SPRÁVA KOMISIE

VÝROČNÁ SPRÁVA ZA ROK 2012 O SUBSIDIARITE A PROPORCIONALITE

1. Úvod

Táto správa je dvadsiatou výročnou správou o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality pri tvorbe právnych predpisov EÚ. Predkladá sa v súlade s článkom 9 protokolu č. 2 o uplatňovaní týchto zásad (ďalej len „protokol“), ktorý je pripojený k Zmluve o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ).

V správe sa uvádzajú spôsoby, akými jednotlivé inštitúcie a orgány EÚ tieto dve zásady uplatňujú, a či sa v porovnaní s predchádzajúcimi rokmi v praxi niečo zmenilo. Podrobnejšie sa v nej analyzujú niektoré návrhy Komisie, ku ktorým boli v roku 2012 doručené odôvodnené stanoviská. Keďže národné parlamenty udelili v roku 2012 prvú „žltú kartu“, ktorá bola zavedená Lisabonskou zmluvou, správa sa zameriava na tento konkrétny prípad. Vzhľadom na úzke prepojenie medzi mechanizmami kontroly uplatňovania zásady subsidiarity a politickým dialógom medzi národnými parlamentmi a Komisiou, by táto správa mala byť vnímaná ako doplňujúca správa k Výročnej správe Komisie za rok 2012 o vzťahoch s národnými parlamentmi.[1]

2. Uplatňovanie zásad inštitúciami 2.1. Komisia

Komisia je vzhľadom na svoje právo iniciatívy zodpovedná zabezpečiť, aby sa správne rozhodnutia o tom, či a ako navrhnúť opatrenie na úrovni EÚ, prijímali vo včasnej fáze tvorby politík.

Komisia si zodpovedajúcim spôsobom a v súlade so svojimi záväzkami v oblasti inteligentnej regulácie pred navrhovaním nových iniciatív overuje, či EÚ má právo prijať opatrenie a či ciele navrhovaného opatrenia nemôžu dostatočne uspokojivo dosiahnuť členské štáty.

Komisia najskôr pripraví verejne dostupné plány[2] pre všetky hlavné iniciatívy. Tieto plány obsahujú predbežný opis možných iniciatív, ako aj náčrt práce Komisie v oblasti plánovaných politík a konzultácií. Vždy je v nich zahrnuté prvotné odôvodnenie daného opatrenia z hľadiska subsidiarity a proporcionality.

V neskoršej fáze tvorby politík sa v rámci procesu posudzovania vplyvu vykonáva podrobnejšia analýza otázok subsidiarity, pričom sa zohľadňujú názory vyjadrené počas konzultácií so zainteresovanými stranami. Na tento účel je v usmerneniach pre posudzovanie vplyvu[3] uvedený súbor štruktúrovaných otázok pre analýzu subsidiarity a proporcionality, ktorý slúži ako základ pre posúdenie práva EÚ konať a ako odôvodnenie opatrenia EÚ.

Subsidiarita a proporcionalita v možnom opatrení EÚ sa teda posudzuje na základe všetkých dostupných informácií. Opatrenie potom veľmi podrobne preskúma výbor pre posudzovanie vplyvu.[4]

Vedomý si kľúčovej úlohy, ktorú posúdenia vplyvu zohrávajú pri poskytovaní informácií tvorcom politických rozhodnutí, výbor vo svojej výročnej správe za rok 2012[5] podčiarkol potrebu poskytovať dôkladné a podrobné odôvodnenie subsidiarity vo všetkých posúdeniach vplyvu.

V roku 2012 výbor pre posudzovanie vplyvu preskúmal 97 posúdení vplyvu a vydal 144 stanovísk. Pripomienky k otázkam subsidiarity boli zahrnuté v 33 % jeho stanovísk.

Jedným z prípadov, v ktorých výbor pre posudzovanie vplyvu uviedol svoje pripomienky týkajúce sa subsidiarity, bolo posúdenie vplyvu v súvislosti s návrhom smernice o kolektívnej správe autorských práv a súvisiacich práv [COM(2012) 372]. V tomto prípade výbor požiadal vedúci útvar „aby zvýšil posúdenie potreby načasovania a pridanej hodnoty opatrenia EÚ v rámci navrhovaného právneho základu (jednotný trh a kultúrna rozmanitosť)“. V dôsledku toho revidované posúdenie vplyvu obsahovalo jasnejšie odôvodnenie navrhovanej iniciatívy EÚ, ako napríklad lepšie vysvetlenie nadnárodnej povahy identifikovaných problémov, ktoré preukazuje, že súčasný právny rámec na vnútroštátnej úrovni, ako aj úrovni EÚ sa ukázal ako nedostatočný na vyriešenie týchto problémov.

V prípade posúdenia vplyvu týkajúceho sa návrhu nariadenia o Európskom dobrovoľníckom zbore pre humanitárnu pomoc[6] výbor navrhol, aby sa „jasnejšie uviedla nevyhnutnosť a pridaná hodnota opatrenia EÚ tak, aby bolo možné sformulovať politické očakávania v ich náležitom kontexte“. Výbor takisto požiadal vedúci útvar, aby „sa explicitnejšie venoval komplementarite a koordinácii [Európskeho dobrovoľníckeho zboru pre humanitárnu pomoc] s prácou ostatných organizácií, a to vzhľadom na obavy zainteresovaných strán súvisiace s duplicitnosťou a hospodárskou súťažou“. Revidovaná správa o posúdení vplyvu vyhovela týmto odporúčaniam a poskytla dôkladnejšie odôvodnenie opatrenia EÚ.

