Oznámenie Komisie Rade - Európska susedská politika - Odporúčania pre Arménsko, Azerbajdžan, Gruzínsko, Egypt a Libanon {SEC(2005) 285} {SEC(2005) 286} {SEC(2005) 287} {SEC(2005) 288} {SEC(2005) 289} /* KOM/2005/0072 v konečnom znení */





Brusel 2. 3. 2005 KOM(2005) 72 konečná verzia OZNÁMENIE KOMISIE RADE Európska susedská politikaOdporúčania pre Arménsko, Azerbajdžan, Gruzínsko, Egypt a Libanon {SEC(2005) 285}{SEC(2005) 286}{SEC(2005) 287}{SEC(2005) 288}{SEC(2005) 289} 1. Úvod a súrhn Strategický dokument Európskej komisie o Európskej susedskej politike (ďalej len „ESP“)[1] z mája 2004, ktorý Rada schválila v júni 2004[2], stanovuje orientáciu ESP na nadchádzajúce roky a definuje ciele a zásady, rozsah geografickej pôsobnosti a metódy, ktoré sa majú používať pri vykonávaní ESP. Spolu s ním sa vydali správy o krajine za Izrael, Jordánsko, Moldavsko, Maroko, Palestínsku samosprávu, Tunisko a Ukrajinu a v decembri 2004 nasledovalo oznámenie Komisie[3] o návrhoch akčných plánov pre tieto krajiny. Rada prijala tieto akčné plány a sú v procese schvaľovania partnerskými krajinami. Rada sa v júni 2004 na základe strategického dokumentu Komisie rozhodla zahrnúť Arménsko, Azerbajdžan a Gruzínsko do ESP, a tak otvorila perspektívu výrazne kvalitnejšieho partnerstva, čo znamenalo dôležitý krok vpred v angažovaní sa EÚ v regióne južného Kaukazu. Útvary Komisie vypracovali správy o týchto krajinách, ktoré prinášajú komplexný prehľad. Keď nadobudla platnosť dohoda o pridružení s Egyptom a vzápätí s Libanonom[4], útvary Komisie vypracovali správy o týchto dvoch krajinách. Tieto správy poskytujú komplexný prehľad o politickej a ekonomickej situácii v týchto krajinách. Toto oznámenie obsahuje základné prvky piatich správ o krajinách, ktoré vypracovali útvary Komisie s príspevkom vysokého splnomocnenca pre otázky týkajúce sa politickej spolupráce a SZBP a dáva odporúčania k akčným plánom. 2. Hodnoteni A KRAJÍN Južný Kaukaz[5] Arménsko V prvých rokoch nezávislosti Arménska sa vzťahy medzi EÚ a Arménskom sústredili na riešenie zložitej humanitárnej situácie vyplývajúcej z rozpadu Sovietskeho zväzu a konfliktu s Azerbajdžanom o Náhorný Karabach. Prijali sa niektoré opatrenia, ktoré položili základ prechodu k demokracii a trhovému hospodárstvu. Nadobudnutie platnosti Dohody o partnerstve a spolupráci (ďalej len „DPS“) v roku 1999 otvorilo dôležitú etapu vzťahov medzi EÚ a Arménskom. Arménsko dosiahlo v posledných rokoch dobré makroekonomické výsledky s impozantnými ukazovateľmi hospodárskeho rastu. Existujú náznaky, že to začína mať určitý vplyv na vysokú mieru chudoby v Arménsku. Vstup Arménska do Svetovej obchodnej organizácie v roku 2003 znamená, že krajina spravila pokrok smerom k základným trhovým reformám. Pokrok sa dosiahol aj v zladení arménskych právnych predpisov s právnymi predpismi EÚ. Prijatie protikorupčnej stratégie a vytvorenie protikorupčnej rady sú dôležitými krokmi. Pred Arménskom však ešte stoja náročné úlohy, najmä v oblasti demokracie a ľudských práv a v plnení záväzkov vyplývajúcich z členstva v Rade Európy a OBSE. Výrazné zlepšenie je potrebné vo volebnom systéme, najmä v realizácii odporúčaní ODIHR po prezidentských a parlamentných voľbách v roku 2003. Na zlepšenie dodržiavania ľudských práv je potrebná reforma v oblasti právneho štátu a vynucovania práva. Výrazná zmena je potrebná na vybudovanie občianskej spoločnosti vrátane záruk slobody médií. V ekonomickej oblasti je z hľadiska zlepšenia