[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 18.6.2009 KOM(2009) 281 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE RADE Správa o fungovaní nariadenia (ES) č. 139/2004 {SEC(2009)808} OZNÁMENIE KOMISIE RADE Správa o fungovaní nariadenia (ES) č. 139/2004 1. KONTEXT 1. Nariadenie Rady (EHS) č. 4046/89, „nariadenie ES o fúziách“, nadobudlo účinnosť 21. septembra 1990. Nariadenie ES o fúziách sa týka koncentrácií, ktoré sa považujú za významné pre celé Spoločenstvo, t. j. prípadov, keď obrat zúčastnených strán dosahuje prahové hodnoty stanovené v článku 1 nariadenia ES o fúziách. 2. Jednou z hlavných zásad nariadenia ES o fúziách je výhradná právomoc Komisie, pokiaľ ide o koncentrácie, ktoré majú význam pre celé Spoločenstvo. Myšlienka, že Komisia by mala mať výhradnú právomoc riešiť fúzie, ktoré majú význam pre celé Spoločenstvo, vyplýva zo zásady subsidiarity. Z hľadiska európskej podnikateľskej obce poskytuje výhradná právomoc Komisie zároveň výhodu jediného správneho miesta, ktorá sa vo všeobecnosti považuje za významnú súčasť snahy udržať regulačné náklady spojené s cezhraničnými transakciami na primeranej úrovni. Okrem toho predstavuje výhradná právomoc Komisie posudzovať takéto fúzie dôležitú súčasť pri zabezpečovaní rovnakých podmienok pre koncentrácie, ktoré vznikli v dôsledku dokončenia vnútorného trhu. Táto zásada je vo všeobecnosti uznávaná ako najúčinnejší spôsob, ako zabezpečiť, aby všetky fúzie s významným cezhraničným vplyvom podliehali jednotnému súboru pravidiel. 3. Nariadenie ES o fúziách bolo v roku 1998 po dôkladnom preskúmaní získaných skúseností zmenené a doplnené nariadením Rady č. 1310/97. Pokiaľ ide o článok 1 uvedeného nariadenia, bol doplnený nový odsek 3, v ktorom sa ustanovujú alternatívne prahové hodnoty týkajúce sa obratu. Cieľom tohto ustanovenia bolo vyriešiť problém súvisiaci s tým, že vo veľkom množstve prípadov koncentrácií neboli splnené požiadavky týkajúce sa obratu ustanovené v článku 1 ods. 2 a tieto prípady museli byť oznámené vo viacerých členských štátoch. Mnohé takéto koncentrácie mali významný cezhraničný vplyv, avšak nebolo možné využiť výhody vyplývajúce zo zásady jediného správneho miesta. Prostredníctvom nariadenia ES o fúziách sa preto celkom nepodarilo vytvoriť pre túto kategóriu prípadov rovnaké podmienky a ani súbor jednotných pravidiel. 4. Prijatie prepracovaného znenia nariadenia ES o fúziách 20. januára 2004[1] (uvádzaného tiež ako „nariadenie ES o fúziách“) bolo ďalším krokom k zlepšeniu prideľovania prípadov fúzií na posúdenie Komisii a členským štátom. Toto nariadenie bolo výsledkom rozsiahleho preskúmania a širokej diskusie so všetkými zainteresovanými stranami, ktorá bola zahájená prostredníctvom zelenej knihy Komisie v roku 2001[2]. 5. V prepracovanom znení nariadenia ES o fúziách bolo zavedených viacero hmotnoprávnych a procesných zmien. Na základe preskúmania sa dospelo k záveru, že aj napriek zavedeniu prahovej hodnoty v zmysle článku 1 ods. 3 stále existuje priestor na zlepšenie prideľovania prípadov fúzií Komisii a vnútroštátnym orgánom pre hospodársku súťaž. Z tohto dôvodu, hoci boli zachované prahové hodnoty týkajúce sa obratu stanovené v článku 1 ods. 2 a 3, bol zavedený súbor dobrovoľných mechanizmov postúpenia pred oznámením, „aby sa ešte viac zvýšila účinnosť systému kontroly koncentrácií v Spoločenstve.