Osobitná správa č. 9/2012 „Audit systému kontrol upravujúceho výrobu, spracovanie, distribúciu a dovoz ekologických produktov“





GLOSÁR Akreditačný orgán : Verejný alebo súkromný orgán, ktorý formálne uznáva súkromnú inšpekčnú organizáciu za kompetentnú vykonávať kontrolu a vydávať certifikáty podľa ekologických noriem. Súkromné inšpekčné organizácie v oblasti ekologickej výroby v Európskej únii musia byť akreditované podľa európskej normy EN 45011 alebo ISO usmernenia 65. Dodatočná kontrola : Kontrola, ktorú uskutoční súkromná inšpekčná organizácia u prevádzkovateľa navyše k povinnej ročnej kontrole uvedeného prevádzkovateľa. Ekologická výroba : Celkový systém riadenia poľnohospodárskych podnikov a výroby potravín, ktorého cieľom je trvalo udržateľné poľnohospodárstvo, výroba vysokokvalitných produktov a používanie postupov, ktoré nepoškodzujú životné prostredie, zdravie ľudí, rastlín ani zvierat ani dobré životné podmienky zvierat. Nedodržiavanie : Prípad nedodržania konkrétnej normy alebo certifikačnej požiadavky. Prevádzkovateľ : Fyzická osoba alebo podnik, ktorý vyrába, skladuje, spracúva, prepravuje, vyváža alebo dováža ekologické produkty. Príslušný orgán : Ústredný orgán členského štátu zodpovedný za organizovanie úradných kontrol v oblasti ekologickej výroby alebo iný orgán, ktorému bola táto právomoc udelená. V prípade potreby takisto zahŕňa príslušný orgán tretej krajiny. Stupne výroby, prípravy a distribúcie : Všetky stupne od prvotnej výroby ekologického produktu po jeho skladovanie, spracovanie, prepravu, predaj alebo dodanie koncovému spotrebiteľovi a prípadne označovanie, reklama, dovoz, vývoz a subdodávateľské činnosti. Súkromná inšpekčná organizácia : Nezávislá súkromná tretia strana, ktorá vykonáva kontrolu a vydáva certifikáty v oblasti ekologickej výroby. Testovanie rezíduí : Laboratórna analýza ekologických produktov s cieľom zistiť prítomnosť látok, ktoré nie sú povolené na používanie v ekologickej výrobe, alebo skontrolovať výrobné metódy, ktoré nie sú v súlade s pravidlami ekologickej výroby, ako napríklad používanie syntetických pesticídov a hnojív, antibiotík, niektorých prídavných látok v potravinách a technologických pomocných látok. Uznaná rovnocenná tretia krajina : Tretia krajina, ktorú Komisia uznala za krajinu dodržiavajúcu pravidlá výroby a normy kontroly, ktoré sú rovnocenné s tými, ktoré platia pre ekologickú výrobu v Spoločenstve, a preto je spôsobilá plniť rovnaké ciele a dodržiavať rovnaké zásady prostredníctvom uplatňovania pravidiel, ktoré zabezpečujú rovnakú úroveň zaistenia zhody. Uznaná súkromná inšpekčná organizácia na účely rovnocennosti : Súkromná inšpekčná organizácia, ktorá vykonáva svoju činnosť v tretej krajine a ktorú Komisia uznala za spôsobilú zaručiť, aby pravidlá výroby a označovania v tretej krajine, ako aj kontrolné opatrenia týkajúce sa prevádzkovateľov v tretej krajine boli rovnocenné s tými, ktoré platia pre ekologickú výrobu a označovanie v Spoločenstve. Uznaná súkromná inšpekčná organizácia na účely zhody : Súkromná inšpekčná organizácia, ktorá vykonáva svoju činnosť v tretej krajine a ktorú Komisia uznala za spôsobilú zaručiť, aby ciele a zásady ekologickej výroby a pravidlá výroby a označovania v tretej krajine boli rovnaké ako tie, ktoré platia pre ekologickú výrobu a označovanie v Spoločenstve. Vysledovateľnosť : Možnosť na všetkých stupňoch výroby, spracovania a distribúcie vypátrať a sledovať potravinu, krmivo, zviera určené na výrobu potravín alebo látku, ktorá sa má alebo ktorá sa plánuje zapracovať do potravín alebo krmív. ZOZNAM SKRATIEK EPFRV : Európsky poľnohospodársky fond pre rozvoj vidieka FVO : Potravinový a veterinárny úrad Európskej komisie GMO : Geneticky modifikované organizmy MANCP : Viacročný národný plán kontroly OFIS : Informačný systém pre ekologické poľnohospodárstvo SCOF : Stály výbor pre ekologické poľnohospodárstvo ZHRNUTIE I. Ekologická výroba je celkový systém riadenia poľnohospodárskych podnikov a výroby potravín, ktorého cieľom je trvalo udržateľné poľnohospodárstvo, výroba vysokokvalitných produktov a používanie postupov, ktoré nepoškodzujú životné prostredie, zdravie ľudí, rastlín ani zvierat ani dobré životné podmienky zvierat. Za posledné dve desaťročia sa trh s ekologickými produktmi rýchlo rozvinul a dosiahol ročné miery rastu presahujúce 10 %. Európsky trh s ekologickými potravinami dosahuje ročne približne 20 mld. EUR, pričom jeho podiel na celom trhu s potravinami sa odhaduje na 1,5 %. II. Cieľom právneho rámca EÚ je zabezpečiť základ pre udržateľný rozvoj ekologickej výroby a zároveň zaručiť spravodlivú hospodársku súťaž, zabezpečiť dôveru spotrebiteľa a chrániť jeho záujmy a zabezpečiť účinné fungovanie vnútorného trhu. Na tento účel sa vytvoril systém kontrol, ktorý zahŕňa všetky stupne ekologického dodávateľského reťazca, napríklad produkciu na úrovni poľnohospodárskych podnikov, spracovanie potravín, distribúciu, dovoz a maloobchodný predaj. Každý prevádzkovateľ v tomto reťazci musí dodržiavať ten istý súbor pravidiel týkajúcich sa ekologickej výroby, spracovania, distribúcie, označovania a kontrol. III. Pri audite sa Dvor audítorov zameral na účinnosť systému kontrol a spôsob, akým rôzne zúčastnené inštitúcie (Komisia a príslušné orgány, akreditačné orgány a súkromné inšpekčné organizácie v členských štátoch) vykonávajú svoje úlohy pre systém kontrol v rámci EÚ a pri riadení dovozných režimov, ktoré sa v súčasnosti uplatňujú. IV. V rámci auditu sa riešila táto všeobecná otázka: Poskytuje systém kontrol pre ekologickú výrobu dostatočné záruky plnenia kľúčových požiadaviek na ekologickú výrobu, spracovanie, distribúciu a dovoz? V. Cieľom systému kontrol pre ekologické produkty, ako sa stanovuje v nariadeniach EÚ, je zaručiť výrobné postupy, nie však ekologický charakter samotných produktov, pretože nie je možné vedecky zistiť, či je výrobok ekologický. Dvor audítorov sa domnieva, že by bolo vhodné odstrániť nedostatky zdôraznené vo vykonanom audite s cieľom poskytnúť dostatočné záruky, že systém funguje účinne a že dôvera spotrebiteľa nebude oslabená. VI. Na základe výsledkov auditu Dvor audítorov konštatuje, že: a) viacero príslušných orgánov neplní dostatočne svoju úlohu dohľadu nad súkromnými inšpekčnými organizáciami; výsledkom je, že niektoré súkromné inšpekčné organizácie nedodržiavajú viacero požiadaviek EÚ a nevyužívajú príležitosť zaviesť niektoré osvedčené postupy; b) výmena informácií v rámci členských štátov a medzi členskými štátmi a Komisiou a ostatnými členskými štátmi zatiaľ nie je dostatočná na zabezpečenie správneho fungovania systému; c) príslušné orgány v členských štátoch čelia problémom pri zabezpečení vysledovateľnosti ekologických produktov na území, v rámci ktorého majú právomoc; ešte ťažšie je zabezpečiť vysledovateľnosť produktov, ktoré prekračujú hranice; d) Komisia dostatočne neuprednostňuje činnosti týkajúce sa dohľadu, vrátane auditov, na zabezpečenie správneho fungovania systémov kontrol v členských štátoch; e) Komisia nemá dostatok informácií, na základe ktorých by sa uistila, že systém kontrol pre ekologickú výrobu v tretích krajinách, ktorý je uznaný za rovnocenný, naďalej spĺňa požiadavky právnych predpisov počas doby, kedy si uvedené krajiny tento status zachovávajú; Dvor audítorov ďalej konštatuje, že v oblasti posúdenia žiadostí tretích krajín o uznanie za rovnocenné je značné omeškanie; f) v systéme, ktorý sa používa na vydanie dovozných povolení, sú nedostatky. VII. Na základe zistených nedostatkov Dvor audítorov vydal tieto odporúčania: a) príslušné orgány by mali posilniť svoju úlohu dohľadu nad súkromnými inšpekčnými organizáciami prostredníctvom uplatňovania primeraných doložených postupov schvaľovania a dohľadu nad súkromnými inšpekčnými organizáciami, prostredníctvom podpory zosúladenia definície porušení predpisov, nezrovnalostí a príslušných sankcií a prostredníctvom podpory určených osvedčených postupov; b) mala by sa zlepšiť výmena informácií v rámci členských štátov, medzi členskými štátmi a Komisiou a medzi členskými štátmi navzájom, aby boli zabezpečené kvalitné kontroly a dohľad; c) mali by sa posilniť kontroly s cieľom zabezpečiť, aby prevádzkovatelia plnili regulačné požiadavky týkajúce sa vysledovateľnosti. Komisia by v tejto súvislosti mala objasniť úlohy a povinnosti jednotlivých aktérov; d) Komisia by mala intenzívnejšie monitorovať systémy kontrol v členských štátoch prostredníctvom vykonania auditov a získavania a využívania potrebných údajov a informácií; e) pokiaľ ide o dovoz, Komisia by mala zabezpečiť primeraný dohľad nad krajinami zaradenými do zoznamu krajín uznaných za rovnocenné pre ekologickú výrobu a včas posúdiť žiadosti tretích krajín o zaradenie do tohto zoznamu; f) Dvor audítorov víta zjednodušenie, ktoré implicitne vyplýva z iniciatívy Komisie postupne ukončiť režim dovozných povolení. Kým sa však tento režim používa, členské štáty by mali zabezpečiť jeho správne uplatňovanie. Príslušné orgány v členských štátoch by mali posilniť kontroly súkromných inšpekčných organizácií oprávnených vydávať certifikáty o inšpekcii. ÚVOD EKOLOGICKÁ VÝROBA V EÚ 1. Ekologická výroba je celkový systém riadenia poľnohospodárskych podnikov a výroby potravín, ktorého cieľom je trvalo udržateľné poľnohospodárstvo, výroba vysokokvalitných produktov a používanie postupov, ktoré nepoškodzujú životné prostredie, zdravie ľudí, rastlín ani zvierat ani dobré životné podmienky zvierat. Ekologické produkty sa preto vyrábajú podľa osobitného súboru pravidiel, ako napríklad rotácia plodín, zákaz používania geneticky modifikovaných organizmov a veľmi prísne limity pre používanie syntetických chemických pesticídov a syntetických hnojív, antibiotík pre hospodárske zvieratá, prídavných látok v potravinách a technologických pomocných látok. Ekologické produkty, ktoré sa považujú za vysokokvalitné produkty, sa vo všeobecnosti predávajú za vyššie ceny ako bežné produkty. GRAF 1 EURÓPSKY TRH S EKOLOGICKÝMI POTRAVINAMI A NÁPOJM: DESAŤ KRAJÍN EÚ S NAJVYŠŠÍM PREDAJOM V ROKU 2009 (MLD. EUR) +++++ TIFF +++++ Zdroj:Willer, H., Organic Agriculture in Europe 2009: Production and Market (Ekologické poľnohospodárstvo v Európe v roku 2009: Výroba a trh). http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf 2. Trh s ekologickými produktmi sa za posledné dve desaťročia rýchlo rozvíjal a dosiahol ročnú mieru rastu od 10 do 15 % [1]. Európska únia je jedným z hlavných výrobcov a spotrebiteľov ekologických produktov vo svete. V období rokov 2000 – 2008 sa celková plocha pôdy využívanej na ekologické poľnohospodárstvo [2] v 27 členských štátoch EÚ (EÚ-27) ročne rozšírila v priemere o 7,4 %. V roku 2008 tvorila 4,3 % využívanej poľnohospodárskej pôdy, t. j. približne 7,6 mil. ha pôdy. Odhaduje sa, že v tom istom roku bolo do ekologického poľnohospodárstva v EÚ-27 zapojených približne 197000 poľnohospodárskych podnikov [3]. Približne 15 % ekologických produktov, ktoré sa spotrebujú v Európe, sa dováža z krajín mimo EÚ, pričom ide najmä o produkty, ktoré sa v EÚ nepestujú alebo pestujú zriedkavo (káva, banány, bavlna atď.) [4]. Európsky trh s ekologickými potravinami dosahuje ročne hodnotu približne 20 mld. EUR [5], čo predstavuje približne 1,5 % podiel z celého trhu s potravinami [6]. V grafe 1 sú uvedené členské štáty EÚ s najvyšším predajom ekologických potravín a nápojov [7] a v grafe 2 sú uvedené členské štáty EÚ s najväčšou plochou pôdy využívanej na ekologické poľnohospodárstvo. GRAF 2 DESAŤ ČLENSKÝCH ŠTÁTOV EÚ S NAJVÄČŠOU PLOCHOU PÔDY VYUŽÍVANEJ NA EKOLOGICKÉ POĽNOHOSPODÁRSTVO (V PROCESE TRANSFORMÁCIE A ÚPLNE TRANSFORMOVANEJ) V ROKU 2009 (TIS. HA) +++++ TIFF +++++ Zdroj: Willer, H., Organic Agriculture in Europe 2009: Production and Market (Ekologické poľnohospodárstvo v Európe v roku 2009: Výroba a trh). http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf FINANČNÁ PODPORA EKOLOGICKÉHO POĽNOHOSPODÁRSTVA V EÚ 3. Európska únia finančne podporuje postupy ekologického poľnohospodárstva prostredníctvom agroenvironmentálnych platieb v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV). Agroenvironmentálne platby sa spravidla vykonávajú prostredníctvom dohôd medzi verejným orgánom v členských štátoch a príjemcom (poľnohospodárom alebo pôdohospodárom). Na základe týchto dohôd je príjemca povinný používať osobitné poľnohospodárske postupy. Jedným z poľnohospodárskych postupov, pre ktoré sa môžu príjemcovia rozhodnúť, je ekologické poľnohospodárstvo. Do konca roku 2010 predstavoval záväzok v oblasti verejnej podpory ekologického poľnohospodárstva v rámci agroenvironmentálnych opatrení vyše 690 mil. EUR (EÚ-27) [8]. Podpora z fondu EPFRV predstavuje 58 % celkovej verejnej podpory, kým zvyšnú časť tvoria vnútroštátne príspevky. 