Uznesenie Európskeho parlamentu o postavení žien v ozbrojených konfliktoch a ich úlohe pri obnove a demokratickom procese v krajinách po skončení konfliktu (2005/2215(INI))



Úradný vestník 298 E , 08/12/2006 S. 0287 - 0294



P6_TA(2006)0245 Postavenie žien v ozbrojených konfliktoch a ich úloha pri obnove a demokratickom procese v krajinách po skončení konfliktu Uznesenie Európskeho parlamentu o postavení žien v ozbrojených konfliktoch a ich úlohe pri obnove a demokratickom procese v krajinách po skončení konfliktu (2005/2215(INI)) Európsky parlament, - so zreteľom na rezolúciu 1325(2000) Bezpečnostnej rady OSN z 31. októbra 2000 o ženách, mieri a bezpečnosti (ďalej len: rezolúcia BR OSN 1325(2000), podľa ktorej je dôležité, aby ženy mali rovnaké postavenie ako muži v aktivitách na udržanie a podporu mieru a bezpečnosti a aby boli ich plnou súčasťou, - so zreteľom na svoje uznesenie z 30. novembra 2000 o účasti žien na mierovom riešení konfliktov [1], - so zreteľom na Všeobecnú deklaráciu ľudských práv OSN z 10. decembra 1948, ako aj Viedenskú deklaráciu a akčný program Svetovej konferencie o ľudských právach, ktorá sa konala od 14. do 25. júna 1993, - so zreteľom na bulletin generálneho tajomníka OSN o zvláštnych opatreniach na ochranu pred sexuálnym zneužívaním a sexuálnym násilím (ST/SGB/2003/13), - so zreteľom na Deklaráciu OSN o odstránení násilia páchaného na ženách z 20. decembra 1993 [2] a Dohovor OSN o právach dieťaťa z 20. novembra 1989, - so zreteľom na Dohovor OSN o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien z 18. decembra 1979 a jeho dobrovoľný protokol, - so zreteľom na Dohovor OSN proti mučeniu a inému krutému, neľudskému či ponižujúcemu zaobchádzaniu alebo trestaniu z 10. decembra 1984 a Deklaráciu OSN o ochrane žien a detí v kritických obdobiach a počas ozbrojených konfliktov z 14. decembra 1974 [3], najmä jej odsek 4, na základe ktorého majú byť prijaté účinné opatrenia zakazujúce prenasledovanie, mučenie, násilie a ponižujúce zaobchádzanie so ženami, - so zreteľom na rezolúciu 1265(1999) Bezpečnostnej rady OSN o ochrane civilného obyvateľstva počas ozbrojených konfliktov zo 17. septembra 1999 a najmä na jej odsek 14, podľa ktorého zamestnanci OSN pôsobiaci pri nastolení, udržiavaní a konsolidovaní mieru majú primerané odborné vzdelanie, zvlášť pokiaľ ide o ľudské práva vrátane ustanovení týkajúcich sa rodových otázok, - so zreteľom na rezolúciu OSN o účasti žien na posilňovaní medzinárodného mieru a bezpečnosti z 15. decembra 1975 [4], Deklaráciu OSN o účasti žien na aktivitách na podporu medzinárodného mieru a spolupráce z 3. decembra 1982 [5], najmä jej odsek 12, týkajúci sa konkrétnych opatrení, ktoré majú byť prijaté na posilnenie účasti žien na aktivitách na podporu mieru, - so zreteľom na Pekinskú deklaráciu a akčnú platformu, ktoré vznikli na štvrtej svetovej konferencie OSN o ženách, ktorá sa konala od 4. do 15. septembra 1995, zvlášť sekciu E o ženách a ozbrojených konfliktoch, a dokument prijatý na zvláštnom zasadnutí OSN Peking + 5 a Peking + 10 o nových aktivitách a iniciatívach, ktoré majú implementovať Pekinskú deklaráciu a akčnú platformu 5. - 9. júna 2000 a najmä odsek 13 o prekážkach kladených ženám, pokiaľ ide o rovnakú účasť na aktivitách na opätovné nastolenie mieru, ako aj odsek 124 o rovnosti, pokiaľ ide o účasť mužov a žien na misiách na udržanie mieru a na mierových rokovaniach, - so zreteľom na Rímsky štatút Medzinárodného trestného súdu, prijatý 17. júla 1998, najmä jeho články 7 a 8, ktoré kvalifikujú znásilnenie, sexuálne vykorisťovanie, násilné tehotenstvo, násilnú sterilizáciu a akúkoľvek inú formu