EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli10. 6. 2020 COM(2020) 237 final SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE KONVERGENČNÁ SPRÁVA Z ROKU 2020











(vypracovaná v súlade s článkom 140 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie)







{SWD(2020) 107 final}



ÚČEL SPRÁVY Euro má byť jednotnou menou Európskej únie ako celku. V súčasnosti ho každodenne používa približne 342 miliónov ľudí v 19 členských štátoch eurozóny. Medzi praktické výhody eura patria stabilné ceny, nižšie transakčné náklady pre občanov a podniky, transparentnejšie a konkurencieschopnejšie trhy a zvýšený obchod v rámci EÚ, ako aj medzinárodný obchod. Euro je takisto druhou najpoužívanejšou menou na svete. V článku 140 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) sa od Komisie a Európskej centrálnej banky (ECB) vyžaduje, aby najmenej každé dva roky alebo na návrh členského štátu, pre ktorý platí výnimka, informovali Radu o pokroku, ktorý tieto členské štáty dosiahli pri plnení záväzkov týkajúcich sa dosiahnutia hospodárskej a menovej únie. Posledné konvergenčné správy Komisie a ECB boli prijaté v máji 2018. Konvergenčná správa z roku 2020 sa vzťahuje na týchto sedem členských štátov, pre ktoré platí výnimka: Bulharsko, Česko, Chorvátsko, Maďarsko, Poľsko, Rumunsko a Švédsko. Podrobnejšie posúdenie stavu konvergencie v týchto členských štátoch sa nachádza v pracovnom dokumente útvarov Komisie, ktorý je pripojený k tejto správe. V článku 140 ods. 1 ZFEÚ sa vyžaduje, aby správy obsahovali preskúmanie zlučiteľnosti vnútroštátnych právnych predpisov vrátane štatútov národných centrálnych bánk s článkami 130 a 131 ZFEÚ a so štatútom Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky (ďalej len „štatút ESCB/ECB“). V správach sa musí takisto preskúmať, či sa v príslušnom členskom štáte dosiahol vysoký stupeň udržateľnej konvergencie, a to na základe plnenia konvergenčných kritérií (cenová stabilita, verejné financie, stabilita výmenného kurzu, dlhodobé úrokové sadzby) a pri zohľadnení ďalších faktorov uvedených v článku 140 ods. 1 poslednom pododseku ZFEÚ. Tieto štyri konvergenčné kritériá sú ďalej rozpracované v protokole pripojenom k zmluvám (Protokol č. 13 o kritériách konvergencie). Finančná a hospodárska kríza v rokoch 2008 – 2009 spolu s dlhovou krízou štátov eurozóny odhalila isté nedostatky v systéme správy hospodárskych záležitostí hospodárskej a menovej únie (HMÚ) a poukázala na to, že jej nástroje sa musia posilniť a uplatňovať komplexnejšie. S cieľom zaistiť udržateľné fungovanie HMÚ sa uskutočnilo celkové posilnenie správy hospodárskych záležitostí v Únii. Posúdenie konvergencie je tak zosúladené so všeobecnejším prístupom európskeho semestra, v rámci ktorého dochádza k integrovanému vnímaniu výziev hospodárskej politiky a politiky zamestnanosti, ktorým čelí HMÚ pri zabezpečovaní fiškálnej udržateľnosti, konkurencieschopnosti, stability finančných trhov, hospodárskeho rastu a vysokej zamestnanosti. Medzi kľúčové reformy správy, ktorými sa posilní posúdenie postupu konvergencie každého členského štátu a jeho udržateľnosti, patrilo okrem iného posilnenie postupu pri nadmernom deficite v podobe reformy Paktu stability a rastu z roku 2011, ako aj nové nástroje v oblasti dohľadu nad makroekonomickými nerovnováhami. V tejto správe sa zohľadňujú najmä zistenia v rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe. Týmito krízami sa odhalila aj existencia problémových prepojení medzi vnútroštátnymi bankovými sektormi a príslušnými vládami a uvoľnili sa sily vedúce k výraznej fragmentácii na finančných trhoch. Na odstránenie týchto prepojení a zvrátenie fragmentácie, ako aj na zabezpečenie lepšej diverzifikácie rizík v rámci členských štátov a primeraného financovania hospodárstva Únie bola vytvorená banková únia. Zriadených už je viacero