Legislatívne uznesenie Európskeho parlamentu o návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica č. 2003/88/ES o niektorých aspektoch organizácie pracovného času (KOM(2004)0607 - C6-0122/2004 - 2004/0209(COD))



Úradný vestník 092 E , 20/04/2006 S. 0292 - 0298



P6_TC2-COD(2002)0061 Pozícia Európskeho parlamentu prijatá v druhom čítaní 11. mája 2005 na účely prijatia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/…/ES o uznávaní odborných kvalifikácií (Text s významom pre EHP) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 40, článok 47 ods. 1, článok 47 ods. 2 prvú a tretiu vetu a článok 55, so zreteľom na návrh Komisie [1], so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru [2], konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy [3], keďže: (1) Podľa článku 3 ods. 1 písm. c) zmluvy, odstránenie prekážok voľného pohybu osôb a služieb medzi členskými štátmi je jedným z cieľov Spoločenstva. Pre štátnych príslušníkov členských štátov sem patrí najmä právo na výkon povolania, či už ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako zamestnanec, v inom členskom štáte ako je štát, v ktorom príslušná osoba získala odbornú kvalifikáciu. Článok 47 ods. 1 zmluvy okrem toho ustanovuje, že na účely vzájomného uznávania diplomov, osvedčení a iných dokladov o vzdelaní sa vydávajú smernice. (2) Komisia po zasadnutí Európskej rady 23. a 24. marca 2000 v Lisabone prijala správu "Stratégia vnútorného trhu pre služby", zameranú najmä na to, aby bolo voľné poskytovanie služieb v rámci Spoločenstva tak jednoduché ako v rámci jednotlivého členského štátu. V nadväznosti na správu Komisie s názvom "Nové európske trhy pracovných síl, otvorené pre všetkých, s prístupom pre všetkých", Európska rada na svojom zasadnutí 23. a 24. marca 2001 v Štokholme poverila Komisiu, aby "na jarné zasadanie Európskej rady v roku 2002 predložila osobitné návrhy jednotnejšieho, transparentnejšieho a flexibilnejšieho režimu uznávania kvalifikácií". (3) Zárukou, ktorú táto smernica poskytuje osobám, ktoré získali odborné kvalifikácie v členskom štáte na prístup k tomu istému povolaniu a jeho výkonu v inom členskom štáte s rovnakými právami ako jeho štátni príslušníci, nie je dotknuté dodržiavanie všetkých nediskriminačných podmienok výkonu povolania migrujúcim odborníkom, ktoré môže tento členský štát stanoviť za predpokladu, že sú tieto podmienky objektívne odôvodnené a primerané. (4) S cieľom uľahčenia voľného poskytovania služieb by mali existovať osobitné predpisy, zamerané na rozšírenie možnosti výkonu odborných činností na základe pôvodného profesijného titulu. V prípade služieb informačnej spoločnosti, poskytovaných na diaľku, by sa mali uplatňovať aj ustanovenia smernice 2000/31/ES Európskeho parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode [4]. (5) Vzhľadom na to, že na cezhraničné poskytovanie služieb sú zavedené rôzne systémy, na jednej strane na dočasnom a príležitostnom základe a na druhej strane pre usadenie, mali by sa vyjasniť kritériá rozlišovania týchto dvoch pojmov v prípade, keď sa poskytovateľ služieb presunie na územie hostiteľského členského štátu. (6) Musí sa zabezpečiť uľahčenie poskytovania služieb v kontexte prísneho rešpektovania verejného zdravia, verejnej bezpečnosti a ochrany spotrebiteľa. Preto by sa mali prijať osobitné ustanovenia pre regulované povolania s dôsledkami na verejné zdravie a verejnú bezpečnosť, pri ktorých sa dočasne alebo príležitostne poskytujú cezhraničné služby. (7) Ak je to potrebné a v súlade s právom Spoločenstva, hostiteľské členské štáty môžu ustanoviť oznamovaciu povinnosť. Táto povinnosť by nemala viesť k neúmernému zaťaženiu poskytovateľov služieb a nemala by zabrániť uplatňovaniu slobody poskytovania služieb ani uplatňovanie tejto slobody urobiť menej príťažlivým. Potreba takýchto požiadaviek by sa mala pravidelne revidovať v zmysle pokroku pri zriaďovaní rámca Spoločenstva pre administratívnu spoluprácu členských štátov. (8) Poskytovateľ služieb by mal podliehať uplatňovaniu disciplinárnych predpisov hostiteľského členského štátu, ktoré priamo a osobitne súvisia s odbornými kvalifikáciami, ako je vymedzenie povolania, rozsah činností, ktoré príslušné povolanie pokrýva, alebo ktoré sú preň vyhradené, používanie titulov a závažné porušenie povinností pri výkone povolania, a ktoré priamo a osobitne súvisia s ochranou a bezpečnosťou spotrebiteľa. (9) Popri zachovávaní, v záujme slobody usadenia, princípov a záruk, na ktorých sú založené rôzne platné systémy uznávania, ich predpisy by sa mali zlepšovať na základe skúseností. Príslušné smernice sa okrem toho pri viacerých príležitostiach zmenili a doplnili a je potrebné zreorganizovať a zracionalizovať ich ustanovenia štandardizovaním uplatniteľných princípov. Preto je potrebné nahradiť smernice Rady 89/48/EHS [5] a 92/51/EHS [6], ako aj smernicu Európskeho parlamentu a Rady 1999/42/ES [7], ktorou sa zavádza mechanizmus uznávania kvalifikácií na odborné činnosti a smernice Rady 77/452/EHS [8], 77/453/EHS [9], 78/686/EHS [10], 78/687/EHS [11], 78/1026/EHS [12], 78/1027/EHS [13], 80/154/EHS [14], 80/155/EHS [15], 85/384/EHS [16], 85/432/EHS [17], 85/433/EHS [18] a 93/16/EHS [19] o povolaní sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť, zubných lekárov, veterinárnych lekárov, pôrodných asistentiek, architektov, farmaceutov a lekárov, ich zlúčením do jedného textu. (10) Táto smernica nebráni členským štátom uznávať podľa svojich vlastných predpisov odborné kvalifikácie, ktoré získali mimo územia Európskej únie štátni príslušníci tretích krajín. Každé uznávanie by v každom prípade malo rešpektovať minimálne požiadavky na odbornú prípravu pre určité povolania. (11) V prípade povolaní, ktorých sa týka všeobecný systém uznávania kvalifikácií (ďalej len "všeobecný systém"), by si členské štáty mali zachovať právo stanoviť minimálnu úroveň kvalifikácie, aby tak zabezpečili kvalitu služieb poskytovaných na svojom území. Podľa článku 10, 39 a 43 zmluvy, nemali by vyžadovať od štátneho príslušníka členského štátu, aby získal kvalifikácie, ktoré sa vo všeobecnosti stanovujú len v zmysle diplomov získaných v školskom systéme, ak už príslušná osoba získala celú alebo časť takej kvalifikácie v inom členskom štáte. V dôsledku toho by sa malo stanoviť, že akýkoľvek hostiteľský členský štát, v ktorom sa povolanie reguluje, musí zohľadniť kvalifikácie získané v inom členskom štáte a zhodnotiť, či zodpovedajú kvalifikáciám, ktoré požaduje. Týmto všeobecným systémom však nie je dotknutá možnosť členského štátu uložiť každému, kto vykonáva na jeho území akékoľvek povolanie, osobitné požiadavky odôvodnené uplatnením profesijných pravidiel opodstatnených všeobecným verejným záujmom. Takéto pravidlá sa týkajú napríklad organizácie povolania, profesijných noriem, vrátane etických noriem a dozoru a zodpovednosti. Napokon účelom tejto smernice nie je zasahovať do legitímnych záujmov členských štátov týkajúcich sa zabránenia tomu, aby sa ktorýkoľvek z ich obyvateľov vyhýbal dodržiavaniu vnútroštátnych právnych predpisov týkajúcich sa povolaní. (12) Táto smernica sa vzťahuje na uznávanie odborných kvalifikácií členskými štátmi, ktoré boli získané v iných členských štátoch. Nevzťahuje sa však na činnosti členských štátov týkajúcich sa rozhodnutí o uznaní prijatých inými členskými štátmi podľa tejto smernice. Osoby, ktorých odborná kvalifikácia bola uznaná podľa tejto smernice, teda nemôžu použiť toto uznanie v ich členskom štáte pôvodu na získanie práv, ktoré sa líšia od práv vyplývajúcich z odbornej kvalifikácie získanej v tomto členskom štáte, pokiaľ nepredložia dôkaz o tom, že získali dodatočnú odbornú kvalifikáciu v hostiteľskom členskom štáte. (13) Na určenie mechanizmu uznávania podľa všeobecného systému je potrebné zoskupiť rôzne vnútroštátne vzdelávacie systémy a programy odbornej prípravy do rôznych úrovní. Tieto úrovne, ktoré sa vytvoria len na účel použitia všeobecného systému, nemajú vplyv na vnútroštátne systémy vzdelávania a odbornej prípravy, ani na právomoc členských štátov v tejto oblasti. (14) Mechanizmus uznávania ustanovený smernicami 89/48/EHS a 92/51/EHS sa nemení. V dôsledku toho by mal mať držiteľ diplomu, potvrdzujúceho úspešné ukončenie odbornej prípravy na úrovni vyššieho odborného vzdelania trvajúcej najmenej jeden rok, možnosť prístupu k regulovanému povolaniu v členskom štáte, kde je prístup k tomuto povolaniu podmienený získaním diplomu potvrdzujúceho úspešné ukončenie vyššieho alebo univerzitného vzdelania trvajúceho štyri roky, bez ohľadu na úroveň, ku ktorej diplom požadovaný v hostiteľskom členskom štáte patrí. Naopak, tam, kde je prístup k regulovanému povolaniu podmienený úspešným ukončením vyššieho alebo univerzitného vzdelania trvajúceho viac ako štyri roky, môže byť prístup k tomuto povolaniu umožnený len držiteľom diplomu potvrdzujúceho úspešné ukončenie vyššieho alebo univerzitného vzdelania trvajúceho najmenej tri roky. (15) Ak neexistuje harmonizácia minimálnych požiadaviek na odbornú prípravu, ktorými sa podmieňuje prístup k povolaniam, ktorých sa týka všeobecný systém, hostiteľský členský štát by mal mať možnosť uložiť kompenzačné opatrenie. Toto opatrenie by malo byť primerané a zohľadňovať najmä žiadateľovu odbornú prax. Skúsenosti ukazujú, že ak sa od migranta žiada, aby si vybral medzi skúškou odbornej spôsobilosti a adaptačným obdobím, poskytuje to primeranú záruku pokiaľ ide o úroveň odbornej kvalifikácie, takže akákoľvek odchylka z tohto výberu by mala byť odôvodnená naliehavou požiadavkou vo všeobecnom záujme. (16) S cieľom podporovania voľného pohybu odborníkov pri zabezpečení primeranej úrovne kvalifikácie, rôzne profesijné združenia a organizácie alebo členské štáty by mali byť spôsobilé navrhovať na európskej úrovni spoločné platformy. Táto smernica by mala zohľadňovať tieto iniciatívy za určitých podmienok, rešpektujúc pri tom právo členských štátov rozhodovať o kvalifikáciách požadovaných na výkon povolaní na ich území, ako aj obsah a organizáciu svojich systémov vzdelávania a odbornej prípravy a rešpektujúc právo Spoločenstva a najmä právo Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže, pričom by mala v tejto súvislosti presadzovať viac automatické uznávanie v rámci všeobecného systému. Profesijné združenia, ktoré môžu predkladať spoločné platformy, by mali byť reprezentatívne na vnútroštátnej a európskej úrovni. Spoločná platforma je skupina kritérií, ktoré umožňujú kompenzovať najširšie spektrum podstatných rozdielov, ktoré boli zistené medzi požiadavkami na odbornú prípravu v najmenej dvoch tretinách členských štátov, vrátane všetkých členských štátov, ktoré toto povolanie regulujú. Medzi týmito kritériami môžu byť napríklad také požiadavky ako dodatočná odborná príprava, adaptačné obdobie praxe pod dohľadom, skúška odbornej spôsobilosti, alebo predpísaná minimálna úroveň odbornej praxe alebo kombinácie týchto požiadaviek. (17) V záujme zohľadnenia všetkých situácií, pre ktoré ešte neexistuje ustanovenie o uznávaní odbornej kvalifikácie, všeobecný systém by sa mal rozšíriť na prípady, ktoré nie sú zahrnuté v osobitnom systéme, či už ide o povolanie, ktoré nie je zahrnuté v žiadnom z týchto systémov, alebo o povolanie, ktoré je zahrnuté v takomto osobitnom systéme, no žiadateľ z určitého osobitného a výnimočného dôvodu nespĺňa podmienky, ktoré by mu umožňovali tento systém využiť. (18) Je potrebné zjednodušiť predpisy umožňujúce prístup k viacerým priemyselným, obchodným a remeselným činnostiam v tých členských štátoch, v ktorých sú tieto povolania regulované, nakoľko sa tieto činnosti vykonávali počas primeraného a dostatočne nedávneho obdobia v inom členskom štáte, pričom sa pre tieto činnosti zachová systém automatického uznávania na základe odbornej praxe. (19) Sloboda pohybu a vzájomné uznávanie dokladov o formálnych kvalifikáciách lekárov, sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť, zubných lekárov, veterinárnych lekárov, pôrodných asistentiek, farmaceutov a architektov by sa mal opierať o základnú zásadu automatického uznávania dokladov o formálnych kvalifikáciách na základe koordinovaných minimálnych podmienok na odbornú prípravu. Prístup k povolaniu lekára, sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť, zubného lekára, veterinárneho lekára, pôrodnej asistentky a farmaceuta by mal byť okrem toho podmienený dosiahnutím danej kvalifikácie, čím sa zabezpečí, že príslušná osoba prešla odbornou prípravou, ktorá vyhovuje minimálnym stanoveným podmienkam. Tento systém by mal byť doplnený viacerými nadobudnutými právami, ktoré môžu za istých podmienok využiť kvalifikovaní odborníci. (20) So zreteľom na charakteristiky kvalifikačného systému lekárov a zubných lekárov a na príslušné acquis communautaire v oblasti vzájomného uznávania sa naďalej uplatňuje na všetky odbory uznávané ku dňu prijatia tejto smernice zásada automatického uznania odborov všeobecného a zubného lekárstva, ktoré sú spoločné najmenej pre dva členské štáty. V snahe zjednodušiť tento systém by sa však automatické uznávanie malo uplatňovať po nadobudnutí účinnosti tejto smernice len na tie nové lekárske odbory, ktoré sú spoločné najmenej pre dve pätiny členských štátov. Touto smernicou okrem toho nebude dotknutá možnosť členských štátov medzi sebou dohodnúť automatické uznávanie určitých odborov všeobecného a zubného lekárstva, ktoré majú spoločné a ktoré sa neuznávajú automaticky v zmysle tejto smernice, a to podľa svojich vlastných pravidiel. (21) Automatickým uznávaním formálnej kvalifikácie lekárov so základnou odbornou prípravou by nemala byť dotknutá právomoc členských štátov spájať či nespájať takúto kvalifikáciu s odbornou činnosťou. (22) Všetky členské štáty by mali uznávať povolanie zubného lekára ako osobitné povolanie odlišné od povolania všeobecného lekára, bez ohľadu na to, či je tento zubný lekár špecializovaný na odontostomatológiu alebo nie. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby odborná príprava zubných lekárov vybavila zručnosťou, potrebnou na diagnostikovanie a ošetrovanie týkajúce sa anomálií a chorôb zubov, úst, čeľustí a príslušných tkanív. Odbornú činnosť zubného lekára by mali vykonávať osoby s kvalifikáciou zubného lekára podľa tejto smernice. (23) Neukázalo sa ako žiadúce stanoviť štandardizovanú odbornú prípravu pre pôrodné asistentky pre všetky členské štáty. Namiesto toho majú členské štáty najväčšiu možnú slobodu organizovať ich odbornú prípravu. (24) Na účely zjednodušenia tejto smernice by sa malo poukázať na pojem "farmaceut", aby sa obmedzil rozsah pôsobnosti ustanovení týkajúcich sa automatického uznávania kvalifikácií, bez toho, aby boli dotknuté osobitné znaky vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré upravujú tieto činnosti. (25) Osoby s kvalifikáciou farmaceuta sú špecialisti v oblasti medicíny a v zásade by mali mať vo všetkých členských štátoch prístup k minimálnemu rozsahu činností v tejto oblasti. Pri vymedzení tohto minimálneho rozsahu by táto smernica nemala mať za následok ani obmedzenie činností, dostupných pre farmaceutov v členských štátoch, najmä pokiaľ ide o lekárske biologické analýzy, ani by sa nemal vytvoriť pre týchto odborníkov monopol, nakoľko to zostáva výlučne vecou členských štátov. Ustanoveniami tejto smernice nie je dotknutá možnosť členských štátov stanoviť dodatočné podmienky na odbornú prípravu, ktorými podmienia prístup k činnostiam, ktoré nie sú zahrnuté v koordinovanom minimálnom rozsahu činností. To znamená, že hostiteľský členský štát by mal byť schopný stanoviť tieto podmienky pre štátnych príslušníkov, ktorí majú kvalifikáciu, na ktorú sa vzťahuje automatické uznávanie v zmysle tejto smernice. (26) Táto smernica nekoordinuje všetky podmienky prístupu k činnostiam v oblasti farmácie a výkon týchto činností. Najmä geografická distribúcia lekární a monopol na prípravu a vydávanie liečiv by mal zostať záležitosťou členských štátov. Touto smernicou sa nemenia legislatívne, regulačné a správne opatrenia členských štátov, ktorými sa zakazuje spoločnostiam výkon určitých činností farmaceutov, alebo sa výkon takých činností podmieňuje splnením určitých podmienok. (27) Architektonický dizajn, kvalita budov, ich harmonické začlenenie do okolia, rešpektovanie prírodnej a mestskej krajiny ako aj verejného a súkromného dedičstva sú vecou verejného záujmu. Vzájomné uznávanie odbornej kvalifikácie by sa preto malo opierať o kvalitatívne a kvantitatívne kritériá, ktoré zabezpečia, aby osoby s uznanou kvalifikáciou dokázali porozumieť potrebám jednotlivcov, sociálnych skupín a orgánov pokiaľ ide o priestorové plánovanie, dizajn, organizáciu a realizáciu stavieb, zachovávanie a využívanie architektonického dedičstva a ochranu prírodnej rovnováhy, a aby dokázali tieto potreby tlmočiť. (28) Vnútroštátne právne predpisy v oblasti architektúry a prístupu k odborným činnostiam architekta a o výkone týchto činností, majú veľmi rozdielny rozsah. Vo väčšine členských štátov vykonávajú činnosti v oblasti architektúry de iure alebo de facto osoby, ktoré majú titul architekta, či už ako jediný titul alebo v spojení s iným titulom, bez toho, aby tieto osoby mali na výkon týchto činností mono- pol, ak právne predpisy neustanovujú inak. Tieto činnosti alebo časť z nich, môžu vykonávať aj iní odborníci, najmä inžinieri, ktorí prešli osobitnou odbornou prípravou v oblasti výstavby alebo architektúry. S cieľom zjednodušenia tejto smernice by sa malo poukázať na pojem "architekt", aby sa obmedzila pôsobnosť ustanovení týkajúcich sa automatického uznávania odbornej kvalifikácie v oblasti architektúry, bez toho, aby boli dotknuté osobitné znaky vnútroštátnych právnych predpisov upravujúcich tieto činnosti. (29) Ak má profesijná organizácia alebo združenie pre regulované povolania na národnej a európskej úrovni podľa článku 15 odôvodnenú požiadavku týkajúcu sa osobitných ustanovení na uznávanie kvalifikácií na základe koordinácie minimálnych podmienok odbornej prípravy, Komisia zhodnotí primeranosť prijatia návrhu na zmenu a doplnenie tejto smernice. (30) S cieľom zabezpečenia účinnosti systému uznávania odbornej kvalifikácie by sa mali vymedziť jednotné náležitosti a pravidlá postupu na ich vykonanie, ako aj určité podrobnosti týkajúce sa výkonu povolania. (31) Nakoľko je pravdepodobné, že spolupráca medzi členskými štátmi navzájom a medzi členskými štátmi a Komisiou uľahčí vykonávanie tejto smernice a dodržiavanie povinností, ktoré z nej vyplývajú, mali by sa zostaviť prostriedky spolupráce. (32) Zavedenie profesijných preukazov profesijnými združeniami alebo organizáciami na európskej úrovni by mohlo uľahčiť mobilitu odborníkov, a to najmä urýchlením výmeny informácií medzi hostiteľským členským štátom a členským štátom pôvodu. Tento profesijný preukaz by mal umožniť sledovať profesijnú kariéru odborníkov, ktorí sa usadia v rôznych členských štátoch. Takéto preukazy by mohli obsahovať informácie o odbornej kvalifikácii odborníkov (univerzita alebo absolvovaná vzdelávacia inštitúcia, získaná kvalifikácia, odborná prax), ich právne postavenie, sankcie udelené v súvislosti s povolaním, a údaje o príslušnom zodpovednom orgáne, plne rešpektujúc ustanovenia o ochrane údajov. (33) Vytvorenie siete kontaktných miest s úlohou poskytovať občanom členských štátov informácie a pomoc umožní zabezpečiť transparentnosť systému uznávania. Na týchto kontaktných miestach sa budú každému občanovi, ktorý o to požiada, ako aj Komisii, poskytovať všetky informácie a adresy, súvisiace s postupom uznávania. Určenie jedného kontaktného miesta každým členským štátom v tejto sieti neovplyvňuje organizáciu právomocí na vnútroštátnej úrovni. Najmä to nebráni určeniu viacerých úradov na vnútroštátnej úrovni, pričom kontaktné miesto určené v horeuvedenej sieti zodpovedá za koordináciu s inými úradmi, a v prípade potreby za podávanie informácií občanom o príslušnom úrade. (34) Ukázalo sa, že správa viacerých systémov uznávania vytvorená zo sektorových smerníc a všeobecného systému je nepohodlná a zložitá. Preto je potrebné zjednodušiť správu a aktualizáciu tejto smernice, aby sa zohľadnil vedecko-technický pokrok, predovšetkým tam, kde sú minimálne podmienky odbornej prípravy s ohľadom na automatické uznávanie odbornej kvalifikácie koordinované. Na tento účel by sa mal vytvoriť jeden výbor na uznávanie odborných kvalifikácií a malo by sa zabezpečiť, aby v ňom boli vhodne zastúpení predstavitelia profesijných organizácií aj na európskej úrovni. (35) Mali by sa prijať opatrenia na vykonanie tejto smernice v súlade s postupom podľa rozhodnutia Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu [20]. (36) Príprava pravidelnej správy členskými štátmi o vykonávaní tejto smernice obsahujúcej štatistické údaje umožní stanoviť vplyv systému uznávania odborných kvalifikácií. (37) Mal by existovať vhodný postup na prijatie dočasných opatrení, ak by uplatňovanie ktoréhokoľvek ustanovenia tejto smernice spôsobovalo v niektorom členskom štáte výraznejšie ťažkosti. (38) Ustanovenia tejto smernice neovplyvňujú právomoci členských štátov týkajúce sa organizácie ich vnútroštátneho systému sociálneho zabezpečenia a určenia činností, ktoré sa musia podľa tohto systému vykonávať. (39) Vzhľadom na rýchlosť technologických zmien a vedeckého pokroku je pre mnoho povolaní obzvlášť dôležité celoživotné vzdelávanie. V tejto súvislosti môžu členské štáty prijať podrobné opatrenia, na základe ktorých budú odborníci prechádzať dostatočnou priebežnou odbornou prípravou a tak udržiavať krok s vedeckotechnickým pokrokom. (40) Keďže ciele tejto smernice, konkrétne racionalizácia, zjednodušenie a zlepšenie predpisov na uznávanie odborných kvalifikácií nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov a preto ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, Spoločenstvo môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov. (41) Touto smernicou nie je ovplyvnené uplatňovanie článku 39 ods. 4 zmluvy a článku 45 zmluvy týkajúcich sa najmä notárov. (42) Pokiaľ ide o právo usadiť sa a poskytovať služby, táto smernica sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté ostatné osobitné právne predpisy o uznávaní odborných kvalifikácií, ako sú existujúce predpisy v oblasti dopravy, sprostredkovateľov poistenia a kvalifikovaní audítori. Touto smernicou nie je ovplyvnené uplatňovanie smernice Rady 77/249/EHS z 22. marca 1977 na uľahčenie účinného výkonu slobody právnikov poskytovať služby [21], ani smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/5/ES zo 16. februára 1998 o uľahčení trvalého výkonu právnického povolania v inom členskom štáte ako v tom, kde bola získaná kvalifikácia [22]. Uznávanie odbornej kvalifikácie pre právnikov na účely okamžitého usadenia sa na základe profesijného titulu hostiteľského členského štátu by mala upraviť táto smernica. (43) Táto smernica sa vzťahuje taktiež, v rozsahu, v akom sú regulované, na slobodné povolania, ktoré sú v súlade s touto smernicou, vykonávané na základe príslušnej odbornej kvalifikácie osobne, na vlastnú zodpovednosť a odborne nezávisle osobami, ktoré poskytujú duševno - myšlienkové výkony v záujme objednávateľa a vo verejnom záujme. Výkon takéhoto povolania môže v členských štátoch podliehať, v súlade so zmluvou, osobitným právnym obmedzeniam založeným na vnútroštátnych právnych predpisoch a na právnych predpisoch stanovených autonómne, v tomto rámci, príslušným profesijným zastúpením, ktoré zaručuje a ďalej rozvíja profesionalitu, kvalitu služieb a dôvernosť vzťahu s objednávateľom. (44) Touto smernicou nie sú dotknuté opatrenia nevyhnutné na zabezpečenie vysokej úrovne ochrany zdravia a spotrebiteľa, PRIJALI TÚTO SMERNICU: HLAVA I VŠEOBECNÉ USTANOVENIA Článok 1 Účel Táto smernica stanovuje pravidlá, podľa ktorých členský štát, ktorý na svojom území umožňuje prístup k regulovanému povolaniu alebo výkon regulovaného povolania na základe osobitných odborných kvalifikácií (ďalej len "hostiteľský členský štát") uznáva odborné kvalifikácie získané v jednom alebo viacerých členských štátoch (ďalej len "domovský členský štát"), a ktorý umožňuje osobe s takými odbornými kvalifikáciami vykonávať rovnaké povolanie v tomto štáte, na prístup k tomuto povolaniu a výkon tohto povolania. Článok 2 Rozsah pôsobnosti 1. Táto smernica sa uplatňuje voči všetkým štátnym príslušníkom členského štátu, vrátane tých, ktorí patria k slobodným povolaniam, ktorí si želajú vykonávať regulované povolanie v inom členskom štáte ako je členský štát, v ktorom získali svoje odborné kvalifikácie, či už ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako zamestnanec. 2. Každý členský štát môže povoliť štátnym príslušníkom členského štátu, ktorí majú doklad o odbornej kvalifikácii, ktorý nezískali v tomto členskom štáte, vykonávať regulované povolanie v zmysle článku 3 ods. 1 písm. a) na území tohto štátu v súlade s jeho právnymi predpismi. V prípade povolaní, na ktoré sa vzťahuje hlava III kapitola III, sa pri tomto pôvodnom uznaní rešpektujú minimálne požiadavky na odbornú prípravu, uvedené v tej kapitole. 