SK    SK  KOMISIA EURÓ PSKYCH SPOLO ČENSTIEV 
Brusel, 18.10.2005 
KOM(2005) 514 v kone čnom znení 
  
OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE 
Boj proti obchodovaniu s ľuďmi – jednotný prístup a návrhy ak čného plánu 
 
SK 2   SK BOJ PROTI OBCHODOVANIU S ĽUĎMI – JEDNOTNÝ PRÍSTUP A NÁVRHY 
AKČNÉHO PLÁNU 
I. Úvod........................................................................................................................ ..... 3 
II. ZÁKLADNÁ ÚLOHA: OCHRANA ĽUDSKÝCH PRÁV ........................................ 3 
III. ROZMER ORGANIZOVANÉHO ZLO ČINU............................................................ 4 
IV. ROZMER NELEGÁLNEJ MIGRÁCIE...................................................................... 6 V. ŠPECIFICKÉ SKUPINY, NAJMÄ ŽENY A DETI.................................................... 7 VI. SPO ĽAHLIVÉ ÚDAJE ............................................................................................... 9 
VII. KOORDINÁCIA A SPOLUPRÁCA........................................................................... 9 
PRÍLOHA........................................................................................................................ ......... 12 
 
SK 3   SK I. Ú VOD 
Toto oznámenie sa zameriava na ďalšie1 posilňovanie záväzku Európskej únie2 a členských 
štátov predchádza ť a bojova ť proti obchodovaniu s ľuďmi, ktoré sa uskuto čňuje za účelom 
sexuálneho alebo pracovného vykoris ťovania a ktoré je vymedzené v rámcovom rozhodnutí z 
19. júla 2002 o boji proti obchodovaniu s ľuďmi,3 a chrániť a podporova ť obete a zabezpe čiť 
ich návrat do reálneho života.  
Je založené na poznaní, že na ú činné riešenie problému obchodovania s ľuďmi je potrebný 
jednotný prístup, ktorého základ tvorí rešpektovanie ľudských práv a zoh ľadnenie jeho 
globálneho charakteru. Tento prístup si vyžaduje koordinova nú politickú reakciu, najmä 
v oblasti slobody, bezpe čnosti a spravodlivosti, vonkajších vz ťahov, rozvojovej spolupráce, 
zamestnanosti,4 rovnosti pohlaví a nediskriminácie. Zame riava sa tiež na posilnenie širokého 
dialógu verejného a súkromného sektora v tejto oblasti.  
Takúto reakciu vyžaduje Haagsky program5 prijatý Európskou radou v novembri 2004, 
v ktorom sa Rada a Komisia vyzývajú, aby v roku 2005 vypracovali plán spolo čných noriem, 
overených postupov a mechanizmov na pred chádzanie a boj pr oti obchodovaniu s ľuďmi a na 
posilnenie boja proti nelegálnemu pris ťahovalectvu.6  
Oznámenie, ktoré bolo uvedené v ak čnom pláne Komisie a Rady, ktorým sa vykonáva 
Haagsky program7, má prispie ť k vytvoreniu tohto pl ánu. Primerane zoh ľadňuje komplexný 
akčný plán boja proti nelegálnemu pris ťahovalectvu a obchodovaniu s ľuďmi na rok 2002 
a úvahy a odporú čania skupiny odborníkov pre problematiku obchodovania s ľuďmi8 
zriadenej Komisiou koncom roku 2003, ktoré sú uvedené v správe z decembra 20049.  
II. ZÁKLADNÁ ÚLOHA: OCHRANA ĽUDSKÝCH PRÁV  
V centre politiky EÚ proti obchodovaniu s ľuďmi sú dotknutí ľudia, ich potreby a práva. To 
predovšetkým znamená jasný záväzok inštitúcií a členských štátov EÚ riadi ť sa prístupom 
zameraným na ľudské práva  a podporova ť tento prístup vo svojich vonkajších vz ťahoch 
a rozvojových politikách. 
Článok 5 ods. 3 Charty základných práv EÚ10 zakazuje obchodovanie s ľuďmi v kontexte 
nedotknute ľnej ľudskej dôstojnosti, ktorá je v sa mom centre vnútroštátnych ústav 
a medzinárodných nástrojov oblasti ľudských práv, ktoré sú pre členské štáty záväzné.  
Podľa medzinárodných právnych predpisov a záv äzkov štát, ktorý prehliada obchodovanie 
s ľuďmi alebo neprijíma žiadne ú činné opatrenia na jeho potla čenie, sa dopúš ťa porušenia 
ľudských práv11. 
Inštitúcie a členské štáty EÚ aktívne uskuto čňujú politiky posil ňujúce zákaz 
obchodovania s ľuďmi vrátane ochrany skuto čných a potenciálnych obetí na 
úrovni EÚ, ako aj na regionál nej a medzinárodnej úrovni. 
Štátni príslušníci z tret ích krajín, ktorí sú obe ťami obchodovania s ľuďmi, ale ktorí nemajú 
v EÚ trvalé bydlisko, by nemali by ť vylúčení z takejto ochrany12, najmä ak spolupracovali 
s príslušnými orgánmi členských štátov formou svedeckej výpovede proti tým, ktorí s nimi 
obchodovali. Takéto osoby by okrem toho nemali by ť de facto  zbavené možnosti uplat ňovať 
svoje práva, napr. za čať konanie proti páchate ľovi alebo konanie vo veci odškodnenia alebo 
požiadať o azyl. 
 
SK 4   SK Je nevyhnutné pravidelné monitorovanie a následná kontrola na úrovni odborníkov a na 
politickej úrovni zabezpečujúce zhodu s uvedenými zásadami v celej EÚ. 
Rada v úzkej spolupráci s Komisiou a na základe dôkladného dialógu 
s občianskou spolo čnosťou13 by mala aspo ň raz za rok uskuto čniť politickú 
diskusiu o politike EÚ v oblasti obchodovania s ľuďmi a zhodnoti ť jej súlad 
s normami ľudských práv a potrebu ďalších opatrení, napr. zlepšenie 
programov pomoci, ochrany a sociálneho za členenia.14  
Je oprávnené nasto ľovať tento problém v rámci politického dialógu s tretími krajinami, 
vychádzajúc z ustanoveni a o základných prvkoch ľudských práv, ktoré je zahrnuté do dohôd 
o obchode a spolupráci ES, a na multilaterálnych fórach.15  
Spoločenstvo by malo posil ňovať politický dialóg s part nerskými krajinami na 
bilaterálnej a multilaterálnej  úrovni o rozmere obchodovania s ľuďmi 
a politikách proti obchodovaniu s ľuďmi z hľadiska ľudských práv, ako aj 
naďalej predostiera ť tento problém na príslušných regionálnych 
a multilaterálnych fórach.  
Európska iniciatíva za demokraciu a ľudské práva venovala osobitnú pozornos ť tejto 
problematike v rokoch 2005/2006 a po čítala s osobitnou podporou v rámci kampane 
„Podporovanie kultúry ľudských práv“.  
Inštitúcie a členské štáty EÚ by mali zintenzívni ť úsilie pri riešení problému 
obchodovania s ľuďmi v rámci EÚ a vo vz ťahoch s tretími krajinami, napr. 
rozvíjaním úsilia na podporu iniciatív proti obchodovaniu s ľuďmi 
prostredníctvom rozvojovej spolupráce. 
III. ROZMER ORGANIZOVANÉHO ZLO ČINU 
Obchodovanie s ľuďmi je vážny zlo čin proti osobám,16 ku ktorému je potrebné pristupova ť 
ako k forme organizovaného zlo činu, ktorá je spojená s inou závažnou trestnou činnosťou, 
a ako k jasnej priorite pres adzovania práva. Vysoké zis ky zo sexuálneho a pracovného 
vykorisťovania17 sú často predmetom prania špinavých pe ňazí a môžu obchodníkom s ľuďmi 
umožniť páchať inú trestnú činnosť a získať hospodársku, sociálnu alebo dokonca politickú 
moc18.  
Obchodovanie s ľuďmi sa musí premeni ť z „nízkorizikovej, ale vysokopríjmovej činnosti 
organizovaného zlo činu“19 na vysokorizikovú a nízkopríjmovú činnosť. Pri presadzovaní 
práva sa musia využíva ť všetky dostupné zdroje a kapacity20 na posilnenie zákazu 
obchodovania s ľuďmi, zbavenie takéhoto obchodovania akýchko ľvek hospodárskych výhod 
a v prípade, že boli dosiahnuté finan čné príjmy, zabavi ť a skonfiškova ť akékoľvek majetky.21 
Vyšetrovanie obchodovania s ľuďmi by malo by ť rovnakou priorit ou ako iné oblasti 
organizovaného zlo činu, v ktorých by sa mali používa ť špeciálne vyšetrovacie techniky 
a stratégie rozkladania skupín organizovaného zlo činu.  
Členské štáty by mali pre orgán y presadzovania práva zabezpe čiť potrebné 
organizačné štruktúry,22 špecializovaných23 pracovníkov a primerané finan čné 
zdroje, aby mohli ú činne bojova ť proti obchodovaniu s ľuďmi.24 Rada by mala 
na základe hodnotení Komisie a v rámci právomocí Únie zabezpe čiť pravidelné 
monitorovanie a vypracova ť normy a hodnotiace kritériá. 
 
