerané na ekologickú produkciu a využívanie uhlia, energetickú efektívnosť výrobkov a budov, inteligentné siete a obnoviteľnú energiu. Vo väčšine týchto oblastí sa začali vykonávať činnosti a každoročne sa schádza skupina EÚ a Indie pre energetiku s cieľom dohliadať na spoluprácu a vymieňať si názory. Energetika je tiež jednou z tematických priorít partnerstva medzi Indiou a Európou, ktoré sa začalo v roku 2012. Pokiaľ ide o spoluprácu EÚ a Brazílie v oblasti energetiky, ktorá sa začala v roku 2007, na stretnutí dialógu o energetickej politike v roku 2013 sa dospelo ku vzájomnej zhode s cieľom rozšíriť výmenu informácií o udržateľnej energii a spoločne vypracovať podmienky transparentného uvádzania biopalív na trh. Aktívny výskum v oblasti udržateľných biopalív sa vykonáva spoločne a v nasledujúcich rokoch sa mal ešte rozšíriť. Z multilaterálneho hľadiska EÚ pokračuje v podpore Energetickej charty ako dôležitého rámca právne záväzných pravidiel pre obchodovanie s energiou, jej prepravu a investovanie. EÚ významne podporuje politiku Energetickej charty zameranú na konsolidáciu, informovanie a rozšírenie, ktorá bola schválená v júli 2012, ako aj jej zámer modernizovať vyhlásenie Energetickej charty z roku 1991. EÚ už rokovala o komplexných pravidlách pre oblasť energetiky vo viacerých dohodách o voľnom obchode. Rokovania týkajúce sa energetiky sa uzavreli s Ukrajinou, Moldavskom, Gruzínskom a Arménskom; prebiehajú so Spojenými štátmi, Ruskom a Marokom; a začnú sa s Azerbajdžanom a pravdepodobne s Mexikom. Otázky týkajúce sa energetiky majú význam aj z horizontálneho hľadiska v obchodných rokovaniach s Kanadou a Kazachstanom a v súvislosti s ekologickou technológiou s krajinami ASEAN. Ako už bolo uvedené, havária jadrovej elektrárne vo Fukušime viedla EÚ, aby vyzývala k presadzovaniu tej najvyššej úrovne jadrovej bezpečnosti a zabezpečenia v celosvetovom meradle, a to prostredníctvom bilaterálnych aj multilaterálnych rámcov. Susedné krajiny EÚ boli prizvané, aby sa zúčastnili záťažových testov EÚ a procesu partnerského preskúmania, pričom plne sa ich zúčastnili Švajčiarsko, Ukrajina a Chorvátsko pred svojím vstupom do EÚ. Ostatné susedné krajiny (napr. Turecko, Bielorusko a Arménsko) súhlasili so spoluprácou na základe rovnakej metodiky, ale s iným časovým harmonogramom, zatiaľ čo Rusko vykonalo svoje vlastné hodnotenia. Na základe týchto preskúmaní sa plánuje pomoc niektorým krajinám z prostriedkov nástroja spolupráce v oblasti jadrovej bezpečnosti. Rovnako sa prijímajú nevyhnutné opatrenia na zohľadnenie energetickej bezpečnosti v dvojstranných dohodách Euratomu, ako je napríklad prebiehajúca revízia dohody s Kanadou a nová dohoda s Južnou Afrikou, v predbežných výmenách s Ruskom a v budúcich možných diskusiách s Čínou a Južnou Kóreou. Z multilaterálneho hľadiska sa EÚ aktívne zapája do úsilia Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu (MAAE), pričom Euratom prispieva svojimi skúsenosťami do vypracúvania návrhov pre ďalšie 6. stretnutie, na ktorom sa bude hodnotiť Dohovor o jadrovej bezpečnosti a ktoré je naplánované na marec/apríl 2014. Bilaterálna spolupráca medzi EÚ a MAAE sa posilnila vytvorením nového mechanizmu spolupráce v januári 2013, prostredníctvom ktorého môžu vedúci úradníci diskutovať o jadrových technológiách, ako aj o bezpečnosti a zabezpečení výroby jadrovej energie a o výskumných činnostiach. Vďaka novému právnemu rámcu, ktorý sa v EÚ ustanovil v súvislosti s bezpečnosťou na mori, bola táto téma začlenená do dvojstrannej spolupráce s príslušnými krajinami, ako sú Spojené štáty a Nórsko, ako aj s krajinami OPEC, a tiež v súvislosti s účasťou EÚ v medzinárodných rámcoch, napríklad v skupine G20. 