Na základe rozhodnutí disciplinárnej komory o zrušení imunity majú viacerí sudcovia pozastavený výkon funkcie a nesmú rozhodovať vo veciach. Výrazné zmeny v disciplinárnom režime v roku 2018 vyvolali obavy a Komisia ich napadla pre porušenie práva Únie v konaní o porušení práv. Súdny dvor 8. apríla 2020 na základe žiadosti o predbežné opatrenia nariadil Poľsku, aby okamžite pozastavilo uplatňovanie vnútroštátnych ustanovení o právomociach disciplinárnej komory najvyššieho súdu v disciplinárnych veciach týkajúcich sa sudcov. Po pozastavení výkonu disciplinárnych konaní začala disciplinárna komora aktívne vykonávať svoje nové právomoci a rozhodovať o návrhoch prokuratúry na zrušenie imunity sudcov, ktorí sa údajne dopustili trestných činov. Od 14. februára 2020, keď nadobudol účinnosť nový zákon o súdnictve, do 15. marca 2021 disciplinárna komora stihla preveriť vyše 40 takýchto podaní a v najmenej 10 takýchto prípadoch príslušným sudcom pozastavili funkcie a znížili plat. Niekoľko konaní pred disciplinárnou komorou stále prebieha, vrátane tých, ktoré sa týkajú sudcov najvyššieho súdu. V rámci konaní o porušení práv vo veci C-204/21 Komisia požiadala Súdny dvor, aby pozastavil všetky aktivity disciplinárnej komory, pokiaľ ide o veci týkajúce sa sudcov, a to aj rozhodnutia o zrušení imunity sudcov. Dňa 14. júla 2021 podpredsedníčka Súdneho dvora v plnom rozsahu vyhovela návrhu Komisie a pozastavila všetky aktivity disciplinárnej komory najvyššieho súdu týkajúce sa sudcov, nielen v súvislosti s disciplinárnymi vecami, ktoré sa týkajú sudcov. Súdny dvor 15. júla 2021 vydal konečný rozsudok vo veci porušenia práv podanej Komisiou, pričom rozhodol, že disciplinárny režim pre sudcov v Poľsku je nezlučiteľný s právom EÚ .

Po zmenách v roku 2020 prešiel najvyšší súd ďalšími reformami, ktoré sa týkali jeho fungovania. Dňa 1. apríla 2021 prezident republiky podpísal zákon z 30. marca 2021, ktorým sa mení zákon o najvyššom súde. Nový zákon znižuje požiadavky uznášaniaschopnosti sudcov pri výbere kandidátov na funkciu predsedu komory a v prípade, že tieto požiadavky nie sú splnené, prezidentovi republiky umožňuje vymenovať „zastupujúceho“ predsedu komory. Zákon navyše prvému predsedovi najvyššieho súdu poskytuje kontrolu nad zasadnutiami spojených komôr pri rokovaní o právnych otázkach, ktoré boli zvolané buď na vlastný podnet prvého predsedu, alebo okrem iného na žiadosť generálneho prokurátora alebo ombudsmana. Novým zákonom sa takisto menia pravidlá, ktorými sa upravujú mimoriadne odvolacie konanie tak, že sa o 2 roky predlžuje lehota na podanie mimoriadneho odvolania proti všetkým rozhodnutiam poľských súdov, ktoré nadobudli právoplatnosť po 17. októbri 1997. Ombudsman a Národná rada advokátskych komôr vyjadrili kritické názory na nový zákon, pričom zdôraznili, že by mohol ďalej ovplyvniť nezávislosť najvyššieho súdu. Súčasná prvá predsedníčka najvyššieho súdu vymenovaná podľa informácií z minulého roka na základe sporného postupu prijala rozhodnutia, ktoré vyvolávajú obavy, najmä pokiaľ ide o poverenie ústavného súdu riešením kontroverzných otázok vrátane obmedzenia práva na prístup k dokumentom a žiadosti o ochranu novovymenovaných sudcov najvyššieho súdu (vrátane seba) pred napadnutím ich postavenia vo veciach prebiehajúcich na najvyššom súde. Prvá predsedníčka takisto poverila komoru pre mimoriadnu kontrolu a verejné záležitosti, aby niektorých sudcov najvyššieho súdu odvolala z vecí, v ktorých už Súdnemu dvoru predložili žiadosť o prejudiciálne rozhodnutie. Dňa 16. júla 2021 prvá predsedníčka najvyššieho súdu vydala vyhlásenie, ktoré odkazuje na rozsudok ústavného súdu zo 14. júla 2021, a vzhľadom na to, že právo EÚ sa nevzťahuje na záležitosti týkajúce sa organizácie a fungovania súdnictva členských štátov, informuje o zrušení pokynu pre disciplinárnu komoru najvyššieho súdu o pozastavení jej činnosti v disciplinárnych konaniach proti sudcom.

