·Zlepšením zrýchleného konania pri preprave odpadu. Stanovili by sa harmonizované podmienky na uľahčenie prepravy do zariadení na zhodnocovanie odpadu, ktoré podliehajú predbežnému súhlasu príslušných orgánov, ako aj na zabezpečenie ich vzájomného uznávania všetkými členskými štátmi. Tým sa urýchli preprava do zariadení na zhodnocovanie odpadu, ktoré fungujú podľa noriem vysokej kvality.

·Lepším zosúladením pravidiel prepravy odpadu s hierarchiou odpadového hospodárstva. Komisia navrhuje stanoviť oveľa prísnejšie pravidlá prepravy odpadu určeného na skládkovanie alebo spaľovanie v inom členskom štáte. Zároveň navrhuje posilniť súvislosť medzi pravidlami prepravy odpadu a plánmi odpadového hospodárstva stanovenými členskými štátmi na dosiahnutie ich cieľov v oblasti predchádzania vzniku odpadu a nakladania s odpadom podľa právnych predpisov EÚ. To by malo stimulovať prepravu odpadu určeného na prípravu na jeho opätovné použitie a recykláciu a podporiť rast, zamestnanosť a inovácie v týchto odvetviach.

Vývoz odpadu z EÚ sa od roku 2004 zvýšil o 75 %, pričom takmer polovica odišla do krajín, ktoré nie sú členmi OECD. Tým došlo k zvýšeniu znečisťovania nevhodným spracovaním niektorých z týchto odpadov v mnohých cieľových krajinách. Veľké množstvo odpadu vyvážaného z EÚ končí na otvorených skládkach alebo sa spáli na otvorenom priestranstve, takže dochádza ku kontaminácii vzduchu a vody, ohrozeniu verejného zdravia a k emisiám veľkého množstva skleníkových plynov. Táto skutočnosť je problémom najmä v rozvojových a rýchlo sa rozvíjajúcich krajinách, ktoré už teraz čelia neľahkým výzvam, pokiaľ ide o riešenie vlastného domáceho odpadu, a navyše sa očakáva, že v budúcnosti zažijú najvyšší nárast tvorby odpadu. Únik plastového odpadu, ktorý sa vyváža do zahraničia, do oceánov sa stáva hlavným zdrojom znečistenia morí. Čoraz viac krajín zavádza obmedzenia alebo zákazy dovozu odpadu, a to najmä Čína, ktorá bola predtým najväčším dovozcom plastového a papierového odpadu z EÚ, či ďalší významní dovozcovia odpadu z EÚ v juhovýchodnej Ázii.

V súčasnosti iba 12 % surovín používaných v priemysle EÚ pochádza z recyklácie. Zatiaľ čo objem odpadu prepraveného na zhodnotenie v EÚ v poslednom desaťročí neustále rastie, ešte stále je príliš veľa odpadových materiálov, ktoré nie sú pripravené na opätovné použitie alebo recyklované v nových výrobkoch, čo pre EÚ znamená značnú stratu pri prechode na obehové hospodárstvo. Každý rok vyvezie EÚ približne 33 miliónov ton odpadu. To predstavuje približne 16 % celkového svetového obchodu s odpadom, a preto je EÚ jedným z najväčších svetových vývozcov odpadu. EÚ zároveň dováža 16 miliónov ton odpadu a so 70 miliónmi ton odpadu sa v rámci EÚ obchoduje. EÚ je silne závislá od vývozu viacerých tokov odpadu – najmä železného a neželezného šrotu, odpadu z papiera, plastov, textilu a zo skla.

Stabilný a integrovaný trh s druhotnými surovinami je základom dobre fungujúceho obehového hospodárstva. Prístup k odpadu ako zdroju si vyžaduje zjednodušenie jeho obehu tak, aby zabezpečoval prísun cenných materiálov v záujme udržateľnejšej a odolnejšej výroby, repasovania a opätovného použitia. Prispeje sa tak k splneniu cieľov EÚ v oblasti klímy stanovených v klimatickom predpise a balíku legislatívnych návrhov EÚ „Fit for 55“ na zníženie emisií skleníkových plynov do roku 2030 o 55 % v porovnaní s úrovňami v roku 1990.

·Harmonizovanejšou klasifikáciou odpadu prepravovaného v rámci EÚ. Komisia navrhuje, aby sa na úrovni EÚ dohodli kritériá klasifikácie niektorých tokov odpadu, ako napríklad prahové hodnoty kontaminácie. To pomôže vyriešiť súčasnú fragmentáciu vnútorného trhu EÚ, kde majú členské štáty rozdielne názory na to, či by sa na konkrétne toky odpadu mal vzťahovať režim EÚ týkajúci sa oznamovania, na základe ktorého by sa potom na ich prepravu uplatňovali odlišné pravidlá.

