EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli5. 5. 2015 COM(2015) 190 final SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE A EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU Správa o uplatňovaní smernice Rady 2004/113/ES o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania medzi mužmi a ženami v prístupe k tovaru a službám a k ich poskytovaniu



Správa o uplatňovaní smernice Rady 2004/113/ES o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania medzi mužmi a ženami v prístupe k tovaru a službám a k ich poskytovaniu 1.Úvod Rovnosť medzi mužmi a ženami je základnou zásadou Európskej únie. Zmluvy EÚ rovnako ako Charta základných práv Európskej únie zakazujú akúkoľvek diskrimináciu na základe pohlavia a vyžadujú, aby bola zabezpečená rovnosť medzi mužmi a ženami vo všetkých oblastiach. Smernicou 2004/113/ES (ďalej len „smernica“) sa ochrana proti diskriminácii z dôvodu pohlavia rozširuje za hranice tradičnej oblasti trhu práce na oblasti prístupu k tovaru a službám a k ich poskytovaniu. Touto smernicou sa zavádza povinnosť rovnakého zaobchádzania do väčšiny každodenných hospodárskych transakcií, ktoré ovplyvňujú životy občanov EÚ. Komisia chce vo svojej prvej správe o uplatňovaní smernice poskytnúť informácie o súčasnom stave jej vykonávania v praxi. Súdny dvor Európskej únie (SDEÚ) svojim rozsudkom vo veci Test-Achats z roku 2011 zrušil článok 5 ods. 2 tejto smernice. Na základe uvedeného ustanovenia bolo v poistných zmluvách možné používať poistnomatematické faktory založené na pohlaví. V súlade s rozsudkom boli členské štáty povinné do 21. decembra 2012 zabezpečiť jednotnú výšku poistného a poistných plnení pre obe pohlavia. Komisia prijala v roku 2011 usmernenia týkajúce sa dôsledkov rozsudku . Táto správa nadväzuje na usmernenia a zaoberá sa vykonaním rozsudku v členských štátoch. Neobmedzuje sa však na oblasť finančných služieb, ale komplexne skúma vykonávanie tejto smernice ako celku. Všetky členské štáty prispeli k tejto správe a poskytli Komisii informácie. Komisia okrem toho konzultovala s vnútroštátnymi orgánmi pre rovnosť a ich európskou sieťou (Equinet), sociálnymi partnermi, organizáciami občianskej spoločnosti a európskou sieťou právnych expertov v oblasti rodovej rovnosti. 2.Súčasný stav transpozície a konaní o porušení povinnosti Smernica 2004/113/ES bola transponovaná do vnútroštátneho práva vo všetkých 28 členských štátoch. Komisia preverila súlad vnútroštátnych vykonávacích právnych predpisov so smernicou. Preskúmanie vnútroštátnych právnych predpisov a skúsenosti s jej uplatňovaním v praxi ukazujú, že stále existujú problémy týkajúce sa vykonávania smernice, najmä pokiaľ ide o výnimku stanovenú v článku 4 ods. 5, ktorá za určitých podmienok umožňuje poskytovanie tovaru a služieb výlučne alebo prednostne príslušníkom jedného pohlavia. Na základe týchto hodnotení boli adresované otázky 17 členským štátom. Z poskytnutých informácií vyplýva, že v 11 členských štátoch boli transpozičné opatrenia dostatočne jasné a v súlade so smernicou, resp. boli zmenené tak, aby boli uvedené do súladu so smernicou. So 6 členskými štátmi sa aj naďalej vedie intenzívny dialóg o náležitom vykonávaní smernice . Obavy sa týkajú najmä obmedzeného rozsahu uplatňovania vnútroštátnych právnych predpisov, ku ktorému dochádza napríklad z toho dôvodu, že pojem tovarov a služieb, ku ktorým má verejnosť prístup a ktoré sa poskytujú mimo oblasti súkromného a rodinného života, sa chápe príliš reštriktívne alebo preto, že ochrana sa vzťahuje na spotrebiteľov len ako na príjemcov služieb. Ďalším opakujúcim sa problémom je príliš široko koncipovaná možnosť odôvodniť rozdielne zaobchádzanie na základe článku 4 ods. 5 smernice, čo môže viesť k neodôvodnenému rozdielnemu zaobchádzaniu pri stanovovaní