DÔVODOVÁ SPRÁVA

1. KONTEXT NÁVRHU

Opatrenia prijaté v Európe a na iných miestach v situácii, ktorá vznikla v dôsledku finančnej krízy, sa zameriavajú najmä na naliehavú potrebu stabilizácie finančného systému. Hoci úloha, ktorú zohrávali banky, hedgeové fondy, ratingové agentúry, dozorné orgány alebo centrálne banky, bola spochybnená a v mnohých prípadoch do hĺbky analyzovaná, len malá alebo žiadna pozornosť sa venovala úlohe, ktorú v kríze plnili audítori – alebo úlohe, ktorú mali plniť. Vzhľadom na to, že mnohé banky vykázali od roku 2007 do roku 2009 obrovské straty v pozíciách, ktoré mali v súvahe a pod súvahou, je pre mnohých občanov a investorov zložité pochopiť, ako mohli audítori svojim klientom (najmä bankám) poskytnúť čisté audítorské správy za tieto obdobia.

Je dôležité poznamenať, že v kríze, v ktorej sa od októbra 2008 do októbra 2009 poskytlo 4 588,9 miliardy EUR z peňazí daňových poplatníkov na podporu bánk, pričom táto pomoc v roku 2009 dosiahla 39 % HDP EÚ – 27[1], je potrebné zlepšiť všetky zložky finančného systému.

Podrobný audit je rozhodujúci pre obnovu dôveryhodnosti a dôvery trhov. Prispieva k ochrane investorov prostredníctvom poskytovania jednoducho dostupných, nákladovo efektívnych a dôveryhodných informácií o finančných výkazoch spoločností. Pritom prípadne znižuje náklady na kapitál pre auditované spoločnosti zabezpečením väčšej transparentnosti a spoľahlivosti finančných výkazov.

Takisto je dôležité zdôrazniť, že audítori sú zo zákona poverení vykonávaním zákonných auditov. Toto poverenie zodpovedá plneniu spoločenskej úlohy v poskytovaní stanoviska o pravdivosti a čestnosti finančných výkazov auditovaného subjektu; takéto subjekty následne môžu využívať obmedzenú zodpovednosť a/alebo možnosť poskytovania služieb vo finančnom sektore.

Od roku 1984 sa predpismi EÚ čiastočne reguluje štatutárny audit, keď sa v smernici (smernica 1984/253/EHS) zladili postupy schvaľovania audítorov. Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/43/ES zo 17. mája 2006 o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a ktorou sa zrušuje smernica Rady 84/253/EHS (ďalej len ako smernica 2006/43/ES), bola schválená v roku 2006 a podstatne rozšírila pôsobnosť predchádzajúcej smernice. Vysoký stupeň koncentrácie trhu audítorských služieb a množstvo postupov schvaľovania potrebných na vykonávanie cezhraničných štatutárnych auditov zabraňuje malým a stredným audítorským spoločnostiam, aby využívali vnútorný trh. V súlade so stratégiou Európa 2020[2], v ktorej sa vyzýva na zlepšenie podnikateľského prostredia, je cieľom návrhu zlepšenie vnútorného trhu pre štatutárne audity s cieľom umožniť malým a stredným podnikom rásť a podnietiť vstup nových účastníkov trhu.

Súčasný návrh Komisie na zmeny a doplnenia smernice o štatutárnom audite koexistuje s návrhom nariadenia o osobitných požiadavkách týkajúcich sa štatutárneho auditu subjektov verejného záujmu.[3] Tieto dva návrhy sú súčasťou prebiehajúcej regulačnej reformy v rôznych oblastiach finančného sektora. Keďže auditom sa zabezpečuje ubezpečenie o pravdivosti finančných výkazov, zostáva jedným z primárnych stavebných prvkov finančnej stability. Ostatné všeobecné iniciatívy, na ktorých sa práve pracuje, ako napríklad správa a riadenie, účtovné a kreditné ratingy, dopĺňajú tento návrh. Nie sú duplicitné, ani sa navzájom neprekrývajú.

Návrh obsahuje zmeny a doplnenia ustanovení o schválení a registrácii audítorov a audítorských spoločností na základe existujúcich zásad v smernici o štatutárnom audite, pokiaľ ide o profesijnú etiku, služobné tajomstvo, nezávislosť a výkazníctvo, ako aj súvisiace pravidlá týkajúce sa dohľadu, ktoré zostávajú platné pre audit subjektov súkromného záujmu (SSZ).

2. KONZULÁCIA ZAINTERESOVANÝCH STRÁN

Komisia uskutočnila konzultáciu od 13. októbra do 8. decembra 2010[4].

Celkovo bolo prijatých takmer 700 príspevkov od rôznych zainteresovaných strán, ktoré zahŕňali odborníkov v odvetví, dozorné orgány, investorov, akademikov, spoločnosti, vládne orgány, profesionálne orgány a jednotlivcov.

V konzultácii sa prejavila ochota k zmene, ako aj odolnosť voči zmene; osobitne proti zmenám sú tie zainteresované strany, ktorým sa v súčasnosti dobre darí. Na druhej strane, najmä malí a strední prevádzkovatelia, ako aj investori, dospeli k záveru, že v nedávnej finančnej kríze sa zvýraznili vážne nedostatky. Zhrnutie verejných príspevkov je k dispozícii na stránke:

http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2010/audit/summary_responses_en.pdf

Okrem toho konferencia na vysokej úrovni o audite, ktorú Komisia usporiadala 10. februára 2011[5], umožnila ďalšiu výmenu názorov.

Európsky parlament schválil 13. septembra 2011 správu z vlastnej iniciatívy v tejto záležitosti ako odpoveď na zelenú knihu Komisie a nalieha na Komisiu, aby zabezpečila väčšiu transparentnosť a hospodársku súťaž na trhu audítorských služieb[6]. Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV) schválil podobnú správu 16. júna 2011.[7]

Na tieto otázky bola upriamená aj pozornosť členských štátov na zasadnutí Výboru pre finančné služby 16. mája 2011 a na zasadnutí Regulačného výboru pre audit 24. júna 2011.

3. POSÚDENIE VPLYVU

Útvary Komisie v súlade s jej politikou tzv. lepšej regulácie uskutočnili posúdenie vplyvu rôznych možností politiky. Spomedzi rôznych otázok, ktoré boli preskúmané, sa niektoré týkali len štatutárneho auditu subjektov verejného záujmu (SVZ), zatiaľ čo iné sa týkali štatutárneho auditu všeobecne. Výsledkom bolo, že sú potrebné podrobnejšie pravidlá týkajúce sa auditu SVZ a na tento účel by bol potrebný samostatný právny nástroj. Smernica o štatutárnom audite by si zachovala svoj všeobecný rozsah pôsobnosti.

Pokiaľ ide o otázky v jej rozsahu pôsobnosti, preskúmali sa tieto problémy:

– vysoká úroveň administratívnej záťaže vyplývajúca z roztrieštenej vnútroštátnej regulácie;

– vykonávanie cezhraničných štatutárnych auditov povolené len vtedy, ak audítor úspešne zvládne skúšku odbornej spôsobilosti, je schválený a zaregistrovaný v každom členskom štáte;

– neexistencia spoločných noriem o postupoch auditu, nezávislosti, vnútornej kontrole audítorských spoločností v rámci EÚ;

– v normách auditu sa nezohľadňuje veľkosť auditovaných spoločností, najmä MSP;

– súvisiace problémy týkajúce sa dohľadu nad subjektmi súkromného záujmu (SSZ).

Okrem ďalších nákladov na dodržiavanie súladu tieto problémy majú za následok nerovnaké podmienky pre audítorské spoločnosti a štatutárnych audítorov v rámci Únie a nízky podnikateľský potenciál pre malé a stredné audítorské podniky (MASP).

V posúdení vplyvu sa dospelo k záveru, že najlepšími možnosťami na zlepšenie súčasnej situácie by boli:

– umožnenie cezhraničného uznávania kompetencie poskytovateľov audítorských služieb; zásada vzájomného uznávania audítorských spoločností a štatutárnych audítorov v rámci Únie;

– zjednodušenie noriem týkajúcich sa audítorských postupov, nezávislosti a internej kontroly audítorských spoločností v rámci Únie prostredníctvom zavedenia medzinárodných audítorských štandardov s cieľom zabezpečiť, aby boli audítorské štandardy rovnaké v rámci Únie; vnútroštátne doplnenia by boli v prípade potreby prijateľné;

– prispôsobenie audítorských štandardov veľkosti auditovaného subjektu tak, že sa od členských štátoch bude vyžadovať, aby zabezpečili možnosť primeraného a zjednodušeného auditu pre MSP.

Tieto otázky sa týkali všetkých štatutárnych audítorov a audítorských spoločností, ktoré vykonávajú štatutárny audit subjektov, ktoré sú nie sú subjektmi verejného záujmu. Okrem uvedených záležitostí sa posúdenie vplyvu týkalo iných oblastí, ktoré súvisia len so štatutárnym auditom SVZ.

Rôzne možnosti politiky a ich vplyv na zainteresované strany je podrobnejšie rozpracovaný v posúdení vplyvu, ktoré je k dispozícii na nasledujúcej webovej stránke:

http://ec.europa.eu/internal_market/auditing/index_en.htm.