6. Podpora rozvojových krajín Snaha o odstránenie chudoby je v rámci podpory rozvojových krajín primárnym cieľom rozvojovej politiky EÚ a prioritou vonkajších opatrení EÚ na podporu záujmov EÚ, pokiaľ ide o stabilný a prosperujúci svet. EÚ už vynaložila veľké úsilie, aby pomohla znížiť chudobu a najmä aby podporila dosiahnutie miléniových rozvojových cieľov. V posledných šiestich rokoch vyčlenila EÚ finančný príspevok vo výške minimálne 2,5 miliardy EUR na medzinárodnú spoluprácu v oblasti nejadrovej energetiky s cieľom riešiť energetickú chudobu a udržateľný rast. Nedostatočný prístup k udržateľným energetickým službám je závažnou prekážkou sociálneho a hospodárskeho rozvoja. Bez udržateľnej energie je náročné zabezpečiť dostatočný prístup k čistej vode, dobrému vzdelaniu a základnej zdravotnej starostlivosti. Lepší prístup k energii má podstatný vplyv na produktivitu a návratnosť v každej fáze poľnohospodárskeho hodnotového reťazca, od produkcie, spracovania po zbere a skladovania až po uvedenie na trh. V záujme riešenia týchto otázok sa v programe zmien[14] uvádza, že EÚ by mala poskytnúť technológiu a odborné poznatky, ako aj finančné prostriedky na rozvoj a mala by sa zamerať na tri hlavné výzvy: kolísanie cien a energetickú bezpečnosť; zmenu klímy vrátane prístupu k technológiám s nízkym obsahom uhlíka; ako aj na prístup k bezpečným, dostupným, čistým a udržateľným službám v oblasti energetiky. Komisia vzhľadom na svoju komplementárnosť s týmito usmerneniami podporuje ciele iniciatívy Udržateľná energia pre všetkých, s ktorou prišiel generálny tajomník Organizácie Spojených národov Pan Ki-mun. Cieľom tejto iniciatívy je zabezpečiť univerzálny prístup k energii do roku 2030 a súčasne zdvojnásobiť mieru energetickej efektívnosti a využívanie obnoviteľných zdrojov energie. EÚ prispieva k týmto cieľom svojou vlastnou iniciatívou EÚ Udržateľná energia pre všetkých. Túto iniciatívu podporuje predseda Komisie Barroso a jej cieľom je pomôcť rozvojovým krajinám pri zabezpečovaní prístupu k energii pre 500 miliónov ľudí do roku 2030. Komisia na dosiahnutie tohto cieľa v období rokov 2012 – 2013 zmobilizovala vyše 500 miliónov EUR na okamžité zvýšenie podpory pre udržateľnú energiu v rozvojových krajinách. Spolu s členskými štátmi sa toto úsilie počas budúcich rokov prehĺbi. Mimoriadna pozornosť sa bude venovať tým partnerským krajinám, ktoré si zvolili energetiku ako ústredné odvetvie pre spoluprácu s EÚ vo viacročnom finančnom rámci. Na medzinárodnej úrovni Komisia presadzuje aj ciele programu zmien, a to prostredníctvom podpory prístupu k udržateľným energetickým službám ako osobitného cieľa v kontexte opatrení nadväzujúcich na miléniové rozvojové ciele. Iniciatíva EÚ Udržateľná energia pre všetkých V záujme dosiahnutia cieľa, ktorý stanovil predseda Komisie, týkajúceho sa pomoci rozvojovým krajinám pri poskytovaní prístupu k energii pre 500 miliónov ľudí, pridelila Komisia na obdobie rokov 2012 – 2013: - 400 miliónov EUR na činnosti súvisiace s energetikou v subsaharskej Afrike prostredníctvom kombinovaných prostriedkov. To by malo pomôcť priniesť konkrétne investície vo výške 4 – 8 miliárd EUR. - 65 miliónov EUR pre nástroj technickej pomoci zameraný na pomoc rozvojovým krajinám pri vypracúvaní a vykonávaní reformných programov s cieľom prilákať súkromné investície. - Takmer 100 miliónov EUR sa poskytlo na zlepšenie prístupu k moderným a udržateľným energetickým službám pre chudobných v odľahlých a vidieckych oblastiach. 