Tieto iniciatívy sa navzájom posilňujú. Zákonné prudenciálne zabezpečovacie mechanizmy zabezpečujú, že úverové straty z budúcich nesplácaných úverov sú dostatočne kryté, čo uľahčuje ich riešenie alebo predaj. Plánom pre správcovské spoločnosti sa pomáha členským štátom, ktoré si to želajú, pri reštrukturalizácii svojich bánk prostredníctvom zriadenia vnútroštátnych správcovských spoločností zaoberajúcich sa nesplácanými úvermi. Tieto účinky dopĺňa tlak na ďalší rozvoj sekundárnych trhov s nesplácanými úvermi, keďže vďaka nim by bol dopyt po nesplácaných úveroch viac konkurencieschopný a zvýšila by sa ich trhová hodnota. Okrem toho zrýchleným vymáhaním kolaterálu ako rýchleho mechanizmu na vymáhanie hodnoty kolaterálu sa znižujú náklady na vyriešenie nesplácaných úverov. Zároveň však návrh neovplyvňuje početné záruky pre dlžníkov, ktoré sú k dispozícii podľa právnych predpisov EÚ a vnútroštátnych právnych predpisov. Zavádza sa niekoľko dodatočných záruk s cieľom obmedziť potenciálne riziká vyplývajúce z predaja spotrebiteľských úverov a splácaných úverov.

Po druhé, v návrhu sa podporí rozvoj sekundárnych trhov s nesplácanými úvermi. Za určitých okolností môžu byť banky neschopné spravovať svoje nesplácané úvery účinným alebo efektívnym spôsobom. Banky v týchto prípadoch získajú z úverov menšiu hodnotu, než by to bolo inak možné. Táto situácia môže nastať napríklad keď banky čelia veľkému nárastu nesplácaných úverov a nemajú dostatok personálu alebo odborných znalostí na riadne spravovanie svojich nesplácaných úverov. Banky okrem toho môžu mať problém riadiť portfólio nesplácaných úverov, ak vymáhanie úverov nespadá do základného okruhu odborných znalostí banky vzhľadom na ich charakter. V týchto prípadoch je najlepšou možnosťou buď externe poveriť spravovaním týchto úverov špecializovaného správcu úverov, alebo predať zmluvu o úvere nákupcovi, ktorý má potrebnú ochotu podstupovať riziká a odborné znalosti na ich riadenie. V tomto návrhu sa preto odstraňujú neprimerané prekážky brániace spravovaniu úverov tretími stranami a presunu úverov s cieľom ďalej rozvíjať sekundárne trhy s nesplácanými úvermi. Súčasný rozmanitý legislatívny rámec pre nesplácané úvery v členských štátoch bráni vzniku účinného sekundárneho trhu s nesplácanými úvermi. Návrhom sa vytvára spoločný súbor pravidiel, ktoré musia dodržiavať správcovia úverov tretích strán, aby mohli pôsobiť v rámci Únie. V návrhu sa stanovujú spoločné normy na zabezpečenie riadneho vykonávania a dohľadu v celej Únii, pričom sa umožní väčšia hospodárska súťaž medzi správcami pri harmonizácii prístupu na trh v členských štátoch. Náklady na vstup pre potenciálnych nákupcov úverov sa znížia zvýšením dostupnosti a znížením nákladov na spravovanie úverov. Viac nákupcov na trhu by malo za predpokladu, že ostatné podmienky sú nezmenené, uľahčiť vznik konkurencieschopnejšieho trhu s väčším počtom nákupcov, čo by viedlo k vyššiemu dopytu a vyšším cenám transakcií.