kľúčových prvkov bankovej únie, t. j. jednotný súbor pravidiel, jednotný mechanizmus dohľadu a jednotný fond na riešenie krízových situácií. Členské štáty, ktoré prijmú euro, sa budú zúčastňovať aj na bankovej únii. Postup vstupu do bankovej únie sa líši od posúdenia konvergenčných kritérií v tejto správe. Konvergenčné kritériá Skúmanie zlučiteľnosti vnútroštátnych právnych predpisov vrátane štatútov národných centrálnych bánk členských štátov, pre ktoré platí výnimka, s článkom 130 ZFEÚ a s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ si vyžaduje posúdenie dodržiavania zákazu menového financovania (článok 123 ZFEÚ) a zákazu zvýhodneného prístupu k finančným inštitúciám (článok 124 ZFEÚ), súladu s cieľmi ESCB (článok 127 ods. 1 ZFEÚ) a úlohami ESCB (článok 127 ods. 2 ZFEÚ), ako aj ostatných aspektov týkajúcich sa integrácie národných centrálnych bánk do ESCB. Kritérium cenovej stability je vymedzené v článku 140 ods. 1 prvej zarážke ZFEÚ: „dosiahnutie vysokého stupňa cenovej stability, ktorý vychádza z miery inflácie, ktorá sa približuje k miere inflácie najviac troch členských štátov, ktoré v cenovej stabilite dosahujú najlepšie výsledky“. V článku 1 Protokolu o kritériách konvergencie sa ďalej uvádza, že „kritérium cenovej stability […] znamená, že členský štát si udržiava dlhodobú cenovú stabilitu a priemernú mieru inflácie vykazovanú v priebehu roka pred skúmaním, ktorá neprekračuje viac ako o 1,5 percentuálneho bodu miery inflácie maximálne troch členských štátov, ktoré dosiahli v oblasti cenovej stability najlepšie výsledky. Inflácia sa meria pomocou indexu spotrebiteľských cien na porovnateľnom základe, ktorý zohľadní rozdiely medzi vnútroštátnymi definíciami“. Požiadavka udržateľnosti znamená, že uspokojivý vývoj inflácie sa musí zásadne dosahovať skôr správaním vstupných nákladov a ďalších faktorov, ktoré štrukturálne ovplyvňujú vývoj cien, ako vplyvom dočasných faktorov. Preskúmanie konvergencie preto zahŕňa posúdenie faktorov, ktoré vplývajú na inflačný výhľad, pričom ho dopĺňa odkaz na najaktuálnejšiu prognózu útvarov Komisie v oblasti inflácie. V súvislosti s tým sa v správe posudzuje aj pravdepodobnosť toho, či krajina v nasledujúcich mesiacoch dosiahne referenčnú hodnotu. Referenčná hodnota inflácie bola v marci 2020 podľa výpočtov 1,8 %, pričom „členskými štátmi, ktoré dosiahli najlepšie výsledky,“ boli Portugalsko, Cyprus a Taliansko. Konvergenčné kritérium týkajúce sa verejných financií je vymedzené v článku 140 ods. 1 druhej zarážke ZFEÚ ako „udržanie stability stavu štátnych finančných prostriedkov, ktorý vychádza zo stavu štátneho rozpočtu, ktorý nevykazuje nadmerný deficit v zmysle článku 126 ods. 6“. V článku 2 Protokolu o kritériách konvergencie sa ďalej stanovuje, že toto kritérium znamená, že „v čase vykazovania sa na členský štát nevzťahuje rozhodnutie Rady podľa článku 126 ods. 6 uvedenej zmluvy o existencii nadmerného deficitu“. V ZFEÚ sa kritérium výmenného kurzu uvádza v článku 140 ods. 1 tretej zarážke ako „sledovanie normálneho fluktuačného rozpätia stanoveného mechanizmom výmenných kurzov Európskeho menového systému, minimálne počas dvoch rokov bez devalvácie voči euru“. V článku 3 Protokolu o kritériách konvergencie sa uvádza: „Kritérium účasti v mechanizme menových kurzov Európskeho menového systému […] znamená, že členský štát dodržiaval normálne rozpätie, ako je stanovené mechanizmom menových kurzov Európskeho menového systému bez výrazného napätia minimálne dva predchádzajúce roky pred preskúmaním. Osobitne v tomto období členský štát z vlastného podnetu nedevalvoval bilaterálny výmenný kurz svojej meny voči euru“. Príslušným dvojročným obdobím na posúdenie stability výmenných kurzov v tejto správe je obdobie od 24. apríla 2018 do 23. apríla 2020. Komisia vo svojom posúdení kritéria stability výmenných kurzov prihliada na vývoj