sexuálneho násilia ako zločiny proti ľudskosti a vojnové zločiny a považujú ich za formu mučenia a závažný vojnový zločin, či už sa počas medzinárodných alebo vnútorných konfliktov diali systematicky alebo nie, - so zreteľom na Ženevské dohovory z roku 1949 a ich dodatkové protokoly z roku 1977, ktoré upravujú ochranu žien pred znásilnením a akýmkoľvek iným sexuálnym násilím, - so zreteľom na uznesenie 1385(2004) a odporúčanie 1665(2004) Parlamentného zhromaždenia Rady Európy o "Úlohe žien pri predchádzaní a riešení konfliktov", ktoré boli prijaté 23. júna 2004, - so zreteľom na uznesenie, prijaté na piatej európskej ministerskej rade o rovnosti medzi ženami a mužmi, ktorá sa uskutočnila 22. a 23. januára 2003 v Skopje, nazvané "Úloha žien a mužov pri prevencii konfliktov, konsolidácii mieru a demokratickom procese po konflikte - rodová perspektíva", - so zreteľom na vyhlásenie o "Rodovej rovnosti ako základnej otázke v meniacej sa spoločnosti" a s ním spojený akčný program, prijaté na piatej európskej ministerskej rade, - so zreteľom na rozhodnutie č. 14/04 rady ministrov OBSE o Akčnom pláne OBSE 2004 na podporu rodovej rovnosti prijaté 7. decembra 2004 v Sofii, - so zreteľom na rozhodnutie č. 14/05 rady ministrov OBSE o ženách pri prevencii konfliktov, riešení kríz a obnove po konflikte, prijaté 6. decembra 2005 v Ľubľane, - so zreteľom na odporúčanie 5(2002) výboru ministrov Rady Európy členským štátom ohľadom ochrany žien pred násilím, zvlášť čo sa týka násilia počas konfliktu a po ňom, - so zreteľom na "operačný dokument" Rady o implementácii rezolúcie BR OSN 1325(2000) v rámci európskej bezpečnostnej a obrannej politiky (EBOP), prijatý v novembri 2005, - so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku, - so zreteľom na správu Výboru pre práva žien a rodovú rovnosť a stanoviská Výboru pre zahraničné veci a Výboru pre rozvoj (A6-0159/2006), A. keďže ženy ako civilné obyvateľstvo sú počas konfliktov, podobne ako deti a starí ľudia obeťami zlého zaobchádzania vrátane sexuálneho násilia, B. keďže násilie páchané na ženách počas ozbrojených konfliktov nespočíva iba v zlom fyzickom a/alebo sexuálnom zaobchádzaní, ale takisto poškodzuje ich ekonomické, sociálne a kultúrne práva, C. keďže hlboké príčiny zraniteľnosti žien v konfliktných situáciách spočívajú často v celkovom spoločenskom podcenení ženy a v obmedzenom prístupe k vzdelaniu a zamestnaniu, a keďže emancipácia ženy je preto nevyhnutným predpokladom boja proti rodovo špecifickému násiliu počas ozbrojených konfliktov, D. keďže znásilňovanie a sexuálne zneužívanie sa vo vojne využívajú ako zbraň na poníženie a psychologické oslabenie nepriateľa, ale obete sú často poznačené na celý život, odmietané a vystavené zlému zaobchádzaniu a na obnovenie cti spoločenstva sú obete niekedy dokonca zavraždené, E. zdôrazňujúc skutočnosť, že dejiny dokazujú, že vojny vedú hlavne muži a že preto sa dá predpokladať, že špecifické spôsobilosti žien viesť dialóg a nenásilie by mohli účinne prispieť k prevencii a mierovému riešeniu konfliktov, F. keďže v období konfliktov majú ženy sťažený prístup k starostlivosti o reprodukčné zdravie, ktorú potrebujú, ako je antikoncepcia, liečba chorôb prenosných pohlavným stykom, starostlivosť počas tehotenstva, napríklad prerušenie tehotenstva, ak si to žena želá, pôrod, popôrodná starostlivosť a starostlivosť v období menopauzy, G. keďže dobrovoľné alebo násilné sexuálne praktiky, pri ktorých žena nemá prístup k ochrane, môžu podporiť šírenie chorôb prenosných pohlavným stykom, ako napríklad vírusu HIV, pričom tieto praktiky bez ochrany sú rozšírené hlavne počas konfliktov a v