SK 5   SK Obchodovanie s ľuďmi za účelom pracovného vykoris ťovania si vyžaduje nové 
druhy špecializácie a spolupráce s partnermi, napríklad s agentúrami 
zodpovednými za kontrolu pracovných podmienok a finan čné vyšetrovania 
súvisiace s nelegálnou prácou.25  
Antikorup čné stratégie by mali by ť neoddelite ľnou súčasťou každej politiky 
boja proti obchodovaniu s ľuďmi.26 
Inštitúcie a členské štáty EÚ by mali presadi ť, aby sa boj proti obchodovaniu 
s ľuďmi stal prioritou v ich vz ťahoch s tretími krajinami v oblasti 
presadzovania práva.27  
Svedectvo obete je ve ľmi dôležité ako dôkaz proti obchodníkovi s ľuďmi. Vzhľadom na 
zvýšené riziko ohrozenia obete poskytujúcej svedectvo28 je naliehavou úlohou nájs ť spôsoby, 
ako primä ť obete sved čiť, a pritom zabezpe čiť ich bezpe čnosť bez toho, aby oni alebo ich 
rodinní príslušníci boli vystavení riziku.29 
Členské štáty by mali zabezpe čiť ochranu obetí a pomoc obetiam, ktoré 
poskytujú svedeckú výpove ď, ako neoddelite ľnú súčasť účinného trestného 
stíhania, a ďalej rozvíja ť proaktívne vyšetrovania vedené spravodajskými 
službami, ktoré nezávisia od svedectva obetí.30 
Európskym orgánom boli udelené osobitn é právomoci a bol pre ne zabezpe čený 
špecializovaný personál. Eurojust má  právomoc v oblasti obchodovania s ľuďmi31. Úloha 
Europolu je ve ľmi dôležitá.32 Môže poskytnú ť prístup k databázam spravodajských informácií 
a ponúka opera čnú podporu prostredníctvom výmeny spravodajských informácií a odborného 
poradenstva.33 Podporuje výmenu informácií a poskytuje členským štátom opera čnú analýzu 
a vypracováva strategické správy na základe informácií a spravodajských poznatkov, ktoré 
poskytujú členské štáty, vytvára Europol alebo ktoré sa zhromaž ďujú z iných zdrojov. 
Informačný tok z členských štátov do Europolu je  však malý v porovnaní s po čtom 
vyšetrovaní. Zdalo by sa, že vyšetrovania sú založené na  spontánnej bilaterálnej 
alebo multilaterálnej spolupráci a pravidelné štruktúry a mechanizmy sa vnímajú ako možné alternatívy. Na obchodovanie s ľuďmi je osobitne zameraný ib a jeden analytický pracovný 
súbor, ktorý za členské štáty spravuje Europol.
34  
Členské štáty by mali zabezpe čiť, aby vnútroštátne orgány presadzovania práva 
pravidelne zapájali Europol do výmeny informácií, spolo čných operácií 
a spoločných vyšetrovacích tímov a využí vali potenciál Eurojustu na u ľahčenie 
trestného stíhania obchodníkov s ľuďmi. 
Šéfovia európskych policajných zb orov by mali pravidelne monitorova ť 
operačnú spoluprácu medzi členskými štátmi a pod ľa potreby predklada ť 
odporúčania na jej zlepšenie.  
Európska policajná akadémia (CEPOL) by mala na ďalej pravidelne 
organizova ť špeciálnu odbornú prípravu pre pracovníkov pôsobiacich v oblasti 
presadzovania práva.  
Inštitúcie a orgány EÚ, ako aj členské štáty by mali podporova ť a posilňovať 
regionálne formy policajnej spolupráce, najmä prostredníctvom takých 
programov ako je AGIS. 
 
SK 6   SK Iba 15 členských štátov bolo 4. augusta 2005 zmluvnou stranou Protokolu OSN o 
obchodovaní s ľuďmi a iba 13 členských štátov bolo zmluvnou stranou Protokolu OSN 
o pašovaní migrantov. Komisia navrhla, aby Európske spolo čenstvo uzatvorilo tieto 
protokoly35 v auguste 200336, ale Rada neprijala príslušné rozhodnutie v dôs ledku rozdielneho 
názoru na právomoc Spolo čenstva pokia ľ ide o ustanovenia týchto protokolov. 
Rada by mala čo najskôr37 prijať návrh rozhodnutia o uzatvorení Protokolu 
OSN o obchodovaní s ľuďmi v mene ES, ktorý Komisia predložila 22. augusta 
200338. 
Nástroje ES pre boj proti praniu špinavých pe ňazí, najmä nástroje na posilnenie reakcie 
trestného práva, medzi ktoré patrí nová  smernica nedávno navrhnutá Komisiou, budú tvori ť 
základ pre riešenie finan čných dôsledkov obchodovania s ľuďmi39. Musí sa zabezpe čiť úplné 
využívanie nového rámcového rozhodnutia Rady o konfiškácii príjmov, nástrojov  a majetku 
z trestnej činnosti.40 Práca pracovnej skupiny pre finan čné opatrenia, najmä pracovnej skupiny 
pre typológie (WGTYP), ktorá sa zameriava, okrem iného, na metódy prania špinavých 
peňazí spojené s obchodovaním s ľuďmi, sa musí sledova ť a hodnoti ť za účelom vytvorenia 
ďalších politických a opera čných možností boja proti obchodovaniu s ľuďmi.  
IV. ROZMER NELEGÁLNEJ MIGRÁCIE  
Trestný čin obchodovania s ľuďmi má často nadnárodný rozmer, ke ďže mnoho ľudí, ktorí sú 
predmetom obchodu s ľuďmi, sa pohybuje alebo je prevezených cez vonkajšie hranice. 
Z tohto dôvodu je predchádzanie obchodovaniu s ľuďmi a boj proti obchodovaniu s ľuďmi 
základným prvkom snahy EÚ zlepši ť kontrolu a doh ľad nad vonkajšími hranicami a posilni ť 
boj proti nelegálnemu pris ťahovalectvu. 
Pašovanie migrantov a obchodovanie s ľuďmi spája skuto čnosť, že tieto činnosti sú často 
organizované medzinárodne pôs obiacimi kriminálnymi sie ťami a sú sú časťou javu 
organizovaného zlo činu, ktorý je spojený s dopytom  po lacných a nezákonných službách. 
Pokiaľ ide o uľahčenie nepovoleného vstupu, tran zitu a sídla takýmito sie ťami, smernica 
2002/90/ES z 28. novembra 200241 a rámcové rozhodnutie z toho istého d ňa42 už hrajú 
dôležitú úlohu pri predch ádzaní tejto trestnej činnosti. 
V roku 2002 Rada prijala komplexný ak čný plán boja proti nelegálnemu pris ťahovalectvu 
a obchodovaniu s ľuďmi v EÚ43, ktorý obsahuje rozsiahly zoznam opatrení a krokov od 
vízovej politiky, výmeny informácií, opatrení na  hraniciach až po otázky navrátenie osôb a 
trestné sankcie proti obchodníkom s ľuďmi. Implementovalo sa množstvo opatrení 
navrhnutých v ak čnom pláne na rok 2002,44 najmä: (1) smernica 2004/81/ES z 29. apríla 
200445, ktorá vymedzuje podmienky ude ľovania povolení na pobyt štátnym príslušníkom 
tretích krajín, ktorí sú obe ťami obchodovania s ľuďmi alebo tým, ktorí boli obe ťou činnosti na 
uľahčenie nelegálneho pris ťahovalectva a ktorí spolupracujú s orgánmi, a (2) nariadenie (ES) 
č. 491/2004 z 10. marca 2004,46 ktorým sa ustanovuje pr ogram AENEAS pre finan čnú 
a technickú pomoc tretím krajinám v oblasti migrácie a azylu, ktoré jednozna čne povoľuje 
spolufinancova ť projekty súvisiace s predchádzaním a bojom proti obchodovaniu s ľuďmi.  
Rovnaký komplexný prístup sa nachádza aj v Pr otokole OSN o pašovaní migrantov, ako aj 
Protokole OSN o obchodovaní s ľuďmi47, ktoré vyjadrujú globálne uznanie problému a mali 
by byť rýchlo ratifikované všetkými aktérmi EÚ.  
Ak sa majú posilni ť opatrenia proti obchodovaniu s ľuďmi, mali by sa prija ť tieto opatrenia 
týkajúce sa hrani čnej kontroly a riadenia migrácie:  
 
