[pic] | EURÓPSKA KOMISIA | Brusel, 12.5.2010 KOM(2010) 238 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE SPRÁVA O KONVERGENCII 2010 (pripravená v súlade s článkom 140 ods. 1 zmluvy) {SEK(2010) 598} ÚčEL SPRÁVY V článku 140 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) sa od Komisie a ECB žiada, aby aspoň raz za dva roky alebo na žiadosť členského štátu, pre ktorý platí výnimka, informovali Radu o pokroku, ktorý členské štáty dosiahli pri plnení svojich záväzkov týkajúcich sa uskutočnenia hospodárskej a menovej únie. Posledné pravidelné konvergenčné správy Komisie a ECB boli prijaté v máji 2008. Správa o konvergencii z roku 2010 sa vzťahuje na týchto deväť členských štátov, pre ktoré platí výnimka: Bulharsko, Česká republika, Estónsko, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Poľsko, Rumunsko a Švédsko. Dánsko a Spojené kráľovstvo nevyjadrili želanie prijať euro, a preto sa toto posúdenie na tieto krajiny nevzťahuje. Podrobnejšie posúdenie stavu konvergencie v týchto krajinách je uvedené v technickej prílohe pripojenej k tejto správe [SEK(2010) 598]. Obsah správ, ktoré vypracovala Komisia a ECB, sa riadi podľa článku 140 ods. 1 ZFEÚ. V tomto článku sa vyžaduje, aby správy obsahovali preskúmanie zlučiteľnosti vnútroštátnych právnych predpisov vrátane štatútu národnej centrálnej banky s článkami 130 a 131 ZFEÚ a so štatútom ESCB a ECB (ďalej len „štatút ESCB/ECB“). V správach sa musí takisto preskúmať, či sa v príslušnom členskom štáte dosiahol vysoký stupeň udržateľnej konvergencie, a to na základe plnenia konvergenčných kritérií (stabilita cien, stav štátneho rozpočtu, stabilita výmenného kurzu, dlhodobé úrokové miery) a pri zohľadnení niekoľkých ďalších faktorov uvedených v záverečnom pododseku článku 140 ods. 1. Štyri konvergenčné kritériá sú ďalej rozpracované v protokole pripojenom k ZFEÚ (protokol č. 13 o kritériách konvergencie). Skúmanie zlučiteľnosti vnútroštátnych právnych predpisov vrátane štatútov národných centrálnych bánk s článkami 130 a 131 ZFEÚ a so štatútom ESCB/ECB vyžaduje, aby sa posúdil aj súlad so zákazom menového financovania (článok 123) a so zákazom zvýhodneného prístupu (článok 124), súladu s cieľmi ESCB (článok 127 ods. 1) a integrácie národných centrálnych bánk do ESCB (viaceré články ZFEÚ a štatútu ESCB/ECB). Kritérium stability cien je vymedzené v prvej zarážke článku 140 ods. 1 ZFEÚ: „dosiahnutie vysokého stupňa cenovej stability, […] vychádza z miery inflácie, ktorá sa približuje k miere inflácie najviac troch členských štátov, ktoré v cenovej stabilite dosahujú najlepšie výsledky.“ V článku 1 Protokolu o kritériách konvergencie sa ďalej uvádza, že „ kritérium cenovej stability […] znamená, že členský štát si udržiava dlhodobú cenovú stabilitu a priemernú mieru inflácie vykazovanú v priebehu roka pred preskúmaním, ktorá neprekračuje viac ako o 1,5 percentuálneho bodu miery inflácie maximálne troch členských štátov, ktoré dosiahli v oblasti cenovej stability najlepšie výsledky . Inflácia sa meria pomocou indexu spotrebiteľských cien na porovnateľnom základe, ktorý zohľadní rozdiely medzi definíciami jednotlivých štátov“ [1]. Požiadavka udržateľnosti znamená, že uspokojivý vývoj inflácie sa musí zásadne dosahovať skôr primeraným správaním vstupných nákladov a ďalších faktorov, ktoré ovplyvňujú vývoj cien štrukturálne, než vplyvom dočasných faktorov. Do skúmania konvergencie sa preto zahŕňa posúdenie základov inflácie a strednodobých výhľadov. Z perspektívy budúceho vývoja sa v správe posudzuje aj to, či krajina pravdepodobne dosiahne referenčnú hodnotu v nasledujúcich mesiacoch[2]. Udržateľnosť vývoja inflácie si v súčasnom kritickom období zasluhuje osobitnú pozornosť. Sprievodné javy finančnej krízy mali značný vplyv na vývoj inflácie v mnohých krajinách a makroekonomická volatilita je vysoká. Referenčná hodnota pre infláciu bola v marci 2010podľa výpočtov 1,0 %, pričom najlepšie výsledky dosiahlo Portugalsko, Estónsko a Belgicko[3]. Na súčasnej križovatke, ktorú charakterizujú rozsiahle nepriaznivé otrasy, (celosvetová hospodárska a finančná kríza a súvisiace silné dezinflačné tlaky), neobvyklý počet krajín čelí prípadom so zápornou mierou inflácie. Za týchto osobitných podmienok záporná miera inflácie vytvárajú hospodársky významnú referenčnú hodnotu, na základe ktorej sa posudzuje cenová stabilita krajín. Zdá sa však oprávnené vylúčiť spomedzi krajín s najlepšími výsledkami tie krajiny, ktorých priemerná miera inflácie je výrazne vzdialená od priemernej inflácie v eurozóne (0,3 % v marci 2010), čo je v súlade s predchádzajúcou správou o konvergencii z roku 2004[4], pretože tieto krajiny s osobitnými výsledkami nie je možné primerane posúdiť ako krajiny s najlepšími výsledkami z hľadiska cenovej stability a ich začlenením by sa závažne ovplyvnila referenčná hodnota, a tým aj nestrannosť kritéria. Toto viedlo v marci 2010 k vylúčeniu Írska, jedinej krajiny, ktorej 12-mesačná priemerná miera inflácie (na úrovni – 2,3 % v marci 2010) sa značne odchyľovala od priemernej miery inflácie v eurozóne a v ostatných členských štátoch, v čom sa odzrkadľoval hlavne vážny hospodársky pokles. Kritérium konvergencie týkajúce sa stavu štátneho rozpočtu je vymedzené v druhej zarážke článku 140 ods. 1 ZFEÚ ako „ udržateľnosť verejných financií : zjavne vychádza z dosiahnutého stavu štátneho rozpočtu, ktorý nevykazuje nadmerný deficit v zmysle článku 126 ods. 6.“ Okrem toho sa v článku 2 Protokolu o kritériách konvergencie ustanovuje, že toto kritérium znamená: „ v čase preskúmavania sa na členský štát nevzťahuje rozhodnutie Rady podľa článku 126 ods. 6 uvedenej zmluvy o existencii nadmerného deficitu .“ V ZFEÚ sa uvádza kritérium výmenných kurzov v tretej zarážke článku 140 ods. 1 ako „ sledovanie normálneho fluktuačného rozpätia stanoveného mechanizmom výmenných kurzov Európskeho menového systému minimálne počas dvoch rokov bez devalvácie voči euru .“ V článku 3 Protokolu o kritériách konvergencie sa uvádza: „ Kritérium účasti v mechanizme menových kurzov Európskeho menového systému (...) znamená, že členský štát dodržiaval normálne rozpätie stanovené mechanizmom výmenných kurzov Európskeho menového systému bez výrazného napätia minimálne dva predchádzajúce roky pred preskúmaním. Osobitne v tomto istom období členský štát z vlastného podnetu nedevalvoval bilaterálny stredný kurz svojej meny voči euru “[5]. Príslušným dvojročným obdobím na posúdenie stability výmenných kurzov v tejto správe je obdobie od 24. apríla 2008 do 23. apríla 2010. Pri posudzovaní vývoja výmenných kurzov sa v analýze zohľadňuje vplyv oficiálnych dohôd o externom financovaní, ak je to náležité, vrátane ich rozsahu, sumy a profilu tokov pomoci a možnej politickej podmienenosti. V štvrtej zarážke článku 140 ods. 1 ZFEÚ sa vyžaduje „ stálosť konvergencie dosiahnutej členským štátom, pre ktorý platí výnimka, a jeho účasti v mechanizme výmenných kurzov, ktorá sa odráža v dlhodobých úrovniach úrokovej miery .“ V článku 4 Protokolu o kritériách konvergencie sa okrem toho uvádza, že: „ kritérium konvergencie úrokových mier (...) znamená, že v priebehu jedného roka pred preskúmaním neprekročila priemerná dlhodobá nominálna úroková miera členského štátu viac ako o dva percentuálne body úrokovú mieru tých troch štátov, ktoré v oblasti cenovej stability dosiahli najlepšie výsledky . Úrokové miery sa hodnotia na základe dlhodobých štátnych dlhopisov alebo porovnateľných cenných papierov, pričom sa zohľadňujú rozdielne definície v jednotlivých členských štátoch .