Takáto flexibilita by ale nemala byť možná pri osobitných typoch prípadov, ktoré sú bežné najmä v situáciách, keď dôjde k hromadnej škode vo vzťahu medzi podnikom a koncovým zákazníkom. Prvý typ zahŕňa prípady, keď je možné určiť spotrebiteľov, ktorých sa dotýka rovnaká praktika obchodníka, a keď spotrebitelia utrpeli porovnateľnú škodu, pokiaľ ide o časové obdobie alebo kúpu, ako napríklad v prípade dlhodobých spotrebiteľských zmlúv. Druhý typ zahŕňa „prípady s nízkou hodnotou“, v ktorých viacero spotrebiteľov utrpelo takú malú škodu, že by bolo neprimerané alebo nereálne spätne rozdeliť nápravu medzi spotrebiteľov. Napriek tomu by mal obchodník, ktorý sa dopustil porušenia právnych predpisov, odškodniť spotrebiteľov za spôsobenú škodu. Náhrada by preto mala smerovať na verejný účel slúžiaci kolektívnym záujmom spotrebiteľov.

Potrebu prijatia opatrenia EÚ zameraného na kolektívne uplatňovanie nárokov na nápravu uznal aj Európsky parlament. Európsky parlament vo svojom uznesení z roku 2012 o smerovaní k jednotnému európskemu prístupu v oblasti kolektívneho uplatňovania nárokov na nápravu zdôraznil potrebu horizontálneho prístupu EÚ ku kolektívnemu uplatňovaniu nárokov na nápravu so zreteľom na porušovanie práv spotrebiteľa, ktorý by sa zakladal na súbore zásad rešpektujúcich vnútroštátne právne tradície a poskytoval by záruky na predchádzanie zneužívaniu súdnych sporov. Vyzdvihol výhody, ktoré môžu priniesť kolektívne súdne žaloby, pokiaľ ide o zníženie nákladov a vyššiu právnu istotu žalobcov, žalovaných a rovnako aj súdneho systému, tým, že sa zabráni oddeleným súdnym sporom v prípade podobných žalôb. Európsky parlament vo svojom odporúčaní Rade a Komisii z roku 2017 v nadväznosti na vyšetrovanie vo veci merania emisií v automobilovom priemysle vyzval Komisiu, aby predložila návrh právnych predpisov týkajúcich sa harmonizovaného systému kolektívneho uplatňovania nárokov na nápravu pre spotrebiteľov v EÚ, ktoré by sa zakladali na najlepších postupoch v EÚ, ako aj mimo nej. Ukončil by sa tým súčasný stav nedostatočnej ochrany spotrebiteľov v mnohých členských štátoch, ktorý im neumožňuje presadzovať ich práva kolektívnym spôsobom. Aj Európsky hospodársky a sociálny výbor už desaťročia podporuje opatrenie EÚ týkajúce sa kolektívneho uplatňovania nárokov na nápravu a vo svojom stanovisku k odporúčaniu Komisie z roku 2013 vyzval na prijatie právnych predpisov, pričom zdôraznil dôležitosť kolektívneho uplatňovania nárokov na prikázanie zdržania sa určitého konania a na náhradu škody.

Na základe týchto hodnotení sa preukázalo, že sa zvyšuje riziko porušovania práva Únie, ktoré sa dotýka kolektívnych záujmov spotrebiteľov, a to z dôvodu hospodárskej globalizácie a digitalizácie. Obchodníci, ktorí porušujú právo EÚ, môžu rovnakými klamlivými reklamami alebo neprijateľnými štandardnými zmluvnými podmienkami poškodiť tisíce alebo dokonca milióny spotrebiteľov v rôznych hospodárskych odvetviach. Vzhľadom na narastajúci cezhraničný obchod a obchodné stratégie v rámci celej EÚ toto porušovanie právnych predpisov postihuje čoraz viac aj spotrebiteľov vo viac ako len v jednom členskom štáte. Zo správy o kolektívnom uplatňovaní nárokov na nápravu okrem toho vyplynulo, že viacero členských štátov ešte stále nedisponuje mechanizmami kolektívneho uplatňovania nárokov na náhradu škody určenými pre prípady hromadnej škody. V správe sa uvádza, že Komisia plánuje nadviazať na posúdenie odporúčaní z roku 2013, a to s osobitným zameraním na posilnenie nápravy pre spotrebiteľov a aspektov presadzovania práva v rámci smernice o súdnych príkazoch.

