Správa Komisie Európskemu parlamentu a Rade - Ochrana finančných záujmov Spoločenstva – Boj proti podvodom – Výročná správa za rok 2007 [SEK(2008) 2300] [SEK(2008) 2301] /* KOM/2008/0475 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 22.7.2008 KOM(2008) 475 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Ochrana finančných záujmov Spoločenstva – Boj proti podvodom – Výročná správa za rok 2007 [SEK(2008) 2300] [SEK(2008) 2301] OBSAH Úvod 4 1. Výsledky boja proti podvodom: štatistické údaje o podvodoch a iných nezrovnalostiach 5 1.1. Štatistické údaje podvodoch a iných nezrovnalostiach oznámených členskými štátmi a útvarmi Komisie v roku 2007 5 1.1.1. Tradičné vlastné zdroje 8 1.1.2. Poľnohospodárske výdavky (EPUZF a EPFRV) 8 1.1.3. Štrukturálne opatrenia 9 1.1.4. Predvstupové fondy 10 1.1.5. Štatistické údaje o výdavkoch, s ktorými Komisia priamo hospodári 11 1.2. Štatistické údaje o činnosti úradu OLAF 12 2. Hlavné smery vývoja v roku 2007 12 2.1. Pokrok v colnej oblasti 12 2.1.1. Vzájomná pomoc v prvom pilieri 12 2.1.2. Dohovory v rámci tretieho piliera a jednorazové vnútroštátne opatrenia 13 2.2. Boj proti pašovaniu a falšovaniu cigariet 14 2.3. Nezrovnalosti a podozrenia z podvodu v oblasti „priamych výdavkov“ 15 2.4. Nový prístup v oblasti zabezpečenia proti podvodom 15 2.5. Ochrana eura proti falšovaniu 16 2.6. Program Hercules II 16 2.7. Ďalšie opatrenia prijaté v roku 2007 na ochranu finančných záujmov Spoločenstiev 17 3. Kontroly na odhaľovanie podvodov a iných nezrovnalostí 19 3.1. Kontroly v oblasti štrukturálnych fondov 19 3.1.1. Zlepšenie kontrolného rámca 19 3.1.2. Výkon kontrol riadenia členskými štátmi v oblasti EFRR 20 3.2. Kontrolný rámec v oblasti poľnohospodárstva 21 3.3. Kontroly tradičných vlastných zdrojov 23 3.4. Kontroly a inšpekcie na mieste podľa nariadenia (Euratom, ES) č. 2185/96 na mieste 24 4. Premlčacia lehota, ktorá sa uplatní pri stíhaní a vydávaní rozhodnutí týkajúcich sa nezrovnalostí 25 4.1. Premlčacia lehota, ktorá sa uplatní pri stíhaní nezrovnalosti 25 4.2. Premlčacia lehota, ktorá sa uplatní pri výkone rozhodnutia o uložení správnej sankcie 26 4.3. Premlčacia lehota, ktorá sa uplatní pri výkone rozhodnutia o uložení správneho opatrenia (vymáhanie) 26 5. Vymáhanie 26 5.1. Poľnohospodárstvo 27 5.2. Štrukturálne fondy 27 5.3. Vlastné zdroje 29 5.4. Priame výdavky 29 5.5. Vymáhanie na základe vyšetrovania úradu OLAF 30 Úvod Ochrana finančných záujmov Spoločenstiev a boj proti podvodom tvoria oblasť, za ktorú spoločne zodpovedajú Spoločenstvo a členské štáty. V spolupráci s členskými štátmi Komisia každý rok vypracúva správu, v ktorej uvádza štatistické údaje a nové opatrenia prijaté na splnenie záväzkov uvedených v článku 280 Zmluvy o ES. Táto správa je určená Európskemu parlamentu a Rade a uverejňuje sa[1]. V prvom bode správy sú zhrnuté výsledky štatistík týkajúcich sa nezrovnalostí oznámených členskými štátmi v oblastiach, v ktorých členské štáty plnia rozpočet (poľnohospodárska politika, štrukturálne a predvstupové fondy, čo predstavuje približne 80 % rozpočtu), ako aj v oblasti výberu vlastných zdrojov Spoločenstva. Zároveň sa v ňom uvádza odhad nezrovnalostí, ku ktorým došlo v oblasti výdavkov, s ktorými Komisia priamo hospodári, a prehľad operatívnej činnosti Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF). Pri čítaní a využívaní týchto štatistických údajov je potrebná veľká opatrnosť: vo väčšine prípadov nie je oznámená nezrovnalosť možným podvodom (t. j. úmyselným skutkom). Oznámené podozrenie z podvodu nie je nevyhnutne podvodom potvrdeným rozhodnutím súdu. Všetky uvedené nezrovnalosti sú predmetom prebiehajúcich konaní a sú rôznym spôsobom monitorované, ako sa uvádza v bodoch 3 a 5. Vo svojej podstate sú číselné údaje uvedené v tejto správe predbežné a približné, a slúžia na informačné účely. Dané sumy často preventívne zahŕňajú celú operáciu, kým sa výška nezrovnalosti presne nestanoví. Aj keď sa na členské štáty vzťahuje povinnosť oznamovať nezrovnalosti, vykonávajú ju v rôznej miere. Zároveň sú to členské štáty, ktoré v zásade upozorňujú na tie z oznámených nezrovnalostí, pri ktorých majú podozrenie z podvodu. Až na konci súdneho konania, ktoré vedú vnútroštátne orgány, sa v značnom časovom odstupe určí, či ide o podvod, alebo nie, a aký je reálny finančný dosah podvodu. Pri konečnej klasifikácii prípadu ako podvodu je Komisia závislá od (nepovinných) informácií, ktoré jej poskytujú členské štáty. V druhom bode správy sa uvádzajú hlavné smery vývoja v roku 2007 , tak z hľadiska prevencie podvodov a iných nezrovnalostí, ako aj postihu. Tretí bod sa zaoberá kontrolami, ktorých cieľom je odhaľovať podvody a iné nezrovnalosti , pričom veľká časť je venovaná kontrolám v oblasti štrukturálnych fondov, a najmä kontrolám riadenia. V štvrtom bode sa uvádza premlčacia lehota, ktorá sa uplatní pri stíhaní nezrovnalostí a premlčacia lehota, ktorá sa uplatní pri výkone rozhodnutia o uložení správneho opatrenia alebo sankcie. Pri práci týkajúcej sa týchto dvoch bodov sa vychádza najmä z odpovedí členských štátov na dotazník. V piatom bode, pre ktorý platia rovnaké výhrady ako pre bod 1, sa uvádzajú vymáhania realizované v roku 2007 vo všetkých rozpočtových oblastiach. Správa je doplnená o dva pracovné dokumenty útvarov Komisie[2]. VÝSLEDKY BOJA PROTI PODVODOM: šTATISTICKÉ ÚDAJE O PODVODOCH A INÝCH NEZROVNALOSTIACH ŠTATISTI cké údaje podvodoch a iných nezrovnalostiach oznámených členskými štátmi a útvarmi Komisie v roku 2007 V oblastiach, kde členské štáty plnia rozpočet, ako aj v oblasti výberu vlastných zdrojov Spoločenstva právne predpisy Spoločenstva zaväzujú členské štáty, aby oznámili podozrenia z podvodu a iné zistené nezrovnalosti. Získané informácie sa využívajú na účely analýzy a monitoringu. Umožňujú lepšie posúdiť dosah nezrovnalostí na rozpočet Spoločenstva. Je dôležité rozlišovať medzi podvodom a inými nezrovnalosťami. Nezrovnalosťou je akékoľvek porušenie ustanovenia Spoločenstva hospodárskym subjektom, dôsledkom ktorého je alebo by mohlo byť poškodenie finančných záujmov Spoločenstva[3]. Podvod je úmyselne vykonanou nezrovnalosťou, ktorá je trestným činom[4]. Členské štáty upozornia na tie z oznámených nezrovnalostí, pri ktorých majú podozrenie z podvodu. Reálny finančný dosah podvodu možno posúdiť až na konci súdneho konania. V dokumente útvarov Komisie „Štatistické zhodnotenie nezrovnalostí“[5] sa uvádza podrobná analýza informácií poskytnutých členskými štátmi, a po prvýkrát aj štatistické údaje o podvodoch a iných nezrovnalostiach odhalených útvarmi Komisie v rozpočtových oblastiach, v ktorých priamo centralizovane hospodári. Závery týkajúce sa nezrovnalostí oznámených členskými štátmi - Počet oznámených nezrovnalostí klesol vo všetkých oblastiach, s výnimkou štrukturálnych opatrení. - Odhadovaný finančný dosah nezrovnalostí sa vo všetkých sektoroch zvýšil. Pokiaľ ide o vlastné zdroje a poľnohospodárstvo, toto zvýšenie možno čiastočne pripísať nezrovnalostiam, ku ktorým došlo alebo ktoré boli odhalené v predchádzajúcich rokoch, ale oznámené boli až v roku 2007. V oblasti výdavkov možno nárast čiastočne vysvetliť pristúpením nových členských štátov a nedávnym zvýšením platieb v týchto krajinách. Finančný dosah odhadovaný v percentách z rozpočtu je aj naďalej relatívne stabilný. Viacero nezrovnalostí s veľkým odhadovaným finančným dosahom bolo odhalených v rámci ukončenia programového obdobia predvstupových fondov pre 10 nových členských štátov. - Odhadovaný dosah prípadov podozrenia z podvodu zostáva v prípade výdavkov stabilný, pričom v oblasti vlastných zdrojov vykazuje mierny pokles. Je potrebné pripomenúť, že ide o oznámené podozrenia z podvodu, a nie o prípady potvrdené súdmi. Reálny finančný dosah, po vymáhaní a finančnej úprave, tak možno určiť až na konci súdneho a správneho konania. - Napriek tomu, že väčšina nezrovnalostí je Komisii oznámených v stanovených lehotách, v tejto oblasti je potrebné vyvinúť ešte ďalšie úsilie: priemerná lehota oznámenia v oblasti poľnohospodárstva je 1,2 roka, pri štrukturálnych opatreniach 0,9 roka. Niektoré členské štáty veľmi často zasielajú oznámenia s podstatným oneskorením. Rýchle oznámenie je podmienkou účinného monitorovania. - Podiel členských štátov, ktoré oznámenia predkladajú elektronicky, a najmä prostredníctvom elektronických modulov AFIS/ECR[6], ktoré pre oblasť poľnohospodárstva a štrukturálnych fondov navrhla Komisia, narastá. Využívanie modulov zjednodušuje spracovanie údajov a zlepšuje ich kvalitu a porovnateľnosť. Niektoré členské štáty naďalej podávajú oznámenia písomnou formou alebo elektronicky bez využitia modulov ECR. - Vďaka úsiliu vnútroštátnych orgánov (usmernenia, školenia pre pracovníkov poverených oznamovaním) a zvýšenému využívaniu modulov ECR sa kvalita oznámení naďalej zvyšovala vo všetkých oblastiach. To umožňuje lepšie monitorovanie a uľahčuje