Na poskytnutie flexibility členským štátom pri plnení ich záväzkov a ako prostriedok na zvýšenie celkovej nákladovej efektívnosti pri dosahovaní cieľa roku 2020 v rámci celej EÚ rozhodnutie o spoločnom úsilí poskytuje rad nástrojov flexibility. Týkajú sa možností členských štátov riadiť svoje ročné pridelené emisné kvóty (AEA) v rámci obdobia plnenia požiadaviek a uskutočňovať prenosy týchto kvót medzi sebou. Ak by emisie skleníkových plynov členského štátu presiahli jeho AEA za daný rok, potom si môže požičať 5 % zo svojich budúcoročných AEA alebo kúpiť AEA od iných členských štátov alebo využiť medzinárodné kredity z projektov na splnenie svojich ročných limitov. Ak členský štát zníži emisie viac, než bolo potrebné, a prekročí tak svoj cieľ v danom roku, môže si ponechať nadbytok AEA na neskoršie použitie v rámci záväzného obdobia alebo ho môže preniesť na iné členské štáty.

Na rozdelenie požadovaného úsilia na zníženie emisií skleníkových plynov v rámci celej EÚ o 10 % do roku 2020 boli pre členské štáty stanovené vnútroštátne ciele pre rok 2020 podľa ekonomických možností na základe ich relatívneho bohatstva [merané podľa hrubého domáceho produktu (HDP) na obyvateľa v roku 2005]. Pohybujú sa od 20 % zníženia emisií do roku 2020 (v porovnaní s úrovňami v roku 2005) pre najbohatšie členské štáty až po 20 % zvýšenia pre najmenej bohaté členské štáty. (Pozri obrázok 1).

Cieľ Európskej únie znížiť do roku 2020 množstvo emisií skleníkových plynov v porovnaní s rokom 1990 o 20 % zodpovedá zníženiu o 14 % v porovnaní s rokom 2005. Toto úsilie bolo rozdelené medzi sektory, na ktoré sa vzťahuje systém obchodovania s emisiami (ETS), a sektory, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí. V sektoroch, na ktoré sa vzťahuje systém EÚ na obchodovanie s emisiami (EU ETS), sa požaduje zníženie emisií v EÚ v porovnaní s úrovňami v roku 2005 o 21 %, zatiaľ čo v sektoroch, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí, sa požaduje zníženie emisií o 10 % v porovnaní s úrovňami v roku 2005.

V klimaticko-energetickom balíku sú stanovené ciele pre rok 2020, a to 20 % zníženie emisií skleníkových plynov v porovnaní s úrovňami z roku 1990, 20 % podiel konečnej spotreby energie z obnoviteľných zdrojov v EÚ a 20 % zlepšenie energetickej efektívnosti.

Predložením tejto správy sú splnené ustanovenia článku 14 rozhodnutia o spoločnom úsilí, v ktorom sa požaduje, aby Komisia vypracovala hodnotiacu správu o vykonávaní rozhodnutia o spoločnom úsilí a aby ju do 31. októbra 2016 predložila Európskemu parlamentu a Rade. Uvádza sa v nej, ako sa doteraz vykonávalo rozhodnutie o spoločnom úsilí a aké poznatky možno získať, pokiaľ ide o opatrenia prijaté členskými štátmi na obmedzenie emisií skleníkových plynov v sektoroch, na ktoré sa vzťahuje toto rozhodnutie, a pokiaľ ide o vplyv na ich emisie na vnútroštátnej úrovni. Výsledky hodnotenia sú podrobnejšie rozpracované v pracovnom dokumente útvarov Komisie, ktorý je priložený k tejto správe.