cien za tú istú službu (napríklad vstupné na diskotéky alebo športové podujatia alebo poplatky za prenájom auta). Niektoré otázky sa týkajú nedostatočnej ochrany z dôvodu materstva a tehotenstva pri poskytovaní služieb alebo nedostatočného rozsahu práva na náhradu, napríklad v dôsledku neexistencie nároku na náhradu nemateriálnej škody. Komisia dostala niekoľko sťažností od občanov, z ktorých sa väčšina týkala jednotlivých prípadov údajnej diskriminácie pri transakciách medzi súkromnými osobami bez akejkoľvek účasti členských štátov. V týchto prípadoch nejde o nesprávnu transpozíciu alebo uplatňovanie smernice členským štátom. V takýchto situáciách sú opravné prostriedky k dispozícii len podľa vnútroštátnych právnych predpisov a prostredníctvom vnútroštátnych súdov. V súčasnosti sa nevedú žiadne konania o porušení povinnosti na základe sťažnosti týkajúcej sa nesprávnej transpozície alebo vykonávania smernice členskými štátmi. 3.Rozsah uplatňovania smernice Ako sa uvádza v článku 3, smernica sa vzťahuje na všetky osoby poskytujúce tovar a služby, ku ktorým má verejnosť prístup a ktoré sa poskytujú mimo oblasti súkromného a rodinného života. Vzťahuje sa na verejný i súkromný sektor vrátane verejných orgánov. 3.1 Pojem služby Ako sa uvádza v odôvodnení 11 smernice, pod službami sa chápu služby, ako sú vymedzené v článku 57 ZFEÚ. V súlade s týmto ustanovením a príslušnou judikatúrou SDEÚ služba musí predstavovať hospodársku činnosť, t. j. bežne sa poskytuje za odplatu. Hospodárska povaha činnosti nezávisí od právneho postavenia poskytovateľa alebo predmetnej služby podľa vnútroštátneho práva. Súdny dvor tak napríklad usúdil, že činnosti vykonávané členmi náboženskej alebo filozofickej komunity by mohli predstavovať hospodársku činnosť rovnako ako činnosti vykonávané amatérskym športovým združením . V judikatúre sa poukázalo na známy fakt, že najmä v oblasti zdravotníckych služieb nemusia za službu nevyhnutne zaplatiť osoby, ktorým sa služba poskytuje . Smernica sa preto vzťahuje na všetok tovar a všetky služby poskytované za odplatu (najmä vrátane zdravotníckych služieb ) okrem tých tovarov a služieb, ktoré sú výslovne vylúčené z rozsahu jej pôsobnosti, t. j. služby v oblasti vzdelávania a mediálny a reklamný obsah. Okrem toho činnosti verejného sektora, ktoré zahŕňajú výkon verejnej moci (napr. policajnými orgánmi), bez toho, aby ich súčasťou bolo poskytovanie služieb, nespadajú do pôsobnosti smernice.

3.2 Pojem tovaru a služieb, ku ktorým má verejnosť prístup a ktoré sa poskytujú mimo oblasti súkromného a rodinného života V smernici sa stanovuje rovnosť zaobchádzania s mužmi a so ženami v prístupe k tovaru a službám, pričom sa upresňuje, že sa to týka tovaru a služieb, „ku ktorým má verejnosť prístup“ a ktoré sa „poskytujú mimo oblasti súkromného a rodinného života“ (článok 3 ods. 1). Otázky týkajúce sa presného rozsahu pôsobnosti smernice by sa mohli vzniesť a najmä by mohli zohrávať úlohu v rozsudkoch Súdneho dvora. Pojem služieb, ku ktorým má verejnosť prístup“ a ktoré sa „poskytujú mimo oblasti súkromného a rodinného života“ by a contrario z rozsahu pôsobnosti smernice vylúčil činnosti v rámci vzťahov, ktoré patria výlučne do oblasti súkromného a rodinného života a ku ktorým nemá verejnosť prístup. Ide o prípad, keď sa tovar alebo služba neponúkajú na verejnom priestranstve (napr. reklama v novinách alebo na verejne prístupnej webovej stránke), ale keď tovar alebo služba ponúkajú obmedzenému okruhu osôb (rodinní príslušníci, priatelia, kolegovia alebo iní známi). Túto výnimku možno okrem toho uplatniť aj v situáciách, v ktorých blízkosť osobnej sféry osoby ponúkajúcej tovary alebo služby ovplyvňuje výber zmluvného partnera viac než bežné ekonomické hľadiská . 