Ak bol tovar uvedený do daňového voľného obehu v jednom členskom štáte a následne prepravený do iného členského štátu, spotrebná daň sa platí v členskom štáte určenia, a to pri sadzbe stanovenej týmto členským štátom, a v príslušných prípadoch obchodník môže následne požiadať o vrátenie už zaplatenej spotrebnej dane pri uvedení tovaru do daňového voľného obehu.

Kapitola IV obsahuje významnú zmenu zavedenú smernicou 2008/118/ES: automatizáciu dohľadu nad prepravou v režime pozastavenia spotrebnej dane prostredníctvom kontrolného systému pohybu tovaru podliehajúceho spotrebnej dani (EMCS). Systém EMCS vyvinuli a spoločne ho prevádzkujú správne orgány členských štátov a Komisia, pričom Komisia zohráva ústrednú úlohu koordinátora. Systém EMCS umožňuje v reálnom čase monitorovať prepravu tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v režime pozastavenia spotrebnej dane medzi oprávnenými a registrovanými miestami a zabezpečuje, aby tovar mohol byť odoslaný len na takéto miesta. V kapitole IV sa takisto pridal nový typ obchodníka spojeného s určitým miestom, a to „registrovaný príjemca“, ktorý môže prijímať, ale nemôže držať tovar v režime pozastavenia spotrebnej dane. V kapitole sa vymedzuje aj nový typ obchodníka, a to registrovaný odosielateľ, ktorý môže prepravovať tovar v režime pozastavenia spotrebnej dane z miesta dovozu.

Naproti tomu z dostupných údajov vyplýva, že súčasné pravidlá kapitoly V týkajúce sa tovaru, za ktorý už bola zaplatená daň, predstavujú pre podniky značnú záťaž a nie sú zlučiteľné s cieľom podporiť voľný pohyb tovaru v rámci jednotného trhu, a to vzhľadom na pokračujúce používanie papierových postupov a rôzne prístupy členských štátov. Obchodníci, ktorí uplatnili pravidlá týkajúce sa tovaru, za ktorý už bola zaplatená daň, oznámili, že v priemere im formality súvisiace so zabezpečením súladu zaberú 221 minút na jednu prepravu.

Niektoré hospodárske subjekty sa v prípade nepriameho vývozu radšej vyhnú situácii, kde by postupy týkajúce sa spotrebnej dane prebiehali súbežne s colnými postupmi, a to tým, že pred odoslaním tovaru použijú režim tranzit. V takom prípade sa colný režim vývoz uzavrie colným režimom tranzit, ktorý sa začína na colnom úrade výstupu, ktorý plní úlohu colného úradu odoslania, ak sa tento úrad nenachádza v mieste alebo v blízkosti miesta, kde tovar fyzicky opúšťa Úniu. Tovar sa následne pod dohľadom tranzitného systému NCTS prepraví na miesto výstupu. Tranzit sa ukončí na základe súboru správ o výsledkoch tranzitu, ktoré colný úrad určenia odošle colnému úradu odoslania. Takýto postup sa považuje za uľahčenie obchodu, pretože umožňuje prepravu tovaru do centrálneho uzla v colnom režime vývoz, uzavretie tohto režimu a následné preskupenie a vývoz tovaru v colnom režime tranzit.

Obchodníci vyjadrovali obavy v súvislosti s pravidlami vzťahujúcimi sa na dovoz menej často, pričom 17 % vyjadrilo určité obavy, najmä pokiaľ ide o rozdielne požiadavky na oznamovanie v jednotlivých štátoch, ktoré spôsobujú zvýšené náklady. Na druhej strane, 19 z 27 členských štátov vyjadrilo obavy v súvislosti s nedostatočnou súdržnosťou postupov pri dovoze a odovzdávaní do systému EMCS, čo naznačuje, že ďalšia harmonizácia postupov by mohla pomôcť zmierniť administratívnu záťaž a znížiť náklady na dodržanie súladu.

Dovoz: K dovozu na účely spotrebnej dane dochádza, keď tovar, ktorý vstúpil na územie Európskej únie z tretej krajiny, nie je uvedený do osobitného colného režimu ani do colného režimu vonkajší tranzit, resp. je prepustený z colného dohľadu. V takom prípade sa za tovar zaplatí clo, ale aj spotrebná daň a DPH, pokiaľ sa tovar okamžite neuvedie do režimu pozastavenia spotrebnej dane (držba v daňovom sklade alebo odoslanie z miesta dovozu v režime pozastavenia spotrebnej dane). Ak sa konečný príjemca nachádza v inom členskom štáte, preprava v režime pozastavenia spotrebnej dane musí prebiehať pod dohľadom EMCS.