4. Ekologická výroba sa môže podporovať takisto nepriamo prostredníctvom iných opatrení z EPFRV (ako je napríklad modernizácia poľnohospodárskych podnikov, odborná príprava atď.) alebo prostredníctvom osobitnej podpory [9]. Niektoré členské štáty uprednostňujú poskytovanie pomoci podnikom alebo projektom rozvíjajúcim ekologickú výrobu. PRÁVNY RÁMEC 5. Úlohou právneho rámca EÚ upravujúceho odvetvie ekologickej výroby je zabezpečiť základ pre udržateľný rozvoj ekologickej výroby a zároveň zaručiť spravodlivú hospodársku súťaž, zabezpečiť dôveru spotrebiteľa, chrániť jeho záujmy a zabezpečiť účinné fungovanie vnútorného trhu. OBRÁZOK 1 – PRÍKLADY EKOLOGICKEJ VÝROBY +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ © Európska únia. Zdroj: Európsky dvor audítorov. 6. V ekologickej výrobe sú zahrnuté všetky stupne dodávateľského reťazca, napríklad produkcia na úrovni poľnohospodárskych podnikov, spracovanie potravín, distribúcia a maloobchodný predaj. Každý prevádzkovateľ v tomto reťazci musí dodržiavať rovnaký súbor pravidiel ekologickej výroby, spracovania, distribúcie, označovania a kontrol. V EÚ sú tieto pravidlá stanovené v niekoľkých nariadeniach: - nariadenie Rady (ES) č. 834/2007 z 28. júna 2007 o ekologickej výrobe a označovaní ekologických produktov, ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 2092/91 [10], - nariadenie Komisie (ES) č. 889/2008 z 5. septembra 2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá implementácie nariadenia Rady (ES) č. 834/2007 o ekologickej výrobe a označovaní ekologických produktov so zreteľom na ekologickú výrobu, označovanie a kontrolu [11], - nariadenie Komisie (ES) č. 1235/2008 z 8. decembra 2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 834/2007, pokiaľ ide o opatrenia týkajúce sa dovozu ekologických produktov z tretích krajín [12]. Okrem toho ekologické potraviny musia byť v súlade so všeobecným potravinovým právom (nariadenie (ES) č. 178/2002 [13]) a ekologická výroba patrí do rozsahu pôsobnosti nariadenia (ES) č. 882/2004 [14], ktoré je všeobecnejším právnym predpisom týkajúcim sa úradných kontrol potravín a krmív [15]. OBRÁZOK 2 – LOGO EKOLOGICKÉHO POĽNOHOSPODÁRSTVA EÚ +++++ TIFF +++++ © Európska únia. Zdroj: Nariadenie Komisie (EÚ) č. 271/2010 z 24. marca 2010, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 889/2008 stanovujúce podrobné pravidlá implementácie nariadenia Rady (ES) č. 834/2007 so zreteľom na logo ekologickej výroby Európskej únie (Ú. v. EÚ L 84, 31.3.2010, s. 19). 7. V EÚ je preto možné vydať certifikát pre ekologické produkty a označiť ich za "ekologické", ak sú pravidlá výroby v súlade s požiadavkami uvedených nariadení EÚ. Od 1. júla 2010 je použitie loga EÚ povinné pre balené potraviny. V prípade dovážaných produktov je dobrovoľné. 8. V súlade s článkom 37 nariadenia (ES) č. 834/2007 Komisia zriadila Stály výbor pre ekologické poľnohospodárstvo (SCOF). Tento stály výbor je regulačný výbor Komisie pre ekologickú výrobu, ktorému predsedá Komisia a ktorý tvoria zástupcovia členských štátov. Jeho úlohou je zabezpečiť, aby sa zodpovednosť Európskej komisie za vykonávanie sekundárnych právnych predpisov realizovala v rámci úzkej spolupráce s vládami členských štátov. 9. Komisia v spolupráci s členskými štátmi dokončila pracovný dokument útvarov Komisie o úradných kontrolách v ekologickom sektore (Working document of the Commission services on official controls in the organic sector) [16]. Tento dokument, aj keď nie je právne záväzný, je dôkazom úsilia Komisie o vytvorenie konkrétnejších usmernení, ktoré sa týkajú vykonávania nariadení upravujúcich ekologickú výrobu a ktoré sú určené členským štátom. SYSTÉM KONTROL PRE EKOLOGICKÚ VÝROBU 10. Zaviedol sa systém kontrol, prostredníctvom ktorého sa v súvislosti s každým prevádzkovateľom v dodávateľskom reťazci (s poľnohospodármi, spracovateľmi, dovozcami) overí a certifikuje správne uplatňovanie pravidiel výroby. Cieľom kontrolného systému je zaručiť postupy výroby a nie samotné produkty, pretože nie je možné vedecky zistiť, či je produkt ekologický [17]. Trh s ekologickými produktmi je veľmi závislý od dôvery spotrebiteľov, a teda od tohto certifikačného systému, ktorý poskytuje záruku skutočných ekologických produktov. Komisia sa domnieva, že spotrebitelia by si napríklad mali byť istí, že každé ekologické jablko alebo kus ekologického hovädzieho mäsa, ktoré si kúpia vo svojom miestnom supermarkete, boli vyrobené v súlade s prísnymi pravidlami, ktorých cieľom je rešpektovať životné prostredie a zvieratá. 11. V právnom rámci EÚ sa stanovuje, že členské štáty vytvoria systém kontrol (pozri graf 3). Komisia je zodpovedná za audit systémov kontrol v členských štátoch. 12. Členské štáty sa môžu rozhodnúť pre zavedenie verejného, súkromného alebo zmiešaného systému kontrol a určia jeden alebo viac príslušných orgánov zodpovedných za kontroly. Príslušný orgán v závislosti od vybraného systému určí: štátne inšpekčné organizácie; súkromné inšpekčné organizácie; alebo zmes obidvoch. Väčšina členských štátov (18) prijala systém súkromných inšpekčných organizácií, päť členských štátov určilo štátne inšpekčné organizácie a štyri majú zmiešaný systém určenej štátnej inšpekčnej organizácie a schválených súkromných inšpekčných organizácií. Príslušné orgány sú zodpovedné za schválenie súkromných a štátnych inšpekčných organizácií a dohľad nad nimi. Povinnosťou príslušných orgánov je podľa potreby vykonávať audity alebo kontroly súkromných inšpekčných organizácií a ak je to potrebné, odobrať schválenie súkromnej inšpekčnej organizácii, ktorá nedodržiava požiadavky. GRAF 3 INŠTITÚCIE A ORGÁNY PÔSOBIACE V SYSTÉME KONTROL PRE EKOLOGICKÉ PRODUKTY +++++ TIFF +++++ Zdroj: "Economic concepts of organic certification" ("Ekonomické koncepcie ekologického osvedčovania") 29.7.2009, CERTCOST – Economic analysis of certification systems in organic food and farming (Ekonomická analýza systémov osvedčovania ekologických potravín a poľnohospodárstva). 13. Ak sa členský štát rozhodne pre systém so súkromnými inšpekčnými organizáciami, je nevyhnutné, aby boli tieto organizácie akreditované [18]. Každý členský štát EÚ schválil jeden vnútroštátny akreditačný orgán. Kontroly, ktoré tieto akreditačné orgány vykonávajú, sa týkajú technickej spôsobilosti, nezávislosti, nestrannosti a odbornej integrity súkromných inšpekčných organizácií. Akreditácia nie je nevyhnutná v súvislosti so štátnymi inšpekčnými organizáciami. 14. Súkromné inšpekčné organizácie (alebo štátne inšpekčné organizácie, ako sa uvádzajú vo verejných systémoch) sú hlavné prvky systému kontrol. Vykonávajú kontroly na úrovni jednotlivých prevádzkovateľov. Spotrebitelia, orgány členských štátov a Komisia sa vo veľkom rozsahu spoliehajú na prácu týchto orgánov. Typické kontroly, ktoré sa vykonávajú u ekologických prevádzkovateľov, zahŕňajú fyzické kontroly výrobných alebo spracovateľských priestorov, overenie evidencie dokumentov, ako aj odobratie vzoriek konečných produktov, zberaných plodín, listov alebo pôdy na testovanie použitia nepovolených látok. Za vydanie certifikátu súkromnými inšpekčnými organizáciami platia jednotliví prevádzkovatelia. DOVOZ EKOLOGICKÝCH PRODUKTOV Z TRETÍCH KRAJÍN 15. V súvislosti s ekologickými produktmi vyrobenými mimo EÚ sa v nariadení (ES) č. 834/2007 stanovujú štyri rôzne dovozné režimy (pozri tabuľku 1), v čase auditu však boli v činnosti len dva z nich. TABUĽKA 1 DOVOZNÉ REŽIMY STANOVENÉ V NARIADENÍ (ES) Č. 834/2007 Dovozný režim | Riadený | V činnosti v čase auditu | Zoznam uznaných rovnocenných tretích krajín | Európskou komisiou | ÁNO | Zoznam uznaných štátnych/súkromných inšpekčných organizácií na účely rovnocennosti | Európskou komisiou | NIE – Prvý zoznam rovnocenných štátnych inšpekčných organizácií Komisia v čase auditu neuverejnila. | Zoznam uznaných štátnych/súkromných inšpekčných organizácií na účely zhody | Európskou komisiou | NIE – Lehota na prijatie žiadostí s cieľom zostaviť prvý zoznam predĺžená do 31. októbra 2014. | Dovozné povolenie | Členskými štátmi | ÁNO | 16. Keďže podmienky výroby v tretích krajinách sa môžu veľmi líšiť od podmienok v EÚ, nemusia sa dať uplatňovať presne tie isté pravidlá výroby alebo kontroly. Komisia preto uznáva tretie krajiny, v ktorých považuje výrobu a systém kontrol ekologických produktov za rovnocenné, a to znamená, že produkty, ktoré boli v danej tretej krajine certifikované ako ekologické, sa považujú za ekologické aj v EÚ. Krajiny, ktoré sú v súčasnosti na zozname uznaných rovnocenných tretích krajín, sú Argentína, Austrália, Kanada, Kostarika, India, Izrael, Japonsko, Švajčiarsko, Tunisko, Nový Zéland a s účinnosťou od 1. júna 2012 Spojené štáty americké. 17. Okrem toho sa zaviedli dva nové dovozné režimy s cieľom zabezpečiť, aby bolo možné dovážať ekologické produkty z tretích krajín, ktoré ešte nie sú uznané. Ide o zoznam uznaných štátnych/súkromných inšpekčných organizácií na účely rovnocennosti (v čase auditu nebol uverejnený) a zoznam uznaných štátnych/súkromných inšpekčných organizácií na účely zhody (lehota na prijatie žiadostí predĺžená do októbra 2014). 18. Štvrtý režim, režim dovozných povolení sa zaviedol prostredníctvom nariadenia (EHS) č. 2083/92 len ako prechodné opatrenie. Odvtedy sa možnosť vydať dovozné povolenie niekoľkokrát predĺžila [19]. V súčasnom nariadení (ES) č. 1267/2011 zo 6. decembra 2011 sa stanovuje, že od 1. júla 2014 nebude možné vydávať dovozné povolenia. V tom istom nariadení sa uvádza, že platnosť povolení vydaných od 1. júla 2012 musí vypršať najneskôr o 12 mesiacov. Tento dovozný režim sa však stále vo veľkom rozsahu využíva, keďže rôzne členské štáty (najmä Nemecko, Francúzsko, Taliansko, Holandsko a Spojené kráľovstvo) vydajú ročne približne 4000 dovozných povolení. 19. Správne vykonávanie postupov kontroly dovozu (ktorými sa zaručí, aby dovezené produkty boli v súlade aspoň s rovnocennými podmienkami výroby a kontroly) je dôležité na zabezpečenie správneho fungovania vnútorného trhu so spravodlivou hospodárskou súťažou medzi produktmi vyrobenými mimo EÚ a produktmi vyrobenými v EÚ. AUDIT ROZSAH AUDITU 20. Predmetom auditu bola účinnosť systémov kontrol a plnenie povinností zúčastnených inštitúcií a orgánov (Komisie a príslušných orgánov, akreditačných orgánov a štátnych inšpekčných organizácií v členských štátoch). Predmetom celkového auditu bola otázka: Poskytuje systém kontroly ekologických produktov dostatočné záruky plnenia kľúčových požiadaviek na ekologickú výrobu, spracovanie, distribúciu a dovoz? 21. Konkrétnejším cieľom auditu bolo získať odpovede na tieto otázky: a) Je vykonávanie postupov kontroly upravujúcich ekologickú výrobu v EÚ primerané: - ak členské štáty schvália inšpekčné organizácie a vykonávajú nad nimi dohľad? - ak členské štáty vykonávajú výmenu informácií v rámci členských štátov, s Komisiou a s ostatnými členskými štátmi? - na zabezpečenie vysledovateľnosti produktov? - ak Komisia vykonáva dohľad nad systémami kontroly v členských štátoch? b) Je vykonávanie postupov kontroly dovozu produktov primerané: ak Komisia spravuje zoznam rovnocenných tretích krajín? ak členské štáty vydávajú dovozné povolenia? ak inšpekčné organizácie v EÚ kontrolujú osobitné požiadavky dovozcu? 