SK    SK  KOMISIA EURÓ PSKYCH SPOLO ČENSTIEV 
Brusel 21.04.2004 
KOM(2004) 279 kone čná verzia 
2004/0084 (COD) 
Návrh 
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 
o implementácii zásady rovnosti príležito stí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a 
ženami vo veciach zamestnanosti a povolania 
(prepracovaná verzia) 
 
(predložené Komisiou) 
 
SK 2   SK DÔVODOVÁ SPRÁVA  
1. VŠEOBECNÉ ÚVAHY 
Cieľom tohto návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady je zjednoduši ť, zmodernizova ť 
a skvalitni ť zákony Spolo čenstva v oblasti rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami 
zjednotením ustanovení smerníc do jedného te xtu. Tento návrh smernice tiež vychádza zo 
všeobecného kontextu nového prá vneho a politického prostredia , ktoré je zamerané na 
vytvorenie otvorenejšej a zrozumite ľnejšej Únie orientova nej na bežný život. 
Rovnaké zaobchádzanie pre mužov a ženy je základnou zásadou Európskej únie. Táto zásada 
sa v ustanoveniach primárne j legislatívy stanovených v Rí mskej zmluve uvádzala od za čiatku 
a odvtedy bola posilnená dodato čnými zmenami a doplneniami, čím sa stala integrálnou 
súčasťou sociálnej politiky Európskej únie. 
Zásada rovnakého zaobchádzania sa z izolov aného ustanovenia o rovnakej odmene v Rímskej 
zmluve vyvinula na ve ľmi dôležité a ďalekosiahle acquis  v oblasti rovnosti – črta, ktorá 
posúva Európu z medzinárodného h ľadiska do popredia. V článku 2 Zmluvy o ES sa uznáva 
rovnosť medzi mužmi a ženami ako základn á zásada a jeden zo základných cie ľov a úloh 
Spoločenstva. Okrem toho na základe článku 3 ods. 2 ES sa Spolo čenstvu ukladá osobitné 
poslanie, t.j. uplat ňovanie rovnosti medzi mužmi a ženami vo všetkých jeho aktivitách. 
Amsterdamská zmluva významne posilnila primárne právo a schopnos ť Európskej únie 
uskutočňovať aktivity v oblasti rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi 
a ženami tým, že zákonodarcovi Spolo čenstva poskytla osobitné právne základy ( články 13, 
137, 141 ES). Tieto pozitívne zmeny v Zmluve  sú explicitným vyjadrením rozsudku Súdneho 
dvora, že odstránenie diskriminácie na základe pohlavia je sú časťou základných práv. Súdny 
dvor zdôraznil, že článok 141 (ako v predchádzajúcom prípade bývalého článku 119 Zmluvy 
o ES) je sú časťou sociálnych cie ľov Spoločenstva, ktoré nie je len hospodárskou úniou, ale 
zároveň je jeho úlohou na základe spolo čných aktivít zabezpe čovať napredovanie v sociálnej 
oblasti a snaži ť sa o neustále zlepšovanie ži votných a pracovných podmienok. Súdny dvor 
dospel k záveru, že hospodársky cie ľ podľa článku 141 Zmluvy o ES je druhotný vo vz ťahu 
k sociálnemu cie ľu podľa rovnakého ustanovenia, v ktorom sa ustanovuje výraz základného 
práva.1 
Charta základných práv Európskej únie podpísaná 7. decembra 2000 taktiež v článku 23 
uznáva rovnos ť medzi mužmi a ženami ako základnú zásadu. 
Značný pokrok sa dosiahol v oblasti sekundárnej le gislatívy. Existujú ce smernice stanovujú 
právny základ pre radikálne zmeny vo vnútrošt átnych právnych predpisoch, prístupoch 
a postupoch, zatia ľ čo Súdny dvor pomáha svoj ou judikatúrou objasni ť a ďalej rozvíja ť 
výklad a rozsah pôsobnosti zása dy rovnakého zaobchádzania.  
Od prvej smernice (75/117/EHS) o rovnakej od mene, ktorá bola prijatá na základe bývalého 
článku 100 v roku 1975, a ktorou sa ďalej implementoval a uplat ňoval bývalý článok 119 
Zmluvy o ES, sa rozsah pôsobnosti rovnakého zaobchádzania rozšíril s cie ľom pokry ť ďalšie 
oblasti sociálnej politiky. V roku 1976 bola na základe bývalého článku 235 ES prijatá druhá 
smernica, ktorá sa vz ťahuje na rovnaké zaobchádzanie pokia ľ ide o prístup k zamestnaniu, 
                                                 
1 Rozsudok Súdneho dvora z 10. februára 2000. Deutsche Post AG v Elisabeth Sievers (C-270/97) a 
Brunhilde Schrage (C-271/97). Spojené veci C-270/97 a C-271/97. ECR 2000 s. I-00929 
 
SK 3   SK odbornej príprave, postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky (smernica 76/207/EHS). 
V roku 1979 bola na základe bývalého článku 235 ES prijatá tre tia smernica (79/7/EHS) 
týkajúca sa postupného vykonávani a zásady rovnakého zaobchádzan ia vo veciach súvisiacich 
so sociálnym zabezpe čením (zákonné systémy).  
V roku 1986 boli prijaté ďalšie dve smernice, jedna na základe bývalých článkov 100 a 235 
Zmluvy o ES v súvislosti so zamestnaneckými systémami sociálneho zabezpe čenia 
(86/378/EHS), a druhá na základe bývalého článku 235 Zmluvy o ES o uplat ňovaní zásady 
rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vykonávajúcimi činnosť ako samostatne 
zárobkovo činné osoby vrátane činnosti v po ľnohospodárstve a o ochrane samostatne 
zárobkovo činných žien po čas tehotenstva a mate rstva (86/613/EHS).  
Následné úpravy Zmluvy umožnili prijatie  smerníc s novými právnymi základmi a pod ľa 
iných postupov, ktoré kladú dôraz, inter a lia, na to, akú úlohu môžu zohráva ť sociálni partneri 
v oblasti rovnosti, konkrétne smernice o ochrane tehotenstva a materstva (92/85/EHS) prijaté 
na základe bývalého článku 118A Zmluvy o ES a o rodi čovskej dovolenke (96/34/ES). 
Smernica 96/34/ES bola prvou smernicou prija tou po prvej dohode sociálnych partnerov na 
úrovni Spolo čenstva dosiahnutej po uzavre tí Maastrichtskej zmluvy pod ľa Dohody o sociálnej 
politike priloženej k Protokolu ( č. 14) o sociálnej politike prilo ženému k Zmluve o založení 
Európskeho spolo čenstva, najmä jej článku 4 ods. 2. 
Po nieko ľkých dôležitých rozsudkoch Súdneho dvora sa zdalo, že po pr ípade Barber je 
nevyhnutné prija ť smernicu 96/97/ES, ktorou sa zmenila a doplnila smernica 86/378/EHS, s 
cieľom zabezpe čiť súlad medzi smernicou 86/378 a bývalým článkom 119 (nový článok 141) 
podľa výkladu Súdneho dvora vo veci Barb er a nasledujúcich rozsudkov.  
Judikatúra Súdneho dvora a potreba ú činnosti práva Spolo čenstva boli pre Radu podnetom 
k tomu, aby na základe návrhu Komisie prija la smernicu 97/80/ES o dôkaznom bremene 
podľa Dohody o sociálnej politike priloženej k Protokolu ( č. 14) o sociálnej politike 
priloženému k Zmluve o založení Európskeho spolo čenstva, najmä jej článku 2 ods.2. 
Existujúce smernice (v znení zmien a doplne ní) založené na odliš ných právnych základoch 
poskytujú silné legislatívne zázemie.  Nepochybne je však potrebné zaktualizova ť 
a zjednoduši ť ich, aby sa zabezpe čila väčšia jasnos ť a istota v rámci celej rozšírenej Únie, 
a aby boli zrozumite ľnejšie.  
Nedávna úprava smernice 76/207/EHS smer nicou 2002/73/ES, ktorá bola prijatá pod ľa 
osobitného právneho základu článku 141 ods. 3 ES zavedeného Amsterdamskou zmluvou tiež 
dokázala, že zákonodarca súhlasí s reálnou potrebou aktualizova ť existujúce smernice (z 
ktorých niektoré sú staršie ako dvadsa ť rokov). Smernica 2002/73/ES zoh ľadňuje nový vývoj 
v Zmluve (právny prostriedok na implementáciu zásady rovného zaobchádzania a aktivít na 
dosiahnutie rovnosti medzi mužmi a ženami bol po Amsterdamskej zmluve zna čne 
posilnený), judikatúru Súdneho dvora (ktorou sa podstatne zdokonalila zásada rovnakého 
zaobchádzania) a prijatie ďalších podobných právnych predpi sov (smerníc 2000/43/ES a 
2000/78/ES založených na článku 13 ES). 
 
SK 4   SK V tomto kontexte boli právne predpisy o rovnakom zaobchádzaní s mužmi a ženami ur čené za 
prioritné oblasti politiky, ktoré si vyžaduj ú zjednodušenie, modernizáciu a zlepšenie2. 
Všeobecný cie ľ zjednoduši ť a zlepšiť legislatívne prostredie je obzvláš ť zodpovedajúci 
v prípade právnych predpisov týkajúci ch sa rovnakého zaobchádzania, ke ďže priamo zasahuje 
mužov a ženy ako jednotlivcov, ktorí potrebujú ma ť ich individuálne práva jasne stanovené.  
2. VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ A HODNOTENIE DÔSLEDKOV 
V júli 2003 za čala Komisia konzu ltáciu na prostredníctvom internetu3, ktorej zámerom bolo 
vyzvať členské štáty a ďalšie zúčastnené strany (sociálnych part nerov, MVO, ženské združenia, 
ako aj jednotlivcov), aby predlož ili svoje názory na iniciatívu Ko misie. Konzult ácia vychádzala 
z dokumentu, v ktorom sa uvádzali tri možnosti, ktoré by sa mohli využi ť v rámci procesu 
zjednodušenia, modernizáci e a zlepšenia právnych predpisov v oblasti rovnakého zaobchádzania 
s mužmi a ženami. Od členských štátov, sociálnych pa rtnerov, inštitúcií pre rovnaké 
zaobchádzanie a MVO prišlo tridsa ť reakcií. Všetky pripomienky boli konštruktívne. Vä čšina 
reakcií obsahovala stanovisko, že zjednodušenie, modernizácia a zlepšenie sú nevyhnutné. 
Vlády, ktoré reagovali, ako aj zú častnené strany z výrobného odve tvia, obchodu a slobodných 
povolaní, vo všeobecnosti požadovali prístup,  ktorý by priniesol menšie zmeny, zatia ľ čo 
zástupcovia zamestnancov a MVO by uvítali ďalekosiahlejšie zmeny legislatívneho rámca 
Spoločenstva.  
Neformálne stretnutie s odborníkmi z členských štátov, pristupujúcich krajín a krajín EZVO sa 
konalo 3. októbra 2003. Stret nutie poskytlo príležitos ť podrobnejšie objasni ť možnosti politiky 
a tiež dôkladnejšie prediskutova ť tieto možnosti. Inicia tíva Komisie objasni ť a zjednoduši ť 
právne predpisy Spolo čenstva a zárove ň zachovať acquis  bola všeobecne pr ijatá ako správny 
prístup. Niektorí ú častníci sa vyslovili za úplnú kodifikáciu, zatia ľ čo iní boli viac naklonení 
miernym zmenám formou prepracovania existujúcich právnych predpisov a ďalší 
uprednost ňovali ďalekosiahlejší prístup. Zdôraz nil sa význam úpl ného zachovania sú časného 
acquis  pri integrácii len tých rozsudkov Sú dneho dvora, ktoré pr edstavovali osved čenú právnu 
vedu.   
Neformálna výmena stanovísk sa uskuto čnila tiež so sociálnymi partnermi zastúpenými na 
úrovni EÚ (UNICE, CEEP, UEAPME, ETUC).  
Poradný výbor Komisie pre rovnaké príležitosti prijal 19. októbra 2003 stanovisko k tejto 
problematike a objasnil, že vzh ľadom na charakter výboru a štatút jeho členov neodráža toto 
stanovisko postoj vlád členských štátov, ani ich nezaväzuje. Stanovisko podporuje nové 
prepracované smernice, vrátane smernice o ma terstve. Zástupcovia UN ICE, UEAPME a CEEP 
prijali odlišnú pozíciu pripojenú k stanovisku , ktorá podporuje zjed nodušenie bez uskuto čnenia 
akýchkoľvek zmien v existujúcich právnych predpisoch.  
Útvary Komisie taktiež uskuto čnili rozšírené hodn otenie dôsledkov (pripo jené ako príloha).  
Vo svetle komplexnej analýzy možností na zlepšenie legisl atívneho rámca ES v oblasti 
rovnakého zaobchádzania sa zdá, že požiadavky aktualizácie, zjednodušenia, 
                                                 
2 Oznámenie Komisie Rade, Európskemu parlamentu a Hospodárskemu a sociálnemu výboru 
z 24.1.2003 „Aktuali zácia a zjednodušenie acquis  Spoločenstva“, KOM(2003)71 kone čná verzia. 
3 http://europa.eu.int/comm/employment_social/social_inclusion/grants_en.htm 
 
SK 5   SK zmodernizovania a zlepšenia acquis  Spoločenstva v tejto oblasti by najlepšie splnila nová 
prepracovaná smernica. Preto sa navrhuje predloži ť smernicu, ktorá: 
– predstavuje jeden súvislý dokument na základe konsolidovanýc h smerníc, jasne 
štruktúrovaných do rôznych kapitol s horizontálnymi a osobitnými ustanoveniami a súvisiacimi definíciami; jej znenie odráža súvislos ť medzi rôznymi aspektmi 
rovnakého zaobchádzania a ukazuje, akým spôsobom sú tieto aspekty navzájom 
prepojené na základe spolo čných zásad; 
– odráža ustálenú judikatúru a tým prispieva k právnej istote a jasnosti; 
– jasne odráža uplat ňovanie horizontálnych ustanovení smernice 2002/73/ES a 
smernice týkajúcej sa dôkazného bremena v prípadoch diskrimi nácie na základe 
pohlavia, pokia ľ ide o rovnakú odmenu a zamestnanecké systémy sociálneho 
zabezpečenia;  
– poskytuje nevyhnutnú podporu na urýchlenie ú činnej implementácie rovnakého 
zaobchádzania na ú čely dosiahnutia cie ľov sociálno-hospodárskej politiky 
Spoločenstva.  
Tento návrh odráža možnos ť, pri ktorej by sa zlú čili všetky smernice, ktorými sa 
implementuje zásada rovnakej odmeny pre mužov a ženy (vrátane rovnakého zaobchádzania v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpe čenia), ako aj smer nice týkajúcej sa 
rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokia ľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej 
príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky a smernica o dôkaznom bremene.
  
Tento návrh slúži na nieko ľko účelov: po prvé, v záujme zrozumite ľnosti a jasnosti je 
spracovaný vo forme jediného nástroja; po druhé, zefektív ňuje implementáciu zásady 
rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami v s úvislosti s prácou a povolaním; a na záver, 
pomocou integrácie judikatúry Súdneho dvora zlepšuje acquis  v týchto oblastiach. 
3. OPATRENIA USTANOVENÉ  V NÁVRHU SMERNICE 
Zo všeobecného h ľadiska je cie ľom tohto návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady 
implementova ť zásadu rovnakého zaobchádzania  vo veciach, na ktoré sa vz ťahovali 
predchádzajúce smernice, spojených do je dného znenia. V tejto súvislosti je ú čelom návrhu: 
- zabezpe čiť implementáciu a uplat ňovanie zásady rovnakých pr íležitostí a rovnakého 
zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach tý kajúcich sa prístupu  k zamestnaniu, odbornej 
prípravy, postupu v zamestnaní a pracovných pod mienok, vrátane zásady rovnakej odmeny za 
rovnakú prácu alebo za pr ácu rovnakej hodnoty, a  
- zabezpe čiť, aby opatrenia prijaté členskými štátmi na implementáciu zásad rovnakej 
odmeny a rovnakého zaobchádzania, boli ú činnejšie, aby sa umožnilo všetkým osobám, ktoré 
sa cítia poškodené v dôsledku neup latnenia týchto zásad, preukáza ť/obhájiť svoje práva 
súdnou cestou, po prípadnom využití opravných pros triedkov v iných príslušných orgánoch.  
Základné zmeny tohto návrhu sú tieto:  
integrácia judikatúry ESD týkajúca sa najmä: 
 
SK 6   SK - rovnakej odmeny pripisovanej jednému zdroju – rozsudky v prípade Lawrence4 ako aj 
Allonby – (pozri článok 4 tohto návrhu a úvodné odôvodnenie 9);  
- rovnakého zaobchádzania a dôchodkových syst émov štátnych zamestnancov – judikatúry 
Súdneho dvora v rozsudkoch Beune, Evrenopoulos a Niemi5 – (pozri článok 6 ods. 2 tohto 
návrhu a úvodné odôvodnenie 12); 
- objasnenia rozšírenej ochrany tehotných pracovní čok na všetky pracovné podmienky a nie 
len na ich právo na návrat na  rovnaké alebo rovnocenné prac ovné miesto – zmeny zavedené 
smernicou 76/207/EHS v súlade s judikatúrou ESD - (pozri článok 15 ods. 1 a 2 tohto 
návrhu);  
- uplatňovania definícií obsiahnutých v smernici 2002/73/ES na všetky oblasti, na ktoré sa 
vzťahuje tento návrh (pozri článok 2 tohto návrhu a úvodné odôvodnenie 5);  
- rozšírenia pravidiel o dôkaznom bremene na  všetky oblasti, ktoré spadajú do nevyhnutného 
rozsahu pôsobnosti návrhu - tým sa zaistí ú činnosť zásady rovnakého zaobchádzania (ako 
vidno z analógie týkajúcej sa zákazu diskriminácie v článku 13 smerníc) – (pozri článok 20 
tohto návrhu);  
- rozšírenia ustanovení týkajúci ch sa ochrany práv zo strany  združení s oprávneným záujmom 
zavedených smernicou 2002/73/ES na ďalšie oblasti, na ktoré sa vz ťahuje tento návrh – v 
súlade so zmenami pod ľa smernice 2002/73/ES – (pozri článok 17 ods. 2 tohto návrhu); 
- rozšírenia ustanovenia, ktorým sa objas ňuje otázka vnútroštátnych pravidiel týkajúcich sa 
lehôt na domáhanie sa nároku, na všetky ďalšie oblasti, na ktoré sa vz ťahuje tento návrh – 
v súlade s článkom 6 smernice 76/207/EHS zmenenej a doplnenej smernicou 2002/73/ES – 
(pozri článok 17 ods. 3 tohto návrhu);  
- rozšírenia judikatúry týka júcej sa sankcií/pokú t na všetky oblasti , na ktoré sa vz ťahuje tento 
návrh – v súlade so zmenami pod ľa smernice 2002/73/ES – (pozri články 18 a 26 tohto 
návrhu);  
- rozšírenia pravidie l týkajúcich sa orgánov na podporu rovnakého zaobchádzania, ako aj 
ustanovení týkajúcich sa so ciálneho dialógu na všetky ďalšie oblasti, na ktoré sa vz ťahuje 
tento návrh – v súlade so zmenami pod ľa smernice 2002/73/ES – (pozri články 21 až 23 tohto 
návrhu); 
- rozšírenia záväzku uplat ňovania rodového h ľadiska na všetky oblasti rovnakého 
zaobchádzania, na ktoré sa vz ťahuje tento návrh – v súlade s článkom 3 ods. 2 ES a článkom 
1 ods. 1a smernice 76/207/EHS vlo ženým smernicou 2002/73/ES, jej článkom 1 bod 1 – 
(pozri článok 29 tohto návrhu);  
- zavedenia doložky o opätovnom preskúmaní – ide o štandardnú doložku – (pozri článok 32 
tohto návrhu). 
                                                 
4 Rozsudky Súdneho dvora zo 17. septembra 2002. A.  G. Lawrence a iní v. Regent Office Care Ltd, 
Commercial Catering Group a Mitie Secure Services Ltd. Vec C-320/00. ECR 2002 s. I-07325 a 
Allonby, C-256/01 
5 Rozsudky Súdneho dvora z 28. septembra 1994 vec C-7/93 Beuene ECR 1994 s. I-4471; 17. 
apríla 1997 vec C-147/95 Evrenopoulos, ECR 1997 s. I-2057; a 12. septembra 2002 vec C-351/00 
Neimi, ECR 2002 s. I-07007 
 
SK 7   SK Návrh je roz členený do piatich hláv takto:  
HLAVA I VŠEOBECNÉ USTANOVENIA  
V tejto hlave sa špecifikuje cie ľ návrhu, t.j. zabezpe čiť uplatňovanie princípu rovnakých 
príležitostí a rovnakého zaobc hádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a 
povolania. 
V tejto hlave sa rovnako ustanovuje uplat ňovanie definícií (priama a nepriama diskriminácia 
a obťažovanie a sexuálne ob ťažovanie), ktoré sú obsiahnut é v smernici 2002/73/ES na 
záležitosti, na ktoré sa vz ťahujú ďalšie smernice spojené v ná vrhu. Obsahuje tiež definíciu 
odmeny, ktorá je obsiahnutá v článku 141 ods. 2 ES, ako aj definíciu zamestnaneckých 
systémov sociálneho zabezpe čenia obsiahnutú v smernici 86/ 378/EHS upravenej smernicou 
96/97/ES.  
Tento návrh smernice, pokia ľ ide o osobný rozsah pôsobnosti, sa uplat ňuje na celú pracujúcu 
populáciu a na osoby, ktoré uplat ňujú svoj nárok. 
HLAVA II OSOBITNÉ USTANOVENIA  
Táto hlava pozostáva z troch kapitol, z ktorýc h jedna sa zaoberá zása dou rovnakej odmeny za 
rovnakú prácu alebo za prácu rovnakej hodnoty,  druhá zásadou rovnakého zaobchádzania v 
zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpe čenia a tretia zásadou rovnakého 
zaobchádzania s mužmi a ženami, pokia ľ ide o prístup k zamestn aniu, odbornej príprave a 
postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky. 
Kapitola 1 Zásada rovnakej odmeny  
Táto kapitola zodpovedá základným ustanove niam smernice 75/117/EHS. Rovnako zah ŕňa 
najnovšiu judikatúru Súdneho dvora.6 Je potrebné uvies ť, že od 8. apríla 1976 (dátum 
rozsudku v prípade Defrenne II )7, na základe vyhlásenia Európskeho súdneho dvora, 
predstavuje bývalý článok 119 Zmluvy o ES (nový článok 141 ES) o rovnakej odmene 
ustanovenie s priamym ú činkom. Súdny dvor od roku 1970 (od rozsudku v prípade Defrenne 
I)8 rozvinul judikatúru týkajúcu sa rovna kej odmeny objasnením rozsahu pôsobnosti bývalého 
článku 119 Zmluvy o ES ako aj smernice 75/117/EHS. 
V tomto kontexte sa zdá, že v sú časnosti sekundárna legislatíva týkajúca sa uplat ňovania 
zásady rovnakej odmeny, t.j. smernica 75/117/E HS o rovnakej odmene, neodráža v plnej 
miere najnovšiu judikatúru ESD. Zrušenie  smernice 75/117/EHS a jej nahradenie novou 
spoločnou prepracovanou smernicou na základe tohto návrhu by ozrejmilo obsah zásady 
rovnakej odmeny, ke ďže nová smernica by v plnej miere odrážala výklad odmeny, ako sa 
ustanovuje v Zmluve a jej výklad Európskym s údnym dvorom. Toto sa dosiahlo zahrnutím 
rozsudku v prípade Allonby9 ako aj v prípade Lawrence10 do článku 4 tejto smernice. Okrem 
                                                 