4. PRÁVNE PRVKY NÁVRHU

4.1. Právny základ

Pozmeňujúca a doplňujúca smernica má rovnaký právny základ ako smernica o štatutárnom audite. Návrh sa zakladá na článku 50 Zmluvy o fungovaní EÚ, ktorým sa vyžaduje prijatie smernice v prípade záležitostí týkajúcich sa usadenia (napr. týkajúcich sa odborných kvalifikácií). Zmenená a doplnená smernica má význam pre EHP.

Nová zmenená a doplnená smernica bude koexistovať s nariadením o osobitných požiadavkách týkajúcich sa štatutárneho auditu subjektov verejného záujmu.

4.2. Zásada subsidiarity a proporcionality

V súlade so zásadami subsidiarity a proporcionality uvedenými v článku 5 ZFEÚ nemôžu ciele tohto návrhu uspokojivo dosiahnuť členské štáty jednotlivo, a preto je možné lepšie ich dosiahnuť na úrovni Únie. Najmä zjednodušenie cezhraničnej mobility štatutárnych audítorov a audítorských spoločností v rámci Únie by nebolo možné dosiahnuť bez zásahu na úrovni Únie. Návrh Komisie teda rešpektuje zásadu subsidiarity, keďže jeho cieľom je prekonanie prekážok v rozvoji jednotného trhu so službami štatutárneho auditu a prekážok zistených počas otvorenej konzultácie so zainteresovanými stranami. Okrem toho sa zmenenou a doplnenou smernicou ponecháva na uvážení členských štátov, ako prispôsobia audítorské štandardy podľa veľkosti auditovaného subjektu tak, aby výsledkom boli lepšie audítorské služby pre príslušné MSP. Okrem toho sa v návrhu rešpektuje zásada proporcionality, pretože všetky riešenia boli navrhnuté so zohľadnením nákladovej efektívnosti. Návrh nepresahuje rámec potrebný na dosiahnutie presadzovaných cieľov.

4.3. Podrobné vysvetlenie návrhu

Hlavné úpravy smernice o štatutárnom audite sú:

1) Skĺbenie smernice o štatutárnom audite a doplňujúceho legislatívneho nástroja o osobitných požiadavkách štatutárneho auditu SVZ (článok 1)

Komisia navrhuje, aby zmenená a doplnená smernica o štatutárnom audite koexistovala s nariadením o osobitných požiadavkách štatutárneho auditu ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok subjektov verejného záujmu. Z toho dôvodu je potrebné jasné prepojenie medzi uvedenými dvomi legislatívnymi textami. Súčasné ustanovenia smernice o štatutárnom audite, ktoré sa týkajú len vykonávania štatutárneho auditu ročných a konsolidovaných účtovných závierok subjektov verejného záujmu, by boli začlenené a v prípade potreby zmenené a doplnené v návrhu nariadenia o osobitných požiadavkách týkajúcich sa štatutárneho auditu ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok SVZ. V dôsledku toho by sa mali vypustiť články 39 až 44 a článok 22 ods. 2 in fine.

Okrem toho je článok 1 venovaný uplatniteľnosti zmenenej a doplnenej smernice na štatutárny audit SVZ. Články 3 až 20 (o prístupe audítorov na trh) sa uplatňujú na štatutárnych audítorov a audítorské spoločnosti bez ohľadu na typ auditovaného subjektu. V prípade ostatných článkov smernice je však situácia odlišná: Článok 22 o nezávislosti a nestrannosti, článok 25 o poplatkoch za audit a audítorskej správe, ako aj články 29 až 31 o zabezpečovaní kvality, prešetrovaniach a sankciách by sa neuplatňovali na štatutárny audit SVZ. V súvislosti s týmito otázkami by sa v nariadení uzákonili špecifickejšie podrobnejšie pravidlá. Články 32 až 36 týkajúce sa dohľadu, by sa uplatňovali len na štatutárny audit SVZ, pokiaľ ide o dodržiavanie ustanovení článkov 3 až 20. Nakoniec, ostatné články sa uplatňujú na audity SVZ a sú doplnené nariadením o osobitných požiadavkách (články 21, 23, 24, 26, 37 a 38).

2) Vymedzenie pojmu „štatutárny audit“ s cieľom zohľadniť novú smernicu o účtovníctve (článok 2)

Komisia navrhuje aj zmenu vo vymedzení pojmu „štatutárny audit“. Po prvé, štatutárny audit sa bude naďalej vzťahovať na inštitúcie, v prípade ktorých sa rôznymi legislatívnymi textami Únie ukladá povinnosť, aby niektoré podniky mali audit svojich účtovných závierok v závislosti od ich právnej formy alebo od ich činnosti. S cieľom zaručiť jednotnosť auditu by sa malo vymedzenie pojmu „štatutárny audit“ vzťahovať aj na to, keď sa členské štáty rozhodnú uložiť povinnosť malým podnikom, aby mali audit svojich účtovných závierok.[8] Nakoniec, v prípade, že sa malý podnik dobrovoľne rozhodne podrobiť svoje účtovné závierky auditu, takýto audit by sa mal tiež považovať za štatutárny audit.

3) Úprava pravidiel vlastníctva (článok 3 a článok 22 ods. 2)

Ďalšia zmena smernice o štatutárnom audite sa týka liberalizácie pravidiel vlastníctva audítorských spoločností. V súčasnosti sa podľa smernice o štatutárnom audite vyžaduje, aby väčšinu hlasovacích práv v audítorskej spoločnosti vlastnili licencovaní praktizujúci účtovníci. Táto požiadavka už nie je ustanovená v navrhovanej zmene a doplnení a členským štátom sa zakazuje vyžadovať, aby minimálnu výšku kapitálu alebo hlasovacích práv v audítorskej spoločnosti vlastnili štatutárni audítori alebo audítorské spoločnosti. Novým článkom 3 ods. 4 sa však zachováva existujúca požiadavka, že väčšinu členov správneho alebo riadiaceho orgánu audítorskej spoločnosti musia tvoriť audítorské spoločnosti alebo štatutárni audítori.

Povolenie širšieho vlastníctva by malo zjednodušiť prístup audítorských spoločností ku kapitálu, čo môže spôsobiť zvýšenie počtu poskytovateľov auditu a môže stimulovať vstup nových subjektov na trh, a to aj pomocou zvýšeného získavania kapitálu na verejných trhoch.

4) Pas pre audítorské spoločnosti (článok 3b, článok 15 a 17)

Návrhom zmenenej a doplnenej smernice by sa umožnilo, aby audítorské spoločnosti vykonávali štatutárny audit v iných členských štátoch ako v členskom štáte, v ktorom boli schválené, za predpokladu, že kľúčový audítorský partner vedúci audit je schválený ako audítor v príslušnom členskom štáte. V dôsledku toho by sa znížila záťaž, ktorú spôsobuje množstvo schvaľovacích konaní, a zároveň by sa umožnil vznik skutočných celoeurópskych audítorských spoločností. Toto automatické uznávanie spoločností by nespôsobilo zníženie kvality dohľadu, pretože by sa naďalej vyžadovalo, aby dozorné orgány dohliadali nad audítorskou prácou vykonávanou v ich príslušnom členskom štáte.

Po získaní schválenia v domovskom členskom štáte by však hosťovský členský štát mohol vyžadovať určitú formu registrácie audítorských spoločností z iných členských štátov. Táto registrácia by sa mala uskutočňovať v súlade s článkami 15 a 17, ktoré sa týkajú aj registrácie akejkoľvek miestnej audítorskej spoločností.

5) Pas pre štatutárnych audítorov (článok 3a) a zmiernenie podmienok na schválenie štatutárneho audítora v inom členskom štáte (článok 14)

Navrhované úpravy týkajúce sa schválenia štatutárnych audítorov z iných členských štátov sú prepojené s ustanoveniami smernice 2005/36 o uznávaní odborných kvalifikácií (smernica o odborných kvalifikáciách)[9].

Článkom 3a by sa štatutárnym audítorom umožnilo dočasne alebo príležitostne poskytovať cezhraničné služby štatutárneho auditu. Uplatňovali by sa podmienky článkov 5 až 9 smernice o odborných kvalifikáciách, najmä povinnosť oznámiť príslušnému orgánu zámer poskytovať dotknuté služby.

Zmeneným a doplneným článkom 14 sa poskytuje členskému štátu možnosť ponúknuť štatutárnemu audítorovi, ktorý je schválený v inom členskom štáte, výber medzi adaptačným obdobím a skúškou odbornej spôsobilosti, ak audítor chce zriadiť stálu prevádzkareň v danom členskom štáte.

Pokiaľ ide o požiadavky na skúšku odbornej spôsobilosti, nedošlo k podstatným úpravám v porovnaní s predchádzajúcim vypracovaním článku 14. Skúška by mala byť zameraná na posúdenie vedomostí štatutárneho audítora v oblastí zákonov a predpisov členského štátu, ktoré sú relevantné na vykonávanie štatutárneho auditu.

Počas adaptačného obdobia, ktoré by sa malo poskytnúť žiadateľovi ako alternatíva k skúške odbornej spôsobilosti, sa štatutárnemu audítorovi umožní vykonávať štatutárny audit v inom členskom štáte, ako je členský štát, v ktorom je schválený, pod dohľadom miestneho audítora. Dĺžka adaptačného obdobia je tri roky.