podnikateľského a investičného prostredia rozhodujúce dodržiavanie princípov právneho štátu. Ak má nastať skutočný dosah na korupciu, treba zlepšiť daňové a colné systémy. Realizácia strategického programu znižovania chudoby bude rozhodujúca pri úsilí dosiahnuť udržateľný hospodársky rast a znížiť chudobu a príjmové deformácie. Potrebná bude aj ďalšia reštrukturalizácia energetiky vrátane opatrení smerujúcich k vyradeniu jadrovej elektrárne Medzamor z prevádzky. Všetkými aspektmi politického a hospodárskeho života Arménska preniká konflikt s Azerbajdžanom o Náhorný Karabach. Arménsko bude schopné úplne rozvinúť svoj potenciál, len ak sa nájde mierové, spravodlivé a dlhodobé riešenie tohto konfliktu. Arménska vláda vyjadrila odhodlanie riešiť tieto úlohy, rozvíjať vzťahy s EÚ a hlbšie sa integrovať do európskych štruktúr. Komisia preto zastáva názor, vychádzajúc zo záväzkov arménskej vlády, že na zintenzívnenie vzťahov medzi EÚ a Arménskom a na podporu realizácie potrebných reforiem by sa mohol využiť akčný plán ESP. Medzi základné ciele akčného plánu by malo patriť posilnenie právneho štátu, demokratických štruktúr a pluralizmu (napr. reforma volebnej legislatívy v súlade s odporúčaniami RE/OBSE a usporiadanie demokratických volieb, reforma ústavy zohľadňujúca odporúčania RE a reforma miestnej samosprávy); zlepšenie v oblasti dodržiavania ľudských práv a základných slobôd, najmä pokiaľ ide o slobodu prejavu a slobodu zhromažďovania; zlepšenie podnikateľskej klímy, ako aj modernizácia verejného sektora; účinný boj s korupciou a podvodmi; reforma daňovej a colnej správy a právnych predpisov v súlade s medzinárodnými normami a normami EÚ; pokrok pri znižovaní chudoby; trvalo udržateľný rozvoj a ochrana životného prostredia; vyradenie jadrovej elektrárne Medzamor z prevádzky; pokrok pri riešení konfliktu a zlepšenie regionálnej spolupráce. Na podporu účinnej realizácie akčného plánu treba zachovávať obozretnú makroekonomickú politiku. Keď sa za východiskový bod berie súčasné politické, ekonomické a inštitucionálne prostredie opísané v správe o krajine, Akčný plán pre Arménsko by mal zabezpečiť intenzívnejší politický dialóg; ďalšie vykonávanie DPS; podporu trhových reforiem vedúcich k postupnej ekonomickej integrácii do vnútorného trhu EÚ; ďalšiu podporu hospodárskej obnovy zón konfliktu v spojitosti s urovnaním konfliktu; zvýšenú finančnú podporu vrátane rozšírenia mandátu EIB na Arménsko od roku 2007; zvýšenú podporu regionálnej spolupráce; lepšiu spoluprácu v oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí potenciálne vrátane zavedenia dialógu o dohode o spolupráci v oblasti víz/spätnom prijímaní; zintenzívnenie spolupráce v sektore energetiky, elektronických komunikácií a dopravy, životného prostredia a zdravotníctva, ako aj zlepšenie spolupráce v oblasti vedy a techniky; zintenzívnenie medziľudských kontaktov, najmä v oblasti vzdelávania, výchovy a mládeže, a tiež v súvislosti s konfliktom v Náhornom Karabachu; a venovanie pozornosti, ak sa dosiahne pokrok pri vykonávaní akčného plánu, možnosti novej vylepšenej dohody, ktorá nahradí DPS po skončení jej platnosti. Azerbajdžan V prvých rokoch nezávislosti Azerbajdžanu sa vzťahy medzi EÚ a Azerbajdžanom sústredili na riešenie zložitej humanitárnej situácie vyplývajúcej z rozpadu Sovietskeho zväzu, konfliktu s Arménskom o Náhorný Karabach a nestabilnej vnútroštátnej situácie. Prijali sa niektoré kroky, ktoré položili základy prechodu k demokracii a trhovému