strategickú analýzu údajov. Niektoré členské štáty však musia ešte vyvinúť ďalšie úsilie, najmä v oblasti klasifikácie typov nezrovnalostí. Tabuľka 1 – Počet nezrovnalostí a neoprávnené sumy – rok 2007 Oblasť | Počet oznámených nezrovnalostí | Celkový odhadovaný finančný dosah nezrovnalostí vrátane podozrení z podvodu (v miliónoch EUR) | Odhadovaný finančný dosah výlučne podozrení z podvodu (v miliónoch EUR) | 2006[7] | 2007 | 2006 | 2007 | 2006 | 2007 | Poľnohospodárstvo (EPUZF – Usmerňovacia sekcia) | 3 249 | 1 548 | 87 | 155 | 29,8 (~0,06 % pridelených prostriedkov) | 44,8 (~0,1 % pridelených prostriedkov) | Štrukturálne fondy a Kohézny fond | 3 216 | 3 832 | 703 | 828 | 157,56 (~0,41 % pridelených prostriedkov) | 141 (~0,31 % pridelených prostriedkov) | Predvstupové fondy | 395 | 332 | 14 | 32 | 1,57 (~0,03 % pridelených prostriedkov) | 5 (~0,38 % pridelených prostriedkov) | Priame výdavky | - | 411 | - | 33 | - | 18,1 (~0,17 % pridelených prostriedkov[8]) | Výdavky spolu | 6 860 | 6 123 | 804 | 1 048 | 188,93 (~0,2 % zo súhrnu výdavkov v štyroch oblastiach) | 208,9 (~0,22 % zo súhrnu výdavkov v štyroch oblastiach) | Vlastné zdroje[9] | 5 705 | 5 321 | 353 | 377 | 134,39 (~0,94 % z celkovej výšky vlastných zdrojov) | 106,57 (~0,62 % z celkovej výšky vlastných zdrojov[10]) | Tradičné vlastné zdroje Počet prípadov oznámených nezrovnalostí klesol o 7 % (5 705 prípadov v roku 2006 v porovnaní s 5 321 prípadmi v roku 2007). Odhadovaná suma (377 miliónov EUR) sa zvýšila o viac než 6 %. Podozrenia z podvodu predstavujú približne 23 % prípadov oznámených nezrovnalostí. Finančný dosah sa odhaduje na 106,57 milióna EUR, teda približne 0,62 % z celkovej výšky vlastných zdrojov v roku 2007 (v porovnaní s 134,39 milióna EUR, t. j. približne 0,94 % v roku 2006). Je potrebné pripomenúť, že ide o oznámené podozrenia z podvodu, a nie o prípady potvrdené súdmi, a teda ich reálny finančný dosah ešte nie je stanovený. Podobne ako v predchádzajúcich rokoch boli najviac postihnutým tovarom elektronické výrobky a multimédiá, predovšetkým televízne obrazovky a monitory. Najčastejšími nezrovnalosťami boli nesprávna klasifikácia výrobku a chybné označenie pôvodu. Druhým najviac postihnutým tovarom bol tabak. Komisia naďalej venuje týmto sektorom mimoriadnu pozornosť. Sektor zeleniny (najmä cesnaku) nadobudol na dôležitosti, rovnako ako sektor obuvi, automobilových a motocyklových dielov a odevov, zatiaľ čo v sektoroch mäsa, železných a oceľových výrobkov a obilnín došlo k oslabeniu. Pri analýze týchto údajov je dôležité brať do úvahy skutočnosť, že dátum, kedy bol podvod alebo nezrovnalosť odhalený a oznámený Komisii, nie je nevyhnutne dátumom, kedy k nemu došlo. Graf 1: Počet oznámených nezrovnalostí a odhadovaný finančný dosah – tradičné vlastné zdroje – roky 2003-2007 [pic] Poľnohospodárske výdavky (EPUZF a EPFRV) Počet oznámených nezrovnalostí klesol o 53 % (1 548 prípadov v porovnaní s 3 249 prípadmi v roku 2006). Tento výrazný pokles bolo možné predpokladať a vyplýva z uplatňovania nového nariadenia Komisie z roku 2006[11] (počnúc 1. januárom 2007), ktorým sa zvýšil prah zo 4 000 na 10 000 EUR, pri prekročení ktorého sú členské štáty povinné oznámiť nezrovnalosti Komisii. Dotknutá suma (155 miliónov EUR, t. j. približne 0,33 % z celkových rozpočtových prostriedkov v oblasti poľnohospodárstva) sa zvýšila o 44 %. Nárast možno čiastočne pripísať prípadom so značným finančným dosahom, ku ktorým došlo alebo boli odhalené v predchádzajúcich rokoch, pričom oznámené boli až v roku 2007. Podozrenia z podvodu sa týkajú približne 10 % prípadov oznámených nezrovnalostí s odhadovaným finančným dosahom 44,8 milióna EUR, teda 0,1 % celkových rozpočtových prostriedkov na rok 2007 (v porovnaní s 29,8 miliónmi EUR, t. j. približne 0,06 % v roku 2006). Je potrebné pripomenúť, že ide o oznámené podozrenia z podvodu a nie o prípady potvrdené súdmi, a teda ich reálny finančný dosah ešte nie je stanovený. Najvyššie sumy sa týkali sektoru mlieka a mliečnych výrobkov, ovocia a zeleniny, cukru a rozvoja vidieka. Tieto štyri sektory spolu predstavujú približne 77 % z celkovej sumy dotknutej nezrovnalosťami. Graf 2: Počet oznámených nezrovnalostí a odhadovaný finančný dosah – poľnohospodárske výdavky – roky 2003 – 2007 [pic] Štrukturálne opatrenia Počet oznámených nezrovnalostí týkajúcich sa štrukturálnych fondov a Kohézneho fondu vzrástol o 19,2 % (3 832 prípadov v porovnaní s 3 216 prípadmi v roku 2006). Odhadovaný finančný dosah (828 miliónov EUR, t.j. takmer 1,83 % viazaných rozpočtových prostriedkov) stúpol o 17,7 %. Podozrenia z podvodu zodpovedajú približne 12,4 % prípadov oznámených nezrovnalostí s odhadovaným finančným dosahom vo výške 141 miliónov EUR, t. j. približne 0,31 % z celkových viazaných rozpočtových prostriedkov (v porovnaní s 157,56 milióna EUR, t. j. 0,41 % v roku 2006). Je potrebné pripomenúť, že ide o oznámené podozrenia z podvodu a nie o prípady potvrdené súdmi, a teda ich reálny finančný dosah ešte nie je stanovený. Podobne ako v predchádzajúcich rokoch bol najväčší počet nezrovnalostí bol oznámený v rámci EFRR[12] a ESF[13] (približne 83 % nezrovnalostí). 76% nezrovnalostí sa týkalo projektov alebo činností realizovaných v regiónoch cieľov 1 a 2. Graf 3: Počet oznámených nezrovnalostí a odhadovaný finančný dosah – štrukturálne opatrenia – roky 2003 – 2007 [pic] Predvstupové fondy Počet oznámených nezrovnalostí týkajúcich sa fondov PHARE, SAPARD a ISPA klesol o 13 % (332 porovnaní s 395 prípadmi v roku 2006). Predpokladaný finančný dosah vzrástol zo 14 miliónov EUR v roku 2006 na 32 miliónov EUR v roku 2007 (približne 1,92 % celkovej oprávnenej sumy). Podozrenia z podvodu zodpovedajú približne 15,5 % neoprávnených súm oznámených v roku 2007 s odhadovaným finančným dosahom vo výške 5 miliónov EUR, t. j. približne 0,38 % z celkového ročného rozpočtu. Je potrebné pripomenúť, že ide o oznámené podozrenia z podvodu a nie o prípady potvrdené súdmi, a teda ich reálny finančný dosah ešte nie je stanovený. Najčastejším typom nezrovnalosti v prípade každého predvstupového fondu boli „neoprávnené výdavky“. Graf 4: Počet oznámených nezrovnalostí a odhadovaný finančný dosah – predvstupové fondy – roky 2003 – 2007 [pic] Štatistické údaje o výdavkoch, s ktorými Komisia priamo hospodári Ide o prvú etapu, ktorej cieľom je do tejto správy začleniť rozpočtové oblasti, v ktorých Komisia priamo hospodári. Vzhľadom na to, že v roku 2008 sa zriadil systém, prostredníctvom ktorého bude možné klasifikovať prípady nezrovnalostí a podozrenia z podvodu (pozri bod 2.3), dosah analýzy za rok 2007 bolo potrebné obmedziť. S uvedenými údajmi je teda potrebné zaobchádzať mimoriadne opatrne, a nie ako s empirickými dôkazmi o miere podvodov a nezrovnalostí. Predpokladaný počet nezrovnalostí v tejto oblasti bol 411. Predpokladaný finančný dosah bol 33 miliónov EUR, z čoho 18,1 milióna EUR zodpovedá 136 oznámeným prípadom podozrenia z podvodu. Suma oznámených nezrovnalostí v oblasti vonkajších činností predstavovala 19,1 milióna EUR a v oblasti vnútornej politiky 13,9 milióna EUR. Pokiaľ ide o finančný rámec na roky 2000 – 2006, odhadovaný finančný dosah prípadov možných podvodov predstavuje 0,17 % všetkých zmlúv, ktoré Komisia priamo uzatvorila. Štatistické údaje o činnosti úradu OLAF Na základe prvotného vyhodnotenia získaných informácií môže OLAF rozhodnúť o otvorení štyroch typov prípadov: interných vyšetrovaní, externých vyšetrovaní, prípadov koordinácie alebo prípadov trestnej pomoci. Počet každoročne otvorených prípadov je stabilný (210 v roku 2007 v porovnaní so 194 prípadmi v roku 2006 a 216 prípadmi v roku 2005). Od roku 2004 sa počet vlastných otvorených vyšetrovaní úradu OLAF (interné a externé vyšetrovania) rovnal počtu prípadov, ktoré OLAF otvoril s cieľom poskytnúť pomoc a koordináciu vnútroštátnym orgánom (prípady koordinácie a prípady trestnej pomoci), potom ich prekročil. Od roku 2005 predstavujú vlastné vyšetrovania úradu OLAF približne 75 % všetkých otvorených prípadov. Počet prípadov v priebehu šetrenia sa znížil (408 koncom roka 2007 v porovnaní so 431 prípadmi koncom roka 2006 a 452 prípadmi koncom roka 2005). Je to predovšetkým výsledkom snahy úradu OLAF uzavrieť nedoriešené staré prípady. Tabuľka 2: Prípady v priebehu šetrenia k 31. decembru 2007 podľa sektorov a finančného dosahu Sektor | Prípady v priebehu šetrenia k 31. decembru 2007 | Odhadovaný finančný dosah (v miliónoch EUR) | Clá/DPH | 76 | 781,3 | Poľnohospodárstvo | 50 | 108,8 | Štrukturálne fondy | 48 | 172,4 | Priame výdavky | 140 | 206,7 | Interné vyšetrovania | 94 | 289,6 | Spolu | 408 | 1 558,8 | Podrobnejšie informácie a porovnanie s predchádzajúcimi rokmi možno nájsť v správe úradu OLAF[14]. HLAVNÉ SMERY VÝVOJA V ROKU 2007 Pokrok v colnej oblasti Vzájomná pomoc v prvom pilieri Na základe návrhu Komisie[15] Rada zmenila a doplnila nariadenie o monitorovaní vykonávanom v čase vývozu poľnohospodárskych produktov[16] s cieľom umožniť členským štátom, ktoré uplatňujú analýzu rizika v súlade s právnymi predpismi Spoločenstva, aby si zvolili minimálnu mieru kontrol skôr na vnútroštátnej úrovni, ako na úrovni colného úradu vývozu, s cieľom lepšie rozložiť kontroly colných orgánov na území štátu. Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady o kontrole peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Spoločenstva alebo vystupujú zo Spoločenstva[17] nadobudlo účinnosť v júni 2007. Toto nariadenie odkazuje na ustanovenia nariadenia (ES) č. 515/97[18], pokiaľ ide o vzájomnú pomoc, a nariaďuje odovzdanie informácií Komisii v prípade podozrenia väzby súm peňažných prostriedkov v hotovosti na podvody alebo inú nezákonnú činnosť poškodzujúcu finančné záujmy Spoločenstva. Návrh Komisie[19] týkajúci sa zmeny a doplnenia nariadenia o vzájomnej pomoci v colných a poľnohospodárskych záležitostiach[20] postúpil v roku 2007 v legislatívnom procese. S niekoľkými pozmeňujúcimi a doplňujúcimi návrhmi ho Európsky parlament schválil v prvom čítaní vo februári 2008.V návrhu sa ustanovuje právny rámec pre Európsku identifikačnú databázu colných spisov (FIDE) a vytvorenie európskeho zoznamu údajov. Databáza FIDE má umožniť operačným orgánom členských štátov a Spoločenstva (OLAF) vyhľadať útvary, ktoré už viedli vyšetrovanie o rovnakej osobe(-ách) alebo spoločnosti(-iach). Na účely analýzy je cieľom zoznamu zhromažďovanie údajov, ktoré sa bežne využívajú v rámci medzinárodného obchodu[21]. Konečné schválenie návrhu sa predpokladá v priebehu roka 2008. Cieľom dvoch návrhov[22] vychádzajúcich z lisabonskej stratégie je modernizácia colných postupov. Po nadobudnutí účinnosti nového colného kódexu sa využívanie elektronického vyhlásenia postupne stane štandardom. V rámci projektu elektronického colníctva budú údaje z národných colných informačných systémov vďaka centrálnej platforme kompatibilnejšie. Tieto reformy znížia náklady na činnosti, podporia rýchlejší prístup k údajom a umožnia vykonávanie analýz rizika na európskej úrovni. Dohovory v rámci tretieho piliera a jednorazové vnútroštátne opatrenia V roku 2007 Malta pristúpila k dohovoru o vzájomnej pomoci a spolupráci medzi colnými správami („Neapolský dohovor II“)[23]. Dohovor bol ratifikovaný a nadobudol platnosť vo všetkých členských štátoch okrem Talianska, avšak uplatňuje sa už v 22 členských štátoch[24]. Malta ratifikovala dohovor o využívaní informačných technológií na colné účely [25]. Dohovor, ktorým sa vytvoril predovšetkým colný informačný systém (CIS), a ktorý nadobudol platnosť koncom roka 2005, je v súčasnosti ratifikovaný všetkými členskými štátmi. Protokol, ktorým sa mení a dopĺňa Dohovor o využívaní informačných technológií na colné účely[26] mohol po ratifikácii zo strany Švédska a Fínska nadobudnúť platnosť. Lotyšsko pristúpilo k protokolu v roku 2007. [27] Protokolom sa zriadila už spomínaná databáza FIDE. Rumunsko a Bulharsko pristúpili k obom uvedeným dohovorom a protokolu v čase ich vstupu do EÚ[28]. Belgicko podpísalo bilaterálne zmluvy o spolupráci s viacerými tretími krajinami. Obvinenie z pašovania bolo v maďarskom trestnom zákonníku zmenené, doplnené a jasnejšie sformulované. Z dôvodu zlepšenia riadenia rizika oznámilo Fínsko dôležitú reorganizáciu colných orgánov, Írsko vytvorilo nový informačný systém. Boj proti pašovaniu a falšovaniu cigariet Európske spoločenstvo a 10 členských štátov[29] uzavreli v roku 2004 dohodu o spolupráci so spoločnosťou Philip Morris International (PMI). Od podpisu dohody do konca roka 2007 vyplatila spoločnosť PMI 575 miliónov USD (približne 364,5 milióna EUR). Odvtedy pristúpilo k dohode šestnásť členských štátov[30], čo predstavuje vyplatenie približne 1 250 miliónov USD v období 12 rokov, ktoré by mohli byť použité na boj proti pašovaniu a falšovaniu cigariet. V decembri 2007 Európska komisia a 26 členských štátov[31] podpísali dohodu o spolupráci so spoločnosťou Japan Tobacco International (JTI). V tejto dohode s platnosťou 15 rokov sa ustanovuje vyplatenie 400 miliónov USD (približne 253,6 miliónov EUR), ktoré by sa mohli použiť na boj proti pašovaniu a falšovaniu cigariet. Jedným z hlavných prvkov oboch zmlúv je v prvom rade vytvorenie mechanizmu dlhodobého predchádzania pašovaniu cigariet spoločností PMI a JTI na európskom trhu. V spolupráci s úradom OLAF a členskými štátmi sa v dohodách ustanovuje zavedenie postupov na monitorovanie a vysledovanie pôvodu výrobkov, aby bolo možné stanoviť moment, kedy sa originálne cigarety (značiek PMI a JTI) odklonia zo zákonného zásobovacieho reťazca a padnú do rúk pašerákom. V roku 2007 sa v novej časti programu Hercules II týkajúcej sa boja proti pašovaniu a falšovaniu cigariet (pozri bod 2.6) ustanovilo spolufinancovanie skenovacích zariadení, ktoré uľahčia odhaľovanie pašovaných cigariet. Z rozpočtu Spoločenstva sa tak celkovo vyčlení suma odhadovaná na viac ako 5 miliónov EUR. Prostredníctvom programu sa aj naďalej financujú školenia, nákup špecializovanej techniky a technická podpora potrebná na monitorovanie nezákonnej činnosti v tejto oblasti. Komisia (OLAF a SANCO) sa aktívne podieľala na príprave rokovaní o protokole, ktorý sa týka rámcového dohovoru WHO o kontrole tabaku[32]. Týmto protokolom sa osobitne upraví boj proti nezákonnému obchodovaniu s tabakovými výrobkami. Zástupca úradu OLAF bol zvolený za predsedu medzivládneho rokovacieho orgánu, ktorý o protokole rokuje. Nezrovnalosti a podozrenia z podvodu v oblasti „priamych výdavkov“ Do tohto roka boli údaje týkajúce sa odhalených nezrovnalostí a podozrení z podvodu, prípadne vykonaných náprav, zhromažďované len za oblasť zdieľaných výdavkov. Odteraz budú útvary Komisie registrovať v účtovnom systéme Komisie (ABAC) viac informácií o nálezoch a vykonaných nápravách, čím sa táto skutočnosť napraví a umožní lepšie monitorovanie nezrovnalostí a podozrení z podvodu v rámci tejto správy. S cieľom predložiť počiatočnú analýzu už tento rok útvary Komisie identifikovali prípady odhalených nezrovnalostí a podozrení z podvodu v rozpočtových oblastiach, na ktoré sa vzťahuje priame centrálne hospodárenie. Nový prístup v oblasti zabezpečenia proti podvodom V roku 2001 Komisia rozhodla[33] o zavedení preventívneho zabezpečovacieho mechanizmu proti podvodom („fraud-proofing“), ktorý prispeje k väčšej „odolnosti“ právnych predpisov a správe zmlúv voči podvodu. Od roku 2002 boli identifikované nové legislatívne návrhy a nové právne základy financovania Spoločenstva (napr. vzorové zmluvy), ktoré predstavujú mimoriadnu potrebu dbať na ochranu finančných záujmov Spoločenstiev. Tieto návrhy sa analyzovali z hľadiska ich odolnosti voči podvodu a vylepšili vždy, keď to bolo potrebné[34]. V decembri 2007 Komisia predstavila nový prístup v oblasti zabezpečenia proti podvodom[35], ktorého základným kameňom je využitie výsledkov vyšetrovania úradu OLAF. Prevádzkové skúsenosti sa využijú štruktúrovanejším a primeranejším spôsobom, pričom sa budú účinnejšie zdieľať s ostatnými útvarmi Komisie, ako aj s ostatnými orgánmi a inštitúciami EÚ. Cieľom tohto nového prístupu je identifikácia slabých miest nielen v legislatívnych návrhoch, uplatňovaní právnych predpisov EÚ, ale aj v systémoch riadenia a kontroly. Nová politika, ktorá sa v prvom rade týka sektoru priamych výdavkov, prispeje k prechádzaniu podvodom využitím všetkých dostupných údajov (výsledkov vyšetrovania, auditu, analýz atď.). Ochrana eura proti falšovaniu Cieľom návrhu nariadenia Rady[36] je posilniť ochranu proti falšovaniu peňazí tým, že dotknutým inštitúciám vznikne povinnosť overovať pravosť prijatých mincí a bankoviek pred ich opätovným uvedením do obehu. Zároveň by mal návrh umožniť prevody falošných peňazí medzi vnútroštátnymi orgánmi a inštitúciami a orgánmi Únie, čo uľahčí overovanie pravosti. V tejto správe Komisia zostavila prehľad trestných a iných sankcií, ktoré prijali členské štáty v oblasti ochrany proti falšovaniu peňazí[37], podľa rámcového rozhodnutia Rady z roku 2000[38]. Vzhľadom na to, že členské štáty spravidla zaviedli požadované obvinenia a sankcie do svojich právnych predpisov, je možné skonštatovať, že prijaté opatrenia celkovo zodpovedajú miere efektívnosti a účinnosti, ktorú požaduje referenčné rámcové rozhodnutie. Prostredníctvom činností v rámci programu Pericles[39] Komisia na prevádzkovej úrovni naďalej podporovala spoluprácu medzi vnútroštátnymi, európskymi a medzinárodnými orgánmi na boj proti falšovaniu eura. Rozpočet programu Pericles na rok 2007 bol naplnený do výšky viac ako 80 %; spustilo sa dvanásť projektov, z toho sedem navrhli členské štáty a päť Komisia (OLAF). Väčšina týchto projektov sa zameriavala na vzdelávanie odborníkov z členských štátov a kandidátskych krajín (organizovanie školení a činností na oboznámenie účastníkov s technikami falšovania, atď.). S cieľom posilniť