Týmito opatreniami sa zlepší obehovosť výrobkov a materiálov a poskytnú stimuly pre investície, ako aj pre vývoj a zavádzanie nových technológií naprieč hodnotovými reťazcami. Povzbudia odvetvie odpadového hospodárstva k tomu, aby urýchlilo svoju modernizáciu, rozšírilo kapacitu zvládať dodatočný odpad, najmä odpad z plastov a textilný odpad, a vykonávalo kvalitnú recykláciu tak, aby výrobné odvetvie mohlo ťažiť z dostupnosti väčšieho množstva recyklovaných materiálov na ich výrobu.

Vďaka nebývalému objemu finančnej podpory z verejných zdrojov pre investície na pomoc podnikom a priemyselným odvetviam zotaviť sa z krízy spojenej s pandémiou ochorenia COVID-19, ktorú EÚ zaviedla, majú všetci aktéri v odvetví odpadového hospodárstva, najmä MSP, ale aj spracovateľské odvetvia odpadu dostatok príležitostí urýchliť prechod na obehové hospodárstvo.

2.2. Zastavenie vyvážania problémov s odpadom mimo EÚ

V súčasných právnych predpisoch EÚ sa okrem zákazu vývozu nebezpečného odpadu do krajín, ktoré nie sú členmi OECD, stanovuje, že odpad sa môže vyviezť mimo EÚ iba vtedy, ak sa s ním v krajinách určenia nakladá udržateľným spôsobom a za podmienok, ktoré sú do veľkej miery rovnocenné s podmienkami v EÚ. Chýbajúce jasné ustanovenia a mechanizmy na vykonávanie tejto kľúčovej zásady spôsobili ich nedostatočné presadzovanie. Prakticky od prijatia súčasného nariadenia o preprave odpadu v roku 2006 prudko stúpol vývoz odpadu mimo EÚ, pričom kontroly následného udržateľného zaobchádzania s týmto odpadom v krajinách určenia boli zriedkavé alebo žiadne. Ide najmä o odpad, ktorý nie je nebezpečný (tzv. odpad zo zeleného zoznamu), ktorého vývoz nepodlieha žiadnemu predchádzajúcemu povoleniu zo strany príslušných orgánov.

Komisia navrhuje zaviesť striktný režim, ktorým by sa riadil vývoz odpadu mimo EÚ, založený na týchto opatreniach:

·Obmedzenie vývozu všetkých druhov odpadu do krajín, ktoré nie sú členmi OECD. Vývoz odpadu zo „zeleného zoznamu“ z EÚ by sa mal povoliť len pre tie krajiny mimo OECD, ktoré EÚ výslovne informujú o ochote prijať vývoz odpadu z EÚ a preukážu schopnosť spracovať tento odpad environmentálne udržateľným spôsobom. Takéto tretie krajiny sa zapíšu do zoznamu krajín, do ktorých bude povolený vývoz odpadu zo zeleného zoznamu. Zoznam vypracuje Komisia a v prípade krajín a odpadu, ktoré na ňom nie sú uvedené, vývoz nebude možný.

·Zintenzívniť monitorovanie odpadu EÚ vyvážaného do krajín OECD. Krajiny, ktoré pristúpili k OECD, musia prejsť procesom preverovania systémov nakladania s odpadom. Krajiny OECD majú zvyčajne zákony a postupy navrhnuté tak, aby sa nimi zaručilo, že sa s odpadom nakladá udržateľným spôsobom a preprava odpadu medzi krajinami OECD podlieha osobitnému medzinárodnému právnemu režimu. Preto by opatrenia, ktorými sa zaručí, že vývoz odpadu z EÚ nespôsobí v tretích krajinách, ktoré sú členmi OECD, environmentálne škody, mali byť primerané a nemali by rátať so všeobecnými obmedzeniami, ako sú obmedzenia pre krajiny, ktoré nie sú členmi OECD. Podľa návrhu Komisie by sa takýto vývoz mal monitorovať a ak existujú obavy, že by nejaký vývoz mohol poškodiť životné prostredie v krajine určenia, vstúpi Komisia do dialógu s touto krajinou a v konečnom dôsledku pozastaví takýto vývoz odpadu, pokiaľ sa s odpadom nebude nakladať environmentálne udržateľným spôsobom.