Pokiaľ ide o dohľad nad štatutárnymi audítormi z iných členských štátov, verejný orgán, ktorý by bol zodpovedný za štatút štatutárneho audítora a za posúdenie odbornej prípravy získanej počas adaptačného obdobia, je príslušný orgán hosťujúceho členského štátu, keďže je najvhodnejší.

6) Požiadavky na spoluprácu príslušných orgánov v oblasti požiadaviek týkajúcich sa vzdelania a skúšky odbornej spôsobilosti (článok 6 a článok 14)

Príslušné vnútroštátne orgány zodpovedné za verejný dohľad nad štatutárnymi audítormi musia spolupracovať s cieľom dosiahnuť zblíženie v oblasti vzdelania audítorov na úrovni Únie. Spolupráca na úrovni Únie je potrebná aj na zladenie požiadaviek skúšky odbornej spôsobilosti pre štatutárnych audítorov tak, aby bola predvídateľnejšia a transparentnejšia.

7) Audítorské štandardy a audítorská správa (článok 26)

S cieľom zlepšiť kvalitu štatutárnych auditov vykonávaných v Únii sa v návrhu vyžaduje, aby členské štáty zabezpečili, aby štatutárni audítori a audítorské spoločnosti vykonávali audit v súlade s medzinárodnými audítorskými štandardmi.

Keďže návrh nariadenia týkajúceho sa špecifických požiadaviek na štatutárny audit SVZ obsahuje podrobné ustanovenia týkajúce sa audítorskej správy, článok 28 ods. 2 sa vypúšťa.

8) Nové pravidlá týkajúce sa príslušných orgánov (články 32 a 32a)

V súčasnosti sa smernicou o štatutárnom audite vyžaduje, aby členské štáty organizovali systém verejného dohľadu nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami. V praxi sa tak umožňuje, aby boli profesionálne orgány, okrem iného, zodpovedné za schválenie a registráciu štatutárnych audítorov a audítorských spoločností a ich externé zabezpečenie kvality, prešetrovania a disciplinárne opatrenia. V novej zmene a doplnení sa uvádza, že príslušný orgán zodpovedný za verejný dohľad bude verejným orgánom, ktorý bude zodpovedný aj za schvaľovanie (článok 3 a článok 32), registráciu (článok 15) a zabezpečenie kvality (článok 29).

S cieľom zabezpečiť, aby verejné orgány pre dohľad nad audítormi vykonávali svoje funkcie nezávisle a účinne, musia mať aj primerané právomoci a zdroje na vykonávanie prešetrení a prístup k príslušným dokumentom vo vlastníctve štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností (článok 32 ods. 5). Hoci by už nemalo byť možné, aby bol profesionálny orgán zodpovedný za úlohy vymenované v článku 32, príslušný orgán zodpovedný za verejný dohľad môže delegovať niektoré svoje úlohy na iné orgány alebo subjekty, pokiaľ ide o schválenie a registráciu štatutárnych audítorov a audítorských spoločností (článok 32a). Toto delegovanie musí podliehať určitým podmienkam a orgán, ktorý znáša najvyššiu zodpovednosť, je príslušný orgán, na ktorý sa odkazuje v prvom odseku článku 32. Členské štáty si navzájom poskytnú oznámenia o udelenom delegovaní.

9) Zákaz zmluvných ustanovení, ktoré ovplyvňujú menovanie štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností (článok 37 ods. 3)

V súvislosti s menovaním štatutárnych audítorov a audítorských spoločností sa článkom 37 zakazuje používanie ustanovení, podľa ktorých tretia strana navrhuje, odporúča alebo vyžaduje od auditovaného subjektu, aby menoval konkrétneho štatutárneho audítora alebo audítorskú spoločnosť.

10) Osobitné pravidlá týkajúce sa štatutárneho auditu malých a stredných podnikov (články 43a a 43b)

Podľa nedávneho návrhu Komisie by sa už podľa právnych predpisov EÚ nevyžadovalo, aby malé podniky podrobovali svoje účtovné závierky auditu[10], hoci členské štáty to môžu stále vyžadovať. Táto požiadavka sa však bude naďalej uplatňovať na stredné podniky.

V prípade, že sa stredné podniky podrobujú auditu podľa právnych predpisov EÚ, zmenenou a doplnenou smernicou sa vyžaduje, aby členské štáty zabezpečili, že spôsob uplatňovania audítorských štandardov je prispôsobený veľkosti a rozsahu týchto podnikov. Okrem toho malé podniky, ktorých účty sú podrobené auditu buď na základe požiadaviek vnútroštátnych právnych predpisov, alebo dobrovoľne, by tiež mali využívať toto pomerné uplatňovanie štandardov. Toto nastavenie auditu na veľkosť auditovanej spoločnosti by malo viesť k lepším audítorským službám pre príslušné malé a stredné podniky a prípadne k nižším nákladom. V navrhovanom opatrení sa podrobne nevymedzuje, ako sa musí uskutočňovať pomerné uplatňovanie štandardov; na základe uplatňovania zásady subsidiarity záleží toto rozhodnutie od uváženia členských štátov.

Je dôležité zdôrazniť, že v prípade, že malý alebo stredný podnik je SVZ, uplatňovali by sa ustanovenia uvedené v návrhu nariadenia o osobitných požiadavkách týkajúcich sa štatutárneho auditu subjektov verejného záujmu.

11) Osobitné pravidlá týkajúce sa delegovaných a vykonávacích právomocí po vstupe Lisabonskej zmluvy do platnosti (článok 48a, 48b, 48c)

Články 8 ods. 3, 22 ods. 4, 29 ods. 2, 36 ods. 7, 45 ods. 6, 46 ods. 2, 47 ods. 3 a 47 ods. 5 (delegované a vykonávacie akty) prepájajú postupy výboru s článkami 290 a 291 ZFEÚ, ktorými sa ustanovuje nový rámec pre vykonávacie právomoci Komisie. Vzhľadom na právomoci Komisie prijímať vykonávacie akty podľa článku 291 ZFEÚ sa tieto právomoci riadia nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie.[11]

Prepojenie je uskutočnené spôsobom od prípadu k prípadu, aby sa umožnilo preskúmanie právomocí udelených zákonodarcami Komisii. Vykonávacie právomoci Komisie sa teda preskúmajú, aby sa umožnilo spresnenie, aktualizácia určitých prvkov smernice a aby sa Komisii umožnilo prijať opatrenia na zjednodušenie spolupráce medzi audítorom a príslušnými orgánmi členských štátov na jednej strane a medzi príslušnými orgánmi členských štátov a príslušnými orgánmi tretích krajín na druhej strane v niektorých oblastiach, na ktoré sa smernica vzťahuje.

V nových článkoch 48a, 48b a 48c sa spresňuje spôsob, ktorým Komisia vykonáva delegované právomoci, prípady, v ktorých môžu zákonodarcovia zrušiť delegovanie, a prípady, v ktorých Európsky parlament alebo Rada môžu namietať voči delegovanému aktu.

5. VPLYV NA ROZPOČET

Návrh Komisie nemá žiadny priamy ani nepriamy vplyv na rozpočet Európskej únie.

2011/0389 (COD)

Návrh

SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY

ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/43/ES o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok

(Text s významom pre EHP)

EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä jej článok 50,

so zreteľom na návrh Európskej komisie,

po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,

so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru[12],

konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom,

keďže:

(1) Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/43/ES zo 17. mája 2006 o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a ktorou sa zrušuje smernica Rady 84/253/EHS, sa ustanovujú podmienky schvaľovania a registrácie osôb vykonávajúcich štatutárny audit, pravidlá o nezávislosti, nestrannosti a profesijnej etike, ktoré sa naň uplatňujú, ako aj rámec pre verejný dohľad nad nimi. Je však potrebné ďalej harmonizovať uvedené pravidlá na úrovni Únie, aby sa umožnila vyššia transparentnosť a predvídateľnosť požiadaviek, ktoré na také osoby uplatňujú, a aby sa zlepšila ich nezávislosť a nestrannosť vo vykonávaní ich úloh. Okrem toho, v snahe posilniť ochranu investora je dôležité posilniť verejný dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami tak, že sa zlepší nezávislosť orgánov verejného dohľadu Únie a zveria sa im primerané právomoci.

(2) Vzhľadom na podstatný verejný význam subjektov verejného záujmu, ktorý vyplýva z rozsahu a druhu ich činnosti alebo z povahy ich činnosti, je potrebné posilniť dôveryhodnosť auditovaných účtovných závierok subjektov verejného záujmu. Z toho dôvodu sú osobitné ustanovenia o štatutárnom audite subjektov verejného záujmu uvedené v smernici 2006/43/ES ďalej rozvinuté v nariadení (EÚ) č. [XXX] z [XXX] o osobitných požiadavkách týkajúcich sa auditu subjektov verejného záujmu. V dôsledku toho by sa mali ustanovenia týkajúce sa štatutárneho auditu subjektov verejného záujmu v smernici 2006/43/ES z uvedenej smernice vypustiť a štatutárny audit subjektov verejného záujmu by sa mal riadiť nariadením (EÚ) č. [XXX] z [XXX].

