C 370/45

Uverejnenie žiadosti o zápis názvu do registra podľa článku 50 ods. 2 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny

(2022/C 370/08)

Týmto uverejnením sa poskytuje právo vzniesť námietku proti žiadosti podľa článku 51 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 (1) do troch mesiacov od dátumu tohto uverejnenia.

JEDNOTNÝ DOKUMENT

„Íslenskt lambakjöt“

EÚ č.: PDO-IS-2636 – 28.9.2020

CHOP (X) CHZO ( )

1. Názov [CHOP alebo CHZO]

„Íslenskt lambakjöt“

2. Členský štát alebo tretia krajina

Island

3. Opis poľnohospodárskeho výrobku alebo potraviny

3.1. Druh výrobku

Trieda 1.1. Čerstvé mäso (a droby)

3.2. Opis výrobku, na ktorý sa vzťahuje názov uvedený v bode 1

„Íslenskt lambakjöt“ je názov pre mäso z čistokrvných islandských jahniat, ktoré sa narodili, chovali a zabili na ostrove Island v severnom Atlantickom oceáne. Opracované jatočné telo váži 15 – 17 kg, pričom všetky jahňatá sa zabíjajú vo veku 4 až 6 mesiacov. Mäso je tmavočervené, jemné s príchuťou zveriny. Jahňacie mäso sa môže uvádzať na trh ako celé jatočné telo alebo výsekové mäso (predné štvrťky, roštenka, karé, stehno, kotlety, nožiny atď.), čerstvé alebo mrazené.

Mäso „Íslenskt lambakjöt“ má tieto hlavné charakteristické vlastnosti:

— chuť: s príchuťou zveriny,

— percentuálny podiel mäsa kvality ovplyvnenej stresom: 1 – 2 % s viac ako 5,8 % pH24,

— mierna tuhosť a jemné chrbtové svaly,

— podiel omega-3 mastných kyselín vo fosfolipidoch: 16 %,

— podiel svaloviny bez obsahu fosfolipidov: 1 % hmotnosti svalu,

— vysoký obsah železa a vitamínov B, pozri tabuľku ďalej. Výsek Jedlý perc. podiel Kcal Bielkoviny v g/100 g Tuk v g/100 g Vitamín B-1 v mg/100 g Vitamín B-2 v mg/100 g Železo v mg/100 g Zinok v mg/100 g Predné štvrťky 76 283 15,1 25,1 0,2 0,3 1 3 Rebrá 78 335 15,8 30,6 0,1 0,2 1 2 Karé 100 142 21,5 6,2 0,2 0,3 2 2 Stehno 64 174 19,2 10,9 0,2 0,3 2 3 Kotlety 69 315 16,6 28 0,1 0,3 2 2 Nožiny 76 171 17,9 11,1 0,2 0,3 2 3

3.3. Krmivo (len pri výrobkoch živočíšneho pôvodu) a suroviny (len pri spracovaných výrobkoch)

Jahňa sa od jari do jesene pasie na obrábaných trávnych porastoch alebo lúkach a pasienkoch. Novonarodené jahňatá sa najčastejšie kŕmia na obrábaných trávnych porastoch dovtedy, kým nezačnú byť na pasenie vhodné pastviny vo voľnej prírode. Väčšina oviec sa na lúky a pasienky vo voľnej prírode púšťa dva až štyri týždne po období bahnenia. Pastviny vo voľnej prírode, ktoré sa na Islande využívajú na letnú pastvu, sa nachádzajú buď na pozemkoch patriacich poľnohospodárskym podnikom, alebo na lúkach a pasienkoch. Všetky krmivá preto pochádzajú výlučne zo zemepisnej oblasti.

3.4. Špecifické kroky výroby, ktoré sa musia uskutočniť vo vymedzenej zemepisnej oblasti

Všetky kroky sa musia uskutočniť vo vymedzenej zemepisnej oblasti.

3.5. Špecifické pravidlá krájania, strúhania, balenia atď. výrobku, na ktorý sa vzťahuje registrovaný názov

–

3.6. Špecifické pravidlá označovania výrobku, na ktorý sa vzťahuje registrovaný názov

Islandská rada pre obchod s jahňatami poskytuje spoločný propagačný materiál s použitím tejto kolektívnej známky: „Icelandic Lamb Roaming Free Since 874“ (Islandské jahňatá vo voľnom výbehu od roku 874).

Používanie loga aj propagačných materiálov je dobrovoľné.

4. Stručné vymedzenie zemepisnej oblasti

Zemepisnou oblasťou je ostrov Island v severnom Atlantickom oceáne.