6 ECR zo 17. septembra 2002. A. G. Lawrence a iní v. Regent Office Care Ltd, Commercial Catering 
Group a Mitie Secure Services Ltd. Prípad C-320/00. Zbierka súdnych prípadov Európskeho súdneho 
dvora 2002 s. I-07325 a Allonby, C-256/01 
7 Rozsudok z 8. apríla 1976. Vec C-43/75, ECR. 1976 s. 455 
8 Rozsudok z 25. mája 1971, vo veci C-80/70 Defrenne v. Belgický štát, ECR 1971 s. 445 
9 Rozsudok z 13.1.2004 
10 (2002) ECR I-7325 
 
SK 8   SK toho pojem odmeny vo vz ťahu k dôchodkovým systémom štátnych zamestnancov, ako sa 
odráža v prípadoch Niemi11 a Beune12, je kodifikovaný v článku 6 tejto smernice.  
Treba poznamena ť, že v článku 1 bod 3 odsek 1 pododsek c)  smernice 2002/73/ES sa už 
stanovuje, že zásada rovnakého zaobchádzania znamená, že nedochádza k žiadnej priamej 
alebo nepriamej diskriminácii na základe pohlavia vo verejnom alebo v súkromnom sektore, 
vrátane verejných orgánov, vo vz ťahu k inter alia odmene, ako sa stanovuje v smernici 
75/117/EHS.  
Táto judikatúra, ktorá už tvorí sú časť acquis  Spoločenstva, by sa mohla zhrnú ť takto: 
- Práca rovnakej hodnoty  
Súdny dvor upresnil, že v článku 141 ods. 1 sastanovuje zásada, že rovnaká práca alebo práca 
rovnakej hodnoty musí by ť odmenená rovnakým spôsobom, či ju vykonáva muž alebo žena. 
Aby sa mohla uplat ňovať, predpokladá sa, že pracovníci mužského a ženského pohlavia sú 
v porovnate ľných situáciách. 
V tomto kontexte zásada rovnake j odmeny ustanovená v bývalom článku 119 Zmluvy o ES 
nebráni vo vykonaní jednorázovej platby výnimo čne pre ženy, ktoré sú na materskej 
dovolenke, kedy je ú čelom takejto platby náhrada prac ovných nevýhod, ktoré vznikajú pre 
tieto pracovní čky z dôvodu ich neprítomnosti v práci13, pretože ich osobitná situácia 
vzhľadom na materstvo sa nemôže porovnáva ť so situáciou pracovníkov mužského pohlavia. 
Súdny dvor sa pri viacerých príle žitostiach uzniesol na to m, že vymedzenie rovnakej hodnoty 
zahŕňa porovnanie práce pracovní čky a porovnávaného pracovníka vo vz ťahu k požiadavkám 
kladeným na pracovníkov pri plnení úloh, ako napr. zru čnosť, námaha a zodpovednos ť, alebo 
k vykonanej práci a povahe úloh, ktoré s úvisia s prácou, ktorá sa má vykona ť. 
Súdny dvor vypracoval kritériá porovnate ľnosti so zrete ľom na zásadu rovnakej odmeny pre 
mužov a ženy. Pod ľa Súdneho dvora14 
- článok 141 ES a smernica 75/117/EHS sa uplat ňujú na systémy odme ňovania za úkolovú 
prácu, v ktorých odmena závisí výlu čne alebo vo ve ľkej miere od individuálneho pracovného 
výkonu každého pracovníka; 
- zásada rovnakej odmeny pre mužov a ženy ustanovená v článku 141 ES a článku 1 smernice 
75/117 znamená, že samotné zistenie, že v systéme odme ňovania za úkolovú prácu priemerná 
odmena skupiny pracovníkov, ktorá pozostáva prevažne zo žien a ktorá vykonáva jeden druh 
práce, je vidite ľne nižšia ako priemerná odmena skupiny pracovníkov, ktorá pozostáva 
prevažne z mužov a ktorá vykonáva iný druh pr áce, ktorému sa prisudzuje rovnaká hodnota, 
nie je posta čujúce na stanovenie toho, že doc hádza k diskri minácii, pokia ľ ide o odmenu. Ke ď 
však v systéme odme ňovania za úkolovú prácu, v ktorom individuálna odmena pozostáva 
z premenlivého prvku v závislosti od prac ovného výkonu každého pracovníka a fixného 
                                                 
11 (2002) ECR I-7007 
12 (2002) ECR I-4471 
13 Rozsudok Súdneho dvora zo 16. septembra 1999 vo veci C-218/98, Oumar Dabo Abdoulaye a iní v. 
Régie nationale des usines Renault SA. , ECR 1999 I s. 5723 
14 Rozsudok Súdneho dvora z 31. mája 1995, vo veci C-400/93 Specialarbejderforbundet i Danmark v. 
Dansk Industri, v minulosti Industriens Arbejdsgivere, konajúce za Royal Copenhagen A/S., ECR 1995 
I s.1275 
 
SK 9   SK prvku, ktorý sa líši pod ľa skupiny príslušných pracovníkov, nie je možné ur čiť faktory, 
ktorými sa ur čili sadzby alebo jednotky merania používané na výpo čet premenlivého prvku 
v odmeňovaní, zamestnávate ľ môže znáša ť bremeno dokazovania, že zistené rozdiely nie sú 
spôsobené diskrimináciou na základe pohlavia; 
- na účely porovnania, ktoré sa má vykona ť so zreteľom na zásadu rovnakej odmeny pre 
mužov a ženy, medzi priemernou odmenou dvoch skupín pracovníkov,  ktorí sú odme ňovaní 
za úkolovú prácu, sa musí  vnútroštátny súd ubezpe čiť, že každá z dvoch skupín zah ŕňa 
všetkých pracovníkov, ktorých situácia, berú c do úvahy súbor faktorov, ako napr. povaha 
práce, požiadavky školenia a pracovné podmienky, sa môže považova ť za porovnate ľnú 
situáciu a pri ktorých možno predpoklada ť, že pokrývajú relatívne ve ľký počet pracovníkov, 
čím sa zaistí, že rozdiely nie sú spôsobené výlu čne náhodnými alebo krátkodobými faktormi 
alebo rozdielmi v individuálnych pr acovných výkonoch príslušných pracovníkov. 
Súdny dvor sa tiež uzniesol na tom, že „v prípad och práve prebiehajúcej diskriminácie, ktorá 
spadá do rozsahu priameho uplat ňovania článku 119, sa porovnania vymedzujú na paralelné 
porovnania, ktoré sa môžu urobi ť na základe konkrétneho po súdenia práce, ktorú v sú časnosti 
vykonávajú zamestnanci rôzneho pohlavia v rá mci rovnakého zariadenia alebo prevádzky“15. 
Nedávno16 však Súdny dvor upresnil, že „v súvislosti s týmto neexistuje v znení článku 141 
ods. 1 ES ni č, čím by sa poukázalo na to, že uplatnite ľnosť daného ustanovenia je obmedzená 
na situácie, v ktorých muži a že ny pracujú pre rovnakého zamestnávate ľa“. Súdny dvor sa 
uzniesol, že na zásadu ustanovenú v danom článku sa možno odvoláva ť pred vnútroštátnymi 
súdmi, predovšetkým v prípadoch diskrimináci e, ktoré vychádzajú pr iamo z legislatívnych 
ustanovení alebo kolektívnyc h pracovných dohôd, ako aj v prípadoch, kedy sa práca 
vykonáva v rovnakých zariadeniach  alebo prevádzkach, súkromnýc h alebo verejných (pozri, 
inter alia, Defrenne II, odsek 40; vec 129/ 79 Macarthys [1980] ECR 1275, odsek 10; a vec 
96/80 Jenkins [1981] ECR 911, odsek 17). Avša k v prípadoch, kedy rozdiely zistené 
v podmienkach odme ňovania pracovníkov, ktorí vykonávajú rovnakú prácu alebo prácu 
rovnakej hodnoty, nemôžu by ť prisúdené jednému zdroju, neex istuje žiadny orgán, ktorý by 
bol zodpovedný za takýto nepomer a ktorý by mohol znovu nastoli ť rovnaké zaobchádzanie. 
Taká situácia nespadá do rozsahu pôsobnosti článku 141 ods. 1 ES. Práca a odmena týchto 
pracovníkov sa preto nemôže porovnáva ť na základe daného ustanovenia. 
Následne Súdny dvor s vyššie uvedenou judi katúrou zaviedol nový prvok, ktorý je 
rozsiahlejší ako rovnaké zaria denie alebo rovnaká prevádzka,  na porovnanie práce rovnakej 
hodnoty, ktorá spadá pod rovnaký zdroj. Ke ď nemôžu by ť rozdiely zistené v podmienkach 
odmeňovania pracovníkov odlišného pohlavia, kt orí vykonávajú rovnakú prácu alebo prácu 
rovnakej hodnoty, prisúdené jednému zdroju, nespadajú do rozsahu pôsobnosti článku 141 
ods. 1 ES17. Týmto návrhom sa kodifikuje táto judikatúra.  
                                                 
15 Rozsudok vo veci C-129/79, McCarthy Ltd v. Wendy Smith, ECR 1980 s.1275, rozsudok Súdneho 
dovra z 30. mája 2000 .Jämställdhetsombudsmannen v. Örebro läns landsting. Porovnanie odmeny 
pôrodnej asistentky s odmenou klinického odborníka – berúc do úvahy doplnkový a skrátený pracovný 
čas pri nevyhovujúcich pracovných hodinách. Vec C-236/98. ECR 2000 I s. 2189 
16 Rozsudok Súdneho dvora zo 17. septembra 2002. A.G. A. G. Lawrence a iní v. Regent Office Care Ltd, 
Commercial Catering Group a Mitie Secure Serv ices Ltd. Vec C-320/00. ECR. 2002 I s.7325 
17 nedávno potvrdené vo veci Allonby, C-256/01 
 
SK 10   SK - Hodnotenie zamestnaní a klasifikácia zamestnaní  
Smernica 75/117/EHS v článku 1 ustanovuje, že „Najmä v prípade, ke ď sa na stanovenie 
odmeny používa systém klasifikácie zamestnaní, musí by ť tento systém založený na 
rovnakých kritériách pre mu žov aj pre ženy a musí by ť vytvorený tak, aby vylu čoval 
akúkoľvek diskrimináciu z dôvodu pohlavia“. 
Súdny dvor svojou judikatúrou, najmä v rozsudku vo veci C-237/85, Gisela Rumler v. Dato 
Druck GmbH, ustanovil tri smerodajné zásady pod ľa odseku 2 článku 1 smernice 75/117/EHS 
týkajúce sa otázky klasifikácie zamestnaní takto; 
a) „Kritéria, ktorými sa riadi kl asifikácia výšky odmeny, musia zabezpe čovať, že práci, ktorá 
je objektívne rovnaká, sa pr isudzuje rovnaká výška odmeny, či ju vykonáva muž alebo žena. 
b) Používanie hodnôt, ktoré odrážajú pr iemerný výkon pracovníkov jedného pohlavia ako 
základ na ur čenie rozsahu, v akom práca  kladie požiadavky alebo si vyžaduje úsilie, alebo či 
je ťažká, predstavuje druh diskriminácie na zákl ade pohlavia, ktorý je v rozpore so smernicou. 
c) Aby nebol systém klasifikácie zamestnaní diskrimina čný ako celok, musí do takej miery, 
do akej to umož ňuje povaha vykonávaných úloh v podniku, zoh ľadňovať kritériá, na ktoré 
môžu pracovníci každého pohlavia preukáza ť zvláštnu spôsobilos ť. 
Týmito smerodajnými zásadami sa sta novuje, že v kontexte sporu musí by ť systém 
klasifikácie zamestnaní pod ľa článku 1 odsek 2 smernice 75/117/EHS v súlade s judikatúrou 
Súdneho dvora formálny, analytický, zalo žený na faktoroch a nediskrimina čný. 
Súdny dvor nedávno v rozsudku18 z 26. júna 2001 Brunnhofer objasnil judikatúru týkajúcu sa 
klasifikácie zamestnaní a práce rovnakej hodnoty. 
- skutočnosť, že zamestnanky ňa, ktorá tvrdí, že je obe ťou diskriminácie na základe pohlavia, 
a s ňou porovnávaný zamestnanec mužského pohlavia sú klasifikovaní v rovnakej kategórii 
zamestnania pod ľa kolektívnej dohody, ktorou sa riadi ic h zamestnanie, nie je sama o sebe 
postačujúcou na vyvodenie záveru, že príslušní dvaja zamestnanc i vykonávajú rovnakú prácu 
alebo prácu, ktorej sa pris udzuje rovnaká hodnota v znení článku 141 Zmluvy o ES a článku 1 
smernice 75/117/EHS, ke ďže táto skuto čnosť je len jednou z ďalších indícií potvrdzujúcou, že 
kritérium je splnené;  - rozdiel v odmene je možné odôvodni ť okolnosťami, ktoré sa nezoh ľadňujú na základe 
kolektívnej dohody uplatnite ľnej na príslušných zamestnancov pod podmienkou, že 
predstavujú objektívne dôvody, kt oré nesúvisia so žiadnou diskrimináciou na základe 
pohlavia a sú v súlade so zásadou proporcionality;  - v prípade práce odme ňovanej pod ľa časových sadzieb, rozdiel v odmene prisúdenej dvom 
pracovníkom odlišného pohlavia v čase uvedenia do zamestnania za rovnakú prácu alebo 
prácu rovnakej hodnoty sa nemôže odôvodni ť pomocou faktorov, ktoré sa zistili až po tom, 
ako príslušní pracovníci za čali vykonáva ť svoje povinnosti, a ktoré sa môžu posúdi ť, až keď 
sa začala vykonáva ť pracovná zmluva, ako napr. rozdiel v individuálnej pr acovnej kapacite 
príslušných osôb alebo v efektivite práce konkré tneho zamestnanca v porovnaní s efektivitou 
práce jeho kolegu. 
                                                
 
18 Rozsudok z 26. júna 2001, vo veci C-381/99, Brunnhofer, ECR I 2001 s. 4961, 
 
SK 11   SK Vymedzenie pojmu odmena  na účely článku 141 ods. 2  
Súdny dvor sa opakovane uzniesol na tom, že pojem odmeny v rámci znenia druhého odseku 
bývalého článku 119 Zmluvy o ES zah ŕňa všetky dávky pe ňažnou alebo vecnou formou, 
terajšie alebo budúce, pod podmienkou, že ich vypláca, aj ke ď nepriamo, zamestnávate ľ 
pracovníkovi v súvislosti s jeho zamestnaním.19 
Individuálne príplatky k základne j odmene (Handels v. Danfoss)20 a príplatky založené na 
výške služobného veku (Nimz)21 k základnej alebo minimálnej  odmene spadajú do rozsahu 
pôsobnosti bývalého článku 119 Zmluvy o ES. V rozsudku zo 4. júna 1992 (Bötel22) sa 
rozhodlo, že pracovné vo ľno s odmenou pre zamestnanca na čiastočný pracovný úväzok, 
ktorý sa zú častnil školenia zamestnaneckej rady, predstavovalo odmenu. Príplatky pre „hlavy 
domácnosti“ sú zahrnuté v pojme od meny (Európska komisia v. Luxemburg)23. Dávky 
vypočítané v pe ňažných jednotkách, ako napr. príspevok v PN predstavujú odmenu (Rinner-
Kuhn)24. Okrem toho pe ňažná kalkulácia za pracovné vo ľno na účely vykonania školenia 
zamestnaneckej rady bola posúdená ako odmena  (Bötel). Dôchodky, príspevky na cestovanie 
v rámci dôchodkových systémov a systémov odlú čenia boli posúdené ako odmena (Garland, 
Barber25). Preto by sa zdalo, že sú pokryté akéko ľvek priame platby ako príspevky 
k základnej mzde. Pod ľa toho by sa mali zahrnú ť prémie za pracovné zmeny, nad časy 
a všetky formy odmeny za zásluhy a pracovný výkon.  
Uplatňovanie bývalého článku 119 na systémy sociálneho zabezpe čenia bolo ústredným 
motívom odkazu na predbežné rozhodnutie vo  veci 80/70 Defrenne v. Belgický štát26. 
V rozsudku v tejto veci Súdny dvor objasnil svoje stanovisko vylú čením zákonných systémov 
sociálneho zabezpe čenia z pojmu „akéko ľvek ďalšie plnenie“ v bývalom článku 119 (nový 
článok 141 ods. 2). Súdny dvor na základe záver ov generálneho advokáta vyniesol rozsudok, 
že pojem plnenie vyplatené priamo alebo nepriamo, pe ňažné alebo vecné, nemôže zah ŕňať 
dávky zákonných systémov sociálneho zabezpe čenia bez akéhoko ľvek prvku súhlasu v rámci 
podniku alebo príslušného pracovné ho odvetvia a záväzne uplatnite ľného na všeobecné 
kategórie pracovníkov. Súdny dvor poznamenal,  že na financovanie týchto systémov 
prispievajú pracovníci, zamestnávatelia a verejné orgány v rozsahu, ktorý je ur čený skôr 
z dôvodov sociálnej politiky ako prac ovným pomerom medzi pracovníkmi 
a zamestnávate ľmi. Z týchto dôvodov dospel Súdny dvor k záveru, že „akéko ľvek ďalšie 
plnenie“ sa nemôže považova ť za plnenie zah ŕňajúce dávky zákonných systémov sociálneho 
zabezpečenia. Na druhej strane však toto odôv odnenie znamená, že osobitné systémy, ako 
napr. zamestnanecké systémy spolo čnosti sú zahrnuté, pretože práv e tieto sa priamo neriadia 
zákonom. Zah ŕňajú prvok súhlasu v rámci podniku alebo pobo čky, nie sú povinné pre 
všeobecné kategórie pracovníkov, ale len pre ti e kategórie, ktoré sú pokryté v rámci podniku 
alebo pobo čky, a financujú ich zamestnávatelia ale bo pracovníci, ktorí pr iamo prispievajú 
v závislosti od požiadaviek na financovani e systémov a nie z dôvodov sociálnej politiky. 
                                                 
19 Rozsudok zo 17. mája 1990, C-262/88, Barber, ECR. 1990 s.1889 
20 Rozsudok zo 17. októbra 1989, C-109/88, Danfoss. ECR. 1989 s. 3199 
21 C-184/89, Nimz v.Freie und Hansestadt Hamburg, ECR 1991, s. 322 
22 C-360/90, Arbeiterwohlfahrt der Stadt Berlin v. Bötel 
23 C-58/81 ECR s.2175 
24 C-171/88, Rinner-Kuhn v. Spezial-Gebäudreinigung ECR.1989 s. 2743 
25 C-262/88 Barber, ECR 1990, s. I 1889 
26 C-80/70, Defrenne I ECR 1971 s. 455. 
 
SK 12   SK V roku 1986 vo veci 170/84 Bilka-Kaufhaus v. Weber27 Súdny dvor potvrdil implicitný 
rozsudok vynesený vo vyššie uvedenom rozsudku v prípade Defrenne I28, konkrétne, že len 
dávky odvodené zo zákonného systému sociálneho zabezpe čenia boli mimo rozsahu 
pôsobnosti bývalého článku 119 Zmluvy o ES. Súdny dvor ná ležite rozhodol o tom, že 
zamestnanecký dôchodkový systém financovaný zamestnávate ľom predstavuje odmenu na 
účely bývalého článku 119 Zmluvy o ES.  
V rozsudku zo 17. mája 1990 (vec 262/88 Barber) a v následných rozsudkoch (pozri nižšie) 
Súdny dvor potvrdzuje svoju dávnejš iu judikatúru vo veci 170/84 Bilka, t.j., že dávky v rámci 
zamestnaneckých dôchodkových systémov pre odme ňovaných pracovníkov spadajú pod 
pojem odmeny v zmysle bývalého článku 119 Zmluvy o ES. 
Skutočnosť, že platby zamestnancom sa neriadia pracovnou zmluvou, ich nevyníma z rozsahu 
odmeny  v bývalom článku 119 Zmluvy o ES. Odmeny vyplatené pod ľa uváženia 
zamestnávate ľa sa zahŕňajú (Garland)29. Na základe toho je odmena, či už na základe zmluvy, 
zákonných alebo kolektívnych ustanovení alebo na báze dobrovo ľnosti, pokrytá. 
Kapitola 2 Zásada rovnakého zaobchádzani a v zamestnaneckých sy stémoch sociálneho 
zabezpečenia 
Táto kapitola zah ŕňa základné ustanovenia smernice 86/378/EHS zmenenej a doplnenej 
smernicou 96/97/ES a ďalej objas ňuje implementáciu zásady rovnakého zaobchádzania v 
zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpe čenia bez toho, aby menila sú časnú právnu 
pozíciu. Taktiež integruje novšiu judikatúru.30 
- Rovnaká odmena a zamestnaneck é systémy sociálneho zabezpe čenia 
Ako už bolo uvedené, rozsah  „odmeny“ bol objasnený po četnými rozsudkami ESD, najmä 
v súvislosti so zamestnaneckými systémami sociálneho zabezpe čenia.  
V rozsudku zo 17. mája 1990 (vec 262/88 Barber)31 Súdny dvor potvrdil svoj dávnejší 
rozsudok (vec 170/84 Bilka), pri čom neponechal žiadny priestor pochybnostiam: dávky 
a zamestnanecké príspevky na základe podmienok zamestnaneckého dôchodkového systému 
spadajú pod pojem odmeny v zmysle bývalého článku 119 (v sú časnosti, s úpravou článok 
141 ES) Zmluvy o ES v súvislosti s rovnakou odmenou. Súdny dvor potvrdil, čo implicitne 
uviedol v rozsudku z 25. mája 1971 vo veci C-80/70 Defrenne I32, t.j. dávky udelené v rámci 
dôchodkového systému, ktorý sa v zásade vz ťahuje na zamestnanie príslušnej osoby, sú 
súčasťou odmeny, ktorú daná osoba prijala a spadajú do rozsahu pôsobnosti bývalého článku 
119 Zmluvy o ES.33 
                                                 
27 C-170/84,  ECR 1986, s. 1607 
28 ECR 1971, s. 445, vec 80/70 Defrenne v. Belgický štát („Defrenne I“). 
29 C-12/81, Eileen Garland v. British Rail Engineering Ltd, ECR 1982, s. 359 
30 Rozsudky Súdneho dvora z 28. septembra 1994, vec C-7/93 Beune, ECR 1994 strana I-4471 zo 17. 
apríla 1997 vo veci 147/95 Evrenopoulos ECR s. I-02057, z 29. novembra 2001, vec C-366/99 
Griesmar ECR s. I-09383, z 13 . decembra 2001 vec C-206/00. EC R 2001 I-0201 Henri Mouflin 
a novšie v rozsudku z 12. septembra 2002 vo veci C-351/00 Niemi ECR 2002 s. I-07007 
31 ECR 1990, s. I 1889 
32 ECR 1971 s. 445 
33 Pozri najmä, za týmto ú čelom, vec 170/84 Bilka v. Weber von Hartz [1986] ECR 1607, odsek 22; 
Barber, odsek 28; Barber, odsek 46; a nedávnejšie v spojených veciach C-234/96 a C-235/96 Deutsche 
Telekom v. Vick a Conze [2000] ECR I-799, odsek 32. 
 