(3) S cieľom umožniť audítorským spoločnostiam rásť by im členské štáty mali umožniť prístup k externému kapitálu. Členské štáty by už preto nemali vyžadovať, aby minimálnu výšku kapitálu alebo hlasovacích práv v audítorskej spoločností vlastnili štatutárni audítori alebo audítorské spoločnosti za predpokladu, že väčšinu členov správneho orgánu tvoria audítorské spoločnosti schválené v ktoromkoľvek členskom štáte alebo štatutárni audítori s dobrou povesťou.

(4) V súlade so zmluvou vnútorný trh zahŕňa oblasť bez vnútorných hraníc, v ktorej je zabezpečený voľný pohyb tovaru a služieb a sloboda usadiť sa. Je potrebné umožniť štatutárnym audítorom a audítorským spoločnostiam rozvíjať svoje činnosti v oblasti služieb štatutárneho auditu v rámci Únie tak, že sa im dá možnosť poskytovať tieto služby v inom členskom štáte ako tom, v ktorom boli schválení. Umožnením toho, aby štatutárni audítori a audítorské spoločnosti vykonávali štatutárny audit v hostiteľskom členskom štáte na základe svojho profesijného označenia udeľovaného v ich domovskom štáte, sa riešia najmä potreby skupín podnikov, ktoré v dôsledku rastúcich obchodných tokov vyplývajúcich z vnútorného trhu, vypracúvajú účtovné závierky v niekoľkých členských štátoch a musia ich mať auditované podľa právnych predpisov Únie. Odstránením prekážok rozvoju služieb v oblasti štatutárneho auditu medzi členskými štátmi by sa prispelo k integrácii audítorského trhu Únie.

(5) Štatutárny audit si vyžaduje primerané znalosti v záležitostiach, akými sú právo obchodných spoločností, daňové právo a sociálne právo, ktoré sa môžu v jednotlivých členských štátoch odlišovať. Z toho dôvodu na zaistenie kvality služieb v oblasti štatutárneho auditu poskytovaných na svojom území by malo byť možné, aby členský štát uplatnil vyrovnávacie opatrenie, ak chce štatutárny audítor schválený v inom členskom štáte byť schválený aj na území daného členského štátu na účel zriadenia stálej prevádzky. V takom opatrení by sa mala zohľadniť odborná prax štatutárneho audítora. Nemalo by viesť k neprimeranej záťaži pre dotknutého štatutárneho audítora, ani zabraňovať poskytovaniu služieb týkajúcich sa štatutárneho auditu alebo znižovať ich atraktivitu. Dotknutému štatutárnemu audítorovi by sa malo umožniť, aby si zvolil skúšku odbornej spôsobilosti alebo adaptačné obdobie podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií[13]. Na konci adaptačného obdobia by mal byť štatutárny audítor schopný zaradiť sa do profesie v hostiteľskom členskom štáte potom, ako sa posúdi, že v danom členskom štáte má odbornú prax.

(6) S cieľom posilniť nezávislosť štatutárnych audítorov a audítorských spoločností od auditovaného subjektu pri výkone štatutárneho auditu by každá osoba alebo subjekt, ktorý má podiel v audítorskej spoločnosti, mal byť nezávislý od auditovaného subjektu a nemal by byť zapojený do procesu rozhodovania v auditovanom subjekte.

(7) Je dôležité zabezpečiť vysokú kvalitu štatutárnych auditov v rámci Únie. Všetky štatutárne audity by sa preto mali vykonávať na základe medzinárodných audítorských štandardov, ktoré sú súčasťou „projektu zreteľnosti“ (Clarity Project) vydaného Medzinárodnou federáciou účtovníkov v roku 2009, ak sú pre štatutárne audity relevantné. Členským štátom by sa malo umožniť, aby nariadili doplňujúce vnútroštátne postupy auditu alebo požiadavky len vtedy, ak vyplývajú z osobitných vnútroštátnych zákonných požiadaviek týkajúcich sa rozsahu štatutárneho auditu ročných alebo konsolidovaných účtovných závierok, teda že dané požiadavky nie sú zahrnuté v prijatých medzinárodných audítorských štandardoch, a len vtedy, ak prispievajú k dôveryhodnosti a kvalite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok a k verejnému blahu Únie. Komisia by mala byť naďalej zapojená do monitorovania obsahu procesu schvaľovania medzinárodných audítorských štandardov IFAC.

(8) s cieľom zvýšiť dôveryhodnosť a transparentnosť previerok zabezpečenia kvality vykonávaných v Únii by systémy členských štátov na zabezpečenie kvality mali riadiť príslušné orgány menované členskými štátmi na zabezpečenie verejného dohľadu nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami. Cieľom previerok zabezpečenia kvality je predchádzanie alebo riešenie možných nedostatkov týkajúcich sa spôsobu vykonávania štatutárnych auditov. S cieľom zabezpečiť, aby si previerky zabezpečenia kvality zachovali svoj rozsah, príslušné orgány by počas výkonu previerok mali zohľadniť škálu a veľkosť činnosti štatutárnych audítorov a audítorských spoločností.

(9) Verejný dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami zahŕňa schválenie, registráciu štatutárnych audítorov a audítorských spoločností, schvaľovanie noriem profesijnej etiky a internej kontroly kvality audítorských spoločností, priebežného vzdelávania, ako aj systémov zabezpečenia kvality, prešetrovania a sankcií pre štatutárnych audítorov a audítorské spoločnosti. S cieľom zlepšiť transparentnosť dohľadu nad audítormi a umožniť väčšiu zodpovednosť by mal každý členský štát určiť jeden orgán zodpovedný za verejný dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami. Nezávislosť týchto verejných orgánov pre dohľad od audítorskej profesie je základným predpokladom pre integritu, účinnosť a riadne fungovanie verejného dohľadu nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami. Z toho dôvodu by orgány verejného dohľadu mali riadiť nepraktizujúce osoby a členské štáty by mali ustanoviť nezávislé a transparentné postupy na výber nepraktizujúcich osôb.

(10) Aby sa zabezpečilo, že orgány verejného dohľadu budú plniť svoje úlohy účinne, mali by na to mať dostatočné právomoci. Členské štáty by mali najmä zabezpečiť, aby orgány verejného dohľadu mali právomoc začať a vykonávať prešetrovania a aby mali prístup k dokumentom v držbe štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností, ktoré sú relevantné pre plnenie ich úloh. Okrem toho by orgány verejného dohľadu mali mať dostatočné ľudské a finančné zdroje na plnenie svojich úloh.

(11) Primeraný dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami, ktoré vykonávajú cezhraničné činnosti alebo sú súčasťou sietí, si vyžaduje, aby si orgány verejného dohľadu členských štátov vymieňali informácie. Na účel ochrany dôvernosti informácií, ktoré sa takto môžu vymieňať, by členské štáty mali zabezpečiť, aby povinnosti zachovávať služobné tajomstvo podliehali nielen zamestnanci orgánov verejného dohľadu, ale aj všetky osoby, ktorým orgány verejného dohľadu delegovali úlohy. Príslušný orgán by mal mať možnosť delegovať úlohy iným orgánom alebo úradom len v prípade schvaľovania a registrácia štatutárnych audítorov. Také delegovanie by malo podliehať viacerým podmienkam a príslušný orgán by mal zaň niesť najvyššiu zodpovednosť.

(12) V iniciatíve „Small Business Act“[14] prijatej v júni 2008 a revidovanej vo februári 2011[15] sa uznáva ústredná úloha, ktorú v hospodárstve Únie plnia malé a stredné podniky, a jej cieľom je zlepšiť celkový prístup k podnikaniu a zakotviť v tvorbe politiky zásadu „najskôr myslieť v malom“. V stratégii Európa 2020[16] prijatej v marci 2010 sa takisto vyzýva na zlepšenie podnikateľského prostredia, osobitne pre malé a stredné podniky, a to aj znížením transakčných nákladov na podnikanie v Únii. Článkom [34] smernice Európskeho parlamentu a Rady [XXX] z [XXX] o ročných účtovných závierkach, konsolidovaných účtovných závierkach a súvisiacich výkazoch určitých druhov podnikov sa nevyžaduje, aby malé podniky podrobili svoje účtovné závierky auditu.

(13) Záťaž pre malé a stredné podniky v rámci Únie v súvislosti s auditom ich účtovných závierok by sa mala preskúmať v minimálnej nevyhnutnej miere bez toho, aby bola ohrozená ochrana investora. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby uplatňovanie audítorských štandardov, podľa ktorých sa vykonáva štatutárny audit účtovných závierok uvedených spoločností, bol primeraný veľkosti malých a stredných podnikov.

(14) Niektoré členské štáty nahradili štatutárny audit malých podnikov obmedzeným preskúmaním ich účtovných závierok. Je vhodné umožniť týmto členským štátom, aby zachovali tento postup namiesto toho, aby ustanovili primerané uplatňovanie audítorských štandardov na malé podniky.

