Ak úžitkové vozidlo s nebezpečnými chybami predstavuje vážne riziko pre bezpečnosť cestnej premávky, možno zakázať jeho používanie, kým sa tieto chyby neodstránia. Okrem toho, zahraničné vozidlá so závažnými chybami treba v záujme prijatia príslušných krokov nahlásiť členskému štátu evidencie.

V smernici 2000/30/ES v znení zmien, ktorá sa uplatňovala do 19. mája 2018, bolo stanovených viacero podmienok cestných technických kontrol úžitkových vozidiel prevádzkovaných v EÚ. Smernicou 2010/47/EÚ sa od 1. januára 2012 zmenili kategórie vozidiel a zoznam kontrolovaných položiek v prílohe I.

Pred zmenou boli vozidlá v správe z cestnej technickej kontroly (príloha I) definované pomocou tried, napr. vozidlo prívesového a návesového typu, čo znamenalo akékoľvek motorové vozidlo na prepravu tovaru s maximálnou hmotnosťou presahujúcou 3,5 tony (kategórie N2 a N3) spojené s prípojným vozidlom (kategórie O3 a O4). Zároveň sa museli vozidlá kategórie N2 uviesť ako „ľahké nákladné vozidlo“, vozidlá kategórie N3 ako „nákladný automobil“ a vozidlá kategórie O3 a O4 ako „príves“ a „náves“.

Jednou zo zmien zavedených smernicou 2010/47/EÚ však bolo zavedenie odlišného spôsobu zoskupovania vozidiel, a to podľa označenia ich kategórie podľa právnych predpisov pre typové schválenie. V dôsledku toho vozidlo, ktoré mohlo byť uvedené v rôznych triedach, môže byť teraz uvedené len v jednej kategórii vozidiel. Okrem toho sa ťažné vozidlo a prípojné vozidlo musia uvádzať oddelene. Vzhľadom na to, že ťažné vozidlo a prípojné vozidlo môžu byť evidované v rôznych členských štátoch, poskytuje táto revidovaná klasifikácia presnejšie informácie a zároveň zlepšuje situáciu členských štátov v prípadoch, keď je potrebné informovať členský štát evidencie, ak boli na niektorom z vozidiel zistené závažné chyby.

3.ÚDAJE OZNAMOVANÉ ČLENSKÝMI ŠTÁTMI

Toto je siedma správa o uplatňovaní smernice 2000/30/ES v členských štátoch a vzťahuje sa na kalendárne roky 2017 – 2018. Treba poznamenať, že smernica 2000/30/ES bola 20. mája 2018 zrušená smernicou 2014/47/EÚ, no prvá správa vypracovaná na základe smernice 2014/47/EÚ sa bude vzťahovať iba na roky 2019 – 2020. To znamená, že v prípade absencie prechodných opatrení stanovených v smernici 2014/47/EÚ mali členské štáty predložiť svoje správy v súlade s požiadavkami smernice 2000/30/ES aj za obdobie od 20. mája 2018 do 31. decembra 2018, aby dosiahli cieľ smernice 2000/30/ES a smernice 2014/47/EÚ, ktoré sa nezmenili, aj keď pri vykonávaní kontrol a zbere údajov vychádzali zo smernice 2014/47/EÚ. Toto právne vákuum spôsobilo členským štátom značné praktické problémy a v niektorých prípadoch viedlo k chybným správam, takže závery by sa mali vyvodzovať opatrne. Členské štáty mali Komisii poskytnúť zozbierané údaje za toto vykazované obdobie najneskôr do 31. marca 2019.

S cieľom zjednodušiť túto ohlasovaciu povinnosť a v súlade s doterajšou praxou zaslala Komisia v polovici februára 2019 členským štátom informačný list. K tomuto listu bol priložený vopred pripravený vzor (ktorý spoločne vypracovali experti Komisie a členských štátov), ktorý mali členské štáty použiť na odoslanie spätnej väzby elektronicky, t. j. na zjednodušenie spracovania údajov po doručení všetkých informácií. V marci 2019 bolo vydané oznámenie, v ktorom boli členské štáty upozornené, že sa blíži termín na predloženie ich správ. V máji 2019 dostali členské štáty, ktoré nepredložili svoje správy v stanovenej lehote, tretie upozornenie. Nasledovali ďalšie výmeny komunikácie medzi Komisiou a konkrétnymi členskými štátmi. Všetky členské štáty použili na elektronické predloženie svojich údajov vopred pripravený vzor – vítaný krok, ktorý zjednodušil zhromažďovanie údajov.