SK 13   SK Diskriminácia medzi mužmi a ženami v zamestnaneckých systémoch sociálneho 
zabezpečenia sa preto zakazuje nielen v prípade, ke ď sa stanovuje vek oprávnenosti na 
dôchodok, ale aj ke ď sa zamestnanecký dôchodok pon úka vo forme kompenzácie za 
prepustenie z ekonomických dôvodov (fakty vo veci 262/88, Barber). Napriek tomu Súdny 
dvor pri zaprotokolovaní rozsudku v prípad e Barber zanechal pochybnosti týkajúce sa 
(spiatočných) časových ú činkov uplat ňovania článku 119 Zmluvy týkajúceho sa 
zamestnaneckých systémov sociálneho zabezpe čenia.  
Judikatúra Súdneho dvora v oblasti uplat ňovania bývalého článku 119 o zamestnaneckých 
systémoch sociálneho zabezpe čenia by sa mohla zhrnú ť takto: 
Súdny dvor v rozsudkoch zo 6. októbra 1993 (Ten Oever), 14. dece mbra 1993 (Moroni), 
22. decembra 1993 (Neath) a v šiestich rozsu dkoch z 28. septembra 1994 potvrdil výklad 
spiatočnej účinnosti uplat ňovania zásady rovnakého zaobchá dzania s mužmi a ženami v 
zamestnaneckých systémoch pre odme ňovaných pracovníkov34 v súlade s dodatkovým 
protokolom k bývalému článku 119. 
Vo veci C-109/91 „Ten Oever” (rozsudok zo 6.  októbra 1993) Súdny dvor  potvrdil, že bývalý 
článok 119 sa uplat ňuje na pozostalostné dávky poskytnuté zamestnaneckým systémom 
sociálneho zabezpe čenia s účinnosťou od 17. mája 1990 a od tohto dátumu nie je povolená 
diskriminácia medzi mužmi a ženami, pokia ľ ide o udelenie takýchto dávok. 
Vo veci C-110/91 „Moroni” (rozsudok zo 14. de cembra 1993) Súdny dvor potvrdil, že bývalý 
článok 119 Zmluvy o ES sa uplat ňuje na všetky typy zamestna neckých systémov a následne 
vek opráv ňujúci na starobný dôchodok al ebo dôchodok za výsluhu rokov pod ľa takýchto 
systémov musí by ť rovnaký pre obidve pohlavia s ú činnosťou od 17. mája 1990. 
Vo veci C-152/91 „Neath” (rozsudok z 22. d ecembra 1993) a veci C-200/91 „Coloroll” 
(rozsudok z 28. septembra 1994) Súdny dvor upresnil, že príspevky zamestnancov do 
zamestnaneckého systému sociálneho zabezpe čenia musia by ť rovnaké pre obidve pohlavia, 
pretože predstavujú prvok odmeny v zmysle bývalého článku 119 Zmluvy o ES. Na druhej 
strane, príspevky zamestnávate ľov do takýchto systémov sa môžu líši ť podľa pohlavia, pokia ľ 
vychádzajú z objektívnych poistnotechnických výpo čtov, pri ktorých sa zoh ľadňuje väčšia 
dĺžka života žien. 
Rozsudkami v týchto prípadoch Súdny dvor objasnil uplat ňovanie zásady rovnakej odmeny 
v oblasti zamestnaneckých systémov, najmä,  ktoré systémy spadajú pod pojem odmeny v 
príslušnom článku Zmluvy.35 
                                                 
34 Rozsudky Súdneho dvora zo 6. októbra 1993, C-109/91 Ten Oever, ECR 1993 s.I-4879, zo 14. 
decembra 1993, C-110/91 Moroni, E CR I-6591, z 22. decembra 1993 , C-152/91 Neath, ECR I-6953, 
z 28. septembra 1994, C-200/91 Coloroll, ECR 1994 s. I-4389. Rozsudky z 28. septembra 1994, C-57/93 Vroege ECR 1994 s.I-4541 a C-128-93 Fisscher ECR 1994, s.I-4583 a nedávnejšie, rozsudky 
z 11. decembra 1997, C-246/96 Magorrian ECR 1997 s.  I-07153 a zo 16. mája 2000 vo veci C-78/98 
Preston ECR 2000 s. I-03201. 
35 Rozsudky Súdneho dvora zo 6. októbra 1993, C-109/91 Ten Oever, ECR 1993 s.I-4879, zo 14. 
decembra 1993, C-110/91 Moroni, E CR I-6591, z 22. decembra 1993 , C-152/91 Neath, ECR I-6953, 
z 28. septembra 1994, C-200/91 Coloroll, ECR 1994 s. I-4389. Rozsudky z 28. septembra 1994, C-
57/93 Vroege ECR 1994 s.I-4541 a C-128-93 Fisscher ECR 1994, s. I-4583, rozsudok Súdneho dvora 
z 28. septembra 1994. Vec C-7/93. Beune, ECR 1994 strana I-4471 a nedávnejšie rozsudky z 11. decembra 1997, C-246/96 Magorrian ECR 1997 s. I-07153 a zo 16. mája 2000 vo veci C-78/98 Preston 
ECR 2000 s. I-03201, rozsudok z 25. mája 2000 vo veci C-50/99. Jean-Marie Podesta v. Caisse de 
retraite par répartition des ingénieurs cadres & a ssimilés (CRICA) a iní. ECR 2000 strana I-04039 
 
SK 14   SK Pred rozsudkami Súdneho dvora podpísali hlavy štátov a vlád na stretnutí v Maastrichte 
dodatkový protokol k bývalému článku 119 Zmluvy o ES, ktorého cie ľom je obmedzi ť časové 
účinky bývalého článku 119 Zmluvy o ES v súvislosti so zamestnaneckými systémami. Tento 
protokol je stále priložený k článku 141 po neskorších úpravách Zmluvy (Amsterdamskou 
zmluvou a Zmluvou z Nice). 
Podľa tohto protokolu: 
„Na účely bývalého článku 119 dávky pod ľa zamestnaneckých systémov sociálneho 
zabezpečenia sa nepovažujú za odmenu, ak a pokia ľ sa vzťahujú na doby zamestnania pred 
17. májom 1990 (dátum rozsudku v prípade Barb er) s výnimkou v prípadoch pracovníkov 
alebo osôb, ktoré si za nich nárokujú, ktorí pred týmto d ňom navrhli za čatie súdneho konania 
alebo uplatnili rovnocenný nárok pod ľa platného vnútroštátneho práva“. 
Smernica 96/97/ES, ktorou sa mení a dop ĺňa smernica 86/378/ES, prija tá Radou na základe 
návrhu Komisie odráža judikatúru Súdneho dvora a dodatkový protokol k bývalému článku 
119 a z dôvodu právnej istoty a ja snosti je zameraná na zosúlade nie sekundárnej legislatívy, 
t.j. zosúladenie smernice 86/378/EHS s bývalým článkom 119 Zmluvy o ES, pod ľa výkladu 
Súdneho dvora. 
So zreteľom najmä na problém zoh ľadňovania poistnotechnických fa ktorov, ktoré sa líšia 
v závislosti od pohlavia, pri výpo čte príspevkov a dávok v rámci zamestnaneckých systémov, 
by sa malo pamäta ť na to, že Komisia vo svojom návr hu z 23. apríla 1983 (KOM (83) 217 
konečná verzia), ktorý predchádzal smernici 86/378/EHS, uviedla v článku 6 otvorený 
zoznam ur čitých ustanovení, ktoré odporujú zás ade rovnakého zaobchádzania. Hlavný 
problém týkajúci sa tejto smernice pramenil z tohto článku, najmä odsekov h) a i). 
Smernica 86/378/EHS ustanovila, že systémy môžu zoh ľadňovať poistnotechnické 
prepočítavacie faktory, ktoré sa líšia pod ľa pohlavia, pokia ľ ide o príspevky zamestnávate ľov 
a dávky ozna čené ako dávky definované pod ľa príspevkov. Na prvý poh ľad sa výnimky 
vzťahujú na systémy zah ŕňajúce definované príspevky, ale treba poznamena ť, že prijaté 
znenie nebolo ve ľmi jasné a po čas konzultácií, vrátane konzultácií s vládnymi expertmi, 
dôchodkovými fondmi a sociálnymi partnermi,  zameraných na zmenenie a doplnenie 
smernice 86/378, všetky zú častnené strany boli t oho názoru, že znenie je potrebné objasni ť.  
Situáciu, ktorá sa vz ťahuje na ustanovenia článku 6 písm. h) a i) smernice 86/378/EHS, 
objasnila judikatúra Súdneho dvora a konkrétn ejšie vyššie uvedené rozsudky z 22. decembra 
1993 (vec C-152/91 Neath) a 28. septembr a 1994 (vec C-200/91 Coloroll). Pod ľa Súdneho 
dvora používanie poistnotechnických faktorov, ktoré sa líšia pod ľa pohlavia, vo 
financovaných zamestnaneckých dôchodkových sy stémoch s definovanými dávkami nespadá 
do rozsahu pôsobnosti bývalého článku 119 Zmluvy o ES, pokia ľ ide o príspevky 
zamestnávate ľov.  
Súdny dvor poukázal na to, že tento záver nevyhnutne rozširuje osobitné aspekty otázok, 
ktoré sa na ň vzťahujú, pre predbežné rozhodnutie v príp adoch Neath a Coloroll, konkrétne 
kapitalizácia časti pravidelného dôchodku a prevod dôchodkových práv, ktorého hodnota sa 
môže stanovi ť len v zmysle opatrení na financovanie. 
Súdny dvor na ďalej zdôraz ňoval, že príspevky zamestnancov v príspevkovom 
zamestnaneckom systéme musia by ť rovnaké pre obidve pohlavia. Jeho záver sa zakladá na 
myšlienke, že v kontexte zamestnaneckých dôchodkov sa bývalý článok 119 vz ťahuje len na 
 
SK 15   SK to, čo sľúbil zamestnávate ľ, t.j. pravidelné dávky plynúce z dôchodku, ktoré majú by ť 
vyplácané po dosiahnutí dôchodkového veku. Príspevky zamestnávate ľa teda nespadajú do 
rozsahu pôsobnosti bývalého článku 119, rovnako ako sumy prevedené z jedného 
dôchodkového fondu do iného na základe zmeny zamestnania. 
Tieto faktory sa jasne spájajú s „f inancovaním“ dôchodkového systému a nevz ťahuje sa na 
ne, podľa odôvodnenia Súdneho dvora, bývalý článok 119. Menej jasné je to, či toto 
odôvodnenie rovnako vylu čuje z rozsahu pôsobnosti bývalého článku 119 kapitálovú sumu, 
ktorú niektoré systémy poskytujú ako náhradu za zrieknutie sa nároku na časť bežného 
dôchodku. Súdny dvor sa jednozna čne domnieva, že vytváranie kapitálu tohto druhu je 
vylúčené z rozsahu pôsobnosti bývalého článku 119 (bod 33 v odôvodnení pre rozsudok 
v prípade Neath). Napriek tomu treba poznamena ť, že kapitalizovaná suma zriedkakedy 
predstavuje náhradu za časť bežného dôchodku, a že odôvodnenie Súdneho dvora sa uplat ňuje 
len na systémy s definovanými dávkami. 
Z vyššie uvedeného vyplýva, že ustanovenia článku 6 ods. h) a ods. i)  smernice 86/378, ako ju 
prijala Rada ministrov v roku 1986, zostáva v súlade s bývalým článkom 119 Zmluvy o ES. 
Napriek tomu boli potrebné ur čité úpravy, aby sa objasnili zále žitosti, napr. rozlišovaním 
medzi systémami s definovanými dávkami (kde zamestnávate ľov prísľub je kone čnou 
dávkou).36 Čo sa týka zamestnávate ľských príspevkov, Súdny dvor jednozna čne rozhodol o 
výške, ktorá sa má vypláca ť v kontexte systémov s definovanými dávkami, kde sa pod ľa 
Súdneho dvora táto  výška môže líši ť podľa pohlavia, aby sa zoh ľadnili poistnotechnické 
prepočítavacie faktory. 
Na druhej strane Súdny dvor nerozhodol o výške takýchto príspevkov v systémoch 
s definovanými príspevkami.  
V rozsudku z 9. novembra 1993 vo v eci C-132/92 Birds Eye Walls37 sa Súdny dvor uzniesol, 
že rozdiely medzi príspevkami zamestnávate ľov v rámci takýchto systémov (systémy s 
definovanými príspevkami) sa môžu povoli ť pod podmienkou, že cie ľom je dosiahnu ť 
rovnaké dôchodky pre obidve pohlavia. 
Na dôvažok k rozsudku vo veci C-200/91 Coloroll, Súdny dvor d ňa 28. septembra 1994 ďalej 
objasnil v piatich ďalších rozsudkoch rozsah pôsobnosti bývalého článku 119 Zmluvy o ES a 
jeho uplat ňovanie v súvislosti so zamestnaneckými systémami sociálneho zabezpe čenia. 
Rozsudok vo veci 200/91 Coloroll ako doplnok k otázke poistnotechnických faktorov 
potvrdzuje základné zásady ustanovené v pr edchádzajúcich rozsudkoch Súdneho dvora (Ten 
Oever, Moroni, Neath) a poskytuje ďalšie objasnenie v ur čitých oblastiach, ako napr. 
skutočnosť, že bývalého článku 119 Zmluvy o ES sa môžu dovoláva ť aj zamestnanci aj ich 
rodinní príslušníci vo vz ťahu k správcom (administrátorom zamestnaneckých systémov), ktorí 
sú zaviazaní dodržiava ť zásadu rovnakého zaobchádzan ia (príslušné povinnosti 
zamestnávate ľov a správcov).  
V rozsudkoch vo veciach 408/92 Smith a 28/93 Va n den Akker sa Súdny dvor domnieva, že 
bývalý článok 119 Zmluvy o ES sa musí vyklada ť ako znemožnenie zamestnávate ľovi 
vyrovnať dôchodkový vek zvýšením veku žien na vek mužov vo vz ťahu k obdobiam 
                                                 
36 Smernica 96/97/ES článok 1 bod 3, ktorý nahrádza článok 6 smernice 86/378/EHS, pozri najmä písm. 
h) a i) 
37 Birds Eye Walls Ltd. v. Friedel M. Roberts. ECR 1993 I s. 5579 
 
SK 16   SK ukončenia služby medzi 17. májom 1990 (dátum ro zsudku v prípade Barber) a dátumom, ku 
ktorému nadobúdajú ú činnosť nové opatrenia s cie ľom zosúladenia s rozsudkom v prípade 
Barber. 
Preto pokia ľ ide o doby zamestnania ukon čené medzi 17. májom 1990 a dátumom 
nadobudnutia ú činnosti pravidla, na základe ktor ého systém predpisuje jednotný dôchodkový 
vek, bývalý článok 119 neumož ňuje situáciu, v ktorej by sa rovnos ť dosiahla iným spôsobom 
ako tým, že na zamestnancov mužského pohlavia sa uplat ňujú rovnaké opatrenia ako na 
zamestnancov ženského pohlavia. 
Na druhej strane, pokia ľ ide o doby zamestnania ukon čené po dátume nadobudnutia ú činnosti 
opatrení, ktorými sa ú činne ustanovuje rovnaké zaobchádzanie, bývalý článok 119 
neznemož ňuje zvýšenie dôchodkového veku žien v porovnaní s dôchodkovým vekom mužov. 
Čo sa týka dôb zamestnania pred 17. májom 1990, právo Spolo čenstva neuložilo žiadnu 
povinnosť, ktorou by sa opráv ňovalo spiato čné zníženie výhod, ktoré sa vz ťahovali na ženy.38 
Rozsudky vo veci C-57/93 Vroege a C-128/93 Fisscher sa týkajú práva pracovníkov na 
čiastočný pracovný úväzok vstúpi ť do zamestnaneckého dôchodkového systému. Súdny dvor 
potvrdením svojej predchádzaj úcej judikatúry (vec C-170/ 84 Bilka) vzal do úvahy, že 
vylúčenie pracovníkov na čiastočný pracovný úväzok z členstva v zamestnaneckom systéme 
môže predstavova ť nepriamu diskrimináciu vo či ženám, ktorú zakazuje bývalý článok 119 
Zmluvy o ES, ak neexistuje žiadne  objektívne zdôvodnenie takéhoto vylú čenia. Obmedzenie 
časových ú činkov rozsudku v prípade Barber zo  17. mája 1990, ako aj Protokol č. 2 týkajúci 
sa bývalého článku 119 Zmluvy o ES sa neuplat ňuje na právo vstúpi ť do zamestnaneckého 
dôchodkového systému, čo sa aj na ďalej riadi rozsudkom v prípade Bilka z 13. mája 1985. 
Keďže tento rozsudok nezah ŕňal žiadne časové obmedzenie, možno sa dovoláva ť priameho 
účinku bývalého článku 119 s cie ľom spiato čne požadova ť rovnaké zaobchádzanie 
v súvislosti s právom vstúpi ť do zamestnaneckého dôchodkového systému a toto sa môže 
uskutočniť od 8. apríla 1976, dátumu rozsudku v príp ade Defrenne II, v ktorom sa Súdny dvor 
po prvýkrát uzniesol na tom, že bývalý článok 119 má priamy ú činok. Súdny dvor nedávno 
objasnil v rozsudkoch z 11. decembra 1997 vo veci C-246/96, Magorrian, a zo 16. mája 2000 vo veci C-78/98 Preston svoju judikatúru  týkajúcu sa situácie pracovníkov na čiastočný 
pracovný úväzok. 
Skutočnosť, že pracovník môže spiato čne požadova ť vstup do zamestnaneckého 
dôchodkového systému neopráv ňuje pracovníka na to, aby nemusel zaplati ť príspevky 
spojené s príslušným obdobím členstva. 
Voči pracovníkom, ktorí si uplat ňujú svoje právo vstúpi ť do zamestnaneckého dôchodkového 
systému, sa možno dovoláva ť vnútroštátnych právnych predpi sov o lehotách pre vznesenie 
žalôb pokia ľ nie sú menej výhodné pre tento typ žaloby než pre podobné žaloby pod ľa 
vnútroštátnych právnych predpisov a pokia ľ v praxi neznemož ňujú výkon práva 
Spoločenstva.  
V rozsudku vo veci C-7/93 Beune stanovuje Súdny dvor kritériá, na zák lade ktorých sa 
bývalý článok 119 Zmluvy o ES uplat ňuje v súvislosti s ur čitými systémami pre štátnych 
zamestnancov. V nasledujúcich rozsudkoch (ro zsudky v prípadoch Evrenopoulos, Griesmar, 
                                                
 
38 Rozsudok z 25. mája 2000 vo veci C-50/99. Jean-Marie  Podesta v. Caisse de retraite par répartition des 
ingénieurs cadres & assimilés (CRICA) a iní. ECR 2000 strana I-04039 
 