Obavy o nezávislosť a legitimitu ústavného súdu, ktoré vzniesla Komisia v rámci postupu podľa článku 7 ods. 1 ZEÚ, neboli doteraz vyriešené. Ilustruje to aj rozsudok Európskeho súdu pre ľudské práva zo 7. mája 2021. Ombudsman aj v roku 2020 vyjadril obavy týkajúce sa fungovania a legitimity ústavného súdu, a to aj pokiaľ ide o zmeny v už určených senátoch a zamietnutia žiadostí o odvolanie sudcov vzhľadom na údajnú nedostatočnú nestrannosť alebo sporné postavenie. Rada Európy takisto vyjadrila podobné obavy. Ústavný súd medzitým naďalej zasadá vo veciach týkajúcich sa reforiem v oblasti justície navrhnutých nielen predsedom vlády, predsedom Sejmu, Národnou súdnou radou a novovytvorenou disciplinárnou komorou najvyššieho súdu, ale aj ďalšími (novovymenovanými) sudcami najvyššieho súdu a novovymenovanou prvou predsedníčkou najvyššieho súdu. Generálny prokurátor, predseda vlády a skupina členov Sejmu na ústavnom súde iniciovali tri veci, v ktorých žiadajú o posúdenie zlučiteľnosti ustanovení Zmluvy o EÚ s ústavou a vyhlásenie prednosti poľskej ústavy pred právom EÚ. Komisia vyjadrila obavy týkajúce sa návrhu, ktorý podal predseda vlády, keďže napáda základné zásady práva EÚ, najmä prednosť práva EÚ. Napriek jasnej judikatúre Súdneho dvora ústavný súd už obiter dictum naznačil, že Súdny dvor nemá právomoc vydávať rozhodnutia, ktoré sa týkajú justičných systémov členských štátov. Ústavný súd napriek uvedeným obavám vydal rozhodnutia s významným vplyvom na jednotlivcov aj inštitucionálny rámec. Konkrétne vydal rozhodnutie, ktoré sa týka práva na umelé prerušenie tehotenstva (22. októbra 2020), a rozhodnutie, ktoré sa týka situácie ombudsmana (15. apríla 2021). Tieto rozhodnutia vyvolali ostrú kritiku v Poľsku aj v zahraničí. Navyše 14. júla 2021 po tom, čo podpredsedníčka Súdneho dvora vydala uznesenie o predbežných opatreniach, ústavný súd rozhodol, že článok 4 ods. 3 druhý pododsek ZEÚ v spojení s článkom 279 ZFEÚ sú protiústavné v rozsahu, v akom zaväzujú Poľsko dodržiavať predbežné opatrenia vydané Súdnym dvorom, ktoré majú vplyv na organizáciu a fungovanie poľských súdov a postupy pred týmito súdmi. Komisia vo verejnom vyhlásení vyjadrila vážne obavy z tohto rozhodnutia ústavného súdu.