Návrh sa obmedzuje výlučne na to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie jeho cieľov. Tento návrh sa nevzťahuje na všetky aspekty žalôb v zastúpení, ale je zameraný len na určité kľúčové aspekty nevyhnutné na stanovenie rámca, ktorý je potrebné doplniť osobitnými procesnými pravidlami na vnútroštátnej úrovni. V navrhovanom opatrení by sa mali rešpektovať právne tradície členských štátov, keďže toto opatrenie nemá nahradiť existujúce vnútroštátne mechanizmy, ale má sa ním zabezpečiť osobitný mechanizmus žaloby v zastúpení, čím sa takisto zabezpečí, aby spotrebitelia vo všetkých členských štátoch mali k dispozícii aspoň jeden mechanizmus s rovnakými hlavnými metódami postupu.

Vypracovanie účinného mechanizmu žaloby v zastúpení na ochranu kolektívnych záujmov spotrebiteľov v celej Únii, ktorý vychádza z prvkov existujúcej smernice o súdnych príkazoch a v rámci ktorého sa rešpektujú právne tradície členských štátov, posilní dôveru spotrebiteľa v maloobchodný vnútorný trh vrátane oblasti elektronického obchodu a bude motivovať podniky k dodržiavaniu práva Únie. Len samotné opatrenia členských štátov pravdepodobne povedú k ďalšej fragmentácii trhu, čo by zase prispelo k nerovnakému zaobchádzaniu so spotrebiteľmi a s obchodníkmi na vnútornom trhu a viedlo k vytvoreniu rôznych úrovní nápravy pre spotrebiteľov v Únii. Opatrenia na úrovni Únie v navrhovanej forme by mali poskytnúť všetkým európskym spotrebiteľom zvýšenú ochranu prostredníctvom podávania žalôb v zastúpení oprávnenými subjektmi a podporovať dodržiavanie právnych predpisov medzi podnikmi, čím sa zvýši cezhraničná výmena výrobkov a služieb.

Tento návrh je potrebné brať do úvahy v ďalších politikách Únie. Komisia predložila v roku 2015 návrh Európskeho aktu o prístupnosti, ktorý členským štátom ukladá povinnosť zabezpečiť, aby verejné orgány a súkromné subjekty, ktoré majú legitímny záujem, mohli začať v mene spotrebiteľov konanie. Po prijatí uvedeného návrhu spoluzákonodarcami predloží Komisia návrh na zahrnutie Európskeho aktu o prístupnosti do rozsahu pôsobnosti tejto smernice. Ak sa dospeje k rozhodnutiu, že budúce legislatívne akty Únie sú relevantné z hľadiska ochrany kolektívnych záujmov spotrebiteľov, táto smernica by sa mala zmeniť tak, aby sa do prílohy I zaradil príslušný odkaz. Komisia by mala uvedený postup monitorovať a vyhodnotiť ho pri predložení prvej správy, pričom by sa mal posúdiť rozsah pôsobnosti tejto smernice z hľadiska pokračujúceho vývoja na spotrebiteľských trhoch a v príslušnej politike.

Tento návrh je v plnom súlade a zlučiteľný s existujúcimi politikami Únie. Dopĺňa konania o súdnom príkaze a o náprave dostupné v sektorových nástrojoch, a to tým, že sa ním zavádza osobitný mechanizmus žaloby v zastúpení v prípade, že môžu byť alebo boli poškodené kolektívne záujmy spotrebiteľov. Lepším presadzovaním právnych nástrojov Únie patriacich do rozsahu pôsobnosti sa predovšetkým podporia stratégie zamerané na digitálny jednotný trh, úniu kapitálových trhov, energetickú úniu a obehové hospodárstvo. V súlade s článkom 11 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa do návrhu začleňujú požiadavky na ochranu životného prostredia, pričom návrh je v súlade s Aahurským dohovorom o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia.