3.3 Pojem diskriminácie na základe pohlavia – zmena pohlavia V súlade s judikatúrou SDEÚ spadá do rozsahu pôsobnosti zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a so ženami a zákazu diskriminácie na základe pohlavia aj diskriminácia z dôvodu zmeny pohlavia osoby . Len 5 členských štátov výslovne zahrnulo do svojich právnych predpisov zmenu pohlavia ako osobitný dôvod diskriminácie. Ostatné členské štáty zmenu pohlavia výslovne nezahrnuli, ale tvrdia, že v súlade s judikatúrou SDEÚ vyplýva ochrana proti diskriminácii z tohto dôvodu zo zákazu diskriminácie na základe pohlavia. Napríklad na Cypre súdy už objasnili, že diskriminácia na základe zmeny pohlavia spadá pod pojem diskriminácie na základe pohlavia. V Írsku to bolo objasnené v prípade diskriminácie v oblasti zamestnanosti. SDEÚ doteraz rozhodoval len o zmene pohlavia. Neexistuje žiadna judikatúra týkajúca sa rodovej identity ako takej, keďže rodová identita spadá pod ochranu proti diskriminácii na základe pohlavia, ale Komisia sa domnieva, že prístup by mal byť v zásade podobný. 3.4 Vymedzenie pojmu obťažovania V článku 4 ods. 3 smernice sa objasňuje, že obťažovanie a sexuálne obťažovanie, ako sú vymedzené v článku 2 písm. c) a d), predstavujú zakázanú diskrimináciu. V súvislosti s vykonávaním zákazu obťažovania na základe pohlavia v oblasti prístupu k tovaru a službám neboli oznámené žiadne konkrétne ťažkosti. V niektorých členských štátoch však vyvstali otázky súvisiace s vykonávaním tohto zákazu v praxi v situáciách, v ktorých sa obťažovania dopúšťa tretia strana, ktorá nie je dodávateľom tovarov alebo služieb, ako aj otázky týkajúce sa zodpovednosti v takejto situácii. Otázka zodpovednosti poskytovateľa služieb za obťažovanie, ktorého sa dopustila tretia strana, by mohla byť dôležitá najmä v prípade, keď základná služba predstavuje platformu pre komunikáciu medzi klientmi (napr. na internete), pri používaní ktorej dochádza k obťažovaniu. Bolo zaznamenaných niekoľko sťažností v súvislosti s obťažovaním a sexuálnym obťažovaním v oblasti rovnakého prístupu k tovaru a službám. V tejto súvislosti nemáme dostatok informácií, pretože v niektorých členských štátoch sa nezbierajú žiadne údaje o tejto problematike a v iných sa nerozlišuje medzi dôvodmi diskriminácie . 3.5 Ochrana tehotných žien a matiek V článku 4 ods. 1 písm. a) sa menej priaznivé zaobchádzanie z dôvodu tehotenstva a materstva výslovne stanovuje za zakázanú diskrimináciu na základe pohlavia. V súvislosti s ochranou tehotných a dojčiacich žien sa nezaznamenali žiadne osobitné ťažkosti. Otázka správnej transpozície tohto ustanovenia je však predmetom intenzívneho dialógu s príslušnými členskými štátmi , ktoré takúto ochranu buď zakotvili v právnych predpisoch výslovne alebo ju implicitne vyvodzujú zo všeobecného zákazu diskriminácie na základe pohlavia. Zdá sa, že existujú pomerne rozšírené praktické problémy v súvislosti s obmedzením možnosti dojčiť v priestoroch poskytovateľov služieb. V niektorých členských štátoch reštaurácie zakazujú dojčenie vo svojich priestoroch . V iných členských štátoch dochádza k problémom v súvislosti s prístupnosťou služieb pre zákazníkov s detským kočíkom . Jeden členský štát uverejnil osobitné usmernenia týkajúce sa dojčenia pri poskytovaní alebo používaní služieb. V menšej miere boli hlásené ťažkosti tehotných žien v oblasti finančných služieb a bývania. Litva poukazuje na odmietanie poskytovať úverové služby z dôvodu tehotenstva a súvisiacej straty príjmu. Rakúsko oznámilo sťažnosť tehotnej študentky, ktorej nájomná zmluva na študentskom internáte spravovanom kostolom bola vypovedaná po jej otehotnení. 