Európsky súd pre ľudské práva, ktorý sa zaoberal viacerými vecami súvisiacimi s fungovaním poľského justičného systému, rozhodol, že vymenúvanie na ústavný súd v roku 2015 viedlo k porušeniu požiadaviek na „súd zriadený zákonom“. Európsky súd pre ľudské práva vo februári 2021 vyhlásil, že v súčasnosti prebieha 27 konaní, v ktorých sa poukazuje na viaceré otázky v súvislosti s reformami v oblasti justície v rokoch 2017 a 2018. Zatiaľ bolo poľskej vláde poskytnuté oznámenie v 21 z podaných vecí. Európsky súd pre ľudské práva 7. mája 2021 rozhodol, že také zloženie sudcov, ktorého súčasťou je sudca vymenovaný do sudcovského miesta, ktoré už legislatúra obsadila vo volebnom období 2011 – 2015, nepredstavuje „súd zriadený zákonom“. Tieto nezrovnalosti v postupe vymenúvania sudcov na ústavný súd vyvolali značné obavy v odôvodnenom návrhu, ktorý Komisia prijala v rámci postupu podľa článku 7 ods. 1 ZEÚ. Ústavný súd vyhlásil tento rozsudok za „neexistujúci“. Európsky súd pre ľudské práva 29. júna 2021 vydal rozsudok týkajúci sa predčasného odvolania sudcov z ich funkcií podpredsedov všeobecných súdov ministrom spravodlivosti. Súdny dvor zdôraznil dôležitosť ochrany nezávislosti súdnictva a rešpektu voči procedurálnej spravodlivosti vo veciach, ktoré sa týkajú kariéry sudcov, a keďže ich predčasné odvolanie z funkcií podpredsedov súdov nebolo odôvodnené ani preskúmané všeobecným súdom ani iným orgánom vykonávajúcim súdne povinnosti, a to bez vážneho dôvodu na absenciu súdneho preskúmania, rozhodol, že Poľsko porušilo právo na prístup k súdu.

Komisia 31. marca 2021 rozhodla o postúpení prípadu Poľska na Súdny dvor so zreteľom na obavy súvisiace so zákonom o súdnictve z decembra 2019. Komisia sa domnieva, že sporná poľská legislatíva oslabuje nezávislosť poľských sudcov a porušuje tak článok 19 ods. 1 ZEÚ a zásadu prednosti práva EÚ. Zákon prostredníctvom hrozby disciplinárnych konaní bráni poľským súdom, aby priamo uplatňovali právo EÚ, ktoré chráni nezávislosť súdnictva, a aby Súdnemu dvoru predkladali otázky na prejudiciálne rozhodnutia. Disciplinárna komora najvyššieho súdu, ktorej nezávislosť nie je zaručená, navyše naďalej prijíma rozhodnutia, ktoré majú priamy vplyv na sudcov a na výkon ich funkcie. To zahŕňa prípady, keď sú sudcovia zbavení imunity, aby proti nim mohli byť začaté trestné procesy alebo aby mohli byť zadržaní, a následné dočasné pozastavenie výkonu funkcie a zníženie platu. Samotná myšlienka, že sa budú musieť postaviť pred súd, ktorého nezávislosť nie je zaručená, má na sudcov odstrašujúci účinok a môže ovplyvniť ich vlastnú nezávislosť. To vážne oslabuje nezávislosť súdnictva v Poľsku, účinnú súdnu ochranu pre občanov Poľska a celý právny poriadok EÚ. Poľská vláda sa domnieva, že Komisia prekračuje svoje právomoci podľa zmluvy, a odmieta postoj, ktorý Komisia zaujala v tomto postupe v prípade nesplnenia povinnosti. Komisia požiadala Súdny dvor o vydanie predbežných opatrení na pozastavenie súdnych aktivít disciplinárnej komory v súvislosti so sudcami, najmä so zrušením sudcovskej imunity, aby sa vyhla vážnym a nenapraviteľným ujmám na nezávislosti súdnictva a právneho poriadku EÚ. Podpredsedníčka Súdneho dvora 14. júla 2021 vydala uznesenie o predbežných opatreniach vo veci C-204/21 R, čím v celom rozsahu vyhovela požiadavkám Komisie.