Po prvé, návrh pomôže bankám lepšie spravovať nesplácané úvery zvýšením efektivity postupov vymáhania dlhov prostredníctvom zabezpečenia jasného spoločného postupu zrýchleného mimosúdneho vymáhania kolaterálu (AECE). Vo väčšine prípadov banky riešia svoje nesplácané úvery sami tým, že získajú hodnotu prostredníctvom reštrukturalizácie. Veľkú časť úverov, ktoré sa stávajú nesplácanými úvermi, tvoria úvery zabezpečené kolaterálom. Hoci banky môžu vymáhať kolaterál v súlade s vnútroštátnymi rámcami platobnej neschopnosti a vymáhania dlhov, tento proces môže byť často pomalý a nepredvídateľný. Nesplácané úvery medzitým zostávajú v súvahách bánk, čím sa banka vystavuje dlhodobej neistote a viaže svoje zdroje. To bráni banke v tom, aby sa zamerala na nové poskytovanie úverov životaschopným zákazníkom. V návrhu sa preto poskytujú bankám a iným subjektom oprávneným na poskytovanie zabezpečených úverov účinnejšie metódy na vymáhanie ich peňazí zo zabezpečených úverov poskytnutých podnikovým dlžníkom, a to mimosúdne. Tento účinnejší mimosúdny postup by bol k dispozícii na základe predchádzajúcej dohody medzi veriteľom a dlžníkom v úverovej zmluve. Nebude sa vzťahovať na spotrebiteľské úvery a je navrhnutý tak, aby neovplyvňoval preventívne reštrukturalizačné alebo konkurzné konania a aby nemenil hierarchiu veriteľov v konkurznom konaní. Reštrukturalizačné a konkurzné konania majú prednosť pred postupom zrýchleného mimosúdneho vymáhania kolaterálu, ktorý sa stanovuje v tomto návrhu.

Ak sa úvery stanú nesplácanými, účinnejšie mechanizmy vymáhania zabezpečených úverov umožnia bankám riešiť nesplácané úvery, vzhľadom na uplatňovanie primeraných záruk pre dlžníkov. Ak by sa objem nesplácaných úverov aj napriek tomu príliš zvýšil – ako je to v súčasnosti v prípade niektorých bánk a niektorých členských štátov – banky ich budú môcť predávať na efektívnych, konkurencieschopných a transparentných sekundárnych trhoch iným subjektom. Orgány dohľadu ich v tomto budú usmerňovať na základe svojich existujúcich právomocí špecifických pre jednotlivé banky, tzv. pilier 2, podľa nariadenia o kapitálových požiadavkách (CRR). Ak sa nesplácané úvery stanú závažným a rozsiahlym problémom, členské štáty môžu zaviesť vnútroštátne správcovské spoločnosti alebo iné opatrenia v rámci súčasných pravidiel štátnej pomoci a pravidiel riešenia krízových situácií bánk.

Vysoké úrovne nesplácaných úverov sa musia riešiť uplatňovaním komplexného prístupu. Zatiaľ čo hlavnú zodpovednosť za riešenie vysokého objemu nesplácaných úverov majú stále banky a členské štáty, v EÚ existuje aj jednoznačný rozmer znižovania súčasných objemov nesplácaných úverov, ako aj zabraňovania nadmernému hromadeniu nesplácaných úverov v budúcnosti vzhľadom na prepojenie bankového systému EÚ, a to najmä v eurozóne. Vznikajú najmä významné potenciálne účinky presahovania z členských štátov s vysokou úrovňou nesplácaných úverov do celého hospodárstva EÚ, ktoré ovplyvňujú hospodársky rast a finančnú stabilitu.

Vysoký objem nesplácaných úverov môže ovplyvniť výkonnosť bánk v dvoch hlavných líniách. Po prvé, nesplácané úvery vytvárajú pre banku nižšie príjmy ako splácané úvery, čím znižujú ziskovosť banky a môžu spôsobiť straty, ktoré znižujú jej kapitál. V najvážnejších prípadoch môžu tieto účinky viesť k pochybnostiam o životaschopnosti banky s potenciálnymi dôsledkami pre finančnú stabilitu. Po druhé, nesplácané úvery si vyžadujú značné množstvo ľudských aj finančných zdrojov banky. To znižuje schopnosť banky poskytovať úvery, a to aj malým a stredným podnikom (MSP).

Pre dobudovanie bankovej únie je nevyhnutné riešenie vysokého objemu nesplácaných úverov a ich prípadného budúceho hromadenia. To ďalej zníži riziká a umožní bankám zamerať sa na poskytovanie úverov podnikom a občanom. Nesplácané úvery sú úvery, v prípade ktorých dlžník nie je schopný vykonať plánované platby na splácanie úroku alebo istiny. Ak platby meškajú viac ako 90 dní alebo sa stanoví, že je nepravdepodobné, že dlžník úver splatí, považuje sa tento úver za nesplácaný úver. Finančná kríza a nasledujúce recesie viedli k rozšíreniu neschopnosti dlžníkov splácať svoje úvery, keďže viaceré spoločnosti a občania čelili pretrvávajúcim platobným ťažkostiam alebo dokonca konkurzu. To sa týkalo najmä členských štátov, ktoré čelili dlhým obdobiam recesií. V dôsledku toho, ako aj iných faktorov, mnohé banky zaznamenali narastajúci objem nesplácaných úverov vo svojich účtovných knihách.