SK 7   SK Aby sa zlepšilo postavenie os ôb, s ktorými sa obchoduje, členské štáty by mali 
urýchliť transpozíciu smernice 2004/81/ES48. 
Komisia zváži možnos ť pravidelného organizovania stretnutí odborníkov 
z členských krajín na ú čely výmeny informácií o spôsoboch a metódach 
používaných pri pašovaní migrantov s cie ľom vyvodi ť praktické závery 
o predchádzaní a boji proti obchodovaniu s ľuďmi, napr. závery týkajúce sa 
získavania a prepravy obetí. Európska  agentúra pre riadenie operatívnej 
spolupráce na vonkajších hraniciach (F RONTEX) a CEPOL by mali vo svojich 
príslušných programoch odbornej prípravy venova ť týmto javom zvláštnu 
pozornos ť.  
Členské štáty by mali zabezpe čiť, aby sa na základe budúceho nariadenia, 
ktorým sa ustanovuje kódex Spolo čenstva o pravidlách upravujúcich pohyb 
osôb cez hranice,49 zvláštna pozornos ť venovala ú činnejším a cieleným 
kontrolám potenciálnych obetí obchodovania s ľuďmi na hrani čných 
prechodoch vonkajšej hranice. V tejto úlohe pomôže členským štátom agentúra 
FRONTEX. FRONTEX by mala zoh ľadniť potrebu boja proti obchodovaniu 
s ľuďmi pri koordinácii a organizovaní spolo čných operácií a pilotných 
projektov na vonkajších hraniciach a pr i plnení svojej funkcie analyzovania 
rizík. V tejto oblasti by EUROPOL a FRONTEX mali spolupracova ť v rámci 
svojich príslušných právomocí. 
Rada by mala čo najskôr zavies ť do víz a povolení EÚ na pobyt biometrické 
identifikátory, ke ďže bezpe čnejšie doklady pomôžu pri identifikácii osôb, 
s ktorými sa obchoduje. 
Rada, Európsky parlament50 a Komisia by mali čo najskôr, v súlade so svojimi 
príslušnými povinnos ťami, dokon čiť prípravu spolo čného vízového 
informačného systému. 
Konzulárni pracovníci v krajin ách pôvodu by mali spolupracova ť a vymieňať si 
skúsenosti a mali by absolvova ť odborné školenie v oblasti rozpoznávania 
žiadostí o víza, ktoré by mohli by ť spojené s obchodovaním s ľuďmi.51 
V. ŠPECIFICKÉ SKUPI NY, NAJMÄ ŽENY A DETI 
Podpora nediskriminácie, vrátane rovnosti  pohlaví, práv detí, pôvodných obyvate ľov 
a menšinových skupín52 je zvlášť dôležitá, ke ďže mnohými obe ťami alebo potenciálnymi 
obeťami obchodovania s ľuďmi sú ženy, deti a jednotlivci patriaci k etnickým 
alebo menšinovým skupinám, ktoré môžu by ť predmetom diskriminácie v mieste ich pôvodu. 
Obchodovanie s ľuďmi nie je nutne trestným činom, ktorý sa viaže na jedno pohlavie, ke ďže 
muži a najmä chlapci sú tiež obe ťami sexuálneho a pracovného vykoris ťovania. 
Obchodovanie so ženami a diev čatami, najmä za ú čelom komer čného sexuálneho 
vykorisťovania, je však všeobecnou realitou.  
Inštitúcie a členské štáty EÚ by mali podporova ť stratégie predchádzania 
obchodovaniu s ľuďmi špecifické pre dané pohlavie ako k ľúčový prvok boja 
proti obchodovaniu so ženami a diev čatami. To zah ŕňa implementáciu zásad 
rovnosti pohlaví a odstra ňovanie dopytu po všet kých formách vykoris ťovania, 
vrátane sexuálneho vykoris ťovania a pracovného vykoris ťovania v rámci 
domácností.53  
 
SK 8   SK Programy v rámci EÚ, ako Daphne, by sa mali na ďalej využíva ť na finan čnú 
podporu projektov zaoberajúcich sa problematiku obchodovania s ľuďmi, ako 
násilie proti de ťom, ženám a iným ohrozeným skupinám, zatia ľ čo zvýšená 
pozornos ť by týmto oblastiam mala by ť venovaná v rámci rozvojovej 
spolupráce.  
Ďalšiu pozornos ť je potrebné venova ť obchodovaniu s de ťmi v Európe 
a výskumu tejto problematiky. Samosprávy, ktoré musia čeliť problému 
nútenej detskej práce (vrátane „vykoris ťovateľských prevádzok“, žobrania, 
vreckových krádeží a prostitúcie), by mali by ť aktívne podporované. Mali by sa 
vypracova ť možnosti riešenia problému v úzkej spolupráci s krajinami pôvodu 
detí.  
Trestnými činmi, ktoré sa týkajú obchodovania s de ťmi, najmä nútenie detí do prostitúcie 
alebo vykonávanie sexuálnych praktík s detskými prostitútmi/prostitútkami, sa už zaoberali 
rámcové rozhodnutia Rady o boji proti obchodovaniu s ľuďmi a sexuálnemu vykoris ťovaniu 
detí a detskej pornografii.54 Stupeň harmonizácie je však dos ť obmedzený. 
V roku 2006 sa Komisia pri hodnotení  implementácie rámcových rozhodnutí 
Rady o boji proti obchodovaniu s ľuďmi a sexuálnemu vykoris ťovaniu detí 
a detskej pornografii sústredí vo svoj ich hodnotiacich správach na potrebu 
ďalšieho posil ňovania právneho rámca, ktorý bude osobitne zameraný na 
obchodovanie s de ťmi a na súvisiace trestné činy, najmä nútenie detí do 
prostitúcie alebo vykonávanie se xuálnych praktík s detskými 
prostitútmi/prostitútkami, a pod ľa potreby predloží vhodné návrhy.  
Problematika obchodovania s de ťmi55 sa musí rieši ť z hľadiska Charty základných práv EÚ, 
ktorá zdôraz ňuje najlepšie záujmy die ťaťa ako hlavný činiteľ pri všetkých opatreniach 
týkajúcich sa detí.56 Dohovor o právach die ťaťa z roku 1989 (CRC)57 ako najdôležitejší 
medzinárodný nástroj ochrany práv die ťaťa zahŕňa ustanovenia o obchodovaní s de ťmi.58 
Dohovor sa vz ťahuje na každé die ťa vo veku do 18 rokov, čo je prístup, ktorý využíva aj 
Komisia. Protokol OSN o obchodovaní s ľuďmi sa musí interpretova ť z hľadiska CRC, 
zohľadňujúc aj iné príslušné me dzinárodné nástroje, ako Op čný protokol o predaji detí, 
detskej prostitúcii a detskej pornografii z 25. mája 2000 a Dohovor Medzinárodnej 
organizácie práce (ILO) o zákaze a o okamžitých  opatreniach na odst ránenie najhorších 
foriem detskej práce59, ako aj Haagsky dohovor o ochran e detí a o spolupráci pri 
medzištátnych osvojeniach. Opatrenia,  o ktorých v tejto oblasti rozhodlo 46 členských štátov 
Rady Európy na svojom Varšavskom samite, by mali by ť tiež zohľadnené, a to najmä 3-ro čný 
akčný program o de ťoch a násilí. 
Inštitúcie a členské štáty EÚ by mali zabezpe čiť, aby politika EÚ v oblasti boja 
proti obchodovaniu s ľuďmi vyjadrovala taký prístup k právam detí, ktorý je 
založený na globálne uznaných zá sadách, najmä v Dohovore OSN o právach 
dieťaťa. Takýto prístup sa musí následne vz ťahovať na každú osobu vo veku 
menej ako 18 rokov. Mala by by ť zabezpe čená aj koordinácia s ak čným 
programom Rady Európy o de ťoch a násilí (2006 - 2008).60 
V súvislosti so správou hraníc je potrebné zvláštnu pozornos ť venovať neplnoletým osobám 
bez sprievodu  alebo de ťom cestujúcim bez blízkeho rodinného príslušníka61, ako tomu je 
v nedávno prijatom nariadení, ktorým sa ustanovuje kódex Spolo čenstva o pravidlách  
upravujúcich pohyb osôb cez hranice.62 Komisia sa ve ľmi skoro63 bude zaobera ť ochranou 
detí v osobitnom oznámení. 
 