spoluprácu medzi tretími krajinami v oblasti boja proti falšovaniu eura sa program Pericles tiež podieľal na dvoch rozsiahlych seminároch pre predstaviteľov členských štátov, latinskoamerických krajín a Karibiku. V roku 2007 bolo z obehu stiahnutých približne 211 000 euro mincí. Toto číslo vzrástlo približne o 29 % v porovnaní s rokom 2006, čo je predovšetkým výsledkom intenzívnej spolupráce s príslušnými orgánmi členských štátov. Program Hercules II Účelom uvedenia programu Hercules bolo podporovať činnosti týkajúce sa ochrany finančných záujmov Spoločenstva[40]. V roku 2007 Európsky parlament a Rada rozhodli o jeho pokračovaní v rokoch 2007 – 2013[41]. Rozpočet tohto programu bol navýšený o 6 miliónov EUR ročne, čo umožní financovanie aj jeho novej časti zameranej na vzdelávacie činnosti a nákup vybavenia na boj proti pašovaniu cigariet. Rozpočet na rok 2007 vo výške 13,574 milióna EUR umožnil spolufinancovanie 15 projektov v oblasti vzdelávania, 21 projektov v oblasti technickej pomoci a 10 činností v oblasti právnej analýzy. Medzi tieto projekty sa radia činnosti na medzinárodnej úrovni, napr. konferencie zamerané na výmenu teoretických znalostí, príp. prevádzkových skúseností, ale aj individuálna podpora niektorých vnútroštátnych orgánov spočívajúca v nákupe technického vybavenia, ktoré uľahčí odhaľovanie pašovaného tovaru, alebo technická pomoc viazaná na konkrétne vyšetrovanie. Ďalšie opatrenia prijaté v roku 2007 na ochranu finančných záujmov Spoločenstiev V rámci Európskej iniciatívy za transparentnosť [42] sa navrhlo systematické zverejňovanie zoznamu prijímateľov finančných prostriedkov z rozpočtu Spoločenstva, bez ohľadu na spôsob hospodárenia s týmito prostriedkami. Po začlenení tejto povinnosti do nariadenia o rozpočtových pravidlách[43] a do nariadenia Komisie uplatniteľného na štrukturálne fondy a Kohézny fond[44] v roku 2006, dve nariadenia[45] z roku 2007 ukladajú členským štátom povinnosť uverejňovať zoznam prijímateľov prostriedkov z poľnohospodárskych fondov a európskeho fondu pre rybné hospodárstvo vrátane získaných súm. Na základe oznámenia o európskej stratégii boja proti daňovým podvodom[46] a žiadosti Rady ministrov EÚ z júna 2007 Komisia prijala oznámenie obsahujúce kľúčové prvky boja proti podvodom na DPH , najmä podvodom s chýbajúcim obchodným subjektom[47]. Vo svojich príspevkoch k tejto správe viaceré členské štáty vyhlásili, že v záujme účinnejšieho boja proti podvodom na DPH prijali opatrenia na vnútroštátnej úrovni[48]. V roku 2007 Slovinsko ratifikovalo Dohovor o ochrane finančných záujmov Spoločenstva [49] a jeho protokoly[50]. Rumunsko a Bulharsko k nim automaticky pristúpili v čase svojho vstupu do EÚ[51]. Komisia vyzýva členské štáty, ktoré dohovor a/alebo protokoly neratifikovali, aby tak čo najskôr učinili[52]. Útvary Komisie podpísali v roku 2007 administratívne dohody o spolupráci s príslušnými orgánmi tretích krajín[53] v oblasti boja proti podvodom, korupcii a akejkoľvek inej nezákonnej činnosti poškodzujúcej záujmy Spoločenstiev alebo tretej krajiny, ktorá je zmluvnou stranou dohody. Komisia pokračuje v rokovaniach s cieľom uzavrieť podobné dohody s ďalšími tretími krajinami, ktoré prijímajú európsku finančnú pomoc. Slovensko prijalo národnú stratégiu ochrany finančných záujmov Spoločenstiev , v ktorej sa navrhujú činnosti vo všetkých dotknutých oblastiach v najbližších rokoch. Rumunský trestný zákonník a ďalšie súvisiace zákony boli zmenené a doplnené za účelom zavedenia trestnej zodpovednosti právnických osôb. V Taliansku je poslaním výboru pre boj proti podvodom v Spoločenstve koordinovať všetky činnosti boja proti podvodom a iným nezrovnalostiam v daňovom a poľnohospodárskom sektore a v sektore štrukturálnych fondov. Švédsko posilnilo svoj systém vnútornej kontroly národných a európskych finančných prostriedkov. V Rumunsku a na Malte boli do právnych predpisov zavedené nové správne sankcie, ktoré sa uplatňujú v prípade niektorých vážnych nezrovnalostí. Lotyšsko sprísnilo trestné sankcie , ktoré sa uplatňujú v prípade trestných činov poškodzujúcich finančné prostriedky Spoločenstva páchané organizovanou skupinou. Viacero členských štátov oznámilo prijatie alebo aktualizáciu príručiek a usmernení, ktorých cieľom je harmonizácia oznamovania nezrovnalostí a ich riešenia [54]. V Estónsku sa na internetovej stránke ministerstva financií zverejňujú všetky nezrovnalosti, v súvislosti s ktorými sa našlo konečné riešenie. Belgicko a Francúzsko zmenili a doplnili svoje právne predpisy vzťahujúce sa na korupciu tak, aby boli v súlade s európskymi a medzinárodnými dohovormi v tejto oblasti. Na Slovensku bola vytvorená medziútvarová skupina, ktorej úlohou je aktualizovať národný program boja proti korupcii. V Portugalsku sa niekoľko vyšetrovacích orgánov podieľalo na spoločnej protikorupčnej iniciatíve, ktorá v roku 2007 viedla k uverejneniu záverečnej správy. Belgicko a Cyprus prijali opatrenia na zlepšenie boja proti praniu špinavých peňazí . Pokiaľ ide o vymáhanie , dlhy voči Európskym spoločenstvám sa v Rumunsku posudzujú rovnako ako dlhy na daniach. KONTROLY NA ODHAľOVANIE PODVODOV A INÝCH NEZROVNALOSTÍ Orgány členských štátov a orgány Spoločenstva si pri výbere vlastných zdrojov Spoločenstva a v oblastiach, kde členské štáty plnia rozpočet, delia zodpovednosť za kontroly, ktorých cieľom je odhalenie podvodov a iných nezrovnalostí. Táto kapitola stručne uvádza priebeh a výsledky týchto kontrol. Kontroly v oblasti štrukturálnych fondov Vzhľadom na stanovisko Dvora audítorov č. 2/2004[55] k modelu jednotného auditu Komisia prijala v januári 2006 akčný plán na vytvorenie integrovaného rámca vnútornej kontroly[56], ktorého cieľom je poskytnutie nového impulzu zlepšovaniu finančného hospodárenia s fondmi EÚ, najmä fondmi, s ktorými hospodária členské štáty, ako aj dosiahnutie kladného vyhlásenia o vierohodnosti zo strany Dvora audítorov. Zlepšenie kontrolného rámca Nový právny predpis, ktorý sa uplatňuje na štrukturálne výdavky[57] počnúc programovým obdobím 2007 – 2013, zjednodušuje a objasňuje niektoré aspekty postupov prideľovania a vyplácania finančných prostriedkov. Zabezpečuje sa ním lepšia informovanosť všetkých zúčastnených subjektov, najmä potenciálnych prijímateľov, pokiaľ ide o platné právne predpisy. Systémy vnútornej kontroly sú jasnejšie definované. V súvislosti s každým operačným programom si členské štáty určujú riadiaci orgán, ktorý zodpovedá za správne plnenie programu, ako aj za kontroly hospodárenia. Členské štáty zároveň určujú certifikačný orgán (v právnych predpisoch platných v období rokov 2000 – 2006 pod názvom „platobný orgán“ ), ktorý Komisii zasiela osvedčené výkazy výdavkov a žiadosti o platby. Zároveň je poverený zabezpečiť monitorovanie odhalených nezrovnalostí (vrátane podvodov) a pravidelne o tom informovať Komisiu. Členské štáty určujú aj orgán auditu (v období rokov 2000 – 2006 pod názvom „orgán vydávajúci vyhlásenie o ukončení pomoci“). Pravidlá, v súlade s ktorými orgán auditu riadi kontrolu a audit operácií, boli pre nové programové obdobie harmonizované, pričom sa posilnila výmena informácií s Komisiou. Odteraz musí orgán auditu predkladať Komisii stratégiu auditu pre operačný program, za ktorý zodpovedá. Orgán auditu predkladá Komisii výročnú správu, v ktorej sa uvádza súhrn výsledkov auditov. V novom programovom období sa musí táto správa vypracovávať na základe jednotného modelu. Zároveň sa v nej musí povinne uvádzať údaj o miere odhalených chýb. Ďalší významný pokrok spočíva v povinnosti orgánov auditu vypracovať každoročne stanovisko , v ktorom sa uvedie, či je fungovanie systémov riadenia a kontroly účinné natoľko, aby sa primeraným spôsobom zabezpečila správnosť výkazov výdavkov, ako aj správnosť a zákonnosť zodpovedajúcich transakcií. Členské štáty sú odteraz povinné predkladať ročné súhrny všetkých priznaných výdavkov a vykonaných auditov[58]. Týka sa to aj programového obdobia 2000 – 2006. Koncom apríla 2008 takmer všetky členské štáty predložili ročné súhrny, ktoré boli v súlade alebo v základnom súlade s minimálnymi požiadavkami. Komisia prijala opatrenia na začatie súdneho konania voči jednému členskému štátu. Komisia zaviedla postup hodnotenia súladu systémov riadenia a kontroly členských štátov v zmysle článku 71 nariadenia (ES) č. 1083/2006. Skúma a schvaľuje stratégie auditu predložené orgánmi auditu členských štátov. Na základe vlastných kontrol a na základe auditov a informácií, ktoré jej poskytujú členské štáty, Komisia hodnotí zabezpečenie zo strany systémov platných v členských štátoch. Toto hodnotenie je súčasťou výročnej správy o činnosti každého príslušného generálneho riaditeľstva, ako aj súhrnnej správy Komisie. Opiera sa o harmonizované ukazovatele zákonnosti a správnosti. Komisia má právo pozastaviť alebo odložiť platby. Môže tiež vykonať finančné úpravy. Výkon kontrol riadenia členskými