SK 17   SK Mouflin a Niemi39) Súdny dvor ďalej objasnil svoj rozsudok z 28. septembra 1994 v prípade 
Beune, že na dôchodkové systémy štátnej služby (systémy verejného sektora) sa tiež vz ťahuje 
pojem odmeny v zmysle bývalého článku 119 Zmluvy o ES, ke ď sú odvodené z pracovného 
pomeru.  
Súdny dvor sa uzniesol na tom40, že s cieľom ustanovi ť, že dôchodkový systém štátnej služby 
spadá do rozsahu pôsobnosti článku 141 ES (bývalý článok 119 Zmluvy o ES), skuto čnosť, že 
dôchodková dávka je spojená s pracovným pom erom a v dôsledku toho ju vypláca štát 
z postavenia zamestnávate ľa, toto kritérium nemožno považova ť za výhradné, do takej miery, 
že dôchodky vyplácané v rámci zákonných systémov sociálneho zabezpe čenia môžu odráža ť 
úplne alebo čiastočne odmenu vo vz ťahu k práci (Beune, odsek 44, a Griesmar, odsek 29).  
Dôvody sociálnej politiky, štátnej orga nizácie, etiky al ebo dokonca rozpo čtové záujmy, ktoré 
ovplyvnili, alebo mohli ovplyvni ť zriadenie systému vnútroštátnym i právnymi predpismi však 
nemôžu prevažova ť, ak sa dôchodok týka len konkrétnej ka tegórie pracovníkov, ak je priamo 
spojený s ukon čenou dobou zamestnania, a ak je jeho výška vypo čítaná pod ľa posledného 
platu štátneho zamestnanca. Dôchodok vyplácaný verejným zamestnávate ľom je v takom 
prípade úplne porovnate ľný s dôchodkom, ktorý vypláca súkromný zamestnávate ľ svojim 
bývalým zamestnancom (Beune, odsek 45, Grie smar, odsek 30 a Niemi, odsek 47).  
Tieto rozsudky sa osobitne vz ťahujú na dôchodkový vek, pozostalostné dávky a osobitné 
starobné výhody udelené osobám, ktor é sa starajú o svoje deti.  
Táto najnovšia judikatúra sa  teraz jasne odráža v znení novej prepracovanej navrhovanej 
smernice. 
Súdny dvor tiež objasnil v rozsudku z 25. mája 2000 vo veci C-50/99, Jean-Marie Podesta v. 
Caisse de retraite par répartition des ingénieurs cadres & assimilés, že bývalý článok 119 
Zmluvy o ES sa uplat ňuje na súkromné medzizamestn anecké doplnkové dôchodkové systémy 
založené na definovanom príspevkovom systéme zal oženom na priebežnom financovaní do 
takej miery, že ú čelom týchto systémov je doplni ť alebo nahradi ť dávky poskytované 
zákonnými systémami sociálneho zabezpe čenia, pri ktorých sa dôchodok vypláca 
pracovníkovi z dôvodu pracovného vz ťahu medzi ním a jeho bývalým zamestnávate ľom, či je 
členstvo v takýchto systém och povinné alebo dobrovo ľné.41 Následne bývalý článok 119 
Zmluvy o ES, ktorý ur čuje zásadu rovnakej odmeny pre mužov a ženy, sa uplat ňuje na 
doplnkové dôchodkové systémy AGIRC a ARRCO (Associ ation Générale des Institutions de 
Retraite des Cadres (AGIRC) a Association des Régimes de Retraite Complémentaire 
(ARRCO)) vo Francúzsku a zakazuje im disk rimináciu medzi mužmi a ženami, pokia ľ ide o 
vek, v ktorom sú oprávnení na pozosta lostný dôchodok po smrti ich manžela/manželky. 
Súdny dvor tiež v tom istom rozsudku potvrdil, že pod ľa jeho ustálenej judikatúry rovnakého 
zaobchádzania v otázke zamestnaneckých dôchodkov, ktoré vyžaduje bývalý článok 119 
Zmluvy o ES, sa možno dovoláva ť v súvislosti s dávkami splatnými vo vz ťahu k dobám 
                                                 
39 Rozsudky Súdneho dvora z 28. septembra 1994. Vec C-7/93 Beune, ECR 1994 strana I-4471 zo 17. 
apríla 1997 vo veci 147/95 Evrenopoulos ECR s. I-02057, z 29. novembra 2001, vec C-366/99 
Griesmar ECR s. I-09383, z 13 . decembra 2001 vec C-206/00. EC R 2001 I-0201 Henri Mouflin 
a novšie v rozsudku z 12. septembra 2002 vo veci C-351/00 Niemi ECR 2002 s. I-07007. 
40 To isté ako 42 
41 Rozsudok z 25. mája 2000 vo veci C-50/99. Jean-Marie  Podesta v. Caisse de retraite par répartition des 
ingénieurs cadres & assimilés (CRICA) a iní. ECR 2000 strana I-04039 
 
SK 18   SK zamestnania po 17. máji 1990, dátum rozs udku v prípade Barber (na tento ú čel pozri vec C-
28/93 Van Den Akker a iní42, odsek 12). Na základe toho sa pre zamestnanecké dôchodkové 
systémy požadovalo dosiahnutie rovnakého zaobc hádzania od 17. mája 1990 (Van Den Akker 
a iní, odsek 14). Článok 141 ES (bývalý článok 119 Zmluvy o ES) sa uplat ňuje na doplnkové 
dôchodkové systémy, ako napr. AGIRC a ARRCO a zabra ňuje týmto systémom, aby od 17. 
mája 1990 dochádzalo k diskriminácii medz i mužmi a ženami veku, v ktorom sú 
manželky/manželia týchto zamestnancov oprávnení na pozostalostný dôchodok po smrti 
týchto zamestnancov. 
-Zamestnanecké systémy pre samostatne zárobkovo činné osoby  
Treba poznamena ť, že judikatúra v prípade Barber a následné rozsudky nemajú vplyv na 
situáciu samostatne zárobkovo činných osôb, ktoré sú zahrnuté v osobnom rozsahu 
pôsobnosti smernice 86/378/ES. Z toho dôvodu táto sm ernica, rovnako ako predtým smernica 
96/97/ES, nezavádza žiadne zmeny týkajúce sa situácie samostatne zárobkovo činných osôb.  
Na týchto pracovníkov sa vz ťahuje smernica 86/378/EHS, ale ve ľmi obmedzeným spôsobom 
a do tej miery, pokia ľ sú zamestnanecké systémy sociálneho zabezpe čenia organizované na 
kolektívnom základe (napr. odve tvové systémy vo Francúzsku) . Individuálne systémy pre 
samostatne zárobkovo činné osoby sa explicitne vylu čujú z rozsahu pôsobnosti smernice 
86/378/EHS zmenenej a doplnenej smernicou 96/97/ES ( článok 2 ods. 2 písm. a) a b) 
smernice 86/378/EHS, nahradený článkom 1 bod 1 odsek 2 smernice 96/97/ES). Pod ľa týchto 
ustanovení individuálne zm luvy samostatne zárobkovo činných osôb a systémy pre 
samostatne zárobkovo činné osoby, ktoré majú len jedného člena, sa vylu čujú. Naviac pod ľa 
článku 4 smernice 86/378/EHS rodinné prídavky sú dotknuté do tej miery, pokia ľ sú pridelené 
zamestnaným osobám, zatia ľ čo podľa článku 9 písm. a) a b) smernice zmeneného článkom 1 
bod 5 smernice 96/97/ES, členské štáty môžu povinné uplat ňovanie zásady rovnakého 
zaobchádzania odloži ť, ak ide o ur čenie veku odchodu do dôchodku a pozostalostné dávky 
pre samostatne zárobkovo činné osoby. Jediné ustanovenie, ktoré má relatívny význam pre 
samostatne zárobkovo činné osoby, je článok 9 písm. c) zmenený a doplnený článkom 1 bod 
5 smernice 96/97/ES, ktorý ustanovuje ro vnaké príspevky pre mužov aj ženy do 
zamestnaneckého systému pre samostatne zárobkovo činné osoby (kolektívny systém) od 
1. júla 1999 (trinás ť rokov po oznámení smernice 86/378/EHS). Následne sa od 1. augusta 
1999 musia zamestnanecké systémy sociálneho zabezpe čenia uplat ňovať na poistnotechnické 
prepočty, rovnaké pre obidve pohlavia, na príspevky samostatne zárobkovo činných osôb do 
týchto systémov.  
Kapitola 3 Zásada rovnakého zaob chádzania s mužmi a ženami, pokia ľ ide o prístup k 
zamestnaniu, odbornej príprave, post upu v zamestnaní a o pracovné podmienky  
Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/73/ES, ktorou sa mení a dop ĺňa smernica 
76/207/EHS, sa zabezpe čuje právna jasnos ť a istota pomocou kodifikácie ve ľkého počtu 
rozhodnutí Európskeho súdneho dvora t ýkajúcich sa pôvodnej smernice.  
Táto kapitola sa vz ťahuje na základné ustanovenia sm ernice 76/207/EHS zmenenej a 
doplnenej smernicou 2002/73/ES v súvislosti s odstránením disk riminácie (priamej alebo 
nepriamej) na základe pohlavia. Táto kapitola zah ŕňa ustanovenia o rozsahu, v ktorom sú 
                                                 
42 ECR 1994-I s.4527 
 
SK 19   SK povolené výnimky zo zásady rovnakého zaobchád zania v prípade zamestnania, ktoré si 
vzhľadom sa svoju základnú povahu vyžaduje osobu konkrétneho pohlavia.  
Okrem toho, tak ako pri smernici 2002/73/ES  tento návrh opätovne poukazuje na zásadu 
obsiahnutú v článku 141 ods. 4 ES, ktorou sa ustanovuje, že „vzh ľadom na cie ľ plne 
zabezpečiť v praxi rovnaké zaobchádzanie s mužmi a ženami v pracovnom procese nebráni 
zásada rovnakého zaobchádzania žiadnemu členskému štátu zachova ť alebo zavies ť opatrenia 
umožňujúce osobitné výhody menej zastúpenému pohlaviu pre ľahšie uplatnenie sa 
v odbornej pracovnej činnosti alebo ako prevenciu či kompenzáciu nevýhod v profesijnej 
kariére“.  
Táto kapitola ďalej obsahuje ustanovenia smernice 2002/73/ES o posilnení ochrany matiek na 
materskej dovolenke a objas ňuje prepojenia so smernicou 92/85/ES.43 Rovnako zah ŕňa 
ustanovenia zo smernice 2002/73/ES v súvisl osti s ochranou otcov a matiek na rodi čovskej 
dovolenke a/alebo na dovolenke  z dôvodu adopcie v prípade členských štátov, ktoré uznávajú 
takéto práva.  
HLAVA III HORIZONTÁLNE USTANOVENIA  
Kapitola 1 Ochrana práv  
Oddiel 1: Opravné prostriedky  
Táto kapitola obsahuje nové ustanovenia o opravných prostriedkoch a presadzovaní práva 
zavedené smernicou 2002/73/ES. Tieto ustanovenia odrážajú judikatúru Súdneho dvora. Týka 
sa: 
- posilňovania ochrany a) obetí diskriminácie aj po skon čení pracovného pomeru44 a b) proti 
nevhodnému zaobchádzaniu; 
- integrácie judikatúry  Súdneho dvora týkajúcej sa otázky hornej hranice45 (ktorá sa povo ľuje 
len v niektorých výnimo čných prípadoch) v prípadoc h náhrady alebo nápravy. 
Tieto ustanovenia budú ma ť v kontexte tohto návrhu horizontálne uplat ňovanie a budú sa 
vzťahovať nielen na záležitosti súvisiace s prístupom k zamestnaniu, odbornej príprave, 
postupu v zamestnaní a s pracovnými podmienkami, al e aj na záležitosti súvisiace s odmenou, 
vrátane zamestnaneckých systémov sociálneho zabezpe čenia, ktoré predstavujú dôležité 
hľadiská implementácie zásady rovnakého zaobchádzania v zálež itostiach práce a 
zamestnania.  
Oddiel 2: Dôkazné bremeno  
Táto kapitola neobsahuje len základné ustanove nia smernice 97/80/ES o dôkaznom bremene, 
ale zosúla ďuje svoje znenie s nedávno prijatou smernicou 2002/73/ES. Hlavným dôsledkom 
tohto návrhu bude zabezpe čenie účinnosti zásady rovnakého za obchádzania rozšírením 
                                                 
43 Smernica Rady 92/85/EHS z 19. októbra 1992 o zavedení opatrení na podporu zlepšenia bezpe čnosti a 
ochrany zdravia pri práci tehotných pracovní čok a pracovní čok krátko po pôrode alebo doj čiacich 
pracovníčok (desiata samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) Úradný 
vestník ES L 348 28.11.92 s. 1. 
44 Vec C-185/97, Goote, ECR.1998 I s. 5199 
45 Veci C-180/95 Draehmpaehl, ECR 1997 I s. 2195 a C-271/31 Marshal ECR 1993 I s. 4367 
 
SK 20   SK pravidiel o dôkaznom bremene na oblas ť zamestnaneckých systémov sociálneho 
zabezpečenia. 
Treba poznamena ť, že vzhľadom na to, že niektoré aspe kty zamestnaneckých systémov 
sociálneho zabezpe čenia (dávky a príspevky zamestnancov) sú odmenou v zmysle bývalého 
článku 119 Zmluvy o ES, smernica 97/80/ES o dôkaznom bremene už implicitne pokryla tieto 
hľadiská, ke ďže podľa jej článku 3 ods. 1 písm. a) sa smernica uplat ňuje na „situácie, na ktoré 
sa vzťahuje článok 119 Zmluvy a smernice 75/117/EHS, 76/207/EHS, a pokia ľ ide o 
diskrimináciu založenú na pohlaví, 92/85/EH S a 96/34/ES”. Do rozsahu pôsobnosti smernice 
97/80/ES napriek po čiatočnému návrhu Komisie46 a stanovisku Európskeho parlamentu47 
nakoniec neboli zahrnuté smernice 86/ 378/EHS a 96/97/ES, ktoré sa vz ťahujú na rovnaké 
zaobchádzanie s mužmi a ženami v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpe čenia. 
Zdá sa, že minulosti predložené dôvody na takéto vylú čenie už nie sú relevantné, ke ďže 
4smernice založené na článku 13 ES obsahujú podobné ustanovenia o dôkaznom bremene. 
Avšak po čas rokovaní o prijatí smer nice 97/80 vzniklo spolo čné vyhlásenie Rady a Komisie v 
súvislosti s článkom 3 ods. 1 písm. a) s týmto znením:48 
„Rada žiada, aby Komisia vo svojej  správe, ktorá sa má predloži ť podľa článku 7, 
preskúmala tiež otázku rozsahu pôsobnosti smernice. 
V tejto správe sa náležite zoh ľadnia rozhodnutia Súdneho dvora vo všetkých dotknutých 
oblastiach sociálnej politiky, ktoré sa vz ťahujú na všeobecnú zásadu nediskriminácie."  
Tento návrh zjednotením ustanovení o zames tnaneckých systémoch sociálneho zabezpe čenia 
a ustanovení týkajúcich sa dôkazného bremena do jedného znenia zabezpe čí tiež účinné 
uplatnenie zásady rovnakého zaobchád zania v tejto oblasti a bude zodpoveda ť tomuto 
vyhláseniu a predchádzajúcej požiadavke Európskeho parlamentu. 
Ďalším dôležitým, praktickým dôsledkom tohto návrhu v tomto kontexte bude zrušenie 
definície nepriamej diskriminácie v článku 2 odsek 2 smernice 97/80/ES s cie ľom jej 
zosúladenia s definíciou obsiahnutou v smernici 2002/73/ES. V tomto oh ľade by sa malo 
pripomenú ť, že prijatím smernice 2002/73/ES, ktorou sa mení a dop ĺňa smernica 
76/207/EHS, sa zaviedla nová defi nícia nepriamej diskriminácie,  bez štatistického prvku v jej 
znení, v súlade s definíciou v smerniciach prijatých na základe článku 13 ES. V tejto 
súvislosti treba poznamena ť, že počas rokovaní o prijatí smernice 2002/73/ES, ktorou sa mení 
a dopĺňa smernica 76/207/EHS, vznikli vyhl ásenia Komisie a Rady, v júni 200149, kedy sa 
prijalo spolo čné stanovisko týkajúce sa potreby zosúladi ť definíciu nepriamej diskriminácie 
obsiahnutú v smernici 97/80/ES zmenenej a doplnenej smerni cou 98/52/ES s definíciou 
prijatou v spolo čnom stanovisku a neskôr  v smernici 2002/73/ES.50 Tento návrh preto 
zodpovedá týmto vyhláseniam. Nadv äzuje na osobitnú požiadavku členských štátov vo či 
                                                 
46 Ú. v. ES C 332, 7.11.1996. s.11 a Ú. v. ES C 185 18.6.1997 s.21 
47 Stanovisko Európskeho parlamentu z 10. apríla 1997 (Ú. v. ES C 132, 28. 4. 1997, s.215), spolo čné 
stanovisko Rady z 24 . júla 1997 (Ú. v. ES C 307, 8. 10. 1997, s. 6) a rozhodnutie Európskeho 
parlamentu zo 6. novembra 1997 (Ú. v. ES C 358, 24. 11. 1997).  
48 SN 157/2/97(SOC) REV 2 z 27. júna 1997 
49 9588/01, SOC 233, CODEC 519 zo 6. júna 2001 
50 Vyjadrenie Komisie k zápisnici (Re zmenenie a doplnenie smer nice 97/80/ES) „Vo svetle zmeny a doplnenia definície nepriamej 
diskriminácie navrhne Komisia vhodné zmen enie a doplnenie smernice 97/80/ES zmen enj a doplnenej smernicou 98/52/ES, v čo 
najkratšom čase.“ Vyjadrenie Rady k zápisnici (Re Vyjadrenie Ko misie k zmeneniu a doplneniu smernice 97/80ES) „Rada 
potvrdzuje úmysel Komisie vypracova ť návrh na zmenenie a doplnenie smernice 97/80/ES vo svetle zmenenia a doplnenia 
definície nepriamej diskriminácie.“  
 
SK 21   SK Komisii predloži ť upravený návrh smernice 97/80/ES s cie ľom upravi ť jej definíciu o 
nepriamej diskriminácii. Vyhlásenie Komisie na túto tému bolo zahrnuté v zápisnici zo 
zasadania Rady pre sociálne veci v júni 2001. Takýmto spôsobom táto aktivita, ktorou sa 
zjednocujú smernice 2002/73/ES a 97/80/ES, tie ž zodpovedá vyššie uvedeným vyhláseniam a 
je zameraná na zlepšenie ú činnosti zásady rovnakého zaobchádzania pod ľa výkladu Súdneho 
dvora.51  
Kapitola 2 Orgány na presadzovanie rovn akého zaobchádzania – sociálny dialóg  
Podobne ako predchádzajúca kapitola táto kapitola obsahuje nové ustanovenia zavedené 
smernicou 2002/73/ES, ktoré sú podobné ustanove niam uvedeným v smerniciach založených 
na článku 13, t.j. v smerniciach 2000/43/ES a 2000/78/ES. Týka sa: 
- určenia orgánov členskými štátmi a úlohy týchto or gánov, t.j. presadzovania rovnakého 
zaobchádzania, dodržiavania právnych predpisov Spolo čenstva a ustanovení na podporu obetí 
diskriminácie; 
- posilnenia úlohy sociálnych partnerov a MVO pri presadzovaní zásady rovnakého 
zaobchádzania. 
Podobne ako v predchádzajúcej ka pitole tieto us tanovenia budú ma ť v kontexte tohto návrhu 
horizontálne uplat ňovanie a budú sa vz ťahovať na záležitosti súvisiace s prístupom k 
zamestnaniu, odbornej príprave, postupu v zamestnaní a s pracovnými podmienkami, ale aj na záležitosti súvisiace s odmenou, vrátane zam estnaneckých systémov sociálneho zabezpe čenia.  
Očakáva sa, že orgány zriadené pr e rovnaké zaobchádzanie s mu žmi a ženami v súvislosti s 
prístupom k zamestnaniu, odbornej príprave , postupu v zamestnaní a s pracovnými 
podmienkami, budú tiež pokrýva ť ďalšie hľadiská pracovných podmienok, ako napr. odmena 
a zamestnanecké systémy sociálneho zabezpe čenia. Rozsah pôsobnosti takýchto orgánov 
v súlade s týmto návrhom nebude pre členské štáty predstavova ť závažné bremeno. 
HLAVA IV IMPLEMENTÁCIA
 
V tejto časti sa nachádzajú horizontálne ustanovenia  v súvislosti s implementáciou smernice. 
Vyžaduje od členských štátov, aby zabezpe čili, že všetky ustanovenia odporujúce zásade 
rovnakej odmeny alebo rovnakého zaobc hádzania (napr. zákony, kolektívne dohody, 
individuálne zmluvy at ď.) budú zrušené alebo vyhlásené za neplatné a neú činné alebo náležite 
zmenené a doplnené. Rovnako ustanovuje ochranu zamestnancov, vrátane zamestnancov, ktorí sú zástupcami zamestna ncov, pred prenasledovaním.  
Vyžaduje od členských štátov, aby zabezpe čili systém ú činných, úmerných a odrádzajúcich 
sankcií, ktoré sa budú uplat ňovať v prípade porušenia práv ga rantovaných na základe tejto 
smernice s cie ľom garantova ť úplnú praktickú ú činnosť (effet utile ) tejto smernice. Od 
členských štátov sa tiež požaduje, aby Komisii oznámili ustanovenia prijaté v tejto oblasti. 
Vyžaduje od členských štátov, aby podporovali zamestnávate ľov a tých, ktorí sú zodpovední 
za odbornú prípravu, aby proaktí vne rozvíjali príslušné opatr enia na prevenciu pred 
                                                
 
51 Rozsudok z 26. júna 2001, vo veci C-381/99, Brunnhofer, ECR I 2001 s.4961, Rozsudok z 27. októbra 1993 vo veci C-127/92 
Enderby, ECR 1993 s. I-5535, pozri tiež rozsudok zo 17. októbra 1989 vo veci C-109/88 Danfoss, ECR 1989 s.3199. 
 