5. Súvislosť so zemepisnou oblasťou

Chov oviec má na Islande dlhú a bohatú kultúrnu tradíciu. Mnohí veria, že bez oviec by bol Island pre osadníkov pred mnohými storočiami neobývateľný. Ovce pomáhali ľuďom prežiť: po celé generácie sa ľudia živili ich mäsom a pred chladom sa chránili ich vlnou a kožou. Jedným z najlepších príkladov tradičnej islandskej kuchyne je polievka z jahňacieho mäsa, ktorá sa kedysi podávala v nedeľu alebo pri zvláštnych príležitostiach, no dnes sa už považuje za každodenné jedlo. Islandské kulinárske dedičstvo je pretkané chovom oviec a výrobkami z oviec a jahniat.

Faktormi, ktoré vplývajú na rast a zdravie oviec, sú výživová hodnota ich potravy, schopnosť prijímať potravu a zužitkovanie potravy. Dlhá tradícia chovu oviec, ktorá sa na ostrove odovzdáva z generácie na generáciu, viedla k prísnym normám riadenia stád a metód pastvy.

Počas zimy chovajú islandskí poľnohospodári pre poveternostné podmienky dospelé ovce kŕmené v zime v interiéri. Kŕmia sa senom, ktoré poľnohospodári zbierajú počas leta. Obdobie bahnenia sa začína koncom apríla a začiatkom mája a trvá do začiatku júna. Jahňa sa od jari do jesene pasie na obrábaných trávnych porastoch alebo lúkach a pasienkoch. Novonarodené jahňatá sa najčastejšie kŕmia na obrábaných trávnych porastoch dovtedy, kým nezačnú byť na pasenie vhodné pastviny vo voľnej prírode. Väčšina oviec sa na lúky a pasienky vo voľnej prírode púšťa dva až štyri týždne po období bahnenia. Pastviny vo voľnej prírode, ktoré sa na Islande využívajú na letnú pastvu, sa nachádzajú buď na pozemkoch patriacich poľnohospodárskym podnikom, alebo na lúkach a pasienkoch. Všetky krmivá preto pochádzajú výlučne zo zemepisnej oblasti.

Lúky a pasienky sa využívajú na pasenie hospodárskych zvierat už od osídlenia Islandu. Väčšinou ide o pozemky nachádzajúce sa v strednej vysočine, predovšetkým preto, že jahňatá, ktoré sa tam kŕmia, vo všeobecnosti rýchlejšie rastú. Hoci pastviny vo voľnej prírode, ktoré sa využívajú na letnú pastvu, sa na Islande vo všeobecnosti veľmi líšia, vegetácia vo vysočine je zvyčajne najbohatšia na bielkoviny, a to je jeden z faktorov, ktoré prispievajú k vyššej rýchlosti rastu. Jahňatá v nížinných oblastiach preto rastú vo všeobecnosti pomalšie než tie, ktoré sa pasú na vysočinách a požierajú čerstvo vyklíčenú vegetáciu, najmä začiatkom a uprostred leta, ale ich rýchlosť rastu sa do konca augusta vyrovná.

Začiatkom septembra sa rýchlosť rastu jahniat na pastvinách vo voľnej prírode začína znižovať. Ak dovtedy nedosiahli veľkosť vhodnú na zabitie, ich rastový potenciál sa môže zvýšiť tak, že sa umiestnia na obrábané plochy, t. j. obrábané lúky alebo zelené kŕmne plochy, na približne dva až šesť týždňov. V takýchto prípadoch majú jahňatá vždy prístup na iné, doplnkové pasienky. Cieľom tohto postupu je dosiahnuť, aby mali jatočné telá na jeseň požadovanú hmotnosť, a podporiť lepšiu kvantilovú klasifikáciu na bitúnkoch.

Poľnohospodári na jeseň zháňajú ovce z lúk a pasienkov vo voľnej prírode a z pastvín, čo môže trvať až týždeň v závislosti od zemepisnej polohy, pričom ide o tradíciu starú ako samo osídlenie Islandu. Už od čias osídľovania poľnohospodári zo všetkých okresov spoločnými silami zháňajú ovce z lúk, pasienkov a pozemkov v súkromnom vlastníctve do obecného košiara. Po zhromaždení oviec sa zvieratá triedia a majitelia alebo ich zástupcovia si odvádzajú svoje stáda domov.

Jahňatá sa väčšinou pasú v úrodnejších oblastiach, na trávnatých porastoch a rašeliniskách a odpočívajú v členitejších oblastiach. Vegetáciu tvoria nízke rastliny a pomerne málo druhov drevín. Jahňatá si vyberajú rastliny v závislosti od ročného obdobia podľa zrelosti rastlín, islandské ovce vyhľadávajú najmä rastliny ako hrachor prímorský, ostružina skalná, archangelika lekárska, kyprina širokolistá a rozchodnica ružová. Príklady odrôd tráv, ostríc (cyperaceae) a papradí (pteridophytes), ktoré ovce rady vyhľadávajú, sú metlica trsnatá, psinček tenučký, psinček poplazový, lipnica alpínska, kostrava červená a chlpaňa mnohokvetá. Medzi obľúbené kvitnúce rastliny pasúcich sa oviec patrí bartsia alpínska, žltuška alpínska, pakost lesný, silenka bezbyľová, trávnička prímorská, lipkavec severský, štiavec dlholistý, lomikameň kozľací a iné. Islandské stromy a kríky, ktorými sa ovce v lete s obľubou kŕmia, sú napríklad jarabina, vŕbovka horská, vŕba vlnatá a vŕba bobkolistá. Výživné pastviny vo voľnej prírode a seno znižujú potrebu krmovín a rozmanitosť vegetácie, ktorá je k dispozícii na pasenie, je rozsiahla. Vplyvom chladného počasia netreba na Islande pri výrobe potravín používať pesticídy v rovnakých množstvách ako v mnohých iných krajinách. Tieto faktory majú veľký význam pri výrobe mäsa „Íslenskt lambakjöt“.