hospodárstvu. Nadobudnutie platnosti Dohody o partnerstve a spolupráci (ďalej len „DPS“) v roku 1999 vytýčilo dôležitú etapu vzťahov medzi EÚ a Azerbajdžanom, a najmä otvorilo pravidelný politický dialóg. Vzťahy medzi EÚ a Azerbajdžanom sa v posledných rokoch rozvíjajú stabilne. Dnešný dialóg sa sústreďuje na oveľa konkrétnejšie oblasti a spolupráca sa zdokonalila, najmä v sektore energetiky a dopravy. Najdôležitejšou úlohou, ktorá ešte stojí pred Azerbajdžanom, je potreba posilniť právny štát, demokratické brzdy a protiváhy (vrátane slobodných a spravodlivých volieb), boj proti korupcii a podvodom a ochranu ľudských práv v súlade so záväzkami vyplývajúcimi z jeho členstva v Rade Európy a OBSE. V ekonomickej oblasti rozhodujúcim faktorom trvalého rastu bude ďalšie zlepšenie investičného prostredia a diverzifikácia hospodárskej činnosti. Účinná realizácia štátneho programu znižovania chudoby a hospodárskeho rozvoja bude predstavovať rámec na riešenie niektorých štrukturálnych ekonomických úloh stojacich pred Azerbajdžanom. Okrem týchto politických a hospodárskych úloh, vyriešenie konfliktu o Náhorný Karabach by odstránilo veľmi vážnu prekážku rozvoja Azerbajdžanu a regiónu. Azerbajdžanská vláda vyhlásila odhodlanie riešiť tieto úlohy, rozvíjať vzťahy s EÚ a hlbšie sa integrovať do európskych štruktúr. Komisia preto zastáva názor, vychádzajúc zo záväzkov azerbajdžanskej vlády, že na zintenzívnenie vzťahov medzi EÚ a Azerbajdžanom a na podporu realizácie potrebných reforiem by sa mohol využiť akčný plán ESP. Medzi základné ciele akčného plánu by malo patriť posilnenie právneho štátu, demokratických štruktúr a pluralizmu (zlepšenie inštitucionálneho rozdelenia moci, reforma miestnej samosprávy) a zdokonalenie volebnej legislatívy a postupov s cieľom zlepšiť normy demokratických volieb; vykonanie účinnej reformy v oblasti právneho štátu (súdny systém, orgány činné v trestnom konaní); zlepšenie ochrany ľudských práv a slobody a nezávislosti médií; zvýšené úsilie smerujúce k vyváženému rozvoju celkového hospodárskeho systému; zlepšenie podnikateľského prostredia, ako aj modernizácia verejného sektora; reforma daňovej a colnej správy a právnych predpisov v súlade s medzinárodnými normami a normami EÚ; účinný boj s korupciou a podvodmi; zlepšenie transparentnosti v riadení príjmov z ropy a v procese privatizácie; pokrok pri znižovaní chudoby; udržateľný rozvoj a ochrana životného prostredia; vstup do Svetovej obchodnej organizácie; pokrok pri riešení konfliktu a zlepšenie regionálnej spolupráce. Na podporu účinnej realizácie akčného plánu treba zachovávať obozretnú makroekonomickú politiku. Keď sa ako východiskový bod berie súčasné politické, ekonomické a inštitucionálne prostredie opísané v správe o krajine, Akčný plán pre Azerbajdžan by mal zabezpečiť intenzívnejší politický dialóg; ďalšie vykonávanie DPS; podporu trhových reforiem vedúcich k postupnej ekonomickej integrácii do vnútorného trhu EÚ; ďalšiu podporu hospodárskej obnovy zón konfliktu v súvislosti s urovnaním konfliktu; zvýšenú finančnú podporu vrátane rozšírenia mandátu EIB na Azerbajdžan od roku 2007; zvýšenú finančnú podporu regionálnej spolupráce; lepšiu spoluprácu v oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí potenciálne vrátane zavedenia dialógu o dohode o spolupráci v oblasti víz/spätnom prijímaní; zintenzívnenie spolupráce v sektore energetiky, elektronických komunikáciách a dopravy, životného prostredia a zdravotníctva, ako