utečeneckých táboroch, H. keďže ženy ako obete sexuálneho násilia v období konfliktov sú iba zriedka chránené a len zriedka majú prístup k psychologickej a lekárskej starostlivosti a k zákonným prostriedkom, ktoré by im umožnili prekonať utrpenie a zabezpečili by potrestanie osôb, ktoré sa voči nim dopustili trestného činu, I. keďže miera domáceho násilia, ktoré sprevádza každú konfliktnú situáciu, sa neznižuje v období po konflikte, keď sa účastníci konfliktu vrátia do svojich domovov, J. keďže všade na svete ženy bojujúce za mier využívajú sieť združení na dosiahnutie zmierenia medzi bojujúcimi stranami a žiadajú spravodlivosť pre svojich zmiznutých rodinných príslušníkov, K. keďže mierové hnutia založené z iniciatívy žien sa nie vždy vedome usilujú o zmenu sociálnych pravidiel a vzťahov, ktoré definujú mocenské vzťahy medzi mužmi a ženami, L. keďže prítomnosť žien za rokovacím stolom a ich aktívna účasť na prechode k mieru predstavujú nevyhnutnú, no nedostatočnú etapu na ceste k demokracii a keďže tieto ženy potrebujú byť podporené a sprevádzané v politickom postupe, M. keďže niekoľkým výnimočným ženám sa podarilo prejsť z pozície politických odporkýň do najvyšších štátnych funkcií, ako napríklad Helene Johnson-Sirleaf v Libérii a Micheline Bachelet v Čile, no tieto prípady sú stále veľmi ojedinelé, N. keďže výbory "Pravda a zmierenie" uľahčujú proces zmierenia v spoločnostiach vo fáze po konflikte, avšak ženy sa na ich činnosti zatiaľ zúčastňujú vo veľmi nízkej miere, O. keďže treba privítať iniciatívy niektorých členských štátov alebo medzinárodných organizácií zamerané na začlenenie rodovej dimenzie a tieto iniciatívy majú slúžiť ako príklad osvedčeného postupu, P. keďže ženy vždy boli bojovníčkami a bojovali aj v odboji, avšak dnes patria oficiálne do ozbrojených zložiek mnohých krajín, čo sa chápe ako vyjadrenie rodovej rovnosti, Q. keďže fenomén samovražedných útokov je pomerne nový, obmedzený a týka sa krajín s islamskou tradíciou, pričom ženy-samovražedné útočníčky sú málo početné, R. keďže zúfalá politická, osobná a sociálna situácia, v ktorej sa ženy často nachádzajú, je rozhodujúcim faktorom pri voľbe takejto cesty, S. keďže súčasný fundamentalizmus oslavuje mučeníctvo, čo nachádza odozvu u bojujúcich žien a žien v odboji, usilujúcich sa o sociálnu rovnosť, T. keďže výrazná medializácia tohto javu zvyšuje v očiach zraniteľných mladých ľudí príťažlivosť samovražedných útočníkov vzhľadom na úctu, ktorej predmetom je po ich smrti rodina, 1. zdôrazňuje potrebu zahrnúť perspektívu rodového hľadiska do mierového výskumu, predchádzania konfliktom a ich riešenia, mierových operácií, všestrannej obnovy po konflikte a zabezpečiť, aby sa v programoch na mieste zohľadnilo rodové hľadisko; Ženy ako obete vojny 2. pripomína dôležitosť prístupu k zdravotníckym službám, týkajúcim sa reprodukčného zdravia, v konfliktných situáciách a v utečeneckých táboroch počas konfliktov aj po ich ukončení, keďže bez týchto služieb sa zvyšuje miera úmrtnosti matiek a detí a šíria sa choroby prenosné pohlavným stykom; podčiarkuje, že manželské násilie, ako aj prostitúcia a sexuálne násilie, ku ktorému dochádza v týchto podmienkach, ešte zvyšujú mieru prioritnosti, akú je potrebné prisúdiť uvedeným službám, vrátane možnosti, aby ženy mohli porodiť dieťa v nemocničnom prostredí bez predchádzajúceho povolenia zo strany mužského príslušníka rodiny a aby mohli ukončiť neželané tehotenstvo a získali prístup k psychologickej pomoci; podporuje zabezpečenie okamžitého prístupu všetkých žien a dievčat, ktoré boli znásilnené, k postkoitálnej antikoncepcii; domnieva sa, že opatrenia zamerané na