V pravidlách, ktorými sa riadi tento postup [nariadenie (EÚ) č. 182/2011], sa stanovuje, že ak odvolací výbor vydá záver „bez stanoviska“, „Komisia môže prijať návrh vykonávacieho aktu“ . Z tejto formulácie vyplýva, že Komisia má určitý priestor na voľné uváženie. V prípade rozhodnutí týkajúcich sa GMO však nariadenie z roku 2003 a smernica z roku 2001 výrazne obmedzujú jej manévrovací priestor. Vzhľadom na systém predbežného povoľovania vykladaný na základe článku 41 Charty základných práv a judikatúry Súdneho dvora sa od Komisie vyžaduje, aby v primeranej lehote prijala rozhodnutie (ktorým povoľuje alebo zakazuje umiestnenie výrobku na trh EÚ). To znamená, že keď právna úprava zakazuje umiestniť na trh výrobok (v tomto prípade GMO), ak nezískal povolenie, nie je možné, aby povoľujúci orgán (v tomto prípade Komisia) jednoducho po neobmedzené časové obdobie neprijal žiadne rozhodnutie (ktorým povolí alebo zakáže výrobok) za predpokladu, že bola predložená platná žiadosť o povolenie. Ak je výsledkom hlasovania záver „bez stanoviska“, Komisia nemôže jednoducho neprijať žiadne rozhodnutie.

Ďalším právnym predpisom v tejto oblasti je smernica 2001/18/ES o zámernom uvoľnení geneticky modifikovaných organizmov do životného prostredia („smernica z roku 2001“). Tá sa vzťahuje na GMO na použitie na iné účely, než sú potraviny a krmivá (najmä na pestovanie).

2.2. Realita pri rozhodovaní o povoľovaní GMO

Od nadobudnutia účinnosti nariadenia (ES) č. 1829/2003 členské štáty ešte nikdy nedosiahli kvalifikovanú väčšinu v prospech ani proti návrhu rozhodnutia Komisie o povolení GMO, či už na účely pestovania, alebo v prípade geneticky modifikovaných potravín a krmív. Výsledkom bol vždy záver „bez stanoviska“. Tak to bolo sústavne vo všetkých fázach postupu (v rámci stáleho výboru aj v odvolacom výbore podľa v súčasnosti platných pravidiel a v minulosti v Rade) (pozri tabuľky 1 až 3 a graf 1 v prílohe).

GMO určené na pestovanie

Pestovanie GMO v EÚ je obmedzené. Od roku 1990 boli povolené na pestovanie iba tri GMO a v súčasnosti je povolený len jeden výrobok (kukurica MON810). Pestuje sa v piatich členských štátoch a plochy, na ktorých sa pestuje, predstavujú len 1,5 % celkovej plochy určenej na produkciu kukurice v EÚ.

Nízky počet doteraz udelených povolení na pestovanie, ako aj ochranné doložky prijaté celým radom členských štátov, aby zabránili používaniu GMO povolených právnymi predpismi EÚ, ilustrujú postoj mnohých členských štátov k tejto otázke. Odpor voči pestovaniu GMO sa v posledných rokoch zvýšil, pričom na zasadnutí Rady vo februári 2014 sa mnohé členské štáty postavili proti povoleniu kukurice 1507 (pozri tabuľku 1 prílohy).

Geneticky modifikované potraviny a krmivá

Počet geneticky modifikovaných potravinárskych výrobkov, ktoré je možné kúpiť, je nízky (hoci ich povoľovanie spoločne s krmivami znamená, že počet povolení je vyšší). Dôkazy získané z prieskumov verejnej mienky potvrdzujú všeobecný dojem, že občania EÚ sú proti geneticky modifikovaným potravinám. Mnoho maloobchodných predajcov potravín sa rozhodlo nezaradiť geneticky modifikované potraviny do svojho sortimentu. Môže to byť dôsledok požiadaviek na označovanie geneticky modifikovaných potravín a tiež dostupnosti geneticky nemodifikovaných alternatív.

Niektorí spotrebitelia chcú mať istotu, že v žiadnom zo štádií výroby potravín, ktoré kupujú, neboli použité žiadne GMO. Celý rad chovateľov hospodárskych zvierat, obchodníkov a maloobchodníkov v rôznych členských štátoch sa preto pokúsil využiť skutočnosť, že sa vyhýbajú GMO, ako argument na podporu predaja. Toto viedlo k používaniu označení ako „kŕmené krmivami bez GMO“ alebo ekologických označení.

Na rozdiel od situácie pri geneticky modifikovaných potravinách existuje v EÚ významný trh pre geneticky modifikované krmivá. To platí najmä pre kŕmne zmesi, t. j. zmesi kŕmnych surovín pre hospodárske zvieratá používané pre svoj vysoký energetický obsah a vysoký obsah bielkovín. Väčšina krmív používaných v EÚ sa dováža (viac ako 60 % dopytu EÚ po rastlinných bielkovinách pokryl v roku 2013 dovoz, najmä dovoz sóje a sójovej múčky) a dovážané výrobky pochádzajú najmä z krajín, v ktorých prevláda pestovanie GMO – 90 % dovozu pochádza z krajín, kde sa približne na 90 % pôdy využívanej na sóju pestuje geneticky modifikovaná sója. Hlavnými dôvodmi pre rozšírené využívanie geneticky modifikovanej sójovej múčky sa zdajú byť dostupnosť, cena a konkurencieschopnosť.