SK 22   SK diskrimináciou na základe pohlavia a predovšetkým pred ob ťažovaním a sexuálnym 
obťažovaním na pracovisku.  
Obsahuje štandardnú doložku o zachovaní úrovne ochrany. Návrh smernice obsahuje ustanovenie podobné us tanoveniu v smernici 2002/73/ES týkajúce 
sa povinnosti členských štátov aktívne zoh ľadňovať cieľ rovnosti medzi mužmi a ženami pri 
formulácii a implementácii zákonov, nariadení,  administratívnych ustanovení a aktivít v 
oblastiach, na ktoré sa odvoláv a v rozsahu pôsobnosti smernice. 
Návrh ďalej členským štátom ukladá povinnos ť zabezpe čiť, aby sa smernica spolo čne 
s transponujúcimi vnútroštátnymi ustanoveniami dala do pozornosti všetkých osôb, ktorých sa 
týka. 
HLAVA V ZÁVERE ČNÉ USTANOVENIA
 
Táto časť obsahuje štandardné ustanovenia prijaté v tomto návrhu smernice.  
Štandardné ustanovenie o tran sponovaní smernice vyžaduje od členských štátov, aby splnili 
určité informa čné požiadavky, ako napr. pravidel né oznamovanie transponujúcich 
vnútroštátnych zákonov a kolektívnych  dohôd, ako aj príslušných korela čných tabuliek 
Komisii. Ďalšie štandardné ustanovenie z článku 2 smernice 2002/73/ES vyžaduje od 
členských štátov, aby v transponujúcich zákonoc h uvádzali odkaz na túto smernicu. 
Obsahuje tiež článok o smerniciach zjednotených v tomto návrhu, ktorý by sa mal zruši ť po 
nadobudnutí ú činnosti novej smernice v členských štátoch. 
Obsahuje tiež „štandardnú revíznu doložku“ ( článok 32), ktorou sa ustanovuje, že Komisia 
najneskôr 30. júna 2008 uskuto ční revíziu fungovania te jto smernice s cie ľom predloži ť 
v prípade potreby potrebné úpravy.  
Rovnako zah ŕňa osobitné ustanovenie obsiahnuté v sm ernici 2002/73/ES o pravidelných 
správach Komisii, každé štyri roky, pomocou ktorých by mali členské štáty informova ť 
Komisiu o pozitívnych ak čných opatreniach uskuto čnených na základe článku 141 ods. 1 
Zmluvy o ES a v súlade s vyhlásením 28 (priorita kladená na pozitívne ak čné opatrenia pre 
ženy).  
4. PRÁVNY  ZÁKLAD 
Návrh smernice je založený na článku 141 ods. 3 ES, ktorým sa Spolo čenstvo splnomoc ňuje 
na prijatie opatrení na zabezpe čenie uplat ňovania zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi 
a ženami v záležitostiach zam estnanosti a povolania. Ke ďže všetky oblasti pokryté 
pôvodnými smernicami 75/117/EHS, 86/378/EHS zmenenými a doplnenými smernicou 
96/97/EHS, 76/207/EHS zmenenou a doplne nou smernicou 2002/73/ES a 97/80/ES, 
zmenenými a doplnenými smernicou 98/52/ES spadajú do právnej kategórie „záležitosti zamestnanosti a povolania”, prepracovaná smernica, ktorá zlu čuje uvedené smernice, sa môže 
zakladať na rovnakom právnom základe. 
Právne predpisy, ktorými sa zabezpe čuje rovnaké zaobchádzanie s mužmi a ženami v oblasti 
zamestnanosti a povolania, prijaté na základe, a/alebo na ktoré sa vz ťahuje článok 141 ES by 
mali pre všetky pokryté oblasti používa ť rovnaké pojmy ako tie, kt oré sa používajú v nedávno 
prijatej legislatíve, ako napr. v sm ernici 2002/73/ES, ktorou sa mení a dop ĺňa smernica 
 
SK 23   SK 76/207/EHS, ako aj v podobných prá vnych predpisoch prijatých pod ľa článku 13 ES na boj 
proti diskriminácii na inom pozad í ako na základe pohlavia, pokia ľ sa takáto diskriminácia 
týka aj oblasti zamestnanosti, s cie ľom zabezpe čiť právnu a politickú súdržnos ť medzi 
časťami právnych predpisov, ktoré majú rovna ké ciele. Preto je potrebné zabezpe čiť 
súdržnosť medzi sekundárnou legislatívou týkajúcou sa  tých istých otázok, ako napr. pojmu 
nepriamej diskriminácie alebo potreby členských štátov ma ť orgány na presadzovanie 
rovnakého zaobchádzania v širších oblas tiach zamestnanosti a povolania a nielen 
v záležitostiach, na ktoré sa vz ťahuje smernica 2002/73/ES, ktorou sa mení a dop ĺňa smernica 
76/207/EHS. 
5. OPRÁVNENIE SO ZRETE ĽOM NA SUBSIDIARITU A PROPORCIONALITU  
Používanie legislatívneho nástroja Spolo čenstva spo číva v dodržiavaní princípu subsidiarity. 
Prepracovanie existujúcich smerníc v oblasti rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania 
s mužmi a ženami v záležitostiach zamestnanosti a povolania pomôže zabezpe čiť, že sa tieto 
zásady budú jednotne a ú činne uplat ňovať na vnútroštátnej úrovni. Okrem toho existuje 
požiadavka zabezpe čiť súdržnos ť právnych predpisov Spolo čenstva, ktorými sa implementuje 
zásada rovnakého zaobchádzania. V prípade diskri minácie na základe pohlavia sa toto môže 
najlepšie dosiahnu ť pomocou prepracovania existujúcich právnych predpisov. 
Obsah navrhovaného nástroja tiež z odpovedá princípu proporcionality, ke ďže dáva členským 
štátom najvä čšiu možnú slobodu pri ur čovaní, akým spôsobom sa má zavies ť účinné 
uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania v tomto oh ľade. 
Právne predpisy Spolo čenstva nebudú ma ť žiadny priamy dosah na fungovanie podnikov 
a nebudú uklada ť žiadne administratívne alebo prá vne obmedzenia, ktoré by mohli bráni ť vo 
vytváraní a rozvoji MSP. 
6. VYSVETLENIE  K ČLÁNKOM 
Bolo potrebné uskuto čniť určité jazykové opravy vo fínskom,  talianskom, portugalskom 
a švédskom znení prepracovaných smerníc s cie ľom zabezpe čiť konzistenciu s ďalšími 
jazykovými verziami. 
HLAVA I  
Všeobecné ustanovenia  
Článok 1  
Tento článok definuje ú čely smernice.  
Smernica sa vz ťahuje na záležitosti, ktorými sa zaoberá smernica 76/207/EHS zmenená 
a doplnenená smernicou 2002/73/ES, (v súvisl osti s prístupom k zamestnaniu, odbornej 
príprave, postupu v zamestnaní a s pracovnými pod mienkami), a tiež smernicami 75/117/EHS 
(rovnaká odmena) a 86/378/EHS zmen enou a doplnenou smernicou 96/97/ES 
(zamestnanencké systémy sociálneho zabezpe čnia). 
Účelom smernice je bližšie objasni ť existujúce prepojenia medzi smernicami 76/207/EHS 
v znení zmien a doplnkov a 92/85/EHS o záležitostiach súvisiacich s materstvom a tehotenstvom, na ktoré sa vz ťahujú tieto smernice. Podáva ja sné a konzistentné definície, 
 
SK 24   SK aktualizuje znenie pomocou integrovania ustálenej judikatúry a ustanovuje jasne 
štruktúrovaný právny text.  
Táto smernica je tiež ur čená na zabezpe čenie účinného uplat ňovania zásady rovnakého 
zaobchádzania, najmä vrátane rozšírenia prav idiel o zmene dôkazného bremena vo všetkých 
oblastiach, ktoré spadajú do jej vecného rozsahu pôsobnosti. 
Článok 2  
Tento článok definuje pojmy priamej a nepriamej diskriminácie, ob ťažovania na základe 
pohlavia a sexuálneho ob ťažovania. Definície sú totožné s definíciami obsiahnutými v už 
prijatej smernici 2002/73/ES. 
Obsahuje tiež definíciu „odmeny“ , ako sa uvádza v článku 141 ES, ako aj definíciu 
„zamestnanenckých systémov sociálneho zabezpe čenia“  obsiahnutú v článku 2 smernice 
86/378/EHS zmenenom a doplnenom článkom 1 bod 1 odsek 1 smernice 96/97/ES. 
Článok 3  
Tento článok definuje osobný rozsah pôsobnosti smernice v rovnakom zmysle, aký je 
uvedený v smernici 96/97/ES. 
Odsek 2 obsahuje štandardnú formuláciu, ktorá ex istuje vo všetkých smerniciach, ktoré sa 
vzťahujú na rovnaké zaobchádzanie s mužmi a ženami. Odráža osved čenú zásadu, ktorou sa 
vymedzuje, že ochrana žien po čas tehotenstva a materstva pr edstavuje povolenú výnimku zo 
zásady rovnakého zaobchádzania. Zah ŕňa text, ktorý sa objavuje v článku 1 odsek 2 smernice 
2002/73/ES, ktorý má horizontálny ú činok na smernice (pozri tiež článok 5 ods. 2 smernice 
86/378/EHS).  
Odsek 3 zah ŕňa upravenú prvú vetu štvrtého pododseku článku 2 ods. 7 smernice 76/207/EHS 
zmeneného a doplneného odsekom 2 článku 1 smernice 2002/73/ES52. 
HLAVA II  
Osobitné ustanovenia  
Kapitola 1 
Zásada rovnakej odmeny 
Článok 4  
Tento článok zodpovedá základnému článku smernice 75/117/EHS o rovnakej odmene, 
čiastočne upravenému, s cie ľom zohľadniť najnovšiu judikatúru Súdneho dvora, najmä jeho 
rozsudok zo 17. septembra 2002 vo veci C-320/00 A. G. Lawrence a iní v. Regent Office 
Care Ltd., Commercial Catering Group a Mitie Secure Services Ltd.53, ako aj rozsudok z 13. 
januára 2004 vo veci Debra Allonby v. Accr ington / Rossdendale College, C-256/0154. Na 
základe tejto judikatúry Súdny dvor zaviedol n ový prvok, ktorý je rozsiahlejší ako rovnaké 
zariadenie alebo rovnaká prevádzka, na por ovnanie práce rovnakej hodnoty, ktorá spadá pod 
                                                 
52 Ú.v. ES L 348, 28.11.1992, s. 1 
53 ECR. 2002 I s. 7325 
54 zatia ť neuverejnené v tla čenej verzii 
 
SK 25   SK rovnaký zdroj. Súdny dvor upresnil, že „v  tomto kontexte neexistuje v znení článku 141 ods. 
1 ES nič, čím by sa poukázalo na to, že uplatnite ľnosť daného ustanovenia je obmedzená na 
situácie, v ktorých muži a ženy pracujú pre rovnakého zamestnávate ľa“. 
Preto zásada rovnakej odmeny pre mužov a ženy predpokladá, že odme ňovanie za rovnakú 
prácu alebo prácu rovna kej hodnoty nemusí by ť nevyhnutne uhrádzané tým istým 
zamestnávate ľom, ale musí pochádza ť z jedného zdroja, ktorému sa môžu prisúdi ť akékoľvek 
zistené rozdiely v podmienkach odme ňovania. Keby nešlo o jeden zdroj, neexistoval by 
žiadny orgán, ktorý by  bol zodpovedný za akúko ľvek nerovnos ť a ktorý by mohol navráti ť 
rovnaké zaobchádzanie.  
Čo sa týka otázky klasifikácie zamestnaní, znenie tohto návrhu zostáva nezmenené 
v porovnaní so znením článku 1 smernice 75/117/EHS. 
Kapitola 2 
Zásada rovnakého zaobchádzania v za mestnaneckých systémoch sociálneho 
zabezpečenia 
Článok 5  
Tento článok zodpovedá prvému odseku článku 5 smernice 86/378/ES, ktorý nebol upravený 
smernicou 96/97/ES. Ustanovuje uplat ňovanie zásady rovnakého zaobchádzania 
v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpe čenia v rámci obmedzení ustanovených 
v článku 6.  
Článok 6  
Prvý odsek tohto článku zah ŕňa nezmenený článok 4 smernice 86/378/EHS súvisiaci s 
vecným rozsahom pôsobnosti tejto kapitoly vo vz ťahu k zamestnaneckým systémom a 
súvisiacim rizikám.  
Druhý odsek je novým ustanovením, ktoré odr áža judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa 
uplatňovania sú časného článku 141 ods. 1 a 2 ES na osobitné systémy pre štátnych 
zamestnancov.55  
Kodifikovaním tejto judi katúry smernica objas ňuje, že sa uplat ňuje aj na systémy sociálneho 
zabezpečenia týkajúce sa konkrétnej kategórie štát nych zamestnancov, ak sa príslušné dávky 
vyplácajú z dôvodu pracovného pomeru, priamo sa vz ťahujú na ukon čenú dobu zamestnania a 
ich výška je vypo čítaná na základe posledného platu. Skuto čnosť, že osobitný systém pre 
konkrétnu kategóriu štátnych zamestnancov a ďalšieho personálu zamestnaného štátom je 
súčasťou všeobecného, harmonizovaného rámca zákonného systému, nie je v tomto oh ľade 
dotknutá (pozri najmä rozsudky v prípadoch Beune  a Niemi ). 
                                                 
55 Rozsudky Súdneho dvora z 28. septembra 1994. Vec C-7/93 Beune, ECR 1994 strana I-4471 zo 17. 
apríla 1997 vo veci 147/95 Evrenopoulos ECR s. I-02057, z 29. novembra 2001, vec C-366/99 
Griesmar ECR s. I-09383, z 13 . decembra 2001 vec C-206/00. EC R 2001 I-0201 Henri Mouflin 
a novšie v rozsudku z 12. septembra 2002 vo veci C-351/00 Niemi ECR 2002 s. I-07007. 
 
SK 26   SK Článok 7  
Toto ustanovenie zah ŕňa bez zmien článok 2 odseky 2 a 3 smernice 86/378/EHS zmenenej a 
doplnenej článkom 1 odsek 1 smernice 96/97/ES. 
Podobne ako v predchádzajúcich smerniciach:  
a) individuálne zmluvy pre samostatne zárobkovo činné osoby (pretože tieto zmluvy sú 
v podstate súkromné) ; 
b) systémy pre samostatne zárobkovo činné osoby, ktoré majú len jedného člena (tak ako 
v predchádzajúcom bode, tieto zm luvy sú v podstate súkromné) ;  
c) poistné zmluvy, kde zamestnávate ľ nie je zmluvnou stranou v prípade platených 
zamestnancov, nie sú pokryté týmto návrhom. 
Body d) a e) sa týkajú súkromných dojedna ní medzi poistenou osobou a systémom, ktoré 
nespadajú pod zamestnanecký systém sociálneho zabezpe čenia v zmysle definície z článku 2 
tohto návrhu. 
Druhý odsek odráža judikatúru Súdneho dvora v jeho rozsudkoch z 9. novembra 1993 vo veci 
C-132/92 Birds Eye Walls,56 o „premosťovacích dôchodkoch “ a preberá sa nezmenený z 
článku 2 ods. 3 smernice 86/378/EHS vloženého článkom 1 odsek 1 smernice 96/97/ES. 
Článok 8  
Tento článok zodpovedá článku 6 smernice 86/378/EHS zmenenému a doplnenému článkom 
1 ods. 3 smernice 96/97/ES s cie ľom zohľadniť judikatúru Súdneho dvora v prípadoch Neath  
a Coloroll  a obsahuje otvorený zoznam ustanove ní, ktoré odporujú zásade rovnakého 
zaobchádzania. 
Pôvodný článok je mierne upravený v tom, že bod h) v odseku 1 neodkazuje na prílohu 
obsiahnutú v smernici 96/97/ ES, ktorou sa mení a dop ĺňa smernica 86/378/EHS. V tejto 
prílohe sa uvádzajú príklady niektorých prvkov v prípade financovaných systémov s 
definovanými dávkami, ktoré môžu by ť nerovné tam, kde nerovnos ť súm vyplýva z 
používania poistnotechnických faktorov, ktoré sa líšia pod ľa pohlavia v čase, keď sa zavádza 
financovanie systému.  
Tieto príklady sú nasledujúce: - prevod časti pravidelného dôchodku do kapitálovej sumy;  
- prevod dôchodkových práv;  - pozostalostný dôchodok vyplác aný závislej osobe v prípade, že táto sa vzdá časti dôchodku; 
- znížený dôchodok, ak sa pracovník rozhodne odís ť do predčasného dôchodku. 
Článok 9
 
Tento článok zodpovedá článku 8 smernice 86/378/EHS, zmenenému a doplnenému článkom 
1 ods. 4 smernice 96/97/ES, týkajúcemu sa uplat ňovania smernice o zamestnaneckých 
systémoch pre samostatne zárobkovo činné osoby. Tieto usta novenia neboli dotknuté 
judikatúrou Súdneho dvora v prípade Barber a neskoršími rozsudkami. 
                                                 
56 Birds Eye Walls Ltd. v. Friedel M. Roberts. ECR 1993 I s. 5579  
 
SK 27   SK Ustanovenia, ktoré odporujú zásade rovnakého zaobchádzania v zamestnaneckých systémoch 
pre samostatne zárobkovo činné osoby sa musia zrevidova ť s účinnosťou najneskôr od 1. 
januára 1993 alebo, v prípade členských štátov, ktorých pristúpenie sa uskuto čnilo po tomto 
dátume, od dátumu, kedy sa smernica 86/378/ ES zmenená a doplnená smernicou 96/97/ES 
stala uplatnite ľnou na ich území.  
Táto smernica nebráni tomu, aby sa práva a povinnos ti vyplývajúce z ú časti v danom 
zamestnaneckom systéme pre samostatne zárobkovo činné osoby v období pred jeho zmenou 
aj naďalej riadili predpismi systému, ktor é boli v platnosti v uvedenom období. 
Článok 10  
Tento článok zodpovedá článku 9 smernice 86/378/EHS zmenenému a doplnenému článkom 
1 ods. 5 smernice 96/97/ES. Týka sa odchýlok vo vz ťahu k uplat ňovaniu smernice na 
zamestnanecké systémy pre samostatne zárobkovo činné osoby, ktoré, ako 
v predchádzajúcom článku, neboli dotknuté judikatúrou Súdneho dvora v prípade Barber 
a neskoršími rozsudkami. Tieto odchýlky sa týkajú ur čenia veku odchodu do dôchodku, práva 
na pozostalostné dávky a vyrovnania príspe vkov do zamestnaneckého systému sociálneho 
zabezpečenia pre samostatne zárobkovo činné osoby. Bod c) v bývalom článku 9 smernice 
86/378/EEC zmenenej a doplnenej smernicou 96/97/ES (odsek 5 článok 1) obsahuje 
prechodné obdobie na vyrovnanie príspevkov samostatne zárobkovo činných osôb.  
Článok 11  
Tento článok zodpovedá článku 2 smernice 96/97/ES.  
Odseky 1 a 2 tohto článku odrážajú judikatúru Súdne ho dvora týkajúcu sa spiato čného 
uplatňovania sú časného článku 141 ods. 1 a 2 (bývalý článok 119) v zamestnaneckých 
systémoch sociálneho zabezpe čenia, ktoré je zahrnuté v smer nici 96/97/ES. Odsek 3 odráža 
uplatňovanie smernice v členských štátoch, ktoré boli býva lými zmluvnými stranami 
v dohode o Európskom hospodárskom priestore. 
Je tam však nový odsek 4, v ktorom sa upres ňuje, že v prípade iných členských štátov, 
ktorých pristúpenie sa uskuto čnilo po dátume 17. máj 1990, dátum 17. máj 1990 vo vyššie 
uvedených odsekoch 1 a 2a sa nahradí dátumom, ku ktorému sa článok 141 ods. 1 a 2 (bývalý 
článok 119) stal uplatnite ľným na ich území (s cie ľom pokry ť situáciu pristupujúcich krajín). 
Článok 12  
Tento článok zodpovedá článku 9a smernice 86/378/EHS (ktorý bol vložený článkom 1 
smernice 96/97/ES) o flexibilnom dôchodku. Na základe toho sa flexibilný vek odchodu do 
dôchodku za podmienok rovnakých pre mužov a ženy nebude považova ť za nezlu čiteľný 
s touto smernicou. 
 
SK 28   SK Kapitola 3 
Zásada rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokia ľ ide o prístup k 
zamestnaniu, odbornej príprave, postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky  
Článok 13  
Prvý odsek tohto článku zodpovedá článku 3 odsek 1 smernice 76/207/EHS zmenenému a 
doplnenému článkom 1 ods. 3 smernice 2002/73/ES. Tento nový článok zodpovedá 
podobným formuláciám obsiahnutým v smerniciach založených na článku 13 ES, t.j. 
2000/43/ES57 a 2000/78/ES58. 
Druhý odsek tohto článku zodpovedá článku 2 odsek 6 smernice 76/207/EHS zmenenému a 
doplnenému článkom 1 ods. 2 smernice 2002/73/ES. Týka sa rozsahu, v ktorom sa povo ľujú 
odchýlky zo zásady rovnakého zaobchádzania v prípade zamestnania, ktoré si vzh ľadom na 
svoju základnú povahu vyžaduje osobu konkrétneho pohl avia, a je v súlade s judikatúrou 
Súdneho dvora v tejto oblasti 59.  
Tretí odsek zodpovedá článku 9 ods. 2 smernice 76/207/EHS, ktorý odkazuje na ustanovenie o 
vylúčení v článku 2 ods. 6 smernice 76/20 7/EHS zmenenom a doplnenom článkom 1 ods. 2, 6 
smernice 2002/73/ES.  
Článok 14  
Tento článok zodpovedá článku 2 odsek 8 smernice 76/207/EHS zmenenému a doplnenému 
článkom 1 odsek 2 smernice 2002/73/ES a vz ťahuje sa na možnos ť, podľa článku 141 ods. 4 
ES, členských štátov ponecha ť alebo prija ť opatrenia s cie ľom zabezpe čiť úplnú rovnos ť v 
praxi medzi mužmi a ženami v pracovnom živote. 
Článok 15  
Tento článok odráža judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa materstva a tehotenstva (pozri 
najmä vec 184/83 Hofmann v. Barmer Ersatz kasse [1984] ECR 3047, odsek 25, vec C-421/92 
Habermann-Beltermann [1994] ECR I-1657, odsek 21, a vec C-32/93 Webb v. EMO Air 
Cargo [1994] ECR I-3567, odsek 20). Objas ňuje prepojenia medzi smernicou 92/85/EHS a 
týmto návrhom smernice v súvislosti so záležitos ťami, ktorým sa venuje táto kapitola, a na 
ktoré sa vz ťahuje článok 2 odsek 7 druhá a tretia zarážka smernice 76/207/EHS zmenený a 
doplnený článkom 1 odsek 2 smernice 2002/73/ES, ako ustanovuje judikatúra.  
Návrh v prvom odseku, ktorý upres ňuje, že „Menej priaznivé zaobchádzanie so ženou, ktoré 
sa vzťahuje na tehotenskú alebo materskú dovole nku, predstavuje diskrimináciu v zmysle 
tejto smernice“, odráža tretiu zarážku článku 2 ods. 7 smernice 76/207/EHS vloženú odsekom 
2 článku 1 smernice 2002/73/ES.  
Druhý odsek zodpovedá druhej zarážke článku 2 ods. 7 smernice 76/207/EHS vloženej 
odsekom 2 článku 1 smernice 2002/73/ES a zah ŕňa nezmenené znenie daného ustanovenia, 
                                                 
57 Ú. v. ES L 180, 19.7.2000, s. 22 
58 Ú. v. ES.L 303, 2.12.2000, s. 16 
59 Rozsudok z 15. mája 1986 vo veci C-222/84 Johnston; rozsudok z 26. októbra 1999, Sirdar, [1999] 
ECR I-0000 a rozsudok z 11. januára 2000 vo veci C-285/98 Kreil [2000] ECR I-0000. 
 