Vývoz: Orgány členských štátov a obchodníci uznávajú, že absencia súdržnosti postupov týkajúcich sa spotrebnej dane a vývozných postupov je problematická. Dvadsaťdva z dvadsiatich siedmich členských štátov (80 %) vyjadrilo názor, že súčasné pravidlá týkajúce sa prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v režime pozastavenia dane nie sú zosúladené s pravidlami, povinnosťami a postupmi vzťahujúcimi sa na colné operácie a vývoz. Po prvé preprava tovaru pri vývoze by sa mala v systéme EMCS uzavrieť na základe elektronickej výstupnej správy zo systému kontroly colného vývozu (skrátene ECS). Táto správa od colných úradov sa často nedoručí a prepravu je potrebné preskúmať a uzavrieť manuálne. Po druhé aj v prípade doručenia správy niektorí vývozcovia vo vývoznom vyhlásení neuvedú administratívny referenčný kód (ARC) zodpovedajúci e-AD, takže je ťažké alebo dokonca nemožné, aby systém aplikoval výstupné výsledky na správny e-AD. Tieto nedostatky sa premietajú do zvýšených administratívnych nákladov. V dôsledku toho sa strácajú výhody automatizácie procesov, pretože preprava sa musí uzavrieť manuálne spárovaním výstupných výsledkov zo systému ECS s e-AD zo systému EMCS. Ak sa spárovanie nepodarí, je potrebné požiadať odosielateľa o poskytnutie alternatívneho dôkazu o výstupe, inak mu hrozí, že príde o zábezpeku na prepravu. V roku 2014 Francúzsko oznámilo, že muselo manuálne uzavrieť 12 000 prípadov prepravy tovaru pri vývoze. Z obchodníkov 41 % uznáva, že absencia súdržnosti postupov týkajúcich sa spotrebnej dane a vývozných postupov predstavuje problém. Respondenti uviedli, že neboli spokojní s koordináciou medzi postupmi týkajúcimi sa spotrebnej dane a colnými postupmi.

z BE do UK

z FR do BE

z FR do BE

Do niektorých členských štátov je takmer nemožné využívať zásielkový obchod týkajúci sa alkoholu pri primeraných nákladoch, ktoré by boli porovnateľné so zásielkovým obchodom s iným tovarom. Služby daňového splnomocnenca vo všeobecnosti ponúkali iba veľké prepravné spoločnosti, ktoré boli nedostatočne vybavené na nakladanie s malými zásielkami (zvyčajne 6 alebo 12 fliaš), a preto túto službu buď odmietali ponúkať, alebo za ňu účtovali neprimerane vysoký poplatok, ako sa uvádza v tabuľke 2.

V prípade zásielkového obchodu obchodníci uvádzajú, že náklady spojené s využívaním daňového splnomocnenca, ktorý sa vyžaduje vo väčšine členských štátov, sú významnou prekážkou prístupu na trh. Poplatky za takéto služby daňového splnomocnenca môžu v niektorých prípadoch prevýšiť poplatky za poštové a expresné kuriérske služby v rámci colného konania spojeného so zásielkami z tretích krajín. Viacerí obchodníci uviedli, že v niektorých prípadoch bolo jednoduchšie predávať výrobky do tretích krajín, než pri nich využívať zásielkový obchod spotrebiteľom v iných členských štátoch.

Požiadavky na oprávnenia držať a prepravovať tovar podliehajúci spotrebnej dani a na zjednodušenia sa v jednotlivých členských štátoch líšia. Požiadavky na oprávnenia sú zložité. To môže vytvárať prekážky pre obchodníkov a mať za následok, že proces podávania žiadosti je časovo náročnejší, než by bolo nevyhnutné. Napríklad, keď mali obchodníci odpovedať na otázku týkajúcu sa pravidiel na výpočet zábezpek oprávnenia, mnohé subjekty uviedli, že tieto pravidlá nepoznajú (24 %). Z analýzy jednotlivých členských štátov vyplýva, že subjekty z rovnakých krajín pôsobiace v rovnakom sektore niekedy dostali protichodné informácie. Napríklad subjekty pôsobiace v Nemecku (členský štát s najvyššou účasťou na prieskume) uviedli, že ich skladové zábezpeky boli vypočítané na základe ročného obratu (34 %), mesačného obratu (3 %), ročnej daňovej povinnosti k spotrebnej dani (16 % ) a mesačnej daňovej povinnosti k spotrebnej dani (21 %). Z toho vyplýva, že niektoré požiadavky a ustanovenia sú veľmi zložité.