zabezpečenie úplného rešpektovanie sexuálnych a reprodukčných práv, pomôžu znížiť mieru aktov sexuálneho násilia, ku ktorému dochádza pri konfliktoch; 3. zdôrazňuje, že štáty sú zodpovedné za skoncovanie s beztrestnosťou a trestné stíhanie osôb zodpovedných za genocídu, zločiny proti ľudskosti a vojnové zločiny vrátane sexuálneho násilia na ženách a dievčatách, ako je znásilnenie, sexuálne otroctvo, násilná prostitúcia, tehotenstvo v dôsledku znásilnenia, násilná sterilizáciu a akákoľvek iná forma podobne závažného sexuálneho násilia, a za to, aby boli uznané a odsúdené ako zločiny proti ľudskosti a vojnové zločiny a zdôrazňuje potrebu, aby boli v prípade možnosti uvedené zločiny vyňaté z amnestie; 4. žiada, aby ženy, ktoré boli obeťami zlého zaobchádzania a násilia počas konfliktov, mohli podať sťažnosť na medzinárodných súdoch za podmienok, ktoré zachovávajú ich dôstojnosť, a aby boli zo strany týchto ustanovizní chránené pred napádaním a traumami, ktoré by mohli prežiť počas výsluchov, ktoré neberú ohľad na emocionálny šok, ktorý utrpeli; žiada, aby sa tieto ženy mohli dovolať spravodlivosti v občianskom aj trestnom konaní a aby boli vytvorené asistenčné programy na ich opätovné ekonomické, sociálne a psychologické zaradenie do spoločnosti; 5. považuje za prioritu, aby bol vydaný zákaz využívania detí ako vojakov, vrátane dievčat, ktoré takto prežívajú skutočné sexuálne otroctvo; trvá na tom, aby boli pre tieto deti vytvorené dlhodobé programy opätovného psychologického, sociálneho, vzdelávacieho a ekonomického začlenenia do spoločnosti; 6. odsudzuje akékoľvek násilie páchané na ženách, žiada však nulovú toleranciu sexuálneho zneužívania detí, dievčat a žien počas ozbrojených konfliktov a v utečeneckých táboroch; žiada prísne administratívne i trestné sankcie voči humanitárnym pracovníkom, zástupcom medzinárodných inštitúcií, mierových síl a diplomatom, ktorí sa dopustia takéhoto správania; 7. žiada, aby boli prostredníctvom interdisciplinárnych programov poskytnuté prostriedky na riešenie problému domáceho násilia, ktoré v dôsledku celkového rozšírenia surového zaobchádzania, fyzického a ekonomického ohrozenia a tráum, ktorými trpia aj muži, v období po urovnaní konfliktu výrazne narastá; konštatuje, že domáce násilie v období po urovnaní konfliktu je zanedbávanou témou, ktorej sa nevenuje dostatočná pozornosť; toto násilie však už pred začatím konfliktu potvrdzuje nastolené rodové usporiadanie a zvýrazňuje traumy, ktorými trpia ženy ako obete (sexuálneho) násilia; 8. zdôrazňuje, že veľký počet žien a detí medzi utečencami a vysídlencami, ktorých registrujú medzinárodné orgány v dôsledku ozbrojeného konfliktu a občianskej vojny, vzbudzuje veľké obavy; 9. zdôrazňuje špeciálne potreby žien a dievčat v súvislosti s odmínovaním a zdôrazňuje, že hoci "protiľudské míny" možno použiť vo vojnových situáciách, sú to väčšinou ženy, deti a muži-civili, ktorých tieto míny zabíjajú alebo zmrzačujú a pripravujú ich o schopnosť získavať živobytie; znovu zdôrazňuje skutočnosť, že EÚ sa musí zamerať na presadzovanie Ottawskej konvencie o zákaze používania, skladovania, výroby a prevozu protipechotných nášľapných mín a ich zničení, najmä v Afrike, ale čiastočne aj v Európe a inde; nalieha na EÚ, aby zvýšila úsilie o odmínovanie oblastí po konflikte a aby zabezpečila liečenie a rehabilitáciu obetí a kultiváciu odmínovanej pôdy, aby tam ľudia mohli opäť bezpečne žiť a pracovať; Ženy ako mierotvorkyne 10. zdôrazňuje pozitívnu úlohu žien pri riešení konfliktov a žiada Komisiu a členské štáty, aby zabezpečili dostatočnú technickú a finančnú pomoc pri podpore programov, ktoré umožňujú