Stanoviská výboru pre posudzovanie vplyvu pomáhajú zlepšovať analýzu súladu so zásadami subsidiarity a proporcionality a spolu so samotnými správami o posúdení vplyvu tvoria dôležité prvky procesu tvorby politík v Komisii.

2.2. Národné parlamenty

V roku 2012 národné parlamenty doručili Komisii 70 odôvodnených stanovísk, čo je zhruba rovnaký počet ako v minulom roku (64 v roku 2011), pričom ide o menšie zvýšenie približne o 9 %. Podiel odôvodnených stanovísk doručených v roku 2012 bol rovnaký ako celkový počet stanovísk, ktoré boli Komisii doručené v kontexte jej širšieho politického dialógu s národnými parlamentmi v roku 2012 (663). Podobne ako v rokoch 2010 a 2011, ich celkový počet predstavoval niečo viac ako 10 %. V roku 2012 došlo k prvému udeleniu žltej karty národnými parlamentmi v kontexte mechanizmu kontroly uplatňovania zásady subsidiarity, a to v reakcii na návrh nariadenia Komisie o výkone práva uskutočniť kolektívnu akciu v rámci slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby. Podrobnejší opis tohto prípadu sa nachádza v kapitole 3.

Odôvodnené stanoviská sa aj naďalej vo veľkej miere líšia z hľadiska ich formy a typu argumentov, ktoré národné parlamenty predkladajú, aby podčiarkli svoj záver, že došlo k porušeniu zásady subsidiarity. Podobne ako v predchádzajúcom roku, zameranie odôvodnených stanovísk vydaných národnými parlamentmi sa značne líšilo. 70 odôvodnených stanovísk sa vzťahovalo až na 23 návrhov Komisie. Po návrhu Monti II (12 odôvodnených stanovísk) vyvolal druhý najvyšší počet odôvodnených stanovísk (5) návrh nariadenia o Fonde európskej pomoci pre najodkázanejšie osoby. Osem ďalších návrhov vyvolalo po troch odôvodnených stanoviskách (podrobnosti sú uvedené v prílohe). Zdá sa, že táto tendencia potvrdzuje rôzne politické záujmy národných parlamentov, ktoré sa riadia rozličnými prioritami pri voľbe návrhov Komisie, ktoré podrobia kontrole v kontexte mechanizmu kontroly uplatňovania zásady subsidiarity, a ktoré uplatňujú rôzne kritériá pri posudzovaní súladu so zásadou subsidiarity. Znamená to, že koordinácia medzi nimi je aj naďalej výzvou.

Podobne ako v roku 2011, švédska komora Riksdag bola tým národným parlamentom, ktorý prijal najvyšší počet odôvodnených stanovísk (20), čo je takmer dvojnásobok počtu v roku 2011 (11). Komora Riksdag skúma všetky návrhy Komisie z hľadiska subsidiarity a touto kontrolou poveruje všetky parlamentné výbory, ktoré, ako sa zdá, uplatňujú rôzne kritériá. To môže mať vplyv na počet odôvodnených stanovísk vydaných komorou Riksdag.[7] Francúzsky Sénat vydal druhý najvyšší počet odôvodnených stanovísk (7) a po ňom nasleduje nemecká spolková rada Bundesrat (5). Len tieto tri komory vydali takmer 50 % všetkých odôvodnených stanovísk vydaných národnými parlamentmi v roku 2012.

Osemnásta správa konferencie COSAC[8], ktorá sa vypracúva každé dva roky, poskytuje prehľad postupov a praxe, ktoré sa týkajú parlamentnej kontroly.[9] Na základe odpovedí národných parlamentov/komôr v dotazníku sa v uvedenom dokumente dospelo k záveru, že postupy sa líšia najmä z hľadiska názorov národných parlamentov na vzťah medzi zásadami subsidiarity a proporcionality. Zatiaľ čo niektoré parlamenty sa nazdávajú, že sú rovnako dôležité, iné parlamenty si myslia, že zásada proporcionality je len zložkou subsidiarity. Väčšina národných parlamentov však zastáva názor, že kontroly subsidiarity nie sú účinné, pokiaľ nedôjde aj ku kontrole proporcionality.

V správe sa konštatuje, že veľká väčšina národných parlamentov uvádza, že ich odôvodnené stanoviská sa často zakladajú na širšom výklade zásady subsidiarity, než je sformulovaná v protokole č. 2. Napríklad holandská komora Eerste Kamer sa domnieva, že „nie je možné vyňať zásady zákonnosti a proporcionality z kontroly subsidiarity ...“. Český Senát zastáva názor, že subsidiarita má „všeobecnú a abstraktnú povahu … nie je prísnou a jasnou právnou koncepciou“, a preto by sa mal používať širší výklad. Komora House of Lords v Spojenom kráľovstve má podobný názor a prikláňa sa k širšiemu výkladu tejto zásady, pretože „aj keď je táto zásada právnou koncepciou, jej uplatňovanie v praxi závisí od politického rozhodnutia“.

Rozdielne názory národných parlamentov na pochopenie a uplatňovanie zásady subsidiarity viedli k rozdielnym názorom na potrebu usmernení, ktoré by objasnili rozsah kontroly subsidiarity a súvisiacich kritérií. Len polovica národných parlamentov, ktoré vyplnili dotazník konferencie COSAC, podporila uvedené úsilie. Všetky parlamenty, ktoré sa vyjadrili za, však trvali na tom, aby akékoľvek usmernenia boli nezáväzné.

2.3. Európsky parlament a Rada

V Rade zabezpečuje dodržiavanie zásad subsidiarity a proporcionality Výbor stálych predstaviteľov jednotlivých členských štátov (Coreper). Európsky parlament vytvoril v roku 2012 nové horizontálne riaditeľstvo s cieľom poskytovať širšiu škálu služieb výborom EP v oblasti posudzovania vplyvu a európskej pridanej hodnoty.