Vo všeobecnosti mali správne orgány a obchodníci pocit, že výhody spoločného opatrenia na európskej úrovni v oblasti transakcií medzi podnikmi (B2B) boli obmedzené vzhľadom na nedostatočnú právnu a technickú zrozumiteľnosť a rozdiely medzi jednotlivými štátmi. V prípade zásielkového obchodu mali súčasné pravidlá nízku alebo nulovú pridanú hodnotu EÚ, a to z dôvodu chýbajúcej harmonizácie. Niektorí obchodníci uviedli, že pravidlá boli rovnako alebo dokonca viac zaťažujúce ako pravidlá vzťahujúce sa na vývoz tovaru do tretích krajín.

4.2.Riešenie nedostatkov, prebytkov, ďalších výnimiek a boj proti podvodom

Po vypracovaní hodnotiacej štúdie Súdny dvor vyniesol rozsudok k článkom 10 a 20 smernice, v ktorom sa okrem iného objasňuje, kedy sa preprava skončila. Cieľom ustanovení článku 20 ods. 2 smernice, v ktorých sa uvádza, kedy sa preprava tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v režime pozastavenia dane skončí, je vymedziť okamih, v ktorom sa tento tovar považuje za uvedený do daňového voľného obehu, a určiť, kedy v súvislosti s týmto tovarom vzniká daňová povinnosť. To má ešte väčší význam v prípade, ak sa zistia nedostatky dodávky tovaru podliehajúceho spotrebnej dani. Postup na uplatnenie nároku v súvislosti s nedostatkami je však nejasný. Na nároky voči obchodníkom sa vzťahujú ustanovenia smernice 2010/24/EÚ (smernica o vymáhaní), ale používanie nástrojov stanovených v smernici o vymáhaní sa medzi jednotlivými členskými štátmi líši. V niektorých prípadoch sa nepoužívajú vôbec. Neexistuje žiadny jasný základ, ktorý by prepájal nástroje na vymáhanie s predchádzajúcim určením vzniku daňovej povinnosti k spotrebnej dani. Špecifikácie EMCS poskytujú prostriedky na komunikáciu medzi členskými štátmi a obchodníkmi pri určovaní prípadných daňových povinností, tento nástroj sa však využíva zriedka. V systéme EMCS je k dispozícii aj správa na uplatnenie daňovej povinnosti, ktorú by žiadajúce členské štáty mali poslať členskému štátu odoslania, ktorý je zodpovedný za riadenie zábezpek, ale aj táto správa sa používa zriedka, resp. sa nepoužíva vôbec.

Niektorí obchodníci sa sťažovali, že nemôžu zmeniť údaje v elektronickom administratívnom dokumente (e-AD) po tom, ako ho prijal členský štát odoslania, čo viedlo k sporom o množstve tovaru a výške splatnej spotrebnej dane. Odosielateľ môže v rámci EMCS poslať členskému štátu odoslania hlásenie udalosti, v ktorom mu oznámi chybu. Primárnym účelom hlásenia udalosti je však umožniť obchodníkom oznamovať vážne incidenty, ku ktorým došlo v priebehu prepravy, pričom táto možnosť sa v súčasnosti využíva zriedka. V roku 2014 si členské štáty medzi sebou poslali iba 1 160 hlásení udalostí, čo zodpovedá približne 0,04 % z 2,95 milióna prípadov prepravy v rámci EMCS uskutočnených v danom roku. Zákonná povinnosť takýchto hlásení však neexistuje.

Zmena miesta určenia v nadväznosti na neprijatie alebo odmietnutie zásielky: členské štáty sa v rámci expertnej skupiny dohodli, že ak tovar nie je prijatý alebo je odmietnutý, odosielateľ by mal zmeniť miesto určenia, aby bola zásielka vrátená na miesto odoslania, resp. odoslaná novému príjemcovi. Tento postup by mal byť zo zákona povinný. Ďalším zlepšením by bolo, keby bol odosielateľ povinný prijať nadväzujúce opatrenia v prípade, ak dostane správu o neprijatí alebo odmietnutí tovaru. Na riešenie týchto problémov boli predložené dva návrhy: po prvé špecifikácie by sa mali podporiť zákonnou povinnosťou poslať správu o neprijatí alebo odmietnutí, a po druhé by sa mal vytvoriť právny základ, aby po správe o neprijatí alebo odmietnutí bolo miesto určenia automaticky zmenené naspäť na odosielateľa.

Vo všeobecnosti sa usudzuje, že vďaka EMCS sa obmedzili podvody. Medzi hlavné problémy, ktoré členské štáty uviedli, patrí uvádzanie nadmerne dlhého času prepravy zo strany obchodníkov a neuvádzanie niektorých údajov v e-AD, ako je napríklad vlastníctvo tovaru v mieste odoslania a mieste určenia, ktoré by mohli pomôcť pri analýze rizík.