Reformy v oblasti justície, ktoré boli začaté v novembri 2015, sa naďalej implementujú v praxi. Tieto reformy sa uskutočnili prostredníctvom vyše 30 zákonov týkajúcich sa celej štruktúry justičného systému vrátane ústavného súdu, Národnej súdnej rady, najvyššieho súdu, všeobecných súdov, správnych súdov a prokuratúry. Viaceré aspekty reformy súdnictva vyvolávajú vážne obavy, pokiaľ ide o oblasť právneho štátu, a najmä o nezávislosť súdnictva. Práve na to sa zameriava postup podľa článku 7 ods. 1 ZEÚ, ktorý začala Komisia a ktorý stále posudzuje Rada. Obavy v súvislosti so situáciou právneho štátu v Poľsku takisto zdôraznil Európsky parlament v uznesení. Zaručenie nezávislosti súdnictva v Poľsku je jedným z odporúčaní pre danú krajinu, ktoré sa riešili v kontexte európskeho semestra 2020 a ktoré sa ešte nepodarilo naplniť. Poľská vláda medzitým otvorene porušovala záväznosť predbežných opatrení, ktoré 21. mája 2021 vydal Súdny dvor vo veci podanej proti Poľsku pre narušenie environmentálneho práva EÚ.

Právny a inštitucionálny rámec na prevenciu korupcie a boj proti nej je do značnej miery zavedený. Stále však existujú riziká, pokiaľ ide o účinnosť boja proti veľkej korupcii vrátane rizika neprípustného ovplyvňovania stíhania korupcie s cieľom dosiahnuť politické ciele. V tejto súvislosti pretrvávajú obavy týkajúce sa nezávislosti hlavných inštitúcií zodpovedných za prevenciu korupcie a za boj proti nej, a to najmä pokiaľ ide o podriadenie Ústredného protikorupčného úradu výkonným orgánom a to, že minister spravodlivosti je súčasne generálnym prokurátorom. Špecializovaný vládny protikorupčný program bol vykonávaný v rokoch 2018 – 2020, kľúčové legislatívne úlohy však stále ostávajú neukončené. V súvislosti so systémom majetkových priznaní a s lobizmom naďalej existujú štrukturálne nedostatky.

Pretrvávajú obavy v súvislosti so skutočnosťou, že funkciu ministra spravodlivosti a generálneho prokurátora vykonáva tá istá osoba. Ako je už uvedené v Správe o právnom štáte 2020, po zlúčení funkcií generálneho prokurátora a ministra spravodlivosti v rámci reforiem v roku 2016, minister spravodlivosti vykonáva právomoci zverené najvyššej prokurátorskej funkcii, vrátane riadiacej právomoci voči prokurátorom v konkrétnych veciach a právomoci presúvať prokurátorov. Táto právomoc bola predmetom kritiky aj zo strany Benátskej komisie a Komisie v jej odôvodnenom návrhu prijatom v rámci postupu podľa článku 7 ods. 1 ZEÚ v súvislosti so situáciou právneho štátu v Poľsku. V poslednom čase národný prokurátor aktívne vykonával právomoc rozhodovať o dočasnom preložení prokurátorov na inú funkciu, a to bez ich súhlasu a bez uvedenia dôvodu až na obdobie šiestich mesiacov. Táto právomoc sa v praxi údajne používa ako nástroj proti prokurátorom, ktorí vyjadrujú kritické názory o fungovaní prokuratúry. Sudcov konajúcich v sporoch, v ktorých boli napadnuté tieto pridelenia, prokuratúra predvolala, aby svedčili v súvislosti s vyšetrovaním trestného činu. Ďalšie obavy vznikli v súvislosti so skutočnosťou, že výkon funkcie generálneho prokurátora a národného prokurátora, pokiaľ ide o ich právomoc diskrečne prerozdeľovať prípady medzi prokurátormi, môže byť ovplyvnená politickými úvahami s cieľom ovplyvniť priebeh trestných konaní, a to aj vo veciach obvinenia z finančnej sprenevery. Podľa Národnej rady advokátskych komôr sa prokuratúra v poslednom čase zameriava aj na obhajcov pôsobiacich v politicky citlivých prípadoch, čím ohrozuje právo na služobné tajomstvo. Zhoršuje to aj skutočnosť, že prokurátori majú právomoc pozastaviť advokátsku licenciu bez predchádzajúceho súhlasu súdu.

