SK Úradný vestník Európskej únie C 60/13

Uverejnenie žiadosti podľa článku 50 ods. 2 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny

(2016/C 60/08)

Týmto uverejnením sa poskytuje právo vzniesť námietku proti žiadosti podľa článku 51 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 (1).

JEDNOTNÝ DOKUMENT

„ZAGORSKI PURAN“

EÚ č.: HR-PGI- 0005-01234-27.05.2014

CHOP ( ) CHZO ( X )

1. Opis

„Zagorski puran“

2. Členský štát alebo tretia krajina

Chorvátsko

3. Opis poľnohospodárskeho výrobku alebo potraviny

3.1. Druh výrobku

Trieda 1.1. Čerstvé mäso (a droby)

3.2. Opis výrobku, na ktorý sa vzťahuje názov uvedený v bode 1

„Zagorski puran“ je výrobok získaný zabitím vtákov miestneho chorvátskeho plemena morky z oblasti Zagorje vo veku šiestich až ôsmich mesiacov chovaných metódou voľného výbehu (pasúcich sa vonku).

Morka „Zagorski puran“ sa uvádza na trh čerstvá alebo zmrazená ako opracované jatočné telo s krkom a drobami alebo ako opracovaná jatočná polovička. Droby zahŕňajú aj pečeň a opracovaný žalúdok, ktoré sa uvádzajú na trh spolu s opracovaným jatočným telom, zatiaľ čo srdce, obličky a dýchacie orgány zostávajú v opracovanom jatočnom tele. „Zagorski puran“ sa zabíja v období od 1. októbra do 30. apríla.

Morka bola zaregistrovaná ako druh v databáze FAOSTAT (http://faostat3.fao.org/home), zatiaľ čo morka „Zagorski puran“ ako plemeno bola zaregistrovaná v centrálnych databázach FAO DAD-IS (http://dad.fao.org/) a FABIS (http://efabis.tzv.fal.de/).

Vlastnosti výrobku sú:

— opracované jatočné telo samíc (sliepok) môže mať hmotnosť do 3,5 kg, zatiaľ čo opracované jatočné telo samcov môže mať hmotnosť až do 5,5 kg,

— opracované jatočné telá uvádzané na trh nesmú mať žiadne viditeľné vonkajšie poškodenie,

— opracované jatočné telá nesmú mať žiadne zvyškové perie,

— farba kože opracovaných jatočných tiel musí byť homogénna, od bledožltej až po svetložltú farbu,

— farba mäsa opracovaných jatočných tiel je belavo ružová, ktorá na stehnách prechádza do odtieňa tmavoružovej,

— vrstva tuku viditeľná na krku a brušnom otvore jatočného tela je žltej farby,

— prirodzený tvar hrudnej kosti vystupuje z jatočného tela a vyzerá ako „vydutie“ na prednom konci jatočného tela,

— vydutie je výraznejšie u samcov ako u samíc,

— koža je pevná a tvrdá na dotyk, nohy ležia tesne pri tele.

Mäso výrobku „Zagorski puran“ sa je len tepelne upravené. Mäso je mimoriadne šťavnaté pre vysoký podiel tuku v svaloch a jeho jemnú a tuhú konzistencii. Má jemnú a príjemnú arómu a chuť charakteristickú pre tepelne upravené mäso bez akýchkoľvek nežiaducich cudzích prímesí. Mäso tepelne upravených morčacích pŕs je biele, zatiaľ čo mäso predných jatočných štvrtín je hnedej farby.

Existujú štyri druhy zagorských moriek, ktoré žijú v oblasti Hrvatsko Zagorje a používajú sa na výrobu výrobku „Zagorski puran“ – sú to odrody s bronzovým, čiernym, šedým a ľahkým perím.

Analýzy DNA potvrdili, že gén ovalbumín všetkých odrôd zagorských moriek zostal v priebehu rokov totožný, pričom negatívne dopady na životné prostredie mali len malý vplyv na ich fenotypové vlastnosti. Podobne aj z meraní a porovnávaní vyplynulo, že neexistujú žiadne rozdiely medzi muskuloskeletálnou štruktúrou a kvalitou mäsa rôznych odrôd morky „Zagorski puran“.

3.3. Krmivo (len pri výrobkoch živočíšneho pôvodu) a suroviny (len pri spracovaných výrobkoch)

Kŕmenie zagorských moriek prebieha v dvoch fázach v priebehu poľnohospodárskeho roka. V prvej fáze, kým mláďatá nedovŕšia osem týždňov, sa môže použiť tradičná strava a/alebo kŕmne zmesi. Tradičná strava najčastejšie obsahuje zmes varených vajec, syra cottage cheese, mlieka, kukuričných krúp a zelených rastlín (žihľava, lucerna atď.).