ženám plne sa podieľať na mierových rokovaniach a splnomocňujú ženy v občianskej spoločnosti ako celku; 11. zdôrazňuje pozitívnu úlohu žien pri obnove po konflikte a najmä pri odzbrojovaní, demobilizácii a reintegračných programoch (DDR), najmä ak sa tieto programy zameriavajú na detských vojakov; vyzýva členské štáty, aby zabezpečili plnú účasť žien v programoch DDR, a najmä aby sa snažili prispôsobiť programy DDR tak, aby znovu integrovali detských vojakov do spoločnosti; 12. výrazne podporuje výzvu silnej koalície tvorenej organizáciami kosovských žien z 8. marca 2006 na to, aby boli do sedemčlennej kosovskej skupiny, ktorá rokuje o budúcom postavení tohto regiónu, začlenené aj ženy; vyjadruje poľutovanie nad tým, že táto požiadavka sa zatiaľ nevzala na vedomie; 13. trvá na tom, že ženské mierové hnutia by mali byť v etape po konfliktoch pedagogicky, politicky a právne podporené, aby toto úsilie viedlo k vytvoreniu demokratickej spoločnosti, starostlivo pristupujúcej k právam žien a k rodovej rovnosti v rámci reforiem na ústavnej, legislatívnej a politickej úrovni a víta rôzne medzinárodné iniciatívy v tomto smere, ako napríklad iniciatívu Austrálie v Papue-Novej Guiney a iniciatívu Nórska na Srí Lanke; 14. víta iniciatívy vytvárania ukazovateľov rýchlej výstrahy a dohľadu nad konfliktami zohľadňujúcich rodové hľadisko, ako sú iniciatívy Rozvojového fondu OSN pre ženy (UNIFEM), Rady Európy, švajčiarskej Nadácie pre mier, organizácie International Alert a Fóra o včasnom varovaní a včasnej reakcii; 15. víta skutočnosť, že Rada sa v roku 2005 usilovala v rámci európskej bezpečnostnej a obrannej politiky (EBOP) zavádzať rezolúciu BR OSN 1325(2000) a že súčasťou tohto úsilia bola aj podpora rodovej rovnosti; žiada Radu, aby nezabudla do civilných mierových síl riadených Európskou úniou začleniť poradcov pre ľudské práva a rodovú rovnosť a zabezpečiť školenie v oblasti podpory rodovej rovnosti; 16. opakuje svoje minulé výzvy na účinnú parlamentnú kontrolu EBOP; 17. zdôrazňuje dôležitosť implementácie a ďalšieho rozvoja všeobecných noriem správania v operáciách EBOP, pričom sa zvýšená pozornosť musí venovať súčinnosti týchto pravidiel s pravidlami, ktorými sa riadia iné druhy prítomnosti EÚ v tretích krajinách, ako aj s pravidlami na ochranu civilného obyvateľstva v operáciách krízového manažmentu vedených EÚ; 18. nadšene víta "operatívny dokument" Rady o implementácii rezolúcie BR OSN 1325(2000) v súvislosti s EBOP prijatý v novembri 2005; 19. vyzýva EÚ, aby podporila opatrenia zamerané na podstatné zvýšenie počtu žien na všetkých úrovniach na všetkých misiách EBOP; najmä aby sa podporovala kandidatúra žien a aby v čo najskoršom štádiu plánovania operácií EBOP predkladali mená kandidátok do funkcií vojenských, policajných a politických dôstojníčok pre tieto misie; 20. vyjadruje presvedčenie, že naprogramovanie misií EBOP by malo rátať so začlenením miestnych ženských organizácií do mierového procesu, aby sa využil ich špecifický príspevok a aby sa presne zistilo, akým spôsobom sú ženy zasiahnuté konfliktami; 21. podporuje EÚ, aby venovala viac pozornosti prítomnosti, príprave, výcviku a vybaveniu policajných síl v rámci svojich vojenských operácií, pretože policajné jednotky predstavujú hlavný prostriedok na zaručenie bezpečnosti civilného obyvateľstva, najmä žien a detí; 22. víta skutočnosť, že súčasťou nových mierových misií OSN sú od roku 2000 poradcovia pre rodovú rovnosť a že v roku 2003 bola takáto pozícia vytvorená v rámci Oddelenia mierových operácií; 23. žiada, aby sa nezabúdalo na statočné ženy, ktoré si zvolili možnosť nenásilného politického odporu a