V tomto návrhu sa berú do úvahy opatrenia existujúce na úrovni EÚ zamerané na individuálnu nápravu, a to najmä smernica o alternatívnom riešení spotrebiteľských sporov (ARS), na základe ktorej majú spotrebitelia v EÚ zabezpečený prístup ku kvalitným systémom mimosúdneho riešenia sporov v prípade vnútroštátnych a cezhraničných zmluvných sporov. Členské štáty sa ďalej vyzývajú, aby zabezpečili dostupnosť systémov alternatívneho riešenia kolektívnych sporov. Pri riešení vnútroštátnych a cezhraničných sporov týkajúcich sa nákupu tovaru a služieb online pomáha spotrebiteľom a obchodníkom aj platforma na riešenie sporov online, ktorú vytvorila Komisia a ktorá poskytuje podporu subjektom ARS. Právne predpisy z roku 2013 týkajúce sa alternatívneho riešenia sporov a riešenia sporov online sú prispôsobené individuálnym žalobám vo veci uplatnenia nároku na nápravu, zatiaľ čo smernica o súdnych príkazoch sa zameriava na žaloby vo veci uplatnenia nároku na nápravu podané oprávnenými subjektmi, ktoré boli členskými štátmi určené, aby konali v kolektívnom záujme spotrebiteľov. V odôvodnení 27 smernice z roku 2013 o alternatívnom riešení spotrebiteľských sporov sa uvádza, že smernicou by nemala byť dotknutá možnosť, aby si členské štáty zachovali alebo zaviedli postupy ARS pri spoločnom riešení identických alebo podobných sporov medzi obchodníkom a viacerými spotrebiteľmi, a že účinný systém podávania kolektívnych žalôb a jednoduchý prístup k ARS by sa mali dopĺňať a nemali by to byť postupy, ktoré sa navzájom vylučujú. Mechanizmy práva Únie, ktoré majú používať spotrebitelia ako jednotlivci s cieľom presadzovať svoje práva, sú stanovené aj v ďalších nástrojoch, napríklad v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2421 zo 16. decembra 2015, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 861/2007, ktorým sa ustanovuje európske konanie vo veciach s nízkou hodnotou sporu, a nariadenie (ES) č. 1896/2006, ktorým sa zavádza európske konanie o platobnom rozkaze, a v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2008/52/ES z 21. mája 2008 o určitých aspektoch mediácie v občianskych a obchodných veciach.