“ [3] Podľa zásad, ktorými sa systém riadi, by mali rozhodnutia prijaté s ohľadom na postúpenie prípadov náležite zvážiť „najmä ktorý orgán je vhodnejší na uskutočnenie vyšetrovania, výhody obsiahnuté v systéme „jednostupňového konania“ a význam právnej istoty v súvislosti s jurisdikciou.“[4] 2. PREDMET A ÚčEL SPRÁVY 6. Táto správa je prehľadom, ktorého cieľom je pochopenie a posúdenie spôsobu, akým fungovali prahové hodnoty na určenie právomoci a ich nápravné mechanizmy od nadobudnutia účinnosti prepracovaného znenia nariadenia ES o fúziách 1. mája 2004, v zmysle článku 1 ods. 4 a článku 4 ods. 6 tohto nariadenia. Je potrebné ju čítať spolu so sprievodným pracovným dokumentom útvarov Komisie, ktorý obsahuje podrobnejší prehľad. 7. V súvislosti s mnohými oblasťami sa v tejto správe zdôrazňujú aspekty, ktoré by mali byť predmetom ďalšej diskusie, avšak správa ponecháva otvorenú otázku, či je zmena existujúcich pravidiel alebo postupov vhodná. Táto správa bude slúžiť ako základ, z ktorého bude Komisia vychádzať pri ďalšom posudzovaní, či je vhodné prijať ďalšie politické iniciatívy. 3. SYSTÉM PRAHOVÝCH HODNÔT PRE URčOVANIE PRÁVOMOCI A NÁPRAVNÝCH MECHANIZMOV 8. Rozdelenie právomocí medzi Komisiu a vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž je založené na uplatňovaní prahových hodnôt týkajúcich sa obratu stanovených v článku 1[5] a zahŕňa tri nápravné mechanizmy. Prvým nápravným mechanizmom je tzv. „pravidlo dvoch tretín“. Cieľom tohto pravidla je vylúčiť z právomoci Spoločenstva určité prípady, ktoré majú silnú väzbu na určitý členský štát[6]. 9. Druhým nápravným mechanizmom je systém postúpenia prípadu pred oznámením, ktorý bol zavedený v roku 2004. Tento mechanizmus umožňuje presunúť v prípade splnenia určitých podmienok[7] právomoc na členské štáty v súlade s článkom 4 ods. 4, alebo na Komisiu v súlade s článkom 4 ods. 5. Iniciatíva je v rukách zúčastnených strán v období pred oznámením. Postúpenie však podlieha schváleniu zo strany členských štátov a Komisie podľa článku 4 ods. 4 a členských štátov podľa článku 4 ods. 5. 10. Tretím nápravným mechanizmom je systém postúpenia prípadu po jeho oznámení, pričom jeden alebo viac členských štátov môže za určitých podmienok požiadať Komisiu o posúdenie prípadov fúzií, ktoré nedosahujú prahové hodnoty uvedené v nariadení ES o fúziách (článok 22)[8]. A naopak, členský štát môže v prípadoch, ktoré boli oznámené podľa nariadenia ES o fúziách, za určitých podmienok požiadať, aby bola právomoc postúpená vnútroštátnemu orgánu pre hospodársku súťaž (článok 9)[9]. 4. PRAHOVÉ HODNOTY NA URčENIE PRÁVOMOCI 11. Ak vnímame kritériá týkajúce sa prahovej hodnoty uvedené v článku 1 ods. 2 a 3 v spojení s dostupnými nápravnými mechanizmami, zdá sa, že pri určovaní právomoci fungujú dobre. 