V neskoršej fáze chovu, do 32 týždňov veku mláďat, je ich strava založená na pastve doplnenej kukuricou a/alebo kŕmnymi zmesami.

3.4. Špecifické kroky výroby, ktoré sa musia uskutočniť vo vymedzenej zemepisnej oblasti

Vtáky miestneho plemena morky „Zagorski puran“ určené na zabitie a uvádzané na trh pod názvom „Zagorski puran“ musia byť umiestnené, chované a kŕmené vo vymedzenej zemepisnej oblasti uvedenej v bode 4.

Fázy výroby:

šľachtenie a chov mláďat

umiestnenie zagorských moriek

kŕmenie zagorských moriek

3.5. Špecifické pravidlá krájania, strúhania, balenia atď. výrobku, na ktorý sa vzťahuje registrovaný názov

—

3.6. Špecifické pravidlá označovania výrobku, na ktorý sa vzťahuje registrovaný názov

Je dôležité na obale jasne zobraziť obsah baleného výrobku spolu so slovami „Zagorski puran“. Slová „meso purana“ („mäso z moriaka“) sú zahrnuté v samostatnom riadku na obale celého jatočného tela moriaka, zatiaľ čo slová „meso purice“ („mäso z morky“) sú zobrazené v samostatnom riadku na obale celého jatočného tela sliepky (samice). V prípade balených jatočných polovičiek sa k slovám „meso purana“ alebo „meso purice“ pridajú slová „polovica“ („jatočná polovica“) a „sa iznutricama“ („s drobmi“) alebo „bez iznutrica“ („bez drobov“).

Vedľa slov „Zagorski puran“ sa nemôžu na etiketu pridávať žiadne iné slová, napríklad: „domaći“ („domáci“), „tradicionalni“ („tradičný“), „pravi“ („pravý“), „autohtoni“ („miestny“), „izvorni“ („pôvodný“) atď.

4. Stručné vymedzenie zemepisnej oblasti

Oblasť Hrvatsko Zagorje zahŕňa celé územie Krapinsko-zagorskej župy, celé územie Varaždínskej župy a okrajové časti Záhrebskej župy, ktoré hraničia s Krapinsko-zagorskou župou a s Varaždínskou župou, konkrétne obce: Brdovec, Marija Gorica, Pušća, Dubravica, Luka, Jakovlje, Bistra a Bedenica.

5. Súvislosť so zemepisnou oblasťou

„Zagorski puran“ je výrobok, ktorý sa odvoláva na dobré meno, ktoré získal za kvalitu svojho mäsa. Zachovalo sa množstvo záznamov odkazujúcich na dobré meno výrobku „Zagorski puran“, najmä s ohľadom na jeho vývoz. Tieto záznamy preukazujú súvislosť medzi názvom výrobku (kvalita jeho mäsa závisí od metód voľného výbehu používaných pri chove morky vonku) a zemepisnou oblasťou výroby, Hrvatsko Zagorje.

Hrvatsko Zagorje je z geografického hľadiska bohato zalesnené a zvlnené údolie s pahorkami. Z hľadiska klímy má kontinentálne vlhké podnebie so stredne horúcimi letami a studenými, daždivými zimami. Oblasť nie je vhodná na intenzívne pestovanie plodín na ornej pôde a intenzívny chov hospodárskych zvierat vzhľadom na jej prevažne kopcovitý terén. Je však vhodná na chov zagorských moriek. Najčastejšie pestovanou obilninou je kukurica a používa sa ako krmivo pre zagorské morky. Poľnohospodárske podniky v oblasti Hrvatsko Zagorje tradične boli a sú vo všeobecnosti malé v dôsledku preľudnenia obývaných oblastí a nedostatku dostupnej ornej pôdy.

V malých poľnohospodárskych podnikoch sa zagorské morky chovajú tradičným spôsobom s použitím metódy voľného výbehu. Tradičný spôsob chovu vtákov spočíva v tom, že zagorské morky strávia väčšinu svojho života pod šírym nebom. Pohybujú sa voľne na lúkach, v sadoch a hájoch, kde sa okrem pastviny živia aj hmyzom, kobylkami a dážďovkami, ktoré im poskytujú ďalší zdroj bielkovín.