V tomto návrhu sa berie do úvahy nedávno prijatá revízia nariadenia o spolupráci v oblasti ochrany spotrebiteľa (ďalej len „nariadenie CPC“). Hoci sa v revidovanom nariadení CPC podporuje verejné presadzovanie práva, v tomto návrhu sa posilňuje súkromné presadzovanie práva. Podľa dlhodobého postoja Komisie, ktorý podporuje aj Európsky parlament, by malo byť súkromné presadzovanie práva nezávislé od verejného presadzovania práva a malo by ho dopĺňať. Čo sa týka verejného presadzovania práva, v nariadení CPC sa stanovuje základ pre spoluprácu medzi vnútroštátnymi orgánmi v oblasti ochrany spotrebiteľa v snahe bojovať proti cezhraničným porušeniam právnych predpisov. Na základe revízie uvedeného nariadenia bude cezhraničné verejné presadzovanie práva účinnejšie a príslušné vnútroštátne orgány budú mať jednotný súbor právomocí na efektívnejší spoločný boj proti rozsiahlym porušeniam právnych predpisov vrátane možnosti prijať predbežné opatrenia na zamedzenie rizika závažného poškodenia kolektívnych záujmov spotrebiteľov a dosiahnuť pozastavenie alebo zákaz porušení právnych predpisov, na ktoré sa vzťahuje nariadenie. Európskej komisii sa tým takisto umožní spustiť a koordinovať spoločné kontrolné akcie na riešenie porušovania právnych predpisov na úrovni EÚ. Čo je však dôležité, v revidovanom nariadení sa nezaviedlo právo na nápravu v prospech spotrebiteľov, ktorí utrpeli škodu z dôvodu cezhraničného porušovania právnych predpisov alebo porušovania právnych predpisov na úrovni EÚ. Verejné orgány presadzovania práva môžu od obchodníka iba prijať alebo vyžadovať dobrovoľné nápravné záväzky týkajúce sa uplatňovania nárokov na nápravu škody, ktorú spotrebitelia utrpeli z dôvodu porušení právnych prepisov, na ktoré sa vzťahuje nariadenie, bez toho, aby bolo dotknuté právo spotrebiteľa žiadať nápravu pomocou vhodných prostriedkov. Napriek tomu sa počas rokovaní o nariadení potvrdila potreba dôrazných opatrení na súkromné presadzovanie práva, ktoré by dopĺňali verejné presadzovanie práva. V tomto návrhu sa zavádzajú osobitné opatrenia týkajúce sa individuálneho a kolektívneho uplatňovania nárokov spotrebiteľov na nápravu.

Z kontroly vhodnosti vyplynulo, že úroveň ochrany spotrebiteľa by bola nižšia v niekoľkých členských štátoch, ak by EÚ nezaviedla povinnosť chrániť kolektívne záujmy spotrebiteľov prostredníctvom mechanizmu kolektívneho presadzovania práva, a to v podobe konania o súdnom príkaze. Zainteresované strany potvrdili pridanú hodnotu smernice o súdnych príkazoch v členských štátoch, či už v tých, kde boli konania o súdnom príkaze zavedené po prvý raz, alebo aj v tých, kde existujúce mechanizmy prešli zlepšením po tom, ako bola smernica prijatá. Hoci niekoľko členských štátov už zaviedlo konania o súdnom príkaze v súvislosti s osobitnými druhmi porušenia právnych predpisov, ako je zákon o nekalých obchodných praktikách alebo zákon o neprijateľných zmluvných podmienkach, ich právne predpisy sa v tom období nevzťahovali na všetky oblasti spotrebiteľského práva, ktoré sa v súčasnosti uvádzajú v prílohe I k smernici.

Na základe kontroly vhodnosti sa potvrdilo, že rozsah pôsobnosti smernice o súdnych príkazoch by sa mal rozšíriť a zahŕňať viac právnych predpisov EÚ v oblasti ochrany spotrebiteľa, a to minimálne tak, aby jej rozsah pôsobnosti zodpovedal rozsahu pôsobnosti nariadenia CPC, vďaka čomu by bola smernica v lepšom súlade s ostatnými konaniami o súdnom príkaze stanovenými na úrovni EÚ.