12. Rozbor prípadov ohlásených vnútroštátnymi orgánmi pre hospodársku súťaž, ktorý vykonala Komisia, však naznačuje, že ešte stále existuje veľký počet transakcií, ktoré treba oznamovať vo viac ako jednom členskom štáte. Z údajov dostupných za rok 2007 v tejto súvislosti vyplýva, že najmenej 100 transakcií podliehalo oznamovacej povinnosti v troch prípadne viacerých členských štátoch[10]. Tieto koncentrácie spoločne vyžadovali viac ako 360 paralelných vyšetrovaní vykonávaných vnútroštátnymi orgánmi pre hospodársku súťaž. 13. Prevažná väčšina prípadov, ktoré spĺňajú podmienky na oznámenie v troch alebo viacerých členských štátoch, zahŕňa trhy, ktoré sú väčšie ako vnútroštátne trhy, alebo sa týka viacerých vnútroštátnych alebo menších trhov. Z tohto dôvodu by veľký počet transakcií s podstatným cezhraničným vplyvom pravdepodobne nepatril do rozsahu pôsobnosti nariadenia ES o fúziách. Z uvedeného je možné vyvodiť záver, že naďalej existuje priestor pre uplatňovanie preskúmania na jedinom správnom mieste. 14. Z dostupných údajov zároveň vyplýva, že približne 6 % prípadov oznámených najmenej v troch členských štátoch vyvoláva obavy z narušenia hospodárskej súťaže. Táto skutočnosť svedčí o tom, že podmienky na preskúmanie môže spĺňať väčší počet koncentrácií, a to aj s prihliadnutím na zásadu „vhodnejšieho orgánu“. Negatívne dôsledky paralelných konaní a možné protichodné výsledky sú obzvlášť dôležité najmä v tých prípadoch, ktoré vyvolávajú zásadné otázky týkajúce sa hospodárskej súťaže. 15. Z verejnej konzultácie zameranej na ďalšie oblasti mimo uplatňovania súčasných prahových hodnôt na určenie právomoci a ich nápravných mechanizmov, ktorej cieľom je dosiahnuť rovnaké podmienky na spoločnom trhu, vyplynulo, že je potrebné usilovať sa o ďalšie zbližovanie rôznych vnútroštátnych pravidiel upravujúcich kontrolu fúzií a ich vzťah k pravidlám Spoločenstva s cieľom zmierniť ťažkosti súvisiace s viacnásobným oznamovaním. 5. PRAVIDLO DVOCH TRETÍN 16. V referenčnom období spĺňalo podmienky pravidla dvoch tretín minimálne 126 prípadov[11]. V porovnaní s celkovým množstvom prípadov posudzovaných na úrovni členských štátov túto prahovú hodnotu teda spĺňalo len málo prípadov[12]. Okrem toho sa toto pravidlo uplatňovalo v súvislosti s koncentráciami v prevažne veľkých členských štátoch. Pri uplatnení pravidla dvoch tretín bolo vo väčšine prípadov možné správne odlíšiť koncentrácie, ktoré sú z hľadiska ich cezhraničného vplyvu významné pre celé Spoločenstvo, od tých koncentrácií, ktoré tento rozmer nemajú. Existuje však malé množstvo prípadov s možným cezhraničným vplyvom v rámci Spoločenstva, ktoré však na základe tohto pravidla patria do pôsobnosti vnútroštátnych orgánov pre hospodársku súťaž. Vo viacerých prípadoch, ktoré nedosiahli túto prahovú hodnotu, boli zvážené verejné záujmy iné ako politika hospodárskej súťaže s cieľom povoliť fúzie, ktoré by mohli viesť k obavám z narušenia hospodárskej súťaže. Vo všeobecnosti je potrebné, aby kontrola fúzií v rámci EÚ zabezpečovala ochranu nenarušenej hospodárskej súťaže bez ohľadu na to, ktorý orgán je zodpovedný za dané preskúmanie. Na základe uvedeného je vhodné súčasnú formu pravidla dvoch tretín podrobiť ďalšej diskusii. 