3. Ak sú pre dané regulované povolanie v osobitnom nástroji alebo v práve Spoločenstva stanovené iné osobitné opatrenia, priamo súvisiace s uznávaním odborných kvalifikácií, príslušné ustanovenia tejto smernice sa neuplatňujú. Článok 3 Vymedzenie pojmov 1. Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto pojmy: a) "regulované povolanie": odborná činnosť alebo skupina odborných činností, ku ktorým prístup, ktorých výkon alebo jedna z foriem výkonu sú priamo alebo nepriamo, na základe legislatívnych, regulačných alebo správnych opatrení podmienené držbou osobitných odborných kvalifikácií; najmä používanie profesijného titulu obmedzené legislatívnymi, regulačnými alebo správnymi opatreniami na osoby s danou odbornou kvalifikáciou stanovuje spôsob výkonu. Ak neplatí prvá veta tohto vymedzenia pojmu, povolanie podľa odseku 2 sa považuje za regulované povolanie; b) "odborná kvalifikácia": kvalifikácia potvrdená dokladom o formálnej kvalifikácii, osvedčením o spôsobilosti podľa článku 11 písm. a) bod (i) a/alebo odbornou praxou; c) "doklad o formálnej kvalifikácii": diplom, vysvedčenie alebo iný doklad, ktorý vydal orgán členského štátu určený v súlade s legislatívnymi, regulačnými alebo správnymi opatreniami tohto členského štátu a potvrdzujúci úspešné skončenie odbornej prípravy získanej predovšetkým v Spoločenstve. Ak neplatí prvá veta tohto vymedzenia pojmu, doklad o formálnej kvalifikácii podľa odseku 3 sa považuje za doklad o formálnej kvalifikácii; d) "zodpovedný orgán": akýkoľvek orgán alebo subjekt, ktorý členský štát osobitne oprávnil na vydávanie alebo prijímanie diplomov a iných dokumentov alebo informácií o odbornej príprave a na prijímanie žiadostí a vydávanie rozhodnutí uvedených v tejto smernici; e) "regulované vzdelávanie a odborná príprava": akákoľvek odborná príprava osobitne zameraná na výkon príslušného povolania, ktoré sa skladá z kurzu alebo kurzov, v prípade potreby doplnených odbornou prípravou alebo skúšobnou alebo odbornou praxou. Štruktúru a úroveň odbornej prípravy, skúšobnej alebo odbornej praxe určujú zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia príslušného členského štátu alebo ich monitoruje alebo schvaľuje orgán určený na ten účel; f) "odborná prax": skutočné a zákonné vykonávanie príslušného povolania v členskom štáte; g) "adaptačné obdobie": výkon regulovaného povolania v hostiteľskom členskom štáte pod dohľadom kvalifikovaného príslušníka daného povolania, takéto obdobie praxe pod dohľadom môže byť doplnené ďalšou odbornou prípravou. Toto obdobie praxe pod dohľadom podlieha hodnoteniu. Podrobné pravidlá, ktoré upravujú adaptačné obdobie a jeho hodnotenie, ako aj postavenie migranta pod dohľadom stanovuje príslušný orgán v hostiteľskom členskom štáte. Postavenie osoby v adaptačnom období pod dohľadom v hostiteľskom členskom štáte, najmä pokiaľ ide o právo na pobyt a povinnosti, sociálne práva a požitky, dávky a odmeny, stanovujú príslušné orgány v tomto členskom štáte v súlade s príslušnými právnymi predpismi Spoločenstva; h) "skúška spôsobilosti": skúška obmedzená na žiadateľove odborné znalosti, vykonávaná príslušnými orgánmi hostiteľského členského štátu s cieľom vyhodnotiť schopnosť žiadateľa vykonávať regulované povolanie v tomto členskom štáte. Aby sa umožnil výkon tejto skúšky príslušné orgány vypracujú zoznam predmetov, ktoré na základe porovnania vzdelania a odbornej prípravy požadovanej v členskom štáte so vzdelaním a odbornou prípravou, ktoré dostal žiadateľ, nie sú zahrnuté v diplome alebo inom doklade o formálnej kvalifikácii, ktorého je žiadateľ držiteľom. Pri skúške spôsobilosti je potrebné vziať do úvahy, že žiadateľ je kvalifikovaným odborníkom v domovskom členskom štáte alebo v členskom štáte, z ktorého prichádza. Skúška zahŕňa predmety, ktoré sa vyberajú z predmetov na zozname, znalosť ktorých je podstatnou podmienkou výkonu tohto povolania v hostiteľskom členskom štáte. Súčasťou skúšky môžu byť aj znalosti odborných predpisov uplatniteľných na príslušné činnosti v hostiteľskom členskom štáte. Podrobné uplatňovanie skúšky spôsobilosti a postavenie žiadateľa v hostiteľskom členskom štáte, ktorý si želá pripravovať sa na túto skúšku spôsobilosti v tomto štáte, určujú príslušné orgány v takom členskom štáte; i) "riaditeľ podniku": akákoľvek osoba, ktorá vykonáva v podniku v oblasti príslušného povolania činnosť: i) ako riaditeľ podniku alebo riaditeľ pobočky podniku, alebo ii) ako zástupca majiteľa alebo riaditeľa podniku, ak je s tým postavením spojená zodpovednosť rovnocenná zodpovednosti zastupovaného majiteľa alebo riaditeľa, alebo iii) v riadiacom postavení s povinnosťami obchodnej a/alebo technickej povahy a so zodpovednosťou za jedno alebo viac oddelení podniku. 2. Za regulované povolanie sa považuje povolanie, ktoré vykonávajú členovia združenia alebo organizácie uvedenej v prílohe I. Účelom združení alebo organizácií uvedených v prvom pododseku je predovšetkým presadzovať a udržiavať vysoký štandard v oblasti príslušného povolania. Za tým účelom ich členský štát uznáva osobitnou formou a udeľuje ich členom doklad o formálnej kvalifikácii, zabezpečuje, aby ich členovia rešpektovali pravidlá profesionálneho správania, ktoré predpísali, a dáva im právo používať titul alebo menovacie listiny alebo mať výhody postavenia zodpovedajúceho tomuto dokladu o formálnej kvalifikácii. Vždy keď členský štát uzná združenie alebo organizáciu uvedenú v prvom pododseku, informuje o tom Komisiu, ktorá vydá príslušné oznámenie v Úradnom vestníku Európskej únie. 3. Doklad o formálnej kvalifikácii, ktorý vydala nečlenská krajina, sa považuje za doklad o formálnej kvalifikácii, ak má jeho držiteľ tri roky odbornej praxe v príslušnej oblasti na území členského štátu, ktorý uznal tento doklad o formálnej kvalifikácii podľa článku 2 ods. 2, osvedčený tým členským štátom. Článok 4 Účinky uznania 1. Uznanie odbornej kvalifikácie zo strany hostiteľského členského štátu umožňuje príslušnej osobe získať v tomto členskom štáte prístup k rovnakému povolaniu ako povolanie, pre ktoré je kvalifikovaný v domovskom členskom štáte, a vykonávať ho v hostiteľskom členskom štáte za tých istých podmienok ako jeho štátni príslušníci. 2. Na účely tejto smernice je povolanie, ktoré chce žiadateľ vykonávať v hostiteľskom členskom štáte rovnaké ako povolanie, pre ktoré je kvalifikovaný v jeho domovskom členskom štáte, ak sú príslušné činnosti porovnateľné. HLAVA II VOĽNÉ POSKYTOVANIE SLUŽIEB Článok 5 Zásada voľného poskytovania služieb 1. Bez toho, aby boli dotknuté osobitné ustanovenia práva Spoločenstva, ako aj články 6 a 7 tejto smernice, členské štáty neobmedzujú z nijakého dôvodu súvisiaceho s odbornou kvalifikáciou, voľné poskytovanie služieb v inom členskom štáte: a) ak je poskytovateľ služieb v súlade so zákonom usadený v členskom štáte na účely výkonu rovnakého povolania v tomto štáte (ďalej len "členský štát usadenia"); a b) ak sa poskytovateľ služieb presťahuje, ak vykonával toto povolanie v členskom štáte usadenia najmenej dva roky počas desiatich rokov predchádzajúcich poskytovaniu služieb, ak toto povolanie nie je v tomto členskom štáte regulované. Podmienka, ktorá vyžaduje dvojročný výkon povolania sa nepoužije v prípade, ak je regulované buď povolanie alebo vzdelanie a odborná príprava, ktorá k tomuto povolaniu vedie. 2. Ustanovenia tejto časti sa použijú len v prípade, ak sa poskytovateľ služieb odsťahuje na územie hostiteľského členského štátu, aby dočasne a príležitostne vykonával povolanie uvedené v odseku 1. Dočasná a príležitostná povaha poskytovania služieb sa posudzuje od prípadu k prípadu, najmä vo vzťahu k jeho trvaniu, frekvencii, pravidelnosti a nepretržitosti. 3. Ak sa poskytovateľ služieb odsťahuje, podlieha profesijným pravidlám profesionálnej, zákonnej alebo správnej povahy, ktoré sú priamo spojené s odbornou kvalifikáciou, ako je vymedzenie povolania, používanie titulov a závažné zanedbanie povinností pri výkone povolania, ktoré je priamo a osobitne spojené s ochranou a bezpečnosťou spotrebiteľa, ako aj disciplinárnym ustanoveniam, ktoré sú uplatniteľné v hostiteľskom členskom štáte na odborníkov, ktorí v tomto členskom štáte vykonávajú rovnaké povolanie. Článok 6 Výnimky Podľa článku 5 ods. 1 hostiteľský členský štát udeľuje poskytovateľom služieb usadeným v inom členskom štáte výnimku z požiadaviek, ktoré kladie na odborníkov usadených na svojom území, ktoré sa týkajú: a) povolenia, registrácie alebo členstva v profesijnej organizácii alebo orgáne. Členské štáty môžu, s cieľom uľahčenia uplatňovania disciplinárnych ustanovení platných na svojom území podľa článku 5 ods. 3, zaviesť buď automatickú dočasnú registráciu alebo členstvo pro forma v takejto profesijnej organizácii alebo v takomto orgáne, za predpokladu, že takáto registrácia alebo takéto členstvo nebude nijakým spôsobom zdržiavať ani komplikovať poskytovanie služieb a nespôsobí poskytovateľovi služieb žiadne dodatočné náklady. Príslušný orgán zašle kópiu vyhlásenia, a ak je to vhodné, obnovenia uvedeného v článku 7 ods. 1, v prípade povolaní, ktoré majú dopad na verejné zdravie a verejnú bezpečnosť uvedených v článku 7 ods. 4, alebo ktoré požívajú výhody automatického uznávania podľa hlavy III kapitoly III, spolu s kópiou dokladov uvedených v článku 7 ods. 2, profesijnej organizácii alebo orgánu, a toto predstavuje automatickú dočasnú registráciu alebo členstvo pro forma na tento účel; b) registrácie u verejného orgánu sociálneho zabezpečenia na účely vyrovnania účtov s poisťovateľom v súvislosti s činnosťami vykonávanými v prospech poistencov. Poskytovateľ služieb však vopred, alebo v naliehavých prípadoch dodatočne, informuje orgán uvedený v písmene b) o službách, ktoré poskytol. Článok 7 Vyhlásenie, ktoré je potrebné urobiť vopred, ak sa poskytovateľ služieb sťahuje 1. Ak sa poskytovateľ služieb po prvý krát odsťahuje z jedného členského štátu do iného s cieľom poskytovania služieb, členské štáty môžu vyžadovať, aby tento poskytovateľ služieb informoval príslušný orgán v hostiteľskom členskom štáte písomným vyhlásením, ktoré je potrebné urobiť vopred, s uvedením podrobných údajov o poistení alebo iných prostriedkoch osobnej a kolektívnej ochrany pokiaľ ide o odbornú zodpovednosť poskytovateľa. Takéto vyhlásenie sa obnovuje raz ročne, ak má poskytovateľ služieb v úmysle poskytovať počas príslušného roka v tomto členskom štáte dočasné alebo príležitostné služby. Poskytovateľ služieb môže toto vyhlásenie predložiť akýmkoľvek spôsobom. 2. Okrem toho členské štáty môžu pri prvom poskytovaní služieb, alebo ak nastala podstatná zmena situácie odôvodnená dokladmi, požadovať, aby boli k tomuto vyhláseniu priložené tieto doklady: a) dôkaz o štátnej príslušnosti poskytovateľa služieb; b) osvedčenie potvrdzujúce, že držiteľ je usadený v členskom štáte v súlade so zákonom na účely výkonu príslušných činností a že výkon týchto činností nie je v čase vydania tohto osvedčenia zakázaný, a to ani dočasne; c) doklad o odbornej kvalifikácii; d) v prípadoch uvedených v článku 5 ods. 1 písm. b), akákoľvek forma dôkazu o tom, že poskytovateľ služieb vykonával príslušnú činnosť počas predchádzajúcich desiatich rokov najmenej dva roky; e) pre povolania v oblasti bezpečnosti, kde členský štát vyžaduje od svojich štátnych príslušníkov, doklad o tom, že neboli odsúdení za spáchanie trestného činu. 3. Služba sa poskytuje na základe profesijného titulu členského štátu usadenia, pokiaľ tento titul v tomto členskom štáte pre príslušnú odbornú činnosť existuje. Tento titul je uvedený v úradnom jazyku alebo v jednom z úradných jazykov členského štátu usadenia tak, aby nedošlo nijakým spôsobom k zámene s profesijným titulom hostiteľského členského štátu. Ak v členskom štáte usadenia takýto profesijný titul neexistuje, poskytovateľ služieb uvedie svoju formálnu kvalifikáciu v úradnom jazyku alebo v jednom z úradných jazykov tohto členského štátu. Ako výnimku možno služby poskytovať na základe profesijného titulu hostiteľského členského štátu v prípadoch uvedených v hlave III kapitole III. 4. Pre prvé poskytovanie služieb v prípade regulovaných povolaní, ktoré majú dôsledky na verejné zdravie a verejnú bezpečnosť, na ktoré sa nevzťahuje automatické uznávanie podľa hlavy III kapitoly III, príslušný orgán hostiteľského členského štátu môže pred prvým poskytnutím služieb skontrolovať odbornú kvalifikáciu poskytovateľa služieb. Takáto predchádzajúca kontrola je možná len vtedy, ak je jej účelom zabrániť závažnému poškodeniu zdravia alebo bezpečnosti príjemcu týchto služieb v dôsledku nedostatočnej kvalifikácie poskytovateľa služieb a ak nepresahuje rámec toho, čo je potrebné na tento účel. Najneskôr do jedného mesiaca od prijatia vyhlásenia a sprievodných dokladov sa príslušný orgán snaží informovať poskytovateľa služieb buď o svojom rozhodnutí nekontrolovať jeho kvalifikáciu alebo o výsledku tejto kontroly. V prípade ťažkostí, ktoré by mali za následok oneskorenie, príslušný orgán v priebehu prvého mesiaca informuje poskytovateľa služieb o dôvode oneskorenia a o časovom horizonte pre rozhodnutie, ktoré sa musí dokončiť v priebehu druhého mesiaca od prijatia úplnej dokumentácie. Ak existuje podstatný rozdiel medzi odbornou kvalifikáciou poskytovateľa služieb a odbornou prípravou, ktorú vyžaduje hostiteľský členský štát, a tento rozdiel je taký, že by to mohlo byť škodlivé pre verejné zdravie alebo bezpečnosť, hostiteľský členský štát umožní poskytovateľovi služieb preukázať, najmä formou skúšky spôsobilosti, že získal chýbajúce vedomosti alebo chýbajúcu kvalifikáciu. V každom prípade musí byť možné poskytovať služby do jedného mesiaca po prijatí rozhodnutia podľa predchádzajúceho pododseku. Ak príslušný orgán nezareaguje v lehotách uvedených v predchádzajúcich pododsekoch, služba sa môže poskytovať. V prípade, ak sa overovala spôsobilosť podľa tohto odseku, služby sa poskytujú na základe profesijného titulu hostiteľského členského štátu. Článok 8 Administratívna spolupráca 1. Príslušné orgány hostiteľského členského štátu môžu v prípade každého poskytovania služieb požiadať príslušné orgány členského štátu usadenia o poskytnutie všetkých informácií súvisiacich so zákonnosťou usadenia sa poskytovateľa služieb a s jeho bezúhonnosťou, ako aj s neexistenciou disciplinárnych a trestnoprávnych sankcií súvisiacich s povolaním. Príslušné orgány členského štátu usadenia poskytnú tieto informácie v súlade s ustanoveniami článku 56. 