Kontinentálne klimatické podmienky v oblasti Hrvatsko Zagorje, ktoré charakterizujú jasne vymedzené ročné obdobia, vyhovujú aj životnému rytmu zagorských moriek, o čom svedčia fázy celoročného chovného cyklu. Na jar a v lete, v teplejšej časti roka, sú podmienky priaznivé na šľachtenie a liahnutie kurčiat. Za tým nasleduje „teplá fáza“ chovu, počas ktorej sa mladé morky držia v uzavretých priestoroch. Táto fáza trvá, kým morky nedovŕšia okolo osem týždňov. Počas tejto fázy kŕmia vtáky iba chovatelia. V čase, keď sa vtáky chovajú vnútri, a ku koncu „teplej fázy“ sa na hlave a krku mladých vtákov objavia bradavičnaté výrastky (hrbolčeky alebo „bobice“), čo je známkou toho, že vtáky začínajú byť odolné voči chorobám. Chovatelia rozoznajú tento okamih na základe svojich skúseností s chovom vtákov a na základe veku vtákov, pretože po zhruba ôsmich týždňoch veku sa už vek vtákov neurčuje v týždňoch a mesiacoch, ale skôr na základe zmien ich vzhľadu. Po tom, ako sa objavia hrbolčeky, vtáky sa vyvedú na otvorené priestranstvo, aby sa mohli voľne pohybovať a kŕmiť. Tu sa začína „studená fáza“ chovu, kedy sa vtáky o seba starajú samy bez zásahu chovateľa.

Koniec obdobia chovu sa zhoduje s príchodom sviatkov na konci jedného kalendárneho roka a na začiatku budúceho (Vianoce a Nový rok), keď sa prakticky všetky vyrastené morky s výnimkou chovných kŕdľov zabijú na bitúnku a uvádzajú na trh ako opracované jatočné telo vcelku alebo ako opracovaná jatočná polovička. Tento tradičný spôsob chovu vtákov, zahŕňajúci celoročný cyklus, sa zachoval až do dnešných dní.

Zagorské morky boli chované v oblasti Hrvatsko Zagorje od druhej polovice šestnásteho storočia. Podľa záznamov na benátskych obecných úradoch, na ktoré sa odvoláva Georg Kodinetz, profesor Ústavu živočíšnej výroby Poľnohospodárskej fakulty Univerzity v Záhrebe, boli prvé zagorské morky dovezené do oblasti Hrvatsko Zagorje z Talianska a prvá pečená morka sa podávala na stole Pavlinovcov z Lepoglavy na sviatok Nanebovzatia Panny Márie v roku 1561, po ktorom sa začali chovať v tejto oblasti.

Rozmach výroby výrobku „Zagorski puran“ je úzko spätý s jeho vývozom. Vývoz vtákov sa začal na konci 19. storočia a najväčšiu intenzitu dosiahol v 30. rokoch 20. storočia.

Metóda voľného výbehu používaná pri chove zagorských moriek znamená, že rastú pomerne pomaly, čiže trvá najmenej šesť mesiacov, kým sú pripravené na zabitie, na rozdiel od hybridných moriek, ktoré sú pripravené na zabitie už po troch mesiacoch výkrmu. (Kerep, univerzitná téza, Regresijske analize u opisivanju rasta pura, 2014).

Keďže morky sa pasú vonku, koža na opracovanom jatočnom tele morky „Zagorski puran“ je bledožltej až svetložltej farby a vrstvy podkožného tuku sú na výrobku „Zagorski puran“ jasne viditeľné a sú žltej farby, zatiaľ čo opracované jatočné telo hybridného plemena „Nicholas“ má kožu bledej až svetlej farby bez pigmentácie a s malou alebo so žiadnou vrstvou podkožného tuku. Z analýz vyplynulo, že mäso na hrudnej kosti výrobku „Zagorski puran“ má obsah tuku 10,32 %, zatiaľ čo pri komerčných hybridných plemenách to je 6,91 % (analytická správa, Euroinspekt Croatiakontrola, 2014).

Práve preto, že morky sa pasú vonku a rastú prirodzeným tempom, „Zagorski puran“ má robustnú stavbu a obsahuje pomerne veľké množstvo žltkastého tukového tkaniva. Tepelne upravená morka „Zagorski puran“ má vzhľadom na svoj výraznejší obsah tuku väčšie množstvo intramuskulárneho tuku, a preto má výrazne šťavnatejšiu a mäkšiu, hutnejšiu konzistenciu než hybridné plemená morky (analytická správa, Fakulta potravinárskej technológie a biotechnológie Univerzity v Záhrebe, 2015).