6. MECHANIZMY POSTÚPENIA PRÍPADU PRED OZNÁMENÍM 17. Vlastné skúsenosti Komisie, ako aj pripomienky predložené vnútroštátnymi orgánmi pre hospodársku súťaž a zúčastnenými stranami sú jasným dôkazom toho, že mechanizmy postúpenia prípadu pred oznámením, ktoré boli zavedené v roku 2004, výrazne zvýšili účinnosť a flexibilitu určovania právomoci, pokiaľ ide o kontrolu fúzií v rámci EÚ. Vďaka zohľadňovaniu zásad jediného správneho miesta a vhodnejšieho orgánu podstatne zlepšili prideľovanie prípadov Komisii a členským štátom. 18. Z dostupných informácií jasne vyplýva, že tieto mechanizmy umožnili vhodnému orgánu riešiť prípad a zároveň predišli zbytočným paralelným konaniam a nejednotnému úsiliu pri presadzovaní práva. Podľa odhadov umožnili tieto mechanizmy v období rokov 2004 až 2008 znížiť počet potenciálnych paralelných konaní z takmer tisíc na približne 150. V rovnakom časovom období navyše umožnili presunúť právomoc v 40 prípadoch z Komisie na členské štáty. Postúpenia boli odmietnuté iba v štyroch prípadoch podľa článku 4 ods. 5 a v jednom prípade podľa článku 4 ods. 4. 19. Boli však zdôraznené určité problémy, najmä v súvislosti s procedurálnymi otázkami. Zúčastnené strany vyslovili obavy najmä pokiaľ ide o celkové načasovanie a ťažkopádnosť procesu postúpenia. Tieto faktory boli označené za hlavný dôvod rozhodnutia zúčastnených strán nepožiadať o postúpenie v mnohých prípadoch. 20. V tejto súvislosti sa na základe dostupných údajov s ohľadom na veľký počet viacnásobných oznamovaní a s ohľadom na pripomienky zúčastnených strán zdá, že existuje väčší priestor na využívanie mechanizmov postúpenia podľa článku 4 ods. 5 vo viacerých prípadoch, a tým zároveň na častejšie využívanie zásady jediného správneho miesta[13]. Na druhej strane je možné, že existuje priestor, aby sa členským štátom postupovalo viac prípadov v zmysle článku 4 ods. 4. 7. MECHANIZMY POSTÚPENIA PRÍPADU PO OZNÁMENÍ 21. Mechanizmy postúpenia prípadu po oznámení ustanovené v článkoch 9 a 22 nariadenia ES o fúziách sa aj po zavedení mechanizmov postúpenia pred oznámením osvedčili ako užitočné nástroje na nápravu. Je to dôsledok odlišnej funkcie mechanizmov postúpenia prípadu po oznámení, ktoré umožňujú v prípade potreby flexibilné opätovné pridelenie prípadu na podnet členských štátov alebo Komisie. Vyššie uvedené obavy podnikateľskej obce v súvislosti s načasovaním a ťažkopádnosťou týchto procesov postúpenia sa však týkajú aj týchto mechanizmov. 8. ZÁVER 22. Táto správa informuje Radu o fungovaní prahových hodnôt pre oznamovanie podľa článku 1 nariadenia ES o fúziách pri prideľovaní prípadov fúzií na posúdenie orgánom na úrovni Spoločenstva a na vnútroštátnej úrovni, ako aj o mechanizmoch postúpenia ustanovených v článkoch 4, 9 a 22 uvedeného nariadenia. Závery tejto správy sa obmedzujú na opis súčasnej situácie, pričom nenavrhujú žiadne opatrenia. Na základe tejto správy a s prihliadnutím najmä na reakcie Rady môže Komisia v súlade s článkom 1 ods. 5 a článkom 4 ods. 6 nariadenia ES o fúziách predložiť návrhy na úpravu prahových hodnôt pre oznamovanie alebo mechanizmov postúpenia. 