V rámci kontroly vhodnosti sa potvrdilo, že smernica o súdnych príkazoch je dôležitou súčasťou balíka nástrojov EÚ na presadzovanie spotrebiteľského práva. Stále plní účel nástroja na presadzovanie práva, ktorého cieľom je zastaviť porušovanie právnych predpisov obchodníkmi, ktorí škodia kolektívnym záujmom spotrebiteľov, a to najmä vzhľadom na digitalizáciu a globalizáciu ekonomík, čo zvyšuje riziko hromadnej škody v rámci celej EÚ. Napriek tomu sa konanie o súdnom príkaze využíva málo; jeho účinnosť brzdia nedostatky, ako sú náklady naň a jeho zložitosť, pričom výsledky, ktoré dosiahnu poškodení spotrebitelia, môžu byť obmedzené. Na základe hodnotenia sa ukázalo, že by sa mala zvýšiť účinnosť smernice, a to napríklad ďalšou harmonizáciou konania o súdnom príkaze a rozšírením jeho rozsahu pôsobnosti na viacero nástrojov EÚ relevantných pre ochranu kolektívnych záujmov spotrebiteľov. Všetky vykonané zmeny by mali uľahčiť prístup k spravodlivosti, znížiť náklady oprávnených subjektov, ktoré chránia kolektívne záujmy spotrebiteľov, a zvýšiť odrádzajúci účinok súdnych príkazov. Zmeniť by sa mala aj smernica o súdnych príkazoch, aby bola prospešnejšia pre spotrebiteľov, ktorí utrpeli škodu z dôvodu porušenia právnych predpisov, hoci už aj v súčasnosti členské štáty musia mať k dispozícii v prípade potreby opatrenia zamerané na odstránenie pretrvávajúcich účinkov porušovania právnych predpisov, na ktoré sa táto smernica vzťahuje. Nie je vždy jasné, či sa v smernici považuje náprava pre spotrebiteľov za opatrenie zamerané na odstránenie pretrvávajúcich účinkov daného porušenia právnych predpisov. Táto neistota sa všeobecne považuje za kľúčový dôvod nedostatočnej účinnosti smernice. Spotrebitelia sa nemôžu opierať o súdny príkaz, aby získali nápravu. Namiesto toho sa spotrebitelia musia z tých istých dôvodov súdiť o nápravu a opäť dokazovať porušenie právnych predpisov.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Počas cielených konzultácií väčšina zainteresovaných strán s výnimkou podnikateľských organizácií vyjadrila všeobecnú podporu navrhovaným zmenám s cieľom zvýšiť účinnosť opatrení zameraných na ochranu kolektívnych záujmov spotrebiteľov. Orgány a spotrebiteľské organizácie z členských štátov podporili predovšetkým dodatočné možnosti nápravy v rámci smernice o súdnych príkazoch. Názory sa rôznili v súvislosti s potenciálnym pôsobením podnikateľských organizácií vo funkcii oprávnených subjektov. Väčšina zainteresovaných strán dala najavo, že navrhovanými zmenami by sa pomohlo zabrániť nesúladu s právom EÚ a znížilo by sa poškodenie spotrebiteľa v prípadoch hromadnej škody. Vo svojej spätnej väzbe k úvodnému posúdeniu vplyvu respondenti z radov zástupcov podnikateľského sektora a orgánov verejnej správy vyjadrili obavy nad zavedením možností nápravy na úrovni EÚ, pričom spotrebiteľské organizácie, akademické/výskumné inštitúcie a občania mu vyjadrili všeobecnú podporu. Väčšina respondentov súhlasila, že všetky opatrenia na úrovni EÚ by mali rešpektovať právne tradície členských štátov a poskytovať záruky voči možným rizikám zneužitia.

•Získavanie a využívanie odborných poznatkov

Komisia a externí dodávatelia v rokoch 2007 až 2017 realizovali viaceré prieskumy, konzultácie a štúdie týkajúce sa uplatňovania smernice o súdnych príkazoch, procesnej ochrany spotrebiteľov v zmysle spotrebiteľského práva EÚ a stavu kolektívneho uplatňovania nárokov na nápravu v EÚ, a to naposledy počas vykonávania odporúčania z roku 2013. Výsledky sa zohľadnili v tomto legislatívnom návrhu, a to s cieľom zvýšiť ochranu kolektívnych záujmov spotrebiteľov a zlepšiť možnosti nápravy.