pomocných ukazovateľov, ako je vývoj devízových rezerv a krátkodobé úrokové sadzby, ako aj na úlohu opatrení v príslušnej oblasti politiky vrátane devízových intervencií a v príslušných prípadoch na úlohu medzinárodnej finančnej pomoci pri udržiavaní stability výmenných kurzov. V súčasnosti sa na ERM II nezúčastňuje žiadny z členských štátov, pre ktoré platí výnimka a ktoré sa posudzujú v tejto konvergenčnej správe. O vstupe do ERM II sa na žiadosť členského štátu rozhoduje na základe vzájomnej dohody všetkých účastníkov ERM II. Táto správa nesúvisí s postupom vstupu do ERM II a neuvádza sa v nej posúdenie spôsobilosti členského štátu vstúpiť do ERM II. V článku 140 ods. 1 štvrtej zarážke ZFEÚ sa vyžaduje „stálosť konvergencie dosiahnutej členským štátom, pre ktorý platí výnimka, a jeho účasti v mechanizme výmenných kurzov, ktorá sa odráža v dlhodobých úrovniach úrokovej miery“. V článku 4 Protokolu o kritériách konvergencie sa okrem toho uvádza, že „kritérium konvergencie úrokových sadzieb […] znamená, že v priebehu jedného roka pred preskúmaním neprekročila priemerná dlhodobá nominálna úroková sadzba členského štátu viac ako o dva percentuálne body úrokovú sadzbu tých troch štátov, ktoré v oblasti cenovej stability dosiahli najlepšie výsledky. Úrokové sadzby sa hodnotia na základe dlhodobých štátnych dlhopisov alebo porovnateľných cenných papierov, pričom sa prihliadne na rozdielne definície v jednotlivých členských štátoch“.

Podľa výpočtov dosiahla referenčná hodnota úrokových sadzieb v marci 2020 úroveň 2,9 %. V článku 140 ods. 1 ZFEÚ sa takisto vyžaduje, aby sa v správe zohľadnili iné faktory relevantné z hľadiska hospodárskej integrácie a konvergencie. K uvedeným doplňujúcim faktorom patrí integrácia trhov, vývoj platobných bilancií bežného účtu, vývoj jednotkových nákladov práce a iných cenových indexov. Posledné menované faktory sú zahrnuté do posúdenia cenovej stability. Doplňujúce faktory, ktoré sa majú vziať do úvahy, sú dôležitými ukazovateľmi toho, že integrácia členského štátu do eurozóny by prebehla bez ťažkostí, a rozširuje sa nimi pohľad na udržateľnosť konvergencie. Pandémia ochorenia COVID-19 predstavuje závažný otras, ktorý zásadne narúša hospodárstvo EÚ a jej členských štátov. Preto by mohla mať významný vplyv na ukazovatele hospodárskej konvergencie, a teda sťažiť posúdenie udržateľnosti konvergencie. Vplyv pandémie ochorenia COVID-19 na historické údaje použité v konvergenčnej správe z roku 2020 je však obmedzený. Je to spôsobené najmä obmedzeniami súvisiacimi s jej dátumom uzávierky (23. apríl), ktoré spoločne s metódami výpočtu kritérií cenovej stability a dlhodobých úrokových sadzieb vymedzenými v zmluve (t. j. musia sa použiť priemery za obdobie jedného roka) znamenajú, že príslušné údaje stále v značnej miere zodpovedajú situácii pred pandémiou ochorenia COVID-19. Najnovšie posúdenie makroekonomických nerovnováh zo strany Komisie sa navyše takisto uskutočnilo pred pandémiou (pozri poznámku pod čiarou č. 3). Vplyvy pandémie ochorenia COVID-19 v prípade výhľadových prvkov tejto správy sa zohľadňujú prostredníctvom vstupov z prognózy útvarov Komisie z jari 2020, t. j. pomocou najnovšej dostupnej prognózy Komisie. Táto prognóza predstavuje prvé komplexné posúdenie Komisie týkajúce sa pravdepodobných hospodárskych následkov krízy spôsobenej ochorením COVID-19 v rokoch 2020 a 2021 a sama osebe je spojená s vyššou mierou neistoty ako zvyčajne. Komisia navyše 20. mája 2020 poskytla každému členskému štátu usmernenia v príslušných oblastiach politiky v podobe odporúčaní pre jednotlivé krajiny v rámci európskeho semestra. Okrem iných otázok sa v nich odráža najmä to, že 19. marca 2020 Komisia vyjadrila svoje stanovisko, že boli splnené podmienky, ktorými sa inštitúciám Únie umožňuje aktivácia všeobecnej únikovej doložky fiškálneho rámca EÚ, a ministri financií členských štátov sa vyjadrili v jeho prospech 23. marca 2020, čím sa uľahčila potrebná rozpočtová reakcia na hospodárske následky krízy spôsobenej ochorením COVID-19. Aktiváciou všeobecnej únikovej doložky sa umožňuje dočasný odklon od postupu úprav smerom k dosiahnutiu strednodobého rozpočtového cieľa za predpokladu, že to neohrozí fiškálnu udržateľnosť v strednodobom horizonte. 