22. Pokiaľ ide o postupy kontroly upravujúce ekologickú výrobu v EÚ, pri audite bola preskúmaná lehota, ktorá sa začína nadobudnutím účinnosti nariadenia (ES) č. 834/2007, t. j. od januára 2009. V súvislosti s postupmi kontroly dovážaných produktov sa pri audite preskúmala lehota, ktorá sa začína nadobudnutím účinnosti nariadenia (EHS) č. 2092/91 [20] a jeho zmien a doplnení (t. j. od júna 1991 v súvislosti so zoznamom uznaných rovnocenných tretích krajín a od júla 1992 v súvislosti s dovoznými povoleniami). AUDÍTORSKÝ PRÍSTUP 23. Pri audite sa dôkazy získavali prostredníctvom: - preskúmania súborov Komisie vrátane preskúmania dokumentácie, ktorú Komisia prijala od tretích krajín v súvislosti s odlišnými dovoznými režimami, a zasadnutí s útvarmi Generálneho riaditeľstva pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka (GR AGRI) a Generálneho riaditeľstva pre zdravie a ochranu spotrebiteľov (GR SANCO – Potravinový a veterinárny úrad), - vykonania kontrol v šiestich členských štátoch (Spojené kráľovstvo – Anglicko, Nemecko – Severné Porýnie-Vestfálsko, Taliansko – Emilia Romagna, Španielsko – Andalúzia, Francúzsko a Írsko [21]). Pri týchto kontrolách sa preskúmali dokumenty, konali sa zasadnutia s príslušnými orgánmi, akreditačnými orgánmi a dvomi súkromnými inšpekčnými organizáciami v každom členskom štáte a vykonali sa kontroly na mieste zamerané na výrobcov, spracovateľov a dovozcov. Pri kontrolách na mieste audítori sprevádzali inšpektorov s cieľom posúdiť kvalitu kontroly a zistiť, ako vykonávajú kontroly dokumentov a výrobných postupov, - kontrol vysledovateľnosti 85 produktov, ktoré boli zamerané na overenie, a) či je možné identifikovať celý reťazec prevádzkovateľov, ktorí zasiahli do dodávania produktov, b) či všetci prevádzkovatelia majú certifikát pre ekologického prevádzkovateľa a c) či sa v predchádzajúcom roku uskutočnila inšpekčná návšteva u všetkých prevádzkovateľov (podrobnejšie informácie pozri v prílohe I), - laboratórnych testov 73 produktov s cieľom skontrolovať postupy súkromných inšpekčných organizácií pri odoberaní vzoriek a interpretácii laboratórnych výsledkov (podrobnejšie informácie pozri v prílohe II), - hodnotiacej správy, ktorú pre Dvor audítorov zmluvne vykonal medzinárodne uznaný expert (zameranú na kvalitu postupov súkromných inšpekčných organizácií pri vykonávaní laboratórnych testov a na interpretáciu laboratórnych výsledkov 73 produktov), - preskúmania dostupných viacročných národných plánov kontroly a súvisiacich výročných správ, ktoré Komisii poslalo 27 členských štátov. PREDCHÁDZAJÚCE AUDITY 24. Dvor audítorov vydal osobitnú správu č. 3/2005: Rozvoj vidieka: overovanie agroenvironmentálnych výdavkov [22], ktorá sa týkala časti kontrolného systému pre ekologické poľnohospodárstvo (pozri bod 43) a osobitnú správu č. 7/2011, týkajúcu sa navrhnutia a správy agroenvironmentálnej podpory [23]. PRIPOMIENKY VYKONÁVANIE POSTUPOV KONTROLY, KTORÝMI SA RIADI EKOLOGICKÁ VÝROBA V EÚ NEDOSTATKY ZISTENÉ V POSTUPOCH ČLENSKÝCH ŠTÁTOV PRI SCHVAĽOVANÍ SÚKROMNÝCH INŠPEKČNÝCH ORGANIZÁCIÍ A DOHĽADE NAD NIMI 25. Príslušné orgány v členských štátoch by mali mať doložené postupy schvaľovania súkromných inšpekčných organizácií a dohľadu nad nimi s cieľom zabezpečiť dodržanie požiadaviek právnych predpisov. Takisto by mali podporovať uplatňovanie osvedčených postupov. Súkromné inšpekčné organizácie (alebo štátne inšpekčné organizácie vo verejných systémoch) sú hlavným prvkom systému kontrol. Súkromné inšpekčné organizácie musia pri kontrole ekologických prevádzkovateľov dodržiavať nariadenia EÚ. RÁMČEK 1 PRÍKLADY NESKORÝCH ALEBO NEDOSTATOČNE PODROBNÝCH POSTUPOV PRÍSLUŠNÝCH ORGÁNOV TÝKAJÚCICH SA SCHVAĽOVANIA A DOHĽADU Postupy príslušného orgánu v Spojenom kráľovstve, týkajúce sa schvaľovania súkromných inšpekčných organizácii a dohľadu nad nimi, boli formálne prijaté až 18. októbra 2010, kým nariadenie (ES) č. 834/2007 o ekologickej výrobe nadobudlo účinnosť v januári 2009. Príslušný orgán vo Francúzsku nestanovil postupy ani kontrolné zoznamy na overenie kontrolných plánov súkromných inšpekčných organizácií, ktoré sú hlavným dokumentom predkladaným súkromnými inšpekčnými organizáciami. Príslušný orgán v španielskej Andalúzii nemal kontrolný zoznam na overenie pre súkromné inšpekčné organizácie vykonávajúce dohľad v súlade s článkom 27 ods. 8 a 9 nariadenia (ES) č. 834/2007 (ako napríklad overenie, že každý prevádzkovateľ sa aspoň raz za rok podrobí kontrole) alebo v súlade s ostatnými postupmi, ktoré by sa považovali za osvedčený postup, ako napríklad overenie postupov výberu vzoriek, výsledkov analýz alebo výmeny informácií medzi súkromnou inšpekčnou organizáciou a ostatnými subjektmi. V postupoch schvaľovania súkromných inšpekčných organizácií v Írsku nebolo presne uvedené, ktoré kontroly sa majú vykonávať, a odkazovalo sa len na administratívnu činnosť nevyhnutnú pri vybavovaní nových žiadostí. Neexistovali nijaké postupy odobratia schválenia súkromných inšpekčných organizácií. POSTUPY UDELENIA/ODOBRATIA SCHVÁLENIA SÚKROMNÝM INŠPEKČNÝM ORGANIZÁCIÁM ALEBO DOHĽADU NAD NIMI NIE SÚ PRIMERANE ZDOKUMENTOVANÉ 26. Príslušné orgány schvaľujú súkromné inšpekčné organizácie a poverujú ich úlohami kontroly, ak sú dostatočne presvedčené, že súkromné inšpekčné organizácie vykonávajú svoju činnosť v súlade s požiadavkami nariadení EÚ. Jednou z hlavných požiadaviek, ktorú musia súkromné inšpekčné organizácie dodržať, je akreditácia. Akreditačné orgány vydajú počiatočnú akreditáciu a monitorujú ďalšie plnenie požiadaviek pre akreditáciu. Príslušné orgány však majú hlavnú zodpovednosť za dohľad nad súkromnými inšpekčnými organizáciami a za monitorovanie ďalšieho plnenia požiadaviek nariadení EÚ. 27. Dvor audítorov vykonal audit v šiestich členských štátoch so systémom súkromných inšpekčných organizácií a v troch z nich zistil, že postupy schvaľovania súkromných inšpekčných organizácií alebo odobratia schválenia, alebo dohľadu nad nimi nie sú dostatočne podrobné (napr. postupy podrobne opisujúce kontroly, ktoré sa mali vykonať pri overení plánov kontroly súkromných inšpekčných organizácií alebo pri vykonávaní kontrol na mieste na úrovni súkromných inšpekčných organizácií). V jednom prípade neboli včas aktualizované (pozri rámček 1). PRÍSLUŠNÉ ORGÁNY NEMAJÚ DOSTATOK INFORMÁCIÍ NA ZABEZPEČENIE TOHO, ABY SA VYKONALA KONTROLA U VŠETKÝCH PREVÁDZKOVATEĽOV ASPOŇ RAZ ZA ROK, AKO SA STANOVUJE V NARIADENÍ 28. Súkromné inšpekčné organizácie sú zodpovedné za kontrolu prevádzkovateľov a vydávanie ekologických certifikátov v súlade s pravidlami EÚ. Jednou z hlavných požiadaviek je, že súkromné/štátne inšpekčné organizácie musia vykonávať kontrolu prevádzkovateľov, či už ide o výrobcov, spracovateľov alebo dovozcov, aspoň raz za rok (článok 27 ods. 3 nariadenia (ES) č. 834/2007). Cieľom dodržiavania tejto požiadavky je zaručiť spotrebiteľom, že prevádzkovatelia stále dodržiavajú pravidlá ekologickej výroby. Nariadenie (ES) č. 834/2007, článok 27 – Systém kontrol "3. [...] všetci prevádzkovatelia s výnimkou veľkoobchodníkov, ktorí narábajú len s balenými výrobkami, a prevádzkovateľov, ktorí predávajú produkty konečnému spotrebiteľovi alebo užívateľovi podľa článku 28 ods. 2, (sa) podrobia overovaniu súladu aspoň raz za rok." 29. Predpokladá sa, že príslušné orgány vykonávajú dohľad nad týmito súkromnými inšpekčnými organizáciami s cieľom zistiť, či plnia uvedenú povinnosť. Príslušné orgány však nemajú dostatok informácií na riadne vykonávanie dohľadu, pokiaľ ide o túto otázku, pretože: a) informácie, ktoré poskytujú súkromné inšpekčné organizácie podľa článku 27 ods. 14 nariadenia (ES) č. 834/2007, nie sú primerané na overenie tejto požiadavky. Napríklad v súhrnných správach, ktoré súkromné inšpekčné organizácie predkladajú príslušným orgánom, sa uvádza celkový počet kontrol vykonaných za rok. Nie je tak zohľadnená skutočnosť, že prevádzkovatelia môžu počas roka do systému kontrol vstúpiť alebo z neho vystúpiť, a preto nie je možné overiť, či sa v uvedenom roku vykonala kontrola u každého jednotlivého prevádzkovateľa; Nariadenie (ES) č. 834/2007, článok 27 – Systém kontrol "14. Každý rok najneskôr do 31. januára štátne inšpekčné organizácie a súkromné inšpekčné organizácie zašlú príslušným orgánom zoznam prevádzkovateľov, ktorí sa podrobili kontrolám do 31. decembra predchádzajúceho roku. Súhrnnú správu o kontrolných činnostiach vykonaných počas predchádzajúceho roka poskytnú každý rok do 31. marca." b) niektoré príslušné orgány sa spoliehajú na činnosť akreditačného orgánu; hodnotiace správy akreditačných orgánov však neobsahujú dostatok informácií, ktoré by potvrdili dodržanie požiadavky vykonania ročnej kontroly. Akreditačné orgány sa často spoliehajú len na opis postupov, ktoré používajú súkromné inšpekčné organizácie, a nekontrolujú, či sa uvedené postupy používajú v praxi. Navyše v súvislosti s akreditačným cyklom, ktorý trvá štyri až päť rokov, nie je nevyhnutné, aby sa každý rok overovala požiadavka EÚ na ročnú kontrolu. POSTUPY SÚKROMNÝCH INŠPEKČNÝCH ORGANIZÁCIÍ PRI KONTROLE PREVÁDZKOVATEĽOV JE MOŽNÉ ZLEPŠIŤ 30. V súlade s ustanoveniami článku 27 ods. 3 nariadenia (ES) č. 834/2007 a článku 65 ods. 4 nariadenia (ES) č. 889/2008 by súkromné inšpekčné organizácie mali vykonávať systematické hodnotenie rizika svojich prevádzkovateľov vzhľadom na rizikové faktory súvisiace s charakterom ich činnosti (ako napríklad množstvo príslušných produktov a riziko zámeny ekologických produktov za konvenčné produkty) s cieľom rozhodnúť o dodatočných kontrolách (t. j. okrem ročných kontrol, pozri bod 28). Vysoký výskyt nezrovnalostí v súvislosti s konkrétnym produktom alebo podnikom by následne mal viesť k dodatočnému monitorovaniu vo forme náhodných kontrol prevádzkovateľov s tým istým profilom. Sedem z dvanástich súkromných inšpekčných organizácií, ktoré sa podrobili kontrole počas auditu, však pri rozhodovaní o dodatočných kontrolách neberie do úvahy rizikové faktory súvisiace s charakterom prevádzkovateľa. Nariadenie (ES) č. 834/2007, článok 27 – Systém kontrol "3. V rámci tohto nariadenia sa povaha a frekvencia kontrol určuje na základe posúdenia rizika výskytu nezrovnalostí a porušovaní dodržiavania požiadaviek ustanovených v tomto nariadení. [...]". Nariadenie (ES) č. 889/2008, článok 65 – Kontroly "4. Okrem toho štátna inšpekčná organizácia alebo súkromná inšpekčná organizácia vykonáva náhodné kontroly, v prvom rade neohlásené, ktorých základom je všeobecné hodnotenie rizika nesúladu s pravidlami ekologickej výroby, pričom sa berú do úvahy prinajmenšom výsledky predchádzajúcich kontrol, množstvo príslušných produktov a riziko zámeny produktov." 31. Aj keď striedanie kontrolórov nie je povinné podľa nariadení, v súkromných inšpekčných organizáciách sa považuje za dobrý riadiaci postup, ktorý znižuje riziko prílišnej dôvernosti medzi kontrolórom a prevádzkovateľom. Z výsledkov auditu však vyplýva, že len štyri z 12 kontrolovaných súkromných inšpekčných organizácií mali vymedzené postupy striedania kontrolórov (pozri rámček 2). RÁMČEK 2 PRÍKLAD SÚKROMNEJ INŠPEKČNEJ ORGANIZÁCIE NEUPLATŇUJÚCEJ STRIEDANIE KONTROLÓROV Jedna z kontrolovaných súkromných inšpekčných organizácií v Taliansku nestanovila povinné striedanie kontrolórov po určitom počte rokov napriek nápravným opatreniam, ktoré mala vykonať po upozornení, ktoré jej v roku 2009 adresoval jeden z príslušných orgánov dotknutého regiónu v rámci svojich činností dohľadu. Súkromná inšpekčná organizácia uviedla, že už vyvíja úsilie o zavedenie striedania kontrolórov, napr. každé štyri roky. TESTOVANIE REZÍDUÍ SA MÔŽE VYUŽÍVAŤ SKÔR AKO NÁSTROJ NA KONTROLU VÝROBNÝCH POSTUPOV 32. Hlavnou požiadavkou metód ekologickej výroby sú obmedzenia týkajúce sa používania chemických a iných látok. Testovanie rezíduí môže v prípade pochybností poskytnúť dôkaz o používaní nepovolených látok, ako napríklad zakázaných pesticídov, geneticky modifikovaných organizmov, prídavných látok v potravinách alebo liekov. Testovanie rezíduí je jedným z nástrojov, ktoré majú súkromné inšpekčné organizácie používať, aby sa uistili, že prevádzkovatelia dodržiavajú pravidlá výroby stanovené v rôznych nariadeniach. V platných nariadeniach sa nestanovuje minimálny počet laboratórnych testov, ktoré je potrebné vykonať, stanovuje sa len testovanie v prípade, keď vzniká podozrenie z použitia produktov nepovolených pre ekologickú výrobu. Preto majú súkromné inšpekčné organizácie odlišné výklady vzniku podozrenia a tento nástroj používajú odlišne. RÁMČEK 3 PRÍKLADY SÚKROMNÝCH INŠPEKČNÝCH ORGANIZÁCIÍ SO SPRÁVNYM PLÁNOM ODOBERANIA VZORIEK NA LABORATÓRNE TESTY Dve kontrolované súkromné inšpekčné organizácie v Taliansku mali plán odoberania vzoriek na vykonávanie pravidelných laboratórnych analýz produktov. Ich plán odoberania vzoriek sa zakladal na analýze rizík. Pri prevádzkovateľoch s nízkym rizikom sa vzorky odoberajú len v prípade podozrenia. Pri prevádzkovateľoch so stredným rizikom sa odoberajú vzorky od určitého percenta celkového počtu prevádzkovateľov v tejto kategórii, zatiaľ čo pri prevádzkovateľoch s vysokým rizikom sa odoberajú vzorky od všetkých týchto prevádzkovateľov. Jedna z kontrolovaných súkromných inšpekčných organizácií vo Francúzsku každý rok navrhne program laboratórnych testov na základe analýzy rizík, pričom berie do úvahy všetky upozornenia a výsledky z predchádzajúcich rokov. Od roku 2009 certifikačná rada navrhuje predbežný program testovania, v ktorom sa stanovuje minimálny počet vzoriek, ktoré je potrebné analyzovať, a minimálny počet testov, ktoré je potrebné vykonať na odobraných vzorkách. Druhá kontrolovaná súkromná inšpekčná organizácia vo Francúzsku má stratégiu testovania, ktorá je stanovená v pláne kontroly a v ktorej sa určujú okolnosti, za akých je možné začať analýzu. Patria sem osobitné okolnosti, ako napríklad zmiešaní prevádzkovatelia (ekologickí a konvenční) a riziko geneticky modifikovaných organizmov. Zodpovedný úradník pripraví ročnú príručku odporúčaní pre testovanie v odvetví ekologického poľnohospodárstva, ktorá sa používa na zlepšenie spôsobu určenia počtu a druhov testov. O vykonávaní analýz rozhoduje kontrolór. Certifikačná rada stanoví ročný rozpočet na testovanie a každý kontrolór/audítor má pridelený svoj vlastný ročný rozpočet v závislosti od typológie odvetvia. 