Nie všetky členské štáty však dodržali termín na predloženie svojich údajov. Estónsko, Grécko, Cyprus, Lotyšsko, Litva, Holandsko, Rakúsko, Poľsko, Portugalsko a Švédsko predložili údaje v rámci lehoty stanovenej na 31. marca 2019. Niektoré ďalšie členské štáty sa mierne oneskorili (konkrétne Bulharsko, Dánsko, Nemecko, Írsko, Luxembursko, Slovinsko a Spojené kráľovstvo), zatiaľ čo iné (konkrétne Malta, Maďarsko, Francúzsko, Španielsko a Fínsko) predložili údaje až v septembri 2019. V tomto období sa nezačal postup v prípade nesplnenia povinnosti voči žiadnemu členskému štátu za neoznámenie údajov Komisii.

Sedemnásť členských štátov, konkrétne Rakúsko, Bulharsko, Česká republika, Dánsko, Estónsko, Fínsko, Nemecko, Maďarsko, Írsko, Lotyšsko, Litva, Luxembursko, Holandsko, Poľsko, Rumunsko, Slovinsko a Švédsko, predložilo údaje o vozidlách evidovaných mimo EÚ, ktoré rozdelili podľa krajiny evidencie. Belgicko, Taliansko a Spojené kráľovstvo poskytli počet celkových kontrol vozidiel evidovaných mimo EÚ bez spresnenia konkrétnych členských štátov evidencie. Slovensko neposkytlo podrobné štatistiky pre vozidlá z krajín mimo EÚ v použiteľnom formáte, takže údaje sa nemohli zohľadniť.

Francúzsko, Španielsko a Grécko neposkytli žiadne informácie o tretích krajinách a Chorvátsku; Grécko však potvrdilo, že nekontrolovalo žiadne vozidlá z uvedených geografických oblastí. Cyprus neposkytol žiadne informácie o ostatných členských štátoch a potvrdil, že kontroloval iba vozidlá evidované na svojom území. Ani Malta neposkytla žiadne údaje týkajúce sa tretích krajín a potvrdila, že takéto kontroly neboli vykonané. Malta a Rakúsko navyše poskytli informácie o kategóriách T5, čo je povinnosť v zmysle smernice 2014/47/EÚ.

A napokon dvanásť členských štátov, konkrétne Rakúsko, Bulharsko, Česká republika, Dánsko, Francúzsko, Malta, Holandsko, Portugalsko, Rumunsko, Slovinsko, Slovensko a Spojené kráľovstvo, poskytlo dodatočné informácie týkajúce sa kódov chýb v rámci kontrolovaných položiek (napr. 1. brzdové zariadenie; 1.1.8. spojkové hlavice pre brzdy prípojného vozidla). Tieto podrobné údaje boli zavedené smernicou 2010/47/EÚ, ktorou sa zmenila príloha I k smernici 2000/30/ES od 1. januára 2012, poskytovať údaje na takejto rozšírenej úrovni podrobností však nie je povinné.

Po prvej analýze národných správ sa Komisia obrátila na viaceré členské štáty, aby mohla lepšie pochopiť možné príčiny nezvyčajných výsledkov alebo zmien v porovnaní s predchádzajúcim obdobím. Podľa vysvetlení poskytnutých členskými štátmi existuje niekoľko okolností, ktoré mali negatívny vplyv na počet a kvalitu cestných technických kontrol. K týmto okolnostiam patrili okrem iného zhromažďovanie údajov na základe smernice 2014/47/EÚ, reorganizácia alebo decentralizácia právomocí či finančné obmedzenia, ktorých následkom bol nedostatok personálu, obmedzený počet kontrol a obmedzený prístup k vybaveniu. Výmena informácií s členskými štátmi odhalila aj významné rozdiely v chápaní a realizácii zhromažďovania údajov a vykazovania, čo môže byť takisto dôvodom rozdielov. Tieto rozdiely by sa mohli od 20. mája 2018 znížiť vzhľadom na to, že smernica 2014/47/EÚ prináša väčšiu harmonizáciu testovacích metód, hodnotenia chýb, používania skúšobného zariadenia a požiadaviek na podávanie správ. Prvá správa vychádzajúca zo smernice 2014/47/EÚ sa bude vzťahovať na obdobie 2019 – 2020 a členské štáty budú musieť predložiť národné správy do 31. marca 2021.

4.OBSAH KONTROLY

Komisii sa musia zasielať prinajmenšom údaje týkajúce sa kontrolných oblastí podrobne uvedených v bode 10 vzoru správy v prílohe I k smernici 2000/30/ES. Týmito oblasťami sú:

·identifikácia,

·brzdové zariadenie,

·riadenie,

·výhľad,