DÔVODOVÁ SPRÁVA

1.KONTEXT ODPORÚČANIA

Dohoda Interbus o medzinárodnej príležitostnej preprave cestujúcich autokarmi a autobusmi (ďalej len „dohoda Interbus“) nadobudla platnosť 1. januára 2003. Európska únia je zmluvnou stranou dohody Interbus.

Dohoda Interbus sa v súčasnosti vzťahuje na medzinárodnú príležitostnú prepravu cestujúcich autokarmi a autobusmi.

Rada 5. decembra 2014 poverila Komisiu, aby v mene Európskej únie začala rokovania o rozšírení rozsahu pôsobnosti dohody Interbus o pravidelnú a osobitnú pravidelnú prepravu cestujúcich autokarmi a autobusmi. Komisia na základe rovnakého poverenia Rady rokovala o protokole, ktorým sa zahŕňa možnosť pristúpenia Marockého kráľovstva k dohode Interbus.

Rada na základe návrhu Komisie prijala 16. júla 2018 rozhodnutia o podpise oboch protokolov.

V článku 20 ods. 1 Protokolu k Dohode o medzinárodnej príležitostnej preprave cestujúcich autokarmi a autobusmi (dohoda Interbus) týkajúceho sa medzinárodnej pravidelnej a osobitnej pravidelnej prepravy cestujúcich autokarmi a autobusmi (ďalej len „protokol o pravidelnej a osobitnej pravidelnej preprave“) a v článku 2 Protokolu, ktorým sa mení Dohoda o medzinárodnej príležitostnej preprave cestujúcich autokarmi a autobusmi (dohoda Interbus) zahrnutím možnosti pristúpenia Marockého kráľovstva (ďalej len „protokol o Marockom kráľovstve“), sa stanovuje: „Tento protokol sa otvorí na podpis v Bruseli od 16. 7. 2018 do 16. 4. 2019 na Generálnom sekretariáte Rady Európskej únie, ktorý koná ako depozitár protokolu.“

Pred uplynutím lehoty na podpis, t. j. 16. apríla 2019, podpísala protokol o pravidelnej a osobitnej pravidelnej preprave len jedna zmluvná strana dohody Interbus a protokol o Marockom kráľovstve podpísali štyri zmluvné strany dohody Interbus.

V protokole o pravidelnej a osobitnej pravidelnej preprave sa vzhľadom na jeho nadobudnutie platnosti stanovuje, že príslušné ustanovenia dohody Interbus, najmä jej články 27 a 28, sa uplatňujú primerane. Podľa týchto ustanovení dohodu schvália alebo ratifikujú signatári v súlade so svojimi vlastnými postupmi a dohoda nadobudne platnosť pre zmluvné strany, ktoré ju schválili alebo ratifikovali, vtedy, keď ju schvália alebo ratifikujú štyri zmluvné strany vrátane EÚ. Zmienka o signatároch znamená, že na to, aby protokol o pravidelnej a osobitnej pravidelnej preprave mohol nadobudnúť platnosť, musia ho podpísať a následne schváliť alebo ratifikovať aspoň štyri zmluvné strany. Ako už bolo uvedené, protokol o pravidelnej a osobitnej pravidelnej preprave pred uplynutím obdobia, počas ktorého bol otvorený na podpis, podpísala len Únia.

V protokole o Marockom kráľovstve sa zasa predpokladá, že ho signatári podpíšu, schvália alebo ratifikujú v súlade so svojimi vlastnými postupmi. Nestanovuje sa v ňom však pristúpenie zmluvných strán, ktoré ho nepodpísali, neschválili ani neratifikovali. Ako už bolo uvedené, protokol o Marockom kráľovstve pred uplynutím obdobia, počas ktorého bol otvorený na podpis, podpísali nie všetky zmluvné strany dohody Interbus.

Z uvedeného vyplýva, že ak sa obdobia na podpis protokolov nepredĺžia alebo nezrušia, žiadna iná zmluvná strana dohody ich nebude môcť podpísať a následne schváliť či ratifikovať a stať sa takisto zmluvnou stranou protokolov. Malo by to vážne následky: protokol o pravidelnej a osobitnej pravidelnej preprave by nemohol nadobudnúť platnosť, pretože si vyžaduje štyri ratifikácie, zatiaľ čo protokol o Marockom kráľovstve, ktorý podpísali a schválili alebo ratifikovali štyri zmluvné strany dohody Interbus, by mohol nadobudnúť platnosť, ale vzťahoval by sa len na štyri z ôsmich súčasných zmluvných strán, v dôsledku čoho by spravovanie celej dohody Interbus bolo neprimerane zložité a prakticky by sa znemožnilo nadviazanie zmluvného vzťahu Marockého kráľovstva so všetkými zmluvnými stranami dohody Interbus.

Okrem toho, ak by Marocké kráľovstvo pristúpilo k dohode Interbus ešte predtým, ako všetky súčasné zmluvné strany dohody Interbus ratifikujú protokol o Marockom kráľovstve, v praxi by sa tým vytvorila nová, menšia dohoda Interbus v rámci hlavnej dohody (jedna s Marockým kráľovstvom a zmluvnými stranami, pre ktoré by protokol nadobudol platnosť, a ďalšia dohoda so súčasnými ôsmimi zmluvnými stranami bez Marockého kráľovstva). V dohode Interbus sa takáto úprava nestanovuje a spravovanie dohody by bolo prakticky nemožné. Bolo by preto vhodné zmeniť článok 4 protokolu o Marockom kráľovstve v tom zmysle, že uvedený protokol by mal nadobudnúť platnosť až po tom, keď ho schvália alebo ratifikujú všetky zmluvné strany.

Keďže medzitým jedna zo zmluvných strán dohody Interbus zmenila svoj oficiálny názov, konkrétne Severomacedónska republika, bolo by vhodné zmeniť oba protokoly, aby sa v nich táto zmluvná strana uvádzala pod svojím novým názvom.

Úprava protokolov by nemala ovplyvniť platnosť podpisov, ktoré sa už uskutočnili.