Práca na posudzovaniach vplyvu sa týka preverenia plánov Komisie, ktoré obsahujú práce na plánovaných politikách a konzultáciách, a vypracovania prvotného hodnotenia posúdení vplyvu Komisie. Na žiadosť jednotlivých výborov môže riaditeľstvo takisto poskytnúť podrobné posúdenia posúdení vplyvu Komisie, doplnkové analýzy aspektov návrhov, ktorým sa Komisia pôvodne nevenovala, a posúdenia vplyvu možných pozmeňujúcich návrhov Parlamentu.

Európsky parlament sa v súčasnosti takisto pozerá na európsku pridanú hodnotu návrhov, pričom analyzuje možný prínos budúceho opatrenia EÚ. Na žiadosť ktoréhokoľvek z výborov Európskeho parlamentu sa môžu poskytovať posúdenia európskej pridanej hodnoty s cieľom posúdiť možný vplyv a identifikovať výhody a nevýhody návrhov predkladaných v legislatívnych správach vypracovaných Parlamentom. Európsky parlament môže v súčasnosti takisto vypracúvať správy o nákladoch spojených s neprijatím opatrenia na úrovni EÚ, o oblastiach politiky so značným potenciálom na zabezpečenie väčšej účinnosti a/alebo o dosahovaní „verejného blaha“ prostredníctvom prijatia opatrenia na úrovni EÚ, ak takéto opatrenie v súčasnosti neexistuje.

V roku 2012 vydal Európsky parlament 10 prvotných hodnotení posúdení vplyvu Komisie, jedno podrobné hodnotenie posúdenia vplyvu Komisie a tri správy o európskej pridanej hodnote.

Európsky parlament 13. septembra 2012 prijal uznesenie o lepšej tvorbe práva, ktoré je do určitej miery odpoveďou na Výročnú správu Komisie za rok 2010 o subsidiarite a proporcionalite.[10] Európsky parlament v tomto ohľade podobne ako konferencia COSAC navrhuje, aby sa preskúmalo stanovenie kritérií na úrovni EÚ týkajúcich sa hodnotenia súladu so zásadami subsidiarity a proporcionality.

V správe Európskeho parlamentu sa okrem toho zdôrazňuje regionálny a miestny rozmer kontroly subsidiarity a vyzýva sa k nezávislej analýze úlohy regionálnych a miestnych parlamentov v oblasti kontroly subsidiarity Komisiou. V reakcii na správu Európskeho parlamentu[11] Komisia potvrdila, že Výbor regiónov už takúto analýzu pripravil.[12]

2.4. Výbor regiónov

Výbor regiónov prijal v roku 2012 novú stratégiu v oblasti monitorovania zásady subsidiarity. Cieľom je posilniť štruktúru riadenia prác Výboru regiónov v oblasti monitorovania subsidiarity, zriadiť komplexný prístup k monitorovaniu subsidiarity prostredníctvom procesu tvorby politiky EÚ, zapojiť inštitúcie EÚ a vnútroštátne inštitúcie do tejto práce a konsolidovať pripravenosť Výboru regiónov predkladať podania na Súdnom dvore.

V tejto súvislosti bola zriadená riadiaca skupina pre subsidiaritu, aby poskytovala politické riadenie prác Výboru regiónov v oblasti monitorovania subsidiarity. Táto skupina koordinuje a poskytuje politické nadviazanie na činnosti monitorovania subsidiarity vykonané v priebehu roku. Je zodpovedná za vyzdvihnutie každoročných priorít v oblasti subsidiarity a za predkladanie návrhov na používanie najvhodnejších nástrojov a postupov siete na monitorovanie subsidiarity s cieľom poskytovať podporu práci spravodajcov Výboru regiónov v legislatívnom procese.

V revidovanej stratégii sa vyzdvihuje, že činnosti Výboru regiónov v oblasti monitorovania subsidiarity by sa mali začať vo fáze prípravy legislatívy. Tento prístup počíta s úlohou expertnej skupiny pre subsidiaritu, ktorá pozostáva zo 16 predstaviteľov siete monitorovania subsidiarity vybraných na základe ich odborných znalostí v oblasti subsidiarity a bohatých skúseností s právom EÚ. Skupina prvýkrát zasadala 25. októbra 2012 a zvolila si iniciatívy, ktoré bude prednostne monitorovať. Predsedníctvo Výboru regiónov na tomto základe prijalo 30. januára 2013 pracovný program v oblasti subsidiarity[13], ktorý zahŕňa štyri iniciatívy naplánované v pracovnom programe Komisie na rok 2013 (elektronickú fakturáciu v oblasti verejného obstarávania, koncepciu Modrý pás pre jednotný trh námornej dopravy, preskúmanie politiky a právnych predpisov v oblasti odpadov a rámec environmentálneho hodnotenia v oblasti klímy a energetiky s cieľom umožniť bezpečnú a zabezpečenú ťažbu nekonvenčných uhľovodíkov) a mestskú mobilitu (ktorá sa síce nenachádza v pracovnom programe Komisie na rok 2013, ale Komisia oznámila svoj zámer vydať oznámenie o mestskom rozmere dopravnej politiky EÚ v roku 2013).