33. S cieľom posúdiť systém testovania rezíduí v kontrolovaných členských štátoch Dvor audítorov kúpil rôzne produkty a požiadal členské štáty, aby vykonali svoje bežné testy na zistenie nepovolených látok (podrobnejšie informácie pozri v prílohe II). Nezávislý expert potom posúdil výsledky testov a použité metodiky. Dvor audítorov zistil, že pokiaľ ide o testovanie rezíduí, viacero súkromných inšpekčných organizácií dodržiava osvedčené postupy. Osvedčené postupy v ostatných súkromných inšpekčných organizáciách boli uplatňované v tomto rozsahu: a) Postupy kontrolovaných súkromných inšpekčných organizácií v dvoch členských štátoch sa môžu považovať za osvedčený postup, pretože pre pravidelné laboratórne testy určujú ročný alebo viacročný plán odoberania vzoriek zameraný na riziká, hoci v právnych predpisoch EÚ o ekologickom poľnohospodárstve sa stanovuje odoberanie vzoriek len v prípade podozrenia (pozri rámček 3). Päť kontrolovaných súkromných inšpekčných organizácií však nemá plán odoberania vzoriek, ktorý určuje minimálny počet analýz alebo ktorý sa zakladá na analýze rizík. b) Všetky kontrolované súkromné inšpekčné organizácie odoberajú vzorky na testovanie pesticídov a hnojív, pričom niektoré z týchto látok nie sú podľa právnych predpisov EÚ v ekologickej výrobe povolené. Jedna z uvedených súkromných inšpekčných organizácií však nevykonáva testy prítomnosti iných látok, ako napríklad prídavných látok v potravinách a krmivách alebo technologických pomocných látok. c) Vždy je nevyhnutný kvalifikovaný výklad výsledkov analýz [24]. Dvor audítorov zistil, že v postupoch dvoch kontrolovaných súkromných inšpekčných organizácií sa neuvádzalo dostatočne, ako sa majú vykladať výsledky analýz a aké nadväzné opatrenia treba vykonať v prípade pozitívnych výsledkov analýz. d) Druh odobraných vzoriek (napr. potraviny, listy, pôda) a načasovanie musia súvisieť s predpokladom použitia zakázaných látok na niektorom stupni výroby alebo spracovania [25]. Napríklad prostredníctvom analýzy listov alebo pôdy sa často získajú oveľa lepšie výsledky ako pri analýze zberaných plodín alebo spracovaného produktu (napr. marmelády). Väčšina súkromných inšpekčných organizácií, v súvislosti s ktorými sa skúmala táto otázka, berie do úvahy druh odobraných vzoriek s cieľom maximalizovať využitie analýzy. Jedna z kontrolovaných súkromných inšpekčných organizácií v Španielsku však obmedzuje odoberanie vzoriek, ak je to možné, na konečné produkty v neprospech kontrol na testovanie výrobných postupov. 34. Dvor audítorov takisto zistil, že dve z desiatich súkromných inšpekčných organizácií, v ktorých sa skúmala táto otázka, neuplatňujú primerané postupy odoberania vzoriek a analýzy. V Španielsku dve kontrolované súkromné inšpekčné organizácie odoberajú od prevádzkovateľov len jednu vzorku. To nie je v súlade s článkom 11 ods. 5 a 6 nariadenia č. 882/2004, navyše na základe toho majú súkromné inšpekčné organizácie slabú pozíciu v prípade, keď sa prevádzkovateľ rozhodne spochybniť výsledky, pretože nie je možné vykonať testy protivzorky. Dvor audítorov sa domnieva, že príslušné orgány by mohli zlepšiť svoju úlohu v oblasti schvaľovania a dohľadu zabezpečením toho, aby súkromné inšpekčné organizácie dodržiavali požiadavky EÚ, ako napríklad vyššie uvedenú požiadavku. Nariadenie (ES) č. 882/2004, článok 11 – Metódy odoberania vzoriek a analýzy "5. Príslušné orgány vytvoria primerané postupy, aby sa zaručilo právo prevádzkovateľov v oblasti krmív a potravín, ktorých výrobky podliehajú odoberaniu vzoriek a analýze, vyžiadať doplnkové stanovisko znalca bez toho, aby bola dotknutá povinnosť príslušných orgánov v prípade núdze okamžite konať. 6. Príslušné orgány najmä zabezpečia, aby prevádzkovatelia v oblasti krmív a potravín dostali dostatok vzoriek pre doplnkové stanovisko znalca, s výnimkou prípadu, ak to nie je možné, napríklad u rýchlo sa kaziacich výrobkov alebo pri veľmi malom množstve dostupného substrátu." PORUŠENIA, NEZROVNALOSTI A PRÍSLUŠNÉ UPLATNENÉ SANKCIE SÚ MEDZI JEDNOTLIVÝMI ČLENSKÝMI ŠTÁTMI, V RÁMCI ČLENSKÝCH ŠTÁTOV A DOKONCA V RÁMCI SÚKROMNÝCH INŠPEKČNÝCH ORGANIZÁCIÍ ODLIŠNÉ 35. V niekoľkých členských štátoch príslušné orgány neurčili podrobné kategórie prípadov nedodržiavania požiadaviek a príslušných sankcií (Nemecko, Francúzsko a Spojené kráľovstvo). Výsledkom je, že každá súkromná inšpekčná organizácia v členskom štáte určuje prípady nedodržiavania požiadaviek a uplatňuje sankcie odlišne. To spôsobuje, že prevádzkovateľom sa dokonca v rámci členského štátu stanovujú odlišné sankcie za to isté porušenie. 36. Rôzne súkromné inšpekčné organizácie uplatňujú rôzne sankcie za to isté nedodržiavanie požiadaviek, neuplatňujú primerané sankcie (podľa svojho plánu kontroly alebo podľa pokynov príslušného orgánu), alebo uplatňujú sankcie, ktoré nie sú stanovené v ich pláne kontroly (pozri rámček 4). 37. Uznávaní akademickí pracovníci vykonali štúdie, z ktorých vyplýva, že medzi súkromnými inšpekčnými organizáciami sú podstatné rozdiely, pokiaľ ide o výsledky kontrol [26]. Dvor audítorov zistil, že v roku 2009 jedna súkromná inšpekčná organizácia v jednom členskom štáte neodobrala ani jeden certifikát a rozhodovala len o troch prípadoch podozrenia (to je 0,38 odobratí alebo dočasných prerušení na 1000 prevádzkovateľov), kým iná súkromná inšpekčná organizácia v inom členskom štáte v tom istom roku rozhodla o 5,26 odobratiach alebo dočasných prerušeniach na 1000 prevádzkovateľov. Uvedené rozdiely výsledkov kontrol by pri vykonávaní svojich činností dohľadu mohli užitočne monitorovať a sledovať predovšetkým príslušné orgány, a na úrovni EÚ Komisia. RÁMČEK 4 PRÍKLADY UPLATŇOVANIA RÔZNYCH SANKCIÍ Na základe nedodržania osobitných požiadaviek týkajúcich sa živočíšnej výroby [27] bolo v Taliansku "odobrané ekologické označenie"; v jednej súkromnej inšpekčnej organizácii vo Francúzsku by to bolo "upozornenie", kým iná súkromná inšpekčná organizácia by uplatnila "výzvu na nápravné opatrenie". Audítori zistili prípady, keď v súvislosti s touto požiadavkou sa prevádzkovateľom v Taliansku odobralo ekologické označenie, čo znamená, že svoje produkty nemohli predávať ako ekologické, kým prevádzkovatelia vo Francúzku, u ktorých sa zistilo to isté porušenie, mohli ďalej predávať svoje produkty ako ekologické. Jedna z kontrolovaných súkromných inšpekčných organizácií v Taliansku začleňuje do svojich správ o kontrole, určených výrobcom, okrem časti, v ktorej sa uvádzajú prípady nedodržania požiadaviek, aj časť s názvom "Odporúčania a opatrenia na presadzovanie nariadení". Audítori zistili prípad, keď sa nedodržanie pravidiel uviedlo v tejto časti namiesto toho, aby sa klasifikovalo a uplatnili sa naň sankcie podľa postupov. NEDOSTATKY ZISTENÉ PRI VÝMENE INFORMÁCIÍ V ČLENSKÝCH ŠTÁTOCH, S KOMISIOU A S OSTATNÝMI ČLENSKÝMI ŠTÁTMI 38. Tok informácií je dôležitou časťou systému kontrol. Bez riadneho toku informácií existuje riziko, že systém kontrol nebude fungovať účinne. V nasledujúcich častiach sa uvádzajú zistenia Dvora audítorov o dvoch úrovniach, ktoré Dvor audítorov považuje za najdôležitejšie: tok informácií medzi systémom kontrol ekologickej výroby a systémom kontrol agroenvironmentálnych platieb, a tok informácií z členských štátov do ostatných členských štátov a Komisie. JE POTREBNÉ ZLEPŠIŤ TOK INFORMÁCIÍ MEDZI SYSTÉMOM KONTROL EKOLOGICKEJ VÝROBY A SYSTÉMOM KONTROL AGROENVIRONMENTÁLNYCH PLATIEB 39. V rámci piliera spoločnej poľnohospodárskej politiky zameraného na rozvoj vidieka sú niektoré postupy ekologickej výroby oprávnené na získanie podpory z Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka. V článku 36 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1975/2006 [28] sa stanovuje výmena informácií medzi útvarmi a organizáciami, ktoré sa zúčastňujú na kontrolách týkajúcich sa kritérií oprávnenosti na získanie podpory. Nariadenie (ES) č. 1975/2006, článok 36 – Oznamovanie kontrol platobnej agentúre "1. V prípadoch, keď kontrolu nevykonáva platobná agentúra, členský štát zabezpečí, aby platobná agentúra bola o vykonaných kontrolách dostatočne informovaná. Platobná agentúra si sama určí, aké informácie potrebuje. [...]." 40. V dvoch kontrolovaných členských štátoch sa zistil nedostatočný tok informácií medzi systémom kontrol ekologickej výroby [29] a systémami podpory opatrení na rozvoj vidieka [30], týkajúci sa dotácií pre ekologické poľnohospodárstvo v rámci agroenvironmentálnych opatrení. Vo Francúzsku sa výsledky kontrol, ktoré vykonávajú súkromné inšpekčné organizácie, neoznamujú platobnej agentúre pre agroenvironmentálne dotácie. Preto existuje riziko, že v dôsledku nedodržania požiadaviek, ktoré má vplyv na podmienky získania agroenvironmentálnych platieb a ktoré zistila súkromná inšpekčná organizácia, sa platba neobmedzí ani sa nebude vymáhať. Podobne v Spojenom kráľovstve neexistuje spätný tok informácií a vzniká riziko, že súkromná inšpekčná organizácia nestanoví sankcie v prípade nedodržania požiadaviek týkajúcich sa postupov ekologickej výroby, ktoré zistila platobná agentúra v rámci svojich kontrol. Komisia si takisto uvedomuje slabiny v tejto oblasti (pozri bod 53). PREDKLADANIE SPRÁV ČLENSKÝMI ŠTÁTMI NIE JE CELKOM V SÚLADE S NARIADENIAMI 41. Členské štáty musia dodržiavať rôzne povinnosti týkajúce sa predkladania správ: - Predkladanie výročných správ o vykonávaní viacročného národného plánu kontroly vrátane informácií o vykonaných kontrolách a auditoch, nedodržaní požiadaviek a sankciách (článok 44 ods. 3 nariadenia (ES) č. 882/2004). Nariadenie (ES) č. 882/2004, článok 44 – Výročné správy "3. Členské štáty dokončia svoje správy a dodajú ich Komisii do šiestich mesiacov od konca roka, na ktorý sa príslušná správa vzťahuje." - Predkladanie správ o nezrovnalostiach a porušeniach, ktoré vplývajú na ekologický štatút produktu (článok 30 ods. 2 nariadenia (ES) č. 834/2007). Nariadenie (ES) č. 834/2007, článok 30 – Opatrenia v prípade porušení a nezrovnalostí "2. Informácie o prípadoch nezrovnalostí alebo porušení, ktoré vplývajú na ekologický štatút produktu, sa okamžite oznámia dotknutým štátnym inšpekčným organizáciám, súkromným inšpekčným organizáciám, príslušným orgánom a dotknutým členským štátom a prípadne Komisii. Úroveň oznámenia závisí od závažnosti a rozsahu zistenej nezrovnalosti alebo porušenia. [...]." 