•Posúdenie vplyvu

V súvislosti s týmto návrhom sa vykonalo posúdenie vplyvu. Výbor pre kontrolu regulácie najprv vydal negatívne stanovisko s komplexnými pripomienkami 12. januára 2018. V nadväznosti na rozsiahlu revíziu pôvodného návrhu výbor pre kontrolu regulácie 9. februára 2018 vydal pozitívne stanovisko spolu s ďalšími pripomienkami k opätovne predloženému posúdeniu vplyvu. V prílohe I k posúdeniu vplyvu sa vysvetľuje, ako sa pristupovalo k pripomienkam výboru pre kontrolu regulácie. Predovšetkým v prvej pripomienke výbor pre kontrolu regulácie konštatoval, že posúdenie vplyvu nedostatočne poukázalo na potrebu legislatívneho opatrenia týkajúceho sa kolektívneho uplatňovania nárokov na nápravu na úrovni EÚ. Viacero oddielov bolo revidovaných, aby lepšie odrážali potrebu opatrenia vzhľadom na viaceré prípady hromadnej škody, v ktorých európski spotrebitelia neboli schopní získať nápravu. Dôkazy, ktoré v priebehu 15 rokov zhromaždila Komisia, vrátane tých získaných počas prípravy zelenej knihy z roku 2008 o kolektívnom uplatňovaní nárokov spotrebiteľov na nápravu a bielej knihy z roku 2008 o žalobách o náhradu škody, poukázali na nedostatok účinnej ochrany z dôvodu absencie mechanizmov kolektívneho uplatňovania nárokov na nápravu. Ďalej boli vyzdvihnuté závery zo správy Komisie z roku 2018 týkajúce sa odporúčania z roku 2013, predovšetkým jeho obmedzeného vplyvu na zlepšenie situácie vo viacerých členských štátoch a odporúčania Európskeho parlamentu z roku 2017 v nadväznosti na vyšetrovanie vo veci merania emisií v automobilovom priemysle. Boli pridané dodatočné informácie o niekoľkých orgánoch členských štátov (21), ktoré počas cielených konzultácií podporili doplnenie mechanizmov na uplatňovanie nárokov na nápravu do smernice o súdnych príkazoch, a ďalej boli rozpracované opisy stupňa právnych zmien, ktoré sa budú vyžadovať od členských štátov.

Na zlepšenie súladu sa počas posúdenia vplyvu brali do úvahy popri základnom scenári tri ďalšie možnosti: 1. možnosť, pri ktorej sa zvýši odrádzajúci účinok, ako aj primeranosť verejného presadzovania práva pomocou prísnejších pravidiel týkajúcich sa sankcií a účinnejšieho konania o súdnom príkaze; 2. možnosť, pri ktorej sa k týmto opatreniam pridá aj právo spotrebiteľa na individuálnu nápravu a 3. možnosť, pri ktorej sa doplnia ďalšie opatrenia zamerané na kolektívne uplatňovanie nárokov spotrebiteľa na nápravu. Uprednostňovaná bola tretia možnosť, ktorá zahŕňa všetky opatrenia. Tento návrh sa týka tretej možnosti, ktorá sa zameriava na účinnejšie konanie o súdnom príkaze spolu s kolektívnym uplatňovaním nárokov spotrebiteľa na nápravu.

