SPRÁVA KOMISIE RADE hodnotiaca pokrok oznámený Talianskom Komisii a Rade, ktorý sa týka vymáhania splatných dodatočných poplatkov od výrobcov mlieka za obdobie rokov 1995/96 až 2001/2002 (podľa článku 3 rozhodnutia Rady 2003/530/ES) /* COM/2014/0334 final */





SPRÁVA KOMISIE RADE hodnotiaca pokrok oznámený Talianskom Komisii a Rade, ktorý sa týka vymáhania splatných dodatočných poplatkov od výrobcov mlieka za obdobie rokov 1995/96 až 2001/2002 (podľa článku 3 rozhodnutia Rady 2003/530/ES) Túto hodnotiacu správu vypracovala Komisia podľa článku 3 rozhodnutia Rady 2003/530/ES zo 16. júla 2003 o zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom, ktorú má Talianska republika v úmysle poskytnúť svojim výrobcom mlieka (ďalej len: „rozhodnutie Rady“). Na základe toho podávajú príslušné talianske orgány Rade a Komisii každoročne správu o pokroku, ktorý dosiahli pri vymáhaní čiastky splatnej výrobcami v podobe dodatočných poplatkov za obdobie rokov 1995/96 až 2001/02. V tejto správe sa uvádza posúdenie Komisie týkajúce sa pokroku v roku 2012, o ktorom informovali talianske orgány, pokiaľ ide o vymáhanie dodatočných poplatkov v obdobiach, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie Rady, ako aj v obdobiach, na ktoré sa uvedené rozhodnutie nevzťahuje. Podľa článku 1 rozhodnutia Rady sa pomoc, ktorú Talianska republika poskytuje svojim výrobcom mlieka tým, že za nich odvádza do rozpočtu Európskej únie sumu, ktorú jej výrobcovia mlieka dlhovali v dôsledku dodatočných poplatkov za mlieko za obdobie rokov 1995/1996 až 2001/2002, a tým, že umožnila týmto výrobcom zaplatiť ich dlh prostredníctvom bezúročných odkladov úhrad počas niekoľkých rokov, výnimočne považuje za zlučiteľnú so spoločným trhom pod podmienkou, že: – výrobcovia splatia celú sumu prostredníctvom ročných splátok v rovnakej výške a – obdobie splatnosti, ktoré začne plynúť od 1. januára 2004, nepresiahne štrnásť rokov. Podľa článku 2 rozhodnutia Rady sa poskytnutie pomoci podmieňuje tým, že Taliansko oznámi celkovú výšku dodatočných poplatkov za príslušné obdobia Európskemu poľnohospodárskemu usmerňovaciemu a záručnému fondu (EPUZF), v súčasnosti Európskemu poľnohospodárskemu záručnému fondu (EPZF), a tým, že Taliansko odpočíta tento nesplatený dlh v troch ročných splátkach rovnakej výšky z výdavkov poskytnutých EPUZF v novembri 2003, novembri 2004 a v novembri 2005. Taliansko náležitým spôsobom oznámilo celkovú výšku dodatočných poplatkov za príslušné obdobia v liste z 26. augusta 2003. Zrážky zvyšného nesplateného dlhu sa riadne odpočítali z výdavkov poskytnutých EPUZF za november 2003, 2004 a 2005. Podľa článku 3 rozhodnutia Rady príslušné talianske orgány každý rok podávajú Rade a Komisii správu o pokroku, ktorý dosiahli pri vymáhaní dlžnej sumy od výrobcov, ktorá vyplýva z dodatočných poplatkov za hospodárske roky 1995/1996 až 2001/2002. V zmysle tohto ustanovenia talianske orgány listom agentúry AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura) z 28. októbra 2013 Komisii predložili svoju deviatu správu týkajúcu sa splátky v roku 2012. Platenie poplatkov vo forme splátkového režimu z roku 2003 Rozhodnutie Rady, ktorým sa Taliansku povolilo odvádzať dodatočné poplatky do rozpočtu Spoločenstva namiesto