4.Prístup k tovaru a službám výlučne pre príslušníkov jedného pohlavia alebo za iných podmienok pre mužov a ženy 4.1 Článok 4 ods. 5 a jeho vykonávanie Článok 4 ods. 5 smernice nebráni rozdielom v zaobchádzaní, ak je poskytovanie tovaru a služieb výlučne alebo prednostne pre príslušníkov jedného pohlavia odôvodnené legitímnym cieľom, a ak sú prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa primerané a nevyhnutné. V odôvodnení č16 smernice sa objasňuje pojem legitímneho cieľa tým, že takýmto cieľom by mohla byť ochrana obetí sexuálneho násilia (napr. útulky výhradne pre mužov alebo pre ženy), dôvody súkromia a slušnosti, podpora rovnosti pohlaví alebo záujmov mužov alebo žien (napríklad dobrovoľné organizácie výhradne pre mužov alebo pre ženy), sloboda združovania (súkromné kluby výhradne pre mužov alebo pre ženy) a organizovanie športových podujatí (výhradne pre mužov alebo pre ženy). Správne uplatňovanie tejto výnimky sa zdá byť jedným z hlavných problémov pri vykonávaní smernice, pokiaľ ide o jej transpozíciu do vnútroštátneho práva, ako aj o jej výklad v jednotlivých prípadoch. Z informácií poskytnutých viacerými členskými štátmi a zainteresovanými stranami vyplývajú určité ťažkosti pri výklade a vykonávaní článku 4 ods. 5 v praxi z dôvodu právnej neistoty, keďže sa zdá, že pri výklade tohto ustanovenia sa uplatňujú rozdielne prístupy . Keďže ide o výnimku zo zásady rovnakého zaobchádzania, musí sa vykladať reštriktívne . Mala by sa vzťahovať iba na situácie, v ktorých sú tovar a služby dostupné výlučne alebo prednostne pre príslušníkov jedného pohlavia bez toho, aby existovala možnosť poskytovať tovar a služby verejnosti. V prípade, že k danej službe alebo tovaru majú prístup obe pohlavia, vzťahujú sa na mužov a ženy rôzne podmienky.

Za najväčší praktický problém pri posudzovaní odôvodnenosti a proporcionality výnimky vyplývajúcej z článku 4 ods. 5 v každom jednotlivom prípade bol označený relatívny nedostatok judikatúry týkajúcej sa tohto ustanovenia . Zdá sa, že problémy opakovane vznikajú v súvislosti s otázkou, či sú splnené požiadavky na to, aby sa cieľ mohol považovať za legitímny podľa tohto ustanovenia . Preto sa napríklad zdá, že v súvislosti s posilovňami, fitnescentrami alebo salónmi krásy určenými výlučne pre ženy dospeli orgány pre rovnosť k odlišným záverom o tom, či je obmedzenie prístupu na príslušníkov jedného pohlavia prípustné alebo nie . Dodávatelia služieb, ktorým sa vyčíta rozdielne zaobchádzanie medzi mužmi a ženami na základe pohlavia (zvyčajne vo forme odlišných cien), sa okrem toho často snažia odvolávať na odôvodnenie vyplývajúce z článku 4 ods. 5 smernice, hoci sa daná služba neposkytuje výlučne príslušníkom jedného pohlavia. Platí to napríklad v prípade, že cieľom je dosiahnuť vyvážený počet príslušníkov každého pohlavia. Zdá sa, že existujú rôzne výklady, pokiaľ ide o prípustnosť takýchto postupov. 4.1.1 Služby poskytované len jednému pohlaviu Vnútroštátnym súdom bolo predložených niekoľko prípadov, v ktorých boli služby ponúkané len príslušníkom jedného pohlavia . Napríklad v Belgicku súd rozhodol, že vyhradenie vstupu do fitnescentra výlučne pre ženy, je neoprávnené. Podobne v Dánsku súd považoval skutočnosť, že hotel vyhradil jedno poschodie len pre ženy, za diskriminačné opatrenie. V niektorých odvetviach majú poskytovatelia služieb niekedy tendenciu dočasne obmedziť prístup pre príslušníkov jedného pohlavia aj napriek tomu, že sa služba v zásade poskytuje obom pohlaviam, aby získali vyvážený počet členov oboch pohlaví. Ide najmä o diskotéky, kluby, fitnescentrá alebo wellness zariadenia. O niektorých z týchto prípadov sa rozhodovalo na súde. V Nemecku napríklad niekoľko súdov rozhodlo, že dočasné vyhradenie vstupu do klubu alebo členstva vo fitnescentre pre ženy z toho dôvodu, že sa ešte nedosiahlo želané zastúpenie žien, nie je odôvodnené. Naopak český orgán pre rovnosť je toho názoru, že snaha o dosiahnutie vyváženého počtu používateľov na základe odlišných cien môže byť odôvodnená. 