Prvá možnosť zahŕňala súbor zmien týkajúcich sa konania o súdnom príkaze, ktoré sa spomínajú aj v tomto návrhu. Na základe posúdenia vplyvu sa dospelo k záveru, že neexistuje lepšia alternatíva ako revidovanie smernice, vďaka čomu by sa vyriešili problémy týkajúce sa nákladov, dĺžky trvania a zložitosti súčasného konania, ktoré boli nastolené počas všetkých relevantných konzultácií. Uprednostňovaná tretia možnosť obsahuje všetky zmeny, ktoré sú súčasťou prvej možnosti, a okrem toho obsahuje aj silnejšie mechanizmy kolektívneho uplatňovanie nárokov na nápravu, čomu sa venuje aj tento návrh. Na základe posúdenia vplyvu sa dospelo k záveru, že uprednostňovaná tretia možnosť by oproti prvej možnosti viac motivovala obchodníkov, aby dodržiavali spotrebiteľské právo EÚ. Napríklad odrádzajúci účinok prostriedkov nápravy určených obetiam nekalých obchodných praktík bude silnejší v prípade tretej možnosti, keďže ako sa potvrdilo v hodnotiacej tabuľke spotrebiteľských podmienok z roku 2017, spotrebitelia by častejšie využívali nápravné opatrenia uvedené v smernici o nekalých obchodných praktikách, ak by mali prístup aj k praktickým kolektívnym mechanizmom a oprávnené subjekty by mohli viesť prípady v ich mene. Rovnaké odôvodnenie platí aj pre všeobecné ciele ochrany záujmov spotrebiteľa, ako aj zabezpečenie vysokej úrovne ochrany spotrebiteľa. Najlepšie ich možno dosiahnuť pomocou tretej možnosti, keďže táto možnosť by mala najväčší vplyv z hľadiska zlepšenia súladu so spotrebiteľským právom EÚ. Pomocou silnejších mechanizmov kolektívneho uplatňovania nárokov na nápravu by sa dosiahla vyššia úroveň ochrany spotrebiteľa v prípadoch hromadnej škody a znížilo by sa poškodzovanie spotrebiteľov. Pokiaľ ide o všeobecný cieľ zameraný na podporu hladkého fungovania vnútorného trhu, všetky tri možnosti by prispeli k spravodlivejšej hospodárskej súťaži, keďže by sa zamedzilo tomu, aby obchodníci nedodržiavajúci predpisy mali neoprávnenú výhodu nad obchodníkmi dodržiavajúcimi predpisy. Najlepšie celkové výsledky pre obchodníkov dodržiavajúcich právne predpisy, by však priniesla tretia možnosť, keďže zavedenie silnejších mechanizmov kolektívneho uplatňovania nárokov na nápravu by ďalej prispelo k spravodlivej hospodárskej súťaži, a to v prospech obchodníkov dodržiavajúcich právne predpisy.

Pokiaľ ide o efektivitu, všetky možnosti by mohli viesť k počiatočným nákladom spojeným s oboznámením sa s novými pravidlami, ale aj k úsporám v prípade obchodníkov dodržiavajúcich právne predpisy. Počas posúdenia vplyvu sa v rámci konzultácií zbierali údaje aj o nákladoch a úsporách, ale pomerne málo respondentov dokázalo poskytnúť kvantitatívne odhady. V prípade prvej možnosti si väčšina podnikateľských asociácií bola vedomá toho, že revízia konania o súdnom príkaze by mohla viesť k navýšeniu poistného krytia proti žalobám v prípadoch hromadnej škody, ako aj k častejšiemu využívaniu smernice. Tretia možnosť zahŕňa náklady obsiahnuté v prvej možnosti a náklady spojené s kolektívnym uplatňovaním nárokov na nápravu. Vnútroštátne orgány sa vo svojich hodnoteniach týkajúcich sa vykonávacích a prevádzkových nákladov na súdy a správne orgány nezhodli, ale nepovažovali tieto náklady za významné. Oprávnené subjekty zastávali rôzne názory, pričom podobný počet z nich očakával vyššie alebo nižšie náklady. V prípade obchodníkov dodržiavajúcich právne predpisy by boli náklady zavedené v tretej možnosti zanedbateľné a znížili by sa aj v prípade obchodníkov zapojených do cezhraničného obchodu v dôsledku ďalšej harmonizácie vnútroštátnych konaní.

Keďže tretia možnosť má najširší záber, prináša so sebou aj vyššie náklady ako ostatné možnosti. Na druhej strane by však všetky možnosti priniesli úspory pre obchodníkov pri cezhraničnom obchodovaní, a to vďaka zvýšenej harmonizácii právnych predpisov. Predovšetkým by obchodníkom boli jasnejšie možné následky v prípade nedodržiavania právnych predpisov, čo by ďalej viedlo k nižším a presnejším nákladom na posúdenie rizika. Tieto úspory by boli vyššie v prípade tretej možnosti, keďže má širší rozsah ako ostatné možnosti. Náklady verejných orgánov presadzovania práva a súdov by sa v prípade všetkých možností zvýšili, a to z dôvodu nárastu prípadov presadzovania práva a súdnych prípadov. Tieto náklady by sa však pravdepodobne vykompenzovali v dôsledku všeobecného poklesu miery porušovania spotrebiteľského práva EÚ a racionalizácie a procesnej efektívnosti, ktoré by sa zaviedli v rámci všetkých možností. Takéto úspory by boli vyššie v prípade tretej možnosti, keďže má širší záber a väčší odrádzajúci účinok.