SK 29   SK ktoré odráža judikatúru Súdne ho dvora týkajúcu sa práva že ny na materskej dovolenke, po 
skončení obdobia materskej dovolenky, vráti ť sa na jej pracovné miesto alebo na 
zodpovedajúce miesto za podmienok, ktor é nie sú menej priaznivé pre ňu a pre jej výhody 
plynúce z akéhoko ľvek zlepšenia pracovných podmie nok, na ktoré bola oprávnená po čas 
svojej neprítomnosti. 
Článok 16  
Tento článok zah ŕňa nezmenenú druhú časť štvrtej zarážky článku 2 ods. 7 smernice 
76/207/EHS vloženej odsekom 2 článku 1 smernice 2002/73/ES, ktorá upres ňuje, že táto 
smernica sa tiež nedotýka práva členských štátov uznáva ť rôzne práva na rodičovskú 
dovolenku  a/alebo dovolenku z dôvodu adopcie . Od tých členských štátov, ktoré uznávajú 
takéto práva, sa vyžaduje, aby uskuto čnili potrebné opatrenia na ochranu pracujúcich mužov 
a žien pred prepustením v dôsledku vykonávania týchto práv a zabezpe čili aby, na konci 
takejto dovolenky, boli oprávnení vráti ť sa na ich pracovné miesto alebo na zodpovedajúce 
miesto za podmienok, ktoré nie sú menej pr iaznivé pre nich a pre ich výhody plynúce z 
akéhokoľvek zlepšenia pracovných podmien ok, na ktoré boli oprávnení po čas svojej 
neprítomnosti.  
Tento odsek o rodi čovskej dovolenke a dovolenke z dôvodu adopcie bol zavedený 
Európskym parlamentom a Radou po čas rokovaní o prijatí smernice 2002/73/ES. 
HLAVA III  
Horizontálne ustanovenia  
Kapitola 1 
Ochrana práv 
Oddiel 1 
Opravné prostriedky 
Článok 17  
Tento článok zodpovedá článku 6 ods. 1, 3 a 4 smernice 76/207/EHS zmenenému a 
doplnenému článkom 1 odsek 5 smernice 2002/73/ES, upravenému tak aby sa tiež vz ťahoval 
na rovnakú odmenu. 
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora60 odsek 3 upres ňuje, že predchádzajúce odseky sa 
nedotýkajú vnútroštátnych pravidiel, ktoré sa vz ťahujú na lehoty na vznesenie žalôb, pokia ľ 
ide o zásadu rovnakého zaobchádzania. Toto zodpovedá odseku 4 článku 6 smernice 
76/207/EHS vloženému článkom 1 odsek 5 smernice 2002/73/ES. 
                                                 
60 Rozsudok zo 16. mája 2000 vo veci C-78/98 Preston ECR 2000 s. I-03201. 
 
SK 30   SK Článok 18  
Tento článok zodpovedá článku 6 ods. 2 smernice 76/207 /EHS zmenenému a doplnenému 
článkom 1 odsek 5 smernice 2002/73/ES a vz ťahuje sa na náhradu v prípade porušenia zásady 
rovnakého zaobchádzania v súlade  s judikatúrou Súdneho dvora. 
Oddiel 2 
Dôkazné bremeno 
Článok 19  
Tento článok zodpovedá základnému článku smernice 97/80/ES o dôkaznom bremene, t.j. 
článku 4.  
Článok 20  
Tento článok zodpovedá článku 3 smernice 97/80/ES, ktorý sa vz ťahuje na rozsah pôsobnosti 
danej smernice. Tento článok je tiež mierne upravený, aby sa vz ťahoval na všetky situácie, na 
ktoré sa vz ťahuje tento návrh smernice (pozri vyššie). 
Výnimka, ktorá sa vz ťahuje na trestné konanie ( článok 3 ods. 2 smernice 97/80), sa uvádza 
v odseku 2. 
Kapitola 2 
Orgány na presadzovanie rovnakého zaobchádzania – sociálny dialóg  
Článok 21  
Tento článok sa týka zriadenia, úl ohy a právomocí orgánov pre rovnos ť, ktoré sú už 
ustanovené na základe článku 8a smernice 76/207/EHS (vloženého článkom 1 odsek 7 
smernice 2002/73/ES). Toto us tanovenie sa bude uplat ňovať podľa tohto návrhu na všetky 
záležitosti, na ktoré sa vz ťahujú smernice, ktoré sú sú časťou tohto prepracovania.  
Článok 22  
Tento článok sa týka povinnosti členských štátov, v súlade s vnútroštátnymi tradíciami 
a postupmi, presadzova ť sociálny dialóg a podporova ť plány na rovnos ť na pracovisku.  
Tento článok zodpovedá článku 8b smernice 76/207/EHS (vloženému článkom 1 odsek 7 
smernice 2002/73/ES) a bude sa uplat ňovať na všetky záležitosti, na ktoré sa vz ťahuje tento 
návrh smernice.  
Článok 23  
Tento článok sa týka povinnosti členských štátov podporova ť dialóg s príslušnými 
mimovládnymi organizáciami, ktoré majú, v súla de s ich vnútroštátnym právom a postupmi, 
oprávnený záujem prispieva ť k boju proti diskriminác ii na základe pohlavia s cie ľom 
presadzova ť zásadu rovnakého zaobchádzania. Toto usta novenie, ktoré už existuje v smernici 
76/207/EHS ( článok 8c, vložený článkom 1 odsek 7 smernice 2002/73/ES), by malo ma ť 
zákonom uznanú ú činnosť a malo by sa uplat ňovať na všetky záležitos ti, na ktoré sa vz ťahuje 
 
SK 31   SK tento návrh. Podobný článok existuje tiež v ne dávno prijatých smerniciach založených na 
článku 13 ES (smernica 2000/43/ES a 2000/78/ES).  
HLAVA IV  
Implementácia  
Článok 24  
Tento článok je klasickým ustanovením, ktoré je obsiahnuté v článku 3 ods. 2 smernice 
76/207/EHS zmenenom a doplnenom odsekom 3 článku 1 smernice 2002/73/ES, a ktoré sa 
týka súladu členských štátov so smernicou. Rovnaké zaobchádzanie zah ŕňa odstránenie 
diskriminácie vyplývajúcej zo zákonov, nariad ení alebo administratívnych ustanovení 
a smernica preto vyžaduje od členských štátov, aby zrušili akéko ľvek takéto ustanovenia. 
Podobne ako pri skorších právnych predpi soch, smernica tiež vyžaduje, že akéko ľvek 
ustanovenia, ktoré odporujú zásade rovna kého zaobchádzania, sa musia vyhlási ť za neplatné 
a neúčinné alebo sa musia zmeni ť a doplniť, alebo musí by ť možné ich za takéto vyhlási ť, ak 
sa voči nim namieta. 
Článok 25  
Toto ustanovenie pochádza zo smernice 2002/73/ES a uplat ňuje sa horizontálne na všetky 
situácie v rámci vecného rozsahu pôsobnosti smernice ( článok 1 odsek 6, ktorým sa nahrádza 
článok 7 smernice 76/207/EHS). Týka sa povinnosti členských štátov zavádza ť do ich 
vnútroštátnych právnych systémov také opa trenia, ktoré sú ne vyhnutné na ochranu 
zamestnancov, vrátane tých, ktorí sú zástupc ami zamestnancov ustanovenými vnútroštátnymi 
zákonmi a/alebo postupmi, pred prepuste ním z práce alebo iným nepriaznivým 
zaobchádzaním zo strany zamestnávate ľa ako reakcia na s ťažnosť v rámci podniku alebo na 
akékoľvek právne postupy zaciel ené na posilnenie súladu so zásadami rovnakého 
zaobchádzania. 
Článok 26  
Tento článok je štandardným ustanovením zameraným na sankcie za porušenie zásady 
rovnakého zaobchádzania. Ekvivalentné  ustanovenia sa nachádzajú v článku 8d smernice 
76/207/EHS vloženému článkom 1 odsek 7 smernice 2002/73/ES. Článok 26 zjednocuje 
všetky ustanovenia, ktoré sa vz ťahujú na sankcie a ustanovuje ich uplatnite ľnosť na 
záležitosti, na ktoré sa vz ťahuje táto smernica. 
Článok 27  
Tento článok pochádza z článku 2 ods. 5 smernice 76/207/EHS vloženého článkom 1 odsek 2 
smernice 2002/73/ES, ktorým sa členským štátom odporú ča, aby podporovali zavádzanie 
preventívnych opatrení proti diskri minácii na základe pohlavia, ob ťažovaniu a sexuálnemu 
obťažovaniu. 
Článok 28  
Toto je opä ť štandardné ustanovenie, pod ľa ktorého by nemalo dochádza ť k žiadnemu 
znižovaniu úrovne ochrany pred diskri mináciou na základe pohlavia, ktorú členské štáty 
poskytli pri implementácii smernice. 
 
SK 32   SK Článok 29  
Tento článok, ktorý sa týka uplat ňovania rodového h ľadiska, odráža podstatu článku 3 ods. 2 
ES a je totožný s článkom 1 ods. 1a smernice 76/207/EHS vloženým článkom 1 odsek 1 
smernice 2002/73/ES. Toto ustanovenie má horizontálny ú činok a bude sa uplat ňovať na 
záležitosti, na ktoré sa vz ťahujú všetky smernice, ktoré sú sú časťou tohto prepracovania.  
Článok 30  
Toto ustanovenie pochádza zo smernice 97/80/ES ( článok 5) ako aj zo  smernice 75/117/EHS 
(článok 7) a týka sa povinnosti členských štátov dohliadnu ť na to, aby s ustanoveniami 
prijatými pod ľa tejto smernice spolo čne s príslušnými už platnými ustanoveniami boli 
oboznámené príslušné osoby, všetkými možnými prostriedkami, napr. na pracovisku. Toto 
dôležité ustanovenie má horizontálny ú činok a bude sa uplat ňovať na všetky záležitosti, na 
ktoré sa vz ťahuje tento návrh smernice. 
HLAVA V  
Záverečné ustanovenia  
Článok 31  
Odsek 1 vyžaduje od členských štátov, aby Komisii podávali správy o implementácii 
smernice najneskôr do ......, a aby tak Komisii umožnili vypracova ť správu pre Európsky 
parlament a Radu.  
Odsek 2 zodpovedá ustanoveniu obsiahnutému v článku 2 odsek 3 smernice 2002/73/ES o 
podávaní správ Komisii, každé št yri roky, o opatreniach uskuto čnených členskými štátmi 
podľa článku 141 ods. 4 ES. 
Článok 32  
Článok ustanovuje možnú revíziu smernice a existuje v ďalších smerniciach v podobnom 
zmysle. Komisia dôkladne zhodnotí dopad smernice, po čom sa môžu pod ľa potreby 
navrhnúť akékoľvek úpravy, ktoré sa budú považova ť za nevyhnutné. 
Článok 33  
Odsek 1 tohto článku upres ňuje dátum transponovania tejto smernice členskými štátmi. 
V súlade s nedávno dohodnutými postupmi tiež vyžaduje od členských štátov, aby oznámili 
znenie ustanovení prijatých pri tran sponovaní smernice. 
Odsek 2 je štandardným ustanovením, ktorým  sa vyžaduje, aby us tanovenia prijaté na 
implementáciu smernice zah ŕňali odkaz na túto smernicu alebo, aby k nim bol priložený 
takýto odkaz. Tento odsek zah ŕňa tiež ďalšie ustanovenie, ktorým sa vyžaduje, aby takýto 
odkaz zah ŕňal formuláciu o tom, že odkazy v existujúcich zákonoch, nariadeniach 
a administratívnych ustanoveniach na smerni ce zrušené touto smernicou, sa považujú za 
odkazy na túto smernicu. 
 
SK 33   SK Článok 34  
Tento článok sa týka zrušenia smerníc, ktoré sú sú časťou tohto prepracovania po tom, ako 
smernicu prijme Rada a Európsky parlament.  Toto ustanovenie sa nedotýka povinností 
členských štátov, ktoré sa vz ťahujú na lehoty na transpo novanie do vnútroštátneho práva 
a dátumy uplat ňovania existujúcich smerníc. 
Článok 35  
Toto je štandardný článok, ktorým sa upres ňuje, že smernica nadobúda ú činnosť [dvadsiatym] 
dňom po jej uverejnení v Úradnom  vestníku Európskej únie. 
Článok 36  
Toto je štandardný článok, ktorým sa upres ňuje, že smernica je ur čená členským štátom.  
 
SK 34   SK 2004/0084 (COD) 
Návrh 
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 
o implementácii zásady rovnosti príležito stí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a 
ženami vo veciach zamestnanosti a povolania 
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, 
so zreteľom na Zmluvu o zalo žení Európskeho spolo čenstva, najmä na jej článok 141 ods. 3, 
so zreteľom na návrh Komisie61, 
so zreteľom na stanovisko Európskeho  hospodárskeho a sociálneho výboru62, 
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov63, 
konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 Zmluvy, 
keďže: 
(1) Smernica Rady 76/207/EHS z 9. februára  1976 o vykonávaní zásady rovnakého 
zaobchádzania s mužmi a ženami, pokia ľ ide o prístup k zam estnaniu, odbornej 
príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky64, a smernica Rady 
86/378/EHS z 24. júla 1986 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a 
ženami v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpe čenia65 boli v podstatnej 
miere zmenené a doplnené. Smernica Rady 75/117/EHS z 10. februára 1975 o 
aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa uplat ňovania zásady 
rovnakej odmeny pre mužov a ženy66 a smernica Rady 97/80/ES z 15. decembra 1997 
o dôkaznom bremene v prípadoch di skriminácie na základe pohlavia67 tiež obsahujú 
ustanovenia, ktorých cie ľom je implementácia zásady rovnakého zaobchádzania 
s mužmi a ženami. Ke ďže v týchto smerniciach sa vykonajú ďalšie zmeny 
a doplnenia, mali by sa prepracova ť v záujme zrozumite ľnosti a s cie ľom spojiť do 
jedného textu základné ustanovenia, ktoré existujú v tejto oblasti, ako aj ur čité nové 
prvky vyplývajúce z judikatúry Súdneho dvora Európskych spolo čenstiev. 
                                                 
61 Ú. v. EÚ C, , s.  
62 Ú. v. EÚ C, , s.  
63 Ú. v. EÚ C, , s.  
64 Ú. v. ES L 39, 14.2.1976, s. 40, smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 2002/73/ES (Ú. v. ES L 
269, 5.10.2002, s. 15). 
65 Ú. v. ES L 225, 12.8.1986, s. 40, smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 96/97/ES (Ú. v. ES L 46, 
17.2.1997, s. 20). 
66 Ú. v. ES L 45, 19.2.1975, s. 19. 
67 Ú. v. ES L 14, 20.1.1998, s. 6, smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou 98/52/ES (Ú. v. ES L 205, 
22.7.1998, s. 66). 
 
SK 35   SK (2) Rovnaké zaobchádzanie s mužmi a žen ami je základnou zásadou práva Spolo čenstva, 
ktorá sa pod ľa článku 2 a článku 3 ods. 2 Zmluvy musí podporova ť vo všetkých jeho 
činnostiach. 
(3) Článok 141 ods. 3 Zmluvy v sú časnosti poskytuje osob itný právny základ pre 
prijímanie opatrení Spolo čenstva na zabezpe čenie implementácie zásady rovnosti 
príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veci ach zamestnanosti 
a povolania vrátane zásady rovnakej odm eny za rovnakú prácu a prácu rovnakej 
hodnoty. 
(4) Články 21 a 23 Charty základných práv Európskej únie tiež zakazujú akúko ľvek 
diskrimináciu na základe pohlavia a zachová vajú právo na rovnaké zaobchádzanie 
s mužmi a ženami vo všetkých oblastiach vrátane zamestnanosti, povolania a odmeny. 
(5) Z dôvodu koherencie je potrebné uvies ť jednotnú definíciu priamej a nepriamej 
diskriminácie.  
(6) Obťažovanie na základe pohlavia osoby a sexuálne ob ťažovanie odporujú zásade 
rovnakého zaobchádzania s mužmi a žen ami, a preto by sa mali na ú čely tejto 
smernice považova ť za prejavy diskriminácie na  základe pohlavia. Tieto formy 
diskriminácie sa neobjavujú len na prac oviskách, ale aj v súvislosti s prístupom 
k zamestnaniu a odbornej príprave. 
(7) V tejto súvislosti zamestnávatelia a tí, ktorí sú zodpovední za odbornú prípravu, by sa 
mali podpori ť v tom, aby prijali opatrenia na boj proti všetkým formám diskriminácie 
na základe pohlavia a najmä, aby pr ijali preventívne opatrenia pred ob ťažovaním a 
sexuálnym ob ťažovaním na pracovisku v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi 
a praxou. 
(8) Zásada rovnakej odmeny za rovnakú prácu  alebo prácu rovnakej hodnoty ako sa 
ustanovuje v článku 141 Zmluvy predstavuje dôlež itý aspekt zásady rovnakého 
zaobchádzania s mužmi a ženami. Je preto vhodné prija ť ďalšie ustanovenie na jej 
implementáciu. 
(9) Je osved čenou skuto čnosťou, že zásada rovnakej odme ny nie je obmedzená na 
situácie, v ktorých muži a ženy pracujú u rovnakého zamestnávate ľa. Podľa rozsudkov 
Súdneho dvora vo veci C-320/00: A.G. Lawrence a ďalší v. Regent Office Care Ltd, 
Commercial Catering Group a Mitie Secure Services Ltd68 a vo veci C-256/01: Debra 
Allonby v. Acccrington & Rossendale College,  Education Lecturing Services a štátny 
tajomník pre vzdelávanie a prácu69 musí však existova ť spoločný zdroj, ktorému sa 
môžu prisúdi ť rozdiely zistené v podmienkach odme ňovania, pretože v opa čnom 
prípade by neexistoval nikto, kto by bol zodpovedný za akéko ľvek rozdiely a kto by 
mohol znova nastoli ť rovnaké zaobchádzanie.  
(10) Je potrebné prija ť osobitné opatrenia na zabezpe čenie implementácie zásady 
rovnakého zaobchádzania v zamestnanec kých systémoch sociálneho zabezpe čenia 
a presnejšie stanovi ť jej rozsah pôsobnosti. 
                                                 
68 [2002] ECR I-7325. 
69 Rozsudok z 13.1.2004. 
 
SK 36   SK (11) V rozsudku vo veci C-262/88: Barber v. Guardian Royal Exchange Assurance 
Group70 Súdny dvor rozhodol, že všetky formy zamestnaneckého dôchodku 
predstavujú prvok odmeny v zmysle článku 141 Zmluvy. 
(12) Napriek tomu, že pojem „odmena“ v zmysle článku 141 Zmluvy nezah ŕňa sociálne 
dávky, v sú časnosti je jasne stanovené, že dôchodkový systém pre štátnych 
zamestnancov patrí do rozsahu pôsobnosti zásady rovnakej odmeny, ak dávky vyplatené v rámci tohto systému sú vypla tené pracovníkovi na základe jeho 
pracovného pomeru so štátnym zamestnávate ľom, bez oh ľadu na skuto čnosť, že 
takýto systém je sú časťou všeobecného zákonného systému. Pod ľa rozsudkov 
Súdneho dvora vo veci C-7/93: Bestuur van het Algemeen Bu rgerlijk Pensioenfonds v 
G. A. Beune
71 a vo veci C-351/00: Pirkko Niemi72, táto podmienka bude splnená, ak sa 
dôchodkový systém vz ťahuje na konkrétnu kategóriu pracovníkov a dávky z tohto 
systému sa priamo vz ťahujú na obdobie služby a sú vypo čítané v pomere 
k poslednému platu štátneho zamestnanca. Z dôvodu zrozumite ľnosti je preto vhodné, 
aby sa v tomto smere prijalo osobitné ustanovenie. 
(13) Súdny dvor potvrdil, že vzh ľadom na to, že príspevky pracovníkom a pracovní čkam 
do dôchodkového systému s definovanými dávkami musia by ť rovnaké, pretože ich 
pokrýva článok 119 Zmluvy, ke ďže nerovnos ť príspevkov zamestnávate ľov platených 
podľa financovaných systémov s definovanými dávkami, čo je dôsledkom používania 
poistno-matematických faktorov líšiacich sa pod ľa pohlavia, sa nemá hodnoti ť v 
zmysle toho istého ustanovenia. 
(14) Podľa osvedčenej jurisdikcie dávky v rámci zamestnaneckých systémov sociálneho 
zabezpečenia sa nepovažujú za odmenu, ak sa vz ťahujú na obdobia zamestnania pred 
17. májom 1990 s výnimkou prípadu pracovní kov alebo osôb, ktoré si za nich 
nárokujú, ktorí pred týmto d ňom navrhli za čatie súdneho konani a alebo uplatnili 
rovnocenný nárok pod ľa platného vnútroštátneho práva. Je preto potrebné náležite 
obmedziť implementáciu zásady rovnakého zaobchádzania. 
(15) Zabezpečenie rovnakého prístupu k zamestnaniu  a odbornej príprave, ktorá k tomu 
vedie, je nevyhnutným základom uplat ňovania zásady rovnakého zaobchádzania 
s mužmi a ženami v záležitostiach zames tnania a povolania. Každá výnimka z tejto 
zásady by mala vzh ľadom na to by ť obmedzená na tie pracovné činnosti, pre ktoré je 
potrebné zamestnanie osoby konkrétneho pohlavia z dôvodu ich povahy alebo 
súvislostí, v akých sa tieto činnosti vykonávajú, pod podmienkou, že cie ľ je legitímny 
a v súlade so zásadou proporcionality. 
(16) V súlade s článkom 141 ods. 4 Zmluvy zásada rovnakého zaobchádzania nebráni 
žiadnemu členskému štátu zachova ť alebo zavies ť opatrenia umož ňujúce osobitné 
výhody, aby sa menej zastúpenému pohlaviu u ľahčilo uplatnenie v odbornej pracovnej 
činnosti alebo ako prevenciu či kompenzáciu nevýhod v profesijnej kariére. 
(17) Z judikatúry Súdneho dvora je zrejmé, že nepriaznivé zaobchádzanie so ženou 
v súvislosti s tehotenstvom alebo materstvom  predstavuje priamu diskrimináciu na 
                                                 
70 [1990] ECR I-1889. 
71 [1994] ECR I-4471.  
72 [2002] ECR I-7007. 
 