aj medziľudských kontaktov, najmä v oblasti vzdelávania, výchovy a mládeže; a venovanie pozornosti, ak sa dosiahne pokrok pri vykonávaní akčného plánu, možnosti novej vylepšenej dohody, ktorá nahradí DPS po skončení jej platnosti. Komisia plánuje otvoriť delegáciu v Azerbajdžane v priebehu roku 2005. Gruzínsko Vzťahy medzi EÚ a Gruzínskom sa po získaní nezávislosti Gruzínska v roku 1991 sústredili na riešenie zložitej humanitárnej situácie v Gruzínsku vyplývajúcej z rozpadu Sovietskeho zväzu a vnútorných konfliktov Gruzínska. Prijali sa niektoré kroky, ktoré položili základy prechodu k demokracii a trhovému hospodárstvu. Nadobudnutie platnosti Dohody o partnerstve a spolupráci (ďalej len „DPS“) v roku 1999 vytýčilo dôležitú etapu vzťahov medzi EÚ a Gruzínskom, a predovšetkým nastolilo riadny politický dialóg. Komisia vo svojom revidovanom strategickom dokumente o krajine z roku 2003 konštatovala nedostatočný pokrok smerom k demokracii a trhovému hospodárstvu: „V politickej situácii Gruzínska dominuje celková chudoba, vážne problémy vládnej moci a nedostatočné dodržiavanie princípov právneho štátu vrátane vysokej úrovne korupcie, napätých vzťahov s Ruskom a vnútorných konfliktov, týkajúcich sa najmä separatistických republík Abcházsko a Južné Osetsko, ako aj vysoká úroveň zahraničnej zadlženosti.“ „Ružovú revolúciu“ v novembri 2003 preto EÚ a širšie medzinárodné spoločenstvo privítali. Následné konanie relatívne slobodných a spravodlivých prezidentských a parlamentných volieb a odštartovanie programu rozsiahlych reforiem preto predstavujú pozitívne kroky. Medzi dosiahnuté úspechy patrí: 1) potieranie určitých foriem korupcie, 2) zlepšenie inkasa daní, 3) včasné vyplácanie platov a dôchodkov, 4) potláčanie pašovania, 5) dobré makroekonomické výsledky, 6) reintegrácia Adjara do hospodárskeho, sociálneho a administratívneho systému Gruzínska, 7) obnovená dôvera donorov v Gruzínsko (úspešná donorská konferencia v Bruseli v júni 2004). Najdôležitejšou úlohou, pred ktorou Gruzínsko stojí, je potreba posilniť právny štát vrátane reformy verejných služieb a reformy súdneho systému. Zdokonalenie demokratických bŕzd a protiváh v Gruzínsku v súlade so záväzkami vyplývajúcimi z členstva v Rade Európy a OBSE je tiež dôležité pre dodržiavanie princípov právneho štátu. Rozvoj týchto oblastí by mal pomôcť utvrdiť boj Gruzínska proti korupcii na právnom základe. V hospodárskej oblasti ďalšie zlepšovanie investičnej klímy bude rozhodujúcim faktorom trvalého hospodárskeho rastu. Účinná realizácia Programu hospodárskeho rozvoja a znižovania chudoby bude hlavným prostriedkom riešenia štrukturálnych hospodárskych úloh, ktoré stoja pred Gruzínskom. Čo sa týka vzťahov medzi EÚ a Gruzínskom, treba ešte mnoho vykonať v oblasti implementácie DPS. Zlepšenie vzťahov s Ruskom a podpora úsilia zameraného na pokojné riešenie vnútorných konfliktov budú pre Gruzínsko ďalšími dôležitými faktormi pre vybudovanie základov jeho dlhodobej bezpečnosti a prosperity. Vláda Gruzínska je odhodlaná presadzovať tieto úlohy, rozvíjať vzťahy s EÚ a hlbšie sa integrovať do európskych štruktúr. Komisia preto zastáva názor, vychádzajúc zo záväzkov gruzínskej vlády, že na ďalšie zintenzívnenie vzťahov medzi EÚ a Gruzínskom a na podporu realizácie potrebných reforiem by sa mohol využiť akčný plán ESP. Medzi základné ciele akčného plánu by malo patriť zlepšenie dodržiavania princípov právneho štátu (reforma súdneho systému, orgánov činných v trestnom