•Vhodnosť právnych predpisov a ich zjednodušenie

Keďže ide o revíziu existujúceho právneho predpisu, spadá pod program Komisie týkajúci sa regulačnej vhodnosti a efektívnosti ( REFIT ). Komisia sa preto zamerala na možnosti zjednodušenia a zníženia záťaže. Hlavným cieľom tohto návrhu je posilniť žaloby v zastúpení, ktoré sú dostupné v rámci ochrany kolektívnych záujmov spotrebiteľov. Vzhľadom na to, že právo Únie, ktorého sa tento návrh týka, sa uplatňuje na všetkých obchodníkov vrátane mikropodnikov, v tomto návrhu sa nestanovuje výnimka pre mikropodniky. V dôsledku nedostatku údajov nebolo možné kvantifikovať zjednodušujúce prvky. Na základe analýzy sa však ukázalo, že vzhľadom na zabudované záruky a podrobné preskúmanie oprávnenými subjektmi, ktoré môžu podávať žaloby v zastúpení, sa neočakáva, že navrhované právne predpisy výrazne zvýšia náklady v prípade obchodníkov dodržiavajúcich právne predpisy. V prípade porušenia právnych predpisov by okrem toho obchodníci čerpali úžitok z väčšej právnej istoty a schopnosti riešiť skutkové a právne otázky spoločné pre spotrebiteľov, ktorých sa týka porušenie právnych predpisov, prostredníctvom jednej žaloby v zastúpení. Náklady pre obchodníkov zapojených do cezhraničného obchodu by sa znížili vďaka ďalšej harmonizácii vnútroštátnych konaní zameraných na ochranu kolektívnych záujmov spotrebiteľov. A nakoniec, posilnením žalôb v zastúpení sa potenciálne môžu vytvoriť rovnaké podmienky hospodárskej súťaže pre obchodníkov.

•Základné práva

V navrhovanej smernici sa rešpektujú základné práva a dodržiavajú zásady uznávané v Charte základných práv Európskej únie, a preto by sa táto smernica mala uplatňovať v súlade s týmito právami a zásadami.

Návrh predovšetkým prispieva k zabezpečeniu vysokej úrovne ochrany spotrebiteľa (článok 38 Charty).

Návrh ďalej uľahčuje spotrebiteľom uplatňovanie svojich práv na účinnú nápravu zakotvených v článku 47 Charty, keďže navrhovaný model žaloby v zastúpení prispieva k ochrane a presadzovaniu ich záujmov. Modelom žaloby v zastúpení sa môže predchádzať situáciám, kedy sa jednotliví spotrebitelia nechajú odradiť od uplatňovania nárokov na nápravu pred súdom, a to napríklad z dôvodu vysokých nákladov spojených so súdnym konaním, najmä v prípade nárokov s nízkou hodnotou. Navrhovaný model zároveň neobmedzuje jednotlivým spotrebiteľom prístup k spravodlivosti ani mu nebráni, a to v súlade s požiadavkami článku 47. Okrem toho sa v návrhu stanovuje povinnosť členských štátov zabezpečiť, aby podanie žaloby v zastúpení malo vplyv na pozastavenie alebo prerušenie premlčacej lehoty uplatniteľnej v prípade akejkoľvek žaloby vo veci uplatnenia nároku na nápravu pre dotknutých spotrebiteľov, ak sa na príslušné práva vzťahuje premlčacia lehota v zmysle práva Únie alebo vnútroštátneho práva.

V návrhu sa nastoľuje rovnováha medzi kolektívnymi záujmami spotrebiteľov a právami obchodníkov v rámci žalôb v zastúpení, pričom sa v plnej miere prihliada na požiadavky týkajúce sa slobody podnikania (článok 16 Charty).

4.VPLYV NA ROZPOČET