42. Väčšina členských štátov podáva Komisii správy o plnení viacročného národného plánu kontroly podstatne neskôr, ako sú lehoty stanovené v nariadeniach. Na začiatku roka 2011 dva členské štáty stále nepredložili správy za rok 2009. Pokiaľ ide o obsah správ, členské štáty sú povinné dodržiavať usmernenia Komisie [31] o príprave výročnej správy, pričom tieto správy obsahujú minimálne informácie týkajúce sa zistených prípadov nedodržiavania predpisov, evidovaných prevádzkovateľov, kontrol, analyzovaných vzoriek a uplatnených sankcií. V praxi sú však informácie vo výročných správach týkajúce sa systému kontroly ekologickej výroby veľmi obmedzené. Väčšina členských štátov neposkytuje analýzu zistených prípadov nedodržania predpisov ani základné údaje o ekologickom sektore (pozri graf 4). GRAF 4 POČET ČLENSKÝCH ŠTÁTOV, KTORÉ VO SVOJEJ POSLEDNEJ DOSTUPNEJ VÝROČNEJ SPRÁVE [9999] UVÁDZAJÚ INFORMÁCIE TÝKAJÚCE SA NASLEDUJÚCICH BODOV [8888] +++++ TIFF +++++ 43. Dvor audítorov vo svojej osobitnej správe č. 3/2005 Rozvoj vidieka: overovanie agroenvironmentálnych výdavkov zistil niekoľko nedostatkov týkajúcich sa správ členských štátov o ekologickom poľnohospodárstve [32]. V čase auditu Dvora audítorov v roku 2005 sa v nariadení (EHS) č. 2092/91 požadovalo, aby členské štáty predkladali špecifickú správu o ekologickej výrobe. Avšak platnosť tejto požiadavky bola zrušená nariadením (ES) č. 882/2004, na základe ktorého sa predkladanie správ o ekologickom poľnohospodárstve začlenilo do celkového predkladania správ o úradných kontrolách potravín a krmív. V tabuľke 2 sa uvádza prehľad niektorých zistení správy spolu s hodnotením situácie v roku 2011, ktoré vykonal Dvor audítorov. Výročné správy členských štátov sú však stále neuspokojivé vzhľadom na zmenené požiadavky na predkladanie správ. TABUĽKA 2 ZISTENIA UVEDENÉ V OSOBITNEJ SPRÁVE Č. 3/2005, TÝKAJÚCE SA SPRÁV ČLENSKÝCH ŠTÁTOV O EKOLOGICKOM POĽNOHOSPODÁRSTVE, SPOLU S HODNOTENÍM SÚČASNEJ SITUÁCIE (POZRI ÚPLNÚ TABUĽKU V PRÍLOHE III) Zistenia uvedené v OS č. 3/2005 | Hodnotenie Dvora audítorov týkajúce sa súčasnej situácie v roku 2011 | Výročné správy o realizácii | | Nie všetky členské štáty poslali výročné správy. | Väčšina členských štátov predkladá správy o svojich kontrolných činnostiach veľmi neskoro. | Vo výročných správach nie sú závery týkajúce sa fungovania systému. | Informácie týkajúce sa systému ekologickej kontroly v týchto výročných správach sú stále veľmi obmedzené. | Komisia využíva tieto správy v obmedzenom rozsahu. | Pri preskúmaní výročných správ a svojej spätnej väzbe sa Komisia zameriava väčšinou na určenie chýbajúcich informácií, a nie na ich analýzu vzhľadom na vytvorenie a fungovanie systému kontrol. | Kvalita nie je vždy uspokojivá a správy obsahujú chyby a rozporuplné údaje. | Kvalita správ členských štátov je stále neuspokojivá. | Aj keď boli správy úplné a správne, neposkytovali záruku objektívnosti a efektívnosti vykonaných kontrol. | Komisii chýbajú základné informácie týkajúce sa fungovania systému kontrol v členských štátoch. | 44. V platnom nariadení sa stanovuje, že členské štáty okamžite oznámia ostatným členským štátom a Komisii prípady nezrovnalostí a porušení vplývajúce na ekologický štatút produktu. Komisia zaviedla informačný systém pre ekologické poľnohospodárstvo (OFIS), aby členský štát mohol oznámiť prípady nezrovnalostí a porušení, ktoré pravdepodobne vznikli v inom členskom štáte. Napriek skutočnosti, že prípady je nevyhnutné oznámiť "okamžite", lehota, ktorá uplynula od zistenia nezrovnalosti alebo porušenia do dňa, keď sa oznámila prostredníctvom systému OFIS, je v jednotlivých prípadoch výrazne odlišná, v rozsahu približne od jedného do siedmich mesiacov. Jedným z dôvodov týchto rozdielov je, že v praxi majú členské štáty odlišný výklad, pokiaľ ide o okamih, od ktorého sa uplatňuje pojem "okamžite". Napríklad v prípade zistenia nepovolených látok nie je jasné, či je prípad potrebné oznámiť i) po prvých laboratórnych výsledkoch, alebo ii) po druhých laboratórnych výsledkoch, ktoré potvrdzujú prvé laboratórne výsledky. 45. Po ohlásení prípadu systému OFIS Komisia očakáva, že ohlásená krajina vyšetrí možné prípady nezrovnalostí a do 30 dní odpovie prostredníctvom systému OFIS [33]. Členské štáty neposkytujú včas ani odpovede na ohlásenie prípadu. Dňa 20. januára 2011 ešte neboli poskytnuté odpovede na 38 ohlásení. V súvislosti s 36 z nich nebola dodržaná lehota na odpoveď. V roku 2009 a 2010 bolo systému OFIS ohlásených celkom 100 prípadov nezrovnalostí v EÚ. V prípade ohlásení, na ktoré ohlásený členský štát odpovedal, bola priemerná lehota medzi ohlásením a odpoveďou 106 dní. PROBLÉMY PRI ZABEZPEČENÍ VYSLEDOVATEĽNOSTI PRODUKTOV 46. Členské štáty by mali zabezpečiť vysledovateľnosť ekologických produktov v súlade s článkom 27 ods. 13 nariadenia (ES) č. 834/2007. Vysledovateľnosť potravín podľa Komisie významne ovplyvňuje dôveru spotrebiteľa [34] a na jej základe je možné overiť, či všetci zúčastnení prevádzkovatelia na všetkých stupňoch výroby, prípravy a distribúcie uplatňujú požiadavky EÚ na ekologickú výrobu. V prípade zistenia nedodržania požiadaviek je na základe vysledovateľnosti možné vysledovať toto nedodržanie až ku zdroju, izolovať problém, a tak zabrániť tomu, aby sa príslušné produkty dostali ku spotrebiteľom (pozri rámčeky 5 a 6). Nariadenie (ES) č. 834/2007, článok 27 – Systém kontrol "13. Členské štáty zabezpečujú, že stanovený systém kontrol umožňuje vysledovateľnosť každého produktu na všetkých stupňoch výroby, prípravy a distribúcie v súlade s článkom 18 nariadenia (ES) č. 178/2002, najmä s cieľom poskytnúť spotrebiteľom záruky, že ekologické produkty sa vyrobili v súlade s požiadavkami ustanovenými týmto nariadením." 47. Vo všetkých kontrolovaných členských štátoch súkromné inšpekčné organizácie zaradili kontroly identifikácie dodávateľov a zákazníkov s cieľom overiť povinnosti prevádzkovateľa týkajúce sa evidencie dokumentov [35]. Príslušné orgány v členských štátoch takisto vykonávali kontroly. Niektoré príslušné orgány samy vykonávajú kontrolu vysledovateľnosti na úrovni konečného produktu (Španielsko, Francúzsko, Taliansko), kým v ostatných členských štátoch príslušné orgány vykonávajú kontroly povinných dokumentov súvisiacich s vysledovateľnosťou v rámci svojich činností dohľadu na úrovni súkromných inšpekčných organizácií (Nemecko, Taliansko). RÁMČEK 5 OSVEDČENÝ POSTUP: ON-LINE DATABÁZY PRE LEPŠIU VYSLEDOVATEĽNOSŤ V Taliansku niekoľko súkromných inšpekčných organizácií vytvorilo on-line databázy, prostredníctvom ktorých môžu spotrebitelia a spoločnosti, ktoré kupujú ekologické produkty od certifikovaných prevádzkovateľov, overiť pravdivosť dokumentov prevádzkovateľov týkajúcich sa ekologického certifikátu alebo osvedčenia zhody. Dvor audítorov považuje také postupy za osvedčené, pokiaľ ide o transparentnosť a vysledovateľnosť. RÁMČEK 6 ZISTENIE PRI VYKONÁVANÍ TESTU VYSLEDOVATEĽNOSTI Prostredníctvom testu vysledovateľnosti, ktorý vykonal Dvor audítorov, sa zistil jeden falošný ekologický certifikát. Dvor audítorov kúpil ekologickú múku a z následných kontrol vyplynulo, že certifikáty boli falošné, teda ekologický štatút produktu sa nepotvrdil. Prípad je súčasťou väčšieho vyšetrovania údajného podvodu, ktorý sa dostal na verejnosť na konci roku 2011, a vyšetrovanie vedú príslušné vnútroštátne orgány. 48. Napriek tomu, že v kontrolovaných členských štátoch sú zavedené systémy na kontrolu požiadaviek týkajúcich sa vysledovateľnosti, z testu vysledovateľnosti, ktorému Dvor audítorov podrobil (podrobnejšie informácie pozri v prílohe I) 85 produktov rôzneho pôvodu a zloženia, vyplýva, že vysledovateľnosť až na úroveň výrobcu nie je zaručená pri všetkých produktoch. V počiatočnej lehote testovania (tri mesiace) [36] nebolo v 40 % možné vysledovať produkty až na úroveň výrobcu a nevyhnutné informácie (identifikácia prevádzkovateľov až na úroveň výrobcu a osvedčenie o zhode pre každého identifikovaného prevádzkovateľa) boli úplné len v prípade 48 % produktov. Vzhľadom na dodatočné informácie, ktoré niektoré členské štáty poskytli po skončení testovania, t. j. v celkovej lehote 6 mesiacov, stále nebolo možné vysledovať až ku výrobcovi 32 % produktov a poskytnutá dokumentácia bola úplná len v prípade 56 % produktov (pozri aj graf 5, v ktorom sa uvádza zhrnutie výsledkov rozdelených podľa pôvodu produktov). Jedným z hlavných vysvetlení tejto situácie je, že v prípade produktov alebo zložiek produktov, ktoré prekračujú vnútorné a vonkajšie hranice EÚ, členské štáty nemajú právomoc nad prevádzkovateľmi mimo svojho územia. GRAF 5 Zhrnutie výsledkov testu vysledovateľnosti, ktorý vykonal Dvor audítorov (produkty, pri ktorých boli potrebné dokumenty úplné) [7777] +++++ TIFF +++++ 49. Navyše test vysledovateľnosti odhalil viacero faktorov, ktoré majú škodlivý vplyv na spoľahlivosť systému kontrol, ako napríklad chýbajúce jasné odkazy na výrobcov alebo skupinu výrobcov na skupinových certifikátoch, skupinová certifikácia pre iné ako rozvojové krajiny alebo existencia dokumentov, ktoré sú podobné osvedčeniu zhody, no nemajú tú istú hodnotu [37]. OBRÁZOK 3 – PRÍKLAD ŠPECIALIZOVANÉHO OBCHODU V ANGLICKU, V KTOROM SA PREDÁVAJÚ EKOLOGICKÉ PRODUKTY +++++ TIFF +++++ © Európska únia. zdroj: Európsky dvor audítorov. ZISTILO SA, ŽE KOMISIA NEPRIJALA DOSTATOČNÉ OPATRENIA NA ZABEZPEČENIE SPRÁVNEHO FUNGOVANIA SYSTÉMOV KONTROL V ČLENSKÝCH ŠTÁTOCH 50. V článku 45 nariadenia (ES) č. 882/2004 sa stanovuje, že Komisia vykoná audit úradných kontrol v členských štátoch. Komisia má všeobecnú zodpovednosť za dohľad nad systémom kontrol ekologickej výroby a za jeho koordináciu a mala by zabezpečiť, aby si členské štáty plnili povinnosti. Prvou podmienkou presadzovania systému kontrol je prístup k informáciám o jeho fungovaní. Druhou podmienkou je dostupnosť primeraných donucovacích opatrení, ktoré sa môžu uplatniť na členské štáty. 51. Ako sa uvádza v bodoch 41 až 45, predkladanie správ Komisii zo strany členských štátov je veľmi obmedzené, často neúplné a mešká. Komisia preto nemá základné dostupné údaje, ktoré by boli potrebné na zlepšenie jej vlastného monitorovania, informovania verejnosti alebo poskytovania odpovedí na otázky Parlamentu a na zabezpečenie spoľahlivého základu pre tvorbu politík. Pokiaľ ide o viacročné národné plány kontroly a súvisiace výročné správy, útvary Komisie neprijali nijaké opatrenie, aby získali výročné správy od členských štátov včas. Keď sú správy doručené, GR AGRI ich preskúma, identifikuje chýbajúce informácie, správy zanalyzuje a v prípade potreby predloží pripomienky k poskytnutým informáciám. 52. Od roku 2001 Komisia nevykonala audity v členských štátoch [38] s cieľom overiť, či sa v súlade s nariadeniami EÚ vykonávajú úradné kontroly týkajúce sa ekologickej výroby. Komisia uvádza, že pokračujú rokovania o pracovných dohodách medzi Generálnym riaditeľstvom pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka (GR AGRI) a Generálnym riaditeľstvom pre zdravie a spotrebiteľov (GR SANCO), keďže od roku 2012 by ekologické poľnohospodárstvo malo byť riadnou súčasťou ročného plánu kontrol Potravinového a veterinárneho úradu (FVO) [39]. Stanovenie priorít v rámci plánu auditu FVO sa však zakladá na rizikách a hlavným posudzovaným rizikovým faktorom je aj naďalej bezpečnosť potravín. V čase auditu neboli záležitosti týkajúce sa ekologickej výroby zahrnuté do ročného plánu kontrol. 53. Komisia (GR AGRI) v rámci auditu výdavkov na rozvoj vidieka nevykonáva audity v členských štátoch. Z posúdenia príslušných správ o audite [40] však vyplýva, že získané informácie nie sú porovnateľné medzi členskými štátmi. 54. V prípade, že členské štáty neuplatňujú platné právne predpisy EÚ na ekologickú výrobu, Komisia môže vo všeobecnosti poslať členským štátom list pred začatím konania vo veci porušenia predpisov alebo začať konanie vo veci porušenia predpisov. V nariadeniach týkajúcich sa ekologickej výroby sa však nestanovujú osobitné donucovacie opatrenia, ktoré by mohla Komisia použiť v prípade, že si členské štáty neplnia povinnosti. Komisia poslala štyrom členským štátom šesť listov pred začatím konania o porušení predpisov [41]. Tento postup je však veľmi pomalý a časovo náročný. VYKONÁVANIE POSTUPOV KONTROLY DOVÁŽANÝCH PRODUKTOV NEDOSTATKY ZISTENÉ V SPRÁVE ZOZNAMU ROVNOCENNÝCH TRETÍCH KRAJÍN 55. Podľa článku 33 ods. 2 nariadenia (ES) č. 834/2007 môže Komisia uznať tretie krajiny, ktorých systém výroby je rovnocenný so zásadami a pravidlami výroby stanovenými v nariadení (ES) č. 834/2007 a ktorých kontrolné opatrenia sú rovnocenne účinné s opatreniami stanovenými v tom istom nariadení, a vytvoriť zoznam týchto krajín. Krajiny, ktoré sú v súčasnosti uznané za rovnocenné, sú Argentína, Austrália, Kanada, Kostarika, India, Izrael, Japonsko, Švajčiarsko, Nový Zéland, Tunisko a s účinnosťou od 1. júna 2012 Spojené štáty americké. Preto sa ekologické produkty certifikované v týchto tretích krajinách považujú za ekologické aj v EÚ. 56. Komisia nesie celkovú zodpovednosť za správu tohto zoznamu, no čiastočne zdieľa túto zodpovednosť s členskými štátmi, ktoré jej pomáhajú v procese uznávania a dohľadu. Správna správa zoznamu by mala zahŕňať primerané vykonávanie jasných postupov na zaradenie tretích krajín v súlade s cieľom a rozsahom nariadenia EÚ, ako aj poskytnutie dostatočných záruk s cieľom zaistiť, aby tretie krajiny po uznaní za rovnocenné naďalej dodržiavali požiadavky. SCHOPNOSŤ KOMISIE VYBAVOVAŤ ŽIADOSTI O ZARADENIE DO ZOZNAMU ROVNOCENNÝCH TRETÍCH KRAJÍN JE NEDOSTATOČNÁ 57. Pri skúmaní žiadostí o uznanie musí Komisia posúdiť informácie [42], ktoré poskytla tretia krajina, a môže prijať rozhodnutie preskúmať na mieste pravidlá výroby a kontrolné opatrenia príslušnej tretej krajiny. 