(15) S cieľom zachovať práva dotknutých strán, keď príslušné orgány členských štátov spolupracujú s príslušnými orgánmi tretích krajín na výmene pracovnej dokumentácie o audite alebo iných relevantných dokumentov na posúdenie kvality vykonaného auditu, by členské štáty mali zabezpečiť, aby pracovné dohody, ktoré ich príslušné orgány uzavreli a na základe ktorých sa uskutočňuje akákoľvek výmena takých dokumentov, obsahovali dostatočné zabezpečenie na ochranu obchodného tajomstva, obchodných záujmov vrátane práv priemyselného a duševného vlastníctva auditovaných subjektov.

(16) Prahová hodnota 50 000 EUR v článku 45 ods. 1 smernice 2006/43/ES bola zosúladená s článkom 3 ods. 2 písm. c) a d) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/71/ES zo 4. novembra 2003 o prospekte, ktorý sa zverejňuje pri verejnej ponuke cenných papierov alebo ich prijatí na obchodovanie, a o zmene a doplnení smernice 2001/34/ES[17]. Prahové hodnoty stanovené v smernici 2003/71/ES sa článkom 1 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/73/EÚ[18] zvýšili na 100 000 EUR. Z toho dôvodu by sa prahové hodnoty uvedené v článku 45 ods. 1 smernice 2006/43/ES mali zodpovedajúcim spôsobom upraviť.

(17) S cieľom zabezpečiť úplnú účinnosť nového rámca ustanoveného v Zmluve o fungovaní Európskej únie je potrebné prispôsobiť a nahradiť vykonávacie právomoci ustanovené v článku 202 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva vhodnými ustanoveniami v súlade s článkami 290 a 291 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

(18) Zosúladenie postupov na prijímanie delegovaných a vykonávacích aktov Komisiou so Zmluvou o fungovaní Európskej únie, a najmä jej článkami 290 a 291, by sa malo uskutočňovať od prípadu k prípadu. Právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie by sa mala delegovať Komisii, aby bolo možné zohľadňovať vývoj v audítorstve a v profesii audítora a umožnil sa dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami. Používanie delegovaných aktov je osobitne dôležité na spresnenie požiadaviek týkajúcich sa schvaľovania fyzických osôb ako štatutárnych audítorov a zásad nezávislosti a objektivity, ktoré štatutárni audítori a audítorské spoločnosti musia dodržiavať, a na zmenu a doplnenie vymedzenia medzinárodných audítorských štandardov. V oblasti dohľadu nad audítormi je používanie delegovaných aktov potrebné na vypracovanie postupov výmeny informácií medzi príslušnými orgánmi v členských štátoch, spôsobov, ktorými by sa mali uskutočňovať cezhraničné prešetrovania, a podrobných podmienok spolupráce medzi príslušnými orgánmi členských štátov a príslušnými orgánmi tretích krajín. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas svojich prípravných prác uskutočnila náležité konzultácie, a to aj na expertnej úrovni.

Komisia by pri príprave a tvorbe delegovaných aktov mala zaistiť súčasné, včasné a náležité postúpenie príslušných dokumentov Európskemu parlamentu a Rade.

(19) S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky realizácie vyhlásení o rovnocennosti režimov dohľadu nad audítormi tretích krajín alebo primeranosti príslušných orgánov tretích krajín, pokiaľ ide o jednotlivé tretie krajiny alebo jednotlivé príslušné orgány tretích krajín, by sa vykonávacie právomoci mali preniesť na Komisiu. Tieto právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie[19].

(20) Keďže cieľ tejto smernice, a to posilnenie ochrany investora v účtovných závierkach, ktoré podniky zverejňujú, prostredníctvom zlepšovania kvality štatutárnych auditov, ktoré sa vykonávajú v rámci Únie, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale ho vzhľadom na jeho rozsah a vplyvy možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, Únia môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.

(21) Smernica 2006/43/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť,

PRIJALI TÚTO SMERNICU:

Článok 1

Zmeny a doplnenia

Smernica 2006/43/ES sa týmto mení a dopĺňa takto:

1. Článok 1 sa mení a dopĺňa takto:

a) dopĺňajú sa tieto odseky:

„Články 22, 25 a 27 až 30 tejto smernice sa neuplatňujú na štatutárny audit ročných a konsolidovaných závierok subjektov verejného záujmu, ak to nie je uvedené v nariadení (EÚ) č. [xxx].

Články 32 až 36 tejto smernice sa uplatňujú so zreteľom na subjekty verejného záujmu, ak súvisia s dohľadom nad dodržiavaním pravidiel o schvaľovaní a registrácii štatutárnych audítorov a audítorských spoločností stanovených v článkoch 3 až 20.“

2. Článok 2 sa mení a dopĺňa takto:

a) bod 1 sa nahrádza takto:

„1. „štatutárny audit“ je audit ročných alebo konsolidovaných ročných závierok, keď:

a) sa vyžaduje právnymi predpismi Únie;

b) sa vyžaduje vnútroštátnymi právnymi predpismi, pokiaľ ide o malé podniky;

c) ho dobrovoľne vykonávajú malé podniky;“;

b) bod 10 sa nahrádza takto:

„10. „príslušné orgány“ sú orgány určené zákonom, ktoré sú zodpovedné za reguláciu a/alebo za dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami alebo ich osobitnými aspektmi; odkaz na „príslušný orgán“ v konkrétnom článku je odkazom na orgán zodpovedný za funkcie, na ktoré sa v uvedenom článku odkazuje;“ ;

c) bod 11 sa vypúšťa;

d) bod 13 sa nahrádza takto:

„13. „subjekty verejného záujmu“ sú:

a) subjekty, ktoré sa riadia právom členského štátu a ktorých prevoditeľné cenné papiere sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu ktoréhokoľvek členského štátu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice 2004/39/ES;

b) úverové inštitúcie vymedzené v článku 4 bode 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES(*);

c) poisťovne v zmysle článku 13 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES(**);

d) subjekty, ktoré sa riadia právom členského štátu a ktoré sú platobnými inštitúciami vymedzenými v článku 4 bode 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/64/ES(***), ak sa neuplatňuje článok 15 ods. 2 uvedenej smernice;

e) subjekty, ktoré sa riadia právom členského štátu a ktoré sú inštitúciami elektronického peňažníctva vymedzenými článku 2 v bode 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/110/ES(***), ak sa neuplatňuje článok 15 ods. 2 smernice 2007/64/ES;

f) investičné spoločnosti vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 1 smernice 2004/39/ES;

g) alternatívne investičné fondy EÚ vymedzené v článku 4 ods. 1 písm. k) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/ES(*****);

h) podniky kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) vymedzené v článku 1 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES(******);

i) subjekty, ktoré sa riadia právom členského štátu a ktoré sú centrálnymi depozitármi cenných papierov;

j) centrálne zmluvné strany vymedzené v článku 2 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady X/XXXX (*******)[pozri návrh nariadenia o mimoburzových derivátoch, centrálnych zmluvných stranách a archívoch obchodných údajov, KOM(2010)484);

(*) Ú. v. EÚ L 177, 30.6.2006, s.1.

(**) Ú. v. EÚ L 335, 17.12.2009, s. 1.

(***) Ú. v. EÚ L 319, 5.12.2007, s.1.

(****) Ú. v. EÚ L 267, 10.10.2009, s. 7.

(*****) Ú. v. EÚ L 174, 1.7.2011, s.1.

(******) Ú. v. EÚ L 302, 17.11.2009, s. 32;

(*******) Ú. v. EÚ L …“

e) dopĺňajú sa tieto body 17 až 20:

„17. „stredné podniky“ sú podniky uvedené v článku 3 ods. 2 smernice XX/XX [smernica, ktorou sa nahrádza štvrtá a siedma smernica práva obchodných spoločností];

18. „malé podniky“ sú podniky, na ktoré sa odkazuje v článku 3 ods. 1 smernice XX/XX [smernica, ktorou sa nahrádza štvrtá a siedma smernica o práve obchodných spoločností];

19. „domovský členský štát“ je členský štát, v ktorom je štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť schválený v súlade s článkom 3 ods. 1;

20. „hostiteľský členský štát“ je členský štát, v ktorom sa štatutárny audítor schválený vo svojom členskom štáte usiluje o to, aby bol tiež schválený v súlade s článkom 14, alebo členský štát, v ktorom štatutárny audítor alebo audítorská spoločnosť schválená vo svojom členskom štáte dočasne alebo príležitostne poskytuje štatutárny audit, alebo členský štát, v ktorom sa audítorská spoločnosť schválená vo svojom domovskom členskom štáte usiluje o uznanie tohto schválenia v súlade s článkom 3b.“.

3. Článok 3 sa mení a dopĺňa takto:

a) odsek 2 sa mení a dopĺňa takto:

i) prvý odsek sa nahrádza takto:

„Každý členský štát určí príslušný orgán uvedený v článku 32 ako orgán zodpovedný za schvaľovanie štatutárnych audítorov a audítorských spoločností.“;

ii) druhý odsek sa vypúšťa;

b) odsek 4 sa mení a dopĺňa takto:

i) v prvom pododseku sa vypúšťa písmeno b);

ii) v prvom pododseku sa písmeno c) nahrádza takto:

„c) väčšinu členov správneho alebo riadiaceho orgánu subjektu musia tvoriť audítorské spoločnosti, ktoré sú schválené v ktoromkoľvek členskom štáte, alebo osoby, ktoré spĺňajú aspoň kritériá uložené článkom 4 a článkami 6 až 12. V prípade, že takýto orgán má maximálne dvoch členov, jeden z týchto členov musí spĺňať aspoň podmienky uvedené v tomto bode.“;

iii) druhý pododsek sa nahrádza takto:

„Členské štáty nesmú ustanoviť dodatočné podmienky v súvislosti s týmito bodmi. Členským štátom sa nepovoľuje vyžadovať, aby minimálna výška kapitálu alebo hlasovacích práv v audítorskej spoločnosti bola v držbe štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností.“.