Sieť monitorovania subsidiarity, ktorá bola zriadená v roku 2007, je hlavným nástrojom Výboru regiónov na monitorovanie a ku koncu roku 2012 zahŕňala 141 partnerov. Jej členská a reprezentačná základňa sa v roku 2012 opäť rozšírila, predovšetkým v dôsledku členstva regionálnych parlamentov a miestnych samospráv. Konzultácie partnerov tejto siete sú hlavným prevádzkovým nástrojom, ktorý spravodajcovia Výboru regiónov používajú pri príprave návrhov stanovísk. V roku 2012 sa uskutočnili tri konzultácie – o Nástroji „Spájame Európu“[14], o siedmom environmentálnom akčnom programe[15] a o výkone práva uskutočniť kolektívnu akciu v rámci slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby („Monti II“).[16] V rámci akčného plánu siete monitorovania subsidiarity pracovala skupina v priebehu roku na revízii usmernení TEN-T a nástroja „Spájame Európu“.

Vo februári 2012 bol ako súčasť siete monitorovania subsidiarity spustený projekt REGPEX (Projekt výmeny informácií medzi regionálnymi parlamentmi), do ktorého sa môžu zapojiť regionálne parlamenty a miestne samosprávy poverené legislatívnymi právomocami. Projekt podporuje tieto regióny pri plnení ich úlohy pri monitorovaní právnych predpisov EÚ z hľadiska subsidiarity, predovšetkým v kontexte polisabonského systému včasného varovania a možného záujmu národných parlamentov o konzultácie s nimi. Výbor regiónov vníma REGPEX nielen ako technickú databázu, ktorá zabezpečuje prístup k zdrojom informácií a uverejňuje stanoviská regiónov, ale aj ako sieť na podporu kontaktov medzi „legislatívnymi regiónmi“ EÚ.

V týchto stanoviskách, ktoré Výbor regiónov prijal v roku 2012, boli vyjadrené obavy týkajúce sa súladu so zásadami subsidiarity a proporcionality, pričom v niektorých z nich boli uvedené možné porušenia: návrh nariadenia o EFRR, siedmy environmentálny akčný program, balík právnych predpisov v oblasti verejného obstarávania, balík právnych predpisov v oblasti ochrany údajov a vysielanie pracovníkov v rámci poskytovania služieb.

2.5. Súdny dvor

Súdny dvor nevyniesol v roku 2012 žiaden rozsudok, ktorým by sa výrazne rozvinula zásada subsidiarity. Súdny dvor však v rozsudku, ktorý vyniesol vo veci C-288/11 P, Mitteldeutsche Flughafen, 19. decembra 2012 potvrdil, že zásada subsidiarity sa neuplatňuje v oblasti štátnej pomoci, v ktorej má Komisia výlučné právomoci.

Súdny dvor okrem toho v rozsudku, ktorý vyniesol vo veci C-221/10 P, Artegodan, 19. apríla 2012 opätovne uviedol, že subsidiarita a všeobecnejšie pravidlá príslušnosti stanovené v zmluve nezabezpečujú práva pre jednotlivcov, a preto porušenie týchto pravidiel ako takých nie je dôvodom nezmluvného záväzku Únie a jej inštitúcií.

3. Hlavné prípady, v ktorých boli vyjadrené obavy v súvislosti so zásadami subsidiarity a proporcionality

Návrh nariadenia o výkone práva uskutočniť kolektívnu akciu v rámci slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby (Monti II)

Národné parlamenty vydali 12 odôvodnených stanovísk k návrhu Monti II, čo predstavuje 19 hlasov (hranica je 18), a preto bola prvýkrát udelená tzv. žltá karta.[17]

Cieľom návrhu Komisie bolo objasniť vzájomné pôsobenie medzi výkonom sociálnych práv a výkonom slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby, ktoré sú zakotvené v zmluve. Komisia sa pokúsila odstrániť obavy, ktoré vyjadrili zainteresované strany (najmä odborové zväzy), že na základe rozsudkov Súdneho dvora vo veciach Viking Line a Laval majú na jednotnom trhu hospodárske slobody prednosť pred právom štrajkovať, a to prostredníctvom upresnenia v legislatívnom dokumente, že žiadne z uvedených práv nie je nadradené druhému. Komisia si bola vedomá citlivosti danej otázky a ťažkostí pri hľadaní spoločného menovateľa medzi protichodnými záujmami o to, ako najlepšie riešiť spor v situáciách, keď sú doň zapojené podniky a pracovníci v rôznych členských štátoch.

Odôvodnené stanoviská vydali komory SE Riksdag (2 hlasy), DK Folketing (2 hlasy), FI Eduskunta (2 hlasy), FR Sénat (1 hlas), PL Sejm (1 hlas), PT Assembleia da República (2 hlasy), LV Saeima (2 hlasy), LU Chambre des Députés (2 hlasy), BE Chambre des Représentants (1 hlas), UK House of Commons (1 hlas), NL Tweede Kamer (1 hlas) a MT Kamra tad-Deputati (2 hlasy).

Väčšina národných parlamentov, ktoré prijali odôvodnené stanoviská, spochybňovala použitie článku 352 ZFEÚ ako právneho základu daného návrhu. Väčšina z nich považovala použitie uvedeného právneho základu za nedostatočne odôvodnené. Niektoré z nich sa domnievali, že vyňatie práva štrajkovať z rozsahu pôsobnosti článku 153 ZFEÚ by takisto vylúčilo možnosť použiť ako právny základ článok 352 ZFEÚ. Rovnaký počet národných parlamentov vyjadril obavy súvisiace s pridanou hodnotou návrhu a potrebou navrhovaného opatrenia. Niektoré komory poukázali na to, že návrh nezmení súčasnú právnu situáciu, iné tvrdili, že neprispeje k väčšej právnej zrozumiteľnosti či istote. Päť národných parlamentov okrem toho uviedlo, že článok 153 ods. 5 ZFEÚ by vyňal právo štrajkovať z právomocí EÚ, zatiaľ čo iné parlamenty tvrdili, že všeobecná zásada a test proporcionality zahrnuté v návrhu nie sú v súlade so zásadou subsidiarity a mohli by mať negatívny vplyv na právo štrajkovať. V rámci ďalších vyjadrených obáv národné parlamenty vyjadrili pochybnosti o potrebe mechanizmu alternatívneho riešenia sporov, pričom sa obávali, že by tento systém mohol kolidovať s vnútroštátnymi systémami. Takisto vyjadrili obavy týkajúce sa potreby mechanizmu varovania.