Skutočnosť, že používanie geneticky modifikovaných krmív je značne rozšírené, však neovplyvnila štruktúru hlasovania. Hlasovanie o geneticky modifikovaných potravinách a krmivách naďalej systematicky vedie k záveru „bez stanoviska“ (pozri tabuľky 2 a 3 a graf 1 v prílohe). Postoje pri hlasovaní sa v priebehu času v zásade stabilizovali a zvyčajne viac členských štátov návrh rozhodnutia podporuje, než je proti nemu.

Hoci členské štáty mali tendenciu zavádzať ochranné doložky, aby zabránili používaniu GMO určených na pestovanie, nepoužívali bežne tieto doložky pre geneticky modifikované potraviny a krmivá (len jeden členský štát má v súčasnosti zavedené opatrenia, ktoré sa týkajú troch výrobkov). Napriek tomu počet členských štátov, ktoré hlasujú proti povoľovaniu geneticky modifikovaných potravín a krmív, ukazuje, že členské štáty nemajú pocit, že by im tento postup umožňoval plne riešiť ich individuálne obavy.

Záver týkajúci sa rozhodovacieho procesu

Pravidlom pri rozhodovaní o povoleniach pre geneticky modifikované potraviny a krmivá sa stalo vrátenie dokumentácie Komisii na konečné rozhodnutie, v dôsledku čoho predstavuje prijímanie rozhodnutí v tejto oblasti skôr výnimku z bežného fungovania komitologického postupu EÚ ako celku. Otázky nastoľované členskými štátmi, ktoré sú proti povoleniam, nie sú väčšinou založené na vedeckých argumentoch, ale odrážajú obavy jednotlivých štátov, ktoré sa netýkajú len otázok spojených s bezpečnosťou GMO z hľadiska zdravia alebo životného prostredia.

Súčasné právne predpisy síce Komisii umožňujú zohľadniť okrem posúdenia rizík vykonaného úradom EFSA aj „iné oprávnené skutočnosti“, Komisia však nebola schopná na základe týchto skutočností odôvodniť zákaz výrobkov, ktoré úrad EFSA považuje za bezpečné, v celej EÚ.

To de facto znamená, že Komisia je systematicky uvádzaná do situácie, keď musí prijať rozhodnutie o povolení bez podpory členských štátov v príslušných výboroch. Táto situácia je špecifická pre udeľovanie povolení pre GMO.

3.NEDÁVNA REFORMA PRAVIDIEL PRE GMO POVOLENÝCH NA PESTOVANIE

Komisia predložila v roku 2010 návrh na zmenu právnych predpisov o GMO s cieľom rozšíriť dôvody, na základe ktorých by členské štáty mohli obmedziť alebo zakázať pestovanie GMO povolených v EÚ na svojom území (tzv. výnimka „opt-out“). V dôvodovej správe k návrhu Komisia vysvetlila, že „národná, regionálna alebo miestna úroveň rozhodovania sa považujú za najvhodnejšie na riešenie špecifík súvisiacich s pestovaním GMO“. Navrhovaná zmena bola teraz prijatá do práva EÚ ako smernica (EÚ) 2015/412 („smernica z roku 2015“). Umožňuje členským štátom obmedziť alebo zakázať pestovanie GMO na svojom území (alebo jeho časti) za predpokladu, že sú tieto opatrenia podložené závažnými dôvodmi inými, než je riziko pre zdravie ľudí alebo zvierat a pre životné prostredie, t. j. sú odôvodnené na základe iných kritérií než tých, ktoré posudzoval úrad EFSA vo svojom posúdení rizík. To je veľký pokrok, keďže sa tak členským štátom umožňuje zohľadniť okolnosti v ich krajine, kde môžu existovať oprávnené dôvody pre obmedzenie alebo zákaz pestovania GMO iné ako dôvody, ktoré súvisia s rizikami pre zdravie a životné prostredie. Členské štáty teda môžu zohľadniť iné argumenty, ako sú tie, na ktoré sa vzťahuje systém povolení EÚ, ktorý je zameraný na vedecké posúdenie a funguje v rámci obmedzení stanovených právom EÚ. Toto ustanovenie sa týka tak budúcich povolení, ako aj GMO, ktoré už boli na úrovni EÚ povolené.

Smernicou z roku 2015 sa preto poskytuje členským štátom viac flexibility pri rozhodovaní o tom, či chcú na svojom území pestovať GMO alebo nie, pričom sa zachováva systém povolení EÚ založený na posúdení rizík. V smernici sa tak rieši jedna z hlavných obáv vyslovovaných v posledných rokoch v súvislosti s povoľovacím konaním a je plne v súlade s prístupom stanoveným v politických usmerneniach, ktoré Komisia predložila Európskemu parlamentu.

Smernica z roku 2015 sa však uplatňuje len na GMO určené na pestovanie a nie na geneticky modifikované potraviny a krmivá, ktoré predstavujú väčšinu povolení vydaných v EÚ.

4.NÁVRH KOMISIE