Kvalita

Pokiaľ ide o ľudské zdroje, podobne ako v roku 2020, značné množstvo sudcovských miest ostáva neobsadených. Podľa oficiálnych údajov, ktoré zverejnilo ministerstvo spravodlivosti, bolo v roku 2020 na všeobecných súdoch 1 048 neobsadených miest. Náklady Poľska na súdnictvo sú pritom na úrovni priemeru EÚ na obyvateľa a Poľsko má aj naďalej jedny z najvyšších vládnych výdavkov na justičný systém (vrátane prokuratúry a právnej pomoci) v percentách HDP.

Bol dosiahnutý významný pokrok, ale v oblasti digitalizácie justičného systému zostáva priestor na zlepšenie. V rámci súdnych konaní je stále potrebné zaviesť viac nástrojov IT a zainteresované strany vyzvali na ďalšie úsilie o digitalizáciu súdov. Takisto treba zrevidovať tie nástroje IT, ktoré sú podľa Najvyššieho kontrolného úradu náchylné na zneužívanie, najmä systémy prideľovania vecí na súdoch. Tento rok Sejm prijal zmeny Občianskeho súdneho poriadku zamerané na ďalšiu digitalizáciu civilného konania. Reformou sa zavedú elektronické aukcie nehnuteľností, ktoré majú súdni exekútori využívať v rámci výkonu súdnych rozhodnutí. Okrem toho, bez ohľadu na kritické názory zástupcov právnických profesií, reformy majú za cieľ zaviesť systém elektronického predkladania dokumentov prostredníctvom komplexného systému IT pre všeobecné súdy, v ktorom by sa predpokladalo, že dokument bol riadne doručený 14 dní po jeho predložení.

Boli prijaté ďalšie reformy týkajúce sa trestného a občianskeho procesného práva. S cieľom reagovať na výzvy, ktoré priniesla pandémia COVID-19, nedávno prijaté ustanovenia zavádzajú povinnosť viesť zasadnutia súdov za zatvorenými dverami v prípade, že nie je možné spojenie s účastníkmi občianskeho súdneho konania. Preto by počas stavu epidémie o civilných veciach rozhodovali predovšetkým samosudcovia a modality uplatniteľné na konkrétne postupy by boli pozastavené. Tieto zmeny by navyše bránili súdom a senátom v Poľsku, aby zvolávali valné zhromaždenia. Pokiaľ ide o trestné právo procesné, Sejm takisto prijal súbor zmien. Zmeny by okrem iného obmedzili prístup k spisom o uzavretých predbežných vyšetrovaniach a zaviedli by povinnosť pre telekomunikačných operátorov zabezpečiť údaje bezprostredne na základe žiadosti súdu alebo prokurátora bez toho, aby akékoľvek ustanovenie obmedzovalo túto právomoc. Takisto by sa zaviedli konkrétne zmeny modalít uplatniteľné na zloženie senátov. Niektoré z týchto zmien vyvolali kritiku.

Efektívnosť

Pokiaľ ide o dĺžku konania, celková výkonnosť všeobecných súdov sa blíži k priemeru EÚ. V roku 2019 sa však mierne znížil odhadovaný čas potrebný na vyriešenie civilných a obchodných sporových konaní a miera vyriešenia takýchto vecí sa zlepšila. Zatiaľ čo počet takýchto vecí v roku 2019 klesol, počet prebiehajúcich vecí zostal rovnaký. Pokiaľ ide o celkovú výkonnosť všeobecných súdov, podľa údajov zverejnených ministerstvom spravodlivosti v roku 2021, medzi rokmi 2015 a 2020 sa priemerná dĺžka konania zvýšila zo 4,2 mesiaca na sedem mesiacov. Pre dĺžku civilného a trestného konania zostáva Poľsko pod zvýšeným dohľadom Výboru ministrov Rady Európy.