Zlatko Janječić cituje vo svojej dizertačnej práci vedeckú prácu R. Latinovića (1987), ktorý klasifikoval morčacie mäso do štyroch kategórií: I (prsia), II (stehná), III (krídla) a IV (chrbát). Podľa tejto klasifikácie a na základe vlastného výskumu Zlatko Janječić dospel k záveru, že väčšina mäsa výrobku „Zagorski puran“ spadá do druhej, tretej a štvrtej kategórie, pričom najväčší podiel mäsa plemien „Nicholas“ a „Johnson“ patrí predovšetkým do prvej kategórie. Mäso z pŕs tvorí v priemere 31,52 % jatočných tiel moriek „Zagorski puran“, zatiaľ čo príslušná hodnota hybridného plemena „Nicholas“ je 37,58 %. Aj keď mäso prvej kategórie (prsia) sa cení najviac, vzhľadom na to, že „Zagorski puran“ sa tradične pečie vcelku bez ohľadu na veľkosť jatočného tela, porciovanie a kategorizácia nemá komerčný význam, pokiaľ ide o výrobok „Zagorski puran“. Pri výbere hybridných moriek na komerčnú priemyselnú výrobu sa naproti tomu kladie dôraz na veľkosť jatočného tela. (Dizertačná práca, Zlatko Janječić (2002), Fenotipske i genotipske odlike Zagorskih purana [Fenotypové a genotypové vlastnosti výrobku „Zagorski puran“]).

Názov výrobku „Zagorski puran“ bol prvýkrát spomenutý v literatúre na začiatku 20. storočia. Hoci zagorská morka bola zapísaná do registra plemien FAO ako uznané plemeno v roku 2000, názov „Zagorski puran“ sa tradične používal v bežnom jazyku a používa sa aj dnes (dokumenty v držbe Zadruga PZ Puran zagorskih brega, Krapina, 2004 – 2014). „Zagorski puran“ je najčastejšie používaný názov, keď sa odkazuje na jedlá z morky v brožúrach s receptami a odborných časopisoch (brožúra Gastroturizam, 2011, časopis Meso, č. 6, 2009).

Morka „Zagorski puran“ bola na trhu vždy známa ako špecialita, s mäsom jedinečnej kvality, spojená s oblasťou Hrvatsko Zagorje a metódou voľného výbehu pri chove vtákov vonku. Zmienky o vzhľade a kvalite výrobku „Zagorski puran“ podporujú nasledujúce citáty:

Pokiaľ ide o vývoz, Georg Kodinetz uvádza: „Podľa vývozcov sú najkvalitnejším tovarom moriaky a morky ‚Zagorski puran‘ z oblasti Hrvatsko Zagorje“ (Kodinetz, Beitrag zur Kenntnis der Rasse und der Entwicklung des Zagorianer Truthuhnes (Meleagris gallopavo) v C. Kronacher, Zeitschrift für Tierzüchtung a Züchtungsbiologie, Berlin, 1940).

Podľa slovinských novín Slovenec a Domoljub: „V Chorvátsku majú jedinečnú špecialitu známu ako ‚Zagorski puran‘, ktorá je preslávená na všetkých trhoch sveta. Vyvážala sa do Spojeného kráľovstva, Švajčiarska, Nemecka, Talianska, Belgicka a dokonca aj do Francúzska, ktoré napriek tomu, že má svoje vlastné vynikajúce morky a nepotrebuje dovážať morčacie mäso, prechováva kvalitu chorvátskej morky vo veľkej úcte“ (Slovenec, „Gospodarstvo“, 1941; Domoljub, „Kaj je novega?“, 1941).

Renomé výrobku „Zagorski puran“ a súvislosť medzi výrobkom a zemepisnou oblasťou jeho výroby vyplýva aj z výsledkov dotazníka vykonaného v roku 2010. Na otázku, aký výrok sa najlepšie hodí na výrobok „Zagorski puran“, väčšina spotrebiteľov (90 %) odpovedala, že je pre nich spojený so zdravým a s vysoko kvalitným mäsom. V odpovedi na otázku, s akou oblasťou Chorvátska spotrebitelia morky spájajú, 61 % respondentov odpovedalo „Hrvatsko Zagorje“. Na otázku, či spotrebitelia počuli o výrobku „Zagorski puran“, 87 % odpovedalo kladne (Anketa Valicon, Žnidar a i., 2011).

Odkaz na uverejnenie špecifikácie

(článok 6 ods. 1 druhý pododsek tohto nariadenia)

http://www.mps.hr/UserDocsImages/HRANA/PURANI/Izmijenjena%20Specifikacija%20proizvoda%20ZAGORSKI%20PURAN.pdf.

(1) Ú. v. EÚ L 343, 14.12.2012, s. 1.