2. Príslušné orgány zabezpečia výmenu všetkých informácií potrebných na správne vybavenie prípadnej reklamácie príjemcu služieb. Príjemcovia služieb sú o výsledku vybavenia reklamácie informovaní. Článok 9 Informácie, ktoré je potrebné poskytnúť príjemcom služieb Ak sa služba poskytuje na základe odborného titulu členského štátu usadenia alebo na základe formálnej kvalifikácie poskytovateľa služieb, okrem iných požiadaviek súvisiacich s informáciami uvedenými v práve Spoločenstva, môžu príslušné orgány hostiteľského členského štátu žiadať od poskytovateľa služieb, aby poskytol príjemcovi služieb všetky alebo niektoré z týchto údajov: a) ak je poskytovateľ služieb registrovaný v registri alebo v podobnom verejnom registri, register, v ktorom je registrovaný, jeho registračné číslo alebo rovnocenný prostriedok identifikácie uvedený v tomto registri; b) ak príslušná činnosť podlieha v členskom štáte usadenia povoleniu, názov a adresa príslušného dozorného orgánu; c) všetky profesijné združenia alebo podobné organizácie, u ktorých je poskytovateľ služieb registrovaný; d) profesijný titul, alebo, ak takýto titul neexistuje, formálna kvalifikácia poskytovateľa služieb a členský štát, v ktorom bola udelená; e) ak poskytovateľ služieb vykonáva činnosť, ktorá podlieha dani z pridanej hodnoty, identifikačné číslo DPH uvedené v článku 22 ods. 1 Šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu - spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia [23]; f) podrobné údaje o poistnom krytí alebo iných prostriedkoch osobnej alebo kolektívnej ochrany pokiaľ ide o odbornú zodpovednosť podnikateľa. HLAVA III SLOBODA USADIŤ SA Kapitola I Všeobecný systém uznávania dokladov o odbornej príprave Článok 10 Rozsah pôsobnosti Táto kapitola sa vzťahuje na všetky povolania, ktoré nie sú upravené v kapitolách II a III tejto hlavy a v nasledovných prípadoch, v ktorých žiadateľ z osobitných a výnimočných dôvodov nespĺňa podmienky uvedené v tých kapitolách: a) pre činnosti uvedené v prílohe IV, ak migrant nespĺňa požiadavky uvedené v článkoch 17, 18 a 19; b) pre lekárov so základnou odbornou prípravou, špecializovaných lekárov, sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť, špecializovaných zubných lekárov, veterinárnych lekárov, pôrodné asistentky, farmaceutov a architektov, ak migrant nespĺňa požiadavky účinnej a zákonnej odbornej praxe uvedenej v článkoch 23, 27, 33, 37, 39, 43 a 49; c) pre architektov, ak má migrant doklad o formálnej kvalifikácii, ktorý nie je uvedený v prílohe V, bod 5.7; d) bez toho, aby boli dotknuté článok 21 ods. 1, články 23 a 27, pre lekárov, sestry, zubných lekárov, veterinárnych lekárov, pôrodné asistentky, farmaceutov a architektov, ktorí majú doklad o formálnej kvalifikácii ako špecialisti, ktorí musia prejsť odbornou prípravou, ktorá vedie k získaniu titulu uvedeného v prílohe V, body 5.1.1, 5.2.2, 5.3.2, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 a 5.7.1., a výlučne na účel uznania príslušnej špecializácie; e) pre sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť a špecializované sestry s formálnou kvalifikáciou ako špecialisti, ktoré majú doklad o formálnej kvalifikácii ako špecialisti, ktorí musia prejsť odbornou prípravou, ktorá vedie k získaniu titulu uvedeného v prílohe V, bod 5.2.2, ak migrant žiada o uznanie v inom členskom štáte, kde príslušnú odbornú činnosť vykonávajú špecializované sestry bez odbornej prípravy pre sestry všeobecnej starostlivosti; f) pre špecializované sestry bez odbornej prípravy pre sestry všeobecnej starostlivosti, ak migrant žiada o uznanie v inom členskom štáte, kde príslušnú odbornú činnosť vykonávajú sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť, špecializované sestry bez odbornej prípravy pre sestry všeobecnej starostlivosti, ktoré majú doklad o formálnej kvalifikácii ako špecialisti, ktorí musia prejsť odbornou prípravou, ktorá vedie k získaniu titulu uvedeného v prílohe V, bod 5.2.2; g) pre migrantov, ktorí spĺňajú požiadavky uvedené v článku 3 ods. 3. Článok 11 Úrovne kvalifikácie Na účely uplatňovania článku 13 sú odborné kvalifikácie zoskupené do nasledujúcich úrovní uvedených nižšie: a) osvedčenie o odbornej spôsobilosti, ktoré vydal príslušný orgán v domovskom členskom štáte, určený na základe legislatívnych, regulačných alebo správnych opatrení tohto členského štátu, na základe: i) buď školiaceho kurzu, ktorý nie je súčasťou osvedčenia alebo diplomu v zmysle písmen b), c), d) alebo e), alebo osobitnej skúšky bez predchádzajúcej odbornej prípravy, alebo výkonu povolania na plný úväzok v členskom štáte počas troch po sebe nasledujúcich rokov alebo rovnocenné trvanie čiastočného úväzku počas predchádzajúcich 10 rokov, ii) alebo všeobecného základného alebo stredoškolského vzdelania, ktoré potvrdzuje, že držiteľ získal všeobecné vedomosti; b) osvedčenie o úspešnom ukončení stredoškolského vzdelania, ktoré je i) buď všeobecnej povahy, doplnené štúdiom alebo odbornou prípravou inou než je uvedená v písmene c) a/alebo skúšobnou alebo odbornou praxou, ktorá sa okrem tohto štúdia vyžaduje, ii) alebo technickej alebo odbornej povahy, doplnené podľa potreby štúdiom alebo odbornou prípravou ako je uvedené v bode i), a/alebo skúšobnou alebo odbornou praxou, ktorá sa okrem tohto štúdia vyžaduje; c) diplom, ktorý potvrdzuje úspešné ukončenie i) buď odbornej prípravy na úrovni vyššieho odborného vzdelania, inej než odbornej prípravy uvedenej v písmene d) a e), trvajúcej najmenej jeden rok alebo ekvivalentné časové obdobie na čiastočnej báze, pričom platí všeobecné pravidlo, že prijatie na túto odbornú prípravu je podmienené úspešným ukončením stredoškolského vzdelania, požadovaného na prijatie na univerzitu alebo vyššie vzdelanie, alebo ukončenie rovnocenného školského vzdelania na úrovni druhého cyklu strednej školy ako aj odbornej prípravy, ktorú možno požadovať okrem tejto odbornej prípravy po štúdiu na úrovni vyššieho odborného vzdelania, ii) alebo, v prípade regulovaného povolania, odbornej prípravy s osobitnou štruktúrou uvedenej v prílohe II, rovnocennej úrovni odbornej prípravy uvedenej v bode i), ktorá poskytuje porovnateľný odborný štandard a ktorá pripravuje účastníkov odbornej prípravy na porovnateľnú úroveň zodpovednosti a funkcií. Zoznam v prílohe II možno meniť a dopĺňať podľa postupu uvedeného v článku 58 ods. 2, aby sa zohľadnila odborná príprava, ktorá spĺňa požiadavky uvedené v predchádzajúcej vete; d) diplom potvrdzujúci úspešné ukončenie odbornej prípravy na úrovni vyššieho odborného vzdelania trvajúcej najmenej tri a nie viac ako štyri roky alebo ekvivalentné časové obdobie na čiastočnej báze na univerzite alebo v inštitúcii vyššieho vzdelávania alebo v inej inštitúcii, ktorá poskytuje tú istú úroveň odbornej prípravy, ako aj odbornej prípravy, ktorú možno požadovať okrem tejto odbornej prípravy po štúdiu na úrovni vyššieho odborného vzdelania; e) diplom potvrdzujúci, že držiteľ úspešne ukončil vyššie odborné vzdelanie trvajúce najmenej štyri roky alebo rovnocenné časové obdobie na čiastočnej báze na univerzite alebo inštitúcii vyššieho vzdelávania alebo inej inštitúcii rovnocennej úrovne, a ak je to potrebné, že úspešne ukončil odbornú prípravu požadovanú po štúdiu na úrovni vyššieho odborného vzdelania. Článok 12 Rovnaké zaobchádzanie s kvalifikáciou Každý doklad o formálnej kvalifikácii alebo každá skupina dokladov o formálnej kvalifikácii, ktoré vydal príslušný orgán členského štátu, ktorým sa potvrdzuje úspešné ukončenie odbornej prípravy v Spoločenstve, u ktorej tento členský štát uznal, že má rovnocennú úroveň a že poskytuje svojmu držiteľovi tie isté práva na prístup k povolaniu alebo na výkon povolania, alebo že pripravuje na výkon tohto povolania, sa bude považovať za doklad o formálnej kvalifikácii typu upraveného článkom 11, vrátane príslušnej úrovne. S akoukoľvek odbornou kvalifikáciou, ktorá síce nespĺňa požiadavky uvedené v legislatívnych, regulačných alebo správnych opatreniach, platných v domovskom členskom štáte pre prístup k povolaniu alebo pre výkon povolania, ktorá dáva na základe týchto ustanovení svojmu držiteľovi nadobudnuté práva, sa taktiež zaobchádza ako s takým dokladom o formálnej kvalifikácií za rovnakých podmienok ako sú uvedené v prvom pododseku. Toto sa vzťahuje predovšetkým, ak domovský členský štát zvýši úroveň odbornej prípravy požadovanej pre prijatie do povolania a pre výkon povolania a v prípade, ak osoba, ktorá absolvovala predchádzajúcu odbornú prípravu, ktorá nezodpovedá požiadavkám novej kvalifikácie, má zo získaných práv úžitok na základe vnútroštátnej legislatívy, regulačných alebo správnych ustanovení; v takom prípade je táto predchádzajúca odborná príprava považovaná hostiteľským členským štátom na účely uplatnenia článku 13 za úroveň zodpovedajúcu novej odbornej príprave. Článok 13 Podmienky uznávania 1. Ak je prístup k regulovanému povolaniu alebo výkon regulovaného povolania v hostiteľskom členskom štáte podmienený držaním osobitnej odbornej kvalifikácie, príslušný orgán tohto členského štátu povolí prístup k tomuto povolaniu alebo výkon tohto povolania za tých istých podmienok, aké sa vzťahujú na jeho štátnych príslušníkov, a to žiadateľom, ktorí sú držiteľmi osvedčenia o odbornej spôsobilosti alebo dokladu o formálnej kvalifikácii, ktorý vyžaduje iný členský štát na získanie prístupu a výkon tohto povolania na svojom území. Osvedčenia o odbornej spôsobilosti a doklady o formálnej kvalifikácii spĺňajú tieto podmienky: a) vydal ich príslušný orgán členského štátu, určený podľa legislatívnych, regulačných alebo správnych opatrení tohto členského štátu; b) potvrdzujú úroveň odbornej kvalifikácie na úrovni, ktorá je aspoň rovnocenná úrovni bezprostredne predchádzajúcej tej úrovni, ktorá sa požaduje v hostiteľskom členskom štáte, ako je uvedené v článku 11. 2. Prístup k povolaniu a výkon povolania uvedený v odseku 1 sa umožní aj žiadateľom, ktorí vykonávali povolanie uvedené v tom odseku na plný úväzok počas dvoch rokov v priebehu predchádzajúcich 10 rokov v inom členskom štáte, ktorý toto povolanie nereguluje, za predpokladu, že sú držiteľmi jedného alebo viacerých osvedčení o odbornej spôsobilosti alebo dokladu o formálnej kvalifikácii. Osvedčenia o odbornej spôsobilosti a doklady o formálnej kvalifikácii spĺňajú tieto podmienky: a) sú vydané príslušným orgánom členského štátu určeným podľa legislatívnych, regulačných alebo správnych opatrení tohto členského štátu; b) potvrdzujú úroveň odbornej kvalifikácie na úrovni, ktorá je aspoň rovnocenná úrovni bezprostredne predchádzajúcej tej úrovni, ktorá sa požaduje v hostiteľskom členskom štáte, ako je uvedené v článku 11; c) potvrdzujú, že ich držiteľ je pripravený na výkon príslušného povolania. Dvojročná odborná prax uvedená v prvom pododseku sa však nesmie vyžadovať, ak doklad o formálnej kvalifikácii, ktorého je žiadateľ držiteľom, potvrdzuje regulované vzdelávanie a odbornú prípravu v zmysle článku 3 ods. 1 písm. e) na úrovniach kvalifikácií uvedených v článku 11 písm. b), c), d) alebo e). Regulované vzdelávanie a odborná príprava uvedená v prílohe III sa považuje za takéto regulované vzdelávanie a odbornú prípravu na úrovni uvedenej v článku 11 písmene c). Zoznam v prílohe III možno meniť a dopĺňať podľa postupu uvedeného v článku 58 ods. 2, aby sa zohľadnilo regulované vzdelávanie a odborná príprava, ktoré poskytujú porovnateľný odborný štandard, a ktoré pripravujú účastníkov odbornej prípravy na porovnateľnú úroveň zodpovedností a funkcií. 