Rozhodnutím č. 406/2009/ES (nazývané aj rozhodnutie o spoločnom úsilí), ktoré bolo v roku 2009 prijaté ako súčasť klimaticko-energetického balíka, sa zavádzajú pre všetky členské štáty emisné limity skleníkových plynov (GHG) pre rok 2020. Rozhodnutie sa vzťahuje na emisie v sektoroch dopravy, budov, poľnohospodárstva, malovýroby a odpadu. Tieto sektory zodpovedali za viac než 55 % celkových emisií skleníkových plynov v EÚ v roku 2013. Cieľom rozhodnutia o spoločnom úsilí je znížiť emisie skleníkových plynov v EÚ o 10 % do roku 2020 v porovnaní s rokom 2005 a podporiť znižovanie emisií skleníkových plynov v rámci jeho rozsahu pôsobnosti spravodlivo a nákladovo efektívne. Rozhodnutie o spoločnom úsilí nadobudlo účinnosť v júni 2009.

Doteraz žiadny členský štát nevyužil nástroje flexibility, ktoré sa poskytujú v rozhodnutí o spoločnom úsilí, keďže sa ukazuje, že svoje ročné emisné limity za prvé dva roky obdobia plnenia požiadaviek splnia všetky krajiny. V budúcnosti sa dá očakávať, že niektoré členské štáty, v prípade ktorých sa predpokladá, že budú mať emisie nad svojimi limitmi do roku 2020, nástroje flexibility, ako napríklad obchodovanie s inými členskými štátmi, využijú. Aj keď nástroje flexibility podľa rozhodnutia o spoločnom úsilí sú neodskúšané, naďalej majú rozsiahlu podporu a členské štáty ich v rámci konzultácií so zainteresovanými stranami ďalej potvrdili.

Podľa projekcií členských štátov predložených v roku 2015 sa očakáva, že celkové emisie, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí, budú do roku 2020 naďalej klesať (obrázok 3), pričom stále budú pod hodnotou cieľa na úrovni EÚ. Predpokladá sa, že vnútroštátne ciele na domácej úrovni si dokáže splniť 24 členských štátov, zatiaľ čo v prípade štyroch členských štátov sa očakáva, že na dosiahnutie cieľov budú potrebovať dodatočné opatrenia alebo využijú nástroje flexibility poskytnuté v rozhodnutí o spoločnom úsilí.

K celkovému zníženiu emisií od roku 2005 do roku 2013 došlo vo všetkých sektoroch, v rozsahu od –3 % v poľnohospodárstve po –25 % v sektore odpadov. (obrázok 2) V tomto období došlo tiež k zbližovaniu intenzít emisií skleníkových plynov v rámci členských štátoch na obyvateľa, ako aj na HDP.

Výsledky hodnotenia boli použité pri príprave posúdenia vplyvu, sprievodného dokumentu k legislatívnemu návrhu Komisie na pokračovanie rozhodnutia o spoločnom úsilí po roku 2020 v rámci politík v oblasti klímy a energetiky na obdobie do roku 2030.

V rámci hodnotenia sa posudzovala relevantnosť, účinnosť, efektívnosť a koherentnosť a pridaná hodnota EÚ v súvislosti s vykonávaním rozhodnutia o spoločnom úsilí. Použili sa dôkazy z oznámených emisií a emisných trendov, prijatých politík a opatrení, ako aj dotazníkov a štruktúrovaných rozhovorov s odborníkmi z členských štátov a iných dôležitých kľúčových zainteresovaných strán podieľajúcich sa na vykonávaní rozhodnutia o spoločnom úsilí na vnútroštátnej úrovni. Vychádzalo sa tiež z výsledkov verejnej konzultácie o príprave legislatívneho návrhu na zníženie emisií skleníkových plynov členských štátov v sektoroch podľa rozhodnutia o spoločnom úsilí od roku 2021 do roku 2030.

V hodnotení sa skúmali vplyvy rozhodnutia o spoločnom úsilí na úrovni EÚ, ako aj na úrovni členských štátov so zameraním na činnosti v členských štátoch od roku 2009 zamerané na plnenie ich povinností podľa rozhodnutia o spoločnom úsilí. Hodnotilo sa obdobie od júna 2009, keď rozhodnutie o spoločnom úsilí nadobudlo účinnosť, do novembra 2015. V súlade s požiadavkou v článku 14 rozhodnutia o spoločnom úsilí rozsah tohto hodnotenia zahŕňal všetky ustanovenia a požiadavky toto rozhodnutia vrátane toho, ako jeho vykonávanie ovplyvnilo hospodársku súťaž.