štátmi v oblasti EFRR Základom pre informácie uvedené v tomto bode sú výlučne údaje, ktoré poskytli členské štáty v dotazníku,[59] a týkajú sa výhradne EFRR. V dotazníku sa požadovali informácie o systémoch kontroly zavedených koncom roka 2007 a štatistické údaje o kontrolách vykonaných v roku 2005. K väčšine nezrovnalostí nevyhnutne dochádza na úrovni konečného prijímateľa. Riadiace orgány vykonávajú „kontroly riadenia“ alebo „kontroly prvej úrovne“ s cieľom odhaliť tieto nezrovnalosti v skorom štádiu. V rámci týchto kontrol sa povinne vykonáva administratívne overovanie týkajúce sa každej žiadosti o preplatenie predloženej prijímateľmi, ako aj inšpekcie na mieste. Prevažná väčšina členských štátov uviedla, že pri administratívnom overovaní (ktoré sa vykonáva „za stolom“) sú všetky dokumenty týkajúce sa projektov a vyhlásení o výdavkoch systematicky predkladané na podrobnú kontrolu. Vo všetkých členských štátoch sa podrobná kontrola týka oprávnenosti výdavkov. V približne polovici členských štátov orgány tiež systematicky overujú adekvátnosť podkladových dokumentov; v tretine členských krajín kontrolujú, či spolufinancované dielo alebo služba boli skutočne vykonané. Percentuálny podiel rozpočtu, ktorý sa kontroluje inšpekciou na mieste, sa v roku 2005 podstatne líšil v závislosti od členského štátu, dokonca aj v závislosti od programu. Ak bola miera nižšia ako 100 %, členské štáty pri výkone kontrol prepojili využitie reprezentatívnej či náhodnej vzorky s analýzou rizika. V roku 2005 boli kontroly na mieste najčastejšie vykonávané sprostredkovateľskými orgánmi. V piatich členských štátoch vykonali podstatnú časť týchto kontrol samotné riadiace orgány. Iba jeden členský štát externalizoval kontroly na mieste vo významnej miere. Všetky členské štáty uviedli, že spisy o vykonaných kontrolách a odhalených nezrovnalostiach sú pre každý projekt archivované v databáze monitorovania programu . Napriek tomu boli členské štáty, ktoré boli schopné poskytnúť spoľahlivé štatistické údaje o výsledkoch kontrol vykonaných v roku 2005, výnimkou. Z tohto dôvodu je možné predpokladať, že tieto údaje nie sú centralizované. Podľa získaných štatistických údajov boli najčastejšími odhalenými nezrovnalosťami prípady neoprávnených výdavkov, neprítomnosť alebo neúplnosť podkladových dokumentov, či nedodržanie horizontálnych pravidiel alebo podmienok dohôd o poskytnutí grantu. Vo všeobecnosti boli nezrovnalosti odhalené počas administratívnych kontrol „za stolom“, i keď významným zostáva aj podiel nezrovnalostí, ktoré boli odhalené pri kontrolách na mieste (v rozpätí od 20 % do 50 %). Odhalenie nezrovnalostí v tomto skorom štádiu, blízkom k prijímateľom, umožňuje prijatie jednoduchých a účinných opatrení , napr. žiadosti o poskytnutie chýbajúcich dokumentov, alebo v prípade neoprávneného výdavku žiadosti o odobratie a opätovné pridelenie finančných prostriedkov. V prípade odhalenia nezrovnalosti musí členský štát zabezpečiť jej monitorovanie, na čo sa niekedy využívajú integrované informačné systémy. Nezrovnalosť sa Komisii (OLAF) oznamuje, ak prekročí istý prah. Členské štáty sa domnievajú, že hlavnými príčinami nezrovnalostí sú nezrozumiteľnosť pravidiel o oprávnenosti, nedostatok usmernení a problémy v oblasti ľudských zdrojov. Niektoré členské štáty tiež uvádzajú bankrot, riziko nadmerného financovania, alebo aj trestne stíhateľné správanie. Cieľom nedávnych zlepšení kontrolného rámca je predovšetkým zníženie počtu prijímateľov, ktorí úmyselne či neúmyselne predkladajú neopodstatnené žiadosti (prinajmenšom pre neoprávnene výdavky), ako aj obmedzenie rizika omylu pre príslušné orgány. Kontrolný rámec v oblasti poľnohospodárstva Kontroly vykonávané vnútroštátnymi orgánmi. V súlade so zásadou zdieľaného hospodárenia sú členské štáty v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky zodpovedné za platby dotácií konečným prijímateľom prostredníctvom platobných agentúr [60] akreditovaných členskými štátmi. Pred platbou tak musia predovšetkým dbať na oprávnenosť žiadostí a ich súlad s predpismi Spoločenstva. Príslušné sektorové nariadenia stanovujú pre každú schému pomoci podrobné pravidlá na výkon kontrol platobnými agentúrami alebo splnomocnenými orgánmi, ktoré konajú pod ich kontrolou. Všetky žiadosti o pomoc sú pred realizovaním platby predmetom administratívneho overovania. Inšpekcie na mieste sa vykonávajú na základe výberu vzorky, ktorá za normálnych okolností predstavuje 5 až 10 %, ale v závislosti od rizikovosti daného sektoru môže dosahovať až 100 %. Hlavným kontrolným systémom je integrovaný administratívny a kontrolný systém (IACS), ktorý pokrýva všetky priame platby poľnohospodárom. Súčasťou systému IACS je počítačová databáza, systém identifikácie poľnohospodárov, poľnohospodárskych pozemkov a zvierat (v prípade platieb viazaných na zvieratá), ako aj systém na identifikáciu a registráciu nárokov na platbu a žiadostí o poskytnutie pomoci. Európsky dvor audítorov opakovane potvrdil, že v prípade správneho využívania predstavuje systém IACS účinný kontrolu na obmedzenie rizika neoprávnených výdavkov. V prípade schém pomoci, na ktoré sa systém IACS nevzťahuje, napr. uskladňovanie výrobkov alebo vývozné náhrady, sa musia po platbe prijímateľovi vykonať doplňujúce kontroly. Na konci každého rozpočtového roka certifikačný orgán vystaví osvedčenie o primeranom zabezpečení úplnosti, presnosti a pravdivosti účtov odovzdaných Komisii a o uplatňovaní postupov vnútornej kontroly uspokojivým spôsobom. Členské štáty musia Komisii zaslať ročnú účtovnú uzávierku každej platobnej agentúry, ku ktorej prikladajú vyhlásenie o vierohodnosti podpísané riaditeľom platobnej agentúry. Vyhlásenie o vierohodnosti môže byť podmienené výhradami, pričom ich finančný dosah musí byť presne stanovený. V takom prípade musí vyhlásenie o vierohodnosti zahŕňať aj plán nápravných opatrení, ako aj časový rozvrh na jeho realizáciu. Vyhlásenie musí zabezpečiť účinný dohľad nad zavedenými systémami správy a kontroly počas celého roka. Od roku 2007[61] musia členské štáty, ktoré majú viac než jednu platobnú agentúru, vypracovať na konci rozpočtového roka aj ročný súhrn ( súhrnnú správu ) obsahujúci vyhlásenia o vierohodnosti a osvedčenia certifikačných orgánov. Doplnením osvedčenia a vyhlásenia o vierohodnosti je jeho cieľom posilnenie reťazca zodpovednosti medzi členskými štátmi a Komisiou. Kontroly vykonávané Komisiou. Komisia v prvom rade kontroluje úplnosť, presnosť a pravdivosť výkazov platobných agentúr (zúčtovanie výkazov). Následne kontroluje, či členské štáty realizovali výdavok v súlade s predpismi Spoločenstva, a to najmä prostredníctvom inšpekcií na mieste. V prípade nesúladu Komisia vylúči dotknutý výdavok z financovania Spoločenstva (finančné úpravy). Tento mechanizmus, zvaný „overenie súladu“, sa časom osvedčil ako veľmi účinný nástroj na ochranu finančných záujmov Spoločenstiev. Overenie súladu chráni rozpočet Spoločenstva pred neoprávnenými výdavkami. Cieľom tohto mechanizmu nie je vymáhanie neoprávnených platieb vyplatených konečným prijímateľom, keďže v súlade so zásadou zdieľaného hospodárenia je toto vo výlučnej právomoci členských štátov. Jeho úlohou je preskúmanie systémov kontroly a správy, ktoré členské štáty zaviedli, ako aj spätné získanie výdavkov od vnútroštátnych orgánov, ktoré nie sú v súlade s právnymi predpismi Spoločenstva. O finančných úpravách sa rozhoduje na základe povahy a závažnosti porušenia právnych predpisov, ako aj v závislosti od finančnej ujmy spôsobenej Spoločenstvu. Ich výška sa vypočíta na základe skutočne spôsobenej straty alebo na základe extrapolácie. Ak to nie je možné, uplatňujú sa paušálne sadzby, ktoré zohľadňujú závažnosť nedostatkov s cieľom odzrkadliť finančné riziko pre Spoločenstvo. Ku koncu roka 2007 Komisia vylúčila z financovania z fondov EPUZF a EPFRV približne 686,6 milióna EUR[62] z dôvodu ich nesúladu s pravidlami Spoločenstva. V prípade, že v rámci postupov overenia súladu sú neoprávnené platby identifikované, alebo ich možno identifikovať, členské štáty majú povinnosť zabezpečiť vymáhanie finančných prostriedkov od konečných prijímateľov. V prípade, že sa finančná úprava týka výlučne nedostatkov v systéme správy a kontroly členského štátu, a teda nie je možná, ostáva i naďalej dôležitým prostriedkom na zlepšenie fungovania tohto systému, a tak na predchádzanie alebo odhaľovanie a vymáhanie neoprávnených platieb, ktoré boli vyplatené prijímateľom. Overenie súladu teda prispieva k zákonnosti a správnosti operácii na úrovni týchto prijímateľov. Kontroly tradičných vlastných zdrojov Členské štáty zodpovedajú za vymáhanie tradičných vlastných zdrojov, vedenie účtov a výkon potrebných kontrol a vyšetrovaní[63]. Sú povinné viesť „účty A“ na účely evidencie uhradených a/alebo zaručených colných dlhov a „účty B“ na účely evidencie neuhradených alebo nezaručených dlhov (prípadne