výrobcov mlieka, sa v roku 2005, v čase podania prvej správy Rade, týkalo 25 123 výrobcov, ktorí poplatok dlhujú. Tento počet v roku 2012 klesol na 22 249. Z celkového nahláseného počtu výrobcov, ktorí v súčasnosti dlhujú poplatky za sedem období stanovených v rozhodnutí Rady, sa 15 431 rozhodlo zaplatiť dlhovanú sumu formou splátkového režimu z roku 2003. Dlhy 15 431 výrobcov, ktorí sa rozhodli zaplatiť dlhovanú sumu formou splátkového režimu, predstavovali v roku 2004 pred splatením prvej splátky celkovo 345 miliónov EUR, čo predstavuje asi štvrtinu celkovej dlžnej sumy výrobcov na poplatkoch. Zdá sa preto, že do splátkového režimu sa väčšinou rozhodli vstúpiť výrobcovia, ktorí v najmenšej miere produkovali nadbytočné dodávky mlieka. Na druhej strane výrobcovia s výraznejšími nadbytočnými dodávkami mlieka (asi 8 000 výrobcov, ktorým sa vyúčtovala približne 1 miliarda EUR v poplatkoch, ktoré za uvedených sedem období dlhovali) sa rozhodli nevstúpiť do splátkového režimu. Treba však uviesť, že sa talianskym orgánom v roku 2011 doručilo 53 nových žiadostí o možnosť splácania dlhu vo forme splátok, čo zodpovedá hodnote približne 1,2 milióna EUR. Podobne v roku 2012 bolo predložených 255 nových žiadostí o zaradenie do režimu v celkovej sume približne 13 miliónov EUR. Deviatu splátku malo zaplatiť 11 430 výrobcov v celkovej sume 25 812 027,25 EUR do 31. decembra 2012. Z overení, ktoré vykonali talianske orgány, vyplynulo, že 11 145 výrobcov v roku 2012 riadne splatilo sumy v celkovej hodnote 25 025 344,42 EUR. To znamená, že 98 % výrobcov splatilo načas v deviatej splátke 96,9 % poplatkov. Pri prvej, druhej, tretej, štvrtej, piatej, šiestej, siedmej a ôsmej splátke sa včas zaplatilo 99,6 %, 97,9 %, 99,5 %, 99,7 %, 96,4 %, 96,2 %, 90,5 % a 98,3 % dlžnej sumy. Preto je celková výška poplatkov vybraných v prvých deviatich splátkach 238,4 milióna EUR (približne 97 % celkovej dlžnej sumy, ktorá sa mala splatiť týmito splátkami). Tieto úrovne splácania síce poukazujú na záujem zúčastnených výrobcov plniť si svoje záväzky, Komisia však zastáva názor, že ďalší postup uplatňovaný v prípadoch, keď sa platba neuskutočnila včas, je hlavným ukazovateľom miery angažovanosti talianskych orgánov, pokiaľ ide o zabezpečenie riadneho dodržiavania podmienok splátkového režimu a o výber celkovej výšky splatných poplatkov. Pokiaľ ide o deviatu splátku, neboli zaznamenané platby zvyšných 285 výrobcov v celkovej hodnote 786 682,83 EUR. Za ôsme splátkové obdobie 143 výrobcov ešte nezaplatilo splátky, ktoré na konci roka 2011 zodpovedali sume 419 638,26 EUR. Podľa informácií talianskych orgánov všetky tieto prípady oznámili ústredné orgány príslušným regionálnym orgánom, aby vymohli platby celej dlžnej sumy s úrokovou sadzbou mimo splátkového režimu. Najskôr sa predpokladalo, že splátku nezaplatilo 143 výrobcov, neskôr sa však ukázalo, že splátku v skutočnosti 106 zaplatilo. Naopak, 37 výrobcov, ktorí skutočne nezaplatili ôsmu splátku, stratilo nárok na splátkový režim a bol proti nim začatý proces vymáhania. Podniky, v prípade ktorých bola zrušená možnosť platieb vo forme splátok Nevyplatenie ktorejkoľvek ročnej splátky má za následok vylúčenie výrobcu zo splátkového režimu a následne zabavenie celej zostávajúcej