SK 9   SK Rozvojová spolupráca musí ú činne prispie ť k riešeniu vážnej situ ácie detí, s ktorými sa 
obchoduje v rozvojových krajinách. 
Komisia by mala zabezpe čiť, aby národné a regionálne strategické dokumenty 
vždy, ke ď je to vhodné a možné, posil ňovali stratégie, ktoré sa zaoberajú 
faktormi podporujúcimi obchodovanie s de ťmi, ako nezabezpe čenie registrácie 
narodených detí alebo nedostato čný prístup k základnému vzdelaniu.64 
VI. SPO ĽAHLIVÉ ÚDAJE 
Politika EÚ v oblasti boja proti obchodovaniu s ľuďmi musí by ť založená na jasnom obraze 
skutočného rozsahu problému na úrovni EÚ a globálnej úrovni.65 Presné údaje však nie sú 
k dispozícii66 a údaje o represívnych opatreniach , hoci dôležité, nie sú dostato čné.67 V roku 
2003 Rada vyzvala Komisiu a členské štáty, aby podporovali opatr enia na vytvorenie systému 
monitorovania obchodu s ľuďmi s cieľom poskytnú ť aktualizované údaje prostredníctvom ich 
nepretržitého a pravidelného zhromaž ďovania od príslušných vnútroštátnych orgánov.68 Pri 
zohľadnení štatistického ak čného plánu na rok 200369 a údajov Eurostatu v oblasti migrácie70, 
ktoré sa týkajú niektorých aspektov tohto ja vu, prvým krokom pre jednotný štatistický systém 
je systematické zhromaž ďovanie a analyzovanie údajov – rozdelených pod ľa veku, pohlavia 
a iných príslušných h ľadísk71 - z rôznych  zdrojov založených na spolo čných usmerneniach na 
ústrednom mieste na vnútroštátnej úrovni. Po primeranom zhromaždení údajov na 
vnútroštátnej úrovni je dôležité zhromaždi ť a porovna ť tieto údaje na európskej úrovni,72 ako 
aj spolupracova ť na úrovni EÚ a globálnej úrovni s tretími krajinami, medzinárodnými 
organizáciami a mimovládnymi organizáciami. Členské štáty by mali ma ť nezávislé 
inštitúcie, napr. národných sp ravodajcov alebo úra dy, ktoré by systematicky zbierali údaje, 
vrátane údajov od mimovládnych or ganizácií, a monitorovali ú činky vnútroštátnych ak čných 
plánov.  
Komisia, berúc do úvahy existujúce or gány na úrovni EÚ a možnú budúcu 
úlohu Eurostatu, preskúma možnosti zhromaž ďovania a porovnávania 
príslušných vnútroštátnych údajov s cie ľom zabezpe čiť riadne monitorovanie 
na úrovni EÚ. 
Budúca Agentúra Európskej únie pre základné práva73 by v súlade so svojim 
mandátom a v úzkej spolupráci s budúcou Európskou migra čnou sieťou 
(EMN),74 ako aj skupinou odborníkov v oblasti obchodovania s ľuďmi, mala 
zhromažďovať a analyzova ť údaje o obchodovaní s ľuďmi. V spolupráci 
s Komisiou a členskými štátmi by mala vypracova ť metódy na zlepšenie 
porovnate ľnosti a spo ľahlivosti údajov na európskej úrovni. 
Spoločenstvo a členské štáty by mali podporova ť takýto prístup vo vz ťahoch 
s tretími (najmä rozvojovými) krajinam i a najdôležitejšími medzinárodnými 
organizáciami. 
VII. KOORDINÁCIA A SPOLUPRÁCA 
Sú potrebné primerané štrukt úry koordinácie a spolupráce,75 ktoré sa však v jednotlivých 
krajinách môžu líši ť, pokiaľ zabezpečujú dosahovanie hlavných cie ľov politiky boja proti 
obchodovaniu s ľuďmi, najmä riadnu identifikáciu a zarad enie osôb, s ktorými sa obchoduje, 
do ochranných a podporných mechanizmov. Mali by spája ť a vyvažova ť rôzne záujmy 
zúčastnených inštitúcií alebo organizácií. 
 
SK 10   SK Spolupráca verejného a súkromného sektora 
Organizácie ob čianskej spolo čnosti zohrávajú v celej EÚ a na celom svete rozhodujúcu úlohu 
v pomoci osobám, s ktorými sa obchoduje.76 Vzťah medzi takýmito organizáciami, 
zamestnávate ľskými organizáciami a agentúrami  presadzujúcimi právo má by ť založený na 
vzájomnom porozumení a dôvere.  
Členské štáty by mali posilni ť spoluprácu štátnych orgánov s organizáciami 
občianskej spolo čnosti, ktoré sa zaoberajú problematikou predchádzania a boja 
proti obchodovaniu s ľuďmi, napr. stanovením pravidiel dohodnutých oboma 
stranami, ktoré podporujú vzájom né porozumenie a dôveru. Pod ľa potreby by 
mali byť zapojené aj zamestnávate ľské organizácie a zá stupcovia špecifických 
priemyselných odvetví.  
Komisia musí v tejto oblasti pokra čovať v dialógu s organizáciami ob čianskej 
spoločnosti a posil ňovať tento dialóg, najmä pr ostredníctvom skupiny 
odborníkov v oblasti obchodovania s ľuďmi a fóra o organizovanom zlo čine.  
Rada by okrem príspevk u Komisie mala prija ť usmernenia EÚ a/alebo 
európsky vzorový protokol spolupráce77 s cieľom podpori ť takúto spoluprácu 
v celej EÚ a v tretích krajinách. 
Spolupráca na vnútroštátnej úrovni 
Skupina odborníkov kladie zvláštny dôraz na vytvorenie vnútroštátnych mechanizmov 
odkazovania ako nástroja spolupr áce na vnútroštátnej úrovni,  78 ktoré už boli odporú čané 
v akčnom pláne OBSE na boj proti obchodovaniu s ľuďmi.79 
Členské štáty by mali zváži ť vytvorenie vnútroštátnych mechanizmov 
odkazovania, ktoré by zabezpe čili identifikáciu osôb, ktoré sú predmetom 
obchodovania, a ich odkazovanie na príslušné orgány. Vládna koordina čná 
štruktúra by mohla vytvára ť, koordinova ť a hodnoti ť vnútroštátne politiky 
a prispieť k mechanizmom, ktoré riešia jednotlivé s ťažnosti. 80 
Spolupráca na úrovni EÚ 
Vnútroštátne mechanizmy spolupráce a koordinácie by mali tvori ť základ zodpovedajúceho 
mechanizmu na úrovni EÚ, ktorý by zabezpe čoval odborné poradenstvo a široký dialóg 
verejného a súkromného sektora.81  
Komisia preskúma možnos ť vytvorenia vhodného mechanizmu koordinácie 
a spolupráce na úrovni EÚ zabezpe čujúceho vytvorenie minimálnych noriem 
a hodnotiacich kritérií, vyhodnocovanie politík členských štátov v oblasti boja 
proti obchodovaniu s ľuďmi a ozna čenie oblastí prioritných opatrení, najmä 
pokiaľ ide o podporu a ochranu obetí.  
Spolupráca s krajinami pôvodu, tranzitu a ur čenia82 
Komisia sa bude aj na ďalej v rámci programu AENEAS, a ak to bude vhodné a možné aj 
v rámci ďalších tematických a geografických programov Spolo čenstva, zaobera ť podporou 
opatrení v tretích krajinách zamer aných na boj proti obchodovaniu s ľuďmi, predchádzanie 
tomuto obchodovaniu, ochranu a pomoc obetiam a podporu spolupráce medzi týmito 
krajinami a EÚ.  
 