V tomto návrhu sa štandardizuje regulačný režim (vymedzenie, schvaľovanie, dohľad, pravidlá správania) pre správcov úverov a nákupcov úverov. Výsledkom súčasných rozdielov vo vnútroštátnych právnych predpisoch a vykonávaní v členských štátoch je veľké množstvo obchodných modelov a nerovnomerný objem činností v členských štátoch, čo prispieva k veľmi obmedzenej miere predaja nesplácaných úverov v niektorých členských štátoch s vysokým pomerom nesplácaných úverov. V dôsledku toho úverové inštitúcie, ktoré chcú likvidovať úverové portfóliá obsahujúce nesplácané úvery, čelia roztrieštenej investorskej základni rozdelenej štátnymi hranicami a správcovia úverov čelia značným ťažkostiam pri spravovaní úverov s cezhraničným rozmerom (najmä s cezhraničným vymáhaním) a navyše majú obmedzený rozsah pôsobnosti na realizáciu úspor z rozsahu z cezhraničnej činnosti.

Tento návrh je v súlade s článkom 169 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), sekundárnymi právnymi predpismi a pravidlami Únie zameranými na zabezpečenie vysokej úrovne ochrany spotrebiteľov v oblasti finančných služieb. V návrhu sa na tento účel stanoví, že pravidlá ochrany spotrebiteľa by sa naďalej uplatňovali s cieľom zabezpečiť rovnakú úroveň ochrany bez ohľadu na to, kto vlastní alebo spravuje úver a bez ohľadu na právny režim platný v členskom štáte nákupcu úveru alebo správcu úveru. V návrhu sa objasňuje, že ochrana spotrebiteľa, a najmä práva udelené spotrebiteľom podľa smernice o hypotekárnych úveroch a smernice o spotrebiteľských úveroch, ako aj smernice o nekalých zmluvných podmienkach v súvislosti s úverom poskytnutým úverovou inštitúciou, sa budú naďalej uplatňovať bez ohľadu na to, kto následne kúpi alebo spravuje úver. Okrem toho, podobne ako pri článku 17 smernice o spotrebiteľských úveroch, v prípade postúpenia práv veriteľa na tretiu stranu bude smernica o hypotekárnych úveroch zmenená tak, aby sa v nej uvádzalo, že spotrebiteľ má právo uplatniť voči nadobúdateľovi práv akékoľvek námietky, ktoré mohol uplatniť voči pôvodnému veriteľovi.

Tento návrh je v súlade aj so smernicou o finančných zárukách, ktorou sa zavádza európsky režim poskytovania a vymáhania kolaterálu vo forme cenných papierov, peňažných a úverových pohľadávok. Postup zrýchleného mimosúdneho vymáhania kolaterálu, ktorý sa stanovuje v tomto návrhu by nezasahoval do kolaterálu, ktorý upravuje smernica o finančných zárukách, pretože by sa ním upravovalo vymáhanie druhov kolaterálu iných než sú tie, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice o finančných zárukách. Konkrétne by tento návrh poskytoval účinné mimosúdne postupy na vymáhanie kolaterálu vo forme hnuteľného a nehnuteľného majetku, ktorý poskytujú spoločnosti a podnikatelia na zabezpečenie úverov, ale záležitosti upravované smernicou o finančných zárukách nebudú týmto návrhom dotknuté.

Touto iniciatívou by sa zabezpečil aj úplný súlad s predkonkurznými a konkurznými konaniami začatými podľa vnútroštátnych zákonov a nariadení členských štátov. Súlad by sa zabezpečil prostredníctvom zásady, že mimosúdne vymáhanie kolaterálu stanovené v tomto návrhu by bolo možné, pokiaľ by sa neuplatňovalo prerušenie jednotlivých konaní, v ktorých dochádza k vymáhaniu nárokov v súlade s platnými vnútroštátnymi právnymi predpismi.