dlžnej sumy výrobcovi spolu so vzniknutými úrokmi. Deväť rokov po začatí režimu platieb formou splátok v roku 2003 bola možnosť takto splácať zrušená celkom 498 podnikom, pričom celkový dlh rozdelený do splátok dosiahol výšku 18 531 964,41 EUR, z čoho suma 4 543 929,20 EUR bola splatená formou splátok predtým, než bola táto možnosť zrušená. Suma 2 822 001,34 EUR bola splatená po zrušení, čo znamená, že celkový zostávajúci dlh predstavuje 11 118 742,39 EUR a týka sa 192 podnikov. Tieto čísla ukazujú, že starostlivosť, ktorú talianske úrady vynaložili pri výbere poplatkov od výrobcov, ktorí boli vylúčení zo splátkového režimu po nezaplatení ročnej splátky, zďaleka nie je uspokojivá. Výrobcovia mlieka okrem toho museli stiahnuť svoje žaloby na talianskych súdoch, aby boli oprávnení vstúpiť do splátkového režimu. Vzhľadom na túto skutočnosť sa zdá, že nedostatočné vymáhanie nie je spôsobené prípadnou dĺžkou súdnych konaní, ale skôr by sa mohlo zakladať na neschopnosti talianskych správnych orgánov účinne vymáhať tieto sumy. Odklad platby o šesť mesiacov a jeho dôsledky, pokiaľ ide o štátnu pomoc Podľa článku 2 ods. 12 talianskeho legislatívneho dekrétu č. 225 z 29. decembra 2010 novelizáciou zmeneného na zákon č. 10 z 26. februára 2011 Taliansko povolilo odklad splátky za rok 2010, ktorá bola podľa splátkového režimu schváleného rozhodnutím Rady 2003/530/ES splatná 31. decembra 2010, na 30. júna 2011. V rozhodnutí č. C(2013) 4046 final zo 17. júla 2013 Komisia uviedla, že odklad úhrady odvodov za mlieko, ktorá mala byť zaplatená 31. decembra 2010, predstavuje pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom. Okrem toho takáto pomoc viedla k porušeniu podmienok stanovených v rozhodnutí Rady 2003/530/ES a predstavovala pre jej príjemcov novú štátnu pomoc, nezákonnú v zmysle článku 1 písm. f) nariadenia (ES) č. 659/1999, ako aj nezlučiteľnú s vnútorným trhom. Komisia Taliansku nariadila, aby od príjemcov, ktorí využili odklad splátky, vymohlo celú neoprávnene vyplatenú pomoc spolu s úrokmi. Taliansko začalo potrebné administratívne kroky na vymáhanie pomoci. Proti rozhodnutiu Komisie sa však odvolalo na súde (vec T-527/13). Toto konanie stále prebieha. Dodatočné poplatky splatné za obdobie 2002/2003 Za obdobia 1995 až 2002 Taliansko na základe rozhodnutia Rady 2003/530/ES zaplatilo do rozpočtu Spoločenstva dodatočné poplatky namiesto výrobcov. Od roku 2004 členské štáty odvádzajú dodatočné poplatky priamo do rozpočtu Spoločenstva na základe nariadenia Rady (ES) č. 1788/2003 z 29. septembra 2003. Na obdobie 2002/2003 sa však nevťahuje ani rozhodnutie Rady, ani nový režim zavedený v roku 2004. Vzhľadom na prekročenie vnútroštátnej kvóty dlhovali talianski výrobcovia mlieka, ktorí zaň niesli zodpovednosť, za obdobie 2002/2003 do rozpočtu Únie 227,88 milióna EUR. Z tejto sumy bolo do rozpočtu Európskej únie uhradených 54,95 milióna EUR, z toho 1,19 milióna v rámci splátkového režimu a 53,76 milióna EUR mimo tohto režimu. 