4.2.1 Rozdiel v cenách za rovnaké služby Medzi najčastejšie uvádzané príklady rozdielneho zaobchádzania sú odlišné ceny za rovnaké poskytnuté služby. K tomuto dochádza najmä v rámci voľnočasových aktivít, kde ženy a muži platia rôzne ceny za vstup na diskotéky a do klubov a barov (resp. ženy majú vstup zadarmo) , na webové stránky internetového zoznamovania , na športové podujatia a do wellness zariadení a sáun . Bežnou praxou sú tiež rozdiely v cenách za služby kaderníkov na základe pohlavia . O niektorých z týchto prípadov rozdielnych cien sa rozhodovalo na súde s cieľom posúdiť nevyhnutnosť a proporcionalitu týchto rozdielov v každom jednotlivom prípade. Napríklad v Rakúsku súd rozhodol, že snaha o rozšírenie radov futbalových fanúšikov a podpora ženského futbalu bola oprávneným dôvodom na nižšie ceny lístkov pre ženy. V Nemecku súd rozhodol, že bezplatné používanie webovej stránky internetového zoznamovania pre ženy bolo odôvodnené potrebou povzbudiť ženy k tomu, aby sa zaregistrovali, čo by bolo prínosom pre mužov, ktorí si na webovej stránke hľadajú partnerku. Rakúsky ústavný súd rozhodol, že rozdielna veková hranica pre mužov a ženy oprávňujúca starších občanov na zľavy vo verejnej doprave, ktorá sa viaže na odlišný zákonnom stanovený vek odchodu do dôchodku u mužov a žien v Rakúsku, predstavuje diskrimináciu a že výnimka podľa článku 4 ods. 5 sa nevzťahuje na služby, ktoré sa ponúkajú obom pohlaviam. Ďalším opakujúcim sa problémom, ktorý vedie k sťažnostiam, sú komerčné praktiky spočívajúce v krátkodobých špeciálnych ponukách pre príslušníkov jedného pohlavia (napr. dni venované ženám), ku ktorým dochádza často pri takých príležitostiach, ako je Medzinárodný deň žien. V niektorých členských štátoch prebiehajú cielené diskusie o odôvodnenosti tohto druhu propagačných opatrení. Napríklad vo Fínsku navrhuje výbor fínskeho parlamentu pre zamestnanosť a rovnosť, aby propagačné opatrenia zamerané výlučne na jedno z pohlaví boli povolené len pri ojedinelých a špeciálnych príležitostiach, ako napr. deň matiek alebo deň otcov, a len za podmienky, že peňažná hodnota zvýhodnenia je pomerne malá. 4.2 Článok 6 – Pozitívne opatrenia Podľa článku 6 smernice zásada rovnakého zaobchádzania nebráni žiadnemu členskému štátu zachovávať alebo prijímať špecifické opatrenia na predchádzanie nevýhod súvisiacich s pohlavím alebo na ich kompenzáciu s cieľom zabezpečiť úplnú rovnosť medzi mužmi a ženami v praxi. Len niektoré členské štáty oznámili existenciu osobitných ustanovení týkajúcich sa pozitívnych opatrení, ktoré poskytovateľom umožňujú robiť rozdiely medzi mužmi a ženami s cieľom dosiahnuť vyvážené zastúpenie oboch pohlaví v prístupe k tovaru a službám. Na Slovensku napríklad orgány verejnej správy alebo právnické osoby môžu prijať dočasné vyrovnávacie opatrenia na odstránenie znevýhodnení vyplývajúcich z dôvodov rodu alebo pohlavia, a to najmä s cieľom zabezpečiť rovnosť v praxi . V Spojenom kráľovstve umožňuje všeobecné ustanovenie o pozitívnych opatreniach dodávateľom tovarov a poskytovateľom služieb, aby dodávku tovarov a poskytovanie služieb zamerali na osoby určitého pohlavia alebo ich prispôsobili takýmto osobám, ak je evidentné, že takéto osoby tieto tovary alebo služby využívajú alebo sa na nich zúčastňujú v neprimerane nízkej miere . Je potrebné poznamenať, že okrem výnimky uvedenej v článku 4 ods. 5 poskytovatelia služieb niekedy používajú na odôvodnenie rozdielneho zaobchádzania s mužmi a so ženami pri poskytovaní tovarov a služieb aj článok 6 smernice. V prípade reštriktívneho výkladu článku 4 ods. 5 by jedinou možnosťou, ako odôvodniť rozdielne podmienky v prístupe k tovaru a službám, ktoré sa ponúkajú obom pohlaviam, mohli byť pozitívne opatrenia. Pri uplatnení tejto možnosti sa však