Zistenia z európskeho projektu zameraného na jahňacie mäso, FAIR CT96-1768 (OVAX) Identifikácia a zmena kvality a zloženia mäsa rôznych druhov oviec v Európe, ktoré spĺňa očakávania regionálnych spotrebiteľov, zahŕňali porovnanie islandskej metódy produkcie jahňacieho mäsa s produkčnými metódami v piatich ďalších európskych krajinách. Zástupcovia všetkých zúčastnených krajín považovali mäso „Íslenskt lambakjöt“ za najjemnejšie. Potvrdilo sa to aj meraniami fyzikálnych vlastností skúmaného mäsa. Dôvodom tohto rozdielu bol sčasti vek pri zabití a množstvo a tepelná rozpustnosť kolagénu. Okrem toho sa za jeden z faktorov považoval rozdiel medzi zvieratami, pokiaľ ide o svalové vlákna. Zo zistení zároveň vyplynuli tieto hlavné charakteristické vlastnosti výrobku „Íslenskt lambakjöt“:

— príchuť zveriny,

— nízky percentuálny podiel mäsa so zhoršenou kvalitou z dôvodu stresu (1 – 2 % s viac ako 5,8 % pH 24),

— nízka tuhosť a jemné chrbtové svaly,

— vyšší podiel omega-3 mastných kyselín, podiel omega-3 mastných kyselín vo fosfolipidoch v svaloch islandských jahniat podľa meraní dosahuje 16 % a podiel svalu bez obsahu fosfolipidov je 1 % hmotnosti svalu,

— vysoký obsah železa a vitamínov B.

Charakteristickou vlastnosťou výrobku „Íslenskt lambakjöt“ je predovšetkým vysoký stupeň jemnosti a chuť zveriny. Chutnosť výrobku „Íslenskt lambakjöt“ vyplýva z toho, že jahňatá sa voľne pasú na vymedzených lúkach a pasienkoch vo voľnej prírode a rastú vo voľnej prírode, v prirodzenom prostredí Islandu, kde sa živia trávou a inými rastlinami.

V porovnávacej štúdii medzi jahňacinou zo šiestich európskych krajín, Anglicka, Islandu, Španielska, Francúzska, Talianska a Grécka, sa zistilo, že mäso „Íslenskt lambakjöt“ je bohatšie ako ostatné druhy jahňacieho mäsa, pokiaľ ide o množstvo a podiel omega-3 mastných kyselín.

To vyplýva najmä z obsahu mastných kyselín v krmovinách a pasienkovej vegetácii, ktorý má vplyv na podiel omega-3 mastných kyselín v tukových vrstvách a v svaloch jahniat. Jedným z faktorov vysokého podielu mastných kyselín je islandské podnebie. Island sa rozprestiera v arktických a subarktických oblastiach. V nížinných oblastiach na juhu a juhovýchode a v určitých vnútrozemských oblastiach v severnej a vo východnej časti krajiny vládne subarktické podnebie, pričom teplota v júli sa pohybuje v priemere okolo 10 °C a v januári nad –3 °C. Vo vysočine krajiny a väčšine ostatných nížinných oblastí sa vyskytuje arktické podnebie s priemernými júlovými teplotami pod 10 °C a priemernými januárovými teplotami pod –3 °C. Ročné zrážky v nížinných oblastiach sa pohybujú od 400 do 2 000 mm. Island má najväčšie ľadovce nachádzajúce sa mimo polárnych oblastí a na niektorých miestach ľadovce zasahujú do nížinných oblastí. Na podmienky chovu oviec na Islande má vplyv nízka úroveň znečistenia, čistý vzduch a množstvo životného priestoru, ako aj nízke znečistenie lúk a pasienkov, dobré zaobchádzanie a životné podmienky. Tráva, ktorou sa ovce kŕmia, je bohatá na omega-3 kyselinu linolénovú a vitamín E. Okrem toho sa preukázalo, že islandské jahňatá nezažívajú pred zabitím ani počas neho stres, čo zaisťuje veľmi nízku úroveň kyslosti v mäse.

Odkaz na uverejnenie špecifikácie

(1) Ú. v. EÚ L 343, 14.12.2012, s. 1.