3. Odchylne od odseku 1 písm. b) a odseku 2 písm. b) tohto článku, povolí hostiteľský členský štát prístup k regulovanému povolaniu a jeho výkon, ak je na jeho území prístup k tomuto povolaniu podmienený kvalifikáciou, ktorou sa osvedčuje úspešné ukončenie vyššieho alebo univerzitného vzdelania trvajúceho štyri roky, a ak má žiadateľ kvalifikáciu uvedenú v článku 11 písm. c). Článok 14 Kompenzačné opatrenia 1. Článok 13 nebráni hostiteľskému členskému štátu, aby požadoval od žiadateľa ukončenie adaptačného obdobia až tri roky, alebo aby zložil skúšku spôsobilosti, ak: a) odborná príprava, o ktorej žiadateľ poskytol doklad podľa podmienok článku 13 ods. 1 alebo 2, trvá najmenej o rok menej než odborná príprava, ktorú požaduje hostiteľský členský štát; b) odborná príprava, ktorú žiadateľ absolvoval, obsahuje podstatne iné veci ako tie, ktoré pokrýva doklad o formálnej kvalifikácii, ktorý vyžaduje hostiteľský členský štát; c) regulované povolanie v hostiteľskom členskom štáte obsahuje jednu alebo viac regulovaných odborných činností, ktoré v zodpovedajúcom povolaní v žiadateľovom domovskom členskom štáte v zmysle článku 4 ods. 2 neexistujú, a rozdiel spočíva v osobitnej odbornej príprave, ktorá sa požaduje v hostiteľskom členskom štáte a ktorá obsahuje podstatne iné veci, ako tie, ktoré sú pokryté žiadateľovým osvedčením o odbornej spôsobilosti alebo dokladom o vzdelaní. 2. Ak hostiteľský členský štát využije možnosť uvedenú v odseku 1, musí žiadateľovi ponúknuť možnosť vybrať si medzi adaptačným obdobím a skúškou spôsobilosti. Ak členský štát uváži, že vzhľadom na dané povolanie je potrebné odchýliť sa od požiadavky uvedenej v predchádzajúcom pododseku, teda aby sa žiadateľovi ponúkla možnosť vybrať si medzi adaptačným obdobím a skúškou spôsobilosti, informuje o tom vopred členské štáty a Komisiu a predloží dostatočné odôvodnenie tejto odchýlky. Ak Komisia po prijatí všetkých potrebných informácií uváži, že odchýlka uvedená v druhom pododseku je nevhodná alebo nie je v súlade s právom Spoločenstva, do troch mesiacov vyzve príslušný členský štát, aby upustil od tohto plánovaného opatrenia. Ak Komisia vo vyššie uvedenej lehote neodpovie, odchýlku možno uplatniť. 3. Odchylne od zásady práva žiadateľa na výber, ako je uvedená v odseku 2, pre povolania, ktorých výkon vyžaduje precíznu znalosť vnútroštátneho práva a vzhľadom na ktoré je poskytovanie poradenstva a/alebo pomoci týkajúcej sa vnútroštátneho práva podstatným a trvalým aspektom odbornej činnosti, hostiteľský členský štát môže stanoviť buď adaptačné obdobie alebo skúšku spôsobilosti. Toto sa vzťahuje na prípady uvedené v článku 10 písm. b) a c) v článku 10 písm. d), týkajúce sa lekárov a zubných lekárov, v článku 10 písm. f), ak migrant žiada o uznanie v inom členskom štáte, kde príslušné odborné činnosti vykonávajú sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť alebo špecializované sestry, ktoré majú doklad o formálnej kvalifikácii ako špecialisti, ktorí musia prejsť odbornou prípravou, ktorá vedie k získaniu titulov uvedených v prílohe V, bod 5.2.2 a v článku 10 písm. g). V prípadoch upravených v článku 10 písm. a) môže hostiteľský členský štát požadovať adaptačné obdobie alebo skúšku spôsobilosti, ak migrant plánuje výkon odbornej činnosti ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako riaditeľ podniku, čo si vyžaduje znalosti a uplatňovanie platných osobitných vnútroštátnych predpisov, za predpokladu, že znalosť a uplatňovanie týchto predpisov požadujú príslušné orgány hostiteľského členského štátu na prístup k týmto činnostiam od svojich vlastných štátnych príslušníkov. 4. Na účely uplatňovania odseku 1 písm. b) a c) "podstatne iné veci" sú veci, ktorých znalosť je podstatná pre výkon povolania a s ohľadom na ktorú odborná príprava, ktorou migrant prešiel vykazuje, pokiaľ ide o trvanie alebo obsah, značné rozdiely oproti odbornej príprave, ktorú vyžaduje hostiteľský členský štát. 5. Odsek 1 sa uplatňuje s náležitým zohľadnením zásady proporcionality. Najmä ak má hostiteľský členský štát v úmysle vyžadovať od žiadateľa ukončenie adaptačného obdobia alebo zloženie skúšky spôsobilosti, musí sa najprv uistiť, či znalosti, ktoré žiadateľ získal v priebehu svojej odbornej praxe v členskom alebo v tretej krajine, sú takej povahy, aby úplne alebo čiastočne pokryli podstatný rozdiel uvedený v odseku 4. Článok 15 Upustenie od kompenzačných opatrení na základe spoločných platforiem 1. Na účely tohto článku "spoločné platformy" sú definované ako sústava kritérií odbornej kvalifikácie, ktoré sú vhodné na kompenzovanie podstatných rozdielov, ktoré sa identifikovali medzi požiadavkami na odbornú prípravu pre dané povolanie, existujúcimi v rôznych členských štátoch. Tieto podstatné rozdiely sa identifikujú porovnaním trvania a obsahu odbornej prípravy v najmenej dvoch tretinách členských štátov, vrátane všetkých členských štátov, ktoré toto povolanie regulujú. Rozdiely v obsahu odbornej prípravy môžu vyplývať z podstatných rozdielov v rozsahu odborných činností. 2. Spoločné platformy ako sú definované v odseku 1, môžu predložiť Komisii členské štáty alebo profesijné združenia alebo organizácie, ktoré sú reprezentatívne na vnútroštátnej a európskej úrovni. Ak Komisia po porade s členskými štátmi dôjde k názoru, že návrh spoločnej platformy uľahčuje vzájomné uznávanie odbornej kvalifikácie, môže predložiť návrhy opatrení určených na prijatie podľa postupu uvedeného v článku 58 ods. 2. 3. Ak žiadateľova odborná kvalifikácia spĺňa kritériá stanovené v opatrení prijatom podľa odseku 2, hostiteľský členský štát sa vzdá uplatnenia kompenzačných opatrení podľa článku 14. 4. Odseky 1 až 3 neovplyvňujú právo členského štátu rozhodovať o tom, aká odborná kvalifikácia sa vyžaduje na výkon povolaní na ich území, ani o obsahu a organizácii svojho systému vzdelávania a odbornej prípravy. 5. Ak je členský štát toho názoru, že kritériá stanovené v opatrení prijatom podľa odseku 2 už neposkytujú primerané záruky pokiaľ ide o odbornú kvalifikáciu, informuje o tom Komisiu. Ak je to vhodné, Komisia potom predloží návrh opatrenia podľa postupu uvedeného v článku 58 ods. 2. 6. Komisia do … [] predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o účinku tohto článku a v prípade potreby predloží vhodné návrhy na jeho zmeny a doplnenia. Kapitola II Uznávanie odbornej praxe Článok 16 Požiadavky týkajúce sa odbornej praxe Ak je v členskom štáte prístup k niektorej z činností uvedených v prílohe IV alebo výkon týchto činností podmienený všeobecnými, obchodnými alebo odbornými vedomosťami a schopnosťami, členský štát uzná predchádzajúci výkon činnosti v inom členskom štáte za dostatočný dôkaz týchto vedomostí a schopností. Uvedená činnosť sa musela vykonávať podľa článkov 17, 18 a 19. Článok 17 Činnosti uvedené v zozname I prílohy IV 1. Pre činnosti v zozname I prílohy IV sa príslušná činnosť musela predtým vykonávať: a) počas šiestich po sebe nasledujúcich rokov ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako riaditeľ podniku; alebo b) počas troch po sebe nasledujúcich rokov ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako riaditeľ podniku, ak žiadateľ preukáže, že prešiel predchádzajúcou odbornou prípravou pre príslušnú činnosť, trvajúcou najmenej tri roky, čo doloží osvedčením, ktoré členský štát uznáva, alebo ktoré príslušná profesijná organizácia posúdila ako plne platné, alebo c) počas štyroch po sebe nasledujúcich rokov ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako riaditeľ podniku, ak žiadateľ môže preukázať, že prešiel predchádzajúcou odbornou prípravou pre príslušnú činnosť, trvajúcou najmenej dva roky, čo doloží osvedčením, ktoré členský štát uznáva, alebo ktoré príslušná profesijná organizácia posúdila ako plne platné, alebo d) počas troch po sebe nasledujúcich rokov ako samostatne zárobkovo činná osoba, ak žiadateľ môže preukázať, že vykonával príslušnú činnosť ako zamestnanec najmenej päť rokov, alebo e) počas piatich po sebe nasledujúcich rokov vo vedúcej pozícii, z čoho najmenej tri roky mal technické povinnosti a zodpovednosť za najmenej jedno oddelenie spoločnosti, ak žiadateľ môže preukázať, že prešiel predchádzajúcou odbornou prípravou pre príslušnú činnosť, trvajúcou najmenej tri roky, čo doloží osvedčením, ktoré členský štát uznáva, alebo ktoré príslušná profesijná organizácia posúdila ako plne platné. 2. V prípadoch podľa písmen a) a d) sa činnosť nesmela skončiť viac než 10 rokov pred dňom, kedy príslušná osoba predložila príslušnému orgánu úplnú žiadosť podľa článku 56. 3. Odsek 1 písm. e) sa neuplatňuje na činnosti v skupine Ex 855 nomenklatúry ISIC. Článok 18 Činnosti uvedené v zozname II prílohy IV 1. Pre činnosti v zozname II prílohy IV sa príslušná činnosť musela predtým vykonávať: a) počas piatich po sebe nasledujúcich rokov ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako riaditeľ podniku; alebo b) počas troch po sebe nasledujúcich rokov ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako riaditeľ podniku, ak žiadateľ preukáže, že prešiel predchádzajúcou odbornou prípravou pre príslušnú činnosť, trvajúcou najmenej tri roky, čo doloží osvedčením, ktoré členský štát uznáva, alebo ktoré príslušná profesijná organizácia posúdila ako plne platné, alebo c) počas štyroch po sebe nasledujúcich rokov ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako riaditeľ podniku, ak žiadateľ môže preukázať, že prešiel predchádzajúcou odbornou prípravou pre príslušnú činnosť, trvajúcou najmenej dva roky, čo doloží osvedčením, ktoré členský štát uznáva, alebo ktoré príslušná profesijná organizácia posúdila ako plne platné, alebo d) počas troch po sebe nasledujúcich rokov ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako riaditeľ podniku, ak žiadateľ môže preukázať, že vykonával príslušnú činnosť ako zamestnanec najmenej päť rokov; alebo e) počas piatich po sebe nasledujúcich rokov ako zamestnanec, ak žiadateľ môže preukázať, že prešiel predchádzajúcou odbornou prípravou pre príslušnú činnosť, trvajúcou najmenej tri roky, čo doloží osvedčením, ktoré členský štát uznáva, alebo ktoré príslušná profesijná organizácia posúdila ako plne platné; alebo f) počas šiestich po sebe nasledujúcich rokov ako zamestnanec, ak žiadateľ môže preukázať, že prešiel predchádzajúcou odbornou prípravou pre príslušnú činnosť, trvajúcou najmenej dva roky, čo doloží osvedčením, ktoré členský štát uznáva, alebo ktoré príslušná profesijná organizácia posúdila ako plne platné. 2. V prípadoch podľa písmen a) a d) sa činnosť nesmela skončiť viac než 10 rokov pred dňom, kedy príslušná osoba predložila príslušnému orgánu úplnú žiadosť podľa článku 56. Článok 19 Činnosti uvedené v zozname III prílohy IV 1. Pre činnosti v zozname III prílohy IV sa príslušná činnosť musela predtým vykonávať: a) počas troch po sebe nasledujúcich rokov, buď ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako riaditeľ podniku, alebo b) počas dvoch po sebe nasledujúcich rokov ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako riaditeľ podniku, ak žiadateľ môže preukázať, že prešiel predchádzajúcou odbornou prípravou pre príslušnú činnosť, čo doloží osvedčením, ktoré členský štát uznáva, alebo ktoré príslušná profesijná organizácia posúdila ako plne platné, alebo c) počas dvoch po sebe nasledujúcich rokov ako samostatne zárobkovo činná osoba alebo ako riaditeľ podniku, ak žiadateľ môže preukázať, že vykonával príslušnú činnosť ako zamestnanec najmenej tri roky, alebo d) počas troch po sebe nasledujúcich rokov ako zamestnanec, ak žiadateľ môže preukázať, že prešiel predchádzajúcou odbornou prípravou pre príslušnú činnosť, čo doloží osvedčením, ktoré členský štát uznáva, alebo ktoré príslušná profesijná organizácia posúdila ako plne platné. 