1.BULHARSKO Komisia na základe svojho posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory zastáva názor, že Bulharsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy v Bulharsku, najmä zákon o Bulharskej národnej banke, nie sú plne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti a nedostatky sa vyskytujú v oblastiach nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, pokiaľ ide o úlohy stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. Bulharsko nespĺňa kritérium cenovej stability. Priemerná miera inflácie v Bulharsku v období 12 mesiacov do marca 2020 bola 2,6 %, čo je nad úrovňou referenčnej hodnoty 1,8 %. Podľa predpokladov sa však v nasledujúcich mesiacoch priblíži k referenčnej hodnote. Ročná inflácia podľa HICP sa zvýšila z 1,7 % v apríli 2018 na 3,7 % v auguste a do konca roka 2018 znovu klesla na 2,3 %. Do apríla 2019 sa potom zvýšila na 3,1 % a do septembra následne klesla späť na 1,6 %. Inflácia potom začala znovu stúpať a v januári 2020 dosiahla úroveň 3,4 %. Kolísanie inflácie spôsobovali najmä ceny energie a nespracovaných potravín. Inflácia v oblasti služieb bola vysoká, a to čiastočne z dôvodu rýchleho rastu jednotkových nákladov práce. Ceny spracovaných potravín čoraz viac prispievali k celkovej inflácii, zatiaľ čo pri priemyselných tovaroch inej ako energetickej povahy sa prejavoval utlmujúci účinok. Od januára 2020 sa ročná inflácia znižovala a v marci 2020 dosahovala úroveň 2,4 %. V prognóze útvarov Komisie z jari 2020 sa predpokladá, že inflácia v roku 2020 klesne na úroveň 1,1 % a v roku 2021 zostane na rovnakej úrovni. Očakáva sa, že celková inflácia v roku 2020 významne klesne, a to v dôsledku poklesu cien energie a prudkého zníženia inflácie v oblasti služieb spôsobeného zníženým dopytom v sektoroch služieb ovplyvnených pandémiou ochorenia COVID-19. Z pomerne nízkej cenovej úrovne v Bulharsku (približne 49 % priemeru eurozóny v roku 2018) vyplýva značný potenciál konvergencie cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Bulharsko spĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Bulharsko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Prebytok verejných financií sa zvýšil z 1,1 % HDP v roku 2017 na 2,0 % HDP v roku 2018 a 2,1 % HDP v roku 2019. V prognóze útvarov Komisie z jari 2020 sa predpokladá, že saldo verejných financií bude za predpokladu nezmenenej politiky v roku 2020 záporné na úrovni –2,8 % HDP z dôvodu negatívneho vplyvu pandémie ochorenia COVID-19 a v roku 2021 dosiahne úroveň –1,8 % HDP. Bulharská vláda však predpokladá deficit verejných financií mierne nad úrovňou 3 %. Komisia 20. mája 2020 prijala správu podľa článku 126 ods. 3 ZFEÚ v dôsledku plánovaného prekročenia referenčnej hodnoty 3 % HDP, ktorá je stanovená v zmluve. V správe sa dospelo k záveru, že kritérium deficitu podľa Paktu stability a rastu je splnené a Bulharsko je jedinou krajinou EÚ, v ktorej k tomu v roku 2020 došlo. Pomer hrubého verejného dlhu k HDP sa znížil z približne 25 % HDP v roku 2017 na 20,4 % HDP v roku 2019, ale predpokladá sa, že sa v roku 2020 zvýši na úroveň 25,5 % HDP a v roku 2021 zotrvá na úrovni 25,4 % HDP. Bulharský fiškálny rámec bol v posledných rokoch posilnený a Bulharsko je viazané ustanoveniami rozpočtovej dohody medzivládnej Zmluvy o stabilite, koordinácii a správe v hospodárskej a menovej únii. Bulharsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Bulharský lev sa nezúčastňuje na ERM II. V júli 2018 