konaní, nápravno-výchovných zariadení) a zlepšenie ochrany ľudských práv; posilňovanie demokratických štruktúr a pluralizmu (reforma parlamentu, zlepšenie nezávislosti médií, reforma miestnej samosprávy a reforma volebného systému); zlepšenie podnikateľskej klímy, ako aj modernizácia verejného sektora; reforma daňovej a colnej správy a právnych predpisov v súlade s medzinárodnými normami a normami EÚ; účinný boj s korupciou a podvodmi; transparentný proces privatizácie; pokrok pri znižovaní chudoby, udržateľný rozvoj; ochrana životného prostredia; pokrok pri riešení konfliktov a zlepšenie regionálnej spolupráce. Na podporu účinnej realizácie akčného plánu treba zachovávať obozretnú makroekonomickú politiku. Keď sa ako východiskový bod berie súčasné politické, ekonomické a inštitucionálne prostredie opísané v správe o krajine, Akčný plán pre Gruzínsko by mal zabezpečiť intenzívnejší politický dialóg; ďalšie vykonávanie DPS; podporu trhových reforiem vedúcich k postupnej ekonomickej integrácii do vnútorného trhu EÚ; ďalšiu podporu hospodárskej obnovy zón konfliktu v súvislosti s urovnaním konfliktu; zvýšenú finančnú podporu vrátane rozšírenia mandátu EIB na Gruzínsko od roku 2007 a zvýšenú finančnú podporu regionálnej spolupráce; lepšiu spoluprácu v oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí potenciálne vrátane ustanovenia dialógu o dohode o spolupráci v oblasti víz/spätnom prijímaní; zintenzívnenie spolupráce v sektore energetiky, elektronických komunikácií a dopravy, životného prostredia, námorných záležitostí, rybolovu a zdravotníctva, ako aj zlepšenie spolupráce v oblasti vedy, techniky, inovácie a medziľudských kontaktov, najmä v oblasti vzdelávania, výchovy a mládeže; a venovanie pozornosti, ak sa dosiahne pokrok pri vykonávaní akčného plánu, možnosti novej vylepšenej dohody, ktorá nahradí DPS po skončení jej platnosti. Egypt a Libanon Rada vyzvala v júni 2004 Komisiu s príspevkom pre otázky týkajúce sa politickej spolupráce a SZBP, GT/VS, aby začala prípravy pre akčné plány s krajinami stredomorskej oblasti, ktorých dohody o pridružení s EÚ boli ratifikované týmito krajinami. Ako základ prípravy akčných plánov preto Komisia vypracovala súčasné správy o Egypte a Libanone[6]. V prípade oboch krajín úplná implementácia dohôd o pridružení zostáva prvoradým cieľom bilaterálnych vzťahov. ESP ide ďalej a poskytuje perspektívu užšieho vzťahu znamenajúceho výrazný stupeň hospodárskej integrácie a prehĺbenie politickej spolupráce. Komisia na základe obsahu správ o krajinách, podľa potreby v úzkej spolupráci s predsedníctvom a vysokým splnomocnencom, čo najskôr začne oficiálne rokovania s Egyptom a Libanonom so zámerom uzavrieť komplexné a vyvážené akčné plány. Najvyššie priority akčného plánu budú obsahovať dve široké oblasti: po prvé, záväzky prijať konkrétne opatrenia, ktoré posilňujú zachovávanie spoločných hodnôt v oblastiach zahŕňajúcich dodržiavanie medzinárodných záväzkov, demokracie a princípov právneho štátu vrátane konania demokratických volieb, výkonu spravodlivosti a ochrany ľudských práv, a záväzky týkajúce sa určitých cieľov v oblasti zahraničnej a bezpečnostnej politiky; po druhé, záväzky prijať opatrenia, ktoré privedú tieto partnerské krajiny bližšie k EÚ v mnohých prioritných oblastiach, ako politika hospodárskeho a sociálneho rozvoja (vrátane znižovania chudoby a udržateľného rozvoja), obchod a vnútorný trh (vrátane sektorov ako energetika, doprava, životné prostredie, námorné záležitosti