2. V prípadoch podľa písmen a) a c) sa činnosť nesmela skončiť viac než 10 rokov pred dňom, kedy príslušná osoba predložila príslušnému orgánu úplnú žiadosť podľa článku 56. Článok 20 Zmeny a doplnenia zoznamov činností v prílohe IV Zoznamy činností v prílohe IV, ktoré podliehajú uznaniu odbornej praxe podľa článku 16 možno meniť a dopĺňať podľa postupu uvedeného v článku 58 ods. 2 s cieľom aktualizácie alebo vyjasnenia nomenklatúry, za predpokladu, že tieto zmeny a doplnenia nemenia činnosti týkajúce sa jednotlivých kategórií. Kapitola III Uznávanie na základe koordinácie minimálnych požiadaviek na odbornú prípravu Oddiel 1 Všeobecné ustanovenia Článok 21 Zásada automatického uznávania 1. Každý členský štát uznáva doklad o formálnej kvalifikácii lekára, ktorý umožňuje prístup k odborným činnostiam lekára so základnou odbornou prípravou a špecializovaného lekára, sestry zodpovednej za vše- obecnú starostlivosť, zubného lekára, špecializovaného zubného lekára, veterinárneho lekára, farmaceuta a architekta, uvedený v prílohe V, body 5.1.1, 5.1.2, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.6.2 a 5.7.1 v tomto poradí, ktorý spĺňa minimálne požiadavky na odbornú prípravu podľa článkov 24, 25, 31, 34, 35, 38, 44 a 46 v tomto poradí, a na účely prístupu k odborným činnostiam a výkonu týchto odborných činností, uznáva takýto doklad na svojom území ako rovnocenný s dokladom o formálnej kvalifikácii, ktorý sám vydáva. Tento doklad o formálnej kvalifikácii musí byť vydaný príslušnými orgánmi členského štátu a v prípade potreby doplnený osvedčeniami uvedenými v prílohe V, body 5.1.1, 5.1.2, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.6.2 a 5.7.1 v tomto poradí. Ustanovenia prvého a druhého pododseku neovplyvňujú nadobudnuté práva uvedené v článkoch 23, 27, 33, 37, 39 a 49. 2. Každý členský štát uznáva na účely výkonu všeobecnej lekárskej praxe v rámci svojho vnútroštátneho systému sociálneho zabezpečenia doklad o formálnej kvalifikácii uvedený v prílohe V bod 5.1.4, vydaný štátnemu príslušníkovi členského štátu iným členským štátom v súlade s minimálnymi požiadavkami na odbornú prípravu uvedenými v článku 28. Ustanovenia predchádzajúceho pododseku neovplyvňujú nadobudnuté práva uvedené v článku 30. 3. Každý členský štát uznáva doklad o formálnej kvalifikácii pôrodnej asistentky, vydaný štátnemu príslušníkovi členského štátu iným členským štátom, uvedený v prílohe V bod 5.5.2, ktorý spĺňa minimálne požiadavky na odbornú prípravu uvedené v článku 40 a ktorý spĺňa kritériá uvedené v článku 41, a na účely prístupu k odborným činnostiam a výkonu týchto odborných činností, uznáva takýto doklad na svojom území ako rovnocenný s dokladom o formálnej kvalifikácii, ktorý sám vydáva. Týmto ustanovením nie sú dotknuté nadobudnuté práva uvedené v článkoch 23 a 43. 4. Členské štáty nemusia uznať ako rovnocenný doklad o formálnej kvalifikácii uvedený v prílohe V bod 5.6.2 na účely vybudovania nových verejne prístupných lekární. Na účely tohto odseku sa za nové lekárne považujú aj lekárne, ktoré sú otvorené menej než tri roky. 5. Doklad o formálnej kvalifikácii architekta uvedený v prílohe V bod 5.7.1, ktorý podlieha automatickému uznávaniu podľa odseku 1, preukazuje ukončenie kurzu odbornej prípravy, ktorý začal najneskôr počas akademického referenčného roka uvedeného v tejto prílohe. 6. Každý členský štát umožní prístup k odborným činnostiam a výkon odborných činností lekárom, sestrám zodpovedným za všeobecnú starostlivosť, zubným lekárom, veterinárnym lekárom, pôrodným asistentkám a farmaceutom na základe dokladu o formálnej kvalifikácii uvedeného v prílohe V, body 5.1.1, 5.1.2, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2 v tomto poradí, ktorý potvrdzuje, že príslušná osoba získala počas odbornej prípravy znalosti a zručnosti uvedené v článkoch 24 ods. 3, 31 ods. 6, 34 ods. 3, 38 ods. 3, 40 ods. 3 a 44 ods. 3. Znalosti a zručnosti uvedené v článkoch 24 ods. 3, 31 ods. 6, 34 ods. 3, 38 ods. 3, 40 ods. 3 a 44 ods. 3 možno meniť a dopĺňať podľa postupu uvedeného v článku 58 ods. 2, s cieľom ich prispôsobenia vedeckotechnickému pokroku. Takéto aktualizácie nepredstavujú v žiadnom členskom štáte zmeny a doplnenia existujúcich legislatívnych zásad pokiaľ ide o štruktúru povolaní v súvislosti s odbornou prípravou a podmienkami prístupu fyzických osôb. 7. Každý členský štát informuje Komisiu o legislatívnych, regulačných alebo správnych opatreniach, ktoré prijal v súvislosti s vydávaním dokladov o formálnej kvalifikácii v oblasti upravenej v tejto kapitole. Okrem toho, v prípade dokladov o formálnej kvalifikácii v oblasti uvedenej v oddieli 8 je toto oznámenie adresované aj ostatným členským štátom. Komisia uverejňuje všetky príslušné správy v Úradnom vestníku Európskej únie, s uvedením titulov, ktoré prijali členské štáty ako doklad o formálnej kvalifikácii, v prípade potreby s uvedením organizácie, ktorá vydáva doklady o formálnej kvalifikácii, osvedčenia, ktoré k nim patria a zodpovedajúci profesijný titul uvedený v prílohe V body 5.1.1, 5.1.2, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 a 5.7.1 v tomto poradí. Článok 22 Spoločné ustanovenia o odbornej príprave So zreteľom na odbornú prípravu uvedenú v článkoch 24, 25, 28, 31, 34, 35, 38, 40, 44 a 46: a) Členské štáty môžu povoliť odbornú prípravu na čiastočný úväzok za podmienok, ktoré stanovia príslušné orgány; tieto orgány zabezpečia, aby celková dĺžka, úroveň a kvalita tejto odbornej prípravy nebola nižšia než v prípade súvislej dennej odbornej prípravy; b) celoživotné vzdelávanie a odborná príprava zabezpečuje, v súlade s postupmi osobitnými pre každý členský štát, že osoby, ktoré ukončili štúdium, sú schopné držať krok s odborným vývojom v rozsahu potrebnom na udržanie bezpečnej a účinnej praxe. Článok 23 Nadobudnuté práva 1. Bez toho, aby boli dotknuté nadobudnuté práva osobitné pre každé povolanie, v prípade, keď doklad o formálnej kvalifikácii lekára, ktorý umožňuje prístup k odborným činnostiam lekára so základnou odbornou prípravou a špecializovaného lekára, sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť, zubného lekára, špecializovaného zubného lekára, veterinárneho lekára, pôrodnej asistentky a farmaceuta, ktorého držiteľom je štátny príslušník členského štátu, nespĺňa všetky požiadavky na odbornú prípravu, uvedené v článkoch 24, 25, 31, 34, 35, 38, 40 a 44, každý členský štát uznáva ako dostatočný dôkaz doklad o formálnej kvalifikácii, ktorý bol vydaný v tomto členskom štáte, ak tento doklad potvrdzuje úspešné ukončenie odbornej prípravy, ktorá začala pred dátumami uvedenými v prílohe V, body 5.1.1, 5.1.2, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2 a je doplnený osvedčením, ktoré uvádza, že jeho držiteľ sa skutočne a právoplatne venoval príslušným činnostiam najmenej tri po sebe nasledujúce roky počas piatich rokov pred vydaním tohto osvedčenia. 2. Tie isté ustanovenia sa použijú na doklad o formálnej kvalifikácii lekára, ktorý umožňuje prístup k odborným činnostiam lekára so základnou odbornou prípravou a špecializovaného lekára, sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť, zubného lekára, špecializovaného zubného lekára, veterinárneho lekára, pôrodnej asistentky a farmaceuta, vydaný na území bývalej Nemeckej demokratickej republiky, ktorý nespĺňa všetky minimálne požiadavky na odbornú prípravu, uvedené v článkoch 24, 25, 31, 34, 35, 38, 40 a 44, ak tento doklad potvdrzuje úspešné ukončenie odbornej prípravy, ktorá začala pred: a) 3. októbrom 1990 pre lekárov so základnou odbornou prípravou, sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť, zubných lekárov so základnou odbornou prípravou, špecializovaných zubných lekárov, veterinárnych lekárov, pôrodné asistentky a farmaceutov; a b) 3. aprílom 1992 pre špecializovaných lekárov. Doklad o formálnej kvalifikácii uvedený v prvom pododseku poskytuje svojmu držiteľovi právo na výkon odborných činností na území Nemecka za tých istých podmienok ako doklad o formálnej kvalifikácii, ktorý vydávajú príslušné nemecké orgány uvedené v prílohe V, body 5.1.1, 5.1.2, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2. 3. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 37 ods. 1, každý členský štát uznáva doklad o formálnej kvalifikácii lekára, ktorý umožňuje prístup k odborným činnostiam lekára so základnou odbornou prípravou a špecializovaného lekára, sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť, veterinárneho lekára, pôrodnej asistentky a farmaceuta a architekta, ktorého držiteľom sú štátni príslušníci členských štátov a bol vydaný v bývalom Československu, alebo ktorého odborná príprava začala, pre Českú republiku a Slovensko, pred 1. januárom 1993, ak orgány niektorého z týchto členských štátov potvrdia, že takýto doklad o formálnej kvalifikácii je na ich území rovnako platný ako doklad o formálnej kvalifikácii, ktorý tieto orgány vydávajú, a pokiaľ ide o architektov, doklad o formálnej kvalifikácii uvedený pre tieto členské štáty v prílohe VI, bod 6, a pokiaľ ide o prístup k odborným činnostiam lekára so základnou odbornou prípravou a špecializovaného lekára, sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť, veterinárneho lekára, pôrodnej asistentky a farmaceuta, s ohľadom na činnosti uvedené v článku 45 ods. 2, a architektov, pokiaľ ide o činnosti uvedené v článku 48, a umožnia výkon týchto činností. Takéto potvrdenie musí byť doplnené osvedčením, ktoré vydali tie isté orgány, v ktorom sa uvádza, že príslušná osoba sa na ich území skutočne a zákonne venovala príslušným činnostiam najmenej tri po sebe nasledujúce roky počas piatich rokov pred vydaním takéhoto osvedčenia. 4. Každý členský štát uznáva doklad o formálnej kvalifikácii lekára, ktorý umožňuje prístup k odborným činnostiam lekára so základnou odbornou prípravou a špecializovaného lekára, sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť, zubného lekára, špecializovaného zubného lekára, veterinárneho lekára, pôrodnej asistentky, farmaceuta a architekta, ktorého držiteľmi sú štátni príslušníci členských štátov a bol vydaný v bývalom Sovietskom zväze, alebo ktorého odborná príprava začala: a) pre Estónsko: pred 20. augustom 1991, b) pre Loytšsko: pred 21. augustom 1991, c) pre Litvu: pred 11. marcom 1990, ak orgány ktoréhokoľvek z týchto členských štátov osvedčia, že takýto doklad o formálnej kvalifikácii je na ich území rovnako platný ako doklad o formálnej kvalifikácii, ktorý tieto orgány vydávajú, a pokiaľ ide o architektov, doklad o formálnej kvalifikácii uvedený pre tieto členské štáty v prílohe VI, bod 6, pokiaľ ide o prístup k odborným činnostiam lekára so základnou odbornou prípravou a špecializovaného lekára, sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť, zubného lekára, špecializovaného zubného lekára, veterinárnenho lekára, pôrodnej asistentky, farmaceuta s ohľadom na činnosti uvedené v článku 45 ods. 2, a architektov, s ohľadom na činnosti uvedené v článku 48, a umožnia výkon týchto činností. Takéto potvrdenie musí byť doplnené osvedčením, ktoré vydali tie isté orgány, v ktorom sa uvádza, že príslušná osoba sa na ich území skutočne a zákonne venovala príslušným činnostiam najmenej tri po sebe nasledujúce roky počas piatich rokov pred vydaním tohto osvedčenia. Pokiaľ ide o doklad o formálnej kvalifikácii veterinárneho lekára, ktorý vydal bývalý Sovietsky zväz alebo s ohľadom na ktorý začala odborná príprava pre Estónsko pred 20. augustom 1991, osvedčenie uvedené v predchádzajúcom pododseku musí byť doplnené osvedčením, ktoré vydali estónske orgány, v ktorom sa uvádza, že príslušná osoba sa na ich území skutočne a zákonne venovala príslušným činnostiam najmenej päť po sebe nasledujúcich rokov počas siedmich rokov pred vydaním tohto osvedčenia. 5. Každý členský štát uznáva doklad o formálnej kvalifikácii lekára, ktorý umožňuje prístup k odborným činnostiam lekára so základnou odbornou prípravou a špecializovaného lekára, sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť, zubného lekára, špecializovaného zubného lekára, veterinárneho lekára, pôrodnej asistentky, farmaceuta a architekta, ktorého držiteľom je štátny príslušník členského štátu a bol vydaný v bývalej Juhoslávii, alebo ktorého odborná príprava začala pre Slovinsko pred 25. júnom 1991, ak orgány oboch týchto členských štátov osvedčia, že takýto doklad o formálnej kvalifikácii je na ich území rovnako platný ako doklad o formálnej kvalifikácii, ktorý tieto orgány vydávajú, a pokiaľ ide o architektov, doklad o formálnej kvalifikácii uvedený pre tieto členské štáty v prílohe VI, bod 6, a pokiaľ ide o prístup k odborným činnostiam lekára so základnou odbornou prípravou a špecializovaného lekára, sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť, zubného lekára, špecializovaného zubného lekára, veterinárneho lekára, pôrodnej asistentky a farmaceuta, s ohľadom na činnosti uvedené v článku 45 ods. 2, a ako architekt, s ohľadom na činnosti uvedené v článku 48, a umožnia výkon týchto činností. Takéto potvrdenie musí byť doplnené osvedčením vydaným tými istými orgánmi, v ktorom sa uvádza, že príslušná osoba na ich území skutočne a zákonne vykonávala príslušné činnosti najmenej tri po sebe nasledujúce roky počas piatich rokov pred vydaním tohto osvedčenia. 