Bulharsko oznámilo svoj zámer zaviesť prvky nevyhnutné na úspešný vstup do ERM II. S cieľom zabezpečiť bezproblémový prechod na ERM II a bezproblémovú účasť v ňom sa Bulharsko zaviazalo vykonať pred vstupom do ERM II viacero opatrení (t. j. predchádzajúcich záväzkov) v týchto šiestich oblastiach politiky: bankový dohľad, makroprudenciálny rámec, dohľad nad nebankovým finančným sektorom, rámec platobnej neschopnosti, rámec boja proti praniu špinavých peňazí a správa štátom vlastnených podnikov. Bulharsko v súčasnosti pracuje na splnení týchto predchádzajúcich záväzkov v úzkej spolupráci s Komisiou a ECB, ktoré monitorujú ich pokrok. Bulharská národná banka (BNB) sleduje svoj základný cieľ cenovej stability prostredníctvom ukotvenia výmenného kurzu v kontexte režimu riadenia meny. Bulharsko zaviedlo režim riadenia meny v roku 1997, pričom naviazalo bulharský lev na nemeckú marku a neskôr na euro. Počas dvojročného obdobia posudzovania zostal bulharský lev úplne stabilný voči euru v súlade s pôsobením režimu riadenia meny. Bulharsko spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v Bulharsku v období jedného roka do marca 2020 bola 0,3 %, čo je výrazne pod úrovňou referenčnej hodnoty 2,9 %. Dlhodobé úrokové sadzby v Bulharsku klesli z 1,1 % v máji 2018 na 0,1 % vo februári 2020. Rozpätie vo vzťahu k nemeckým referenčným dlhopisom sa pohybovalo väčšinou na úrovni približne 60 bázických bodov s výrazne nižším rozpätím okolo októbra 2018 a vyšším okolo augusta 2019. Rozpätie bolo v marci 2020 približne na úrovni 70 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie trhov. Bulharsko v posledných rokoch zaznamenalo značné prebytky vonkajšej platobnej bilancie. Bulharské hospodárstvo je dobre integrované do eurozóny prostredníctvom obchodných a investičných prepojení. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Bulharsko dosahuje horšie výsledky než mnoho členských štátov eurozóny. Výzvy sa týkajú aj inštitucionálneho rámca vrátane korupcie a efektívnosti verejnej správy. Prijímajú sa však opatrenia na zlepšenie podnikateľského prostredia, najmä pokiaľ ide o rámec pre platobnú neschopnosť a správu štátom vlastnených podnikov. Pokrok sa dosiahol aj pri posilňovaní správy finančného sektora a pri riešení otvorených regulačných otázok. Finančný sektor Bulharska je dobre integrovaný do finančného sektora EÚ, najmä prostredníctvom vysokej úrovne zahraničného vlastníctva v jeho bankovom systéme. V rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe sa zistilo, že v súvislosti s Bulharskom treba vykonať hĺbkové preskúmanie. Dospelo sa v ňom k záveru, že Bulharsko nečelí makroekonomickým nerovnováham (čím sa revidoval predchádzajúci záver o makroekonomických nerovnováhach). 2.ČESKO

Komisia na základe svojho posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory zastáva názor, že Česko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy Česka, najmä zákon Českej národnej rady č. 6/1993 Zb. o Českej národnej banke (zákon o ČNB), nie sú plne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú nezávislosti centrálnej banky a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, pokiaľ ide o ciele ČNB a úlohy ESCB stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. V zákone o ČNB sa navyše nachádzajú nedostatky týkajúce sa zákazu menového financovania a úloh ESCB. Česko nespĺňa kritérium cenovej stability. Priemerná miera inflácie v Česku v období 12 mesiacov do marca 2020 bola 2,9 %, čo je výrazne nad úrovňou referenčnej hodnoty 1,8 %. Podľa predpokladov zostane výrazne nad úrovňou referenčnej hodnoty aj v nasledujúcich mesiacoch. Ročná miera inflácie podľa HICP sa zvýšila z 1,6 % v čase posledného posudzovania v marci 2018 na 2,4 % v auguste 2018. Po tom, ako v decembri 2018 klesla na úroveň 1,6 %, sa inflácia podľa HICP v priebehu roka 2019 stabilne