Týmto návrhom by sa okrem toho zabezpečil úplný súlad a komplementárnosť s návrhom Komisie o rámcoch preventívnej reštrukturalizácie (ďalej len „návrh pre oblasť reštrukturalizácie“), v ktorom sa navrhujú opatrenia na zvýšenie účinnosti reštrukturalizačných a konkurzných konaní a na zabezpečenie dostupnosti postupov preventívnej reštrukturalizácie, aby sa životaschopné spoločnosti v prípade finančných ťažkostí mohli vyhnúť platobnej neschopnosti. Zatiaľ čo návrh pre oblasť reštrukturalizácie sa zameriava na vytvorenie harmonizovaného právneho rámca pre preventívnu reštrukturalizáciu a druhú šancu pre spoločnosti a podnikateľov, cieľom tohto návrhu je zvýšiť účinnosť mimosúdnych postupov vymáhania kolaterálu. S cieľom zabezpečiť úplný súlad a komplementárnosť s návrhom pre oblasť reštrukturalizácie by mimosúdne vymáhanie kolaterálu stanovené v tomto návrhu bolo možné, pokiaľ by sa neuplatňovalo prerušenie jednotlivých konaní, v ktorých dochádza k vymáhaniu nárokov v súlade s návrhom pre oblasť reštrukturalizácie. V návrhu pre oblasť reštrukturalizácie sa predpokladá, že na veriteľov vrátane zabezpečených veriteľov spoločnosti alebo podnikateľa, ktorý je predmetom konania o reštrukturalizácii, sa vzťahuje prerušenie jednotlivých konaní, v ktorých dochádza k vymáhaniu nároku, aby dlžník mohol s veriteľmi rokovať o pláne reštrukturalizácie a vyhnúť sa platobnej neschopnosti.