Výkonnosť správnych súdov je nad priemerom EÚ. Mierne zvýšenie je viditeľné v počte nových správnych konaní, kým odhadovaný čas potrebný na ich vyriešenie aj naďalej klesá. Miera vyriešenia takýchto vecí klesla pod 100 %.

II.Protikorupčný rámec

Právny a inštitucionálny rámec na prevenciu korupcie a boj proti nej je do značnej miery zavedený. V Poľsku je za boj proti korupcii zodpovedných viacero orgánov vrátane ministra spravodlivosti, ktorý je zároveň generálnym prokurátorom, a ministra vnútra a verejnej správy, ktorý má na starosti prevenčné aspekty, ako napríklad register lobistov pre verejných činiteľov. Ústredný protikorupčný úrad je špecializovaný orgán presadzovania práva, ktorý bojuje s korupciou vo verejnom aj súkromnom sektore spolu s Ústredným policajným vyšetrovacím úradom, Agentúrou pre vnútornú bezpečnosť a prokuratúrou. Spája spravodajské a policajné funkcie a môže začať tak správne, ako aj trestné konanie. Nedávno Ústredný protikorupčný úrad dostal mandát aj na koordináciu politík a prevenciu korupcie vrátane vzdelávacích aktivít zameraných na zvyšovanie informovanosti o boji proti korupcii a platformy elektronického vzdelávania. Najvyšší kontrolný úrad (NIK) má preventívnu úlohu. Monitoruje verejné výdavky orgánov vládnej správy vrátane Poľskej národnej banky a štátnych právnických osôb.

Odborníci aj výkonní riaditelia podnikov vnímajú úroveň korupcie vo verejnom sektore aj naďalej ako pomerne vysokú. V Indexe vnímania korupcie organizácie Transparency International 2020 dosiahlo Poľsko 56 bodov zo 100 a umiestnilo sa na 13. mieste v Európskej únii a na 45. mieste vo svete . Toto vnímanie sa za posledných päť rokov výrazne zhoršilo .

Na centrálnej úrovni malo Poľsko zavedený rozvinutý strategický protikorupčný rámec na roky 2018 – 2020, ale zatiaľ nebol zverejnený žiadny ďalší plán. Podľa vlády prebieha príprava na novú národnú stratégiu prevencie korupcie a boja proti nej na nadchádzajúce roky, ktorá by mala zohľadniť odporúčania EÚ, Skupiny štátov proti korupcii (GRECO), OECD a OSN . Ústredný protikorupčný úrad je okrem svojich primárnych úloh ako orgánu presadzovania práva aj koordinačným orgánom vládneho programu boja proti korupcii na roky 2018 – 2020 a sprievodného akčného plánu a ako taký je poverený navrhovaním právnych predpisov a tvorbou politík. V správe o vykonávaní programu z marca 2021 , ktorú v roku 2021 skontroluje Najvyšší kontrolný úrad, sa uvádza pokrok dosiahnutý v roku 2020. V rámci vykonávania programu boli v priebehu roku 2020 uverejnené dva súbory protikorupčných usmernení s cieľom štandardizovať a zjednotiť protikorupčné pravidlá platné pre ministerstvá a miestne samosprávy . Existujú pochybnosti o vykonávaní kľúčových legislatívnych úloh opísaných v programe, najmä pokiaľ ide o pokračovanie zákona o transparentnosti verejného života, zverejnenie návrhu zákona, ktorý novo upravuje majetkové priznania, a o lobizmus . V programe sú uvedené vysokorizikové sektory náchylné na korupciu, ktoré zahŕňajú sektor obrany, energetiky a stavebníctva, zdravotnej starostlivosti, životného prostredia a verejnú správu, ako aj verejné obstarávanie . Rozpočet Ústredného protikorupčného úradu sa zvýšil , ale na činnosti programu je stále potrebné osobitný rozpočet .