SK 11   SK Komisia by mala pod ľa potreby zabezpe čiť, aby obchodovanie s ľuďmi 
a politický rámec a stratégie na jeho za medzenie a zmiernenie boli hodnotené 
v strategických dokumentoch na znižovan ie chudoby, národných a regionálnych 
strategických dokumentoch a v indika tívnych programoch a ich správach.  
Spoločenstvo by malo, najmä prostredníctvo m rozvojovej politiky EÚ, ktorá sa 
zameriava na hlavný cie ľ - zníženie chudoby, a dosiahnutia miléniových 
rozvojových cie ľov, naďalej financova ť opatrenia týkajúce sa faktorov, ktoré 
spôsobujú, že sa osoby stávajú obe ťami obchodovania s ľuďmi, napr. chudoba, 
chýbajúci prístup k základnému a vyššiemu vzdelaniu, nerovnos ť pohlaví, 
odopieranie práva na štátnu príslušnos ť, diskriminácia a chýbajúci prístup 
k službám a chýbajúca rovnos ť príležitostí.  
Spolupráca na regionálnej a globálnej úrovni 
Spolupráca na globálnej úrovni83 sa musí na ďalej posil ňovať, a to najmä prostredníctvom 
podpory a pomoci poskytovaným tretím krajinám pri rýchlej ratifikácii a implementácii 
Protokolu OSN o obchodovaní s ľuďmi a podporou práce osobitného spravodajcu OSN pre 
obchodovanie ľuďmi, najmä ženami a de ťmi.  
Komisia bude na ďalej spolupracova ť s Radou Európy84 a s OBSE, najmä v rámci Aliancie 
proti obchodovaniu s ľuďmi, ktorú inicioval osobitný zás tupca OBSE pre boj proti 
obchodovaniu s ľuďmi. 
Inštitúcie a členské krajiny EÚ  
– by mali na ďalej spolupracova ť s príslušnými medzinárodnými 
organizáciami, napr. OSN, OBSE a Radou Európy; Únia by mala najmä plne využíva ť odborné znalosti Rady Európy v prípadoch, ke ď sú 
potrebné opatrenia v rámci jej právomoci.
85 
– by sa mali zamera ť na vhodné mechanizmy koordinácie a spolupráce 
založené na príslušných medzinárodných nástrojoch; 
– by mali na ďalej podporova ť regionálne iniciatívy, ktoré by mohli dop ĺňať 
a povzbudi ť spoluprácu v celej EÚ, napr. škandinávsko-baltická pracovná 
skupina proti obchodovaniu s ľuďmi86, Iniciatíva pre spoluprácu 
v juhovýchodnej Európe87, pan-európsky budapeštiansky proces88, „dialóg 
5+5“ medzi krajinami západného Stredomoria89 a dialóg o stredomorskej 
tranzitnej migrácii.90 
***
 
SK 12   SK PRÍLOHA  
Endnotes 
                                                 
1 Regarding previous measures at EU level reference ha s to be made to three communications in 1996, 1998 and 
2000 - COM (96) 567 final of 20.11.1996; COM (98) 726 final of 9.12.1998; COM (2000) 85 final, Brussels, 
21.12.2000 - as well as to a number of legislative proposals from the Commission, which formed the basis of important EU/EC legislation: 
Council Framework Decision 2002/629/JHA of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ L 
203, 1.8.2002, p. 1); 
Council Framework Decision  2004/68/JHA of 22 Decem ber 2003 on combating the sexual exploitation of 
children and child pornography (OJ L 13, 20.1.2004, p. 44);  Council Directive 2004/81/EC of 29 April 2004 on the re sidence permit issued to third country nationals who are 
victims of trafficking in human beings or who have been the subject of an action to facilitate illegal immigration, 
who cooperate with the competent authorities (OJ L 261, 6.8.2004, p. 19). Other legal acts that strengthened the standing of victims in criminal proceedings and compensation procedures 
are particularly relevant for the fight against trafficking in human beings: 
Council Framework Decision 2001/220/JHA of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, p. 1);  
Council Directive 2004/80/EC of 29 April 2004 relating to compensation to crime victims (OJ L 261, 6.8.2004, 
p. 15). The Council Resolution of 20 October 2003 on initiatives to combat trafficking in human beings, in particular 
women stressed the need to, inter alia, eradicate ge nder inequalities (OJ C 260, 29.10.2003, p. 4).  
Furthermore, the EU counter-trafficking policy has become an essential part not only in the area of freedom, security and justice but also regarding employment and social affairs, EU enlarg ement, external relations 
(Stabilisation and Association Process, Partnership and Cooperation Agreements with NIS, Action Plans against 
Organised Crime with Russia (2000) and on Justice an d Home Affairs with Ukraine (2002), the European 
Neighbourhood Policy, the Euro-Mediterranean Partnership) and development (such as the Cotonou Agreement 
(2000) and the EU-Africa Dialogue).  
Since 1996 considerable funding has be en allocated to projects promoting the prevention of and the fight against 
trafficking in human beings in EU Member States and third countries, but to a lesser extent in Developing 
Countries: STOP (1996-2000) and STOP II (2001-2002), a programme of incentives, exchanges, training and cooperation 
for persons responsible for combating trade in human beings and the sexual exploitation of children (OJ L 322, 
12.12.1996, p. 7; OJ L 186, 7.7.2001, p. 7): AGIS (2003-2007), a framework programme on police and judicial cooperation in criminal matters (OJ L 203, 
1.8.2002, p. 5): 
Daphne (2000-2003) and Daphne II (2004-2008) programme of Community action (2004 to 2008) to prevent and combat violence against children, young people and women and to protect victims and groups at risk (OJ L 
34, 9.2.2000, p. 1; OJ L 143, 30.4.2004, p. 1): 
EQUAL: Guidelines for the second round. Communication from the Commission establishing the guidelines for the second round of the Community Initiative EQUAL co ncerning transnational co-operation to promote new 
means of combating all forms of discrimination and in equalities in connection with the labour market - Free 
movement of good ideas (COM/2003/840), in particular Chapter 7.2. For instance: Under the Tacis programme (NIS) about € 10M have been allocated over the period 2002-2004 
(Belarus, Moldova, Ukraine, Russia, for specific anti- trafficking of human beings projects focussing on 
prevention, prosecution and protection. Under the 8th ACP programme, Benin has benefited from a € 2M project against trafficking in children. € 5M have been allocated for South Africa. 
2 Hereinafter referred to as EU. 
3 Article 1(1) of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ 
L 203, 1.8.2002. p. 1):  
“1….the recruitment, transportation, transfer, harbouring, subsequent reception of a person, including exchange 
or transfer of control over that person, where:  
(a) use is made of coercion, force or threat, including abduction, or  
(b) use is made of deceit or fraud, or  (c) there is an abuse of authority or of a position of vulnerability, which is su ch that the person has no real and 
acceptable alternative but to subm it to the abuse involved, or 
(d) payments or benefits are given or received to achieve  the consent of a person having control over another 
 