SK 37   SK základe pohlavia. Takéto zaobchádzanie by sa preto malo jasne zahrnú ť do tejto 
smernice.  
(18) Súdny dvor zhodne uznal legitímnos ť, pokiaľ ide o zásadu rovnakého zaobchádzania, 
ochrany biologického stavu žien po čas tehotenstva a materstva. Táto smernica sa preto 
nedotýka smernice Rady 92/85/EHS z 19. októbra 1992 o zavedení opatrení na 
podporu zlepšenia bezpe čnosti a ochrany zdravia pri práci tehotných pracovní čok a 
pracovníčok krátko po pôrode alebo doj čiacich pracovní čok73. 
(19) Z dôvodu zrozumite ľnosti je tiež vhodné, aby sa prijalo jasné ustanovenie na ochranu 
pracovných práv žien na materskej dovolenke a najmä práva vráti ť sa na rovnaké 
pracovné miesto alebo porovnate ľné miesto bez akejko ľvek ujmy, pokia ľ ide 
o dojednania a podmienky, z dôvodu takejto dovolenky. 
(20) Účinná implementácia zásady rovnakého zaobchádzania si vyžaduje zavedenie 
vhodných postupov na strane členských štátov. 
(21) Ustanovenie o primeranom súdnom alebo správnom konaní na vymáhanie plnenia 
povinností pod ľa tejto smernice je  rozhodujúce z h ľadiska účinnej implementácie 
zásady rovnakého zaobchádzania.  
(22) Prijatie pravidiel o dôkaznom bremene zohráva významnú úlohu pri zabezpe čovaní 
účinného presadzovania zásady rovnakého zaobchádzania. Pod ľa rozhodnutia 
Súdneho dvora by sa malo prija ť ustanovenie s cie ľom zabezpe čiť, že sa dôkazné 
bremeno opä ť presunie na odporcu, ke ď podľa všetkého ide o prípad diskriminácie, 
s výnimkou súdnych konaní, pri kt orých je vyšetrovanie skuto čností úlohou súdu 
alebo iného príslušného orgá nu. Je však nevyhnutné objasni ť, že uznanie skuto čností, 
na základe ktorých sa dá predpoklada ť, že ide o priamu alebo ne priamu diskrimináciu, 
zostáva v právomoci príslušného vnútrošt átneho orgánu v súlade s vnútroštátnym 
právom alebo praxou. Ďalej je úlohou členského štátu zavies ť, v ktoromko ľvek 
primeranom štádiu súdnych konaní, pravidlá  dokazovania, ktor é sú výhodnejšie pre 
žalobcov.  
(23) S cieľom ďalšieho zlepšenia úrovne oc hrany, ktorú poskytuje táto smernica, by sa mali 
splnomocni ť tiež združenia, organizácie a osta tné právne subjekty, aby sa zú častňovali 
na konaní, ak tak ur čia členské štáty bu ď v mene, alebo na podporu každej obete bez 
toho, aby boli dotknuté vnútroštátne pravid lá konania týkajúce sa zastupovania a 
obhajoby na súdoch. 
(24) So zreteľom na základnú povahu práva na ú činnú právnu ochranu je vhodné 
zabezpečiť, aby pracovníci aj na ďalej uplat ňovali takúto ochranu aj po tom, ako sa 
vzťah, v ktorom došlo k údajnému porušeniu zásady rovnakého zaobchádzania, 
ukončil. 
(25) Súdny dvor jasne ustanov il, že, na zabezpe čenie účinnosti zásady rovnakého 
zaobchádzania, je potrebné, aby poskytnutá kompenzácia za akéko ľvek jej porušenie 
bola primeraná spôsobenej ujme. Preto je vhodné vylú čiť stanovenie akejko ľvek 
hornej hranice pre takúto kompenzáciu vopred . 
                                                 
73 Ú. v. ES L 348, 28.11.1992, s. 1. 
 
SK 38   SK (26) S cieľom posilni ť efektívnu implementáciu zásady rovnakého zaobchádzania by 
členské štáty mali podporova ť dialóg medzi sociálnymi partnermi a v rámci 
vnútroštátnych postupov s mimovládnymi organizáciami.  
(27) Členské štáty by mali zavies ť účinné, primerané a odstrašujúce sankcie pre prípady 
porušenia povinností vyplývajú cich z tejto smernice. 
(28) Keďže tento cie ľ nie je z dôvodu rozsahu činnosti možné uspokojivo dosiahnu ť na 
úrovni členských štátov a pretože môže by ť efektívnejšie dosia hnutý na úrovni 
Spoločenstva, môže Spolo čenstvo prija ť opatrenia, ktoré sú v súlade so zásadou 
subsidiarity stanovenou v článku 5 Zmluvy. V súlade so  zásadou pr oporcionality 
uvedenou v tom istom článku, táto smernica nepresahuje rámec nevyhnutných 
opatrení na dosiahnutie týchto cie ľov. 
(29) Povinnosť transponova ť túto smernicu do vnútroštátneho práva by sa mala obmedzi ť 
na tie ustanovenia, ktoré predsta vujú významnú zmenu v porovnaní s 
predchádzajúcimi smernicami. Povinnos ť transponova ť ustanovenia, ktoré nie sú 
významne zmenené vyplýva z predchádzajúcich smerníc. 
(30) Táto smernica by sa nemala dotýka ť povinností členských štátov, pokia ľ ide o lehoty 
na transponovanie do vnútroštátneho práva a uplat ňovanie smerníc uvedených 
v prílohe 1, časť B,  
PRIJALI TÚTO SMERNICU: 
HLAVA I 
VŠEOBECNÉ  USTANOVENIA 
Článok 1 
Cieľom tejto smernice je zabezpe čiť uplatňovanie zásady rovnosti pr íležitostí a rovnakého 
zaobchádzania s mužmi a ženami v záležitostiach zamestnania a povolania. 
V tomto oh ľade smernica obsahuje ustanovenia na implementáciu zásady rovnakého 
zaobchádzania, pokia ľ ide o:  
 a) prístup k zamestnaniu vrátane postupu, a odbornému vzdelávaniu;  b) pracovné podmienky vrátane odmeny;  c) zamestnanecké systémy sociálneho zabezpe čenia. 
Obsahuje tiež usta novenia na zabezpe čenie efektívnejšej implem entácie prostredníctvom 
stanovenia vhodných postupov. 
 
SK 39   SK Článok 2 
1. Na účely tejto smernice sa uplat ňujú tieto definície: 
a) priama diskriminácia: ak sa s jednou osobou zaobchádza menej priaznivo na základe 
pohlavia ako sa zaobchádza, zaobchádzalo sa  alebo by sa zaobc hádzalo s inou osobou v 
porovnate ľnej situácii;  
b) nepriama diskriminácia: ak by zjavne neutrálne ustanovenie, kritérium alebo prax 
priviedli osoby jedného pohlavia do osob itnej nevýhody v porovnaní s osobami druhého 
pohlavia, pokia ľ toto ustanovenie, kritérium ale bo prax nie sú objektívne zdôvodnené 
legitímnym cie ľom a prostriedky na dosiahnutie tohto cie ľa nie sú primerané a potrebné;  
c) ob ťažovanie: ak k nežiadúcemu správaniu súvisiacemu s pohlavím osoby dochádza s 
úmyslom alebo ú činkom porušenia dôstojnosti osoby  a vytvorenia zastrašujúceho, 
nepriateľského, ponižujúceho, zneuc ťujúceho alebo urážlivého prostredia; 
d) sexuálne ob ťažovanie: ak k nežiadúcemu verbálne mu, neverbálnemu alebo telesnému 
správaniu sexuálnej povahy dochádza s úmyslom alebo ú činkom porušenia dôstojnosti osoby, 
najmä ak sa tým vytvorí zastrašujúce, nepriate ľské, ponižujúce, zneuc ťujúce alebo urážlivé 
prostredie;  
e) odmena: riadna zákla dná alebo minimálna mzda alebo plat a všetky ďalšie peňažné 
alebo vecné plnenia, ktoré pracovník priamo či nepriamo dostáva od svojho zamestnávate ľa v 
súvislosti so svojím zamestnaním; 
f) zamestnanecké systémy sociálneho zabezpe čenia: systémy, ktoré neupravuje smernica 
79/7/EHS prijatá s cie ľom zabezpe čiť pre pracovníkov, či už zamestnancov alebo samostatne 
zárobkovo činné osoby, v podniku alebo v skupine podnikov, v iste j oblasti hospodárskej 
činnosti, povolaní alebo skupine povolaní, dávky dop ĺňajúce alebo nahrádzajúce dávky 
poskytované v rámci zákonných systémov sociálneho zabezpe čenia bez oh ľadu na to, či je 
účasť v takýchto systémoch povinná alebo volite ľná. 
2. Na účely tejto smernice diskriminácia zah ŕňa: 
a) ob ťažovanie a sexuálne ob ťažovanie, ako aj menej pri aznivé zaobchádzanie založené 
na odmietnutí alebo odmietnutí podriadi ť sa takémuto správaniu danou osobou;  
b) pokyn na diskrimináciu vo či osobám na základe pohlavia. 
Článok 3 
1. Táto smernica sa vz ťahuje na zamestnané osoby vrátane samostatne zárobkovo činných 
osôb, na osoby, ktorých činnosť je prerušená chorobou, materstvom, úrazom alebo 
nedobrovo ľnou nezamestnanos ťou a na osoby, ktoré si h ľadajú zamestnanie, na dôchodcov a 
na zdravotne postihnutých pracovníkov a na tých, kt orí si za nich uplat ňujú nárok v súlade s 
vnútroštátnym právom a/alebo praxou; 
2. Táto smernica sa nedotýka ustanovení týkajú cich sa ochrany žien, najmä v súvislosti s 
tehotenstvom a materstvom. 
 
SK 40   SK 3. Táto smernica sa nedotýka ustanovení smernice 96/34/ES74 a smernice 92/85/EHS75. 
HLAVA II 
OSOBITNÉ USTANOVENIA  
K a p i t o l a 1 
Zásada rovnakej odmeny 
Článok 4 
V súvislosti s rovnakou prácou alebo prácou, ktorej sa prisudzuje rovnaká hodnota, sa 
odstráni akáko ľvek diskriminácia na základe pohlavia, čo sa týka všetkých h ľadísk 
a podmienok odme ňovania, ktoré možno prisúdi ť jednému zdroju. 
Najmä v prípade, ke ď sa na stanovenie odmeny používa sy stém klasifikácie zamestnaní, je 
tento systém založený na rovnakých kritériách pre mužov aj pre ženy a je vytvorený tak, aby 
vylučoval akúko ľvek diskrimináciu na základe pohlavia. 
K a p i t o l a 2 
Zásada rovnakého zaobchádzania v za mestnaneckých systémoch sociálneho 
zabezpečenia 
Článok 5 
Bez toho, aby bol dotknutý článok 4, nesmie dochádza ť k žiadnej priamej alebo nepriamej 
diskriminácii na základe pohlavia v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpe čenia, 
najmä pokia ľ ide o: 
a) rozsah týchto systémov a podmienky prístupu k nim; b) povinnos ť platiť príspevky a výpo čet výšky príspevkov; 
c) výpo čet výšky dávok vrátane doplnkových dá vok vyplácaných na manžela/manželku 
alebo závislé osoby, ako aj podmienky ur čujúce trvanie a zachovanie nároku na dávky. 
Článok 6 
1. Táto kapitola sa vz ťahuje na: 
                                                
 
74 Ú. v. ES L 145, 19.6.1996, s. 4. 
75 Ú. v. ES L 348, 28.11.1992, s. 1. 
 
SK 41   SK a) zamestnanecké systémy, ktoré poskytujú ochranu pred týmito rizikami: 
(i) choroba, (ii) invalidita, (iii) staroba vrátane pred časného odchodu do dôchodku, 
(iv) pracovné úrazy a choroby z povolania, (v) podpora v nezamestnanosti; 
b) zamestnanecké systémy, ktoré zabezpe čujú iné sociálne dávky pe ňažnou alebo vecnou 
formou, najmä pozostalostné dávky a rodinné príd avky, ak takéto dávky predstavujú plnenie, 
ktoré zamestnávate ľ poskytuje pracovníkovi na zá klade jeho zamestnania.  
2. Táto kapitola sa vz ťahuje rovnako na dôchodkové systémy pre osobitnú kategóriu 
pracovníkov, ako napr. štátni zamestnanci, ak  sa dávky vyplácané v rámci systému vyplácajú 
z dôvodu pracovného pomeru, priamo sa vz ťahujú na obdobie služby a ich výška je 
vypočítaná na základe pos ledného platu. Skuto čnosť, že takýto systém je sú časťou 
všeobecného zákonného systému, nie je v tomto oh ľade dotknutá.  
Článok 7 
Táto kapitola sa nevz ťahuje na: 
a) individuálne zmluvy pre samostatne zárobkovo činné osoby; 
b) systémy pre samostatne zárobkovo činné osoby s jedným členom; 
c) poistné zmluvy, kde zamestnávate ľ nie je zmluvnou stranou v prípade zamestnaných 
pracovníkov; 
d) volite ľné ustanovenia zamestnaneckých systémov ponúkané ú častníkom na 
individuálnom základe, aby sa im zaru čili: 
(i) buď dodatočné dávky, 
(ii) alebo možnos ť zvoliť si dátum, od ktorého sa za čnú vypláca ť riadne dávky pre 
samostatne zárobkovo činné osoby, alebo možnos ť voľby medzi viacerými 
dávkami; 
e) zamestnanecké systémy, pokia ľ sú dávky financované z príspevkov platených 
pracovníkmi na základe dobrovo ľnosti. 
2. Táto kapitola nebráni zamestnávate ľovi poskytnú ť osobám, ktoré už dov ŕšili dôchodkový 
vek na ú čely poskytovania dôchodku pod ľa zamestnaneckého systému, ale ktoré ešte 
nedovŕšili dôchodkový vek na ú čely poskytovania dôchodku zo  zákonného dôchodkového 
systému, doplnkový dôchodok, ktorého cie ľom je vyrovna ť alebo takmer vyrovna ť celkovú 
výšku dávky vyplácanej týmto osobám v porovnaní s čiastkou vyplácanou osobám druhého 
pohlavia v rovnakej s ituácii, ktoré už dov ŕšili zákonom stanove ný dôchodkový vek, dovtedy, 
 
SK 42   SK kým osoby, ktoré majú nárok na tento doplnok nedov ŕšia zákonom stanovený dôchodkový 
vek. 
Článok 8 
1. Ustanovenia odporujúce zásade rovnakého zaobchádzania zah ŕňajú tie, ktoré sa zakladajú 
na pohlaví, priamo alebo nepriamo, na ú čely: 
a) ur čenia osôb, ktoré môžu by ť účastníkmi zamestnaneckého systému; 
b) stanovenia povinnej alebo volite ľnej účasti v zamestnaneckom systéme; 
c) stanovenia rozdielnych pravidiel týka júcich sa veku, v ktorom môže osoba do 
systému vstúpi ť, alebo minimálneho obdobia zamestnania či účasti v systéme 
požadovanej na získanie dávky; 
d) stanovenia rozdielnych pravidiel - s výnimkou prípadov uvedených pod písmenami 
h), i) a j) - vrátenia príspevkov v prípade,  že pracovník zo systému vystúpi bez toho, 
aby splnil podmienky, ktoré by mu zaru čili odložený nárok na dlhodobé dávky; 
e) stanovenia rozdielnych podmienok na poskytovanie dávok alebo obmedzenia týchto 
dávok len na pracovníkov jedné ho alebo druhého pohlavia; 
f) stanovenia rozdielnych ve kových hraníc odchodu do dôchodku; 
g) pozastavenia zachovania alebo nadobudnutia práv po čas materskej dovolenky alebo 
pracovného vo ľna z rodinných dôvodov, ktoré sú garantované zákonom alebo 
dohodou a hradené zamestnávate ľom; 
h) stanovenia rozdielnej výš ky dávok, s výnimkou prípadov, ke ď je potrebné 
prihliadnu ť na účinky poistno-matematických fakt orov, ktoré sa odlišujú pod ľa 
pohlavia v prípade systémov s definovaným i príspevkami; v prípade financovaných 
systémov s definovanými dávkami môže pri niektorých prvkoch dôjs ť k nerovnosti 
tam, kde nerovnos ť súm vyplýva z použitia poistno-matematických faktorov, ktoré 
sa líšia pod ľa pohlavia v čase, keď sa zavádza financovanie systému; 
(i) stanovenia rozdielnej výšky príspevkov pracovníkov; 
j) stanovenia rozdielnej vý šky príspevkov zamestnávate ľov, s výnimkou: 
(i) v prípade systémov s definovanými príspevkami, ak je cie ľom vyrovna ť výšku 
konečných dávok alebo ich takmer vyrovna ť pre obe pohlavia, 
(ii) v prípade financovaných systémov s definovanými dávkami, ak cie ľom 
príspevkov zamestnávate ľa je zabezpe čiť primeranos ť fondov nevyhnutných 
na krytie nákladov definovaných dávok, 
k) stanovenia rozdielnyc h noriem alebo noriem vz ťahujúcich sa len na pracovníkov 
konkrétneho pohlavia - s výnimkou prípadov uvedených pod písmenami h), i) a j) - 
pokiaľ ide o záruku alebo zachovanie nároku na odložené poberanie dávok v prípade, 
že pracovník zo systému vystúpi. 
 
SK 43   SK 2. Ak sa poskytovanie dávok v pôsobnosti tejto kap itoly ponechá na úvahu orgánom, ktoré 
systém spravujú, tieto konajú v súlade so zásadou rovnakého zaobchádzania. 
Článok 9 
1. Členské štáty podniknú pot rebné kroky, aby zabezpe čili, že ustanovenia týkajúce sa 
zamestnaneckých systémov pre samostatne zárobkovo činné osoby, ktoré nie sú v súlade so 
zásadou rovnakého zaobchádzania, sa preskúmajú s ú činnosťou najneskôr od 1. januára 1993 
alebo pre členské štáty, ktoré prist úpili po tomto dátume, s ú činnosťou od dátumu za čatia 
uplatňovania smernice 86/378/EHS, zmenenej a doplne nej smernicou 96/97/ES, na ich území.  
 
2. Táto kapitola nebráni tomu, a by sa práva a povinnosti vyplývajúce z ú časti v danom 
zamestnaneckom systéme pre samostatne zárobkovo činné osoby v období pred jeho zmenou 
aj naďalej riadili predpismi systému, ktor é boli v platnosti v uvedenom období. 
Článok 10 
Pokiaľ ide o zamestnanecké systémy pre samostatne zárobkovo činné osoby, členské štáty 
môžu povinné uplat ňovanie zásady rovnakého zaobchádzania odloži ť, ak ide o: 
a) ur čenie veku odchodu do dôchodku na ú čely poskytovania starobného dôchodku 
alebo dôchodku za výsluhu rokov a o pr ípadné dôsledky na iné dávky: 
(i) do termínu, ke ď sa rovnos ť v tejto oblasti dosiahne v zákonných systémoch, 
(ii) alebo najneskôr do termínu, ktorý na uplatnenie rovnosti v tomto smere 
predpisuje smernica, 
b) pozostalostné dôchodky až dovtedy, kým právo Spolo čenstva v zákonných 
systémoch sociálneho zabezpe čenia nezavedie zásadu rovnakého zaobchádzania, 
c) uplat ňovanie článku 8 ods. 1 bod i), v súvislosti s používaním poistno-
matematických prepo čítavacích faktorov, do 1. januára 1999 alebo pre členské štáty, 
ktoré pristúpili po tomt o dátume, do dátumu za čatia uplat ňovania smernice 
86/378/EHS, zmenenej a doplnenej sm ernicou 96/97/ES, na ich území. 
Článok 11 
1. Akékoľvek opatrenia vykonávajúce túto kapitolu pokia ľ ide o zamestnaných pracovníkov, 
sa vzťahujú na všetky dávky v rámci zamest naneckých systémov sociálneho zabezpe čenia 
odvodené z období zamestnania po 17. máji 1990 a retroaktívne sa uplat ňujú k tomuto 
dátumu bez toho, aby sa to negatívne dotkl o pracovníkov alebo osôb, ktoré si za nich 
nárokujú, ktorí pred tý mto dátumom navrhli za čatie súdneho konania, alebo uplatnili 
rovnocenný nárok pod ľa vnútroštátneho práva. V takomto prípade sa vykonávacie opatrenia 
uplatňujú so spätnou ú činnosťou k 8. aprílu 1976 a vz ťahujú sa na všetky dávky odvodené 
z období zamestnania po tomto dátume. Pre členské štáty, ktoré pristúpili do Spolo čenstva po 
8. apríli 1976 a pred 17. májom 1990, sa tento dátum nahrádza dátumom, od ktorého sa za čal 
uplatňovať článok 141 Zmluvy na ich území. 
 