4. Vkladajú sa tieto články 3a a 3b:

„Článok 3a

Cezhraničné poskytovanie služieb štatutárnych audítorov

Odchylne od článku 3 ods. 1 tejto smernice štatutárny audítor, ktorý je schválený v členskom štáte, je oprávnený dočasne alebo príležitostne vykonávať štatutárne audity v inom členskom štáte. Uplatňujú sa články 5 až 9 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES*.

Článok 3b

Uznanie audítorských spoločností

1. Odchylne od článku 3 ods. 1 audítorská spoločnosť, ktorá je schválená v členskom štáte, je oprávnená vykonávať štatutárne audity v inom členskom štáte dočasne, príležitostne alebo trvale pod podmienkou, že je dodržaný článok 3 ods. 4 písm. a).

2. Audítorská spoločnosť, ktorá chce vykonávať štatutárne audity v inom členskom štáte než členskom štáte, v ktorom bola schválená, sa zaregistruje u príslušného orgánu v hostiteľskom členskom štáte v súlade s článkami 15 a 17.

3. Príslušný orgán v hostiteľskom členskom štáte zaregistruje audítorskú spoločnosť na základe predloženého osvedčenia potvrdzujúceho jej registráciu u príslušného orgánu v domovskom členskom štáte. Príslušný orgán v hostiteľskom členskom štáte môže vyžadovať, aby bolo osvedčenie, ktoré príslušný orgán v domovskom členskom štáte vydal, staré najviac tri mesiace. O svojej registrácii informuje príslušný orgán v domovskom členskom štáte.

* Ú. v. EÚ L 255, 30.9.2005, s. 22.“

5. V článku 6 sa dopĺňa tento odsek:

„Príslušné orgány uvedené v článku 32 spolupracujú s cieľom dosiahnuť zblíženie požiadaviek uvedených v tomto článku. Spolupracujú s Európskym orgánom pre cenné papiere a trhy (ESMA) a príslušnými orgánmi podľa článku X nariadenia [XXX] z [XXX], v takej miere, v akej sa toto zbližovanie týka štatutárneho auditu subjektov verejného záujmu.“

6. Článok 8 sa mení a dopĺňa takto:

a) odsek 1 bod i) sa nahrádza takto:

„i) medzinárodné audítorské štandardy podľa článku 26;“

b) odsek 3 sa nahrádza takto:

„Komisia je oprávnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 48a na účel prispôsobenia zoznamu oblastí, ktoré sa majú zahrnúť do testu teoretických vedomostí uvedených v odseku 1 tohto článku. Vo využívaní týchto právomocí Komisia zohľadňuje vývoj v oblasti vykonávania auditu a profesie audítora.“

7. Článok 14 sa nahrádza takto:

„Článok 14

Schválenie štatutárnych audítorov z iného členského štátu

1. Príslušné orgány uvedené v článku 32 zavedú postupy schvaľovania štatutárnych audítorov, ktorí boli schválení v iných členských štátoch. Uvedené postupy musia byť v súlade s článkami 11 a 12 smernice 2005/36/ES a nepresahujú rámec požiadaviek uvedených v článkoch 13 a 14 uvedenej smernice.

2. Členské štáty umožnia žiadateľovi vybrať si medzi adaptačným obdobím vymedzeným v článku 3 ods. 1 písm. g) smernice 2005/36/ES a skúškou spôsobilosti vymedzenej v písm. h) uvedeného článku. Na účely tohto článku sa neuplatňuje článok 14 ods. 3 smernice 2005/36/ES.

Adaptačné obdobie nepresahuje 3 roky a je predmetom posúdenia.

Skúška spôsobilosti sa vykonáva v jednom z jazykov, ktoré sú povolené na základe jazykových predpisov uplatniteľných v príslušnom členskom štáte. Týka sa len primeraných znalostí štatutárneho audítora v oblasti zákonov a predpisov daného členského štátu v rozsahu, ktorý je relevantný pre štatutárne audity.

3. Príslušné orgány uvedené v článku 32 spolupracujú s cieľom dosiahnuť zblíženie požiadaviek týkajúcich sa adaptačného obdobia a skúšky spôsobilosti. Zvyšujú transparentnosť a predvídateľnosť požiadaviek. Spolupracujú s ESMA a príslušnými orgánmi uvedenými v článku [XXX] nariadenia [XXX] z [XXX], pokiaľ sa toto zbližovanie týka štatutárneho auditu subjektov verejného záujmu.“

8. V článku 15 ods. 1 sa dopĺňa tento pododsek:

„Verejný register organizuje príslušný orgán uvedený v článku 32.“.

9. V článku 17 ods. 1 sa dopĺňa toto písmeno j):

„prípadne či je audítorská spoločnosť zaregistrovaná podľa článkov 3a a 3b.“.

10. V článku 21 sa vypúšťa odsek 2.

11. Článok 22 sa mení a dopĺňa takto:

a) odsek 1 sa nahrádza takto:

„1. Členské štáty zaistia, aby bol štatutárny audítor a/alebo audítorská spoločnosť a akýkoľvek držiteľ hlasovacích práv v audítorskej spoločnosti pri výkone štatutárneho auditu nezávislý od auditovaného subjektu a nebol zapojený do rozhodovania v auditovanom subjekte.“

b) v odseku 2 sa vypúšťa druhý pododsek;

c) odsek 4 sa nahrádza takto:

„4. Komisii je oprávnená prijímať v súlade s článkom 48a delegované akty na účel spresnenia:

a) ohrozenia a ochranných opatrení uvedených v odseku 2 tohto článku;

b) situácií, v ktorých je závažnosť ohrozenia podľa odseku 2 tohto článku taká veľká, že nezávislosť štatutárneho audítora alebo audítorskej spoločnosti je spochybnená.“

12. Článok 26 sa nahrádza takto:

„Článok 26

Audítorské štandardy

1. Členské štáty zaistia, aby štatutárni audítori a audítorské spoločnosti dodržiavali pri výkone štatutárnych auditov medzinárodné audítorské štandardy, pokiaľ sú uvedené štandardy v súlade s požiadavkami tejto smernice a nariadenia XX/XX.

Členské štáty môžu okrem medzinárodných audítorských štandardov predpísať audítorské postupy alebo požiadavky, len ak uvedené audítorské postupy alebo požiadavky vyplývajú z osobitných vnútroštátnych zákonných požiadaviek týkajúcich sa rozsahu štatutárnych auditov. Členské štáty zaistia, aby uvedené audítorské postupy a požiadavky spĺňali nasledujúce podmienky:

a) prispievajú k vysokej miere dôveryhodnosti a ku kvalite ročných alebo konsolidovaných účtovných závierok v súlade so zásadami ustanovenými v článku 4 ods. 3 smernice [xxxx] o ročných účtovných závierkach a konsolidovaných účtovných závierkach určitých typov spoločností;

b) prispievajú k verejnému blahu v Únii.

Členské štáty informujú o uvedených audítorských postupoch alebo požiadavkách Komisiu, ESMA a ostatné členské štáty.

2. Na účely odseku 1 sú „medzinárodnými audítorskými štandardmi“ Medzinárodné audítorské štandardy (International Standards on Auditing, ISA) a súvisiace vyhlásenie a štandardy, ktoré sú súčasťou „projektu jasnosti“ vydaného Medzinárodnou federáciou účtovníkov (IFAC) v roku 2009, v miere, v ktorej sú relevantné pre štatutárne audity.

3. Komisia je oprávnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 48a na účel zmeny a doplnenia vymedzenia medzinárodných audítorských štandardov uvedených v odseku 2 tohto článku. Pri využívaní týchto právomocí Komisia zohľadní akékoľvek zmeny a doplnenia, ktoré v ISA uskutoční Medzinárodná federácia účtovníka, stanovisko Rady pre dohľad nad verejným záujmom k týmto zmenám a doplneniam, ako aj ďalší vývoj v audítorstve a povolaní audítora.“.

13. V článku 28 sa vypúšťa odsek 2.

14. Článok 29 sa mení a dopĺňa takto:

a) odsek 1 sa mení a dopĺňa takto:

i) písmeno a) sa nahrádza takto:

„a) systém zabezpečenia kvality riadi príslušný orgán uvedený v článku 32 a je organizovaný tak, aby bol nezávislý od štatutárnych audítorov a audítorských spoločností.“;

ii) dopĺňa sa toto písmeno k):

„k) previerky zabezpečenia kvality musia sú a primerané vzhľadom na veľkosť a rozsah činnosti preverovanej audítorskej spoločnosti alebo štatutárneho audítora.“;

iii) za písmeno k) sa vkladá tento pododsek:

„Príslušný orgán uvedený v článku 32 zainteresovaným stranám na ich žiadosť sprístupní správu uvedenú v písmene g) prvého pododseku. Príslušný orgán zabezpečí, aby zverejnenie správy neohrozilo obchodné záujmy preverovaného auditovaného subjektu vrátane jeho priemyselného a duševného vlastníctva.“;

b) odsek 2 sa nahrádza takto:

„2. Komisia je oprávnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 48a na účel ďalšieho spresnenia požiadaviek týkajúcich sa písmen a), b) a e) až j) prvého pododseku odseku 1.“.