“ Podľa výpočtov dosiahla referenčná hodnota úrokových mier v marci 2010 úroveň 6,0 %[6]. V článku 140 ods. 1 ZFEÚ sa takisto vyžaduje preskúmanie ďalších faktorov, ktoré sú dôležité pre hospodársku integráciu a konvergenciu. K týmto doplňujúcim faktorom patrí integrácia finančného a výrobkového trhu, vývoj platobných bilancií na bežných účtoch, vývoj jednotkových nákladov práce a iné cenové indexy. Posledne menované sú zahrnuté do posúdenia stability cien. BULHARSKO Právne predpisy v Bulharsku – predovšetkým zákon o Bulharskej národnej banke (ďalej len „BNB“) – nie sú plne v súlade s článkami 130 a 131 ZFEÚ a so štatútom ESCB/ECB. Zákon o konflikte záujmov obsahuje ustanovenia, ktoré nie sú zlučiteľné s nezávislosťou BNB. Prípady nezlučiteľnosti a nedostatky pretrvávajú, pokiaľ ide o integráciu centrálnej banky do ESCB v oblasti menovej politiky, emisiu bankoviek a mincí, podporu hladkého fungovania platobných systémov, súhlas ECB pred účasťou v medzinárodných menových inštitúciách, štatistickú úlohu ECB a EÚ, vykonávanie auditu nezávislými externými audítormi, inštitucionálnu a osobnú nezávislosť, ako aj o zákaz menového financovania. Návrhom zákona, ktorý vypracovala bulharská vláda v spolupráci s BNB, by sa mali v prípade, že nadobudne účinnosť, odstrániť niektoré existujúce nedostatky. Nevzťahuje sa však na problémy súvisiace s integráciou BNB do Eurosystému. V Bulharsku je priemerná 12-mesačná inflácia nad referenčnou hodnotou už od pristúpenia k EÚ v roku 2007. Priemerná miera inflácie v Bulharsku v období 12 mesiacov do marca 2010 bola 1,7 %, čo je viac ako stanovená referenčná hodnota 1,0 %. Očakáva sa, že v nadchádzajúcich mesiacoch zostane nad referenčnou hodnotou, bude sa k nej však približovať. Ročná inflácia HISC sa výrazne zvýšila v prvej polovici roku 2008, pričom v dôsledku rastúceho domáceho dopytu a rýchleho zvyšovania celkových cien potravín a energií dosiahla vrchol na úrovni 15 %. Inflácia sa od vypuknutia finančnej krízy výrazne znížila na úroveň približne 1,6 % na konci roku 2009 v dôsledku poklesu cien tovarov, výrazného oslabenia domáceho dopytu a miernejšieho tempa rastu jednotkových nákladov práce. Mierne sa znovu zvýšila na začiatku roku 2010 v dôsledku vyšších spotrebných daní a rastúcich cien palív. Ročná HISC bola v marci 2010 na úrovni 2,4 %. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 sa očakáva že inflácia zostane v roku 2010 mierna na úrovni okolo 2,3 %, v čom sa odzrkadľuje negatívna produkčná medzera, tlmený rast jednotkových nákladov práce a mierny rast cien potravín a energií. Inflácia sa však v roku 2011 pravdepodobne mierne zrýchli na úroveň 2,7 % v dôsledku posilnenia hospodárskej činnosti. Pomerne nízka cenová úroveň v Bulharsku (48 % priemeru eurozóny v roku 2008) naznačuje značný potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Bulharsko nespĺňa kritérium cenovej stability. [pic] Saldo verejných financií Bulharska sa v období rokov 2004 – 2008 udržiavalo v prebytku a v priemere predstavovalo 1,7 % HDP. V súvislosti s vypuknutím krízy sa saldo verejných financií výrazne zhoršilo a v roku 2009 predstavovalo deficit v rozsahu 3,9 % HDP v dôsledku zvýšených výdavkov a klesajúcich príjmov. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 dosiahne v roku 2010 pomer deficitu k HDP úroveň 2,8 % a v roku 2011 úroveň 2,2 % za predpokladu nezmenenej politiky. Na začiatku roku 2010 sa v dôsledku nedostatočného výberu príjmov a vyšších výdavkov oproti očakávaniam rozpočtová medzera stále rozširovala . Očakáva sa však, že zlepšenie makroekonomického prostredia a už prijaté dodatočné opatrenia na fiškálnu konsolidáciu spôsobia, že rozpočtový deficit sa začne v polovici roku znižovať. Pomer hrubého verejného dlhu zostal v roku 2009 nízky na úrovni okolo 15 % HDP , plánuje sa však, že v roku 2010 sa zvýši na úroveň okolo 17 % HDP a v roku 2011 na 19 % HDP. Keďže v roku 2009 bola hranica 3 % HDP pre deficit verejných financií prekročená, Komisia predložila správu v súlade s článkom 126 ods. 3 zmluvy, ako sa požaduje v Pakte o stabilite a raste. [pic] Bulharský lev sa nezúčastňuje na ERM II. Bulharská národná banka sleduje svoj základný cieľ cenovej stability prostredníctvom ukotvenia výmenného kurzu v kontexte režimu riadenia meny (CBA). Bulharsko zaviedlo CBA 1. júla 1997, pričom viazalo bulharský lev na nemeckú marku a neskôr na euro. Dodatočné ukazovatele, ako je vývoj devízových rezerv a krátkodobých úrokových mier, poukazujú na zvýšenie vnímania rizika investormi v kontexte celosvetovej finančnej krízy, čo sa však od jesene 2009 čiastočne otočilo . Rozsiahle oficiálne rezervy sú naďalej východiskom pre pružnosť CBA. Počas dvojročného obdobia posudzovania zostal bulharský lev úplne stabilný voči euru v súlade s pôsobením CBA. Bulharsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerná dlhodobá úroková miera v Bulharsku v priebehu roka do marca 2010 bola 6,9 %, teda nad referenčnou hodnotou 6,0 %. Priemerné dlhodobé úrokové miery v Bulharsku zostali pod referenčnou hodnotou od roku 2005 do polovice roku 2009, odvtedy však referenčnú hodnotu prekročili. Rozpätia výnosov voči dlhodobým referenčným dlhopisom eurozóny[7] sa postupne rozšírili z úrovne okolo 30 bázických bodov v roku 2007 na približne 110 bázických bodov na konci roku 2008, v čom sa odzrkadľovali inflačné rozdiely a všeobecné obavy týkajúce sa prehriatia bulharského hospodárstva. Rozpätia dlhodobých úrokových mier sa ďalej zvýšili v roku 2009, pričom v prvej polovici roku dosiahli 350 bázických bodov, pretože sa znížila celková ochota riskovať a zvýšili sa rizikové prémie krajín. Rozpätia sa v druhej polovici roku 2009 začali v dôsledku obnovenia dôvery investorov zužovať a v marci 2010 klesli na 220 bázických bodov. Bulharsko nespĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových mier. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie výrobkového a finančného trhu. Vonkajší deficit Bulharska počas posledného desaťročia výrazne stúpol, pričom v roku 2007 dosiahol úroveň takmer 27 % HDP a v roku 2009 sa znížil na úroveň 9 %, pretože obchodný deficit sa začal znižovať v dôsledku slabnúceho domáceho dopytu. Vonkajší deficit však zostáva pomerne rozsiahly. Vonkajšie financovanie sa výrazne obmedzilo, pretože predtým rozsiahly prílev priamych zahraničných investícií klesol a prílev súkromných úverov sa spomalil. Miera integrácie bulharskej ekonomiky do EÚ je vysoká. Rozsiahle sú najmä obchodné vzťahy a vzťahy spojené s priamymi zahraničnými investíciami s ostatnými členskými štátmi, výrazne pokročila aj integrácia domáceho finančného sektora do širšieho finančného sektora EÚ, a to najmä vďaka významnému pomeru zahraničného vlastníctva bankového systému. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Bulharsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. ČESKÁ REPUBLIKA Právne predpisy v Českej republike – najmä zákon o Českej národnej banke (ďalej len „ČNB“) a zákon o finančnom arbitrovi – nie sú v plnom rozsahu v súlade s článkami 130 a 131 ZFEÚ a štatútu ESCB/ECB. Nesúlad sa týka najmä integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, nezávislosti centrálnej banky a zákazu menového financovania. Zákon o ČNB obsahuje aj nedostatky týkajúce sa úlohy ECB v oblasti medzinárodnej spolupráce, úlohy ECB a EÚ pri zbere štatistických údajov a menovaní externých audítorov, podpory hladkého fungovania platobných systémov, chýbajúcej povinnosti dodržiavať režim finančného výkazníctva Eurosystému pri operáciách NCB, osobnej nezávislosti a zákazu menového financovania. Od januára 2010 je v Českej republike priemerná 12-mesačná inflácia pod referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Českej republike počas 12 mesiacov do marca 2010 bola 0,3 %, teda nižšia ako referenčná hodnota 1,0 %, a pravdepodobne zostane pod referenčnou hodnotou aj v nasledujúcich mesiacoch. Inflácia v Českej republike sa prudko zvýšila v druhej polovici roku 2007 a v roku 2008 dosiahla v priemere 6,3 %. To bol kombinovaný dôsledok rastúcich cien energií a potravín, zmien nepriamych daní a zvýšenia regulovaných cien. Keď sa jednorazový vplyv faktorov zvyšujúcich náklady oslabil a české hospodárstvo sa dostalo do recesie, celková inflácia rýchlo klesla a v roku 2009 dosahovala priemernú úroveň 0,6 %. Celková inflácia zostala v prvom štvrťroku 2010 mierna, a to aj napriek ďalšiemu zvýšeniu nepriamych daní. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 sa v roku 2010 očakáva priemerná úroveň inflácie okolo 1,0 %, v čom sa odzrkadľuje utlmená hospodárska činnosť a priaznivý vývoj jednotkových nákladov práce. Predpokladá sa, že inflácia sa v roku 2011 mierne zvýši na priemernú úroveň 1,3 % v súlade s oživením hospodárskej činnosti. Cenová úroveň v Českej republike (okolo 70 % priemeru eurozóny v roku 2008) naznačuje určitý potenciál pre konvergenciu cenovej hladiny v dlhodobom horizonte. Priaznivé predchádzajúce výsledky a ukotvenie očakávaní inflácie na nízkej úrovni poskytujú základ pre udržateľnú nízku infláciu v budúcnosti. Česká republika spĺňa kritérium cenovej stability. [pic] Na Českú republiku sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady z 2. decembra 2009). Rada odporučila Českej republike, aby odstránila nadmerný deficit do roku 2013 a prijala účinné opatrenia do 2. júna 2010. Deficit verejných financií v Českej republike klesol v roku 2007 na úroveň 0,7 % HDP, v čom sa čiastočne odzrkadľovali priaznivé cyklické podmienky, v roku 2008 však vyskočil na 2,7 % HDP a v roku 2009 pokračoval v raste na úroveň 5,9 % HDP. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010, ktorá vychádza z predpokladu nezmenenej politiky, pomer deficitu k HDP v rokoch 2010 aj 2011 dosiahne 5,7 %, zatiaľ čo sa očakáva, že celkový verejný dlh vzrastie z 39,8 % HDP v roku 2010 na 43,5 % v roku 2011. Česká republika nespĺňa kritérium stavu štátneho rozpočtu. [pic] Česká koruna sa nezúčastňuje na ERM II. Česká republika má zavedený režim plávajúceho výmenného kurzu. Po stabilnom zhodnocovaní od roku 2004 sa výmenný kurz koruny voči euru posilnil v júli 2008 na historicky najvyššiu úroveň. Počas druhej polovice roku 2008 došlo v dôsledku silnejúcej celosvetovej finančnej krízy k silnému oslabeniu koruny voči hlavným menám napriek vzniku kladných rozpätí krátkodobej úrokovej miery. Koruna vyrovnala časť svojich strát v roku 2009 a na začiatku roku 2010, pretože sa zvýšila volatilita meny, v čom sa odzrkadľovalo zmiernenie celosvetovej nechuti riskovať a zlepšenie vonkajšieho salda. Počas dvoch rokov pred týmto posúdením došlo k oslabeniu koruny voči euru o 1,1 %. Česká republika nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerná dlhodobá úroková miera v Českej republike v priebehu roka do marca 2010 bola 4,7 %, teda pod referenčnou hodnotou 6,0 %. Priemerné dlhodobé úrokové miery v Českej republike boli pod referenčnou hodnotou už od pristúpenia k EÚ v máji 2004. Rozpätia výnosov voči dlhodobým referenčným dlhopisom eurozóny sa v dôsledku zosilnenia celosvetovej finančnej krízy v druhej polovici roku 2008 rozšírili. Výnosy českých štátnych dlhopisov boli napriek tomu menej ovplyvnené ako v prípade iných členských štátov, ktoré nie sú členmi eurozóny. Rozpätia voči euru sa v druhej polovici roku 2009 a v prvom štvrťroku 2010 zúžili, v čom sa odzrkadľovalo najmä zníženie úrokových mier centrálnej banky, ako aj porovnateľne silné základy krajiny. Rozpätia boli v marci 2010 na úrovni okolo 40 bázických bodov. Česká republika spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových mier. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie výrobkového a finančného trhu. Po dosiahnutí deficitu na úrovni 2,6 % HDP v roku 2007 sa vonkajšie saldo Českej republiky zlepšilo v rokoch 2008 – 2009 na mierny prebytok, v čom sa odzrkadľoval vyšší obchodný prebytok i klesajúci deficit salda príjmov. Zlepšenie vonkajšieho salda Českej republiky naznačuje, že obmedzenia vonkajšieho financovania nespôsobujú väčšie problémy. Miera integrácie českého hospodárstva do EÚ je vysoká. Predovšetkým sa rozvíja obchod a vzťahy spojené s priamymi zahraničnými investíciami s ostatnými členskými štátmi a značne sa rozvinula integrácia domáceho finančného sektora do rozsiahlejšieho sektora EÚ, a to najmä vďaka významnému pomeru zahraničného vlastníctva finančných sprostredkovateľov. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Česká republika nespĺňa podmienky na prijatie eura. ESTÓNSKO Právne predpisy v Estónsku sú úplne v súlade s článkami 130 a 131 ZFEÚ a štatútom ESCB/ECB. Revidovaný zákon o Eesti Pank prijal parlament 22. apríla 2010 a takto zmenený a doplnený zákon je teraz v súlade s článkami 130 a 131. Menový zákon a zákon o bezpečnosti estónskej koruny boli zrušené a nahradil ich zákon o zavedení eura, ktorý schválil parlament takisto 22. apríla 2010 s účinnosťou od dátumu zavedenia eura plánovaného na 1. január 2011. Článok 111 ústavy Estónska nie je formálne zlučiteľný s požiadavkami uvedenými v ZFEÚ a štatúte ECB/ESCB, pokiaľ ide o integráciu centrálnej banky do ESCB v čase zavedenia eura. Na základe rozhodnutia komory estónskeho najvyššieho súdu pre revíziu ústavy z 11. mája 2006 sa však odstránila potreba ďalšej zmeny a doplnenia. V Estónsku je od decembra 2009 priemerná 12-mesačná inflácia pod referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Estónsku počas 12 mesiacov do marca 2010 bola – 0,7 %, t. j. výrazne pod referenčnou hodnotou 1,0 %, a pravdepodobne zostane pod referenčnou hodnotou aj v nasledujúcich mesiacoch. Ročná inflácia HISC vzrástla v roku 2007 z dôvodu silného domáceho dopytu a rýchleho rastu miezd v dôsledku rastúcich obmedzení kapacít v hospodárstve. Inflácia dosiahla v roku 2008 dvojmiestne hodnoty a v roku 2009 nasledoval rýchly pokles. Tlaky súvisiace s domácim dopytom sa na začiatku roku 2008 začali zmierňovať, keď sa hospodársky cyklus začal obracať, hoci zvýšenia spotrebných daní a rastúce celkové ceny tovarov oddialili úpravu smerom nadol. Hospodársky pokles a súvisiaci pokles dopytu a miezd viedol od druhej polovice roku 2009 k záporným ročným mieram inflácie, pričom inflácia sa stala opäť kladnou v marci na základe zvýšenia regulovaných cien v januári a marci 2010 a zvýšenia celkových cien energií. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 sa očakáva, že inflácia zostane v roku 2010 tlmená a v roku 2011 sa mierne zvýši na úroveň 2,0 %. Infláciu budú v roku 2010 ovplyvňovať hlavne vyššie nepriame dane, pretože základové inflačné tlaky zostanú tlmené a predpokladá sa, že spotreba a nominálne mzdy sa mierne zvýšia až od roku 2011. Cenová úroveň v Estónsku (75 % priemeru eurozóny v roku 2008) naznačuje určitý potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Udržateľná konvergencia znamená, že dodržiavanie referenčnej hodnoty vyjadruje skôr základové než dočasné faktory. V prípade Estónska je prudký hospodársky pokles významným dočasným faktorom, ktorý doviedol priemernú 12-mesačnú infláciu na jej súčasnú zápornú úroveň a mierny obrat sa očakáva, až keď sa dosiahne trvalé oživenie. Tempo dezinflácie a vývoj východiskových domácich základových faktorov (najmä jednotkových nákladov práce) zároveň poukazuje na všeobecne flexibilný proces tvorby miezd a cien. Strednodobé prognózy inflácie budú rozhodujúcim spôsobom závisieť od zosúladenia nastavenia miezd a vývoja produktivity. Neustále flexibilné trhy práce spolu s konkurencieschopnou tvorbou cien na výrobkových trhoch budú základom pre udržanie cenovej stability v strednodobom horizonte. Vývoj cien bude závisieť aj od zachovania ambicióznej pozície fiškálnej politiky vrátane obozretného nastavovania miezd vo verejnom sektore s cieľom udržať domáci dopyt v súlade so zásadami a pomôcť ukotviť očakávania inflácie na nízkych úrovniach. Neočakáva sa, že sa zopakuje kombinácia faktorov, ktoré spôsobovali rozsiahlu expanziu úverov v minulosti (potláčaný dopyt po úveroch, zrýchlené finančné prehlbovanie a integrácia, rýchle potlačenie rizikového rozpätia). Týmito úvahami spolu so skutočnosťou, že referenčná hodnota je dodržaná s veľkou rezervou, sa podporuje kladné hodnotenie plnenia kritéria cenovej stability. Bude však potrebná stála obozretnosť, aby sa zabránilo opätovnému vzniku tlakov domáceho dopytu, keď nastane oživenie. Tieto faktory znamenajú, že prognózy týkajúce sa udržateľnosti nízkej inflácie sú celkovo priaznivé pod podmienkou, že sa zachová politika zameraná na stabilitu. Estónsko spĺňa kritérium cenovej stability. [pic] Na Estónsko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Verejné financie Estónska boli v období rokov 2002 až 2007 v prebytku. V roku 2008 bol zaznamenaný deficit verejných financií na úrovni 2,7 % HDP a následne v roku 2009 deficit dosiahol úroveň 1,7 % HDP. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 by pomer deficitu k HDP dosiahol v rokoch 2010 aj 2011 úroveň okolo 2,5 % za predpokladu nezmenenej politiky. Hrubý verejný dlh sa v roku 2009 zvýšil na 7,2 % HDP a podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 sa predpokladá, že sa v roku 2011 ďalej zvýši na úroveň 12,4 % HDP. Vláda udržala v roku 2009 kladný stav čistých aktív vďaka veľkým fiškálnym rezervám zhromaždeným v predchádzajúcich rokoch. Estónsko spĺňa kritérium stavu štátneho rozpočtu. [pic] Estónska koruna sa zúčastňuje na ERM II od 28. júna 2004, t. j. takmer šesť rokov v čase prijatia tejto správy. Estónsko uplatňuje režim riadenia meny od opätovného zavedenia koruny v roku 1992, pričom koruna bola pôvodne viazaná na nemeckú marku a neskôr na euro. Po vstupe do ERM II sa orgány jednostranne zaviazali zachovať prevažujúci režim riadenia meny v tomto mechanizme. Doplňujúce ukazovatele, ako je vývoj krátkodobých úrokových mier, poukazujú na dočasné zvýšenie vnímania rizika v kontexte celosvetovej finančnej krízy, ktoré sa zmenili ku koncu roku 2009 a na začiatku roku 2010 v dôsledku opätovného nastolenia dôvery investorov. Režim riadenia meny je naďalej dostatočne podporovaný oficiálnymi rezervami. Bezpečnostná dohoda so švédskou Riksbank sa v kontexte cezhraničnej spolupráce zameranej na finančnú stabilitu zaviedla v období od februára do decembra 2009, ale nepoužila sa. Počas dvojročného obdobia posudzovania sa koruna neodchýlila od centrálnej parity a nezaznamenala silné tlaky. Estónsko spĺňa kritérium výmenného kurzu. V dôsledku veľmi nízkej úrovne hrubého verejného dlhu Estónska nie sú k dispozícii referenčné dlhodobé štátne dlhopisy ani porovnateľné cenné papiere, aby bolo možné posúdiť trvalosť konvergencie prejavujúcej sa v dlhodobých úrokových mierach. Kvalitatívne hodnotenie založené na príslušných trhových ukazovateľoch naznačuje, že vnímanie rizika voči Estónsku sa zvýšilo z dôvodu krízy, opäť sa však ku koncu roku 2009 výrazne znížilo v dôsledku stabilizovanej hospodárskej situácie a rozhodnej politickej reakcie na krízu. Všeobecnejšie povedané, faktory, ako sú predchádzajúce výsledky fiškálnej politiky Estónska, nízky verejný dlh a porovnateľne flexibilné hospodárstvo, prispievajú k trvalosti konvergencie. Vzhľadom na tieto skutočnosti by vývoj ukazovateľov finančných trhov počas referenčného obdobia, ako aj širšie posúdenie stálosti konvergencie podporili pozitívne hodnotenie plnenia kritéria dlhodobých úrokových mier v prípade Estónska. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie výrobkového a finančného trhu. Vonkajšie saldo Estónska sa v roku 2009 vrátilo do výrazného prebytku na úrovni 7,4 % HDP po viacerých rokoch vysokých deficitov, ktoré dosiahli v roku 2007 vrchol na úrovni okolo 18 % HDP. V prebytku sa odzrkadľovalo výrazné zníženie obchodného deficitu súvisiace s klesajúcim domácim dopytom, ako aj so zlepšením salda príjmov. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 sa očakáva, že vonkajšie saldo Estónska zostane v rokoch 2010 aj 2011 v prebytku. Vonkajšie financovanie sa počas krízy obmedzilo, riziká preklopenia však zmierňuje bankový systém zväčša vlastnený zahraničným bankovým systémom a značné vonkajšie rezervy. Miera integrácie estónskeho hospodárstva do EÚ je vysoká. Predovšetkým sa rozvíja obchod a vzťahy spojené s priamymi zahraničnými investíciami s ostatnými členskými štátmi a značne sa rozvinula integrácia domáceho finančného sektora do rozsiahlejšieho sektora EÚ, a to najmä vďaka významnému pomeru zahraničného vlastníctva finančných sprostredkovateľov. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia kritérií konvergencie, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Estónsko spĺňa podmienky na prijatie eura. LOTYšSKO Právne predpisy v Lotyšsku – najmä zákon o Lotyšskej banke– nie sú úplne zlučiteľné s článkami 130 a 131 ZFEÚ a štatútu ESCB/ECB. Nezlučiteľnosť sa týka najmä integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, nezávislosti centrálnej banky a zákazu menového financovania. Existujú nedostatky, pokiaľ ide o ciele ESCB, podporu hladkého fungovania platobných systémov, štatistickú úlohu ECB a EÚ, menovanie externých audítorov a rozsah auditu vykonávaného audítorským výborom, úlohu ECB v oblasti medzinárodnej spolupráce, pravidlá uverejňovania súvah a režim Eurosystému týkajúci sa predkladania finančných správ o operáciách NCB, inštitucionálnu a finančnú nezávislosť banky, ako aj osobnú nezávislosť členov rozhodovacích orgánov Lotyšskej banky. Priemerná 12-mesačná miera inflácie v Lotyšsku bola v období od mája 2004 do februára 2010 nad referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Lotyšsku počas 12 mesiacov do marca 2010 bola 0,1 %, t. j. pod referenčnou hodnotou 1,0 % po prvýkrát od pristúpenia k EÚ pravdepodobne zostane výrazne pod referenčnou hodnotou aj v nasledujúcich mesiacoch. Inflácia HISC v Lotyšsku v období od konca roku 2004 do roku 2008 patrila k najvyšším v EÚ, pričom v polovici roku 2008 dosiahla dvojmiestny vrchol. Následne sa však inflácia HISC rýchlo znižovala, pričom ju ovplyvňoval najmä klesajúci domáci dopyt, klesajúce mzdy a klesajúce dovozné ceny. Medziročné miery inflácie sa v októbri 2009 vrátili na zápornú úroveň. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 sa očakáva, že inflácia HISC zostane záporná v roku 2010 aj 2011, čo vo veľkom rozsahu spôsobujú domáce faktory. Závažná recesia, ktorá viedla k rýchlemu rastu nezamestnanosti a nominálnemu zníženiu hrubých miezd, sa odzrkadlí v ďalšom poklese jednotkových nákladov práce, slabom domácom dopyte a tlmenej celkovej inflácii v krátkodobom až strednodobom horizonte. Hoci je príliš skoro na konštatovanie, že nevyhnutné opätovné zosúladenie miezd a produktivity sa dosiahlo v plnej miere, obmedzený priestor pre ďalšie zníženie cien a miezd v malom otvorenom hospodárstve s vysokým podielom dovozu na spotrebe, ako je Lotyšsko, a možná vonkajšia migrácia naznačujú návrat k pozitívnej inflácii v nadchádzajúcich rokoch. Cenová úroveň v Lotyšsku (takmer 70 % priemeru eurozóny v roku 2008) naznačuje určitý potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Lotyšsko spĺňa kritérium cenovej stability. [pic] Na Lotyšsko sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady zo 7. júla 2009)[8]. Rada odporučila Lotyšsku, aby odstránilo nadmerný deficit do roku 2012. Deficit verejných financií v roku 2008 v Lotyšsku dosiahol 4,1 % HDP a ďalej sa zvýšil v roku 2009 na 9,0 % HDP . Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 sa plánuje, že pomer deficitu k HDP dosiahne 8,6 % v roku 2010 a 9,9 % v roku 2011 za predpokladu nezmenenej politiky. Hrubý verejný dlh sa v roku 2009 zvýšil nad úroveň 36 % HDP a plánuje sa ďalšie zvýšenie v roku 2011 na úroveň okolo 57 % HDP. Lotyšsko nespĺňa kritérium stavu štátneho rozpočtu. [pic] Lotyšský lat sa zúčastňuje na ERM II od 2. mája 2005, t. j. v čase prijatia tejto správy dlhšie ako päť rokov. Pri vstupe do ERM II sa orgány jednostranne zaviazali udržať lat v rámci fluktuačného rozpätia ± 1 % okolo ústredného kurzu. Počas dvoch rokov pred týmto posúdením sa výmenný kurz latu neodchýlil od svojho ústredného kurzu o viac ako ± 1 %. Výmenný kurz však podliehal výskytu výrazných tlakov, čo sa odzrkadľuje vo vývoji dodatočných ukazovateľov, ako je vývoj oficiálnych rezerv a krátkodobých úrokových mier. Lat sa dostal pod výrazný tlak na jeseň 2008, keď vzhľadom na rozsiahle a rastúce makroekonomické nerovnováhy trhy rástli výraznejšie a vznikli obavy týkajúce sa udržateľnosti viazanosti. Počiatočná reakcia lotyšských orgánov na stabilizáciu finančného systému nedokázala zastaviť odliv kapitálu a Lotyšská banka bola nútená predať približne jednu štvrtinu svojich medzinárodných rezerv v cudzej mene až do konca roku. V decembri 2008 pomohol Lotyšsku koordinovaný balík medzinárodnej finančnej pomoci dočasne uvoľniť tlaky na výmenný kurz. Viazanosť výmenného kurzu sa dostala pod opätovný tlak v prvej polovici roku 2009 v dôsledku politickej nestability a výrazného zhoršenia ekonomického výhľadu. Tlaky vyvrcholili v júni, keď krátkodobé medzibankové trhové miery dočasne vrástli nad 30 %, v čom sa okrem iného odzrkadľoval nedostatok likvidity v latoch v celom systéme a rastúca neistota týkajúca sa kapacity orgánov pri udržiavaní režimu výmenného kurzu. Hoci sa viazanosť úspešne obránila, hrubé zahraničné aktíva sa zmenšili viac ako o jednu tretinu v období od konca februára do konca júna. Podmienky na finančnom trhu sa viditeľne zlepšili počas leta 2009 po vyplatení pôžičky v kontexte koordinovaného balíka medzinárodnej finančnej pomoci. Od druhej polovice roku 2009 tlaky na výmenný kurz väčšinou vymizli. Lotyšsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerná dlhodobá úroková miera v Lotyšsku v priebehu roka do marca 2010 bola 12,7 %, teda výrazne nad referenčnou hodnotou 6,0 %. Priemerná dlhodobá úroková miera v Lotyšsku bola pod referenčnou hodnotou od mája 2004 do konca roku 2008. V decembri 2008 sa pohyblivá priemerná 12-mesačná dlhodobá úroková miera zvýšila nad referenčnú hodnotu a odvtedy ďalej rástla. Dlhodobé rozpätia Lotyšska voči eurozóne sa značne rozšírili v druhej polovici roku 2008 a v roku 2009, pričom reagovali na nepriaznivé zmeny nálad investorov a ratingových agentúr voči krajine v dôsledku hospodárskej a finančnej krízy. Na základe znakov hospodárskej stabilizácie a zlepšenia podmienok na finančnom trhu sa výnosový rozdiel o niečo zúžil. V marci 2010 bol na úrovni okolo 7 percentuálnych bodov. Lotyšsko nespĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových mier. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie výrobkového a finančného trhu. V rokoch pred krízou prosperujúce hospodárstvo viedlo k veľmi veľkému rozšíreniu deficitov vonkajšieho salda nad úroveň 20 % HDP v rokoch 2006 aj 2007. V priebehu rokov 2008 a 2009 sa vonkajšie saldo rýchlo prispôsobilo recesii, ktorá zasiahla krajinu. Saldo sa zmenilo na značný prebytok v roku 2009 na úrovni takmer 12 % HDP, v čom sa okrem iného odzrkadľovalo zlepšenie obchodného salda najmä v dôsledku výrazného poklesu dovozu (omnoho rýchlejšieho ako v prípade vývozu), kladných čísiel na príjmovom účte a zálohových platieb zo štrukturálnych fondov EÚ. V dôsledku vystupňovania medzinárodných finančných otrasov v druhej polovici roku 2008 sa financovanie vonkajšieho deficitu stalo podstatne ťažším. Celosvetová kríza likvidity bránila súkromnému a verejnému sektoru v prístupe na medzinárodné trhy súkromného kapitálu a získaniu zahraničných mien potrebných na uvoľnenie rastúceho napätia súvisiaceho s likviditou v bankovom systéme. Európska únia, MMF, Svetová banka a EBOR sa koncom roku 2008 dohodli, že Lotyšsku poskytnú koordinovaný balík medzinárodnej finančnej pomoci v celkovej výške 7,5 miliardy EUR na celé obdobie do roku 2011, z ktorej sa 3,1 miliardy EUR poskytlo z fondu platobnej bilancie EÚ, ktorý dopĺňala súhrnná politická podmienenosť tak, aby sa obnovila životaschopnosť platobnej bilancie. Do konca marca 2010 sa vyplatila viac ako polovica vopred viazaných finančných zdrojov na základe splnenia politickej podmienenosti spojenej s následnými tranžami pomoci. Miera integrácie lotyšského hospodárstva do EÚ sa zvyšuje, pričom sa rozširujú obchodné vzťahy a vzťahy súvisiace s priamymi zahraničnými investíciami s členskými štátmi EÚ, najmä so susednými pobaltskými krajinami, ale aj s ostatnými novými členskými štátmi. Finančný sektor Lotyšska je dobre integrovaný do širšieho hospodárstva EÚ, najmä prostredníctvom vysokého stupňa zahraničného vlastníctva finančných sprostredkovateľov. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Lotyšsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. LITVA Zákon o Litovskej banke a ostatné právne predpisy týkajúce sa Litovskej banky sa v správe o konvergencii z roku 2008 považovali za úplne zlučiteľné. Po ich zmene a doplnení sa však článkom 23 zákona o Litovskej banke zaviedlo nové pravidlo o prideľovaní ziskov Litovskej banky, a článkom 14 ods. 4 zákona o štátnom audítorskom úrade sa teraz vykonaním auditu v Litovskej banke výlučne poveruje štátny audítorský úrad. To sú dva nedostatky súvisiace s nezávislosťou centrálnej banky. Priemerná 12-mesačná miera inflácie v Litve zostala v rokoch 2008 a 2009 nad referenčnou hodnotou, hoci medzera voči referenčnej hodnote sa postupne zužuje. Priemerná miera inflácie v Litve počas 12 mesiacov do marca 2010 bola 2,0 %, teda nad referenčnou hodnotou na úrovni 1,0 % a očakáva sa, že klesne pod referenčnú hodnotu v nadchádzajúcich mesiacoch. Ročná inflácia HISC sa výrazne zvýšila v prvej polovici roku 2008 v dôsledku rastúceho domáceho dopytu a výrazného zvýšenia celkových cien komodít. Inflácia dosiahla vrchol v polovici roku 2008 a odvtedy klesá v dôsledku klesajúcich cien ropy a potravín, znižujúceho sa domáceho dopytu a klesajúcich miezd. Zvýšením nepriamych daní a regulovaných cien sa iba čiastočne vyrovnali dezinflačné tlaky. Ročná inflácia HISC klesla v marci 2010 na úroveň – 0,4 %. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 sa očakáva, že inflácia zostane v roku 2010 na úrovni okolo nuly a v roku 2011 sa mierne sa zvýši na úroveň 1,4 %, v čom sa odzrkadľuje slabý domáci dopyt, klesajúce jednotkové náklady práce a rozsiahla voľná kapacita. Pomerne nízka cenová úroveň v Litve (okolo 62 % priemeru eurozóny v roku 2008) naznačuje potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Litva nespĺňa kritérium cenovej stability. [pic] Na Litvu sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady zo 7. júla 2009)[9]. Rada vo februári 2010 odporučila Litve, aby odstránila nadmerný deficit do roku 2012. Po dosiahnutí pomerne obmedzených deficitov v období rokov 2004 – 2007 dosiahlo saldo verejných financií v roku 2008 úroveň 3,2 % HDP a odhaduje sa, že v roku 2009 dosiahne úroveň 8,9 % napriek značnému úsiliu o fiškálnu konsolidáciu. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 dosiahne pomer deficitu k HDP v roku 2010 úroveň okolo 8,4 % a 8,5 % v roku 2011 za predpokladu nezmenenej politiky. Pomer hrubého verejného dlhu sa po stálom poklese na úroveň 15,6 % v roku 2008 zvýšil na 29,3 % v roku 2009 a plánuje sa jeho ďalší rast v roku 2011 na úroveň 45,4 % HDP. Litva nespĺňa kritérium stavu štátneho rozpočtu. [pic] Litva vstúpila do ERM II 28. júna 2004 a v čase prijatia tejto správy sa zúčastňovala na mechanizme počas takmer šiestich rokov. Po vstupe do ERM II sa orgány jednostranne zaviazali zachovať prevažujúci režim riadenia meny v tomto mechanizme. Dodatočné ukazovatele, ako je vývoj krátkodobých úrokových mier, poukazujú na dočasné zvýšenie vnímania rizika v kontexte celosvetovej finančnej krízy, ktoré sa zmenilo koncom roku 2009. Režim riadenia meny je naďalej dostatočne podporovaný oficiálnymi rezervami. Počas dvojročného obdobia posudzovania sa litovský litas neodchýlil od ústredného kurzu a nezaznamenal silné tlaky. Litva spĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerná dlhodobá úroková miera v Litve v priebehu roku do marca 2010 bola na úrovni 12,1 %, teda výrazne nad referenčnou hodnotou 6 %. Priemerné dlhodobé úrokové miery v Litve zostali v období rokov 2004 – 2008 stále pod referenčnou hodnotou. Od roku 2009 sú dlhodobé úrokové miery nad referenčnou hodnotou, pričom ich ovplyvňoval malý počet nízkoobjemových obchodov uskutočnených v januári v dôsledku vnímania vysokého rizika voči regiónu, pretože v nasledujúcich 11 mesiacoch sa neuskutočnili nové obchody. Keďže sa koncom roku 2009 a začiatkom roku 2010 sa vykonali nové obchody, priemerné rozpätia dlhodobých úrokových mier voči eurozóne sa výrazne zúžili. Rozpätie dlhodobých úrokových mier Litvy bolo v marci 2010 na úrovni okolo 150 bázických bodov. Litva nespĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových mier. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie výrobkového a finančného trhu. Po dosiahnutí deficitu na úrovni okolo 10 % HDP v roku 2008 sa v roku 2009 vonkajšie saldo Litvy zmenilo na prebytok v hodnote 7 % HDP, čo bolo spôsobené výrazným obmedzením obchodného deficitu v dôsledku klesajúceho domáceho dopytu. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 sa očakáva, že vonkajšie saldo Litvy zostane v roku 2010 aj 2011 v prebytku. Vonkajšie financovanie zasiahla celosvetová finančná kríza, pretože kapitálové toky súkromného sektora sa výrazne obrátili. Litovské hospodárstvo je veľmi otvorené a dobre integrované do EÚ. Silné sú najmä obchodné vzťahy a vzťahy spojené s priamymi zahraničnými investíciami s ostatnými členskými štátmi a litovský finančný sektor je dobre integrovaný do širšieho finančného systému EÚ, najmä prostredníctvom vysokého stupňa zahraničného vlastníctva finančných sprostredkovateľov. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Litva nespĺňa podmienky na prijatie eura. MAďARSKO Právne predpisy v Maďarsku – najmä zákon o Magyar Nemzeti Bank (ďalej len „MNB“), štatút MNB, ústava Maďarska a zákon o úverových inštitúciách – nie sú úplne zlučiteľné so ZFEÚ a štatútom ESCB/ECB. Nezlučiteľnosť sa týka integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, nezávislosti, ako aj zákazu menového financovania. Nedostatky pretrvávajú, pokiaľ ide o ciele ESCB, emisiu bankoviek a mincí, podporu hladkého fungovania platobných systémov, štatistickú úlohu ECB a EÚ, úlohu ECB v oblasti medzinárodnej spolupráce, chýbajúcu povinnosť dodržiavať pravidlá predkladania správ v rámci Eurosystému, finančnú a osobnú nezávislosť MNB, ako aj zákaz menového financovania. V Maďarsku je od pristúpenia k EÚ priemerná 12-mesačná inflácia nad referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Maďarsku počas 12 mesiacov do marca 2010 bola 4,8 %, teda značne nad úrovňou referenčnej hodnoty 1,0 %, a pravdepodobne zostane nad referenčnou hodnotou aj v nasledujúcich mesiacoch. Ročná inflácia HISC dosiahla začiatkom roku 2007 vrchol v dôsledku zvýšenia cien energií a potravín a zvýšenia nepriamych daní a regulovaných cien. Inflácia následne klesala až do januára 2009, pretože inflácia v prípade položiek potravín a energie postupne ustupovala a inflačný vplyv jednorazových opatrení zoslabol. Inflácia začala znovu rásť v prvej polovici roku 2009, čo spôsobil prenos slabšieho výmenného kurzu do cien nespracovaných potravín a priemyselných tovarov. Keďže