Po podrobnom posúdení argumentov, ktoré národné parlamenty predložili vo svojich odôvodnených stanoviskách, Komisia dospela k záveru, že zásada subsidiarity nebola porušená.

Vo svojich odpovediach národným parlamentom, ktoré vydali odôvodnené stanoviská[18], Komisia vysvetlila, že cieľom jej návrhu bolo objasniť všeobecné zásady a uplatniteľné pravidlá na úrovni EÚ týkajúce sa uplatňovania základného práva uskutočniť kolektívnu akciu v rámci slobody poskytovať služby a slobody usadiť sa vrátane potreby ich zosúladenia v praxi v cezhraničných situáciách. Komisia trvala na tom, že nie je možné, aby to dosiahli len samotné členské štáty, ale že je potrebné opatrenie na úrovni Európskej únie.

Pokiaľ ide o otázku právneho základu, Komisia sa rozhodla použiť článok 352 ZFEÚ vzhľadom na chýbajúce explicitné ustanovenie v zmluve. Aj keď je pravda, že článok 153 ods. 5 ZFEÚ vylučuje právo štrajkovať z rozsahu záležitostí, ktoré môžu byť v EÚ regulované prostredníctvom minimálnych noriem stanovených v smernici, rozsudky Súdneho dvora jasne preukázali, že aj keď sa článok 153 neuplatňuje na právo štrajkovať, kolektívna akcia sa nevylučuje z rozsahu pôsobnosti právnych predpisov EÚ. Komisia okrem toho považovala nariadenie za najvhodnejší právny nástroj, keďže je priamo uplatniteľné a ako také by viedlo k nižšej zložitosti regulačného rámca a poskytlo by väčšiu právnu istotu pre tie subjekty v celej Únii, na ktoré sa tieto právne predpisy vzťahujú, a to prostredníctvom objasnenia uplatniteľných pravidiel.

Navrhovaným opatrením by sa uznala úloha vnútroštátnych súdov pri zisťovaní skutkového stavu a posudzovaní, či opatrenia plnia ciele, ktoré predstavujú oprávnený záujem, či sú vhodné na dosiahnutie týchto cieľov a či nepresahujú rámec potrebný na dosiahnutie týchto cieľov. Uznal by sa v ňom aj význam v súčasnosti platných vnútroštátnych právnych predpisov a postupov na výkon práva štrajkovať vrátane existujúcich inštitútov alternatívneho riešenia sporov, ktoré by návrhom neboli zmenené ani ovplyvnené. Vysvetlila by sa v ňom úloha mechanizmov alternatívneho, neformálneho riešenia sporov, ktoré existujú vo viacerých členských štátoch.

Komisia dospela k záveru, že zásada subsidiarity nebola porušená, hoci vzala na vedomie názory, ktoré národné parlamenty vyjadrili, ako aj súčasný stav rokovaní o návrhu nariadenia medzi zainteresovanými stranami. Uznala, že jej návrh by pravdepodobne v Európskom parlamente ani Rade nezískal politickú podporu potrebnú na jeho prijatie. Vzhľadom na uvedené, Komisia informovala Európsky parlament, Radu a národné parlamenty listami z 12. a 13. septembra 2012 o svojom úmysle stiahnuť svoj návrh a vysvetlila, že tým, že tak urobila, dúfa, že uľahčí rýchle prerokovanie návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o vykonávaní smernice 96/71/ES a umožní pokročiť v práci na presadzovaní práv vyslaných pracovníkov, tak ako sa uvádza v bode 3 ods. 1 Paktu pre rast a zamestnanosť, ktorý Európska rada prijala 28. – 29. júna 2013. Komisia prijala rozhodnutie stiahnuť návrh Monti II 26. septembra 2012.[19]

Návrh nariadenia o Fonde európskej pomoci pre najodkázanejšie osoby [20]

Návrh Komisie, ku ktorému bol doručený druhý najvyšší počet odôvodnených stanovísk v roku 2012 (5), bol návrh na zriadenie Fondu európskej pomoci pre najodkázanejšie osoby. Všetky národné parlamenty, ktoré zaslali odôvodnené stanoviská[21], nastolili rovnakú otázku, konkrétne absenciu dostatočného odôvodnenia, pokiaľ ide o súlad návrhu so zásadou subsidiarity.[22] Spolková rada Bundestag uviedla, že v článkoch 174 a 175 ZFEÚ sa nestanovuje právomoc EÚ bojovať proti chudobe, že sociálna politika a opatrenia v rámci takejto politiky patria medzi právomoci členských štátov a že návrh porušuje zásadu proporcionality. Švédska komora Riksdag uviedla, že chudobe a sociálnemu vylúčeniu možno najlepšie predchádzať zamestnanosťou, ktorá umožňuje podporu seba samého, a systémom sociálneho zabezpečenia pre všetkých obyvateľov. Podľa jej názoru sú za sociálne zabezpečenie zodpovedné členské štáty a pomoc najúčinnejšie spravujú členské štáty. Rovnaký názor zastávala dánska komora Folketing, ktorá uviedla, že cieľ podporovať najodkázanejšie osoby môžu najlepšie dosiahnuť členské štáty buď na ústrednej, regionálnej alebo miestnej úrovni. Komora House of Lords Spojeného kráľovstva dospela k záveru, že Komisia nepredložila žiaden presvedčivý argument, ktorým by odôvodnila svoj návrh z hľadiska zásady subsidiarity, a že akákoľvek neistota týkajúca sa schopnosti všetkých členských štátov udržať výdavky na sociálne zabezpečenie a investície doň na dostatočnej úrovni by sa mohla odstrániť opatrením v rámci existujúcich programov súdržnosti EÚ. Táto komora vyjadrila pochybnosti týkajúce sa potreby navrhovaného opatrenia.