SK 44   SK 2. Druhá veta odseku 1 nebráni dovola ť sa vnútroštátnych pravidie l o lehotách na vznesenie 
žalôb pod ľa vnútroštátneho práva vo či pracovníkom, alebo osobám, ktoré si za nich nárokujú, 
ktorí navrhli za čatie súdneho konania, ale bo uplatnili rovnocenný nárok pod ľa vnútroštátneho 
práva pred 17. májom 1990, pokia ľ nie sú menej výhodné pre tento typ žaloby než pre 
podobné žaloby pod ľa vnútroštátneho práva a pokia ľ v praxi neznemož ňujú výkon práva 
Spoločenstva. 
3. Pre členské štáty, ktoré pristúpili po 17. má ji 1990 a ktoré boli 1. januára 1994 zmluvnými 
stranami Dohody o Európskom hospodárskom prie store, sa dátum 17. máj 1990 v prvej vete 
odseku 1 nahrádza dátumom 1. január 1994. 
4. Pre ostatné členské štáty, ktoré pr istúpili po 17. máji 1990, sa dátum 17. máj 1990 
v odsekoch 1 a 2 nahrádza dátumom, od ktorého sa za čal uplatňovať článok 141 Zmluvy na 
ich území.  
Článok 12 
Ak muži a ženy majú nárok za rovnakých podmienok na pružný dôchodkový vek, toto sa 
nepovažuje za nezlu čiteľné s touto kapitolou. 
K a p i t o l a 3 
Zásada rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokia ľ ide o prístup k 
zamestnaniu, odbornej príprave, post upu v zamestnaní a o pracovné podmienky 
Článok 13 
1. Neakceptuje sa žiadna priama alebo nepria ma diskriminácia na základe pohlavia vo 
verejnom alebo súkromnom sektor e vrátane verejných orgánov, pokia ľ ide o: 
a) podmienky prístupu k zamestnaniu, samostatne zárobkovej činnosti alebo k 
povolaniu vrátane výberových krit érií a podmienok náboru bez oh ľadu na oblas ť 
činnosti a na všetkých úrovniach profesnej hierarchie vrátane postupu v zamestnaní; 
b) prístup k všetkým typom a na všet kých úrovniach odborného vedenia, odbornej 
prípravy, pokro čilej odbornej prípravy a rekvalif ikácie vrátane praktických 
pracovných skúseností; 
c) zamestnanie a pracovné podmienky vrát ane prepustení, ako aj odmien, ako je 
stanovené v tejto smernici;  
d) členstvo a ú časť v organizácii zamestnancov alebo zamestnávate ľov alebo v 
akejkoľvek organizácii, ktorej členovia vykonávajú ur čité povolanie, vrátane výhod 
poskytovaných touto organizáciou. 
2. Členské štáty môžu ustanovi ť v súvislosti s prístupom k zamestnaniu vrátane odbornej 
prípravy, ktorá k tomu vedie, že rozdielne zaobchá dzanie, ktoré sa zakladá na charakteristike 
súvisiacej s pohlavím, nepredsta vuje diskrimináciu, ak z dôvodu povahy ur čitých príslušných 
pracovných činností alebo súvislostí, v akých sa toto povolanie vykonáva, takáto 
 
SK 45   SK charakteristika predstavuje prirodzenú a rozhodujúcu požiadavku na povolanie, za 
predpokladu, že cie ľ je legitímny a požiadavka primeraná. 
Členské štáty pravidelne hodnotia profesijné činnosti uvedené v odseku 2 s cie ľom 
rozhodnú ť, či vzhľadom na dosiahnutú úrove ň sociálneho rozvoja je zachovanie existujúcich 
výnimiek na ďalej opodstatnené. O výsledku hodnotenia informujú Komisiu. 
Článok 14 
Členské štáty zachovajú alebo prijmú opatrenia v zmysle článku 141 ods. 4 Zmluvy s 
úmyslom zabezpe čiť v praxi plnú rovnos ť medzi mužmi a ženami, v pracovnom živote. 
Článok 15 
1. Menej priaznivé zaobchádzanie so ženam i súvisiace s tehotenstvom alebo materskou 
dovolenkou predstavuje diskrimináci u v zmysle tejto smernice.  
2. Žena na materskej dovolenke má právo po skon čení svojej materskej dovolenky vráti ť sa 
na svoje pracovné miesto alebo na porovnate ľné miesto za dojednaní a podmienok, ktoré pre 
ňu nie sú menej priaznivé, a ma ť úžitok z akéhoko ľvek zlepšenia pracovných podmienok, na 
ktoré by mala právo po čas svojej neprítomnosti v práci. 
Článok 16 
Táto smernica sa nedotýka práva členských štátov uznáva ť rôzne práva na otcovskú 
dovolenku a/alebo rodi čovskú dovolenku z dôvodu adopcie. Tie členské štáty, ktoré uznajú 
takéto práva, prijmú potrebné opatrenia na  ochranu pracujúcich mužov a žien pred 
prepustením kvôli uplat ňovaniu si týchto práv a zabezpe čia, aby na konci takejto dovolenky 
mali právo vráti ť sa na svoje pracovi ská alebo na porovnate ľné pracovné miesta za dojednaní 
a podmienok, ktoré nie sú pre nich menej pria znivé a aby mali úžitok z každého zlepšenia 
pracovných podmienok, na ktoré by mali právo po čas svojej neprítomnosti. 
 
SK 46   SK HLAVA III  HORIZONTÁLNE  USTANOVENIA 
Kapitola 1 
Ochrana práv 
Oddiel 1 
Opravné prostriedky 
Článok 17 
1. Členské štáty zabezpe čia, aby boli, po možnom obrátení sa  na iné príslušné orgány, súdne 
a/alebo správne postupy vrátane zmierovací ch postupov, ak sa považujú za vhodné na 
presadenie povinností pod ľa tejto smernice, dostupné všetký m osobám, ktoré sa považujú za 
poškodené, pretože sa pri nich neuplatnila zásada rovnakého zaobchádzania, aj po skon čení 
vzťahu, počas ktorého sa uvádza, že došlo k diskriminácii. 
2. Členské štáty zabezpe čia, aby sa združenia, organizácie alebo iné právne subjekty, ktoré 
majú v súlade s kritériami ustanovenými ich vnútroštátnym právom legitímny záujem zabezpečiť dodržiavanie ustanovení tejto smernice, mohli zú častňovať buď v mene, alebo na 
podporu žalobcov s jeho alebo jej súhlasom na  každom súdnom a/alebo správnom postupe 
stanovenom na presadenie povinností pod ľa tejto smernice. 
3. Odseky 1 a 2 sa nedotýkajú vnútroštátnych pr avidiel týkajúcich sa lehôt na podanie žaloby 
v súvislosti so zásadou rovnakého zaobchádzania. 
Článok 18 
Členské štáty zavedú do svojich vnútroštátnyc h právnych systémov také  opatrenia, ktoré sú 
potrebné na zabezpe čenie reálnej a ú činnej kompenzácie alebo nápravy, ako ustanovia 
členské štáty, za straty a škody, ktoré utrpela poškodená osoba v dôsledku diskriminácie na 
základe pohlavia, spôsobom, ktorý je odstrašujúci a primeraný vzh ľadom na spôsobenú 
škodu. Takáto kompenzácia alebo náprava sa nesmie obmedzi ť stanovením hornej hranice 
vopred, okrem prípadov, kedy zamestnávate ľ môže dokáza ť, že jediná spôsobená škoda, ktorú 
utrpel žiadate ľ v dôsledku diskriminácie v zmysle tejto smernice, je odmietnutie vzia ť do 
úvahy jeho žiados ť o zamestnanie. 
 
SK 47   SK Oddiel 2  
Dôkazné bremeno 
Článok 19 
1. Členské štáty prijmú v súlade so svojimi právnymi systémami ne vyhnutné opatrenia, aby, 
akonáhle sa osoba cíti poškodená nedodržaním zásady rovnakého zaobchádzania a predloží 
súdu alebo inému príslušnému orgánu skuto čnosti nasved čujúce tomu, že došlo k priamej 
alebo nepriamej diskriminácii, prislúchalo odporcovi preukáza ť, že nedošlo k porušeniu 
zásady rovnakého zaobchádzania. 
2. Odsek 1 nebráni členským štátom, aby zaviedli prav idlá dokazovania, ktoré sú pre 
žalobcov výhodnejšie. 
3. Členské štáty nemusia uplat ňovať odsek 1 na konania, v ktorých zis ťovanie skuto čností 
prislúcha súdu alebo príslušnému orgánu. 
Článok 20 
1. Článok 19 sa vz ťahuje aj na: 
a) situácie obsiahnuté v článku 141 Zmluvy a, pokia ľ ide o diskrimináciu na základe 
pohlavia, v smerniciach 92/85/EHS a 96/34/ES;  
b) akéko ľvek občianskoprávne alebo správne konani a týkajúce sa verejného alebo 
súkromného sektora, ktoré umož ňujú opravné prostriedky pod ľa vnútroštátneho 
práva pod ľa opatrení uvedených v bode a) s výnimkou mimosúdnych konaní 
dobrovoľnej povahy alebo daných vo vnútroštátnom práve; 
2. Táto kapitola sa nevz ťahuje na trestné konanie, pokia ľ členské štáty neustanovia inak. 
Kapitola 2 
Orgány na presadzovanie rovnakého zaobchádzania - sociálny dialóg 
Článok 21 
1. Členské štáty ustanovia a urobia potrebné opatrenia pre orgán alebo orgány na 
zabezpečenie, analýzu, monitorovanie a podpor u rovnakého zaobchádzania so všetkými 
osobami bez diskriminácie na základe  pohlavia. Tieto orgány môžu tvori ť súčasť orgánov 
poverených na vnútroštátnej úrovni obhajobou ľudských práv alebo ochranou práv 
jednotlivcov. 
2. Členské štáty zabezpe čia, aby právomoci týchto orgánov zah ŕňali: 
a) bez toho, aby bolo dotknut é právo obetí a združení, organizácií aleb o ostatných 
právnych subjektov uvedených v článku 17 ods. 2, poskytovanie nezávislej pomoci 
obetiam diskriminácie pri podávaní  žaloby z dôvodov diskriminácie; 
 
SK 48   SK b) vykonávanie nezávislých prieskumov týkajúcich sa diskriminácie; 
c) uverej ňovanie nezávislých správ a vydávanie odporú čaní k akejko ľvek otázke, ktorá 
sa vzťahuje na takúto diskrimináciu. 
Článok 22 
1. Členské štáty prijmú v súlade s tr adíciami a vnútroštátnymi zvyklos ťami vhodné opatrenia 
na podporu dialógu so sociálnymi partne rmi, aby sa podporila zásada rovnakého 
zaobchádzania vrátane monitorovania pr axe na pracoviskách, kolektívnych dohôd, kódexov 
správania, výskumu alebo výmeny skúseností a overenej praxe. 
2. Ak je to v súlade s tradíciami a vnútroštátnymi zvyklos ťami, členské štáty podporia 
sociálnych partnerov, bez toho, aby bola dot knutá ich autonómia, aby podporovali rovnos ť 
medzi ženami a mužmi, a aby uzavreli na príslušnej úrovni dohody stanovujúce 
antidiskrimina čné pravidlá v oblastiach uvedených v článku 1, ktoré spadajú do rozsahu 
kolektívneho vyjednávania. Tieto dohody sú v súlade s ustanoveniami tejto smernice 
a príslušných vnútroštátnyc h vykonávacích opatrení.  
3. Členské štáty v súlade s vnútroštátnym právom, kolektívnymi dohodami alebo praxou 
podporia zamestnávate ľov, aby systematicky a plánovite po dporovali rovnaké zaobchádzanie 
s mužmi a ženami na pracovisku. 
4. Na tento ú čel by sa mali zamestnávatelia podpori ť v tom, aby poskytli vo vhodných 
pravidelných intervaloch zamestnancom a/alebo ich zástupcom vhodné informácie o rovnakom zaobchádzaní s mužmi a ženami v podniku. 
Tieto informácie môžu obsahova ť štatistiky o podieloc h mužov a žien na rôznych úrovniach 
organizácie a možné opatrenia na zlepšeni e situácie v spolupráci so zástupcami 
zamestnancov. 
Článok 23 
Členské štáty podporia dialóg s príslušnými mimovládnymi or ganizáciami, ktoré majú v 
súlade so svojím vnútroštátnym právom a pr axou legitímny záujem o prínos k boju proti 
diskriminácii na základe  pohlavia s úmyslom podporova ť zásadu rovnakého zaobchádzania. 
HLAVA  IV 
IMPLEMENTÁCIA 
Článok 24 
Členské štáty prijmú všetky nevyhnutné opatrenia, aby sa zabezpe čilo, že: 
a) sa zrušia všetky zákony, in é právne predpisy a správne  opatrenia odporujúce zásade 
rovnakého zaobchádzania; 
 
SK 49   SK b) ustanovenia odporujúce zásade rovnakého zaobchádzania, ktoré sú zahrnuté do 
zmlúv alebo kolektívnych dohôd, mzdových tabuliek, mzdových dohôd, pravidiel 
pre zamestnancov podnikov, vnútropodnikových pravidiel podnikov alebo pravidiel vzťahujúcich sa na slobodné povolania a profesie a na zamestnanecké 
a zamestnávate ľské organizácie, indivi duálnych pracovných zmlúv či iných dohôd, 
sú alebo môžu by ť vyhlásené za neplatné alebo sú zmenené a doplnené; 
c) systémy, v ktorých takéto usta novenia existujú, nebude možné schváli ť ani rozšíri ť 
prostredníctvom správnych opatrení.  
Článok 25 
Členské štáty zavedú do svojich vnútroštátnyc h právnych systémov také  opatrenia, ktoré sú 
potrebné na ochranu zamestnancov vrátan e zástupcov zamestnancov, stanovené vo 
vnútroštátnom práve a/alebo praxi, proti prepúš ťaniu alebo inému nepriaznivému 
zaobchádzaniu zo strany zamestnávate ľa ako reakcie na s ťažnosť v rámci podniku alebo na 
akékoľvek právne konanie zamerané na pres adenie dodržiavan ia zásady rovnakého 
zaobchádzania. 
Článok 26 
Členské štáty ustanovia pravidlá o sankciách uplat ňovaných pri porušení vnútroštátnych 
ustanovení prijatých pod ľa tejto smernice a prijmú všetky opatrenia potrebné na zabezpe čenie 
ich uplatňovania. 
Sankcie, ktoré môžu obsahova ť platbu kompenzácie obeti, musia by ť účinné, primerané a 
odstrašujúce. Členské štáty oznámia tieto ustanove nia Komisii najneskôr k dátumu 
stanovenému v článku 33 a bezodkladne ju informujú o každej zmene a doplnení týchto 
ustanovení.  
Článok 27 
Členské štáty podporia v súlade s vnútrošt átnym právom, kolektívnymi dohodami alebo 
praxou, zamestnávate ľov a tých, ktorí sú zodpovední za prístup k odbornej príprave, aby 
prijali opatrenia na predchádzanie všetkým formám diskriminácie na základe pohlavia, najmä obťažovaniu a sexuálnemu ob ťažovaniu na pracovisku. 
Článok 28 
Implementácia tejto smernice ni e je za žiadnych okolností posta čujúcim dôvodom na zníženie 
úrovne ochrany pracovníkov v oblastiach , na ktoré sa táto smernica vz ťahuje, bez toho, aby 
bolo dotknuté právo členských štátov reagova ť na zmeny situácie prijatím zákonov, iných 
právnych predpisov a správnych opatrení, ktoré sa líšia od tých, ktoré sú platné v čase 
oznámenia tejto smernice, za predpokladu, že sú splnené ustanovenia tejto smernice. 
 
SK 50   SK Článok 29 
Členské štáty vezmú aktívne do úvahy cie ľ rovnosti medzi mužmi a ženami pri tvorbe a 
implementácii zákonov, iných predpisov, správnyc h ustanovení, politík a aktivít v oblastiach 
uvádzaných v tejto smernici. 
Článok 30 
Členské štáty zabezpe čia, aby boli o opatreniach prijatých na základe tejto smernice, ako aj 
o platných ustanoveniach, informované všet ky príslušné osoby všetkými primeranými 
prostriedkami, napríklad na pracovisku.  
HLAVA V  
ZÁVERE ČNÉ USTANOVENIA 
Článok 31 
1. Najneskôr do ...... členské štáty oznámia Komisii vš etky informácie, ktoré Komisia 
potrebuje na vypracovanie správy o uplat ňovaní tejto smernice pre Európsky parlament 
a Radu.  
2. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1, členské štáty každé štyri r oky oznámia Komisii znenia 
akýchkoľvek opatrení prijatých pod ľa článku 141 ods. 4 Zmluvy, ako aj správy o týchto 
opatreniach a ich implementácii. Na základe týchto informácií Komisia každé štyri roky 
prijme a uverejní správu stanovujúcu porovnáv acie hodnotenie všetkých opatrení na základe 
vyhlásenia č. 28 priloženého k závere čnému aktu Amsterdamskej zmluvy. 
Článok 32 
Najneskôr do 30. júna 2008 Komisia pr eskúma fungovanie tejto smernice a pod ľa potreby 
navrhne akéko ľvek zmeny a doplnenia, ktoré bude poklada ť za nevyhnutné. 
Článok 33 
Členské štáty uvedú do platnosti zákony, iné právne predpisy a sp rávne opatrenia potrebné na 
dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do ... alebo zabezpe čia najneskôr do tohto 
dátumu, aby sociálni partne ri zaviedli požadované usta novenia prostredníctvom dohody. 
Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia, aby mohli zaru čiť výsledky stanovené v tejto 
smernici. Členské štáty bezodkladne oznámia Komi sii znenia týchto ustanovení a korela čnú 
tabuľku medzi takýmito ustanoveniami a touto smernicou. 
Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustano veniach alebo pri ich úradnom uverejnení 
odkaz na túto smernicu. Uvedú tiež vyhlásenie, že odkazy v existujúcich zákonoch, iných právnych predpisoch a správnyc h opatreniach na smernice zrušené touto smernicou sa 
 
SK 51   SK považujú za odkazy na túto smernicu. Podr obnosti o odkaze a uvede nom vyhlásení upravia 
členské štáty.  
Členské štáty oznámia Komisii text hlavnýc h ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, 
ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice. 
Článok 34 
1. Smernice 75/117/EHS, 76/207/EHS, 86/378/ EHS a 97/80/ES, zmenené a doplnené 
smernicami v prílohe 1, časť A, sa rušia s ú činnosťou od dátumu stanoveného v prvom 
odseku článku 33 tejto smernice bez t oho, aby boli do tknuté povinnosti členských štátov 
týkajúce sa lehôt na transponovani e do vnútroštátneho práva a uplat ňovanie smerníc 
stanovené v prílohe 1, časť B. 
2. Odkazy na zrušené smernice sa považujú za odk azy na túto smernicu a interpretujú sa v 
súlade s korela čnou tabuľkou v prílohe 2. 
Článok 35 
Táto smernica nadobúda ú činnosť dvadsiatym d ňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku 
Európskej únie . 
Článok 36 
Táto smernica je ur čená členským štátom. 
V Bruseli 
Za Európsky parlament Za Radu 
predseda predseda  
 
SK 52   SK  
 
Ð 96/97/EC, Article 1 pt. 7 
(adapted) 
ANNEX  
Examples of elements which may be unequal, in respect of funded defined -benefit schemes, 
as referred to in Article  6 (h):  
– conversion into a capital sum of  part of a periodic pension,  
– transfer of pension rights,  
– a reversionary pension payable to a dependant in return for the surrender of part of a 
pension,  
– a reduced pension where the worker opts to take early retiremen t 
 
SK 53   SK  
Ï 
ANNEX 1  
Part A 
Repealed Directives with their successive amendments  
(referred to in Article 34(1)) 
Council Directive 75/117/EEC  OJ L 45, 19.2.1975 
 
Council Directive 76/207/EEC OJ L 39, 14.2.1976 
Directive 2002/73/EC of the European 
Parliament and of the Council OJ L 269, 2.10.2002 
 
Council Directive 86/378/EEC  OJ L 225, 12.8.1986 
Directive 96/97/EC OJ L 46, 17.2.1997 
 
Council Directive 97/80/EC OJ L 14, 20.1.1998 
Directive 98/52/EC OJ L 205, 22.7.1998 
Part B  
List of time-limits for transposition in to national law and application dates  
(referred to in Article 34(1)) 
Directive Time-limit for 
transposition Date of application  
Directive 75/117/EEC 19.2.1976  
Directive 76/207/EEC 14.8.1978  
Directive 86/378/EEC 1.1.1993  
Directive 96/97/EC 1.7.1997  17.5.1990 in relation to 
paid workers, except for those workers or those claiming under them who had before that date initiated legal proceeding 
 
SK 54   SK or raised an equivalent 
claim under national law.  
Article 8 of Directive 
86/378/EEC as amended by Directive 96/97/EC - 1.1.1993 at the latest. 
Article 6(1)(i) , first indent 
of Directive 86/378/EEC as inserted by Directive 96/97/EC -1.1.1999 at the latest.  
Directive 97/80/EC 1.1.2001 As regards the United 
Kingdom of Great Britain and Northern Ireland 22.7.2001 
Directive 98/52/EC 22.7.2001  
Directive 2002/73/EC 5.10.2005  
 
SK 55   SK ANNEX 2  
Correlation Table  
Directive 
75/117 Directive 
76/207 Directive 
86/378 Directive 
97/80 This 
Directive 
- Article 1 (1) Article 1 Article 1 Article 1  
- Article 1(2) - - - 
- Article 2(2), 
first indent - - Article 2(1), 
first indent 
- Article 2(2), 
second indent - Article 2(2) Article 2(1), 
second indent 
- Article 2(2), 
third and fourth indents - - Article 2(1), 
third and fourth indents  
- - - - Article 2(1), 
fifth indent 
- - Article 
2(1) - Article 2(1), 
sixth indent 
- Article 2(3) & 
(4) - - Article 2(2) 
- - Article 3 - Article 3(1) 
- Article 2(7), 
first subparagraph Article 
5(2) - Article 3(2) 
- Article 2(7), 
fourth subparagraph, first sentence - - Article 3(3) 
Article 1 - - - Article 4 
- - Article 
5(1) - Article 5 
- - Article 4 - Article 6(1) 
- - - - Article 6(2) 
 
SK 56   SK   Article 
2(2)  Article 7(1) 
- - Article 
2(3) - Article 7(2) 
- - Article 6 - Article 8 
- - Article 8 - Article 9 
- - Article 9  - Article 10  
- - - - Article 11 
- - Article 9a - Article 12 
- Articles 2(1) 
& 3(1) - Article 2(1) Article 
13(1) 
- Article 2(6) - - Article 
13(2) 
- Article 9(2) - - Article 
13(3) 
- Article 2(8) - - Article 14 
- Article 2(7), 
third subparagraph - - Article 
15(1)  
- Article 2(7), 
second subparagraph - - Article 
15(2) 
- Article 2(7), 
fourth subparagraph, second and third sentence - - Article 16 
Article 2 Article 6(1) Article 10 - Article 
17(1) 
 - Article 6(3)  - - Article 
17(2) 
- Article 6(4) - - Article 
17(3) 
- Article 6(2) - - Article 18 
 
SK 57   SK - - - Article 4 Article 19 
- - - Article 3 Article 20  
- Article 8a - - Article 21 
- Article 8b - - Article 22 
- Article 8c - - Article 23 
Articles 3 & 
6 Article 3 
(2)(a) - - Article 24(a) 
Article 4 Article 3 
(2)(b) Article 
7(a) - Article 
24(b) 
- - Article 
7(b) - Article 24(c) 
Article 5 Article 7 Article 11 - Article 25 
Article 6 - - - - 
- Article 8d - - Article 26 
 Article 2(5)   Article 27 
- Article 8e (1) - - - 
- Article 8e (2) - Article 6 Article 28 
- Article 1 (1a) - - Article 29 
Article 7 Article 8 - Article 5 Article 30 
Article 9 Article 10  Article 
12(2) Article 7, 
fourth sub-paragraph  Article 31 
- - - - Article 32 
Article 8  Article 9(1), 
first 
subparagraph
and 9(2) & (3) Article 
12(1) Article 7, 
first, second 
and third 
sub-paragraphs Article 33 
- Article 9(1), 
second subparagraph - - - 
 
SK 58   SK - - - - Article 34 
- - - - Article 35 
- - - - Article 36 
- - Annex - -