a rybolov, informačná spoločnosť, výskum a inovácia, spravodlivosť a vnútorné veci a medziľudské kontakty). Priority opatrenia budú čo najkonkrétnejšie, v závislosti od riešenej záležitosti, a tak budú predstavovať kritériá, ktoré možno monitorovať a hodnotiť. V akčných plánoch budú stanovené hlavné opatrenia v obmedzenom množstve oblastí, ktoré treba riešiť ako osobitne prioritné, ako aj opatrenia v širšej škále oblastí, v zhode s rámcom platných bilaterálnych dohôd. Na riešenie týchto rozdielnych priorít bude určený jasný časový horizont. 3. Závery a odporúčania Správy o krajinách južného Kaukazu vyjadrujú potrebu pokračujúcej reformy v Arménsku, Azerbajdžane a Gruzínsku a pokroku v mnohých kľúčových oblastiach. Komisia sa domnieva, že akčné plány budú predstavovať užitočný nástroj, ktorým EÚ môže ďalej zintenzívniť svoje vzťahy s týmito krajinami a aktívne podporovať potrebné zmeny. Komisia preto odporúča, aby Rada schválila navrhované všeobecné orientácie a odsúhlasila začatie práce na príprave akčných plánov pre každú z týchto krajín, na základe čoho Komisia, podľa potreby v úzkej spolupráci s predsedníctvom a vysokým splnomocnencom, nadviaže kontakt s príslušnými partnerskými krajinami. Práca na týchto akčných plánoch by mala začať bezprostredne. Komisia zdôrazňuje, že akčné plány sa prispôsobia potrebám každej krajiny a ku každej krajine sa bude pristupovať na základe jej individuálnych kvalít. Členské štáty budú priebežne dostávať úplné informácie o vývoji týchto rokovaní. Komisia na základe správ o Egypte a Libanone začne vypracúvať akčné plány s každou z týchto krajín. Odporúča sa, aby rokovania o týchto akčných plánoch začali čo najskôr. Po odstúpení libanonskej vlády a pri plánovanom konaní volieb v máji vývoj situácie v tejto krajine bude mať vplyv na termín konania rokovaní. Cieľom je dosiahnuť vyvážené akčné plány s každou krajinou zahŕňajúce primerane tie isté všeobecné oblasti ako s predchádzajúcimi partnermi, t. j. politické (vrátane dodržiavania medzinárodných záväzkov, demokracie a princípov právneho štátu) a hospodárske aspekty vrátane udržateľného rozvoja a sektorových aspektov (záležitosti vnútorného trhu a záležitosti týkajúce sa obchodu; spravodlivosť a vnútorné veci; záležitosti ochrany životného prostredia; medziľudské kontakty). Členské štáty budú počas týchto rokovaní priebežne dostávať úplné informácie. Za všetkých týchto päť krajín, a tak ako v prípade ostatných krajín ESP, príslušné rady pre pridruženie alebo rady pre spoluprácu budú vyzvané na schválenie akčných plánov, hneď ako budú prijaté. Akčné plány by mali trvať tri až päť rokov a monitorovanie vykonávania akčných plánov sa bude uskutočňovať v rámci inštitúcií príslušných dohôd o pridružení alebo dohôd o spolupráci. Komisia na základe vyhodnotenia výsledkov tohto procesu monitorovania a informácií dodaných partnermi, s príspevkom vysokého splnomocnenca pre otázky týkajúce sa politickej spolupráce a SZBP, predloží strednodobú analýzu dosiahnutého pokroku do dvoch rokov a ďalšiu analýzu do troch rokov od oficiálneho schválenia každého akčného plánu. [1] KOM(2004) 373, 12.5.2004. [2] Závery Rady, GAERC, 14.7.2004; závery predsedníctva, Európska rada 17. – 18. júna 2004. [3] KOM(2004) 795, 9.12.2004. [4] Dočasná dohoda s Libanonom nadobudla platnosť v marci 2003. [5] Pracovné dokumenty útvarov Komisie SEC(2005) 285, SEC(2005) 286 a SEC(2005) 288. [6] Pracovné dokumenty odborníkov Komisie SEC(2005) 287 a SEC(2005) 289.