ktoré za to zaplatili, alebo stále platia, uväznením, nemožnosťou opustiť strážené miesto pobytu alebo únosom; 24. zdôrazňuje potrebu rozšíriť úlohu žien v procese politického rozhodovania pri obnove krajiny a tiež zabezpečiť ich prítomnosť pri mierových rokovaniach; podporuje odporúčania rezolúcie BR OSN 1325(2000) a svojho hore uvedeného uznesenia z 30. novembra 2000; 25. domnieva sa, že je potrebné podporiť zvýšenie účasti a prítomnosti žien v médiách a platformách pre vytváranie verejnej mienky, prostredníctvom ktorých môžu ženy zabezpečiť vypočutie svojich názorov; 26. víta, že Komisia podporuje konanie slobodných volieb v krajinách po konflikte a účasť žien v týchto voľbách; víta aj skutočnosť, že v niektorých z týchto rizikových krajín boli na čelo volebných misií menované ženy a naliehavo žiada, aby sa naďalej zvyšoval počet žien menovaných do vedúcich funkcií volebných misií; 27. upozorňuje na pretrvávajúcu diskrimináciu žien, pokiaľ ide o prístup ku kapitálu a zdrojom, ako sú potraviny a vzdelanie, k informačným technológiám a zdravotnej starostlivosti a iným sociálnym vymoženostiam a domnieva sa, že zapojenie žien do hospodárskych činností vo vidieckych, ako aj v mestských oblastiach, je veľmi dôležité s cieľom podporiť ich sociálno-ekonomické postavenie v spoločnostiach po konflikte; zdôrazňuje pozitívnu úlohu, ktorú už majú mikroúvery pri posilnení postavenia žien a vyzýva medzinárodné spoločenstvo, aby podniklo kroky na podporu ich využívania v krajinách prechádzajúcich procesom obnovy po konflikte; Ženy a vojnové konflikty 28. odsudzuje ospravedlňovanie mučeníctva, ktorá sa dnes zameriava na mladých ľudí vrátane mladých žien; zdôrazňuje skutočnosť, že výzvy na samovražedné bombové útoky vedú k zmiešavaniu náboženského zanietenia, zúfalého odporu proti okupácii alebo nespravodlivosti a že terčom takýchto akcií je nevinné civilné obyvateľstvo; 29. upozorňuje na problém žien-samovražedných útočníčok a zdôrazňuje, že znásilnenie ako vojnová zbraň sa týka všetkých žien bez ohľadu na etnické, náboženské a ideologické rozdiely medzi nimi; poznamenáva, že ženy, ktoré sa stali obeťami znásilnenia, sú sociálne stigmatizované a vylúčené, dokonca aj zabíjané; 30. víta skutočnosť, že tento jav, jeho rozšírenie a mediálnu manipuláciu dnes odsudzujú aj niektorí islamskí predstavitelia v mene koránu, ktorý prikazuje úctu k životu; 31. žiada vyšetrovanie samovražedných útokov páchanými v duchu krvnej pomsty z politických, sociálnych alebo kultúrnych dôvodov a dôrazne vyzýva medzinárodné spoločenstvo, aby presadzovalo dodržiavanie medzinárodného práva a usilovalo sa o mier všade, kde ženy boli, alebo im hrozí, že budú najímané na samovražedné útoky; Odporúčania 32. podporuje všetky odporúčania, ktoré sa od rezolúcie BR OSN 1325(2000) pokúšali zlepšiť osud žien v ozbrojených konfliktoch a vyzýva Radu a Komisiu, aby tieto odporúčania začlenili a zaviedli v čo najkratšom čase do všetkých svojich politík, najmä odporúčania obsiahnuté vo svojom vyššie uvedenom uznesení z 30. novembra 2000; 33. konštatuje, že napriek uzneseniam, výzvam a odporúčaniam rôznych medzinárodných a európskych inštitúcií ženy stále nemajú plnú účasť na prevencii a riešení konfliktov, na operáciách na udržanie mieru a operáciách na obnovu mieru; uvedomuje si preto, že nejde o prijímanie nových uznesení, a preto žiada, aby bol vypracovaný praktický akčný program, definujúci ich zavádzanie, posudzujúci prekážky a upresňujúci kontrolu ich výsledkov; Európskemu parlamentu bude predložená výročná správa o realizácii programu; 34. zdôrazňuje dôležitosť rovnakej účasti žien v diplomatických misiách a vyzýva