úprava rastu nominálnych odmien na zamestnanca smerom nadol nebola plne v súlade s poklesom produktivity práce v recesii, rast nominálnych jednotkových nákladov práce zostal v kladných číslach. Zvýšenie DPH v júli 2009 spôsobilo ďalší skok spotrebiteľských cien. Inflácia HISC dosiahla v roku 2009 priemernú úroveň 4,0 %. Očakáva sa, že inflácia klesne pod 3 % v druhej polovici roku 2011. Oslabenie inflačného vplyvu jednorazových opatrení prijatých v roku 2009 pravdepodobne bude hlavným hnacím činiteľom dezinflačného procesu, zatiaľ čo značnou negatívnou produkčnou medzerou sa pravdepodobne ďalej obmedzia základové inflačné tlaky a zvýšenie jednotkových nákladov práce. Pomerne nízka cenová úroveň v Maďarsku (65 % priemeru eurozóny v roku 2008) naznačuje potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Maďarsko nespĺňa kritérium cenovej stability. [pic] Na Maďarsko sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady z 5. júla 2004)[10]. Posledné odporúčanie Rady podľa článku 104 ods. 7 Zmluvy o ES bolo prijaté 7. júla 2009. Rada odporučila Maďarsku, aby odstránilo existujúci nadmerný deficit najneskôr do roku 2011. Deficit verejných financií dosiahol v roku 2008 úroveň 3,8 % HDP a v roku 2009 zostal vo všeobecnosti stabilný na úrovni 4,0 % HDP napriek podstatnému zhoršeniu domácej hospodárskej aktivity. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 by mal pomer deficitu k HDP vo všeobecnosti zostať v roku 2010 aj 2011 nezmenený za predpokladu nezmenenej politiky. Hrubý verejný dlh sa v roku 2009 zvýšil takmer o 80 % HDP a predpokladá sa, že zostane viacmenej stabilný až do roku 2011. Maďarsko nespĺňa kritérium stavu štátneho rozpočtu. [pic] Maďarský forint sa nezúčastňuje na ERM II. Maďarsko prešlo vo februári 2008 na režim plávajúceho výmenného kurzu a upustilo od jednostrannej viazanosti forintu na euro (s fluktuačným pásmom +/– 15 %). Forint sa výrazne posilnil v prvej polovici roku 2008, čo podporili tri po sebe idúce zvýšenia úrokových mier centrálnou bankou. Výmenný kurz sa však v nasledujúcich troch mesiacoch podstatne oslabil, pretože maďarské hospodárstvo sa javilo ako obzvlášť citlivé na celosvetové otrasy na finančných trhoch. Dohoda o poskytnutí koordinovaného balíka medzinárodnej finančnej pomoci Maďarsku spolu so sprísnením menovej politiky viedla k dočasnej stabilizácii výmenného kurzu, tlaky na oslabenie sa však znovu objavili začiatkom roku 2009. V súvislosti so všeobecným zlepšením na celosvetových finančných trhoch sa na začiatku marca 2009 forint začal posilňovať a následne sa oslaboval až do júla 2009. Výmenný kurz následne zostal pomerne stabilný v dôsledku postupného uvoľňovania menovej politiky. Počas dvojročného obdobia posudzovania sa forint oslabil voči euru takmer o 4,6 %. Maďarsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerná dlhodobá úroková miera v Maďarsku v priebehu roka do marca 2010 bola 8,4 %, teda nad referenčnou hodnotou 6,0 %. Priemerné dlhodobé úrokové miery v Maďarsku zostali nad referenčnou hodnotou od pristúpenia k EÚ, pričom odzrkadľovali vysoké rizikové prémie vzhľadom na vnímané slabé makroekonomické základy. Rozpätia dlhodobých referenčných dlhopisov voči eurozóne sa z najnižšej úrovne menej ako 200 bázických bodov v júli 2007 rozšírili na takmer 700 bázických bodov v marci 2009. V tendencii rastu sa pôvodne odzrkadľovala celková nižšia ochota riskovať voči novo vzniknutým trhom, neskôr sa v nej však vo väčšej miere odzrkadľovali aj konkrétne obavy týkajúce sa finančnej stability Maďarska. Lepšia situácia na celosvetových finančných trhoch a prijatie dodatočných opatrení na fiškálnu konsolidáciu spôsobili postupné zužovanie rozpätí voči eurozóne na úroveň okolo 350 bázických bodov v marci 2010. Maďarsko nespĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových mier. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie výrobkového a finančného trhu. Po dosiahnutí deficitu na úrovni okolo 6 % HDP v roku 2008 sa vonkajšie saldo Maďarska zmenilo v roku 2009 na prebytok v rozsahu 1,6 % HDP, najmä v dôsledku rozsiahleho zlepšenia obchodného salda spôsobeného podstatným poklesom domáceho dopytu. Zloženie vonkajšieho financovania sa podstatne zmenilo po pristúpení k EÚ, pričom čisté prílevy do portfólia sa v roku 2007 stali zápornými a krytie vonkajšieho deficitu priamymi zahraničnými investíciami sa v roku 2008 takisto podstatne znížilo. V dôsledku toho sa iné investície, a to vonkajšie pôžičky bánk, stali hlavným zdrojom externého financovania od roku 2007. Veľká citlivosť na zmeny podmienok vonkajšieho investovania viedla k ťažkostiam spojeným s platobnou bilanciou na jeseň 2008, pretože prílev súkromného zahraničného kapitálu sa v kontexte celosvetových otrasov na finančných trhoch obmedzil. Európska únia, Medzinárodný menový fond a Svetová banka sa koncom októbra 2008 dohodli na balíku pomoci pre Maďarsko vo výške 20 miliárd EUR, z ktorých 6,5 miliardy EUR bolo z fondu platobnej bilancie EÚ. Väčšina vopred viazaných finančných zdrojov bola vyplatená koncom roku 2008 a v priebehu roku 2009 na základe splnenia politickej podmienenosti spojenej s následnými tranžami pomoci. Stupeň integrácie maďarského hospodárstva s EÚ je vysoký. Rozsiahle sú najmä obchodné vzťahy a vzťahy spojené s priamymi zahraničnými investíciami s ostatnými členskými štátmi, ako aj integrácia domáceho finančného sektora do širšieho finančného sektora EÚ, najmä prostredníctvom vysokého stupňa zahraničného vlastníctva finančných sprostredkovateľov. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Maďarsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. POľSKO Právne predpisy v Poľsku – najmä zákon o Národnej banke Poľska (ďalej len „NBP“) a ústava Poľska – nie sú úplne v súlade s článkami 130 a 131 ZFEÚ a štatútu ESCB/ECB. Nesúlad sa týka cieľov ESCB, integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a cieľov menovej politiky. Nedostatky pretrvávajú, pokiaľ ide o väzbu na ciele ESCB, štatistickú úlohu ECB a EÚ, úlohu ECB v oblasti medzinárodnej spolupráce, úlohu ECB a Rady pri menovaní externých audítorov, úlohu ECB pri fungovaní platobných systémov, chýbajúcu povinnosť dodržiavať pravidlá predkladania správ v rámci Eurosystému, povinnosť konzultovať ECB pri niektorých aktoch a osobnú nezávislosť rozhodovacích orgánov NBP. V Poľsku je od októbra 2008 priemerná 12-mesačná inflácia nad referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Poľsku počas 12 mesiacov do marca 2010 bola 3,9 %, teda výrazne nad úrovňou referenčnej hodnoty 1,0 %, a pravdepodobne zostane nad referenčnou hodnotou aj v nasledujúcich mesiacoch. Ročná inflácia HISC sa zvýšila v období rokov 2008 – 2009 a v priemere dosiahla úroveň okolo 4 %. V roku 2008 sa v tom odzrkadľoval rýchly nárast celkových cien potravín a energií spolu s rastúcim domácim dopytom a rýchle zvyšovanie jednotkových nákladov práce. Zvýšením cien nespracovaných potravín, zvýšením regulovaných cien (najmä elektriny a plynu), vyššími spotrebnými daňami, ako aj vplyvom výrazného oslabenia zlotého v druhej polovici roku 2008 a začiatkom roku 2009 sa vyvážil tlmiaci vplyv slabšieho dopytu na infláciu v roku 2009. Dezinflačný vplyv nízkeho domáceho dopytu následne prispel k miernemu zníženiu inflácie HISC. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 sa očakáva, že inflácia bude nižšia v rokoch 2010 a 2011 a dosiahne priemernú úroveň okolo 2,5 %. V plánovanom poklese inflácie sa odzrkadľuje negatívna produkčná medzera po kríze, tlmený rast jednotkových nákladov práce a očakávaný vyšší rast cien potravín a energií. Inflácia sa v priebehu roku 2011 pravdepodobne trocha zvýši v dôsledku zvýšenia hospodárskej činnosti. Relatívne nízka cenová úroveň v Poľsku (66 % priemeru eurozóny v roku 2008) naznačuje potenciál pre konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Poľsko nespĺňa kritérium cenovej stability. [pic] Na Poľsko sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady zo 6. júla 2009)[11]. Rada odporučila Poľsku, aby odstránilo nadmerný deficit do roku 2012. Deficit verejných financií v Poľsku dosiahol úroveň 3,6 % HDP v roku 2008 a v roku 2009 sa ďalej zvýšil na 7,1 % HDP. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 dosiahne pomer deficitu k HDP úroveň okolo 7,5 % v roku 2010 aj 2011 za predpokladu nezmenenej politiky. Napriek vysokému priemernému rastu reálneho HDP sa hrubý verejný dlh v roku 2009 zvýšil na 51 % HDP a plánuje sa ďalší nárast na úroveň okolo 59 % HDP v roku 2011. Poľsko nespĺňa kritérium stavu štátneho rozpočtu. [pic] Poľský zlotý sa nezúčastňuje na ERM II. Poľsko má zavedený režim plávajúceho výmenného kurzu. Po výraznom zhodnotení od roku 2004 do polovice roku 2008 zlotý stratil od júla 2008 do februára 2009 okolo 30 % voči euru. Vplyv všeobecného zvýšenia nechuti investorov riskovať počas finančnej krízy a zhoršenie nálad voči novo vznikajúcim trhom sa zosilnilo uplatňovaním devízových opčných zmlúv. V tomto období prišlo aj k výraznému rozšíreniu rozpätí 3-mesačnej úrokovej miery voči eurozóne na úroveň vyššiu ako 300 bázických bodov. Od marca 2009 sa zlotý vo všeobecnosti zhodnocoval v dôsledku lepšej nálady na trhu a vďaka podpore poskytnutej z flexibilnej úverovej linky MMF, ktorú však poľské orgány nečerpali. Počas dvojročného obdobia posudzovania sa zlotý oslabil voči euru približne o 12 %. Poľsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerná dlhodobá úroková miera v Poľsku v priebehu roka do marca 2010 bola 6,1 %, teda nad referenčnou hodnotou 6,0 %. Priemerné dlhodobé úrokové miery v Poľsku zostali v období od novembra 2005 do decembra 2009 pod referenčnou hodnotou, odvtedy však boli mierne nad ňou. Rozpätia výnosov voči eurozóne sa z pomerne nízkej úrovne pod 100 bázických bodov postupne rozšírili v priebehu rokov 2007 a 2008, pričom pôvodne sa v nich odzrkadľovali očakávania ďalšieho sprísnenia menovej politiky a od druhej polovice roku 2008 rozsiahly výpredaj aktív na novo vznikajúcich trhoch. Rozpätia dlhodobých výnosov voči eurozóne zostali v roku 2009 pomerne stabilné na priemernej úrovni okolo 230 bázických bodov a v marci 2010 boli na úrovni 200 bázických bodov. Poľsko nespĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových mier. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie výrobkového a finančného trhu. Po dosiahnutí deficitu na úrovni 4 % HDP v roku 2008 dosiahla bilancia zahraničného obchodu Poľska v roku 2009 vo všeobecnosti rovnovážny stav v dôsledku výrazného obmedzenia obchodného deficitu vyplývajúceho z poklesu domáceho dopytu a zmeny zloženia dovozu vyvolanej cenami v prospech doma vyrábaného tovaru. Vonkajšie financovanie zostalo vo veľkej miere pružné, pričom vonkajší deficit sa financoval prílevom čistých priamych zahraničných investícií a vo väčšom rozsahu vnútroskupinovými bankovými a firemnými pôžičkami. Poľské hospodárstvo je čoraz viac integrované v rámci EÚ. Rozvíja sa najmä obchod a vzťahy spojené s priamymi zahraničnými investíciami s ostatnými členskými štátmi a významne pokročila aj integrácia domáceho finančného sektora do rozsiahlejšieho sektora EÚ, a to najmä vďaka významnému pomeru zahraničného vlastníctva finančných sprostredkovateľov. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Poľsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. RUMUNSKO Právne predpisy v Rumunsku, najmä zákon o BNR, nie sú úplne v súlade s článkami 130 a 131 ZFEÚ a štatútu ESCB/ECB. Nesúlad sa týka integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, nezávislosti Banca Naţională a României (ďalej len „BNR“), ako aj zákazu menového financovania. Nedostatky pretrvávajú, pokiaľ ide o väzbu na ciele ESCB, inštitucionálnu a osobnú nezávislosť, právo ECB na povinnú konzultáciu v rozsahu jej právomocí, chýbajúcu povinnosť dodržiavať pravidlá predkladania finančných správ o operáciách NCB v rámci Eurosystému, podporu hladkého fungovania platobných systémov, štatistickú úlohu ECB a EÚ a ich úlohu pri menovaní externých audítorov. V Rumunsku je od pristúpenia k EÚ v roku 2007 priemerná 12-mesačná inflácia nad referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Rumunsku počas 12 mesiacov do marca 2010 bola 5,0 %, teda výrazne nad úrovňou referenčnej hodnoty 1,0 %, a pravdepodobne zostane výrazne nad referenčnou hodnotou aj v nasledujúcich mesiacoch. Rumunská inflácia bola v posledných rokoch vyššia. Ročná inflácia sa výrazne zvýšila v druhej polovici roku 2007 v dôsledku rastúcich cien potravín a energií a výrazného rastu jednotkových nákladov práce. Inflácia dosiahla najvyšší vrchol za tri roky na úrovni 9,1 % v júli 2008. Inflácia HISC zostala v roku 2009 vysoká napriek výraznému hospodárskemu poklesu a jej priemerná úroveň bola 5,6 %. V tom sa okrem iného odzrkadľovalo podstatné zvýšenie spotrebných daní, ako aj pretrvávajúca vysoká inflácia v odvetví služieb. Očakáva sa, že inflácia sa v rokoch 2010 a 2011 zmierni v dôsledku tlmenej hospodárskej činnosti a v zhode so slabnúcim cenovým vplyvom spojeným so zvýšeniami spotrebných daní. V predpovedi útvarov Komisie z jari 2010 sa plánuje ročná inflácia HISC na priemernej úrovni 4,3 % v roku 2010 a 3,0 % v roku 2011. Pomerne nízka cenová úroveň v Rumunsku (okolo 58 % priemeru eurozóny v roku 2008) naznačuje značný potenciál pre konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Rumunsko nespĺňa kritérium cenovej stability. [pic] Na Rumunsko sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady zo 7. júla 2009)[12]. Rada vo februári 2010 odporučila Rumunsku, aby odstránilo nadmerný deficit do roku 2012. Deficit verejných financií v Rumunsku prekročil v roku 2008 prah 3 % a dosiahol 5,4 % HDP a v roku 2009 sa ďalej zhoršil na úroveň 8,3 % HDP. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010, založenej na predpoklade nezmenenej politiky, dosiahne v roku 2010 pomer deficitu k HDP 8,0 % a zníži sa na 7,4 % HDP v roku 2011, zatiaľ čo sa očakáva, že verejný dlh sa v roku 2010 zvýši z 30,5 % HDP na 35,8 % v roku 2011. Rumunsko nespĺňa kritérium stavu štátneho rozpočtu. [pic] Rumunský lei sa nezúčastňuje na ERM II. Rumunsko má zavedený režim plávajúceho výmenného kurzu. Po trende zhodnocovania v období od konca roku 2004 do polovice roku 2007 viedol začiatok turbulencií na svetových finančných trhoch v druhej polovici roku 2007 k podstatnému znehodnoteniu výmenného kurzu rumunského lei. Silné tlaky na oslabenie vznikli znovu na jeseň 2008 v dôsledku zosilnenia celosvetovej finančnej krízy a z dôvodu rozsiahlych domácich makroekonomických nerovnováh. Rozdiely krátkodobých úrokových mier voči eurozóne sa začali prehlbovať koncom roku 2008, pretože následným nedostatkom likvidity sa zvýšili rumunské krátkodobé úrokové miery, v čom sa medzi finančnými inštitúciami odzrkadľovala vyššia nechuť riskovať. Tlaky na finančný trh sa trocha zmiernili a rumunský lei sa v priebehu roku 2009 úplne stabilizoval a začiatkom roku 2010 v dôsledku dohody uzatvorenej začiatkom roku 2009 týkajúcej sa poskytnutia koordinovaného balíka medzinárodnej finančnej pomoci Rumunsku. Rozpätia krátkodobých úrokových mier voči eurozóne sa v roku 2009 a začiatkom roku 2010 zúžili, v čom sa odzrkadľovali najmä lepšie podmienky na peňažnom trhu, pokles základných politických mier BNR, ako aj priaznivý vplyv dôvery spojený s vyplatením medzinárodnej finančnej pomoci. Počas dvoch rokov pred týmto posúdením sa rumunský lei oslabil voči euru o 12,9 %. Rumunsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerné dlhodobé úrokové miery v Rumunsku sú nad referenčnou hodnotou už od pristúpenia k EÚ. Priemerná dlhodobá úroková miera v Rumunsku v priebehu roka do marca 2010 bola 9,4 %, teda nad referenčnou hodnotou 6,0 %. Rozpätia voči eurozóne sa rozšírili v druhej polovici roku 2007 a v roku 2008 následkom celosvetovej finančnej krízy a domácich nerovnováh. Dlhodobé úrokové miery v Rumunsku zostali zvýšené v roku 2009 v dôsledku vyššej nestálosti a na začiatku roku 2010 sa mierne znížili vďaka určitým znakom zlepšenia podmienok na domácom trhu. Rozpätie voči eurozóne bolo v marci 2010 na úrovni okolo 350 bázických bodov. Rumunsko nespĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových mier. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie výrobkového a finančného trhu. Vonkajší deficit Rumunska dosiahol vrchol v období rokov 2007 – 2008, pričom jeho priemerná úroveň bola okolo 12 % HDP. V tom sa odzrkadľuje najmä zhoršenie obchodnej bilancie, pretože dovoz sa zvýšil v dôsledku rýchleho rastu domáceho dopytu. Vonkajší deficit Rumunska sa v roku 2009 prudko znížil na 4,0 % HDP, čo bolo spôsobené prudkým znížením obchodného deficitu vyvolaným náhlym obmedzením domáceho dopytu a zmenami príslušných cien domáceho a zahraničného tovaru. Značný vonkajší pokles vyvolal obavy týkajúce sa udržateľnosti vonkajšieho dlhu vzhľadom na sprísnenie podmienok vonkajšieho financovania v kontexte silnejúcich celosvetových otrasov. Keďže vláda takisto čelí väčším ťažkostiam spojeným s uspokojovaním rastúcich potrieb refinancovania na trhu, začiatkom roku 2009 sa EÚ, MMF, Svetová banka, EIB a EBOR dohodli, že Rumunsku poskytnú koordinovaný balík medzinárodnej finančnej pomoci v celkovej výške 20 miliárd EUR do roku 2012, z ktorých až 5 miliárd EUR bolo z fondu platobnej bilancie EÚ. Po poskytnutí medzinárodnej finančnej pomoci sa koncom roku 2009 a začiatkom roku 2010 tlaky na vonkajšie financovanie trocha zmiernili, čo je v súlade s rýchlym zlepšovaním vonkajšieho salda a určitou stabilizáciou na domácich finančných trhoch. Viac ako polovica vopred viazaných finančných zdrojov bola do marca 2010 vyplatená na základe splnenia politickej podmienenosti spojenej s následnými tranžami pomoci. Rumunské hospodárstvo sa čoraz väčšmi integruje do EÚ. Rozvíja sa najmä obchod a vzťahy spojené s priamymi zahraničnými investíciami s ostatnými členskými štátmi a významne pokročila aj integrácia domáceho finančného sektora do rozsiahlejšieho sektora EÚ, a to najmä vďaka významnému pomeru zahraničného vlastníctva finančných sprostredkovateľov. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Rumunsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. ŠVÉDSKO Právne predpisy vo Švédsku – najmä zákon o Sveriges Riksbank, nástroj vlády (časť švédskej ústavy) a zákon o politike výmenného kurzu – nie sú úplne v súlade s článkami 130 a 131 ZFEÚ a štatútu ESCB/ECB. Nesúlad sa týka zákazu menového financovania, nezávislosti centrálnej banky, ako aj jej integrácie do ESCB v čase prijatia eura. Pretrváva viacero nedostatkov, pokiaľ ide o ciele centrálnej banky, podporu hladkého fungovania platobných systémov, zákaz menového financovania, úlohu ECB pri fungovaní platobných systémov a v oblasti medzinárodnej spolupráce, štatistickú úlohu ECB a EÚ a úlohu ECB a Rady pri menovaní externých audítorov. Priemerná 12-mesačná inflácia vo Švédsku sa v júli 2009 posunula na referenčnú hodnotu po prvýkrát od decembra 1996. Priemerná miera inflácie vo Švédsku počas 12 mesiacov do marca 2010 bola 2,1 %, teda viac ako referenčná hodnota 1,0 %, ale je pravdepodobné, že sa v nasledujúcich mesiacoch vráti pod referenčnú hodnotu v nasledujúcich mesiacoch. Ročná inflácia HISC bola v roku 2008 dosť vysoká a v priemere dosahovala okolo 3,3 %. V tom sa odzrkadľovalo rýchle zvýšenie celkových cien potravín a energií, ako aj rastúce jednotkové náklady práce a vplyv slabšej koruny. Inflácia začala koncom roku 2008 rýchlo klesať v dôsledku prudkého poklesu hospodárskej činnosti a spomalenia rastu cien potravín a energií. V roku 2009 inflácia dosahovala priemernú úroveň 1,9 %. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 sa očakáva, že inflácia zostane v rokoch 2010 a 2011 mierna na priemernej úrovni okolo 1,7 %, pretože sa očakáva, že rozsiahla voľná kapacita udrží ceny a zvýšenie jednotkových nákladov práce. Švédsko nespĺňa kritérium cenovej stability. [pic] Na Švédsko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Saldo verejných financií sa v období rokov 2002 – 2007 zlepšilo a v roku 2007 dosiahlo vrcholný prebytok na úrovni 3,8 % HDP. V súvislosti s vypuknutím krízy sa rozpočtová pozícia zhoršila a prebytok sa v roku 2008 znížil na 2,5 % HDP a v roku 2009 sa zmenil na deficit vo výške 0,8 % HDP. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2010 dosiahne pomer deficitu k HDP v roku 2010 úroveň okolo 2,1% a 1,6% v roku 2011 za predpokladu nezmenenej politiky. Pomer hrubého verejného dlhu sa v roku 2009 zvýšil na 42,8 % HDP a predpokladá sa jeho ďalšie zvýšenie na úroveň okolo 46 % HDP v rokoch 2010 a 2011. Švédsko spĺňa kritérium stavu štátneho rozpočtu. [pic] Švédska koruna sa nezúčastňuje na ERM II. Švédsko vykonáva režim plávajúceho výmenného kurzu a cielenej inflácie od začiatku 90. rokov 20. storočia. Koruna sa výrazne oslabila v súvislosti so zhoršením finančnej krízy v septembri 2008, pretože investori mali väčšiu averziu voči riziku. Od augusta 2008 do začiatku marca 2009 sa koruna oslabila voči euru o takmer 20 % čiastočne z dôvodu negatívneho rozpätia krátkodobých úrokových mier voči eurozóne. Koruna však odvtedy vyrovnala veľkú časť svojich strát vďaka stabilizácii na finančných trhoch a lepšiemu celkovému hospodárskemu výhľadu. Počas dvojročného obdobia posudzovania sa koruna oslabila voči euru o 3 %. Švédsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerná dlhodobá úroková miera vo Švédsku v priebehu roka do marca 2010 bola 3,3 %, teda pod referenčnou hodnotou 6,0 %. Priemerné dlhodobé úrokové miery vo Švédsku sú pod referenčnou hodnotou od pristúpenia k EÚ v roku 1995. Rozpätia výnosov voči dlhodobým referenčným dlhopisom v eurozóne sa v roku 2008 zmenili na negatívne, pričom dosiahli najnižšiu úroveň mínus 100 bázických bodov na prelome rokov 2008/2009. Negatívne rozpätie výnosov sa následne zúžilo, stále však zastáva na úrovni okolo mínus 45 bázických bodov. Švédsko spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových mier. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie výrobkového a finančného trhu. Zahraničný účet Švédska bol v prebytku od polovice 90. rokov 20. storočia vďaka vysokým čistým vývozom tovaru a v poslednom čase aj služieb. Prebytok zahraničného účtu sa zvýšil z úrovne okolo 4 % HDP na začiatku 21. storočia na úroveň okolo 7 – 8 % do roku 2003. Švédske hospodárstvo je otvorené a dobre integrované do EÚ s podielom obchodu v rámci EÚ výrazne nad priemerom EÚ a rastúcim podielom priamych zahraničných investícií v rámci EÚ. Finančný sektor Švédska je dobre integrovaný do širšieho finančného sektora EÚ a má zvlášť silné prepojenia s ostatnými severskými krajinami a pobaltskými štátmi. Finančný sektor Švédska je dobre rozvinutý, pokiaľ ide o rozsah a technickú vyspelosť, a zodpovedá pokročilému štádiu hospodárskeho rozvoja. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia kritérií konvergencie, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Švédsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. [1] Na účely kritéria cenovej stability sa inflácia meria podľa harmonizovaného indexu spotrebiteľských cien (HISC) vymedzeného v nariadení Rady (ES) č. 2494/95 zmenenom a doplnenom nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 a nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 596/2009. [2] Všetky predpovede týkajúce sa inflácie a ďalšie premenné v tejto správe sú z predpovede útvarov Komisie z jari 2010. Predpovede útvarov Komisie vychádzajú zo súboru všeobecných predpokladov pre vonkajšie premenné a zakladajú sa na predpoklade nezmenených politík, pričom berú do úvahy opatrenia, ktoré sú dostatočne podrobne známe. Predpoveď referenčnej hodnoty je podmienená významnými neistotami , pretože sa vypočítava na základe predpovedí inflácie pre tri členské štáty, pri ktorých sa plánujú najlepšie výsledky z hľadiska cenovej stability v predpovedanom období, čím sa zväčšuje veľkosť možných odchýlok. [3] Údaje poskytnuté po 23. apríli 2010 sa v tejto správe nezohľadňujú. [4] Keď priemerná 12-mesačná inflácia Litvy bola 2,3 percentuálneho bodu pod priemerom eurozóny a Litva bola vylúčená spomedzi krajín s najlepšími výsledkami. [5] Pri posudzovaní súladu s kritériom výmenného kurzu Komisia skúma, či výmenný kurz zotrvával v blízkosti stredného kurzu ERM II, pričom možno zohľadniť dôvody na zhodnocovanie v súlade so Spoločným stanoviskom k otázke pristupujúcich krajín a ERM2 z neformálneho zasadnutia Rady ECOFIN v Aténach 5. apríla 2003. [6] Estónsko, ktoré bolo jedným z členským štátov s najlepšími výsledkami z hľadiska cenovej stability v marci 2010, nemá harmonizované referenčné dlhodobé štátne dlhopisy ani porovnateľné cenné papiere, ktoré by sa mohli použiť na výpočet referenčnej hodnoty. V súlade s článkom 4 protokolu (v ktorom sa odvoláva „najviac na tri členské krajiny s najlepšími výsledkami“) sa preto referenčná hodnota na marec 2010 počíta ako jednoduchý priemer priemerných dlhodobých úrokových mier v dvoch ďalších členských štátoch s najlepšími výsledkami z hľadiska cenovej stability – Portugalska (4,2 %) a Belgicka (3,8 %) – zvýšený o 2 percentuálne body. [7] Rozpätia dlhodobých úrokových mier krajín voči dlhodobým referenčným dlhopisom eurozóny sa počítajú pri použití súborov „kritériá konvergencie výnosov dlhopisov EMÚ“, ktoré uverejnil Eurostat. Súbory uverejňuje aj ECB pod názvom Dlhodobá úroková sadzba na účely konvergencie. [8] 2009/591/ES, Ú. v. EÚ L 202, 4.8.2009, s. 50. [9] 2009/588/ES, Ú. v. EÚ L 202, 4.8.3009, s. 44 – 45. [10] 2004/918/ES, Ú. v. EÚ L 389, 30.12.2004, s. 27. [11] 2009/589/ES, Ú. v. EÚ L 202, 4.8.2009, s. 46. [12] 2009/589/ES, Ú. v. EÚ L 202, 4.8.2009, s. 46.