Zdroj: EEA (2015) Trendy a prognózy v Európe v roku 2015 aktualizované v marci 2016 údajmi z emisných inventúr. Čierna bodkovaná čiara predstavuje lineárnu trajektóriu ročných emisných limitov podľa rozhodnutia o spoločnom úsilí na obdobie rokov 2013 – 2020.

5.Výsledky hodnotenia

V súlade s usmerneniami Komisie k hodnoteniu sa v rámci hodnotenia posudzovala relevantnosť, efektívnosť, účinnosť, koherentnosť a pridaná hodnota EÚ rozhodnutia o spoločnom úsilí. Skúmalo sa tiež, či došlo k nejakému vplyvu na hospodársku súťaž, keďže sa to požadovalo v článku 14 rozhodnutia o spoločnom úsilí.

5.1. Relevantnosť

Ciele rozhodnutia o spoločnom úsilí sú stále relevantné a rozhodne stále zodpovedajú potrebám EÚ. Predovšetkým pretrváva potreba obmedziť antropogénne emisie skleníkových plynov a zavádzať vhodné mechanizmy na zohľadnenie sociálnych nákladov na zmenu klímy. Rozhodnutie o spoločnom úsilí je stále relevantné v súvislosti s riešením zlyhaní trhu, pretože záväzný charakter rozhodnutia pomáha poskytovať príslušné cenové signály na znižovanie emisií.

Závery Európskej rady z októbra 2014 o rámci politík v oblasti klímy a energetiky na obdobie do roku 2030 potvrdili význam rozhodnutia o spoločnom úsilí a jeho pokračovania do roku 2030 so všetkými prvkami, ktoré sa uplatňujú v rámci rozhodnutia o spoločnom úsilí pre rok 2020.

Prijatie parížskej dohody v decembri 2015 potvrdzuje záväzok na najvyššej úrovni EÚ realizovať na vnútroštátnej úrovni prísne zníženia emisií skleníkových plynov aj v roku 2030 a neskôr. Ako je stanovené v plánovanom vnútroštátne stanovenom príspevku, EÚ sa zaviazala znížiť emisie na svojom území do roku 2030 najmenej o 40 % v porovnaní s úrovňami roku 1990.

5.2. Účinnosť

EÚ je na dobrej ceste k splneniu svojho cieľa znížiť emisie skleníkových plynov do roku 2020 v sektoroch, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí. Podľa správ členských štátov predložených v roku 2015 boli emisie skleníkových plynov v rokoch 2013 a 2014 vo všetkých členských štátoch nižšie ako ich ročné limity pre tieto roky. Celkové emisie v roku 2013, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí, boli na úrovni EÚ o 9,7 % nižšie ako emisie v roku 2005. V roku 2014 emisie EÚ, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí, ďalej klesli na úroveň 12,9 % pod úrovne roku 2005, ktorá bola nižšia ako cieľ rozhodnutia o spoločnom úsilí pre rok 2020. Znamená to, že EÚ je na dobrej ceste splniť svoj cieľ v roku 2020 a že všetky členské štáty prispievajú k znižovaniu emisií skleníkových plynov.

Dosiahnuté zníženie emisií predstavuje významné zlepšenie správania oproti scenáru vývoja za nezmenených okolností, keď sa po prvýkrát schválili ciele roku 2020. Zníženia emisií boli doteraz oveľa výraznejšie než sa očakávalo v roku 2007, keď sa Európska rada dohodla na celkových klimatických cieľoch EÚ pre rok 2020 a Komisia vykonala hodnotenie vplyvu klimaticko-energetického balíka. Podľa scenára vývoja za nezmenených okolností sa v uvedenom hodnotení vplyvu emisií, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí, v období rokov 2005 až 2020 očakával nárast emisií v celej EÚ o 2,4 %.