15. Článok 32 sa mení a dopĺňa takto:

a) odsek 1 sa nahrádza takto:

„1. Členské štáty menujú príslušný orgán zodpovedný za verejný dohľad nad štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami na základe zásad uvedených v odsekoch 2 až 7.“

b) odsek 3 sa nahrádza takto:

„3. Príslušný orgán môže umožniť nepraktizujúcim osobám, ktoré majú znalosti v oblastiach relevantných pre štatutárny audit, aby sa zapojili do správy a riadenia systému verejného dohľadu za predpokladu, že sú vybraní v súlade s nezávislým a transparentným postupom nominácie. Praktizujúcim osobám sa nedovoľuje zapájať sa do správy a riadenia systému verejného dohľadu.“;

c) v odseku 4 sa úvodná veta nahrádza takto:

„Príslušný orgán má najvyššiu zodpovednosť za dohľad nad:“;

d) odsek 5 sa nahrádza takto:

„5. Príslušný orgán má v prípade potreby právo začať a vykonávať prešetrenia súvisiace so štatutárnymi audítormi a audítorskými spoločnosťami a právo prijímať primerané opatrenia. Má primerané zdroje na začatie a vedenie týchto prešetrovaní.

S cieľom vykonávať svoje úlohy podľa tejto smernice má príslušný orgán prístup k akémukoľvek dokumentu v akejkoľvek forme, ktorý je vo vlastníctve štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností, a dostať alebo ponechať si z neho kópiu. Takisto má právo požadovať informácie od akejkoľvek osoby a v prípade potreby predvolať a vypočuť určitú osobu s cieľom získať informácie.“;

e) odsek 6 sa nahrádza takto:

„6. Príslušný orgán je transparentný. Táto transparentnosť zahŕňa uverejňovanie každoročných programov práce a správ o činnosti“.

16. Vkladá sa tento článok 32a:

„Článok 32a

Delegovanie úloh

Členské štáty môžu povoliť príslušnému orgnámu uvedenému v článku 32 delegovať úlohy na iné orgány alebo úrady určené zákonom, len pokiaľ ide o schvaľovanie a registráciu štatutárnych audítorov a audítorských spoločností. Akékoľvek vykonávanie úloh inými orgánmi alebo úradmi príslušný orgán výslovne deleguje. Uvedie pritom delegované úlohy a podmienky, za ktorých sa majú vykonávať. Orgány alebo úrady sú organizované tak, aby nedochádzalo ku konfliktu záujmov. Najvyššiu zodpovednosť za dohľad nad dodržiavaním súladu s touto smernicou a nad vykonávacími opatreniami prijatými podľa nej nesie delegujúci príslušný orgán.

Členské štáty informujú Komisiu a príslušné orgány ostatných členských štátov o každej dohode, ktorú uzavreli v súvislosti s delegovaním úloh, vrátane presných podmienok upravujúcich takéto delegovanie“.

17. Článok 36 sa mení a dopĺňa takto:

a) odsek 3 sa nahrádza takto:

„3. Odsekom 2 sa nezabraňuje príslušným orgánom vymieňať si dôverné informácie. Na takto vymenené informácie sa vzťahuje povinnosť zachovávať služobné tajomstvo, ktorej podliehajú osoby zamestnané alebo v minulosti zamestnané príslušnými orgánmi. Povinnosť zachovávať služobné tajomstvo sa vzťahuje aj na každú inú osobu, ktorej príslušné orgány delegovali úlohy súvisiace s účelmi uvedenými v tejto smernici.“;

b) odsek 7 sa nahrádza takto:

„7. Komisia je oprávnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 48a na účel spresnenia postupov výmeny informácií a podrobných podmienok cezhraničného všetrovania ustanovených v odsekoch 2 a 4 tohto článku.“.

18. V článku 37 sa dopĺňa tento odsek 3:

„3. Akékoľvek ustanovenie zmluvy uzavretej medzi auditovaným subjektom a treťou stranou, ktorým sa obmedzuje výber valného zhromaždenia akcionárov alebo spoločníkov daného subjektu podľa odseku 1 na určité kategórie alebo zoznamy štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností, pokiaľ ide o menovanie, alebo obmedzuje výber na konkrétneho štatutárneho audítora alebo audítorskú spoločnosť, ktorá má vykonať štatutárny audit uvedeného subjektu, je neplatné.“

19. Kapitola X sa vypúšťa.

20. Vkladá sa táto kapitola Xa vrátane článkov 43a a 43b:

„KAPITOLA Xa

OSOBITNÉ USTANOVENIA TÝKAJÚCE SA ŠTATUTÁRNEHO AUDITU MALÝCH A STREDNÝCH PODNIKOV

Článok 43a

Zjednodušený audit pre stredné podniky

Členské štáty zabezpečia, aby uplatňovanie audítorských štandardov na štatutárny audit výročných alebo konsolidovaných účtovných závierok stredných podnikov bol primeraný rozsahu a zložitosti podnikania daných podnikov.

Príslušné orgány pri výkone kontrol zabezpečenia kvality zohľadňujú primerané uplatňovanie audítorských štandardov.

Členské štáty môžu požiadať profesionálne orgány, aby poskytli usmernenie o primeranom uplatňovaní audítorských štandardov na stredné podniky.

Článok 43b

Malé podniky

Keď členský štát vyžaduje štatutárny audit ročných alebo konsolidovaných účtovných uzávierok malých podnikov, článok 43a sa uplatňuje mutatis mutandis.

Keď členský štát ustanovil pravidlá o vykonávaní obmedzenej previerky účtovnej závierky malých podnikov ako alternatívu k štatutárnemu auditu, tento členský štát nie je povinný prispôsobiť audítorské štandardy štatutárnemu auditu uvedených podnikov.

Na účely tohto článku „obmedzená previerka“ je postup, ktorý štatutárny audítor alebo audítorska spoločnosť uplatní s cieľom odhaliť nesprávnosti spôsobené chybou alebo podvodom v účtovných závierkach subjektu, a ktorý poskytuje nižšiu úroveň uistenia ako štatutárny audit.“.

21. Článok 45 sa mení a dopĺňa takto:

a) odsek 1 sa nahrádza takto:

„1. Príslušné orgány členského štátu zaregistrujú v súlade s článkom 15, 16 a 17 každého audítora a audítorský subjekt z tretej krajiny, ktorý poskytuje audítorskú správu týkajúcu sa ročnej alebo konsolidovanej účtovnej závierky podniku usadeného mimo Únie, ktorého prevoditeľné cenné papiere sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu daného členského štátu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice 2004/39/ES s výnimkou, keď je podnik emitentom výhradne dlhových cenných papierov v obehu, na ktoré sa uplatňuje jedna z týchto možností:

a) sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu v členskom štáte v zmysle článku 2 ods. 1 písm. b) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/109/ES(*) pred 31. decembrom 2010 a ich jednotková menovitá hodnota je najmenej 50 000 EUR alebo v prípade dlhových cenných papierov denominovaných v inej mene sa ku dňu emisie rovná najmenej 50 000 EUR;

b) sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu v členskom štáte v zmysle článku 2 ods. 1 písm. b) smernice 2004/109/ES od 31. decembra 2010 a ich jednotková menovitá hodnota je najmenej 100 000 EUR alebo v prípade dlhových cenných papierov denominovaných v inej mene sa ku dňu emisie rovnánajmenej100 000 EUR.

(*) Ú. v. EÚ L 390, 31.12.2004, s. 38.“;

b) odsek 5 sa mení a dopĺňa takto:

i) písmeno e) sa nahrádza takto:

„e) uverejňuje na svojej webovej stránke výročnú správu o transparentnosti, ktorá obsahuje informácie uvedené v článku X nariadenia [XXX] z [XXX], alebo spĺňa rovnocenné požiadavky týkajúce sa zverejnenia informácií.“;

ii) dopĺňa sa tento pododsek:

„Členský štát môže zaregistrovať audítora z tretej krajiny, len ak spĺňa požiadavky uvedené v písmenách a), d) a e) prvého pododseku.“;

d) odsek 6 sa nahrádza takto:

„6. S cieľom zaistiť jednotné podmienky uplatňovania odseku 5 písm. d) tohto článku je Komisia oprávnená rozhodovať prostredníctvom vykonávacích aktov o rovnocennosti, na ktorú sa v ňom odkazuje. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 48 ods. 2. Členské štáty môžu posúdiť rovnocennosť uvedenú v odseku 5 písm. d) tohto článku, pokiaľ Komisia neprijala takéto rozhodnutie.