zaručených, ale sporných). Väčšina dlhov zapísaných do účtov B je výsledkom odhalených podvodov alebo nezrovnalostí. Väčšina podvodov a iných nezrovnalostí (80 % v roku 2006 a 2007) sa odhalí pri prvotných vnútroštátnych kontrolách (inšpekciách na mieste i „za stolom“) a vnútroštátnych kontrolách vykonávaných po zúčtovaní. Komisia dozerá na riadne fungovanie systému tradičných vlastných zdrojov. Zabezpečuje, aby boli dostupné načas a v prípade zanedbania tejto povinnosti stanovuje úroky. Kontrolné metódy zahŕňajú najmä: kontroly na mieste v členských štátoch, dohody o spoločných auditoch[64], monitorovanie vyhlásení o predbežných zisteniach (bývalé odvetvové listy), výročné správy Dvora audítorov, ako aj osobitné monitorovanie v prípade informácií získaných od iných útvarov Komisie (napríklad od úradu OLAF, ktoré sa týkajú mimoriadneho prípadu s významným finančným dosahom vyžadujúcim vzájomnú pomoc). Počas svojich 32 inšpekcií GR pre rozpočet odhalilo v roku 2007 114 nezrovnalostí v oblasti tradičných vlastných zdrojov. Podobne ako v predchádzajúcich rokoch, len veľmi obmedzený počet nezrovnalostí bolo nutné riešiť ako porušenia právnych predpisov (v roku 2007 nebol otvorený žiadny nový prípad, v súčasnosti prebieha šetrenie 31 prípadov), pretože v súvislosti s nimi prebiehajú pravidelné bilaterálne rokovania s členskými štátmi a sú predkladané Poradnému výboru pre vlastné zdroje. V rámci monitorovania nezrovnalostí uvedených v predbežných zisteniach a výročnej správe Dvora audítorov bolo Generálnemu riaditeľstvu pre rozpočet v roku 2007 zaslaných 20 nových listov s pripomienkami. Výsledky kontrol nemenia všeobecný rámec včasného a pohotového financovania rozpočtu EÚ z tradičných vlastných zdrojov. Z celkového hľadiska členské štáty dodržiavajú právne predpisy Spoločenstva v tejto oblasti. Kontroly a inšpekcie na mieste podľa nariadenia (Euratom, ES) č. 2185/96[65] na mieste Nariadením (Euratom, ES) č. 2185/96 sa Komisii zveruje zodpovednosť za výkon kontrol a inšpekcií na mieste v členských štátoch a, v súlade s platnými dohodami o spolupráci, v tretích krajinách. Od 1. júna 1999 nesie túto zodpovednosť úrad OLAF[66]. Kontroly a inšpekcie na mieste, ktoré sa vykonávajú u hospodárskych subjektov, predstavujú typické úkony externých vyšetrovaní, teda správnych vyšetrovaní úradu OLAF realizovaných mimo inštitúcií, orgánov a organizácií Spoločenstva, ktorých cieľom je bojovať proti akejkoľvek nezákonnej činnosti poškodzujúcej finančné záujmy Európskej únie. Pri uplatňovaní nariadenia č. 2185/96 sa úrad OLAF riadi usmerneniami V ademecum[67] prijatými v októbri 1997, ktoré sa v súčasnosti aktualizujú. V zmysle nariadenia č. 2185/96 vykonal OLAF v roku 2007 spolu 74 inšpekcií na mieste (údaj porovnateľný so 72 inšpekciami vykonanými v roku 2006), a to: - 25 v oblasti poľnohospodárstva; - 26 v oblasti štrukturálnej politiky; - 21 v oblasti priamych výdavkov a vonkajšej pomoci; - pričom 2 sa týkali interného vyšetrovania. Všetky inšpekcie na mieste boli realizované na území EÚ, s výnimkou jednej inšpekcie na mieste vykonanej v tretej krajine v oblasti vonkajšej pomoci. Zo skúsenosti vyplýva, že z kvantitatívneho aj kvalitatívneho hľadiska sú inšpekcie na mieste významným nástrojom externých vyšetrovaní. Operatívny výsledok však vo veľkej miere závisí od účinnosti spolupráce vnútroštátnych orgánov. V tejto súvislosti OLAF v súčasnosti pripravuje novú správu o implementácii nariadenia č. 2185/96, v ktorej zhrnie „osvedčené postupy“ pre každú etapu inšpekcie na mieste. Správa by sa mala prijať v roku 2008 spoločne s novou verziou V ademecum . PREMLčACIA LEHOTA, KTORÁ SA UPLATNÍ PRI STÍHANÍ A VYDÁVANÍ ROZHODNUTÍ TÝKAJÚCICH SA NEZROVNALOSTÍ Členské štáty zodpovedajú za stíhanie subjektov, ktoré sa dopustili nezrovnalostí v oblastiach zdieľaného hospodárenia a tradičných vlastných zdrojov. Zároveň môžu uplatniť prípadné správne sankcie a opatrenia uložené v rámci takéhoto postupu. Úlohou premlčania je zabezpečenie právnej istoty. Ak však nadobudne účinnosť, nezrovnalosť už nemožno stíhať a uloženú sankciu nemožno uplatniť. V článku 3 nariadenia (ES, Euratom) č. 2988/95 sa ustanovujú minimálne premlčacie lehoty, ktorých cieľom je ochrana finančných záujmov Spoločenstva. Členské štáty však môžu ustanoviť dlhšie premlčacie lehoty. Komisia zaslala členským štátom dotazník, aby zistila, ktoré vnútroštátne právne predpisy ustanovujú dlhšie ako minimálne premlčacie lehoty, a aké sú lehoty, ktoré sa uplatňujú v prípadoch, ktoré sa neriadia právnymi predpismi Spoločenstva. Ich odpovede sú zhrnuté nižšie, pričom analýza sa obmedzila len na správne postupy[68]. Pokiaľ ide o výdavky, s ktorými Komisia priamo hospodári, podľa čl. 73a nariadenia o rozpočtových pravidlách sa uplatňuje päťročná premlčacia lehota, vymedzená čl. 85b vykonávacích pravidiel[69]. Táto oblasť nie je predmetom tejto správy. Premlčacia lehota, ktorá sa uplatní pri stíhaní nezrovnalosti „Normálna“ premlčacia lehota. V článku 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 sa na uplatnenie postihu stanovuje premlčacia lehota štyri roky od vzniku nezrovnalosti[70]. V európskych sektorových nariadeniach možno ustanoviť kratšiu lehotu, ktorá však nesmie byť kratšia ako tri roky. Tieto lehoty sa vo vnútroštátnych právnych predpisoch uplatňujú priamo, pokiaľ nie sú v týchto predpisoch stanovené dlhšie. Dvadsaťjeden členských štátov ustanovilo lehoty dlhšie než tie, ktoré sa určujú právne predpisy Spoločenstva. Vo všeobecnosti sú tieto lehoty v trvaní od 5 do 10 rokov; vo výnimočných prípadoch 12 či dokonca 20 rokov. V nariadení č. 2988/95 sa ustanovuje, že premlčacia lehota sa prerušuje pri akomkoľvek akte príslušného orgánu, o ktorom je daná osoba upovedomená, a ktoré sa týka vyšetrovania alebo súdneho konania v súvislosti s nezrovnalosťou. Navyše je podľa niektorých vnútroštátnych právnych poriadkov dôvodom na prerušenie aj jednanie o urovnaní s potenciálnym dlžníkom. „Absolútna“ premlčacia lehota. V nariadení č. 2988/95 sa ustanovuje, že i napriek prerušeniu nadobúda premlčanie účinnosť, ak po uplynutí „absolútnej“ premlčacej lehoty, t. j. dvojnásobku „normálnej“ premlčacej lehoty, príslušný orgán neuložil sankciu, s výnimkou prípadu, keď je príčinou prerušenia začatie trestného konania voči danej osobe v súvislosti s tými istými skutočnosťami. Deväť členských štátov ustanovilo v niektorých osobitných oblastiach dlhšie „absolútne“ lehoty. Najčastejšie ide o lehoty 10 rokov, okrem jedného prípadu lehoty trvajúcej 20 rokov. Premlčacia lehota, ktorá sa uplatní pri výkone rozhodnutia o uložení správnej sankcie V nariadení č. 2988/95 sa ustanovuje trojročná lehota na výkon rozhodnutia ukladajúceho správnu sankciu[71]. Pätnásť členských štátov uviedlo, že ustanovili dlhšie lehoty, v trvaní od 4 do 10 rokov od vydania rozhodnutia, ktorým bola sankcia uložená. Najčastejšia je lehota 5 rokov. Táto lehota začína spravidla plynúť od vydania rozhodnutia, no v niektorých členských štátoch plynie od 1. januára nasledujúceho roka po oznámení rozhodnutia, prípadne po uplynutí dátumu splatnosti uvedeného v rozhodnutí. Dôvody na prerušenie sú podobné ako dôvody, ktoré sa vo všeobecnosti uplatňujú v súdnom konaní. Premlčacia lehota, ktorá sa uplatní pri výkone rozhodnutia o uložení správneho opatrenia (vymáhanie) Európske právne predpisy neustanovujú premlčaciu lehotu na výkon rozhodnutia o uložení správneho opatrenia, ktoré bolo vydané v rámci vnútroštátneho konania. Táto lehota je však mimoriadne dôležitá pre úspešné uplatňovanie postupov vymáhania. Aj napriek logickým očakávaniam, že 27 členských štátov tieto lehoty ustanovuje vo svojich vnútroštátnych právnych predpisoch, len 21 z nich takéto ustanovenia uviedlo. Aj tie sa však od seba značne odlišujú, keďže lehoty trvajú od 3 do 10 rokov, dokonca i 20 rokov. Začiatok plynutia lehoty a dôvody na prerušenie sú podobné tým, ktoré platia v prípade premlčacej lehoty na výkon rozhodnutia o uložení správnej sankcie. VYMÁHANIE V oblastiach, v ktorých sa rozpočet plní v rámci zdieľaného hospodárenia, a v oblasti tradičných vlastných zdrojov, majú zodpovednosť za vymáhanie finančných prostriedkov od konečných prijímateľov predovšetkým členské štáty. Na úrovni útvarov Komisie sú za finančné monitorovanie zodpovední delegovaní povoľujúci úradníci (GR). OLAF sa výlučne podieľa na činnostiach finančného monitorovania, ktoré sa priamo týkajú operačnej činnosti. V prípade štrukturálnych fondov sa OLAF počas prechodného obdobia v rámci postupného ukončenia svojej činnosti v tejto oblasti podieľa na monitorovaní nezrovnalostí v programovom období 1994-99[72]. Novým elektronickým rozhraním sa vytvorí priame prepojenie medzi údajmi každého delegovaného povoľovacieho úradníka a registrom oznámení nezrovnalostí (ECR). Poľnohospodárstvo V článku 32 nariadenia (ES) č. 1290/2005 sa zaviedol nový mechanizmus zúčtovania neoprávnene vyplatených