23. Komisia sa domnieva, že prahové hodnoty pre určenie právomoci a súbor nápravných mechanizmov ustanovené v nariadení ES o fúziách vytvorili vhodný právny rámec na prideľovanie prípadov orgánom na úrovni Spoločenstva a členských štátov. Tento rámec bol vo väčšine prípadov účinný pri rozlišovaní prípadov, ktoré sú významné v rámci celého Spoločenstva, od prípadov, ktoré majú silnú väzbu na určitý členský štát, ako aj pri zohľadňovaní cieľov zásady jediného správneho miesta a zásady vhodnejšieho orgánu. Aj napriek tomuto úspechu existuje priestor pre ďalšie zlepšovanie súčasného systému prideľovania prípadov v mnohých ohľadoch uvedených v tejto správe. 24. Komisia vyzýva Radu, aby vzala na vedomie informácie uvedené v tejto správe. Komisia zároveň zasiela túto správu na vedomie Európskemu parlamentu a Hospodárskemu a sociálnemu výboru. [1] Nariadenie Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi, Úradný vestník L 24, 29.1.2004, s. 1-22. [2] KOM(2001) 745/6 – 11.12.2001. [3] Odôvodnenie 16 nariadenia ES o fúziách. Je potrebné uviesť aj ďalšie nástroje: Oznámenie Komisie o postúpení veci v súvislosti s koncentráciami (Oznámenie Komisie o postúpení veci v súvislosti s koncentráciami, Úradný vestník C 56, 5.3.2005, s. 2-23), ktoré ustanovuje základné zásady systému postúpenia. Komisia prijala 10. júla 2007 konsolidované oznámenie Komisie o právomoci podľa nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Komisia prijala 17. marca 2008 opravené francúzske a nemecké znenia konsolidovaného oznámenia Komisie o právomoci, ako aj zostávajúce jazykové znenia oznámenia). Konsolidované oznámenie Komisie o právomoci nahrádza predchádzajúce štyri oznámenia o právomoci, ktoré Komisia prijala v roku 1998 na základe predchádzajúceho nariadenia ES o fúziách. Konsolidované oznámenie Komisie o právomoci zahŕňa všetky otázky týkajúce sa právomoci, ktoré sú dôležité pre zistenie právomoci Komisie podľa nariadenia ES o fúziách, vrátane najmä pojmov, ako sú koncentrácia, kontrola, plne funkčné spoločné podniky a výpočet obratu. [4] Návrh oznámenia Komisie o postúpení veci v súvislosti s koncentráciami, Ú. v. EÚ C 56, 5.3.2005, s. 2-23, ods. 8. [5] V článku 1 ods. 2 nariadenia ES o fúziách sa stanovuje, že: „Koncentrácia má význam pre celé Spoločenstvo, ak: a) spoločný celkový celosvetový obrat všetkých účastníkov koncentrácie je vyšší ako 5 miliárd EUR; a b) celkový obrat v rámci Spoločenstva každého z najmenej dvoch účastníkov koncentrácie je vyšší ako 250 miliónov EUR, pokiaľ každý z účastníkov koncentrácie nedosahuje viac ako dve tretiny svojho celkového obratu v rámci Spoločenstva v jednom a tom istom členskom štáte. V článku 1 ods. 3 sa stanovuje, že: „Koncentrácia, ktorá nedosahuje prahové hodnoty ustanovené v odseku 2, má význam pre celé Spoločenstvo, ak: a) spoločný celkový celosvetový obrat všetkých účastníkov koncentrácie je vyšší ako 2,5 miliardy EUR; b) v každom z najmenej troch členských štátov je spoločný celkový celosvetový obrat všetkých účastníkov koncentrácie vyšší ako 100 miliónov EUR; c) v každom z najmenej troch členských štátov posudzovaných na účely písmena b) je celkový obrat každého z najmenej dvoch účastníkov koncentrácie vyšší ako 25 miliónov EUR; a d) celkový obrat v rámci Spoločenstva každého z najmenej dvoch účastníkov koncentrácie je vyšší ako 100 miliónov EUR; pokiaľ každý z účastníkov koncentrácie nedosahuje viac ako dve tretiny svojho celkového obratu v rámci Spoločenstva v jednom a tom istom členskom štáte.