SK 13   SK                                                                                                                                                          
person for the purpose of exploitation of that person’s labour or services, including at least forced or compulsory 
labour or services, slavery or practices similar to slavery or servitude, or for the purpose of the exploitation of the 
prostitution of others or other forms of sexual exploitation, including in pornography. 
2. The consent of a victim of trafficking in human beings to the exploitation, intended or actual, shall be irrelevant where any of the means set forth in paragraph 1 have been used. 
3. When the conduct referred to in paragraph 1 involves a child, it shall be a punishable trafficking offence even 
if none of the means set forth in paragraph 1 have been used.” This definition reflects the elements of the definition of the UN Protocol to Prevent, Suppress and Punish 
Trafficking in Persons, Especially Women and Children, supplementing the United Nations Convention against 
Transnational Organised Crime (UN Trafficking Protocol) but excludes trafficking in human beings for the 
removal of organs. This aspect will be looked at by the Commission in more detail in the light of a Europol 
report on trafficking in human organs. 
4 More and more attention is paid to trafficking in human beings for the purpose of labour exploitation. See 
Report (Note 6, below), e.g. Recommendations 29, 73 and Chapter 2, especially page 52; furthermore ILO: A 
Global Alliance against Forced Labour - Global Repo rt under the Follow-up to the ILO Declaration on 
Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005. 
5 The Hague Programme on strengthening the area of freedo m, security and justice; (OJ C 053, 03/03/2005 p.1). 
6  The Hague Programme on strengthening the area of fr eedom, security and justice - paragraph 1.7.1 in fine ; (OJ 
C 053, 03/03/2005, p.7). 
7 Council and Commission Action Plan implementing the Hague Programme on strengthening 
freedom, security and justice in the European Union – 5th hyphen letter c) (OJ C 198, 12.08.2005, p.14) 
8 Established by the Commission in 2003 (OJ L 79, 26.3.2003, p. 25; OJ C 205, 30.8.2003, p. 3.) further to the 
Brussels Declaration of 2002 on Preventing and Combating Trafficking In Human Beings (OJ C 137, 12.6.2003, 
p. 1.); hereinafter referred to as Experts Group. 
9 Report of Experts Group on Traffi cking in Human Beings (Brussels, 22  December 2004); he reinafter referred 
to as Report; published on the website of the Commission, DG JLS: 
http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/crime/tr afficking/fsj_crime_hum an_trafficking_en.htm .  
10 OJ C 364, 18.12.2000, p. 9. According to Explanations  relating to the Charter, Article 5 (3) stems directly 
from human dignity and takes into account of recent developments in organised crime, such as the organisation 
of lucrative illegal immigration or sexual exploitation networks. On the other hand, one has to take into account 
the non-binding legal status of the Charter and that accor ding to a classical doctrine only States could violate 
individual human rights. The Charter’s provisions are addr essed to the Member States only insofar as they are 
implementing Union law. The Charter does not extend the field of application of Union law beyond the powers 
of the Union or establish any new power or task for the Union.  
11 At least seven International Conventions related to th e prevention of human trafficking have been signed and 
mostly ratified by EU Member States (Convention on the Rights of the Child with the Optional Protocol, The 
Hague Convention on the Protection of Children and Co-operation in Respect of Inter-Country Adoption, 
Palermo Convention against Transnational Organised Crime and Trafficking Protocol, ILO Convention No 182 and the Convention on Eradication on all forms of Discrimination Against Women). and advocate for further 
provisions not ratified as yet e.g. addressing trafficking in human organs and tissues. A  reference has to be made 
as well to “The European Convention on Human Rights and Biomedicine, 1997” and the Additional protocol concerning Transplantation of Organs and Tissues of Human Origin (2002), whose  Article 22 concerns 
trafficking in organs and tissues. 
Furthermore the Rome Statute of the International Criminal Court extends the jurisdiction of the Court on the enslavement as a crime against humanity. Enslavement is defined as “the exer cise of any or all of the powers 
attaching to the right of  ownership over a person and in cludes the exercise of such power in the course of 
trafficking in persons, in particular  women and children” (Article 7.2) 
Recital 3 of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings points 
out that it comprises serious violations of fundamental human rights; OJ L 203, 1.8.2002, p. 1. 
12 See also Report, recommendations 17, 114. 
13 See Report, recommendation 10 concerning the development of a “human rights impact assessment model” in 
cooperation working with trafficked persons and human rights institutions. 
14 See Report, recommendations 89 – 115. 
15 Such as the UN Commission on Human Rights (CHR) and UN General Assembly Third Committee. At the 
annual sessions of the Third Committee and CHR in 2004, the EU co-sponsored resolutions on Trafficking in women and girls and the resolution on the rights of the ch ild which incorporates aspect s relating to trafficking. 
The CHR also appointed a new Speci al Rapporteur on Trafficking. 
 
SK 14   SK                                                                                                                                                          
16 See endnote 1, which refers to the definition in Artic le 1 of the Council Framework Decision on combating 
trafficking in human beings. 
17 See also: Trafficking in human beings for sexual exploitation : A Europol perspective 
http://www.europol.eu.int/publications /SeriousCrimeOverviews/2004/THB.pdf ;  
Furthermore, for labour exploitation: ILO, A Global A lliance against Forced Labour - Global Report under the 
Follow-up to the ILO Declaration on Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005, e.g. page 46, 
no. 221. 
18 Further to the Framework Decision on combating tr afficking in human beings and the one on sexual 
exploitation of children and child pornography (OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44) Member 
States are adapting their legislation, including punishment by terms of imprisonment if the offence has been 
committed in aggravated circumstances: Article 3 of the Council Framework Decision on combating trafficking 
in human beings; Article 5 of the Council Framework Decision on combating the sexual exploitation of children and child pornography. Different approaches prevail regard ing the legalisation or criminalization of the purchase 
of sexual services in general or the criminalisation of the purchase of sexual services of forced prostitutes (see 
f.i. Sweden: Law That Prohibits the Purchase of Sexual Services, see also Gunilla Ekberg, The Swedish Law 
That Prohibits the Purchase of Sexual Services, in Violence Against Women, Vol. 10 No. 10 October 2004, p. 
1187-1218.).
 
19 Trafficking in Human Beings: A Europol Perspective – January 2004, p. 1. Published: 
http://www.europol.eu.int/publications/Serio usCrimeOverviews/2004/ OverviewTHB2004.pdf  
20 The Experts Group (Report, recommendation 118) advises to continuously devote a certain percentage of these 
resources to the fight against trafficking in human beings. 
21 Report, p. 118. 
22 The Experts Group refers to the Italian Direzione Invest igativa Antimafia and the Fren ch Office central pour la 
repression de la traite des êtres humains (OCRTEH) as best practices. Report, p. 122. 
23 For possible guidance see Report, p. 122. 
24 Report, recommendations 117, 118 
25 Report, recommendation 116. 
26 Report, p. 125 and recommendation 122. 
27 Notably in line with the so-called “Libreville Declaration,” http://www.acpsec.org/fiji/gabon/final_gb.htm  
28 Stressed on several occasions, e.g. in No. 14, fourth, sixth and last indent, of the Brussels Declaration (OJ C 
137, 12.6.2003, p. 7, 8); Report, p.119. 
29 Report, p. 111-114, 119. 
30 However, relevant measures should not be misinterpreted and used to legitimise or suggest a disregard for the 
need to protect and assist a victim of trafficking. Report, p. 123 and recommendation 119. 
31 Council Decision of 28 February 2002 setting up Eurojust with a view to reinforcing the fight against serious 
crime, Article 4(1); OJ L 63, 6.3.2002, p. 1. 
32 The general competence of Europol covers trafficking in human beings (Art. 2(2) of the Europol Convention). 
33 At international level Interpol offers similar services, see http://www.interpol.int/Public/THB/default.asp . 
34 Within another Analytical Work File there is a possibility fir Europol to collect and store data depending upon 
the nationality of the trafficker. 
35 Hereinafter referred to as EC. 
36 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
37 On the basis of Articles 62 (2) and 63 (3), in conjunction with 300 (2) and (3) TEC. 
38 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
39 Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on the prevention of the use of the 
financial system for the purpose of money laundering, including terrorist financing (COM(2004) 448 final, 
Brussels, of 30.6.2004) 
40 OJ L 68, 15.3.2005, p. 49. Article 3, which provides for extended powers of confiscation under certain 
conditions, refers to the Framework Decision on combating trafficking in human beings. 
41 OJ L 328, 5.12.2002, p. 17 
42 OJ L 328, 5.12.2002, p. 1. 
43 OJ C 142, 14.6.2002, p. 23. 
44 The most recent overview on the st ate of implementation is to be foun d in the Commissi on’s 2004 annual 
report on the development of a co mmon policy on illegal immigration, smuggling and trafficking of human 
beings, external borders, and the return of illega l residents, SEC (2004) 1349 final of 25.10.2005. 
45 OJ L 261, 6.8.2004, p. 19. 
46 OJ L 80, 18.3.2004, p.1. 
 