súm. Ak členský štát nevymôže neoprávnene vyplatenú sumu od prijímateľa v lehote štyroch rokov od vydania prvotného správneho alebo súdneho zistenia (alebo v lehote ôsmich rokov v prípade vnútroštátneho súdneho konania), nevrátená suma sa vo výške 50 % automaticky účtuje do rozpočtu daného členského štátu v rámci ročného finančného zúčtovania EPUZF a EPFRV. V niektorých prípadoch nedbanlivosti môže byť členskému štátu zaúčtovaná suma v plnej výške. Tento mechanizmus bol po prvýkrát uplatnený rozhodnutím Komisie z apríla 2007[73], ktorým boli zúčtované všetky prebiehajúce prípady nevrátených súm spred roka 2003 alebo 1999 (t. j. prípady spred 4 alebo 8 rokov). Na ťarchu členských štátov sa pripísalo 131,7 milióna EUR, pričom ďalších sto miliónov EUR bolo alebo bude členským štátom účtovaných v nadväznosti na rozhodnutia Komisie o uzávierke účtov za rozpočtové obdobie 2006; vyčlenené boli v apríli 2007. Za rozpočtové obdobie 2007 členské štáty poskytli finančné údaje týkajúce sa postupov vymáhania GR AGRI. Na základe konečného stavu stanovenému k 11. aprílu 2008 sa členským štátom podarilo v rozpočtovom období 2007 vymôcť 154,3 miliónov EUR, pričom zvyšná suma (ktorá sa mala vymôcť) predstavovala na konci toho rozpočtového obdobia 1,438 miliárd EUR. Finančné dôsledky prípadov nevrátených prostriedkov spred roka 2003 alebo 1999 sa určili podľa uvedeného pravidla „50 – 50“, čím sa na ťarchu rozpočtu členských štátov pripísalo prostredníctvom rozhodnutia o uzávierke účtov z apríla 2008 137,6 milióna EUR[74]. Okrem toho bude 165 miliónov EUR znášať rozpočet Spoločenstva, a to za prípady, ktoré boli v rozpočtovom období 2007označené ako nevymožiteľné. Po pripísaní prvých 50 % na ťarchu vnútroštátneho rozpočtu musia členské štáty pokračovať vo svojich postupoch vymáhania neoprávnene vyplatených súm od prijímateľov a následne pripísať 50 % skutočne vrátených prostriedkov v prospech rozpočtu Spoločenstva. Štrukturálne fondy Vymáhanie neoprávnene vyplatených súm od prijímateľov v dôsledku nezrovnalosti alebo podvodu zabezpečujú v oblasti štrukturálnych fondov aj členské štáty. Vymáhanie týchto súm na úrovni Komisie je možné predovšetkým prostredníctvom zníženia alebo zrušenia finančnej účasti. Programy spolufinancované zo štrukturálnych fondov sú viacročné a prebiehajú na základe priebežných platieb. K vymáhaniu neoprávnene vyplatených súm môže dôjsť pred uzavretím programu alebo po jeho uzavretí. Pokiaľ ide o programové obdobie 1994 – 1999, najneskorším termínom na predloženie Komisii žiadosti o konečnú platbu bol 31. marec 2003. Počas tohto obdobia Spoločenstvo spolufinancovalo približne 1 000 programov v celkovej výške asi 159 miliárd EUR[75]. V spolupráci s úradom OLAF zodpovedajú za správne a finančné monitorovanie týchto programov povoľujúce a riadiace útvary Komisie, a zároveň ich uzatvárajú. Za programové obdobie 1994 – 1999 členské štáty oznámili 11 647 prípadov nezrovnalostí (74 v roku 2007), čo zodpovedá odhadovanému finančnému dosahu vo výške 1,52 miliárd EUR[76] z príspevku Spoločenstva (68 milióna EUR za rok 2007). Z tohto počtu sa na úrovni Komisie definitívne uzavrelo 5 686 prípadov, pričom suma vo výške 630 miliónov EUR sa zohľadnila pri konečnej platbe, uvoľnila po uzavretí programu alebo sa vrátila do rozpočtu Spoločenstva. Za rovnaké obdobie členské štáty oznámili ukončenie 1 610 vnútroštátnych správnych a súdnych konaní v prípadoch s finančným dosahom 101 miliónov EUR. S cieľom uzavrieť tieto prípady Komisia začala v zosúlaďovacom postupe. Okrem toho Komisia v roku 2007 prijala rozhodnutie o finančných dôsledkoch, ktoré sa uplatňuje na výdavky financované z „Usmerňovacej sekcie“ fondu EPUZF v prípade 27 oznámení, v ktorých príslušné členské štáty požiadali o pripísanie nevymožiteľných súm na ťarchu rozpočtu Spoločenstva. Pokiaľ ide o programové obdobie 2000 – 2006 , členské štáty doteraz oznámili 12 161 prípadov nezrovnalostí (3 428 v roku 2007) s finančným dosahom približne 1,79 miliárd EUR z príspevku Spoločenstva (630 miliónov EUR v roku 2007). Členské štáty uviedli Komisii, že ukončili vnútroštátne správne a/alebo súdne konania v 4 471 z týchto prípadov, pričom vrátená suma predstavuje približne 509 miliónov EUR. Celková výška finančných úprav , ktoré sa týkajú programového obdobia 1994 – 1999, predstavuje 2 141 miliónov EUR (176 miliónov EUR v roku 2007), pričom za programové obdobie 2000 – 2006 ide o 1 569 miliónov EUR (220 miliónov EUR v roku 2007). Tieto finančné úpravy nasledovali po auditoch Komisie a Dvora audítorov, vyšetrovaniach úradu OLAF a po uzavretí programov za obdobie 1994 – 1999. Zahŕňajú formálne rozhodnutia o finančnej úprave, ktoré nasledovali po zistení nezrovnalosti, uvoľnenie finančných prostriedkov po uzavretí programu (pretože členský štát nedeklaroval dostatočné oprávnené výdavky), a vrátenie vymáhaných prostriedkov po ukončení súdneho konania, ktoré bolo prerušené v čase uzatvorenia programov[77]. Väčšina súm, ktoré sa zohľadnili po oznámení nezrovnalosti Komisii, je súčasťou týchto finančných úprav. Niektoré nezrovnalosti sú oznámené, avšak k ich odpočítaniu dôjde pred platbou, a preto sa vo finančných úpravách nezahŕňajú. Vlastné zdroje Členské štáty sú povinné vymáhať stanovené sumy, a to najmä tie, ktoré zaevidujú v spoločnej databáze OWNRES. Z dôvodu nezrovnalostí odhalených v roku 2007 je potrebné vymáhať približne 377 miliónov EUR. Je možné, že napriek snahe členských štátov nebude možné vymôcť stanovenú sumu v plnej výške. Stanovené sumy sa môžu zmeniť z dôvodu doplňujúcich informácií alebo súdnych konaní, prípadne sa dlh vyhlási za nevymožiteľný z dôvodu finančných problémov dlžníka. V súčasnosti je miera vrátenia finančných prostriedkov za nezrovnalosti, ku ktorým došlo v roku 2007, 40 % (približne 150 miliónov EUR)[78]. Je to dobrá východisková situácia: celková miera vymáhania za rok 2006, uvedená v správe za uplynulý rok, bola 32 % a odvtedy sa zvýšila na 40 %. Počas posledných desiatich rokov sa miera vymáhania pohybovala medzi 40 a 55 %. Keď nevrátenú stanovenú sumu nemožno pripísať na ťarchu členského štátu, ten môže požiadať o vymazanie nevymáhateľnej sumy z účtov. V roku 2007 Komisia zamietla žiadosti niektorých členských štátov o vymazanie v 16 prípadoch, čo zodpovedalo približne 28 miliónom EUR, keďže sa domnievala, že nevrátené prostriedky bolo možné pripísať na ťarchu členského štátu. Z dôvodu nestanovenia colných dlhov niesli niektoré členské štáty finančnú zodpovednosť a Komisii tak vyplatili viac než 20 miliónov EUR. Priame výdavky V oblastiach, v ktorých inštitúcie priamo hospodária s finančnými prostriedkami, je vymáhanie neoprávnených súm vo výlučnej právomoci týchto inštitúcií bez zásahu členských štátov. V nariadení o rozpočtových pravidlách a jeho vykonávacích predpisoch sa ustanovujú jednotlivé etapy postupu vymáhania: - odhad a stanovenie pohľadávky povoľujúcim úradníkom (ktorý sa musí ubezpečiť o jej oprávnenosti, likvidite a istote), - vystavenie príkazu na vymáhanie (pokyn povoľujúceho úradníka účtovníkovi, aby pristúpil k vymáhaniu), po ktorom nasleduje vystavenie dlhopisu adresovaného dlžníkovi, a - vymáhanie účtovníkom, ktorý podľa možnosti pristúpi k vymáhaniu kompenzáciou v prípade, že samotný dlžník má voči Spoločenstvám oprávnenú, likvidnú a istú pohľadávku. Ak po zaslaní výziev a upomienky na úhradu dlžník nevyrovnal svoj dlh a ak účtovník nemohol pohľadávku vymôcť kompenzáciou alebo využitím bankovej záruky poskytnutej dlžníkom, povoľujúci úradník bez meškania stanoví spôsob núteného vymáhania, ktorý možno v prípade takejto pohľadávky uplatniť. Existujú dva možné spôsoby získania exekučného titulu, ktoré sa navzájom vylučujú: - prijatie rozhodnutia o exekučnom titule v zmysle článku 256 Zmluvy o ES (formalizuje stanovenie pohľadávky v rozhodnutí predstavuje exekučný titul), - získanie titulu prostredníctvom súdu členského štátu alebo Spoločenstva, čo zahŕňa aj občiansko-právne konanie v rámci trestného konania v tých jurisdikciách, ktoré to umožňujú. Pokiaľ ide o príkazy na vymáhanie, ktoré boli vydané v rozpočtovom období 2007, v 226 oznámených prípadoch došlo k úplnému alebo čiastočnému vráteniu finančných prostriedkov, čo predstavuje 3,7 milióna EUR. V 184 prípadoch bolo možné vymôcť neoprávnene vyplatenú sumu v plnej výške, pričom v 223 ďalších prípadoch nebola táto suma ešte stanovená. V 204 prípadoch sa má celkovo ešte vymôcť 10,7 milióna EUR. Vymáhanie na základe vyšetrovania úradu OLAF Ak sa v závere konečnej správy úradu OLAF k prípadu potvrdí, že niektoré sumy mohli byť prijímateľovi vyplatené neoprávnene, alebo že neboli vybrané sumy, aj keď mali byť, príslušné orgány dotknutého členského štátu alebo tretej krajiny musia pristúpiť k vymáhaniu predmetných súm. Úrad OLAF monitoruje priebeh týchto postupov vymáhania. V roku 2007 OLAF formálne uzavrel finančné monitorovanie viac ako 203 miliónov EUR. V oblasti štrukturálnych fondov sa po uzavretí 53 prípadov vymohlo 197,67 milióna EUR; 35 z týchto prípadov patrilo k nedoriešeným „starým prípadom“. Táto suma bola vedená v účtoch Komisie v predchádzajúcich rozpočtových obdobiach. V roku 2007 sa vymohli aj veľké sumy v rámci prípadov, ktoré ešte neboli uzavreté. [1] Správy z predchádzajúcich rokov: http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html. [2] SEK(2008) 2300 a SEK(2008) 2301. [3] Článok 1 ods. 2 nariadenia (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. 