členské štáty, aby prijímali viac žien do svojich diplomatických služieb a aby vzdelávali ženy-diplomatky v negociačných a sprostredkovateľských technikách, aby mohol byť vypracovaný zoznam žien, kvalifikovaných pre prácu na postoch súvisiacich s mierom a bezpečnosťou; 35. žiada, aby boli pojmy súvisiace so "spravodlivosťou v prechodnom období" uplatňované na mierové procesy a na procesy prechodu k demokracii a právnemu štátu, rešpektujúc pri tom práva obetí, aby sa rátalo s paritnou účasťou žien vo vyšetrovacích výboroch vytvorených v záujme zmierenia a aby bolo do opatrení prijímaných týmito výbormi integrované úsilie o dosiahnutie rodovej rovnosti; 36. navrhuje, aby boli odporúčania obmedzené len na nevyhnutné body, konkrétne na výzvu inštitúciám, aby sa usilovali o súčinnosť pri konkrétnej činnosti realizovanej v spolupráci s inými medzinárodnými inštitúciami, ktoré sledujú rovnaké ciele, a aby sa čo najlepšie využili nové finančné nástroje uvedené vo finančnom rámci 2007 - 2013, a to ako podnet a hybná sila; 37. odporúča Komisii, Rade a členským štátom podporovať zavedenie výchovy k mieru, k rešpektu voči dôstojnosti jednotlivca a rodovej rovnosti do všetkých do školských a vzdelávacích programov konfliktných krajín a regiónov, aby sa tak rozvíjal duch mieru a pozornosti voči právam žien v spoločnosti a v silách na udržanie a sprostredkovanie mieru, u úradníkov na misiách EÚ a iných organizácií medzinárodnej pomoci; navrhuje, aby k tomuto projektu boli pripojené miestne ženské organizácie, združenia matiek, vychovávatelia v táboroch pre mládež a pedagógovia; 38. žiada Komisiu, aby informovala Európsky parlament o implementácii usmernení z roku 2003 zameraných na deti a ozbrojený konflikt; 39. odporúča členským štátom, aby rozšírili prijímateľské programy určené pre deti a dospievajúcich mladých ľudí prichádzajúcich do členských štátov z konfliktných regiónov, ktorých cieľom je prijať tieto deti a mládež, aby sa vymanili z prostredia násilia a beznádeje, ktoré samo plodí násilie, a to aj voči ženám; žiada Radu, aby vyzvala členské štáty na uľahčenie prijímania týchto detí a mladých ľudí a odstránenie nadbytočných prekážok; trvá na tom, aby bola s tranzitnými krajinami uzatvorená dohoda, aby tieto krajiny nebrzdili uvedené humanitárne programy; 40. žiada Komisiu, aby podporila mierové iniciatívy združení žien a najmä multikultúrne, cezhraničné a regionálne iniciatívy, a to poskytnutím politickej, technickej a finančnej pomoci organizáciám, ktoré sa venujú riešeniu konfliktov a budovaniu mieru; nalieha na Radu, aby v tejto súvislosti zabezpečila politickú nadväznosť v rámci rozhodovacích orgánov daných krajín; vyzýva Európsky parlament, najmä jeho Výbor pre práva žien a rodovú rovnosť, aby vytvorili spoločné výbory pre konfliktné oblasti, v ktorých by mali zastúpenie ženy z týchto sietí a poslanci Európskeho parlamentu; 41. vyzýva Komisiu a ostatných poskytovateľov pomoci, aby prepojili zdroje na podporu budovania kapacít organizáciami občianskej spoločnosti, najmä miestnych zoskupení žien, ktoré sa angažujú v nenásilnom riešení konfliktov, a aby poskytli technickú pomoc a odborné vzdelávanie; 42. považuje za nevyhnutné, aby Komisia v rámci finančného rámca 2007 - 2013 udržala ako zvláštny nástroj Európsku iniciatívu pre demokraciu a ľudské práva; pripomína, že tento nástroj v minulosti umožnil úspešnú realizáciu verejných súťaží a rozpočtových položiek zameraných na práva žien, pričom nebola potrebná dohoda miestnych vlád; žiada Komisiu, aby zabezpečila, že riešenie konfliktov v rámci nástroja stability nadobudne rodovú dimenziu, ktorá umožní čeliť problémom