SK 15   SK                                                                                                                                                          
47 UN Protocol to prevent, suppress and punish trafficking in persons, especially women and children, 
supplementing the UN Convention against Transnational Organised Crime; signed in Palermo on 12 to 15 
December 2000 by all EU Member St ates and the European Community, 
48 Deadline for transposition according to the act: 6 August 2006. 
49 A new regulation (“Border Code”), which will be based on the Commission proposal COM (2004) 391 final of 
26 May 2004, will seek to clarify, re structure, consolidate and develop existing legislation on border controls on 
persons, which have been developed within the Schengen intergovernmental framework and integrated into the Treaty since May 1999. 
50 Hereinafter referred to as EP. 
51 See Report, Recommendations 68 and 76. 
52 The UN Committee on the Rights of the Child has stressed  in several occasions the vulnerability of children 
belonging to minorities notably because of poor access to education and lack of birth registration. The Permanent 
Forum on Indigenous Issues in its se ssion of 2003 recommended to the UN system to address the issue of 
trafficking of indigenous women and girls as a matter of concern. 
53 See UN Trafficking Protocol, Article 9 (5); furthermore: Resolution of the UN Commission on the Status of 
Women (CSW) of 11 March 2005 on Eliminating Demand for Trafficked Women and Girls for All Forms of 
Exploitation. 
54 OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44. 
55 Seriousness and extent of child trafficking for sexual and economic exploitation (child labour, prostitution, 
pornography, cheap labour, begging, pick pocketing, drug selling, organ trafficking, etc.) as well as for illegal 
adoption (Report, p. 67, 68) became cl ear, inter alia, at a Roundtable on EU  Action against Child Trafficking and 
Related Forms of Exploitation, on 26 May 2004 under the auspices of the EU Forum for the Prevention of 
Organised Crime (Supported by the UNICEF Innocenti Res earch Centre, the International Federation Terre des 
Hommes, Save the Children and Child Focus, which were able to base their presentations on a number of research projects, for example, International Fede ration Terre des Hommes, Kids as commodities? Child 
Trafficking and What to about it, by Mike Dottridge, 2004, and Lost Kids, Lost Futures, The European Union’s 
Response to Child Trafficking, by Mirjam van Reisen and Ana Stefanovic, 2004; ECPAT, Joint East West Research on Trafficking in Children for Sexual Purpos es in Europe: The Sending Countries, by Murieann 
O’Briain, Anke van den Borne, Theo Noten, 2004; IOM Report on Trafficking in Unaccompanied Minors in 
Ireland, by Dr. Pauline Conroy, 2004; UNICEF Innocenti, Trafficking in Human Beings, Especially Women and 
Children, in Africa, 2003, and Child Trafficking in West Africa: Policy Responses, 2002. Presentations and 
conclusions of the Roundtable are published on the website of the Commission, DG JLS:  http://europa.eu.int/comm/justice_home/fs j/crime/forum/fsj_crime_forum_en.htm
  
More recently, developments caused by HIV/AIDS epidemic and complex emergencies and natural disasters like 
the Tsunami disaster in the Indian Ocean in December 2004 have recalled the specific vulnera bility of children 
to trafficking. For further information: UNICEF Innocenti, http://www.childtrafficking.org/ ; Save the Children, 
http://www.savethechildren.org/ ; or Terre des homes, http://tdh.ch/cms/index.php?&L=0 .  
56 Article 24 (2) of the Charter. Moreover, anti trafficking legislation as adopted in the first and the third pillar of 
the EU includes specific provisions on children. Articles 1 (3) and (4), 3 (2)(b), 7 (2) and (3) of the Council 
Framework Decision on combating trafficking in human beings; Council Framework Decision on combating the 
sexual exploitation of children and child pornography; Ar ticles 2 (f) and 10 of Council Directive 2004/81/EC of 
29 April 2004. These provisions recognise the more limited capacities of children to fully understand the 
consequences of their actions. Even when a child agrees to be trafficked and/or exploited, consent cannot be 
assumed and should never be used against the child. In  the case of children the us e of force, coercion or 
deception is not required fo r a trafficking offence. 
The Commission, within its competencies, will strengthen the financial support for projects specifically 
addressing child trafficking. In particular, the Daphne  II Programme will up to 2008 continue to support 
European organisations that develop measures and actions to prevent or to combat all types of violence against 
children and to protect the victims and groups at risk. 
57 Hereinafter referred to as CRC. More detailed information concerning contents and status of ratification on the 
websites of UNHCHR ( http://www.unhchr.ch/html/menu2/6/crc/treaties/crc.htm ) or UNICEF 
(http://www.unicef.org/crc/crc.htm ). 
58 According to the CRC children are not only (real or potentia l) victims in need of protection but they also have 
rights that are clearly set out in the CRC: the promoti on of the best interests of the child (Art. 3), the non-
discrimination principle (Art. 2), the right to participate (Art. 12), the right to survival and development (Art. 6). The views of the child must be given due weight in accordance with his/her age and maturity in consistence with 
Article 12 of the CRC. The CRC contains specific prov isions (Articles 32, 33, 34, 35, 36) dealing with 
exploitation, abuse and trafficking. With regard to the definition of “exploitation” the CRC states the right of the 
 
SK 16   SK                                                                                                                                                          
child to be protected from “economic e xploitation and from performing any work  that is likely to be hazardous 
or to interfere with the child’s education, or to be harmful to the child’s health or physical, mental, spiritual, 
moral or social development” as well as from all forms of sexual exploitation and sexual abuse, in particular the 
exploitation of children in prostitution or pornography. Other relevant articles include the right to protection of children deprived of their family (Art. 20) and the non use of detention (Art. 37). 
59 Report, p. 69. Other relevant international instruments are: 
Optional Protocol on the sale of children, child prostitution and child pornography of 25 May 2000. Contents and status of ratifications: http://www.unhchr.ch/html/menu2/dopchild.htm
. The Report (p. 68) points out that it goes 
further than the UN Trafficking Protocol  as it includes crimes that are not of  a transnational nature and that do 
not involve organised criminal groups and it also covers the transfer of organs and illegal adoption. Additionally, 
it states that the consent of the child is not relevant as lo ng as the overall objective is the exploitation of the child. 
ILO Convention concerning the Prohibition and Immediate Action for the Elimination of the Worst Forms of Child Labour No. C182 (1999). Full text and status/ratifications of the Convention on the ILO website under:  
http://www.ilo.org/public/english/standard s/ipec/ratification/convention/text.htm
. Child forced labour is one of 
the main causes and consequences of Human trafficking. Harmonisation of relevant legislation at regional level might also be beneficial for freeing child labourers and stop trafficking. On this sp ecific aspect an important 
initiative, the Libreville Declaration, supported by  the European Commission and by the ILO IPEC 
(International Programme for the Elim ination of Child labour) took place in February 2003. Ministers from 
Benin, Burkina Faso, Cameroon, Ivory Coast, Gabon, Mali and Togo joined forces to denounce the issue of 
child-trafficking in French-speaking West and Centra l Africa. The meeting focused on the necessity of 
harmonising legislations at national level in those specific African regions in order to fight trafficking of children and child labour. 
60 We will take specific action to eradicate all forms of vi olence against children. We therefore decide to launch a 
three year programme of action to address social, legal, health and educational dimensions of various forms of violence against children. We shall al so elaborate measures to stop sexual  exploitation of children, including 
legal instruments if appropriate and involve civil so ciety in this process.” (W arsaw Summit Action Plan). 
61 See Report, recommendations 85, 86. 
62 See FN 60. In the new “Border Code” , the provisions on external border controls have been strengthened, by 
specifying that further investigation shall be carried out by border guards when “there are serious grounds for 
suspecting that they may have been unlawfully removed from the custody of the person(s) legally exercising 
parental care over them”. 
63 End 2005/beginning 2006 
64 The EU can rely on a solid framework of international obligations and commitments as a basis for such 
engagement: in addition to the almost universal ratifi cation of the CRC and substantial ratifications of other 
instruments by third countries, 190 national delegations to the UN General Assembly Special Assembly made specific commitments to elim inate trafficking and sexual  exploitation of children. 
65 See Report, Recommendations 35 – 42. 
66 Neither the Commission nor Europol nor any other EU mechanism, such as CIREFI (Centre for Information, 
Discussion and Exchange on the Crossing of Frontiers and Immigration, set up by a decision of the Ministers 
responsible for immigration on 30 November and 1 December 1992..), is  able to publish pr ecise figures about 
the EU-wide extent of trafficking in human beings. Although the CIREFI data collection contains a category on facilitated aliens including, but not solely relating to, thos e who have been trafficked, it is currently impossible to 
distinguish between trafficked and non-trafficked person s and so the usefulness of this data collection for 
tracking the human trafficking phenomenon is rather low. Europol stated that the nature of the crime makes it 
difficult to estimate exactly how many victims are trafficked  in the EU as well as the rest of the world but there 
are reasons to believe that they should be counted in the hundreds of thousands of thousands. The assumptions 
underlying present estimates of the ex tent at European or global level ar e however unclear. See Frank Laczko 
(IOM), Human Trafficking: The Need for Better Data, November 1, 2002, Migration Information Source, 
published under: http://www.migrationinformation.org/Feature/display.cfm?ID=66
 