“ [6] Prahová hodnota je interpretovaná takým spôsobom, že aj v prípade, že sú dosiahnuté všeobecné prahové hodnoty podľa článku 1 ods. 2 a 3, oznámenie v zmysle nariadenia ES o fúziách sa nevyžaduje, ak každý z účastníkov dosahuje viac ako dve tretiny svojho celkového obratu v rámci celej EÚ v jednom a tom istom členskom štáte, pozri hore uvedenú poznámku pod čiarou. [7] Podľa článku 4 ods. 4, pokiaľ tento členský štát nesúhlasí s postúpením prípadu, Komisia môže rozhodnúť o postúpení celého alebo časti prípadu na príslušné orgány tohto členského štátu so zámerom, aby sa uplatňovalo vnútroštátne právo hospodárskej súťaže tohto štátu, ak sa nazdáva, že takýto samostatný priestorový relevantný trh existuje a súťaž na tomto trhu môže byť touto koncentráciou podstatne ovplyvnená. Podľa článku 4 ods. 5 pri koncentráciách, ktoré nemajú význam pre celé Spoločenstvo a ktoré môžu byť posudzované podľa vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže najmenej troch členských štátov, môžu byť postúpené Komisii, ak žiadny z členských štátov oprávnených posudzovať koncentráciu podľa svojho vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže nevyjadrí svoj nesúhlas. [8] Podmienkou pre to, aby bolo možné postúpiť prípad Komisii podľa článku 22 je, aby: i) koncentrácia ovplyvňovala obchod medzi členskými štátmi, a ii) hrozilo, že značne ovplyvní hospodársku súťaž na území členského štátu alebo štátov, ktoré podávajú žiadosť. [9] Podľa článku 9 môže členský štát požiadať, aby mu bol určitý prípad postúpený, za týchto podmienok: i) existuje hrozba, že koncentrácia značne ovplyvní hospodársku súťaž na trhu, pričom daný trh musí byť v rámci členského štátu, ktorý podal žiadosť a musí mať všetky znaky samostatného priestorového relevantného trhu, alebo ii) koncentrácia musí ovplyvňovať hospodársku súťaž na trhu, pričom tento trh musí byť v rámci členského štátu, ktorý podal žiadosť a musí mať všetky znaky samostatného priestorového relevantného trhu, ktorý netvorí podstatnú časť spoločného trhu. [10] Najmenej 240 prípadov spĺňalo podmienky pre preskúmanie v dvoch alebo viacerých členských štátoch v roku 2007. [11] Referenčné obdobie rokov 2001 až 2008. [12] Na úrovni členských štátov bolo v rovnakom referenčnom období oznámených viac ako 26 000 prípadov. [13] Okrem toho je potrebné pripomenúť, že členské štáty len výnimočne využili svoje právo odmietnuť postúpenie prípadu podľa článku 4 ods. 5. Mnohé zúčastnené strany sa preto vzhľadom na skúsenosti, ktoré získali za posledné roky, domnievajú, že by mala byť opätovne prehodnotená možnosť prechodu na systém automatického oznamovania podľa nariadenia ES o fúziách v prípade, že je splnené kritérium troch členských štátov (alebo iné prechodné riešenia), ako bolo pôvodne navrhované v procese, ktorý viedol k prijatiu súčasného systému. Podľa ich názoru by tento prechod podstatne zvýšil transparentnosť a zároveň znížil náklady a čas potrebné na preskúmanie.