Komisia je oprávnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 48a na účel vytvorenia všeobecných kritérií rovnocennosti, ktoré sa majú použiť na posudzovanie toho, či audity účtovných závierok uvedené v odseku 1 tohto článku sú vykonané v súlade s medzinárodnými audítorskými štandardmi podľa článku 26 a požiadavkami ustanovenými v článkoch 22, 24 a 25. Uvedené kritériá, ktoré sú uplatniteľné na všetky tretie krajiny, členské štáty používajú na posudzovanie rovnocennosti na vnútroštátnej úrovni.“.

22. V článku 46 sa odsek 2 nahrádza takto:

„2. S cieľom zaistiť jednotné podmienky uplatňovania odseku 1 tohto článku je Komisia oprávnená rozhodovať prostredníctvom vykonávacích aktov o rovnocennosti, na ktorú sa v ňom odkazuje. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 48 ods. 2. Potom, ako Komisia uzná rovnocennosť uvedenú v odseku 1 tohto článku, sa členské štáty môžu rozhodnúť, že sa úplne alebo čiastočne spoľahnú na takúto rovnocennosť a preto nebudú úplne ani čiastočne uplatňovať ani upravovať požiadavky článku 45 ods. 1 a ods. 3. Členské štáty môžu posúdiť rovnocennosť uvedenú v odseku 1 tohto článku alebo sa spoľahnúť na posúdenia vykonané inými členskými štátmi, pokiaľ Komisia neprijala takéto rozhodnutie. Ak sa Komisia rozhodne, že požiadavka rovnocennosti uvedenej v odseku 1 tohto článku nebola splnená, môže umožniť dotknutým audítorom a audítorským subjektom, aby pokračovali vo výkone svojich audítorských činností v súlade s požiadavkami príslušného členského štátu počas primeraného prechodného obdobia.

Komisia je oprávnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 48a na účel vytvorenia všeobecných kritérií rovnocennosti na základe požiadaviek stanovených v článkoch 29, 30 a 32, ktoré sa použijú na posúdenie toho, či verejný dohľad, zabezpečenie kvality, prešetrovanie a systémy sankcií tretej krajiny sú rovnocenné s tými v Únii. Takéto všeobecné kritériá členské štáty používajú na posudzovanie rovnocennosti na vnútroštátnej úrovni v prípade, že rozhodnutie Komisie v súvislosti s dotknutou treťou krajinou neexistuje.“.

23. Článok 47 sa mení a dopĺňa takto:

a) v odseku 2 sa dopĺňa toto písmeno ba):

„ba) ochrana obchodných záujmov auditovaného subjektu vrátane jeho priemyselného a duševného vlastníctva nie je ohrozená;“;

b) odsek 3 sa nahrádza takto:

„3. S cieľom uľahčiť spoluprácu je Komisia oprávnená rozhodovať prostredníctvom vykonávacích aktov o primeranosti uvedenej v odseku 1 písm. c) tohto článku. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 48 ods. 2. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s rozhodnutím Komisie.

Komisia je oprávnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 48a na účel vytvorenia všeobecných kritérií primeranosti, v súlade s ktorými Komisia posúdi, či príslušné orgány tretích krajín môžu byť uznané za primerané na spoluprácu s príslušnými orgánmi členských štátov, pokiaľ ide o výmenu audítorských pracovných dokumentov alebo iných dokumentov v držbe štatutárnych audítorov a audítorských spoločností. Všeobecné kritériá primeranosti sú založené na požiadavkách článku 36 alebo v zásade rovnocenných funkčných výsledkov v oblasti priamej výmeny pracovnej dokumentácie o audite alebo iných dokumentov v držbe štatutárnych audítorov alebo audítorských spoločností.“;

c) odsek 5 sa nahrádza takto:

„5. Komisia je oprávnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 48a na účel vymedzenia výnimočných prípadov uvedených v odseku 4 tohto článku s cieľom umožniť spoluprácu medzi príslušnými orgánmi.“.

24. V článku 48 sa odsek 1 a 2 nahrádzajú takto:

„1. Komisii pomáha výbor (ďalej len „výbor“). Tento výbor je výborom v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011(*).

2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.

(*) Ú. v. EÚ L55, 28.2.2011, s.13.“;

25. Vkladá sa tento článok 48a:

„Článok 48a

Výkon delegovanej právomoci

1. Právomoc prijímať delegované akty sa prenáša na Komisiu za podmienok stanovených v tomto článku.

2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článkoch 8 ods. 3, 22 ods. 4, 26 ods. 3, 29 ods. 2, 36 ods. 7, 45 ods. 6, 46 ods. 2, 47 ods. 3 a 47 ods. 5 sa na Komisiu prenáša na neurčité obdobie od [dátum nadobudnutia účinnosti tejto smernice].

3. Delegovanie právomocí uvedených v článkoch 8 ods. 3, 22 ods. 4, 26 ods. 3, 29 ods. 2, 36 ods. 7, 45 ods. 6, 46 ods. 2, 47 ods. 3 a 47 ods. 5 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek zrušiť. Rozhodnutím o zrušení sa ukončuje delegovanie právomocí uvedených v danom rozhodnutí. Účinnosť nadobúda dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom uvedený. Nemá vplyv na platnosť akýchkoľvek delegovaných aktov, ktoré sú už v účinnosti.

4. Komisia oznamuje delegovaný akt Európskemu parlamentu a Rade súčasne, a to hneď po jeho prijatí.

5. Delegovaný akt prijatý podľa článkov 8 ods. 3, 22 ods. 4, 26 ods. 3, 29 ods. 2, 36 ods. 7, 45 ods. 6, 46 ods. 2, 47 ods. 3 a 47 ods. 5 nadobudne účinnosť len vtedy, ak v období [dvoch mesiacov] od oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade Európsky parlament ani Rada nevznesú voči nemu žiadne námietky, alebo ak pred uplynutím tejto lehoty Európsky parlament aj Rada informovali Komisiu, že nevznesú námietky. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa uvedená lehota predĺži o [dva mesiace].“.

Článok 2

Transpozícia

1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do [xxx]. Bezodkladne oznámia Komisii znenie týchto ustanovení a tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou.

Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.

2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.

Článok 3

Nadobudnutie účinnosti

Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

Článok 4

Adresáti

Táto smernica je určená členským štátom.

V Bruseli

Za Európsky parlament Za Radu

predseda predseda

[1] Vysoké sumy podpory schválené v rámci mechanizmov možno vysvetliť skutočnosťou, že niektoré členské štáty schválili schémy paušálnych záruk, ktoré sa vzťahovali na všetky dlhy ich bánk. Členské štáty sa spoliehali najmä na opatrenia týkajúce sa záruk. Na rekapitalizačné opatrenia sa schválili prostriedky vo výške 546,08 miliardy EUR (4,5 % HDP), z čoho členské štáty v roku 2009 skutočne využili približne 141,5 miliardy EUR. V období od októbra 2008 do októbra 2010 Komisia schválila opatrenia na boj s finančnou krízou v oblasti štátnej pomoci v 22 členských štátoch: t. j. vo všetkých členských štátoch okrem Bulharska, Českej republiky, Estónska, Malty a Rumunska.

[2] Oznámenie Komisie Európa 2020 – Stratégia na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu KOM(2010)2020 v konečnom znení, 3.3.2010.

[3] Návrh nariadenia Komisie o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok subjektov verejného záujmu. KOM(2011)X, X.X.2011.

[4] Európska komisia, Zelená kniha – Audítorská politika: Poučenie z krízy, KOM (2010)561, 13.10.2010. K dispozícii na stránke:

http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2010/audit/green_paper_audit_en.pdf

[5] http://ec.europa.eu/internal_market/accounting/conferenc_20110209_en.htm

[6] http://www.europarl.europa.eu/oeil/FindByProcnum.do?lang=en&procnum=INI/2011/2037

[7] KOM(2010)561 v konečnom znení, Ú. V. EÚ C 248, 25.8.2011, s. 92.

[8] Podľa návrhu Komisie, ktorým sa prepracúva štvrtá smernica Rady 78/660/EHS o ročnej účtovnej závierke niektorých typov spoločností a siedma smernica Rady 83/349/EHS, audit účtov malých spoločností sa už podľa právnych predpisov EÚ nebude vyžadovať.

[9] Ú. v. EÚ L 255, 30.9.2005, s. 22.

[10] Návrh Komisie na smernicu Európskeho parlamentu a Rady o ročných účtovných závierkach, konsolidovaných účtovných závierkach a súvisiacich výkazoch určitých druhov podnikov, KOM(2011)684 v konečnom znení, 20.10.2011.

[11] Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13.

[12] Ú. v. EÚ C , s. .

[13] Ú. v. EÚ L 255, 30.9.2005, s. 22.

[14] Oznámenie Komisie Rade, Európskemu parlamentu, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov – Najskôr myslieť v malom Iniciatíva „Small Business Act“ pre Európu, {SEK(2008)2102}.

[15] Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov – Preskúmanie iniciatívy „Small Business Act“ pre Európu, KOM(2011)78 v konečnom znení.

[16] Oznámenie Komisie Európa 2020 – Stratégia na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu, KOM(2010)2020 v konečnom znení.

[17] Ú. v. EÚ L 345, 31.12.2003, s. 64.

[18] Ú. v. EÚ L 327, 11.12.2010, s. 1.

[19] Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13.