6. Každý členský štát uznáva za dostatočný dôkaz pre štátnych príslušníkov členského štátu, ktorých doklad o formálnej kvalifikácii lekára, sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť, zubného lekára, veterinárneho lekára, pôrodnej asistentky a farmaceuta nezodpovedá titulom uvedeným pre tento členský štát v prílohe V, body 5.1.1, 5.1.2, 5.1.3, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2, doklad o formálnej kvalifikácii, ktorý vydal tento členský štát, spolu s potvrdením, ktoré vydali príslušné orgány alebo organizácie. V potvrdení uvedenom v prvom pododseku je uvedené, že tento doklad o formálnej kvalifikácii potvrdzuje úplné ukončenie odbornej prípravy podľa článkov 24, 25, 28, 31, 34, 35, 38, 40 a 44 v tomto poradí a členský štát, ktorý ho vydal, s ním zaobchádza rovnako ako s kvalifikáciami, ktorých tituly sú uvedené v prílohe V, body 5.1.1., 5.1.2, 5.1.3, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2. Oddiel 2 Lekári Článok 24 Základná lekárska odborná príprava 1. Prijatie na základnú lekársku odbornú prípravu je podmienené držaním diplomu alebo osvedčenia, ktoré poskytujú prístup na príslušné štúdium na univerzite. 2. Základná lekárska odborná príprava pozostáva najmenej zo šesťročného štúdia alebo 5500 hodín teoretickej a praktickej odbornej prípravy, ktorú poskytuje univerzita alebo nad ktorou má univerzita dozor. Pre osoby, ktoré začali štúdium pred 1. januárom 1972, môže kurz odbornej prípravy uvedený v prvom pododseku obsahovať šesť mesiacov dennej praktickej odbornej prípravy na úrovni univerzity pod dozorom príslušných orgánov. 3. Základná lekárska odborná príprava poskytuje záruku, že príslušná osoba získala tieto znalosti a zručnosti: a) primerané znalosti vied, o ktoré sa medicína opiera a dobré porozumenie vedeckých metód, vrátane zásad merania biologických funkcií, vyhodnocovania vedecky zistených skutočností a analyzovania údajov; b) dostatočné porozumenie štruktúry, funkcií a správania zdravých a chorých osôb, ako aj vzťahov medzi zdravotným stavom a fyzickým a sociálnym prostredím človeka; c) primerané znalosti klinických disciplín a praktík, poskytujúce súvislý obraz mentálnych a fyzických chorôb, medicíny z hľadiska profylaxie, diagnostiky a terapie a ľudskej reprodukcie; d) vhodné klinické skúsenosti v nemocniciach pod príslušným dozorom. Článok 25 Lekárska odborná príprava špecialistov 1. Prijatie k lekárskej odbornej príprave špecialistov je podmienené ukončením a nostrifikáciou šesťročného štúdia ako časti programu odbornej prípravy uvedeného v článku 24, počas ktorého účastník odbornej prípravy získal príslušné znalosti základnej medicíny. 2. Lekárska odborná príprava špecialistov obsahuje teoretickú a praktickú odbornú prípravu na univerzite alebo vo fakultnej nemocnici, alebo tam, kde je to vhodné, v zariadení lekárskej starostlivosti, ktoré na tento účel schválili príslušné orgány alebo organizácie. Členské štáty zabezpečia, aby kurzy lekárskej odbornej prípravy špecialistov podľa prílohy V, bod 5.1.3 netrvali kratšie než je uvedené v tomto bode. Odborná príprava sa poskytuje pod dozorom príslušných orgánov alebo organizácií. Zahŕňa osobnú účasť účastníkov odbornej prípravy, špecializovaných lekárov, na činnosti a zodpovednosti, súvisiacich s príslušnými službami. 3. Odborná príprava sa poskytuje ako denná v osobitných zariadeniach, ktoré uznali príslušné orgány. Jeho súčasťou je účasť na plnom spektre lekárskych činností oddelenia, v ktorom sa odborná príprava poskytuje, vrátane pohotovostnej služby, takým spôsobom, aby účastník odbornej prípravy, špecialista, venoval všetku svoju odbornú činnosť praktickej a teoretickej odbornej príprave počas celého pracovného týždňa a počas roka, podľa postupov stanovených príslušnými orgánmi. Tieto miesta sú na tomto základe primerane odmeňované. 4. Členské štáty podmienia vydávanie dokladov o lekárskej odbornej príprave špecialistov držaním dokladu o základnej lekárskej odbornej príprave, uvedeného v prílohe V bod 5.1.1. 5. Minimálne trvanie odbornej prípravy uvedenej v prílohe V bod 5.1.3 možno zmeniť a doplniť v súlade s postupom podľa článku 58 ods. 2 s cieľom jeho prispôsobenia vedeckotechnickému pokroku. Článok 26 Typy lekárskej odbornej prípravy špecialistov Dokladom o formálnej kvalifikácii špecializovaného lekára podľa článku 21 je doklad vydaný príslušnými orgánmi alebo inštitúciami uvedenými v prílohe V, bod 5.1.2 ako to zodpovedá pre príslušnú odbornú prípravu špecialistov titulom, ktoré sa používajú v rôznych členských štátoch, ktoré sú uvedené v prílohe V, bod 5.1.3. O zaradenie nových lekárskych špecializácií spoločných aspoň dvom pätinám členských štátov do prílohy V, bod 5.1.3 možno rozhodnúť podľa postupu uvedeného v článku 58 ods. 2 s cieľom aktualizácie tejto smernice v súlade so zmenami vnútroštátnych právnych predpisov. Článok 27 Osobitné nadobudnuté práva špecializovaných lekárov 1. Hostiteľský členský štát môže vyžadovať od špecializovaných lekárov, ktorých lekárska odborná príprava špecialistov na čiastočný úväzok bola upravená legislatívnymi, regulačnými alebo správnymi opatreniami platnými k 20. júnu 1975, ktorí začali svoju odbornú prípravu špecialistov najneskôr 31. decembra 1983, aby bol ich doklad o formálnej kvalifikácii doplnený osvedčením o tom, že jeho držiteľ skutočne a zákonne vykonával príslušné činnosti aspoň tri po sebe nasledujúce roky počas piatich rokov pred vydaním tohto osvedčenia. 2. Každý členský štát uznáva kvalifikáciu špecializovaných lekárov, ktorá bol priznaná v Španielsku lekárom, ktorí skončili svoju odbornú prípravu špecialistov pred 1. januárom 1995, a to aj vtedy, keď táto odborná príprava nespĺňa minimálne požiadavky na odbornú prípravu uvedené v článku 25, nakoľko je táto kvalifikácia doplnená osvedčením vydaným príslušnými španielskymi orgánmi, potvdrzujúcim, že príslušná osoba zložila skúšku osobitnej odbornej spôsobilosti, ktorá sa konala v súvislosti s výnimočnými opatreniami, stanovenými v kráľovskej vyhláške 1497/99 na účely zabezpečenia toho, aby príslušná osoba mala úroveň znalostí a zručností porovnateľnú s úrovňou lekárov, ktorí majú kvalifikáciu ako špecializovaný lekár, definovaný pre Španielsko v prílohe V body 5.1.2 a 5.1.3. 3. Každý členský štát, ktorý zrušil svoje legislatívne, regulačné alebo správne opatrenia, týkajúce sa udelenia dokladu o formálnej kvalifikácii ako špecializovaný lekár uvedené v prílohe V bodoch 5.1.2 a 5.1.3, a ktorý prijal opatrenia, súvisiace s nadobudnutými právami na prospech svojich štátnych príslušníkov, poskytne štátnym príslušníkom ostatných členských štátov právo využívať tieto opatrenia, nakoľko tento doklad o formálnej kvalifikácii bol vydaný pred dňom, kedy hostiteľský členský štát prestal vydávať doklad o formálnej kvalifikácii pre príslušnú špecializáciu. Dátumy, kedy boli tieto ustanovenia zrušené, sú uvedené v prílohe V bod 5.1.3. Článok 28 Osobitná odborná príprava vo všeobecnej lekárskej praxi 1. Prístup k osobitnej odbornej príprave vo všeobecnej lekárskej praxi je podmienený ukončením a nostrifikáciou šiestich ročníkov štúdia v rámci programu odbornej prípravy uvedeného v článku 24. 2. Osobitná odborná príprava vo všeobecnej lekárskej praxi, ktorá vedie k udeleniu dokladu o formálnej kvalifikácii vydaného pred 1. januárom 2006 je denná a trvá najmenej dva roky. V prípade, ak je doklad o formálnej kvalifikácii vydaný po tomto dni, táto odborná príprava je denná a trvá najmenej tri roky. Ak program odbornej prípravy uvedený v článku 24 obsahuje praktickú odbornú prípravu, poskytovanú schválenou nemocnicou disponujúcou príslušným vybavením a službami pre všeobecnú medicínu, alebo poskytované ako súčasť schválenej všeobecnej lekárskej praxe alebo schváleného strediska, v ktorom lekári poskytujú primárnu lekársku starostlivosť, túto praktickú odbornú prípravu možno maximálne v rozsahu jedného roka započítať do trvania uvedeného v prvom pododseku pre osvedčenia o odbornej príprave vydané od 1. januára 2006 vrátane. Možnosť uvedenú v druhom pododseku majú iba členské štáty, v ktorých osobitná odborná príprava vo všeobecnej lekárskej praxi trvala k 1. januáru 2001 dva roky. 3. Osobitná odborná príprava vo všeobecnej lekárskej praxi sa vykonáva ako denná, pod dozorom príslušných orgánov alebo organizácií. Táto odborná príprava je viac praktická než teoretická. Praktická odborná príprava sa poskytuje na jednej strane najmenej šesť mesiacov v schválenej nemocnici disponujúcej vhodným vybavením a službami, a na druhej strane najmenej šesť mesiacov ako súčasť všeobecnej lekárskej praxe alebo vo schválenom stredisku, v ktorom lekári poskytujú primárnu zdravotnú starostlivosť. Praktická odborná príprava sa uskutočňuje v spojení s inými zdravotníckymi zariadeniami alebo štruktúrami zaoberajúcimi sa všeobecnou medicínou. Bez toho, aby boli dotknuté minimálne lehoty stanovené v druhom pododseku, možno však túto praktickú odbornú prípravu poskytovať v období nepresahujúcom šesť mesiacov v iných schválených zariadeniach alebo zdravotníckych štruktúrach zaoberajúcich sa všeobecnou medicínou. Táto odborná príprava vyžaduje osobnú účasť účastníka odbornej prípravy na odborných činnostiach a zodpovednosti osôb, s ktorými pracuje. 4. Členské štáty podmieňujú vydanie dokladu o formálnej kvalifikácii v oblasti všeobecnej lekárskej praxe držaním dokladu o formálnej kvalifikácii v základnej lekárskej odbornej príprave, uvedeným v prílohe V bod 5.1.1. 5. Členské štáty môžu vydať doklad o formálnej kvalifikácii uvedený v prílohe V bod 5.1.4 lekárovi, ktorý neukončil odbornú prípravu uvedenú v tomto článku, ale ktorý ukončil inú doplnkovú odbornú prípravu, čo doloží dokladom o formálnej kvalifikácii, vydaným príslušnými orgánmi v členskom štáte. Tieto orgány však nesmú vydať doklad o formálnej kvalifikácii, ak tento doklad nepotvrdzuje znalosti na úrovni kvalitatívne rovnocenné znalostiam získaným odbornou prípravou uvedenou v tomto článku. Členské štáty okrem iného určia, do akého rozsahu môže doplnková odborná príprava a odborné skúsenosti, ktoré už žiadateľ získal, nahradiť odbornú prípravu, uvedenú v tomto článku. Členské štáty môžu vydať doklad o formálnej kvalifikácii uvedený v prílohe V bod 5.1.4 len vtedy, keď žiadateľ získal najmenej šesť mesiacov skúseností v oblasti všeobecnej medicíny vo všeobecnej lekárskej praxi alebo v stredisku, v ktorom lekári poskytujú primárnu zdravotnú starostlivosť typov uvedených v odseku 3 tohto článku. Článok 29 Výkon odborných činností praktického lekára Každý členský štát na základe ustanovení súvisiacich s nadobudnutými právami podmieni výkon činností praktického lekára v rámci svojho vnútroštátneho systému sociálneho zabezpečenia držaním dokladu o formálnej kvalifikácii uvedeným v prílohe V bod 5.1.4. Členské štáty môžu vyňať z tejto podmienky osoby, ktoré práve prechádzajú osobitnou odbornou prípravou v oblasti všeobecnej medicíny. Článok 30 Osobitné nadobudnuté práva praktických lekárov 1. Každý členský štát určuje nadobudnuté práva. Ako nadobudnuté právo však poskytuje právo na výkon činností praktického lekára v rámci svojho vnútroštátneho systému sociálneho zabezpečenia bez dokladu o formálnej kvalifikácii uvedeného v prílohe V bod 5.1.4. všetkým lekárom, ktorí mali toto právo k referenčnému dňu stanovenému v tomto bode na základe ustanovení uplatniteľných na lekárske povolanie, ktorým sa poskytuje prístup k odborným činnostiam lekára so základnou odbornou prípravou, ktorí majú k tomuto dňu na území tohto štátu právo usadiť sa, na ktoré sa uplatňovali ustanovenia článku 21 alebo článku 23. Príslušné orgány každého členského štátu na požiadanie vydajú osvedčenie potvrdzujúce držiteľovo právo na výkon činností praktického lekára v rámci vnútroštátneho systému sociálneho zabezpečenia tohto štátu lekárom, ktorí majú nadobudnuté práva podľa prvého pododseku, a to bez dokladu o formálnej kvalifikácii uvedeného v prílohe V bod 5.1.4. 