Vo svojich odpovediach na tieto odôvodnené stanoviská Komisia podčiarkla, že počas procesu posúdenia vplyvu preskúmala právo EÚ konať a jeho pridanú hodnotu a že jej zistenia boli zhrnuté v dôvodovej správe k uvedenému návrhu. Komisia uznala, že podpora práce a seba samého je najlepším spôsobom, ako čeliť sociálnemu vylúčeniu a že Európsky sociálny fond bude aj naďalej hlavným nástrojom EÚ na boj proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu prostredníctvom podpory aktivačných opatrení. Naproti tomu poukázala na to, že rastúci počet Európanov je príliš ďaleko od trhu práce na to, aby mohol využiť podporu, ktorú možno poskytnúť z existujúcich fondov. Komisia pritiahla pozornosť na navrhovanú povinnosť spojiť distribúciu materiálnej pomoci so sprievodnými opatreniami zameranými na sociálnu reintegráciu osôb, ktorým sa poskytuje pomoc, čím by sa z fondu stal nástroj, ktorý funguje nad rámec pasívnych intervencií. Zdôraznila, že navrhovaný fond by sa zakladal na vnútroštátnych režimoch pomoci a implementoval by sa v rámci spoločného riadenia; členským štátom by sa tak ponechala primárna zodpovednosť za identifikáciu najvhodnejších cieľových skupín a typov intervencie.

Návrh nariadenia o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov[23]

Z ôsmich návrhov Komisie, ktoré vyvolali po troch odôvodnených stanoviskách, bol návrh nariadenia o ochrane údajov tým návrhom, ktorý bol kritizovaný nielen z hľadiska subsidiarity, ale aj z hľadiska proporcionality. Niektoré národné parlamenty zastávali názor, že rozsah navrhovaného aktu by mal byť aj naďalej obmedzený na cezhraničné výmeny. Pokiaľ ide o proporcionalitu, niektoré parlamenty tvrdili, že návrh by mohol ovplyvniť spracúvanie osobných údajov verejným sektorom (najmä v oblasti zdravotníckych a sociálnych služieb). Niektoré národné parlamenty vyjadrili pochybnosti v súvislosti s rozsahom a počtom delegovaných právomocí, ktoré daný návrh udeľuje Komisii. Táto záležitosť v značnej miere rezonovala medzi členskými štátmi v priebehu rokovaní Rady, ako aj medzi niektorými poslancami Európskeho parlamentu.

Komisia vo svojich odpovediach vysvetlila, že voľba nariadenia má za cieľ ďalej zosúlaďovať existujúce európske právne predpisy o ochrane údajov v záujme zabezpečenia vysokej úrovne ochrany v celej Únii a týmto spôsobom zaručiť slobodný tok osobných údajov na vnútornom trhu. V rámci rozsahu pôsobnosti nariadenia by si členské štáty ponechali určitý priestor na manévrovanie vo verejnom sektore, tak ako to už bolo uvedené v návrhu. Pokiaľ ide o delegované právomoci, Komisia upresnila, že by zabezpečili náležitú prispôsobiteľnosť právnych predpisov neustále sa meniacemu svetu elektronických údajov bez potreby opätovného prerokovania aktu na úrovni spoluzákonodarcov.

4. Závery

Rok 2012 sa vyznačoval zvýšeným povedomím o zásadách subsidiarity a proporcionality v medziinštitucionálnom kontexte, a to nielen v dôsledku skutočnosti, že národné parlamenty udelili prvú žltú kartu.

Otázky súvisiace s kontrolou a monitorovaním subsidiarity sa takisto objavovali na popredných miestach programov Európskeho parlamentu a Výboru regiónov, pričom obe tieto inštitúcie prispôsobili svoje interné postupy tak, aby boli schopné lepšie skúmať vplyv a pridanú hodnotu svojej práce. Inštitúcie a orgány EÚ takisto skúmajú synergie z hľadiska posudzovania súladu so zásadami subsidiarity a proporcionality. V dôsledku toho môže teraz Výbor regiónov na výslovnú žiadosť Komisie poskytovať pre posúdenia vplyvu Komisie informácie týkajúce sa regionálneho a miestneho vplyvu plánovaného návrhu. Európsky parlament takisto zintenzívnil svoj prístup k posudzovaniu vplyvu a pridanej hodnote EÚ.

V roku 2012 sa zintenzívnili rokovania o vymedzení zásad subsidiarity a proporcionality, konkrétne o potrebe lepšie vymedziť rozsah kontroly subsidiarity opísanej v zmluve. Aj keď národné parlamenty vidia jasné výhody užšej koordinácie svojej práce v oblasti kontroly a viac hlasov volá po usmerneniach, želajú si zachovať právo vykladať tieto zásady. V tejto súvislosti by sa malo pripomenúť, že v usmerneniach Komisie o posudzovaní vplyvu [24] sa už uvádzajú jasné kritériá na posúdenie súladu návrhov Komisie so zásadami subsidiarity a proporcionality, a že Komisia vždy nabádala ostatné inštitúcie, aby uplatňovali rovnaké kritériá.