Korupcia je v poľskom Trestnom zákone vo všeobecnosti zavedená ako trestný čin. Kľúčovým trestným činom, ktorý Trestný zákon postihuje, je korupcia verejných činiteľov v pasívnej forme (prijímanie úplatku) a v aktívnej forme (ponúkanie úplatku) . Aby sa vyriešil problém tajnej dohody medzi poskytovateľom a príjemcom úplatku, Trestný zákon umožňuje páchateľom úplatkárstva vyhnúť sa zákonným sankciám, ak o zločine informujú zodpovedné orgány a zverejnia všetky okolnosti skôr, ako sa o nich úrady dozvedia. OECD vyzvala Poľsko, aby toto ustanovenie zrušilo, pretože vedie k beztrestnosti . Takisto boli zdôraznené nedostatky v súvislosti s účinným presadzovaním práva v oblasti boja proti úplatkárstvu v zahraničí . Súkromná spoločnosť môže byť trestne zodpovedná za podplácanie zahraničných verejných činiteľov až po právoplatnom odsúdení osoby, ktorá korupciu spáchala. Úrovne sankcií sa nepovažujú za účinné, proporčné ani odrádzajúce.

Existujú obavy, pokiaľ ide o účinnosť boja proti veľkej korupcii. V roku 2020 polícia začala 2 544 vyšetrovaní týkajúcich sa korupcie (v porovnaní s 3 129 v roku 2019) . Od roku 2006 neustále klesá počet policajných vyšetrovaní korupcie (zo 6 388 policajných vyšetrovaní v roku 2006 na 2 544 v roku 2020) . Správa Najvyššieho kontrolného úradu z roku 2020 poukazuje na značný pokles celkového rizika korupcie v oblastiach, ktoré sa týkajú fungovania štátu, napríklad v oblasti daňovej správy, pričom však zdôrazňuje závažné korupčné riziká spojené s využívaním poradenských a expertných služieb verejnými inštitúciami . Drobná korupcia ďalej klesá. V súvislosti s prípadmi veľkej korupcie existujú obavy, pokiaľ ide o nárast inštitucionalizovanej korupcie, imunít a beztrestnosti, ktoré spôsobili rozdiely v zaobchádzaní s prípadmi korupcie na politické účely. V tejto súvislosti skutočnosť, že minister spravodlivosti zároveň zastáva funkciu generálneho prokurátora, pridáva ďalšie obavy, ktoré boli vyvolané aj v súvislosti s nezávislosťou Ústredného protikorupčného úradu vo vzťahu k výkonnej moci . Zvýšenie kontrolných právomocí generálneho prokurátora, ktorý môže preberať prípady svojich podriadených prokurátorov, poskytuje možnosti politického ovplyvňovania stíhania korupcie.

Praktická spolupráca medzi príslušnými inštitúciami na boj proti korupcii v Poľsku niekedy čelí určitým právnym a organizačným obmedzeniam. Obmedzenia prístupu k finančným údajom predstavujú prekážku najmä pri odhaľovaní a stíhaní korupcie . Podľa vlády ani zdroje a úroveň špecializácie a digitalizácie príslušných služieb nie sú vždy dostatočné na účinné plnenie ich úloh v oblasti potláčania korupcie. Tieto obavy sa spájajú predovšetkým s nedostatkom zamestnancov na boj proti korupcii, nedostatkom technologických zdrojov a kapacít a účinného zhromažďovania dôkazov, ktoré by spĺňali dôkazné štandardy. To všetko má za následok predlžovanie postupov a prekážky úradným povinnostiam, najmä počas pandémie COVID-19 .