·Požadovať od vyvážajúcich podnikov z EÚ, aby preukázali udržateľnosť svojho vývozu. Je rovnako dôležité, aby vyvážajúce podniky prevzali zodpovednosť za svoj vývoz. Komisia navrhuje, aby všetky spoločnosti vyvážajúce odpad mimo EÚ vykonávali nezávislé audity v zariadeniach, do ktorých prepravujú odpad, s cieľom zabezpečiť, aby tieto zariadenia fungovali v súlade s kritériami, ktoré preukazujú, že sa s odpadom nakladá environmentálne vhodným spôsobom. Ak audity ukážu, že to tak nie je, podniky by mali prestať vyvážať svoj odpad do príslušného zariadenia.

·Stanoviť jasné kritériá na zabránenie nesprávnemu vývozu odpadu ako „použitého tovaru“. To by Komisii umožnilo prijať v spolupráci s príslušnými zainteresovanými stranami a členskými štátmi kritériá pre osobitne problematické odpady, na základe ktorých bude možné rozlišovať medzi použitým tovarom a odpadom. Tým sa zabezpečí, že položky, ako sú vozidlá po skončení životnosti, použité batérie či textilný odpad, ktoré sú často označované za použité komodity, sa nevyvezú mimo krajín OECD, kde by mohli výrazne poškodiť životné prostredie a zdravie ľudí.

2.3. Účinnejšie postihovanie nezákonnej prepravy odpadu.

Komisia navrhuje zahrnúť do pravidiel EÚ tieto ustanovenia na riešenie nezákonnej prepravy odpadu:

·Vytvorenie skupiny EÚ pre „presadzovanie práva v oblasti prepravy odpadu“ s cieľom posilniť spoluprácu a koordináciu v boji proti nezákonnej preprave odpadu. Skupina bude pozostávať z environmentálnych, colných, policajných a iných príslušných vnútroštátnych kontrolných orgánov, ako aj z európskych a medzinárodných sietí presadzovania práva. Zameria sa na nezákonnú prepravu odpadu v rámci EÚ, ako aj mimo nej a bude slúžiť ako fórum na výmenu najlepších postupov a spravodajských informácií, bude identifikovať priority EÚ pri presadzovaní práva v oblasti prepravy odpadu a uľahčovať spoločné kroky členských štátov EÚ.

·Dať Komisii právomoc podporiť medzinárodné vyšetrovania nezákonného obchodovania s odpadom členskými štátmi EÚ. Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF) má v tejto súvislosti potrebné odborné znalosti a môže podporovať orgány členských štátov buď formou inšpekcií vykonávaných priamo úradom OLAF, alebo koordináciou vyšetrovaní vedených rôznymi členskými štátmi. Zlepší sa tým celková schopnosť EÚ a jej členských štátov vymáhať dodržiavanie práva a zaručí efektívnejšie využívanie často obmedzených zdrojov na jeho presadzovanie. Aj Eurojust môže ponúknuť svoju pomoc a odborné poznatky, aby uľahčil medzinárodné vyšetrovanie vedené členskými štátmi v oblasti odpadového hospodárstva a podporil výmenu najlepších postupov a vzájomných prístupov s cieľom podporiť efektívnosť trestného stíhania a posilniť cezhraničné vyšetrovania.

·Sprísnenie existujúcich pravidiel o administratívnych sankciách za nezákonnú prepravu odpadu. Vďaka jednotným kritériám stanovovania typu a výšky sankcií za porušenie predpisov, budú môcť byť sankcie odstrašujúcejšie a dôslednejšie uplatňované v celej EÚ. Tieto kritériá by zahŕňali povahu a závažnosť porušenia, ale aj ďalšie faktory, ako sú ekonomické výhody vyplývajúce z porušenia predpisov a environmentálna škoda spôsobená porušením, ak sa dajú určiť. Členské štáty by mali tieto kritériá zohľadniť pri stanovovaní trestov pre páchateľov.

Komisia okrem toho navrhne revíziu smernice o trestných činoch proti životnému prostrediu , v ktorej sa preskúma možnosť stanoviť nové pravidlá trestných sankcií (vrátane ich výšky), ako aj iné nástroje, ktoré pomôžu zefektívniť uplatňovanie právnych predpisov EÚ v oblasti životného prostredia. Cieľom revidovanej smernice o trestných činoch proti životnému prostrediu bude okrem iného zlepšenie operatívnej účinnosti vnútroštátnych reťazcov presadzovania práva v snahe pomôcť pri vyšetrovaní, stíhaní a ukladaní sankcií. Smernica bude riešiť nízku mieru postihovaných trestných činov proti životnému prostrediu zavedením odradzujúcich a primeraných typov a výšok sankcií, aby sa uľahčila práca vnútroštátnych súdnych orgánov.

3.MEDZINÁRODNÁ SPOLUPRÁCA V ZÁUJME UDRŽATEĽNEJŠIEHO NAKLADANIA S ODPADOM