vždy musí v každom jednotlivom prípade posúdiť nevyhnutnosť a primeranosť prijatých opatrení. Niektoré vnútroštátne súdy už rozhodovali o rozdielnom zaobchádzaní odôvodnenom na základe článku 6. V Rakúsku napríklad súd nižšieho stupňa rozhodol, že lacnejšie lístky na futbalové zápasy pre ženy predstavovali pozitívne opatrenie v zmysle zákona o rovnakom zaobchádzaní, ktorého cieľom bolo zamedziť znevýhodneniu žien alebo ho odstrániť . SDEÚ ešte nerozhodoval o pojme pozitívneho opatrenia mimo osobitnej oblasti prístupu k zamestnaniu. V rozsudku vo veci Griesmar však Súdny dvor rozhodol, že veľkorysejšie pravidlá pri výpočte zamestnaneckých dôchodkov u žien nemožno považovať za pozitívne opatrenie vo vzťahu k znevýhodneniu žien z dôvodu prerušenia ich kariéry, pretože takéto pravidlá nezamedzujú ani neodstraňujú takéto znevýhodnenie. Z tohto výkladu vyplýva, že pozitívne opatrenia nesmú byť ľahko dostupné v podobných situáciách, v ktorých neexistuje priama súvislosť medzi preferenčným zaobchádzaním na jednej strane a znevýhodnením, ktorému je potrebné zamedziť alebo ktoré je potrebné odstrániť, na strane druhej. 5.Vykonávanie rozsudku vo veci Test-Achats 5.1 Rozsudok V rozsudku vo veci Test-Achats SDEÚ zrušil článok 5 ods. 2, ktorý povoľoval zachovávanie rozdielov medzi pohlaviami pri poskytovaní poisťovacích služieb za predpokladu, že sa zakladali na relevantných a presných poistno-matematických a štatistických údajoch. Súdny dvor skonštatoval, že tým, že sa členským štátom umožňuje zachovať si bez časového obmedzenia výnimku z pravidla o jednotnej výške poistného a poistných plnení pre obe pohlavia stanoveného v článku 5 ods. 1, článok 5 ods. 2 bráni v dosiahnutí cieľa rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami pri výpočte poistného a poistných plnení, čo je účelom danej smernice, pokiaľ ide o oblasť poisťovníctva. Článok 5 ods. 2 je preto nezlučiteľný s článkami 21 a 23 Charty základných práv. Súdny dvor rozhodol, že od 21. decembra 2012 sa musí v nových zmluvách bez výnimky uplatňovať na výpočet poistného a poistných plnení jednotlivcov pravidlo o jednotnej výške poistného a poistných plnení pre obe pohlavia. 5.2 Vykonávanie rozsudku

Tento rozsudok zapracovalo do svojich právnych predpisov už 27 členských štátov . Vo všetkých prípadoch boli vnútroštátne právne predpisy zmenené právne záväzným spôsobom formou prispôsobenia existujúcich právnych predpisov týkajúcich sa poistenia , rovnakého zaobchádzania alebo oboch oblastí . Niektoré členské štáty poskytli ďalšie usmernenia, aby uľahčili zmeny v odvetví poisťovníctva. V Rakúsku napríklad orgány finančného trhu vydali obežník, v ktorom žiadali poisťovne, aby preukázali, že uplatňujú jednotné poistno-matematické tabuľky pre mužov a ženy. V Spojenom Kráľovstve vydal usmernenia Úrad pre finančné služby. Väčšina členských štátov rozsudok vykonala v lehote stanovenej SDEÚ . V niekoľkých členských štátoch právne predpisy nadobudli účinnosť neskôr . Zdá sa, že členské štáty dostali len veľmi málo sťažností týkajúcich sa porušenia zásady o jednotnej výške poistného a poistných plnení pre obe pohlavia zo strany poisťovní. V Holandsku však orgán pre rovnosť v nedávnom rozsudku (2014-97 z augusta 2014) rozhodol, že poisťovateľ sa dopustil nezákonnej diskriminácie voči žene z dôvodu jej pohlavia tým, že jej po nehode priznal kompenzáciu vypočítanú na základe predpokladu/štatistických údajov, že ako žena nebude vo veku medzi 27 a 36 rokom pracovať a že bude pracovať iba na kratší pracovný čas. V tej istej veci takisto konal holandský súd. Dospel k záveru, že používanie poistno-matematickej štatistiky so zreteľom na kultúrne zázemie a pohlavie obete nie je v rozpore so zásadou rovnosti. Vecou sa v súčasnosti zaoberá odvolací súd. Komisia preverila súlad všetkých