12. 1995 o ochrane finančných záujmov Spoločenstva, Ú. v. ES L 31, 23.12.1995. [4] Článok 1 ods. 1 písm. a) Dohovoru o ochrane finančných záujmov Spoločenstva z 26. júla 1995, Ú. v. ES C 316, 27.11.1995. [5] SEK(2008)2300 [6] Informačný systém pre boj proti podvodom (Anti Fraud Information System – AFIS)/Register externej komunikácie (External Communications Registry – ECR). [7] Číselné údaje pre niektoré sektory boli od správy za rok 2006 aktualizované. [8] Výpočet zahŕňa celé obdobie finančného výhľadu na roky 2000 – 2006. [9] Clá a poľnohospodárske poplatky. [10] Tento percentuálny podiel je vypočítaný na základe odhadu tradičných vlastných zdrojov vo všeobecnom rozpočte na rok 2007, a nie na účtovnom základe. [11] Nariadenie (ES) č. 1848/2006 zo 14. 12. 2006 o nezrovnalostiach a vymáhaní súm neoprávnene vyplatených v súvislosti s financovaním Spoločnej poľnohospodárskej politiky, o organizácii informačného systému v tejto oblasti a o zrušení nariadenia (EHS) č. 595/91, Ú. v. EÚ L 355, 15.12.2006. [12] Európsky fond regionálneho rozvoja [13] Európsky sociálny fond. [14] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html. [15] KOM(2007) 489. [16] Nariadenie Rady (ES) č. 14/2008, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 386/90, Ú. v. EÚ L 8, 11.1.2008. [17] Nariadenie (ES) č. 1889/2005, Ú. v. EÚ L 309, 25.11.2005. [18] Ú. v. ES L 82, 22.3.1997. [19] KOM(2006) 866. [20] Uvedené nariadenie (ES) č. 515/97. [21] Napríklad pohyb kontajnerov. [22] Tieto návrhy boli prijaté v roku 2008: nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 z 23. apríla 2008, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (modernizovaný Colný kódex), Ú. v. EÚ L 145, 4.6.2008, a rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 70/2008/ES z 15. januára 2008 o colnom a obchodnom prostredí bez dokladov v papierovej forme, Ú. v. EÚ L 23, 23.1.2008. [23] Dohovor z 18. decembra 1997, Ú. v. ES C 24, 23.1.1998. [24] Podľa deklarácií ustanovených v článku 32 ods. 4 dohovoru. [25] Dohovor z 26. júla 1995, Ú. v. ES C 316, 27.11.1995. [26] Protokol z 8. mája 2003, Ú. v. EÚ C 139, 13.6.2003. [27] UK a MT ratifikovali protokol 15. januára 2008. AT, BE, EL, IT, IE a PT ho neratifikovali. [28] Rozhodnutie Rady 2008/39/SVV zo 6. 12. 2007, Ú. v. EÚ L 9, 12.1.2008, a rozhodnutie Rady 2007/764/ES z 8. 11. 2007, Ú. v. EÚ L 307, 24.11.2007. [29] BE, DE, EL, ES, FR, IT, LU, NL, PT a FI. [30] UK nie je zmluvnou stranou tejto dohody. [31] UK nie je zmluvnou stranou tejto dohody. [32] Dokument WHO WHA 56.1 z 21. mája 2003, ktorý nadobudol platnosť 27. februára 2005. [33] Oznámenie Komisie SEK(2001) 2029 v konečnom znení. [34] Výsledky uplatňovania zabezpečovacieho mechanizmu proti podvodom v období rokov 2002 – 2007 sú predmetom podrobnej správy, SEK(2007) 1676 v konečnom znení. [35] KOM(2007) 806 v konečnom znení. [36] Návrh nariadenia Rady, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1338/2001, KOM(2007) 525 v konečnom znení. [37] Tretia správa Komisie založená na článku 11 rámcového rozhodnutia Rady z 29. mája 2000, KOM(2007) 524 v konečnom znení. [38] Rámcové rozhodnutie 2000/383/SVV, Ú. v. EÚ L 140, 14.6.2000. [39] Rozhodnutie Rady zo 17. 12. 2001, Ú. v. ES L 339, 21.12.2001. [40] http://ec.europa/anti-fraud/programmes/index_fr.html. [41] Rozhodnutie č. 878/2007/ES, Ú. v. EÚ L 193, 25.7.2007. [42] KOM(2007) 127. [43] Nariadenie Rady o rozpočtových pravidlách (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002, Ú. v. ES L 248, 16.9.2002, zmenené a doplnené nariadením Rady (ES, Euratom) č. 1995/2006 z 13. decembra 2006, Ú. v. EÚ L 390, 30.12.2006. [44] Nariadenie Komisie (ES) č. 1828/2006 z 8. decembra 2006, Ú. v. EÚ L 371, 27.12.2006. [45] Nariadenie Rady (ES) č. 1437/2007 z 26. novembra 2007, Ú. v. EÚ C 181, 3.8.2007; nariadenie Komisie (ES) č. 498/2007 z 26. marca 2007, Ú. v. EÚ L 120, 10.5.2007. [46] KOM(2006) 254. [47] KOM(2007) 758. [48] BE, CZ, HU, MT a RO. [49] Viď vyššie. [50] Prvý protokol z 27. septembra 1996, Ú. v. ES C 313, 23.10.1996. Protokol z 29. novembra 1996 o výklade dohovoru prostredníctvom predbežných rozhodnutí Súdneho dvora Európskych spoločenstiev, Ú. v. ES C 151, 20.5.1997. Druhý protokol z 19. júna 1997, Ú. v. ES C 221, 19.7.1997. [51] Rozhodnutie Rady 2008/40/SVV zo 6. decembra 2007 , Ú. v. EÚ L 9, 12.1.2008. [52] K dnešnému dňu CZ, HU, MT a PL neratifikovali ani dohovor ani protokoly. EE neratifikovalo protokol o výklade dohovoru Súdnym dvorom Európskych spoločenstiev. IT neratifikovalo druhý protokol, čím bráni nadobudnutiu jeho platnosti. Vo svojej druhej správe o implementácii dohovoru a jeho protokolov (KOM(2008) 77 v konečnom znení) Komisia tiež upozornila na medzery v transpozícii niektorých ustanovení v siedmych členských štátoch. Komisia bude tieto členské štáty individuálne kontaktovať za účelom úspešného ukončenia transpozície. [53] Vnútroštátne orgány Maroka (táto dohoda zahŕňa aj colnú oblasť), Džibuti, Konga Brazzaville, Senegalu, Argentíny a Fóra afrických štátnych všeobecných inšpekcií (FIGE). [54] DE, IT a SK. [55] Ú. v. EÚ C 107, 30.4.2004. [56] KOM(2006) 9 a SEK(2006) 49. Pod „integrovaným rámcom kontroly“ je potrebné rozumieť systémy doplnkového dohľadu a kontroly, ktoré dostatočne a primerane zabezpečujú správne riadenie rizika omylu na všetkých úrovniach transakcie. Koncom roka 2008 Komisia uverejní oznámenie o nákladoch a výhodách kontroly z hľadiska zvyškového rizika. Ostatné aspekty sú uvedené v prvej správe (KOM(2007) 86) a konečnej správe o implementácii akčného plánu (KOM(2008) 110). [57] Nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 z 11. júla 2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o EFRR, ESF a Kohéznom fonde; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 o EFRR; nariadenie Komisie (ES) č. 1828/2006 z 8. decembra 2006, ktorým sa stanovujú vykonávacie pravidlá nariadenia (ES) č. 1083/2006 a (ES) č. 1080/2006. Podobné pravidlá sa uplatňujú v sektore rybného hospodárstva, nariadenie (ES) č. 1198/2006, Ú. v. EÚ L 223, 15.8.2006. [58] Článok 53b ods. 3 nariadenia o rozpočtových pravidlách. [59] Tieto informácie sa neoverili porovnaním údajov, ktorými disponuje GR Komisie pre regionálnu politiku. Všetky odpovede sú uverejnené v dokumente SEK(2008)2301 [60] Nariadenie (ES) č. 1290/2005, Ú. v . EÚ L 209, 11.8.2005. [61] Nariadenie (ES) č. 885/2006, Ú. v. EÚ L 171, 23.6.2006. [62] Rozhodnutia 2007/243/ES (Ú. v. EÚ L 106, 24.4.2007), 2007/247/ES (Ú. v. EÚ L 261, 6.10.2007) a 2008/68/ES (Ú. v. EÚ L 18, 23.1.2008). [63] Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000, Ú. v. ES L 130, 31.5.2000. [64] Dohody o spoločných auditoch sa týkajú AT, DA a NL. Po dohode s GR pre rozpočet tieto členské štáty samostatne realizujú audity vo zvolenej oblasti, pričom dané GR následne monitoruje postup a výsledky auditu formou hodnotiacej návštevy. [65] Nariadenie Rady (Euratom, ES) č. 2185/96, Ú. v. ES L 292, 15.11.1996. [66] Nariadenie (ES) č. 1073/1999 a nariadenie (Euratom) č. 1074/1999, Ú. v. ES L 136, 31.5.1999. [67] UCLAF/12/SEK(97)9989. [68] Niektoré členské štáty vyslovene uviedli, že predpisy občiansko-právneho konania sa uplatňujú aj v prípade správneho konania. Iba v týchto prípadoch sa prihliadalo na predpisy občianskeho práva. [69] Nariadenie Komisie (ES, EURATOM) č. 2342/2002 z 23. 12. 2002, Ú. v. ES L 357, 31.12.2002. [70] Stíhanie je správne alebo súdne konanie začaté za účelom odhalenia a dokázania nezrovnalostí. [71] Týka sa to výkonu sankcií, ktoré vymedzuje článok 5 toho istého nariadenia. [72] Oznámenie K(2007) 5709 o deľbe úloh v rámci Komisie, pokiaľ ide o finančné monitorovanie nezrovnalostí. [73] Rozhodnutie 2007/327/ES, Ú. v. EÚ L 122, 11.5.2007. [74] Rozhodnutie 2008/396/ES, Ú. v. EÚ L 139, 29.5.2008. [75] Ide o viacročné programy. Tento číselný údaj nezahŕňa projekty priamo financované v rámci štrukturálnych fondov ani projekty spolufinancované Kohéznym fondom. [76] Situácia podľa údajov z databázy ECR k 15. 4. 2008. [77] Tieto sumy nezahŕňajú finančné úpravy, ktorých výsledkom je vymáhanie, napríklad finančné úpravy vykonané v prípade, keď členský štát zistil nezrovnalosť alebo súhlasil s finančnou úpravou navrhnutou Komisiou a keď sa suma nezrovnalosti pridelila inému projektu. [78] Výpočet použitých údajov bol realizovaný na základe údajov dostupných k 9. marcu 2008.