58. V praxi Komisia posúdi rovnocennosť žiadajúcej krajiny spravidla v súlade s ustanoveniami nariadenia. Komisia používa štandardizovanú "porovnávaciu tabuľku", aby zaznamenala kontroly vykonané pri posudzovaní rovnocennosti výrobných noriem a účinnosti systému kontrol, ktorý sa používa v tretích krajinách. Navyše pred zaradením do zoznamu vykonala prinajmenšom jednu kontrolu v každej žiadajúcej krajine okrem Argentíny, Austrálie, Nového Zélandu a Švajčiarska (pozri tabuľku 4). V súvislosti s kontrolami v tretích krajinách Komisia používa od roku 2010 štandardizované kontrolné zoznamy. 59. Počet tretích krajín žiadajúcich o zaradenie do zoznamu rovnocenných tretích krajín sa zvyšuje. V období rokov 2000 až 2011 bolo doručených dvadsaťpäť žiadostí, z ktorých Komisia dokázala preskúmať len osem. Navyše niektoré krajiny, ktoré sú už uvedené na zozname, žiadali o rozšírenie rozsahu rovnocennosti. Rozsiahly a zväčšujúci sa rozsah zodpovedností, ktoré musí Komisia vykonávať v situácii s obmedzenými dostupnými zdrojmi, spôsobil veľmi veľké omeškanie pri vybavovaní osobitných žiadostí (napr. Bolívia poslala svoju žiadosť v roku 2006 a Čile poslalo svoju prvú žiadosť v roku 2000 a ďalšie informácie v roku 2009, Komisia však ešte neukončila preskúmanie predložených informácií). NEDOSTATOČNÉ POSTUPY KOMISIE NA ZARUČENIE, ABY UZNANÉ ROVNOCENNÉ TRETIE KRAJINY NAĎALEJ DODRŽIAVALI POŽIADAVKY STANOVENÉ V NARIADENÍ 60. Uznané rovnocenné tretie krajiny sú povinné každý rok predložiť Komisii správu o kontrolných činnostiach vykonaných v predchádzajúcom roku [43]. V nariadení sa stanovuje, že členské štáty spolu s Komisiou preskúmajú výročné správy [44]. Na základe informácií uvedených v týchto výročných správach Komisia spolu so spoluhodnotiteľmi z členských štátov zabezpečí primeraný dohľad nad uznanými tretími krajinami. Charakter dohľadu sa určí na základe posúdenia rizika výskytu nezrovnalostí alebo porušení ustanovení uvedených v nariadení EÚ [45]. Komisii však chýbajú podrobné postupy správy a preskúmania zoznamu rovnocenných tretích krajín, pričom hodnotenie rizík tretích krajín sa ešte neformalizovalo. 61. Analýza výročných správ, ktorú Komisia vykonáva, nie je štandardizovaná (t. j. nepoužívajú sa kontrolné zoznamy ani štandardné formáty správ) a na základe výsledkov analýzy sa neprijímajú osobitné opatrenia (napr. písomné oznámenie Komisie). V niektorých prípadoch (napr. správa Izraela z roku 2008/2009, Argentína) nebolo možné nájsť dôkaz, že Komisia správu preskúmala (napr. rukou písané poznámky alebo iný listinný dôkaz). Často nebolo možné nájsť nijaký dôkaz, že určení spoluhodnotitelia z členských štátov pomohli Komisii pri zabezpečení primeraného dohľadu (napr. prostredníctvom poskytnutia spätnej väzby k výročným správam), ako sa predpokladá v nariadení. Komisia neposkytla spoluhodnotiteľom z členských štátov usmernenia týkajúce sa predpokladaného obsahu ich správ. 62. Dvor audítorov analyzoval vzorku výročných správ tretích krajín, ktoré sú v súčasnosti uznané za rovnocenné. Uvedené výročné správy nie sú úplné, pretože v nich chýbajú informácie o monitorovaní, počte a druhu kontrol vykonaných súkromnými inšpekčnými organizáciami alebo o počte vykonaných laboratórnych testov a výsledkoch. V dvoch prípadoch neobsahovali žiadne vysvetlenie týkajúce sa nápravných opatrení, ktoré sa prijali po zistení nezrovnalostí v hodnotenom období a v súvislosti s ktorými sa komunikovalo s Komisiou (pozri tabuľku 3). Komisia len nedávno (v roku 2011) poslala tretím krajinám usmernenia týkajúce sa obsahu týchto výročných správ. TABUĽKA 3 VÝSLEDKY ANALÝZY, KTORÚ VYKONAL DVOR AUDÍTOROV V SÚVISLOSTI S OBSAHOM NAJNOVŠÍCH VÝROČNÝCH SPRÁV DOSTUPNÝCH V ČASE AUDITU Predmet | Argentína | Izrael | India | Nový Zéland | Tunisko [5555] | Kostarika | Monitorovanie a činnosti dohľadu, ktoré vykonával príslušný orgán v tretej krajine | Áno | Nie | Áno | Áno | Neboli k dispozícii | Áno | Nápravné opatrenia, ktoré prijal príslušný orgán v tretej krajine | Áno | Nie | Áno | Áno | Neboli k dispozícii | Nie | Počet súkromných inšpekčných organizácií vykonávajúcich činnosť v tretej krajine | Áno | Áno | Áno | Áno | Neboli k dispozícii | Áno | Počet a druh kontrol, ktoré vykonali súkromné inšpekčné organizácie | Nie | Nie | Nie | Nie | Neboli k dispozícii | Nie | Počet vykonaných laboratórnych testov a výsledky | Nie | Áno | Nie | Nie | Neboli k dispozícii | Áno | 63. Vzhľadom na to, že útvary Komisie nemajú vnútorné postupy vykonávania dohľadu nad uznanými tretími krajinami, nie je jasné, kedy po zaradení tretích krajín do zoznamu má Komisia vykonať kontroly na mieste. Dvor audítorov v tejto súvislosti konštatuje, že sa nevykonávajú pravidelné kontroly na mieste v tretích krajinách (napr. posledná kontrola v Izraeli sa vykonala v roku 1999, v Kostarike v roku 2000) (pozri tabuľku 4). 64. Skutočnosť, že informácie uvedené vo výročných správach, ktoré predložili rovnocenné tretie krajiny, sú nedostatočné, a zároveň skutočnosť, že Komisia nevykonáva pravidelné kontroly na mieste v rovnocenných tretích krajinách, neumožňuje Komisii zaručiť, že výrobné normy a účinnosť systémov kontrol v tretích krajinách zaradených do zoznamu sú naďalej rovnocenné. TABUĽKA 4 PODROBNÉ INFORMÁCIE O KONTROLE NA MIESTE, KTORÉ KOMISIA VYKONALA V TRETÍCH KRAJINÁCH Tretie krajiny uznané za rovnocenné | Dátum zaradenia do zoznamu | Kontroly na mieste vykonané (v roku) pred prijatím tretej krajiny do zoznamu rovnocenných tretích krajín | Kontroly na mieste vykonané (v roku) po prijatí tretej krajiny do zoznamu rovnocenných tretích krajín [4444] | Argentína | 1996 | - | 1999 a 2000 | Austrália | 1996 | - | 1999 | Kanada | 2011 | 2010 | - | Kostarika | 2003 | 2000 | - | India | 2006 | 2004 | - | Izrael | 1996 | 1994 | 1999 | Japonsko | 2010 | 2001 a 2009 | - | Nový Zéland | 2002 | - | 2003 | Švajčiarsko | 1996 | - | 2001 | Tunisko | 2009 | 2008 | - | NEDOSTATKY ZISTENÉ V SPRÁVE SYSTÉMU VYDÁVANIA DOVOZNÝCH POVOLENÍ 65. Ekologické produkty vyrobené mimo EÚ sa môžu dovážať v rámci režimu dovozných povolení. Dovozné povolenia vydáva príslušný orgán každého jednotlivého členského štátu na určité obdobie, sú platné maximálne jeden rok [46], pre určitého dovozcu a pre správne určené produkty a môžu sa odobrať v prípade neplnenia požiadaviek uvedených v článku 33 ods. 1 písm. a) a b) nariadenia (ES) č. 834/2007. Nariadenie (ES) č. 834/2007, článok 33 – Dovoz produktov poskytujúcich rovnocenné záruky "1. Produkt dovážaný z tretej krajiny sa tiež môže uviesť na trh Spoločenstva ako ekologický pod podmienkou, že: a) tento produkt bol vyrobený v súlade s pravidlami výroby, ktoré sú rovnocenné s pravidlami uvedenými v hlavách III a IV; b) prevádzkovatelia sa podrobili kontrolným opatreniam, ktorých účinnosť je rovnocenná s účinnosťou opatrení uvedených v hlave V a takéto kontrolné opatrenia boli uplatňované permanentne a účinne; [...]." 66. Úlohou Komisie je vykonávať dohľad, a preto môže vyžadovať, aby členský štát, ktorý povolenie vydal, toto povolenie odobral, keď sa domnieva, že uvedené požiadavky sa neplnia (pozri rámček 8). 67. Dvadsaťsedem členských štátov EÚ ročne vydá približne 4000 dovozných povolení. Pri vydávaní dovozných povolení je mimoriadne náročné zabezpečiť zosúladený prístup príslušných orgánov 27 členských štátov. Vzhľadom na uvedené problémy sa plánuje postupne ukončiť režim dovozných povolení do konca júna 2015. Pri kontrolách, ktoré v súvislosti s týmto auditom vykonal Dvor audítorov v členských štátoch, sa odhalili nasledujúce slabiny na úrovni kontrol, ktoré vykonali príslušné orgány, ako aj na úrovni Komisie. NEDOSTATOČNÉ KONTROLY VYKONÁVANÉ ČLENSKÝMI ŠTÁTMI PRI VYDÁVANÍ DOVOZNÝCH POVOLENÍ 68. Súčasťou každej zásielky ekologických produktov dovezených v rámci tohto režimu musí byť certifikát o inšpekcii. Tento certifikát o inšpekcii by mala vydať súkromná inšpekčná organizácia v tretej krajine. Táto súkromná inšpekčná organizácia by mala byť schválená príslušným orgánom v členskom štáte, ktorý vydáva dovozné povolenie. Príslušný orgán povoľovacieho členského štátu preto musí pri udelení dovozného povolenia schváliť súkromnú inšpekčnú organizáciu, ktorú navrhol dovozca žiadajúci o dovozné povolenie, ako kompetentnú vydávať certifikát o inšpekcii. V nariadeniach EÚ sa však nestanovuje, na akom základe sa môže vykonať toto schválenie. 69. V praxi sa rozhodnutie väčšiny príslušných orgánov o schválení súkromnej inšpekčnej organizácie v tretej krajine ako kompetentnej vydávať certifikáty o inšpekcii zakladá na overení, či je príslušná súkromná inšpekčná organizácia akreditovaná. Príslušné orgány v členských štátoch však aktívne neoverujú, či súkromné inšpekčné organizácie poverené vydávaním certifikátov o inšpekcii aktualizujú svoju akreditáciu a či je rozsah poskytnutej akreditácie primeraný na zabezpečenie rovnocennosti s normami EÚ. 70. Dvor audítorov zistil, že len niektoré členské štáty (Írsko, Španielsko, Taliansko) vykonávajú dodatočné kontroly a žiadateľom o dovozné povolenie stanovujú povinnosť predložiť správu o kontrole vydanú príslušnými súkromnými inšpekčnými organizáciami v tretích krajinách s cieľom skontrolovať, či sú kontrolné postupy rovnocenné s postupmi, ktoré sú nevyhnutné podľa nariadenia EÚ. Vo všetkých členských štátoch sa vykonávajú iba kontroly dokumentácie a žiadny kontrolovaný členský štát nevykonáva kontroly na mieste. 71. Po vydaní dovozného povolenia sa príslušní prevádzkovatelia v EÚ spoliehajú na certifikát o inšpekcii, ktorý je súčasťou každej zásielky dovezených produktov a v ktorom sa uvádza (v kolónke 15 uvedeného certifikátu a v súlade s článkom 13 ods. 4 nariadenia (ES) č. 1235/2008), že v tretej krajine sa uplatňujú rovnocenné pravidlá výroby a rovnocenné kontrolné opatrenia. Nariadenie (ES) č. 1235/2008, článok 13 – Certifikát o inšpekcii "4. Štátna alebo súkromná inšpekčná organizácia vydávajúca certifikát o inšpekcii vydá certifikát o inšpekcii a parafuje vyhlásenie v kolónke 15 certifikátu iba po: a) vykonaní kontroly dokumentov na základe všetkých príslušných inšpekčných dokumentov, najmä vrátane plánu výroby príslušných produktov, dopravných a obchodných dokladov, a b) vykonaní fyzickej kontroly zásielky alebo po získaní výslovného vyhlásenia vývozcu deklarujúceho, že príslušná zásielka bola vyrobená a/alebo pripravená v súlade s článkom 33 nariadenia (ES) č. 834/2007. Dôveryhodnosť tohto vyhlásenia overí so zameraním na riziko. Okrem toho pridelí poradové číslo každému vydanému certifikátu a vedie register vydaných certifikátov v chronologickom poradí." 72. Predovšetkým parafovanie tohto certifikátu v kolónke 15 je v skutočnosti vlastné vyhlásenie tej istej súkromnej inšpekčnej organizácie v tretej krajine, ktorá vydáva certifikát o inšpekcii. Príslušné orgány v členských štátoch nevykonávajú kontroly na posúdenie spoľahlivosti tohto vyhlásenia. Táto skutočnosť zdôrazňuje mimoriadny význam overenia kompetentnosti súkromnej inšpekčnej organizácie vydávajúcej tento certifikát, ktoré vykonávajú príslušné orgány povoľujúcich členských štátov pred vydaním dovozného povolenia. KOMISIA NEMÁ PRÍSTUP K DOSTATOČNE SPOĽAHLIVÝM ÚDAJOM, ABY MOHLA POSÚDIŤ, ČI DOVOZNÉ POVOLENIA VYDANÉ ČLENSKÝMI ŠTÁTMI SPĹŇAJÚ PODMIENKY STANOVENÉ V NARIADENÍ 73. V usmerneniach Komisie o obsahu výročných správ, ktoré členské štáty posielajú Komisii, sa nestanovuje začlenenie informácií, ktoré sa týkajú dovozných povolení vydaných členskými štátmi. 74. Prostredníctvom systému OFIS sa zabezpečuje prenos informácií týkajúcich sa dovozných povolení medzi členskými štátmi a Komisiou, ako sa stanovuje v článku 19 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1235/2008. Na základe výsledkov kontrol členských štátov vykonaných v súvislosti s týmto auditom sa uvádzajú príklady, keď informácie, ktoré členské štáty poskytli systému OFIS a ktoré sa týkali dovozných povolení, nie sú spoľahlivé ani úplné (pozri rámček 7). Nariadenie (ES) č. 1235/2008, článok 19 – Prechodné pravidlá týkajúce sa rovnocenného dovozu produktov nepochádzajúcich z tretích krajín zaradených do zoznamu "2. Každý členský štát informuje ostatné členské štáty a Komisiu o každom povolení udelenom podľa tohto článku, vrátane informácií o výrobných normách a príslušných kontrolných opatreniach." 