právnych predpisov oznámených v súvislosti s rozsudkom Test-Achats. Na základe takýchto hodnotení boli niektorým členským štátom adresované otázky. Na základe odpovedí, ktoré boli Komisii doručené, môže Komisia v prípade nesúladu vnútroštátnych právnych predpisov s rozsudkom začať konania o porušení povinnosti. Jeden členský štát oznámil, že na vykonaní rozsudku pracuje, ale právne predpisy ešte neboli prijaté . Komisia dôsledne monitoruje situáciu v tomto členskom štáte a v prípade, že tento štát neprijme potrebné vykonávacie opatrenia, nadviaže s ním dialóg. Judikatúra SDEÚ nie je priamo uplatniteľná v krajinách EZVO . Preto, aby sa zabezpečila súdržnosť právnych predpisov, začal sa 30. januára 2014 postup na účely prípadného prispôsobenia prílohy XVIII k dohode o EHP rozsudku vo veci Test-Achats . Ako sa uvádza v usmerneniach Komisie k rozsudku vo veci Test-Achats, rozsudok sa týka iba súkromných poistných zmlúv spadajúcich do rozsahu pôsobnosti smernice 2004/113/ES. Nemá priame zákonné dôsledky pre zamestnanecké dôchodkové zabezpečenie, na ktoré sa vzťahuje smernica 2006/54/ES. Článok 9 ods. 1 písm. h) uvedenej smernice umožňuje stanovenie rozdielnej výšky poistného plnenia u mužov a žien, ak je to odôvodnené poistno-matematickými prepočítavacími faktormi. Niektoré členské štáty sa napriek tomu rozhodli uplatňovať pravidlo jednotnej výšky príspevkov a plnení pre obe pohlavia, aj pokiaľ ide o zamestnanecké dôchodkové systémy, aby sa zabezpečila rodová rovnosť vo všetkých oblastiach . Väčšina členských štátov však zaviedla uplatňovanie pravidla jednotnej výšky príspevkov a plnení pre obe pohlavia len v tej oblasti, v ktorej to vyžaduje rozsudok, t. j v súkromných poistných zmluvách. V týchto členských štátoch sú rozdiely založené na poistno-matematických údajoch týkajúcich sa dĺžky života aj naďalej prípustné v prípade zamestnaneckých dôchodkov. 5.3 Hospodársky vplyv rozsudku na poistný trh Časť poisťovníckeho sektora predpokladala, že rozsudok vo veci Test-Achats bude mať závažné dôsledky na úroveň cien, a tvrdila, že nemožnosť používať pohlavie ako jednoduchý a spoľahlivý faktor rozdelenia rizika bude viesť k zvýšeniu celkových cien poistných produktov. Rozsudok a jeho vykonávanie priniesol odvetviu poisťovníctva určité jednorazové náklady, keď bolo potrebné zostaviť jednotné poistno-matematické tabuľky pre mužov a ženy a prepracovať produkty tak, aby boli rodovo neutrálne. Tieto počiatočné náklady na zabezpečenie súladu sa odhadovali na približne 14 mil. EUR pre Španielsko a 7,7 mil. EUR pre Holandsko. Pokiaľ ide o cenový vývoj v poisťovníctve je potrebné zdôrazniť, že neexistujú žiadne presné ekonomické dôkazy o vplyve tohto rozsudku. Je ťažké poskytnúť spoľahlivé, kvantifikovateľné údaje a informácie o vplyve prechodu na jednotné ceny pre obe pohlavia, a to z viacerých dôvodov. Nedostatok dostupných údajov, na ktorý poukázali niektoré členské štáty a zainteresované strany , pravdepodobne súvisí s tým, že termín na vykonanie rozsudku vo veci Test-Achats bol stanovený až na 21. decembra 2012. Obdobie, ktoré uplynulo od uvedeného dátumu, sa zdá byť príliš krátke na to, aby umožnilo zber ekonomických údajov a údajov o iných než krátkodobých účinkoch. Okrem toho je veľmi zložité rozlíšiť účinky viacerých faktorov, ktoré vplývajú na vývoj na poistnom trhu, a správne odhadnúť špecifický vplyv jednotnej výšky poistného pre obe pohlavia na ceny alebo vývoj produktov. Na väčšine trhov poisťovatelia museli zaviesť nielen jednotnú výšku poistného pre obe pohlavia, ale aj zohľadniť niekoľko ďalších právnych a regulačných zmien, ktoré majú vplyv na úrovne cien tak na vnútroštátnej úrovni, ako aj na úrovni EÚ . Je možné, že poisťovne zmenili vlastnosti produktov s cieľom zlepšiť poistné produkty v rámci ich životného