Príslušné právne predpisy v oblasti lobizmu sú doplnené praktickou príručkou o konflikte záujmov pre verejných činiteľov. Príručka s názvom Konflikt záujmov – Čo je to a ako sa mu vyhnúť? je určená vládnym zamestnancom, aby im pomohla pri praktickom uplatňovaní pravidiel stanovených v zákone o lobizme v procese tvorby práva . V roku 2020 Ústredný protikorupčný úrad preskúmal 2 353 sporných otázok konfliktov záujmov na ministerstve zdravotníctva a ministerstve národnej obrany (v porovnaní s počtom 2 477 v roku 2019), ktoré zahŕňali 1 949 osôb (v porovnaní s počtom 2 187 v roku 2019), pričom prokuratúre neboli postúpené žiadne prípady . Zavedené sú tri registre lobistov, jeden pre vládu (na základe zákona o lobizme), jeden pre dolnú komoru parlamentu (Sejm) a jeden pre hornú komoru (Senát) . Minister vnútra a verejnej správy je dozorným orgánom nad lobistickými aktivitami vo vzťahu k vláde . Dozorné úlohy v prípade lobistických aktivít voči poslancom majú dve komory parlamentu (Sejm a Senát) . Existujú obavy, pokiaľ ide o účinnosť registrov. Na jedinom zasadnutí parlamentného výboru v roku 2020 sa údajne zúčastnil iba jeden zástupca záujmovej skupiny, pričom v registri dolnej komory parlamentu je zaregistrovaných celkovo 508 subjektov . Počet zaregistrovaných lobistov vo všeobecnosti aj naďalej klesá, dohľad nie je systematický a nie sú dostupné informácie o tom, či na neregistrované orgány boli uplatnené sankcie . Pravidlá na obdobie po skončení funkcie (jav otáčavých dverí) sa vzťahujú iba na najvyšších predstaviteľov (okrem poslancov parlamentu) a obmedzujú sa na subjekty, pre ktoré verejní činitelia vydali konkrétne rozhodnutia .

Na štandardizovanom systéme majetkových priznaní boli vykonané technické práce. Úroveň digitalizácie majetkových priznaní politikov je nízka a chýba centralizovaný systém prekladania a monitorovania . Väčšina priznaní sa stále vypĺňa ručne, pričom sa používajú viaceré tlačivá . Rozsah údajov, ktoré sa majú zverejniť, je podobný, ale nie rovnaký pre všetkých verejných činiteľov, od ktorých sa vyžaduje podanie majetkového priznania. V roku 2020 vykonal Ústredný protikorupčný úrad 81 kontrol majetkových priznaní (v porovnaní s 90 kontrolami v roku 2019), z ktorých sa 45 týkalo podozrenia zo spáchania zločinu , a 385 analýz pred kontrolou týkajúcich sa majetkových priznaní a dodržiavania protikorupčných ustanovení (v porovnaní s 364 analýzami v roku 2019). V dvoch prípadoch bol materiál poskytnutý na prebiehajúce konania a v ďalších dvoch prípadoch boli zistenia z inšpekcií Ústredného protikorupčného úradu poskytnuté prokuratúre.

Na oznamovanie korupcie a zločinov súvisiacich s korupciou existuje špeciálna vládna horúca linka pre oznamovateľov. Ústredný protikorupčný úrad môže prijímať otvorené a anonymné oznámenia od občanov . Pokiaľ nebudú zavedené zmeny súčasných ustanovení o oznamovateľoch, ktoré sú stanovené v rôznych právnych predpisoch, ostáva v platnosti výzva na posilnenie ochrany nahlasujúcich osôb .

Výnimky z pravidiel verejného obstarávania zavedené počas pandémie COVID-19 vyvolali obavy z možných rizík korupcie. Týka sa to najmä oslobodenia úradníkov, ktorí spravujú verejné prostriedky alebo nakupujú vybavenie, služby a ďalšie zdroje na boj proti pandémii COVID-19, z trestnej a disciplinárnej zodpovednosti . Začiatkom roku 2021 však vstúpil do platnosti aj nový zákon o verejnom obstarávaní , ktorý zainteresované strany v oblasti boja proti korupcii do značnej miery hodnotili ako osvedčený postup a krok správnym smerom . Ústredný protikorupčný úrad má na starosti protikorupčné aspekty vládneho Protikrízového štítu, ktorý poskytuje finančnú podporu mikropodnikom, malým a stredným podnikom a veľkým podnikom na boj proti dôsledkom pandémie COVID-19.

III.Pluralita a sloboda médií