Príloha

Zoznam iniciatív Komisie, ku ktorým národné parlamenty vydali v roku 2012 odôvodnené stanoviská[25] týkajúce sa dodržiavania zásady subsidiarity[26]

|| Dokument Komisie || Názov || Odôvodnené stanoviská (protokol č. 2) || Národná komora, ktorá predkladá odôvodnené stanovisko

1 || COM(2012) 130 || Výkon práva uskutočniť kolektívnu akciu v rámci slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby (Monti II) || 12 || BE Chambre des Représentants DK Folketing FI Eduskunta FR Sénat LV Saeima LU Chambre des Députés MT Kamra tad-Deputati NL Tweede Kamer PL Sejm PT Assembleia da República UK House of Commons SE Riksdag

2 || COM(2012) 617 || Fond európskej pomoci pre najodkázanejšie osoby || 5 || DE Bundestag DK Folketing UK House of Commons UK House of Lords SE Riksdag

3 || COM(2012) 380 || Pravidelná kontrola technického stavu motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel a zrušenie smernice 2009/40/ES || 5 || CY Vouli ton Antiprosopon NL Eerste Kamer NL Tweede Kamer FR Sénat SE Riksdag

4 || COM(2012) 11 || Ochrana fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov (všeobecné nariadenie o ochrane údajov) || 4 || DE Bundesrat BE Chambre des Représentants FR Sénat SE Riksdag

5 || KOM(2011) 778 || Návrh, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2006/43/ES o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok || 3 || BE Chambre des Représentants SK Národná rada SE Riksdag

6 || KOM(2011) 779 || Osobitné požiadavky týkajúce sa štatutárneho auditu subjektov verejného záujmu || 3 || BE Chambre des Représentants SK Národná rada SE Riksdag

7 || KOM(2011) 828 || Vypracovanie pravidiel a postupov zavedenia prevádzkových obmedzení podmienených hlukom na letiskách Únie v rámci vyváženého prístupu a zrušenie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/30/ES || 3 || DE Bundesrat FR Sénat NL Tweede Kamer

8 || KOM(2011) 897 || Udeľovanie koncesií || 3 || DE Bundesrat AU Bundesrat ES Congreso de los Diputados/Senado

9 || COM(2012) 372 || Kolektívna správa autorských práv a súvisiacich práv a poskytovanie multiteritoriálnych licencií na práva na využívanie hudobných diel online na vnútornom trhu || 3 || FR Sénat PL Sejm SE Riksdag

10 || COM(2012) 381 || Návrh, ktorým sa mení a dopĺňa smernica Rady 1999/37/ES o registračných dokumentoch pre vozidlá || 3 || CY Vouli ton Antiprosopon NL Eerste Kamer NL Tweede Kamer

11 || COM(2012) 382 || Návrh o cestnej technickej kontrole spôsobilosti úžitkových automobilov prevádzkovaných v Únii a o zrušení smernice 2000/30/ES || 3 || CY Vouli ton Antiprosopon NL Eerste Kamer NL Tweede Kamer

12 || COM(2012) 576 || Prístup ku genetickým zdrojom a spravodlivé a rovnocenné spoločné využívanie prínosov vyplývajúcich z ich používania v Európskej únii || 3 || FR Sénat IT Senato della Repubblica SE Riksdag

13 || COM(2012) 614 || Zlepšenie rodovej vyváženosti medzi nevýkonnými riadiacimi pracovníkmi spoločností kótovaných na burze a súvisiace opatrenia || 3[27] || DK Folketing NL Eerste Kamer/Tweede Kamer SE Riksdag

14 || KOM(2011) 821 || Spoločné ustanovenia o monitorovaní a posudzovaní návrhov rozpočtových plánov a o zabezpečení nápravy nadmerného deficitu členských štátov v eurozóne || 2 || FR Sénat SE Riksdag

15 || COM(2012) 10 || Ochrana fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov príslušnými orgánmi na účely predchádzania trestným činom, ich vyšetrovania, odhaľovania alebo stíhania alebo na účely výkonu trestných sankcií a voľný pohyb takýchto údajov || 2 || DE Bundesrat SE Riksdag

16 || COM(2012) 167 || Návrh, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 223/2009 o európskej štatistike || 2 || AU Bundesrat ES Congreso de los Diputados/Senado

17 || COM(2012) 48 || Návrh, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2001/83/ES, pokiaľ ide o informácie určené širokej verejnosti o liekoch viazaných na lekársky predpis, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2001/83/ES, ktorou sa ustanovuje zákonník Spoločenstva o humánnych liekoch, pokiaľ ide o informácie určené širokej verejnosti o liekoch viazaných na lekársky predpis || 2 || PL Senat SE Riksdag

18 || COM(2012) 49 || Návrh, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 726/2004, pokiaľ ide o informácie určené širokej verejnosti o liekoch na humánne použitie viazaných na lekársky predpis || 2 || PL Senat SE Riksdag

19 || COM(2012) 84 || Transparentnosť opatrení regulujúcich stanovovanie cien liekov na humánne použitie a ich zaraďovanie do pôsobnosti verejných systémov zdravotného poistenia || 2 || AU Nationalrat LU Chambre des Députés

20 || KOM(2011) 793 || Alternatívne riešenie spotrebiteľských sporov, zmena nariadenia (ES) č. 2006/2004 a smernice 2009/22/ES (smernica o alternatívnom riešení spotrebiteľských sporov) || 2 || DE Bundesrat NL Eerste Kamer