47,48 milióna EUR bolo vyhlásených za nevymožiteľnú čiastku súdnym rozsudkom alebo v dôsledku bankrotu príslušného výrobcu. K 31. decembru 2012 výrobcovia mlieka dlžili na dodatočných poplatkoch za obdobie 2002/2003 ešte 125,45 milióna EUR splatných do rozpočtu Európskej únie. Z tejto sumy patrí 5,04 milióna EUR do splátkového režimu 2009. Splatné poplatky nezahrnuté do splátkového režimu z roku 2003 ani do systému úhrady z roku 2009 Poukázalo sa na nízky stupeň vymáhania v rámci splátkového režimu z roku 2003 a systému úhrady z roku 2009 (s úrokovou sadzbou rovnajúcou sa referenčnej sadzbe pre Úniu zvýšenou o niekoľko percentuálnych bodov) vzhľadom na výšku splatených poplatkov. Celková suma poplatkov, ktorú treba vybrať za obdobia 1995/96 až 2008/09, teda predstavuje 2,264 miliardy EUR. Z tejto sumy bolo v období od roku 2003 do roku 2012 vrátených Taliansku 455 miliónov EUR. Zo zostávajúcej čiastky vo výške 1,808 miliardy EUR: - sa na malú časť (228 miliónov EUR) vzťahujú splátkové režimy, ktoré Taliansko zaviedlo v rokoch 2003 a 2009 a do ktorých sa zapojili niektorí výrobcovia mlieka, ktorí mali poplatky platiť; - 158 miliónov EUR bolo vyhlásených za nevymožiteľnú čiastku v dôsledku bankrotu výrobcu alebo na základe zrušenia pohľadávky sudcom; - zostáva 1,423 miliardy EUR dlhov výrobcov, ktorí sa odmietli zapojiť do splátkových režimov a väčšinou namietali proti dodatočným poplatkom na talianskych súdoch. Približne 86 % celkových čiastok, ktoré ešte neboli uhradené za obdobie rokov 1995/96 až 2008/09 (1,650 miliardy EUR), nie je zahrnutých v splátkových režimoch z roku 2003 a 2009. Okrem toho, celková suma poplatkov vybraných mimo splátkových programov zatiaľ dosahuje 268,43 milióna EUR (z pôvodnej celkovej čiastky splatných poplatkov vo výške 1,8 miliardy EUR). Podľa správy talianskych orgánov je dôvodom tejto mimoriadne nízkej miery splácania veľký počet súdnych konaní iniciovaných na podnet výrobcov podliehajúcich plateniu poplatkov a z nich vyplývajúceho pozastavenia platieb. Komisia vo svojich predchádzajúcich hodnotiacich správach predložených Rade vyjadrila názor, že Taliansko by vo svojich výročných správach malo osobitne opísať situáciu prebiehajúcich súdnych sporov a malo by v nich uviesť podrobnosti potvrdzujúce uskutočnenie platby výrobcami, ktorých námietky voči platbe sudca zamietol. Bez týchto podrobných informácií Komisia nebola v minulosti schopná správne monitorovať pokrok pri výbere tej časti poplatkov, ktorá nebola zaradená do splátkového programu. Komisia uvítala informácie uvedené v správe talianskych orgánov o deviatej splátke, ktoré sa týkajú súčasnej celkovej situácie v súvislosti s výberom poplatkov v rámci splátkových režimov. Z číselných údajov poskytnutých talianskymi orgánmi však vyplýva, že pokroky pri výbere súm, na ktoré sa nevzťahujú splátkové režimy, sú nepatrné. Nedošlo najmä k žiadnemu významnému pokroku pri výbere vymáhateľných čiastok, ktoré neboli nikdy napadnuté, ani tých, ktoré boli spochybnené, ale potvrdil ich príslušný súd, alebo tých, v prípade ktorých prebiehajú konania, ale nebolo nariadené pozastavenie platieb. K 31. decembru 2013 bola z týchto vymáhateľných čiastok skutočne vybraná suma zodpovedajúca približne 130 miliónom EUR, zatiaľ čo dlžná suma, ktorá ešte nebola uhradená, predstavuje 790 miliónov EUR. Počas celého obdobia 1995/96až 2008/2009 bolo skutočne vybraných 22,5 % požadovaných a v súčasnosti vymáhateľných čiastok. Pokiaľ ide o obdobie, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie Rady, vybraná suma zodpovedá 29 % v súčasnosti vymáhateľných čiastok. V rámci vymáhateľných čiastok treba rozlišovať: - čiastky, ktoré neboli napadnuté: z vymáhateľných 196,41 milióna EUR bolo vybraných 130,38 milióna EUR, čo predstavuje mieru uspokojenia 66 %; - čiastky, ktoré boli predmetom súdneho konania, no v prípade ktorých nebol vydaný príkaz na pozastavenie platieb: z vymáhateľných 355,43 milióna EUR bolo vybraných iba 54,78 milióna EUR, teda 15 %; - čiastky potvrdené sudcom: z vymáhateľných 468,37 miliónov EUR bolo vybraných iba 44,68 milióna EUR, teda 9,5 %. Komisia zdôrazňuje nielen mimoriadne nízku mieru výberu v prípade posledných dvoch kategórií, ale takisto uvádza, že aj v prípade čiastok, ktoré neboli nikdy napadnuté, a teda mohli byť vybrané ihneď, ešte zostáva vybrať 66 miliónov EUR. V prípade poplatkov za obdobia 1995/1996 až 2001/2002 to znamená, že 21 miliónov EUR ešte nebolo vybraných už viac ako 10 rokov. Komisia s veľkým poľutovaním konštatuje, že pokrok pri výbere tej časti poplatkov, ktorá nie je začlenená do splátkového režimu z roku 2003 ani do systému úhrady poplatkov z roku 2009, je pomalý. Komisia neustále pozorne sleduje proces vymáhania v Taliansku, najmä vymáhanie poplatkov, na ktoré sa nevzťahuje splátkový režim. Útvary Komisie pri viacerých príležitostiach predložili svoje postrehy (vrátane negatívnych poznámok) talianskym orgánom a vyžiadali si od nich podrobné informácie o rôznych aspektoch vymáhania poplatkov za mlieko. Aj napriek mnohým opakovaným žiadostiam Komisie talianske orgány doposiaľ nevybrali väčšinu splatných poplatkov. Dňa 20. júna 2013 Európska komisia vyzvala Taliansko na základe článku 258 ZFEÚ, aby predložilo svoje postrehy týkajúce sa nedostatkov opatrení prijatých na riešenie nedostatkov vo výbere dodatočných poplatkov za obdobie od roku 1995 do roku 2009. Záver Komisia zastáva názor, že vzhľadom na plnenie podmienok splátkového režimu schváleného Radou v roku 2003 pokrok, ktorý dosiahli talianske orgány pri vymáhaní dlžných súm od výrobcov, ktorí sa rozhodli vstúpiť do splátkového režimu na obdobie rokov 1995/1996 až 2001/2002, je dôkazom uspokojivého riadenia tohto režimu. Pokiaľ ide o sumy, ktoré neboli zahrnuté do splátkových režimov, Komisia už vo svojich hodnotiacich správach predložených Rade v rokoch 2010, 2011, 2012 a 2013 a vo formálnej výzve zaslanej Taliansku 20. júna 2013 vyjadrila svoju nespokojnosť s tým, že neexistuje výrazný pokrok pri výbere poplatkov súvisiacich s kvótami na mlieko. Komisia berie na vedomie, že Taliansko prijalo administratívne kroky na vrátenie pomoci, ktorá bola vyhlásená za nezlučiteľnú rozhodnutím Komisie C(2013)4046 final zo 17. júla 2013. Z informácií, ktoré talianske orgány poskytli vo svojej správe o deviatej splátke, však vyplýva, že v tomto prípade nemožno pozorovať žiadny významný nový pokrok, pokiaľ ide o účinný výber poplatkov, na ktoré sa nevzťahovali splátkové režimy. Z dôvodu značnej sumy nesplatených poplatkov, ako aj trvania situácie neuhradenia nesplatenej čiastky sa musí dospieť k záveru, že efektívnosť a účinnosť právnych predpisov Únie neboli ani zďaleka zabezpečené, na základe čoho Komisia začala konanie o porušení povinnosti podľa článku 258 ZFEÚ.