žien v súvislosti s konfliktami; 43. žiada, aby bola otázka rodovej rovnosti viditeľná a dokázateľne rozšírená na finančné nástroje, najmä predvstupový nástroj, európska susedská politika, nástroj pre rozvojovú a hospodársku spoluprácu a nástroj stability a aby tvorila neoddeliteľnú súčasť podmienok asociačných dohôd; 44. podčiarkuje, že strategické plány a akčné plány jednotlivých krajín predstavujú výborný prostriedok podpory rodovej rovnosti, ak, samozrejme, bude politická vôľa zo všetkých strán; žiada, aby všetky aktivity EBOP uskutočňovali rezolúciu BR OSN 1325(2002), ako aj jeho uznesenie z 30. novembra 2000 a aby o tom bola každoročne podávaná správa Európskemu parlamentu; 45. žiada, aby bolo chránené právo na reprodukčné zdravie a aby bolo považované za jednu z priorít Komisie pri politike spolupráce a používaní nástroja stability v konfliktných regiónoch, čo sa musí takisto odraziť v rozpočtových položkách; 46. zdôrazňuje potrebu lepšej kontroly distribúcie potravín, odevov a potrieb hygienickej starostlivosti, ako hygienických vložiek, počas činností v núdzi a žiada medzinárodné humanitárne agentúry aby verejne podporovali ochranné opatrenia vo vnútri utečeneckých táborov a pomáhali takéto opatrenia zlepšovať, aby sa znížilo nebezpečenstvo násilia proti ženám a dievčatám a aby sa vytvorili v utečeneckých táboroch programy v oblasti reprodukčného zdravia a zabezpečil sa okamžitý prístup všetkých znásilnených žien a dievčat k opatreniam postexpozičnej prevencie; 47. odporúča Európskemu parlamentu a Rade Európy, NATO, všetkým príslušným orgánom OSN vrátane UNIFEM, OBSE a prípadne ďalším medzinárodným orgánom činným v tejto oblasti, aby začali spolupracovať pri vytváraní ukazovateľov umožňujúcich sledovať rodové hľadisko počas konfliktov, a ktoré by mohli byť začlenené do novej zahraničnej politiky a rozvojových nástrojov alebo by mohli slúžiť ako prostriedok včasného varovania; 48. nazdáva sa, že účasť žien vo všetkých oblastiach spoločenského, hospodárskeho a politického života v krajine po konflikte by mala byť rovnaká ako účasť mužov; uvedomuje si, že vzhľadom na danú kultúru a na sociálnu úroveň dotknutej krajiny kvóty nemôžu okamžite viesť k paritnej účasti; žiada preto Komisiu, aby v zmysle uplatňovania rezolúcie BR OSN 1325(2002) podporovala zvyšovanie úrovne účasti žien vo svojich akčných plánoch, aby dozerala na ich vývoj smerom k paritnej účasti mužov a žien a aby o tom podávala správu Európskemu parlamentu; 49. podporuje riadnu implementáciu doložiek o ľudských právach v dohodách s tretími krajinami a zásad medzinárodného humanitárneho práva a súvisiacich medzinárodných dohôd, s osobitným dôrazom na práva a potreby žien; 50. je presvedčený, že ustanovenie právnej záväznosti kódexu EÚ o vývoze zbraní výrazne prispeje k zmenšovaniu utrpenia žien a k znižovaniu počtu ozbrojených konfliktov vo svete; 51. odporúča, aby sa Európsky parlament zaoberal problémom samovražedných útokov žien, aby inicioval vypracovanie štúdie na túto tému a aby práca na tejto štúdii vyústila do konferencie za účasti nielen vedcov, ale aj ďalších osobností kompetentných v oblasti rodových otázok z dotknutých krajín a islamských náboženských predstaviteľov; * * * 52. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii a vládam členských štátov a pristupujúcich krajín a kandidátskych krajín. [1] Ú. v. ES C 228, 13.8.2001, s. 186. [2] Rezolúcia Valného zhromaždenia OSN 48/104. [3] Rezolúcia Valného zhromaždenia OSN 3318 (XXIX). [4] Rezolúcia Valného zhromaždenia OSN 3519 (XXX). [5] Rezolúcia Valného zhromaždenia OSN 37/63. --------------------------------------------------