cyklu aj nad rámec právnych požiadaviek. Takisto je možné, že tento vývoj zohľadnili pri posudzovaní rizikových faktorov , použili nové kritériá na posúdenie produktov a stanovenie odlišnej výšky poistného (napr. používanie telematiky – známej aj ako technológia „čiernej skrinky“ – zo strany poisťovateľov v oblasti poistenia motorových vozidiel ) alebo vytvorili nové produkty s cieľom prilákať klientov, na ktorých sa zameriavajú. Napríklad v Španielsku niektorí poisťovatelia zaviedli nové produkty s prínosom najmä pre ženy, čím sa snažili prilákať ženské klientky. Ďalšie ponuky sa týkajú poistenia proti krádeži tašiek z áut alebo osobitnej pomoci tehotným ženám v prípade zdravotných problémov počas vedenia vozidla. Všetky tieto zmeny mohli mať vplyv na ceny produktov alebo poskytnuté krytie. Na základe dostupných informácií sa zdá, že vplyv zavedenia jednotnej výšky poistného pre obe pohlavia bol vo všeobecnosti zanedbateľný alebo mierny . Poistné pre ženy sa podľa očakávania v prípade určitých druhov poistenia (ako je poistenie motorových vozidiel) zvýšilo (a pre mužov znížilo). Tomu sa ale nedalo zabrániť. Podľa organizácie švédskych poisťovní zdraželo poistenie motorových vozidiel v prípade mladých žien približne o 10 %, pričom poistné mladých mužov, ktorí sa nepomerne častejšie dopúšťajú dopravných nehôd, sa zodpovedajúcim spôsobom znížilo. Z výskumu, ktorý sa vykonal v Taliansku od júla 2012 do januára 2013, vyplynulo, že do decembra 2012 bolo poistné žien v strednom veku, ktoré sú skúsenými vodičkami, o 3 % vyššie než u mužov v rovnakej situácii. Situácia je celkom odlišná v prípade mladých vodičov: do decembra 2012 platili ženy za poistenie motorových vozidiel o 18 % menej než muži a po uvedenom dátume došlo k 18 % zvýšeniu ich poistného, ktoré zodpovedalo zníženiu poistného u mužov o 10 %. V prípade iných rád produktov došlo k zvýšeniu poistného u mužov (a k zníženiu u žien). Celkovo, hoci sa situácia nezdá byť rovnaká vo všetkých oblastiach, bol však vplyv na trh skôr neutrálny alebo veľmi obmedzený a v každom prípade sa zdá, že neexistujú žiadne náznaky neodôvodneného vývoja cien. 6.Ochrana obetí diskriminácie Obete majú prístup k náprave prostredníctvom súdneho konania, ako aj prostredníctvom vnútroštátnych orgánov pre rovnosť, ktorých úlohou je okrem iného poskytovať nezávislú pomoc obetiam. Tieto ustanovenia sú prakticky identické v acquis EÚ v oblasti rovnakého zaobchádzania a boja proti diskriminácii a zistenia, ku ktorým sa nedávno dospelo v správach o iných smerniciach , pokiaľ ide o kľúčové pojmy ako prístup k spravodlivosti, pravidlo dôkazného bremena a požiadavky na účinné, primerané a odrádzajúce sankcie platia rovnako aj tu. S cieľom bojovať proti diskriminácii a zabezpečiť rovnaké zaobchádzanie členské štáty a zainteresované strany uznali, že orgány pre rovnosť majú zásadný význam, pokiaľ nechceme, aby právo zostalo len na papieri, ale aby sa práva stanovené zákonom v praxi aj skutočne uplatňovali. To je dôvod, prečo Komisia vo svojom oznámení s názvom Program EÚ v oblasti spravodlivosti na rok 2020 zdôraznila kľúčovú úlohu, ktorú orgány pre rovnosť môžu zohrávať pri zabezpečovaní účinnej nápravy pre občanov . Komisia bude pokračovať vo svojej práci s cieľom zabezpečiť, aby subjekty pre rovnosť mohli skutočne a plne vykonávať túto úlohu, najmä prostredníctvom monitorovania a presadzovania uplatniteľných pravidiel. Okrem toho preskúma spôsoby, ako objasniť požiadavky týkajúce sa orgánov pre rovnosť podľa tejto smernice, najmä kľúčové koncepty nezávislosti a účinnosti. Komisia bude podporovať osvedčené postupy na zvyšovanie informovanosti občanov o ich právach, aby sa zaručilo úplné uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania v celej EÚ a aby sa ďalej zlepšila ochrana obetí.