7. Záver Oznámenie Komisie o zabezpečení dodávok energie a medzinárodnej spolupráci a závery Rady pre energetiku z novembra 2011 boli dôležitým podnetom pre opatrenia EÚ v tejto oblasti. V uplynulých dvoch rokoch došlo k zintenzívneniu činností vrátane politických dohôd s cieľom posilniť spoluprácu v oblasti energetiky s mnohými partnermi EÚ, ako aj k začatiu rokovaní o niekoľkých medziodvetvových dohodách týkajúcich sa energetiky. Úspech nebol vo všetkých oblastiach a v prípade všetkých partnerov rovnaký, ale pozorované pozitívne trendy podnecujú EÚ, aby im venovala pozornosť a vynakladala úsilie. Stratégia a priority zvolené pred dvomi rokmi v podstate zostávajú v platnosti. V rámci vonkajších vzťahov EÚ v oblasti energetiky by sa však mala zachovať flexibilita a pragmatizmus s cieľom prispôsobenia sa rýchlym zmenám, ku ktorým dochádza na globálnych trhoch s energiou, ako aj politickému a hospodárskemu vývoju, ak je takéto prispôsobenie potrebné. Regulačný rámec EÚ týkajúci sa vnútorného trhu s energiou, energetická efektívnosť, obnoviteľná energia, životné prostredie, konkurencia a ďalšie aspekty zostávajú dôležitými bodmi pre mnohých partnerov EÚ. Výmena skúseností EÚ s vývojom energetickej politiky, jej úspechmi a problémami poskytuje príležitosť na pozitívne zapojenie sa a na budovanie dôvery s mnohými našimi partnermi. Pokračovanie v úspešnom vykonávaní priorít vonkajšej energetickej politiky si bude vyžadovať úzku spoluprácu medzi Komisiou a vysokou predstaviteľkou a ESVČ s optimálnym využívaním ich nástrojov a zdrojov vrátane delegácií EÚ. Rovnako bude potrebné aj nepretržité úsilie o zvýšenie koordinácie s členskými štátmi EÚ a medzi nimi. Cieľom činností vonkajšej energetickej politiky EÚ nie je a nemalo by byť nahradenie bilaterálnej spolupráce, ktorú zaviedli členské štáty, ale skôr jej doplnenie tam, kde existuje reálna pridaná hodnota EÚ. Je však nevyhnutné zabezpečiť, aby EÚ pri stretnutiach so svojimi partnermi vystupovala jednotne. Na záver možno poznamenať, že koordinovaný prístup umožní účinnú podporu strategických záujmov EÚ a zvýši kolektívnu váhu a pozíciu EÚ pri rokovaniach s partnermi. [1] KOM(2011) 539. [2] Závery Rady pre dopravu, telekomunikácie a energetiku z 24. novembra 2011 k oznámeniu o zabezpečení dodávok energie a medzinárodnej spolupráci – „Energetická politika EÚ: budovanie vzťahov s partnermi za hranicami EÚ“ (17615/11). [3] Štatistický prehľad spoločnosti BP týkajúci sa svetovej energetiky v roku 2012, http://www.bp.com/en/global/corporate/about-bp/statistical-review-of-world-energy-2013.html. [4] Vyhliadky svetovej energetiky 2012, Medzinárodná agentúra pre energiu. [5] „Prepracovanie energeticko-klimatickej mapy“, osobitná správa o vyhliadkach svetovej energetiky, Medzinárodná agentúra pre energiu, jún 2013. [6] „Prepracovanie energeticko-klimatickej mapy“, osobitná správa o vyhliadkach svetovej energetiky, Medzinárodná agentúra pre energiu, jún 2013. [7] Rozhodnutie č. 994/2012/EÚ, Ú. v. EÚ L 299/13, 27.10.2012. [8] http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/legislation/legislation_en.htm [9] KOM(2011) 200 v konečnom znení. [10] Nariadenie (EÚ) č. 347/2013, Ú. v. EÚ L 115/39, 25.4.2013. [11] http://www.inogate.org [12] http://www.covenantofmayors.eu [13] Na stretnutí EÚ a Číny na vysokej úrovni v máji 2012 boli schválené tri vyhlásenia, medzi nimi spoločné vyhlásenie ES a Číny o posilnenej spolupráci na trhoch s elektrickou energiou, vyhlásenie EÚ a Číny o energetickej bezpečnosti a spoločné vyhlásenie o partnerstve EÚ a Číny v oblasti urbanizácie. [14] KOM(2011) 637 v konečnom znení.