•Súlad s ostatnými politikami Únie

Päť rokov po tom, čo sa európske hlavy štátov a predsedovia vlád dohodli na vytvorení bankovej únie, existujú dva jej piliere, a to jednotný dohľad a riešenie krízových situácií, ktoré spočívajú na pevnom základe tvorenom jednotným súborom pravidiel pre všetky inštitúcie v EÚ. Hoci sa dosiahol významný pokrok, sú potrebné ďalšie kroky na dobudovanie bankovej únie vrátane vytvorenia jednotného systému ochrany vkladov, ako sa stanovuje v oznámení Komisie zo 17. októbra 2017 a v pláne predloženom 6. decembra ako súčasť balíka o prehĺbení hospodárskej a menovej únie. Okrem komplexného balíka reforiem navrhnutého Komisiou v novembri 2016 („balík reforiem v bankovníctve“) je rozvoj sekundárneho trhu s úvermi a poskytovanie zvýšenej ochrany zabezpečených veriteľov súčasťou opatrení na zníženie rizika, ktoré sú potrebné na ďalšie posilnenie odolnosti bankového sektora a ktoré sú paralelné s postupným zavedením európskeho systému ochrany vkladov (EDIS). Cieľom týchto opatrení je súčasne zabezpečiť, aby sa jednotný súbor pravidiel uplatňoval na všetky inštitúcie v EÚ v rámci bankovej únie i mimo nej. Celkové ciele tejto iniciatívy uvedené vyššie sú plne zosúladené a koherentné so základnými cieľmi EÚ, ktoré spočívajú v podpore finančnej stability, znižovaní pravdepodobnosti a rozsahu podpory daňovníkov v prípade vyriešenia krízy inštitúcie, ako aj v prispievaní k harmonickému a udržateľnému financovaniu hospodárskej činnosti, čo pomáha dosiahnutiu vysokej úrovne konkurencieschopnosti a ochrany spotrebiteľa. Táto iniciatíva bola oznámená v oznámení o preskúmaní akčného plánu únie kapitálových trhov. V tomto oznámení sa zdôrazňovalo, že aj kapitálové trhy môžu pomôcť európskym bankám pri prekonávaní problémov s nesplácanými úvermi. Zdôrazňovalo sa v ňom, že politiky zamerané na zlepšenie fungovania sekundárnych trhov s nesplácanými úvermi sú kľúčovou súčasťou každého trvalého riešenia a že aj riadeniu nesplácaných úverov by prospeli účinnejšie a predvídateľnejšie rámce na vymáhanie úverov, ktoré sú navrhnuté tak, aby zabezpečeným veriteľom umožnili rýchle vymáhanie hodnoty. Jedným z cieľov tohto návrhu je zvýšiť schopnosť zabezpečených veriteľov rýchlejšie získať hodnotu z kolaterálu prostredníctvom mimosúdnych postupov vymáhania kolaterálu. Tým, že by sa zabezpečeným veriteľom, ako aj bankám, umožnilo rýchlym spôsobom získať hodnotu z kolaterálu by tento návrh prispel k uľahčeniu zvýšenej miery poskytovania bankových úverov do hospodárstva, najmä pre MSP, a to za nižšie ceny, v súlade s cieľom únie kapitálových trhov uľahčiť prístup spoločností k finančným prostriedkom. Ustanoveniami o správcoch úverov a nákupcoch úverov by sa zabezpečila väčšia predvídateľnosť a transparentnosť na sekundárnych trhoch s nesplácanými úvermi, čo by zase umožnilo potenciálnym nákupcom presnejšie oceniť tieto aktíva. To by umožnilo bankám predávať svoje nesplácané úvery väčšej skupine investorov, čo by mohlo mať za následok ceny transakcií, ktoré by lepšie zohľadňovali podkladovú hodnotu aktív. Súvahy by sa tak „očistili“ a úverové inštitúcie by boli lepšie pripravené na poskytovanie nových úverových tokov ekonomike. Riešenie pretrvávajúcich rizík v európskom bankovom sektore má veľký význam pre jeho fungovanie a stabilitu, a tým aj pre širšie hospodárstvo. Vznikajú najmä významné potenciálne účinky presahovania z členských štátov s vysokou úrovňou nesplácaných úverov do iných hospodárstiev EÚ a do celej EÚ, ktoré ovplyvňujú hospodársky rast a finančnú stabilitu. Segmentované trhy s nesplácanými úvermi rozdelené štátnymi hraníc vzhľadom na značné rozdiely v režimoch udeľovania povolení by neboli v súlade s cieľom únie kapitálových trhov. Táto iniciatíva sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté záruky zavedené pre spotrebiteľa, a to aj v prípade, že sa pôvodný veriteľ nahradí neúverovou inštitúciou. Právne predpisy EÚ už zahŕňajú viacero opatrení na ochranu spotrebiteľa. V návrhu sa stanovuje, že nákupcovia úverov aj správcovia úverov budú musieť dodržiavať právne predpisy Únie týkajúce sa ochrany spotrebiteľa uplatniteľné na pôvodnú zmluvu o úvere. Rovnako platí, že naďalej sa budú uplatňovať všetky pravidlá ochrany spotrebiteľa platné v členskom štáte spotrebiteľa, buď vyplývajúce priamo z pôvodnej zmluvy o úvere, alebo z iných pravidiel platných pre úvery poskytnuté spotrebiteľom alebo súvisiace so všeobecnými pravidlami ochrany spotrebiteľa platnými v členskom štáte spotrebiteľa. Uvedené záruky zahŕňajú aj opatrenia povinnej alebo dobrovoľnej povahy poskytnuté na ochranu spotrebiteľov v členskom štáte ich obvyklého pobytu, najmä formálne alebo neformálne postupy vymáhania dlhov zavedené verejnými alebo súkromnými orgánmi poskytujúcimi poradenstvo v oblasti dlhov nadmerne zadlženým domácnostiam, zamerané na vymáhanie ich dlhov. Okrem toho, pokiaľ ide o vykonávanie činností v oblasti správy úverov v cezhraničnom kontexte, týmto nástrojom nie sú dotknuté harmonizované pravidlá EÚ, ktoré určujú platné právne predpisy, platnú jurisdikciu a uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach vrátane insolvenčného konania. Do rozsahu pôsobnosti tohto návrhu nepatria práva dlžníka, práva na ochranu osobných údajov a ustanovenia vnútroštátneho občianskeho práva, ktoré upravujú postupovanie zmlúv. Spracovanie osobných údajov v kontexte tejto smernice musí byť v plnom súlade s pravidlami o ochrane osobných údajov.

2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právny základ