67 Data on trafficking in human beings should not only f acilitate an assessment of law enforcement activities but 
of the entire anti-trafficking policy including measures rela ted to prevention, to protection and support of victims 
or to the impact of voluntary or forced return. Therefore, it is also important to know, for example, how many trafficked persons benefited from support provided by civil society organisations, how many benefited from a 
residence permit and under what conditions, how many returned to their countries of origin and what happened 
to them after three, five or even more  years. Finally, it might be useful to know the financial implications of anti-
trafficking measures. 
68 OJ C 260, 29.10.2003, p. 4. 
69 COM (2003) 179 final of 15.4.2003. 
 
SK 17   SK                                                                                                                                                          
70 See the Commission’s proposal for a Regulation on Community statistics on International migration and 
asylum, COM (2005) xxx of xx July 2005. 
71 For instance, data disaggregated by ethnicity may prov ide empirical evidence to what extent ethnic minorities 
or indigenous peoples fall more easily victim to human trafficking and may allow conclusions regarding the discrimination of such groups. Furthermore, UNICEF has stressed that when traditional community bonds are 
eroded by lack of effective official protection and economic marginalization, indigenous women and children 
may be particularly at risk, especially those in remote  rural areas or close to national borders (“Ensuring the 
rights of indigenous children”, Innocenti Research Centre, 2004)  
72 Report, chapter 3.8, p. 76 and chapter 3.8.1, p. 77, in particular recommendations 35-37. 
73 Communication from the Commission, The Fundamental Rights Agency, A public consultation document, 
Brussels, 25.10.2004, COM (2004) 693 final. 
74 Project under preparatio n of Commission services. 
75 Report, Chapter 3.6. Stressed in the Brussels Declaration (OJ C 137, 12.6.2003, p. 3) and recognised by UN 
(Articles 10 and 11 of the UN Trafficking Protocol), OSCE (Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating 
Trafficking in Human Beings, 2 December 2003; Decision  No. 13/04 The Special Needs for Child Victims of 
Trafficking for Protection and Assist ance, 7 December 2004), Council of Eu rope Convention on  Action against 
Trafficking in Human Beings adopted by the Committee of Ministers on 3 May 2005 
(http://www.coe.int/T/E/human_rights/trafficking/ )  
76 The useful role of victim support organisations has already been recognised in Article 13 of the Council 
Framework Decision of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, 
p. 4.). In number 6 (d) of its Conclusions of 8 May 2003 the Council urges Member States to provide assistance, where appropriate, in close cooperation between state authorities and independent specialised organisations 
(NGOs) and to encourage further development of the sharing of best practices (OJ C 137, 12.6.2003, p. 1). A 
workshop under the auspices of the EU Forum for the Prevention of Organised Crime on 30 June 2003 demonstrated that both trafficked persons and law enforcement agencies can benefit from the involvement of 
civil society organisations  
(http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/ crime/forum/fsj_crime_forum2003_en.htm
). Some Member States 
have established mechanisms based on specific criteri a to formally recognise or register civil society 
organisations that are involved in relevant public-private cooperation and entrusted with particular task. In other 
Member States the cooperation is less regulated. Ho wever, replies to a questionnaire of the Commission 
(Council Working Document 11793/03 CRIMORG 57 MIGR 73) showed that in many EU Member States 
competent authorities cooperate in a more or less systematic and regular way with civil society organisations. 
77 See also no. 13, ninth indent of the Brussels Declaration, OJ C 137, 12.6.2003, p. 7.as well as G. Vermeulen 
and H. De Pauw, Cooperation between civil society orga nisations and law enforcement services in the area of 
missing sexually exploited children, Possibilities and limit s from a European perspective, Antwerp-Apeldoorn 
2004, in particular p. 85-94. Although focusing on sexually exploited and missing children the proposals made 
for such protocols should be taken into account in the context of trafficking in human beings. 
78 See Report, Chapter 3.6.1 and Recommendations 35-37. 
79 Endorsed by the OSCE, Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating Trafficking in Human Beings, 2 
December 2003; more detailed information in: National Referral Mechanisms: Joini ng Efforts to Protect the 
Rights of Trafficked Persons. A Practical Handbook, Warsaw 2004. 
80 See Report, recommendations 30, 31, 34. 
81 The Experts Group proposed a European Anti Trafficking Network. See Report, recommendation 33 and 
Explanatory Paper 6. Such network sh all consist of contact points designat ed by each Member State and by the 
Commission, include governmental and non-governmental ag encies and cover the areas of prevention and victim 
assistance as well as law enforcement and police and ju dicial cooperation. The Experts Group refers to the 
example of the European Crime Prevention Network (Coun cil Decision of 28 May 2001 setting up a European 
crime prevention network, OJ L 153, 8.6.2001, p.1; more detailed information: 
http://europa.eu.int/comm/ju stice_home/eucpn/home.html ). Other options are the use of existing bodies such as 
Experts Group itself or the EU Forum for the Prevention of Organised Crime. 
82 See also European Parliament resolution of 28 April 2005 on the Annual Report on Human Rights in the 
World 2004 and the EU's policy on the matter (2004/2151(INI))”, in particular no. 184, 185 
83 A tripartite plus meeting in 2003, convened by UNOG,  was extremely helpful and facilitate the coordination 
between all the organisations that are active in  this area. For more detailed information: 
http://www.unhchr.ch/huricane/huricane.nsf/0 /6031593A6D26A507C1256CD1003BA09D?opendocument  
http://www2.unog.ch/news2/documents/newsen/dg0310e.htm  
84 In this regard it has to be recalled that, on 3 May 2005, the Committee of Ministers of the Council of Europe 
adopted a Convention on action against trafficking in human being. This Convention has been opened for 
 
SK 18   SK                                                                                                                                                          
signature at the Summit of Council of Europe Heads of State and Government held in Warsaw on 16 and 17 May 
2005. It has so far (July 2005) been signed by 15 States, including 8 EU Member States (Austria, Cyprus, Italy, 
Luxembourg, Malta, Poland, Portugal, Sweden). It is not yet in force which requires 10 ratifications, including 
by 8 Council of Europe Member States.  
85 Guidelines on the relations between the Council of Euro pe and the European. Union, adopted as part of an 
Action Plan in the Third Summit of the Counc il of Europe in Warsaw, 16 – 17 May 2005. 
86 This initiative was set up in 2002at political level with emphasis on practical measures and the achievement of 
tangible results. According to the terms of reference a st ate secretary or the equivalent should represent each 
participating country as enhancing the treatment of th e issue on a political level belongs to the three main 
objectives of the initiative. More detailed information,  including the terms of reference and already adopted 
recommendations, on website of the Task Force: http://www.against-
trafficking.org/templates/news.aspx?page_id=251 . 
87 SECI, for more detailed information: http://www.secicenter.org/html/index.htm  
88 For more information: 
http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=376&id=49&subfolderId=245  
89 This dialogue, which has been launched in 1990, brings together the Governments of France, Italy, Spain, 
Portugal, Malta, Mauritania, Morocco, Algeria, Tunisia and Ly bia, and it serves the purpose to hold annual 
meetings at ministerial level to discuss trans-mediterranean  issues of mutual interest. At their annual meeting in 
Malta on 30 June 2005, it was agreed to deepen and sp eed-up the cooperation on combating illegal immigration. 
90 For more information : http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=362&id=-1