21 || KOM(2011) 895 || Obstarávanie vykonávané subjektmi pôsobiacimi v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb || 2 || SE Riksdag UK House of Commons

22 || KOM(2011) 896 || Verejné obstarávanie || 2 || SE Riksdag UK House of Commons

23 || KOM(2011) 747 || Návrh, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1060/2009 o ratingových agentúrach || 1 || SE Riksdag

24 || KOM(2011) 794 || Riešenie spotrebiteľských sporov online (nariadenie o riešení spotrebiteľských sporov online) || 1 || NL Eerste Kamer

25 || KOM(2011) 824 || Služby pozemnej obsluhy na letiskách Únie a zrušenie smernice Rady 96/67/ES || 1 || LU Chambre des Députés

26 || COM(2011) 834 || Zriadenie programu pre konkurencieschopnosť podnikov a malé a stredné podniky (2014 – 2020) || 1 || SE Riksdag

27 || KOM(2011) 873 || Zriadenie Európskeho systému hraničného dozoru (EUROSUR) || 1 || SE Riksdag

28 || KOM(2011) 877 || Návrh, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2003/98/ES o opakovanom použití informácií verejného sektora || 1 || SE Riksdag

29 || COM(2012) 150 || Návrh, ktorým sa menia a dopĺňajú smernice 1999/4/ES, 2000/36/ES, 2001/111/ES, 2001/113/ES a 2001/114/ES, pokiaľ ide o právomoci, ktoré sa majú udeliť Komisii || 1 || AU Bundesrat

30 || COM(2012) 280 || Stanovenie rámca pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností zmena smerníc Rady 77/91/EHS a 82/891/ES, smerníc 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES a 2011/35/ES a nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 || 1 || SE Riksdag

31 || COM(2012) 35 || Štatút európskej nadácie (FE) || 1 || LT Seimas

32 || COM(2012) 363 || Boj proti podvodom poškodzujúcim finančné záujmy Únie prostredníctvom trestného práva || 1 || SE Riksdag

33 || COM(2012) 369 || Klinické skúšanie liekov na humánne použitie, zrušenie smernice 2001/20/ES || 1 || PL Sejm

34 || COM(2012) 511 || Udelenie osobitných úloh Európskej centrálnej banke, pokiaľ ide o politiky týkajúce sa prudenciálneho dohľadu nad úverovými inštitúciami || 1 || SE Riksdag

|| Odôvodnené stanoviská k návrhom počítané jednotlivo || || 83 ||

|| Odôvodnené stanoviská k balíkom návrhov[28] || || -13 ||

|| SPOLU || || 70 ||

[1] COM(2013) 565.

[2] http://ec.europa.eu/governance/impact/planned_ia/planned_ia_en.htm.

[3] SEK(2009) 92.

[4] http://ec.europa.eu/governance/impact/iab/iab_en.htm.

[5] http://ec.europa.eu/governance/impact/key_docs/docs/iab_report_2012_en_final.pdf.

[6] COM(2012) 514.

[7] Správa ústavného výboru komory Riksdag — 2012/13:KU8.

[8] COSAC je Konferencia výborov národných parlamentov členských štátov Európskej únie pre európske záležitosti, ako aj predstaviteľov Európskeho parlamentu.

[9] Osemnásta správa, ktorá sa vypracúva každé dva roky: Developments in European Union Procedures and Practices Relevant to Parliamentary Scrutiny (Vývoj v postupoch a praxi Európskej únie týkajúcich sa parlamentnej kontroly), 27. septembra 2012.

[10] KOM(2011) 344.

[11] SP (2012) 766/2.

[12] http://extranet.cor.europa.eu/subsidiarity/regpex/Pages/Study-on-Regional-Parliaments.aspx.

[13] CDR2336-2012.

[14] KOM(2011) 659.

[15] COM(2012) 95.

[16] COM(2012) 130.

[17] Pozri článok 7 ods. 2 protokolu č. 2 o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality.

[18] List zo 14. marca 2013.

[19] PV(2012) 2017; http://ec.europa.eu/transparency/regdoc/rep/10061/2012/EN/10061-2012-2017-EN-F-0.Pdf.

[20] COM(2012) 617; jeho predchodcom bol program EÚ na distribúciu potravín najodkázanejším osobám, ktorý prestane fungovať v roku 2013 – k návrhu Komisie KOM(2010) 486 boli takisto predložené tri odôvodnené stanoviská.

[21] DE Bundestag, DK Folketing, UK House of Lords, UK House of Commons a SE Riksdag.

[22] Článok 5 protokolu č. 2.

[23] COM(2012) 11.

[24] SEK(2009) 92.

[25] Aby sa stanovisko mohlo označiť za odôvodnené stanovisko podľa definície v protokole č. 2, musí jasne uvádzať porušenie subsidiarity a musí byť Komisii zaslané do ôsmich týždňov od predloženia návrhu národným parlamentom.

[26] Poradie zostavené podľa počtu odôvodnených stanovísk doručených Komisii v období od 1. januára do 31. decembra 2012.

[27] Komisii bolo k tomuto návrhu doručených celkovo šesť odôvodnených stanovísk. Tri odôvodnené stanoviská (PL Sejm; PL Senat; UK House of Lords) boli doručené po 31. decembri 2012, avšak ešte pred termínom 15. januára 2013.

[28] Keďže sa niektoré stanoviská týkali balíkov návrhov, v tabuľke sa uvádza počet odôvodnených stanovísk vydaných pre každý návrh. V záujme uvedenia aj počtu odôvodnených stanovísk, ktoré boli Komisii doručené, bol počet odôvodnených stanovísk týkajúcich sa viac ako jedného návrhu odpočítaný.