4.3.Koordinácia medzi colnými postupmi a postupmi týkajúcimi sa spotrebnej dane

Ako už bolo uvedené, veľký počet neuzavretých prípadov prepravy pri nepriamom vývoze tovaru podliehajúceho spotrebnej dani stále vyvoláva obavy. Pomôcť by mohol aj jasný právny základ pre tranzit a lepšia harmonizácia pravidiel týkajúcich sa zaobchádzania s dovážaným tovarom podliehajúcim spotrebnej dani.

4.4.Postupy v prípade prepravy tovaru, za ktorý už bola zaplatená daň, zamerané na malé a stredné podniky

Pravidlá týkajúce sa prepravy tovaru medzi spoločnosťami, za ktorý už bola zaplatená daň, ktoré majú význam najmä pre malé a stredné podniky, nefungujú dobre, predstavujú administratívnu záťaž a vysoké náklady pre obchodníka na dodržanie súladu a sú potenciálnym zdrojom podvodov. Členskému štátu odoslania sa musia posielať späť papierové dokumenty. Až po doručení tohto dokumentu možno v členskom štáte odoslania spotrebnú daň vrátiť. Papierové dokumenty možno potenciálne niekoľkokrát použiť podvodne, pretože v zákone nie je určená žiadna lehota na ich spätné odoslanie.

Pravidlá týkajúce sa zásielkového obchodu s tovarom podliehajúcim spotrebnej dani sú ešte horšie, keďže v dôsledku všeobecného využívania daňových splnomocnencov sú legitímne obchodné činnosti takmer nerealizovateľné. Komisia však navrhuje riešiť problém len v prípade, ak sa dohodne jednotné kontaktné miesto pre DPH na zásielkový obchod. Zrušenie len daňového splnomocnenca by neznížilo záťaž pre obchodníkov, pretože v členskom štáte spotreby sa musia registrovať aj na DPH.

5.Závery a nadväzujúce opatrenia

So zreteľom na zistenia dvoch štúdií a hodnotenia SWD(2017) xxx Komisia vyvodzuje tieto závery:

Pravidlá týkajúce sa držby a prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani by nemali narúšať hospodársku súťaž, brániť voľnému pohybu takéhoto tovaru v rámci EÚ, brániť výberu daní ani umožňovať daňové podvody.

Vo všeobecnosti súčasné pravidlá týkajúce sa držby a prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v režime pozastavenia spotrebnej dane fungujú účinne a efektívne, a to spôsobom, ktorý nemožno zabezpečiť bez opatrení na úrovni EÚ. Existujú však určité problémy, ktoré je potrebné stále vyriešiť, a to najmä koordinácia postupov týkajúcich sa spotrebnej dane a colných postupov, kde pretrváva značná právna neistota a veľký priestor na zlepšenie koordinácie technických postupov. Hoci zavedenie EMCS na účely dohľadu nad prepravou tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v režime pozastavenia dane pomáha zlepšiť výber spotrebnej dane, existuje niekoľko možných právnych a technických zmien, ktoré by ďalej obmedzili úniky a podvody.

Pravidlá týkajúce sa prepravy tovaru, ktorý už bol uvedený do daňového voľného obehu na území iného členského štátu, sú oveľa menej uspokojivé: súčasné pravidlá sú neefektívne, nepostačujú na zabezpečenie voľného pohybu tovaru podliehajúceho spotrebnej dani a potenciálne umožňujú daňové úniky a podvody. Ide o problém najmä pre malé a stredné podniky, ktoré tieto pravidlá využívajú v najväčšej miere. Použitie systému EMCS na postupy v prípade prepravy tovaru, za ktorý už bola zaplatená daň, by zefektívnilo tento typ obchodu, zabezpečilo vyššiu transparentnosť a zrozumiteľnosť pravidiel a umožnilo by obchodníkom jednoducho a rýchlo získať naspäť daň, ktorú zaplatili v členskom štáte odoslania.

Nadväzujúce opatrenia:

1.Komisia posúdi prípadné právne a technické zlepšenia riešenia nezrovnalostí a vybavovania nárokov zo strany členských štátov.

2.Komisia preskúma, či by v prípade prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani s nízkym daňovým rizikom, ako je denaturovaný alkohol, arómy, parfumy a niektoré energetické produkty, nebolo užitočné navrhnúť menej zaťažujúci režim, než je EMCS alebo systém založený na zjednodušenom administratívnom sprievodnom dokumente.

3.Komisia posúdi právne a technické zmeny pravidiel používaných v oblasti dohľadu nad dovozom, vývozom a tranzitom tovaru podliehajúceho spotrebnej dani.

4.Komisia bude analyzovať čiastočnú alebo úplnú automatizáciu pravidiel týkajúcich sa tovaru, za ktorý už bola zaplatená daň, medzi podnikmi s cieľom znížiť administratívne zaťaženie a náklady na dodržanie súladu pre obchodníkov a členské štáty.