Hospodárska recesia tiež mala vplyv na emisie skleníkových plynov v niektorých sektoroch, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí (najmä v sektore nákladnej dopravy), a očakáva sa, že tieto vplyvy sa budú prejavovať až do roku 2020. Mnohé sektory (napr. stavebníctvo a poľnohospodárstvo), na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí, však nie sú priamo ovplyvňované kolísaním HDP a sú viac otvorené politickému vplyvu, na základe čoho sa dá usudzovať, že určité zníženie emisií skleníkových plynov v sektoroch, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí, možno pripísať politickým intervenciám na úrovni EÚ i na úrovni členských štátov.

Inými slovami, dosiahnuté zníženie emisií možno čiastočne pripísať klimaticko-energetickým politikám a opatreniam, ktoré už členské štáty uplatňujú (z ktorých niektoré boli zavedené ako reakcia na rozhodnutie o spoločnom úsilí), a očakáva sa, že aj ďalej budú prispievať k obmedzeniu emisií v budúcich rokoch.

Toto zistenie podporuje navyše aj dekompozičná analýza, ktorá sa vzťahovala na obdobie rokov 2005 – 2012 a týkala sa emisií CO2 zo spaľovania fosílnych palív, ktoré zodpovedajú za približne 80 % celkových emisií skleníkových plynov v sektoroch systému ETS, ako aj rozhodnutia o spoločnom úsilí. Z analýzy vyplynulo, že k zníženiu emisií najviac prispeli technologické zmeny, ktoré výrazne prevažujú nad podielom prechodu z jedného hospodárskeho sektoru na iný a medzi hospodárskymi sektormi a výrazne prispievajú k nadmernej kompenzácii faktorov emisií súvisiacich s HDP v časoch hospodárskej krízy.

Výsledky potvrdili, že v období rokov 2005 až 2012 emisie CO2 klesli celkove o 11,5 %. Na znižovanie emisií mali najvýznamnejší vplyv technologické zmeny, čo viedlo k 18,5 % poklesu, a výrazne prevažujú nad podielom prechodu z jedného hospodárskeho sektoru na iný a medzi hospodárskymi sektormi. Politiky zavedené v oblasti klímy a energie celkove výrazne prispeli k zavádzaniu technológií s nízkymi emisiami CO2 vrátane energie z obnoviteľných zdrojov. Rast hospodárskej činnosti (HDP) spôsobil zvýšenie emisií o 6,8 %. Štrukturálne zmeny v hospodárstve (pri konštantnom HDP a konštantnej intenzite CO2 v každom hospodárskom sektore) boli príčinou mierneho nárastu emisií o 1,7 %.

Nedalo sa vyčísliť, do akej miery možno pozorovaný trend historických emisií a očakávané budúce emisné trendy pripísať konkrétnym politikám. Ťažko sa dá oddeliť najmä vplyv rozhodnutia o spoločnom úsilí na vnútroštátne klimaticko-energetické politiky od iných celoeurópskych iniciatív v rámci klimaticko-energetického balíka, ktoré majú priamejší vplyv na rôzne faktory emisií.

Aj keď niektoré zainteresované strany sa domnievajú, že rozhodnutie o spoločnom úsilí predstavovalo dôležitý impulz pre nové vnútroštátne politiky a opatrenia v určitých členských štátoch, iné boli názoru, že rozhodnutie o spoločnom úsilí mohlo mať doteraz len malý alebo žiadny vplyv na vývoj politiky. Ukazuje sa tiež, že miera vplyvu rozhodnutia o spoločnom úsilí sa líši v jednotlivých členských štátoch, čo môže odrážať odlišné situácie v členských štátoch v súvislosti s ich cieľmi podľa rozhodnutia o spoločnom úsilí, t. j. či musia alebo nemusia prijať ďalšie opatrenia.

Hodnotenie rozhodnutia o spoločnom úsilí potvrdilo nárast uplatňovania vnútroštátnych politík v sektoroch, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie o spoločnom úsilí, počas väčšiny rokov od roku 2007, keď sa Európska rada dohodla na celkových klimatických cieľoch EÚ pre rok 2020. Bez rozhodnutia o spoločnom úsilí opatrenia na zníženie emisií v sektoroch, na ktoré sa vzťahuje toto rozhodnutie, na úrovni členských štátov nemuseli byť prijaté alebo sa mohli prijímať pomalším tempom.

5.3. Efektívnosť