75. Pri preskúmaní zápisníc zo zasadnutí Stáleho výboru pre ekologické poľnohospodárstvo (z rokov 2010 a 2011) sa zistilo, že tento výbor nevykonáva primerane svoju úlohu zameranú na výmenu informácií týkajúcich sa fungovania režimu dovozných povolení. RÁMČEK 7 INFORMÁCIE O DOVOZNÝCH POVOLENIACH V SYSTÉME OFIS NIE SÚ SPOĽAHLIVÉ Pri audite sa zistilo, že z 26 dovozných povolení, ktoré boli odobraté v Nemecku v roku 2009, bolo v systéme OFIS správne uvedených len 11, v 11 prípadoch bola uvedená "skončená platnosť" namiesto "odobrané" a 4 neboli v systéme OFIS vôbec uvedené. V roku 2009 bolo v Nemecku dočasne pozastavených 8 dovozných povolení na základe zistenia rezíduí pesticídov v niektorých zásielkach. V súčasných právnych predpisoch EÚ sa však nestanovuje možnosť pozastaviť dovozné povolenia. Keďže sa teda v systéme OFIS neukladá status "dočasne pozastavené", v prípade štyroch povolení bola uvedená "skončená platnosť" a jedno bolo označené ako "odobrané". Tri dovozné povolenia sa v systéme OFIS vôbec neuložili. Jedno dovozné povolenie z Talianska na rok 2009 bolo chybne označené za "odobrané", aj keď malo byť naďalej aktívne. 76. Od roku 2001 Komisia nevykonala žiadne audity v členských štátoch s cieľom overiť, či dovozné povolenia vydávajú len v prípade, keď sú dodržané podmienky nariadenia. Keďže za uplynulých desať rokov sa v členských štátoch nevykonali žiadne kontroly na mieste, Komisia nemá aktualizované informácie, aby mohla posúdiť, či by sa dovozné povolenia mohli a mali vydávať. 77. Pokiaľ ide o dovozné povolenia, ak sa pri preskúmaní zistí, že v tretej krajine sa neuplatňujú rovnocenné pravidlá výroby a rovnocenné kontrolné opatrenia [47], Komisia môže požiadať členský štát, ktorý povolenie vydal, o jeho odobranie [48]. Počas takmer 20 rokov existencie tohto dovozného režimu Komisia tento postup nikdy nepoužila. V jednom prípade však Komisia odporučila členským štátom (ale nepožiadala ich), aby odobrali dovozné povolenia pre určitý produkt, ale nie všetky členské štáty sa týmto odporúčaním riadili (pozri rámček 8). RÁMČEK 8 PRODUKT DOVEZENÝ Z TRETEJ KRAJINY V októbri a novembri 2009 na základe zvýšeného počtu zistení nepovolených látok v určitom produkte dovezenom z tretej krajiny Komisia vydala prostredníctvom výboru SCOF dve oznámenia príslušným orgánom členských štátov. Komisia v týchto oznámeniach odporučila odobranie dovozných povolení pre tento produkt z príslušnej tretej krajiny. Väčšina členských štátov sa odporúčaním riadila a príslušné dovozné povolenia odobrala. Dvor audítorov zistil, že tri členské štáty sa týmto odporúčaním neriadili. Dňa 1. marca 2010 Komisia vydala oznámenie predstaviteľom výboru SCOF, v ktorom umožnila nové povolenia pre príslušné produkty. Niektoré členské štáty v tom čase už začali vydávať nové dovozné povolenia pre tie isté produkty. SPOLOČNÉ USTANOVENIA O DOVOZE – SÚKROMNÉ INŠPEKČNÉ ORGANIZÁCIE VYKONÁVAJÚ U DOVOZCOV NEÚPLNÉ KONTROLY 78. Pokiaľ ide o dovezené produkty, prvé stupne výrobného reťazca sa musia kontrolovať v tretej krajine v súlade s rovnocennými pravidlami výroby a rovnocennými kontrolnými opatreniami (pozri body 55 až 77). Keď sa uvedené produkty dovezú do EÚ, v rámci systému kontrol, ktorý sa používa v EÚ, je možné skontrolovať len poslednú časť výrobného reťazca, t. j. dovozcu. Dvor audítorov zistil, že kontroly, ktoré sa v tejto súvislosti vykonávajú, sú často neúplné. KONTROLY, KTORÝM SÚKROMNÉ INŠPEKČNÉ ORGANIZÁCIE PODROBUJÚ DOVOZCOV A DOVEZENÉ PRODUKTY, SÚ ČASTO NEÚPLNÉ 79. Z kontrol, ktoré Dvor audítorov vykonal v členských štátoch v súvislosti s týmto auditom, vyplývajú tieto výsledky týkajúce sa dodržiavania povinností súkromnými inšpekčnými organizáciami, ako sa stanovuje v článkoch 82 a 84 nariadenia Komisie (ES) č. 889/2008: - tri z ôsmich súkromných inšpekčných organizácií, v ktorých sa táto otázka skúmala, nezabezpečili, aby dovozcovia poskytli úplný opis prevádzky spolu so záväzkom dovozcov zabezpečiť, aby sa každé zariadenie, ktoré sa používa na skladovanie produktov, podrobilo kontrole (článok 82 nariadenia (ES) č. 889/2008), Nariadenie (ES) č. 889/2008, článok 82 – Kontrolné mechanizmy "1. V prípade dovozcu musí úplný opis prevádzky uvedenej v článku 63 ods. 1 písm. a) zahrňovať priestory dovozcu a jeho dovozné činnosti s uvedením miesta vstupu produktov do Spoločenstva a akékoľvek iné zariadenia, ktoré dovozca plánuje používať na skladovanie dovážaných produktov pred ich dodaním prvému príjemcovi. Okrem toho vyhlásenie uvedené v článku 63 ods. 2 zahrňuje záväzok dovozcu s cieľom zabezpečiť, aby sa akékoľvek zariadenia, ktoré bude dovozca používať na skladovanie produktov, podrobili kontrole[...]." - päť zo siedmich súkromných inšpekčných organizácií, v ktorých sa táto otázka skúmala, nevyžadovali od dovozcov oznámenie o každej dovezenej zásielke (článok 84 nariadenia (ES) č. 889/2008). Nariadenie (ES) č. 889/2008, článok 84 – Informácie o dovážaných zásielkach "1. Dovozca v stanovenej lehote informuje súkromnú inšpekčnú organizáciu alebo štátnu inšpekčnú organizáciu o každej zásielke, ktorá sa má doviezť do Spoločenstva[...]." OBRÁZOK 4 – PRÍKLAD DOVEZENÉHO PRODUKTU, KTORÝ JE OZNAČENÝ ZA EKOLOGICKÝ A PREDÁVA SA V EÚ +++++ TIFF +++++ © Európska únia. Zdroj: Európsky dvor audítorov. ZÁVERY A ODPORÚČANIA 80. Cieľom systému kontrol ekologických produktov, ako sa stanovuje v nariadeniach EÚ, je zaručiť výrobné postupy, nie však ekologický charakter samotných produktov. Dôvodom je skutočnosť, že neexistuje vedecký spôsob určenia, či je produkt organický. V záujme poskytnutia dostatočnej istoty, že systém funguje účinne, a zabezpečenia, že sa neoslabí dôvera spotrebiteľov, by bolo vhodné odstrániť nedostatky, ktoré Dvor audítorov zdôraznil pri audite. 81. Dvor audítorov zistil prípady, keď príslušné orgány neplnili uspokojivo svoju úlohu dohľadu nad súkromnými inšpekčnými organizáciami. Výsledkom je, že niektoré súkromné inšpekčné organizácie nedodržiavajú viacero požiadaviek EÚ a nevyužívajú príležitosť realizovať niektoré osvedčené postupy (body 27, 29 až 31, 33 až 37 a 79). Dvor audítorov odporúča: ODPORÚČANIE 1 Príslušné orgány by mali posilniť svoju úlohu dohľadu nad súkromnými inšpekčnými organizáciami prostredníctvom uplatňovania primeraných doložených postupov schvaľovania a dohľadu nad súkromnými inšpekčnými organizáciami, prostredníctvom podpory zosúladenia týkajúceho sa vymedzenia porušení, nezrovnalostí a príslušných sankcií a prostredníctvom podpory určených osvedčených postupov. 82. Výmena informácií v rámci členských štátov a medzi členskými štátmi a Komisiou a ostatnými členskými štátmi nie je zatiaľ dostatočná na zabezpečenie správneho fungovania systému (body 40 a 42 až 45). Dvor audítorov odporúča: ODPORÚČANIE 2 Členské štáty by mali zabezpečiť priamy tok všetkých dôležitých informácií týkajúcich sa porušení a nezrovnalostí, od súkromných inšpekčných organizácií k platobným agentúram a naopak. Komisia by mala bližšie určiť formu a načasovanie oznámení o porušeniach a nezrovnalostiach, zaviesť primerané opatrenia na zabezpečenie toho, aby si členské štáty plnili povinnosti podávať správy, preskúmala informačný systém zabezpečujúci oznamovanie porušení a nezrovnalostí a posúdila začlenenie oznámení, ktoré majú vplyv na tretie krajiny. 83. Príslušné orgány v členských štátoch čelia problémom pri zabezpečení vysledovateľnosti ekologických produktov na území v rámci svojej právomoci. V prípade produktov prekračujúcich hranice je možné dosiahnuť vysledovateľnosť oveľa ťažšie (body 48 a 49). Dvor audítorov odporúča: ODPORÚČANIE 3 Mali by sa posilniť kontroly s cieľom zabezpečiť, aby prevádzkovatelia plnili regulačné požiadavky týkajúce sa vysledovateľnosti. Komisia by v tejto súvislosti mala objasniť úlohy a povinnosti jednotlivých aktérov. 84. Komisia dostatočne neuprednostňuje činnosti týkajúce sa dohľadu, vrátane auditov, na zabezpečenie riadneho fungovania systémov kontrol v členských štátoch (body 51 až 54). Dvor audítorov odporúča: ODPORÚČANIE 4 Komisia by mala intenzívnejšie monitorovať systémy kontrol v členských štátoch prostredníctvom vykonania auditov a získavania a využívania potrebných údajov a informácií. 85. Komisia nemá dostatok informácií, ktoré by ju presvedčili o tom, že systém kontrol ekologickej výroby v tretích krajinách uznaných za rovnocenné naďalej spĺňa správne požiadavky, pokiaľ majú uvedený status. Dvor audítorov ďalej konštatuje, že v oblasti posúdenia žiadostí tretích krajín o uznanie za rovnocenné je podstatné omeškanie (body 59 až 64). Dvor audítorov odporúča: ODPORÚČANIE 5 Komisia by mala zabezpečiť primeraný dohľad nad krajinami zaradenými do zoznamu krajín uznaných za rovnocenné pre ekologickú výrobu a včas posúdiť žiadosti tretích krajín o zaradenie do tohto zoznamu. 86. Dvor audítorov zistil nedostatky v systéme, ktorý sa používa na vydanie dovozných povolení (body 68 až 77). Dvor audítorov víta zjednodušenie vyplývajúce z iniciatívy Komisie zameranej na postupné ukončenie režimu dovozných povolení a odporúča: ODPORÚČANIE 6 Pokiaľ sa používa režim dovozných povolení, členské štáty by mali zabezpečiť jeho správne uplatňovanie. Príslušné orgány v členských štátoch by mali posilniť kontroly súkromných inšpekčných organizácií oprávnených vydávať certifikáty o inšpekcii. Túto správu prijala komora I, ktorej predsedá Ioannis SARMAS, člen Dvora audítorov, v Luxemburgu na svojom zasadnutí dňa 28. marca 2012. Za Dvor audítorov +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA predseda [1] Zdroj: http://ec.europa.eu/agriculture/organic/consumer-confidence/consumer-demand_sk [2] Úplne transformovaná + v procese transformácie. [3] Zdroj: Analýza odvetvia ekologického poľnohospodárstva, jún 2010, Európska komisia. Údaje sú za rok 2008 z krajín EÚ-27. [4] Neexistuje konsolidovaný štatistický dôkaz, ktorý by to podporoval, pretože obchodné databázy EÚ nerozlišujú ekologické a bežné poľnohospodárske a potravinové výrobky. [5] Zdroj: Willer, H., Organic Agriculture in Europe 2009: Production and Market (Ekologické poľnohospodárstvo v Európe v roku 2009: Výroba a trh).http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf [6] Zdroj: Research Institute of Organic Agriculture (FiBL), Agricultural Market Information Service (AMI) (Agrarmarkt Informations-Gesellschaft) (Výskumný ústav ekologického poľnohospodárstva FiBL, Informácie o poľhohospodárskom trhu), Bonn, Nemecko. Údaje za rok 2008. [7] Ekologické potraviny sú iba jedným druhom ekologických produktov. Ďalšie ekologické produkty sú napríklad ekologická kozmetika, ekologický textil a ekologické krmivo pre zvieratá. [8] Podľa odhadov vychádzajúcich z monitorovacích údajov poskytnutých členskými štátmi v rámci výročných správ o pokroku. [9] Článok 68 nariadenia Rady (ES) č. 73/2009 z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003 (Ú. v. EÚ L 30, 31.1.2009, s. 16). K 15.3.2012 bolo na obdobie 2010 – 2013 v rámci tohto článku naplánovaných 348 mil. EUR. Neexistujú dostupné údaje týkajúce sa nepriamej podpory z EPFRV. [10] Ú. v EÚ L 189, 20.7.2007, s. 1. Nariadenie bolo zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 967/2008 (ktorým sa odkladá používanie loga Spoločenstva, označujúceho ekologickú výrobu) (Ú. v. EÚ L 264, 3.10.2008, s. 1). [11] Ú. V. EÚ L 250, 18.9.2008, s. 1. Nariadenie bolo zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 1254/2008 (ktorým sa ustanovujú nové pravidlá výroby biokvasníc) (Ú. v. EÚ L 337, 16.12.2008, s. 80). [12] Ú. v. EÚ L 334, 12.12.2008, s. 25. Nariadenie bolo zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 537/2009 (Ú. v. EÚ L 159, 20.6.2009, s. 6), nariadením (EÚ) č. 471/2010 (Ú. v. EÚ L 134, 1.6.2010, s. 1) a vykonávacím nariadením (EÚ) č. 590/2011 (Ú. v. EÚ L 161, 21.6.2011, s. 9). [13] Nariadenie (ES) č. 178/2002 Európskeho parlamentu a Rady z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín (Ú. v. ES L 31, 1.2.2002, s. 1). [14] Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 z 29. apríla 2004 o úradných kontrolách uskutočňovaných s cieľom zabezpečiť overenie dodržiavania potravinového a krmivového práva a predpisov o zdraví zvierat a o starostlivosti o zvieratá (Ú. v. EÚ L 165, 30.4.2004, s. 1). [15] Ekologické potraviny musia spĺňať osobitné právne predpisy platné pre príslušný produkt, medzi inými napríklad nariadenie (ES) č. 852/2004 o hygiene potravín, nariadenie (ES) č. 853/2004, ktorým sa ustanovujú osobitné hygienické predpisy pre potraviny živočíšneho pôvodu alebo nariadenie (EC) No 1760/2000, ktorým sa zriaďuje systém identifikácie a registrácie hovädzieho dobytka, o označovaní hovädzieho mäsa a výrobkov z hovädzieho mäsa. [16] Znenie z 8. júla 2011 – predložené na zasadnutí výboru SCOF 27. a 28. septembra 2011. [17] Pozri tiež body 32 až 33. [18] Podľa najnovšieho znenia európskej normy EN 45011 alebo ISO usmernenia 65 (Všeobecné požiadavky na orgány