2. Každý členský štát uznáva osvedčenia uvedené v druhom pododseku odseku 1, ktoré vydal štátnemu príslušníkovi členského štátu iný členský štát, a priznáva takýmto osvedčeniam na svojom území rovnaký účinok ako dokladom o formálnej kvalifikácii, ktoré vydáva sám, a ktoré umožňujú výkon činností praktického lekára v rámci vnútroštátneho systému sociálneho zabezpečenia tohto štátu. Oddiel 3 Sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť Článok 31 Odborná príprava sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť 1. Pripustenie sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť k odbornej príprave je podmienené ukončením desaťročného všeobecného vzdelania potvrdeným diplomom, osvedčením alebo iným dokladom, ktorý vydali príslušné orgány v členskom štáte alebo osvedčením potvrdzujúcim úspešné zloženie prijímacej skúšky do školy ošetrovateliek na rovnocennej úrovni. 2. Odborná príprava sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť sa poskytuje ako denná a jej súčasťou je najmenej program uvedený v prílohe V bod 5.2.1. Obsah uvedený v prílohe V bod 5.2.1. možno zmeniť a doplniť podľa postupu uvedeného v článku 58 ods. 2 s cieľom jeho prispôsobenia vedeckotechnickému pokroku. Súčasťou týchto aktualizácií v žiadnom členskom štáte nesmú byť zmeny ani doplnenia existujúcich legislatívnych zásad pokiaľ ide o štruktúru povolaní v súvislosti s odbornou prípravou a podmienkami prístupu fyzických osôb. 3. Odborná príprava sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť predstavuje najmenej tri roky štúdia alebo 4600 hodín teoretickej a klinickej odbornej prípravy, z čoho teoretická odborná príprava predstavuje najmenej jednu tretinu a klinická odborná príprava najmenej jednu polovicu odbornej prípravy. Členské štáty môžu udeliť čiastočné výnimky osobám, ktoré získali časť odbornej prípravy v kurzoch, ktoré sú najmenej na rovnocennej úrovni. Členské štáty zabezpečia, aby inštitúcie poskytujúce odbornú prípravu sestier boli zodpovedné za koordinovanie teoretickej a klinickej odbornej prípravy po celý čas trvania študijného programu. 4. Teoretická odborná príprava je súčasťou odbornej prípravy sestier, z ktorej sestry, účastníčky odbornej prípravy, získajú odborné znalosti, porozumenie a zručnosti, potrebné na organizovanie, poskytovanie a vyhodnocovanie celkovej zdravotnej starostlivosti. Odbornú prípravu poskytujú učitelia ošetrovateľskej starostlivosti a iné oprávnené osoby v školách pre ošetrovateľky a v iných školiacich pracoviskách, ktoré vybrala školiaca inštitúcia. 5. Klinická odborná príprava je tá časť odbornej prípravy sestier, v ktorej sa sestry, účastníčky odbornej prípravy, naučia ako súčasť skupiny a v priamom kontakte so zdravým alebo chorým jedincom alebo so zdravou alebo chorou komunitou organizovať, poskytovať a vyhodnocovať požadovanú úplnú ošetrovateľskú starostlivosť na základe získaných znalostí a zručností. Sestra, účastníčka odbornej prípravy, sa musí naučiť nielen pracovať v skupine, ale musí vedieť aj skupinu viesť a organizovať celkovú ošetrovateľskú starostlivosť, vrátane zdravotníckej osvety pre jednotlivcov a malé skupiny, v rámci zdravotníckeho ústavu alebo v komunite. Táto odborná príprava sa vykonáva v nemocniciach a v iných zdravotníckych zariadeniach a v komunitách, pod dohľadom učiteľov - sestier, v spolupráci s inými kvalifikovanými sestrami a s pomocou týchto sestier. Vyučovacieho procesu sa môže zúčastniť aj iný kvalifikovaný personál. Sestry, účastníčky odbornej prípravy, sa zúčastňujú na činnostiach príslušného oddelenia, nakoľko sú tieto činnosti primerané pre ich odbornú prípravu a umožňujú im naučiť sa preberať zodpovednosť, ktorú so sebou prináša ošetrovateľská starostlivosť. 6. Odborná príprava pre sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť poskytuje záruku, že príslušná osoba získala tieto znalosti a zručnosti: a) primeraná znalosť vied, na ktorých je všeobecná ošetrovateľská starostlivosť založená, vrátane dostatočného porozumenia štruktúry, fyziologických funkcií a správania zdravých a chorých osôb a vzťahov medzi zdravotným stavom a fyzickým a sociálnym prostredím pre človeka; b) dostatočná znalosť povahy a etiky povolania a všeobecných zásad zdravia a ošetrovateľskej starostlivosti; c) primerané klinické skúsenosti; je potrebné, aby sa takéto skúsenosti, ktoré by sa mali vybrať pre ich školiacu hodnotu, získavali pod dohľadom kvalifikovaného personálu sestier a na miestach personálne a technicky vybavených primerane na to, aby mohli poskytovať pacientovi ošetrovateľskú starostlivosť; d) schopnosť zúčastňovať sa na praktickej odbornej príprave zdravotníckeho personálu a skúsenosti s prácou s týmto personálom; e) skúsenosti s prácou s členmi iných povolaní v zdravotníctve. Článok 32 Výkon odborných činností sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť Na účely tejto smernice sú odborné činnosti sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť tie činnosti, ktoré sa vykonávajú odborne a ktoré sú uvedené v prílohe V bod 5.2.2. Článok 33 Nadobudnuté osobitné práva sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť 1. Ak sa na sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť uplatňujú všeobecné pravidlá o nadobudnutých právach, činnosti uvedené v článku 23 musia zahrňovať plnú zodpovednosť za plánovanie, organizáciu a správu ošetrovateľskej starostlivosti poskytovanej pacientovi. 2. Pokiaľ ide o poľskú kvalifikáciu sestier zodpovedných za všeobecnú starostlivosť, uplatňujú sa len nasledujúce ustanovenia o nadobudnutých právach. V prípade štátnych príslušníkov členských štátov, ktorých doklad o formálnej kvalifikácii ako sestra zodpovedná za všeobecnú starostlivosť bol vydaný, alebo ktorých odborná príprava začala v Poľsku pred 1. májom 2004, a ktorí nespĺňajú minimálne požiadavky na odbornú prípravu uvedené v článku 31, členské štáty uznávajú nasledujúci doklad o formálnej kvalifikácii ako sestra zodpovedná za všeobecnú starostlivosť za dostatočný dôkaz, ak je doplnený osvedčením uvádzajúcim, že štátni príslušníci týchto členských štátov sa účinne a zákonne venovali činnostiam sestry zodpovednej za všeobecnú starostlivosť v Poľsku počas doleuvedeného obdobia: a) doklad o formálnej kvalifikácii ako sestra na úrovni akademického titulu (dyplom licencjata pielęgniarstwa) - najmenej tri po sebe nasledujúce roky počas piatich rokov pred dňom vydania osvedčenia; b) doklad o formálnej kvalifikácii ako sestra, potvrdzujúci ukončenie nadstavbového stredoškolského vzdelania, získaného na strednej zdravotníckej škole (dyplom pielęgniarki albo pielęgniarki dyplomowanej) -najmenej päť po sebe nasledujúcich rokov počas siedmich rokov pred dňom vydania osvedčenia. Uvedené činnosti musia zahrňovať plnú zodpovednosť za plánovanie, organizáciu a správu ošetrovateľskej starostlivosti poskytovanej pacientovi. 3. Členské štáty uznávajú doklad o formálnej kvalifikácii sestry vydaný v Poľsku sestrám, ktoré ukončili odbornú prípravu pred 1. májom 2004, ktoré nespĺňajú minimálne požiadavky na odbornú prípravu uvedené v článku 31, potvrdený bakalárskym diplomom získaným na základe osobitného rozširujúceho programu uvedeného v článku 11 zákona o zmenách a doplnkoch zákona o povolaní sestry a pôrodnej asistentky a niektorých iných právnych aktov zo dňa 20. apríla 2004 (Úradný vestník Poľskej republiky z 30. apríla 2004, č. 92, položka 885) a nariadenia ministra zdravotníctva z 11. mája 2004o podrobných podmienkach poskytovania štúdia sestrám a pôrodným asistentkám, ktoré majú maturitné vysvedčenie zo strednej školy a ukončili lekárske lýceum a strednú zdravotnícku školu v odbore sestra a pôrodná asistentka (Úradný vestník Poľskej republiky z 13. mája 2004, č. 110, položka 1170), s cieľom overenia, že príslušná osoba má znalosti a kvalifikáciu na úrovni porovnateľnej so sestrami s kvalifikáciou, ktorá je v prípade Poľska definovaná v prílohe V bod 5.2.2. Oddiel 4 Zubní lekári Článok 34 Základná odborná príprava zubného lekára 1. Pripustenie k základnej odbornej príprave zubného lekára predpokladá držanie diplomu alebo osvedčenia, ktoré umožňuje pre príslušné štúdium prístup na univerzitu alebo na vyššiu inštitúciu, ktorej úroveň sa v členskom štáte uznáva za rovnocennú. 2. Základná odborná príprava zubného lekára zahŕňa celkom najmenej päť rokov denného teoretického a praktického štúdia, ktorého súčasťou je najmenej program uvedený v prílohe V bod 5.3.1, poskytovaný na univerzite, na vyššej inštitúcii, ktorej úroveň sa uznáva za rovnocennú alebo pod dozorom univerzity. Obsah uvedený v prílohe V bod 5.3.1. možno zmeniť a doplniť podľa postupu uvedeného v článku 58 ods. 2 s cieľom jeho prispôsobenia vedeckotechnickému pokroku. Súčasťou týchto aktualizácií v žiadnom členskom štáte nesmú byť zmeny ani doplnenia existujúcich legislatívnych zásad pokiaľ ide o systém povolaní v súvislosti s odbornou prípravou a podmienkami prístupu fyzických osôb. 3. Základná odborná príprava zubného lekára poskytuje záruku, že príslušná osoba získala tieto znalosti a zručnosti: a) primerané znalosti vied, na ktorých je zubné lekárstvo založené a dobré porozumenie vedeckých metód, vrátane zásad merania biologických funkcií, vyhodnocovania vedecky zistených skutočností a analyzovania údajov; b) primerané znalosti konštitúcie, fyziológie a správania zdravých a chorých osôb, ako aj vplyv prírodného a sociálneho prostredia na zdravotný stav človeka, pokiaľ tieto faktory ovplyvňujú zubné lekárstvo; c) primerané znalosti štruktúry a funkcie zubov, úst, čeľustí a súvisiacich tkanív, zdravých aj chorých, ich vzťah ku všeobecnému zdravotnému stavu a k fyzickému a sociálnemu blahobytu pacienta; d) primerané znalosti klinických disciplín a metód, poskytujúcich zubárovi súvislý obraz anomálií, poranení a chorôb zubov, úst, čeľustí a súvisiacich tkanív a preventívneho, diagnostického a terapeutického zubného lekárstva; e) vhodné klinické skúsenosti pod príslušným dozorom. Táto odborná príprava poskytne účastníkovi zručnosti potrebné na výkon činností, zahrňujúcich prevenciu, diagnostiku a liečenie anomálií a chorôb zubov, úst, čeľuste, sánky a súvisiacich tkanív. Článok 35 Odborná príprava špecializovaného zubného lekára 1. Prístup k odbornej príprave špecializovaného zubného lekára vyžaduje ukončenie a nostrifikáciu piatich rokov teoretickej a praktickej odbornej prípravy v rámci odbornej prípravy uvedenej v článku 34, alebo držanie dokladov uvedených v článkoch 23 a 37. 2. Odborná príprava špecializovaného zubného lekára obsahuje teoretickú a praktickú odbornú prípravu v univerzitnom stredisku, v stredisku výuky a výskumu liečby, alebo, kde je to vhodné, v zdravotníckom zariadení schválenom na tento účel príslušnými orgánmi alebo organizáciami. Denné kurzy špecializovaného zubného lekárstva trvajú najmenej tri roky a sú pod dozorom príslušných orgánov alebo organizácií. Ich súčasťou je osobná účasť na odbornej príprave zubných lekárov zameranej na ich špecializáciu v príslušnej činnosti a na zodpovednosti príslušného zariadenia. Minimálne trvanie odbornej prípravy uvedené v druhom pododseku možno zmeniť a doplniť podľa postupu uvedeného v článku 58 ods. 2 s cieľom jeho prispôsobenia vedeckotechnickému pokroku. 3. Členské štáty podmienia vydávanie dokladov o odbornej príprave špecializovaného zubného lekára držaním dokladu o základnej odbornej príprave zubného lekára uvedeného v prílohe V bod 5.3.2. Článok 36 Výkon odborných činností zubného lekára 1. Na účely tejto smernice odborné činnosti zubného lekára sú činnosti definované v odseku 3 a vykonávané na základe odbornej kvalifikácie uvedenej v prílohe V bod 5.3.2. 2. Povolanie zubného lekára je založené na odbornej príprave zubného lekára uvedenej v článku 34. Je to osobitné povolanie odlišné od ostatných všeobecných alebo špecializovaných lekárskych povolaní. Výkon činností zubného lekára vyžaduje držanie dokladu o formálnej kvalifikácii uvedeného v prílohe V bod 5.3.2. S držiteľmi tohto dokladu o formálnej kvalifikácii sa zaobchádza rovnako ako s osobami, na ktoré sa uplatňujú články 23 alebo 37. 3. Členské štáty zabezpečia, aby zubní lekári mohli vo všeobecnosti získať prístup k činnostiam prevencie, diagnostikovania a liečby anomálií a chorôb ovplyvňujúcich zuby, ústa, čeľusť, sánku a súvisiace tkanivá, a aby mohli tieto činnosti vykonávať s náležitým zohľadnením regulačných ustanovení a pravidiel profesionálnej etiky, v referenčných dňoch uvedených v prílohe V bod 5.3.2. Článok 37 Osobitné nadobudnuté práva zubných lekárov 1. Kaž