prevádzkujúce certifikačné systémy výrobkov). [19] Podľa nariadenia Rady (EHS) č. 2083/92 (Ú. v. ES L 208, 24.7.1992, s. 15) bolo možné vydať dovozné povolenie do 31. júla 1995; v nariadení Rady (ES) č. 1935/95 (Ú. v. ES L 186, 5.8.1995, s. 1) sa lehota predĺžila do 31. decembra 2002; v nariadení Rady (ES) č. 1804/1999 (Ú. v. ES L 222, 24.8.1999, s. 1) sa lehota predĺžila do 31. decembra 2005; v nariadení Rady (ES) č. 1567/2005 (Ú. v. EÚ L 252, 28.9.2005, s. 1) sa lehota predĺžila do 31. decembra 2006; v nariadení Rady (ES) č. 1991/2006 (Ú. v. EÚ L 411, 30.12.2006, s. 18) sa lehota predĺžila do 12 mesiacov od uverejnenia zoznamu štátnych/súkromných inšpekčných organizácií uznaných na účely zhody; v nariadení Komisie (ES) č. 1235/2008 (Ú. v. EÚ L 334, s. 36) sa stanovil konečný termín 1. januára 2013. [20] Nariadenie Rady (EHS) č. 2092/91 z 24. júna 1991 o ekologickej výrobe poľnohospodárskych výrobkov a príslušných označeniach poľnohospodárskych výrobkov a potravín (Ú. v. ES L 198, 22.7.1991, s. 1). [21] Členské štáty, v ktorých sa vykonal audit, boli vybraté na základe svojho významu v rámci trhu EÚ (pozri bod 2). Írsko bolo vybrané pre testovanie a optimalizáciu metodiky auditu. [22] Ú. v. EÚ C 279, 11.11.2005, s. 1. [23] http://eca.europa.eu [24] V prípade pozitívnych výsledkov analýz je dôležité určiť možný zdroj kontaminácie a vytvoriť opatrenia na predchádzanie kontaminácii v budúcnosti. [25] Moderné pesticídy sa vyrábajú tak, aby sa rýchlo rozložili a odporúčania na ich používanie sú navrhnuté tak, aby sa minimalizovali rezíduá pesticídov. Pri väčšine aplikácií pesticídov nezostanú v konečných produktoch zistiteľné rezíduá. [26] Supervision of an organic control system in Europe – an analysis of German control data (Dohľad nad systémom organickej kontroly v Európe – analýza nemeckých kontrolných údajov), projekt CERTCOST, prezentácia v Biofach Norimberg, 19.2.2010; Zorn et al., Monitoring of the organic control system in Germany – an opportunity to increase consumer’s trust (Monitorovanie systému organickej kontroly v Nemecku – príležitosť na zvýšenie dôvery spotrebiteľov), Jahrbuch der Österreichischen Gesellschaft für Agrarökonomie, 2010, Band 19(1):71 – 80. [27] Podľa článku 24 ods. 5 nariadenia č. 889/2008 lehota vyradenia zvieraťa medzi posledným podaním alopatických veterinárnych liekov zvieraťu za normálnych podmienok použitia a výrobou ekologicky vyrábaných potravín z takýchto zvierat sa musí rovnať dvojnásobku ochrannej lehoty, alebo v prípade, keď ochranná lehota nie je bližšie určená, musí byť 48 hodín. [28] Nariadenie Komisie (ES) č. 1975/2006 zo 7. decembra 2006, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005, pokiaľ ide o realizáciu kontrolných postupov a krížového plnenia pri opatreniach na podporu rozvoja vidieka (Ú. v. EÚ L 368, 23.12.2006, s. 74). [29] Upravené nariadením (ES) č. 834/2007 a jeho vykonávacími nariadeniami. [30] Upravené nariadením Rady (ES) č. 1698/2005 z 20. septembra 2005 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (Ú. v. EÚ L 277, 21.10.2005, s. 1) a jeho vykonávacími nariadeniami. [31] Rozhodnutie Komisie 2008/654/ES z 24. júla 2008 o usmerneniach na pomoc členským štátom pri príprave výročnej správy o implementácii jediného integrovaného viacročného národného plánu kontroly ustanoveného v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (Ú. v. EÚ L 214, 9.8.2008, s. 56). [9999] Od februára 2011 boli Dvoru audítorov poskytnuté tieto správy – i) Výročná správa za rok 2009: Estónsko (správu však nebolo možné analyzovať pre technické problémy s čítaním súborov); ii) Výročná správa za rok 2008: Rakúsko, Francúzsko, Lotyšsko, Malta, Poľsko a Švédsko; iii) 19 členských štátov predložilo výročnú správu naposledy za rok 2007, výročnú správu Bulharska však nebolo možné analyzovať pre technické problémy s čítaním súborov; iv) v prípade Portugalska nebola k dispozícii žiadna výročná správa. [8888] Nevykonala sa analýza výročných správ Bulharska, Estónska a Portugalska (pozri vysvetlivku 1 ku grafu 4). [32] Nariadenie (ES) č. 1698/2005 zahŕňa ekologické poľnohospodárstvo ako jedno z agroenvironmentálnych opatrení. [33] Ako sa stanovuje v Postupe sledovania oznámení členských štátov podľa článku 92 ods. 2 nariadenia (ES) č. 889/2008 o opatreniach v prípade porušení a nezrovnalostí, ktorý schválil SCOF na svojom zasadnutí 28. – 29. januára 2009. [34] http://ec.europa.eu/agriculture/organic/the-farm/farm-fork_sk a http://www.trace.eu.org/doc/TRACE_consumer-info-EA.pdf [35] Ako sa stanovuje v článku 66 nariadenia (ES) č. 889/2008. [36] Nemecko predložilo informácie po deviatich týždňoch (13 produktov), Španielsko po štyroch týždňoch (21 produktov), Francúzsko po ôsmich týždňoch (23 produktov), Taliansko po deviatich týždňoch (15 produktov) a Spojené kráľovstvo po 13 týždňoch (15 produktov). [7777] 31 produktov sa vyrobilo a predalo v tom istom členskom štáte, 26 produktov sa vyrobilo v jednom členskom štáte, predali sa však v inom členskom štáte, 20 produktov obsahovalo aspoň jednu zložku dovezenú v režime dovozných povolení a 8 produktov obsahovalo aspoň jednu zložku dovezenú z krajiny považovanej za rovnocennú. [37] Súkromné inšpekčné organizácie v Taliansku vydávajú takzvaný certifikát o trvalej udržateľnosti podniku (attestato di idoneità aziendale), ktorým sa potvrdzuje začlenenie prevádzkovateľa do systému kontrol. Súkromné inšpekčné organizácie vo Francúzsku vydávajú takzvanú licenciu, vyhlásenie prevádzkovateľov o záväzku dodržiavať metódy ekologickej výroby vzťahujúce sa na ekologické činnosti ako celok. Tieto dokumenty neobsahujú zoznam produktov podliehajúcich certifikácii. [38] V auditoch, ktoré do roku 2001 vykonal Potravinový a veterinárny úrad (FVO), sa zdôrazňovali vážne nedostatky v systéme kontroly ekologickej výroby. [39] FVO je útvar riaditeľstva GR SANCO. [40] Jeden z nedostatkov, ktoré Komisia zistila, sa týka chýbajúcej primeranej výmeny informácií medzi systémom kontroly ekologickej výroby a mechanizmom podpory agroenvironmentálnych platieb. [41] Štyri listy sa týkali akreditácie súkromných inšpekčných organizácií. Piaty list sa týkal počtu a výsledkov vykonaných kontrol, sledovania zistených nezrovnalostí, sledovania konkrétneho prípadu podozrenia a sledovania auditu, ktorý v roku 2010 vykonal úrad FVO. Ďalší list bol poslaný v júli 2010 počas auditu, ktorý vykonával Dvor audítorov. [42] Ako sa stanovuje v článku 8 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1235/2008. [43] Článok 12 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 1235/2008. [44] Článok 16 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1235/2008. [45] Článok 33 ods. 2 nariadenia (ES) č. 834/2007. [5555] Tunisko bolo zaradené do zoznamu rovnocenných krajín v roku 2009, do septembra 2010 však nepredložilo nijakú výročnú správu. Výročnú správu za rok 2009 predložilo v novembri 2010. [4444] Červenou sú označené krajiny, v ktorých sa po ich zaradení do zoznamu nevykonala kontrola na mieste alebo v ktorých sa posledná kontrola na mieste vykonala pred 7 rokmi; zelenou sú označené krajiny, v ktorých sa posledná kontrola vykonala po ich prijatí za rovnocenné alebo ktoré boli zaradené do zoznamu nedávno. [46] Nedávno bola maximálna doba platnosti obmedzená na 12 mesiacov (nariadenie (EÚ) č. 1267/2011). Dovtedy presné trvanie platnosti dovozných povolení nebolo v nariadeniach EÚ špecifikované. [47] Článok 33 ods. 1 písm. a) a b) nariadenia (ES) č. 834/2007. [48] Článok 19 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1235/2008. -------------------------------------------------- PRÍLOHA I TEST VYSLEDOVATEĽNOSTI – METODIKA 1. V článku 27 ods. 13 nariadenia (ES) č. 834/2007 sa stanovuje: "13. Členské štáty zabezpečujú, že stanovený systém kontrol umožňuje vysledovateľnosť každého produktu na všetkých stupňoch výroby, prípravy a distribúcie v súlade s článkom 18 nariadenia (ES) č. 178/2002, najmä s cieľom poskytnúť spotrebiteľom záruky, že ekologické produkty sa vyrobili v súlade s požiadavkami ustanovenými týmto nariadením." 2. Pri teste vysledovateľnosti, ktorý vykonal Dvor audítorov v súvislosti s týmto auditom, bolo vyžiadaných mnoho dokumentov pre 85 produktov kúpených počas kontroly v členskom štáte s cieľom vysledovať pôvod produktov. Požadovali sa nasledujúce informácie: identifikačné údaje všetkých prevádzkovateľov zasahujúcich do dodávateľského reťazca produktu (až na úroveň výrobcu) – v prípade produktov zložených z viac ako jednej zložky sa požadovali tieto informácie o dvoch najdôležitejších ekologických zložkách (pokiaľ ide o hmotnosť), ekologický certifikát pre každého prevádzkovateľa určeného v predchádzajúcom bode, posledná správa o kontrole pre každého určeného prevádzkovateľa. 3. Na účely testu sa vybrali rôzne druhy produktov, aby sa zahrnulo niekoľko rizík súvisiacich s nasledujúcimi premennými: rôzne zloženie (produkty zložené z jedinej zložky rastlinného pôvodu, produkty zložené z jedinej zložky živočíšneho pôvodu, produkty zložené z viac ako jednej zložky), rôzny pôvod (produkty vyrobené v tom istom členskom štáte, v ktorom sa kupujú, produkty vyrobené v inom členskom štáte ako ten, v ktorom sa kupujú, produkty vyrobené v tretej krajine), rôzne systémy používané na dovoz produktov (produkty dovážané na základe vnútroštátnych dovozných povolení, produkty dovážané na základe zoznamu rovnocenných tretích krajín). 4. V záujme vykonania tohto testu Dvor audítorov v súvislosti s každým kontrolovaným členským štátom: vytvoril zoznam produktov, ktoré sa kúpia (so zreteľom na informácie uvedené v bode 3) a ktoré sú certifikované súkromnými inšpekčnými organizáciami pôsobiacimi v kontrolovanom členskom štáte alebo vykonávajúcimi činnosť vo zvyšných členských štátoch, v ktorých Dvor audítorov vykoná audit, a kúpil uvedené produkty, vyžiadal od príslušného orgánu v kontrolovanom členskom štáte záznamy o vysledovateľnosti produktov, ktoré sa počas auditu kúpili a v súvislosti s ktorými súkromná inšpekčná organizácia, uvedená na označení produktu, vykonávala činnosť v uvedenom členskom štáte, vyžiadal od príslušného orgánu v kontrolovanom členskom štáte záznamy o vysledovateľnosti týkajúce sa produktov kúpených v iných členských štátoch počas predchádzajúcich auditov, v súvislosti s ktorými však súkromná inšpekčná organizácia uvedená na označení vykonávala činnosť ako súkromná inšpekčná organizácia v uvedenom členskom štáte. 5. V týchto tabuľkách sa uvádza prehľad rozdelenia produktov zahrnutých v teste: TABUĽKA 1 – ROZDELENIE PRODUKTOV PODĽA PÔVODU A DRUHU DOVOZNÉHO REŽIMU Krajina, v ktorej sa produkt kúpil | Vyrobené a spotrebované v tom istom členskom štáte | Vyrobené v inom členskom štáte | Vyrobené v krajine uvedenej na zozname rovnocenných tretích krajín | Vyrobené v krajine vyvážajúcej na základe vnútroštátnych dovozných povolení | Celkový počet produktov kúpených v krajine | DE | 3 | 5 | 3 | 5 | 16 | ES | 15 | 5 | 0 | 3 | 23 | FR | 7 | 7 | 0 | 2 | 16 | IT | 2 | 4 | 2 | 4 | 12 | LU | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | UK | 4 | 4 | 3 | 6 | 17 | Spolu | 31 | 26 | 8 | 20 | 85 | TABUĽKA 2 – KRAJINY ZAHRNUTÉ DO TESTU VYSLEDOVATEĽNOSTI Členské štáty EÚ (14) | Tretie krajiny zo zoznamu rovnocenných tretích krajín (6) | Ostatné tretie krajiny (14) | Dánsko | Kanada | Bolívia | Nemecko | Kostarika | Brazília | Írsko | India | Čína | Grécko | Japonsko | Dominikánska republika | Španielsko | Tunisko | Ekvádor | Francúzsko | Švajčiarsko | Kazachstan | Taliansko | | Paraguaj | Maďarsko | | Peru | Holandsko | | Filipíny | Rakúsko | | Južná Afrika | Poľsko | | Srí Lanka | Rumunsko | | Turecko | Švédsko | | Ukrajina | Spojené kráľovstvo | | Uruguaj | TABUĽKA 3 – ROZDELENIE PRODUKTOV PODĽA ZLOŽENIA | Produkty zložené z jedinej zložky rastlinného pôvodu | Produkty zložené z jedinej zložky živočíšneho pôvodu | Produkty zložené z viac ako jednej zložky | Spolu | Počet produktov | 37 | 11 | 37 | 85 | TABUĽKA 4 – ROZDELENIE PRODUKTOV PODĽA ČLENSKÉHO ŠTÁTU, V KTOROM BOLI KÚPENÉ Informácie o vysledovateľnosti vyžiadané v | Kúpené v tom istom členskom štáte | Kúpené v inom členskom štáte | Spolu | DE | 12 | 1 (UK) | 13 | ES | 20 | 1 (DE) | 21 | FR | 16 | 3 (ES), 1 (IT), 2 (DE), 1(UK) | 23 | IT | 11 | 1 (DE), 2 (UK), 1 (LU) | 15 | UK | 13 | - | 13 | Spolu | 72 | 13 | 85 | TABUĽKA 5 – PRODUKTY S ASPOŇ JEDNOU ZLOŽKOU, DOVEZENÉ Z KRAJÍN UVEDENÝCH NA ZOZNAME ROVNOCENNÝCH TRETÍCH KRAJÍN Informácie o vysledovateľnosti vyžiadané v: | Kúpené v tom istom členskom štáte | Kúpené