zvyšovala. Priemerná ročná miera inflácie podľa HICP preto dosahovala v roku 2018 úroveň 2,0 % a v roku 2019 úroveň 2,6 %. V náraste ročnej inflácie v roku 2019 sa odrazili väčšie inflačné príspevky cien potravín a energie, ako aj výraznejšie zvyšovanie cien v sektore služieb. Ročná inflácia sa podstatne zvýšila na konci roka 2019 a na začiatku roku 2020 zostala na vyššej úrovni, čo bolo spôsobené najmä zvýšením cien potravín, zvýšením spravovaných cien a zmenami v oblasti nepriamych daní. Ročná inflácia podľa HICP dosiahla v marci 2020 úroveň 3,6 %. V prognóze útvarov Komisie z jari 2020 sa predpokladá, že v dôsledku poklesu dopytu v súvislosti s pandémiou ochorenia COVID-19, zmierňovania na trhu práce a poklesu cien ropy inflácia podľa HICP dosiahne v roku 2020 v priemere 2,3 % a v roku 2021 v priemere 1,9 %. Z cenovej úrovne v Česku (približne 69 % priemeru eurozóny v roku 2018) vyplýva potenciál ďalšej konvergencie cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Česko spĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Česko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Saldo verejných financií v roku 2019 dosiahlo prebytok na úrovni 0,3 % HDP. Podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2020 sa predpokladá, že pod vplyvom krízy spôsobenej ochorením COVID-19 saldo verejných financií v roku 2020 dosiahne úroveň –6,7 % HDP a za predpokladu nezmenenej politiky úroveň –4 % HDP v roku 2021. Komisia 20. mája 2020 prijala správu podľa článku 126 ods. 3 ZFEÚ v dôsledku plánovaného prekročenia referenčnej hodnoty 3 % HDP, ktorá je stanovená v zmluve. V správe sa dospelo k záveru, že kritérium deficitu podľa Paktu stability a rastu nebolo splnené. Vzhľadom na súčasnú situáciu Komisia zastáva názor, že v tejto chvíli by sa nemalo rozhodovať o tom, či sa má v prípade Česka uplatniť postup pri nadmernom deficite. Pomer hrubého verejného dlhu k HDP v roku 2019 klesol pod úroveň 31 % HDP. Predpokladá sa, že v roku 2020 sa zvýši na 39 % HDP a v roku 2021 na 40 % HDP. Český národný fiškálny rámec je dobre rozvinutý. Na pozadí pandémie ochorenia COVID-19 parlament nedávno urýchlil prijatie legislatívnej zmeny s cieľom zvýšiť strop štrukturálneho deficitu v roku 2021 z 1 % na 4 % HDP a zmeniť postup úprav do roku 2027. Česko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Česká koruna sa nezúčastňuje na ERM II. Česko má zavedený režim plávajúceho výmenného kurzu, ktorý umožňuje centrálnej banke uskutočňovať intervencie na devízovom trhu. V máji 2018 sa s korunou obchodovalo na úrovni približne 25,6 CZK/EUR a zhodnotila sa iba dočasne po tom, ako v druhej polovici roka 2018 ČNB štyrikrát zvýšila základné úrokové sadzby. Na začiatku roka 2019 kolísala koruna v pomerne malom rozpätí okolo 25,7 CZK/EUR a následne došlo v septembri 2019 k jej znehodnoteniu na úroveň 25,9 CZK/EUR (t. j. približne o 1 %). Potom sa stabilne zhodnocovala a vo februári dosiahla úroveň 25,1 CZK/EUR. V nadväznosti na opatrenia na obmedzenie pohybu v dôsledku pandémie ochorenia COVID-19 sa koruna významne znehodnotila a v marci 2020 dosiahla viac ako 26,6 CZK/EUR. Rozpätie krátkodobých úrokových sadzieb sa vo vzťahu k eurozóne zvýšilo približne zo 120 bázických bodov v máji 2018 na približne 240 bázických bodov v marci 2020. Počas dvoch rokov pred týmto posúdením sa koruna voči euru znehodnotila o 4,3 %. Česko spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v Česku v období jedného roka do marca 2020 bola 1,5 %, čo je pod úrovňou referenčnej hodnoty 2,9 %. Dlhodobá úroková sadzba sa v Česku mierne zvýšila z 1,9 % v máji 2018 na 2,1 % v júni 2018. Do októbra 2018 zostala stabilná na úrovni 2,1 % a v prvej polovici roka 2019 stabilne klesala na úroveň 1,4 %. Po tom, ako v auguste 2019 dočasne klesla na úroveň 1 %, sa znovu zvýšila a v januári 2020 dosiahla úroveň 1,6 %. V poslednom čase sa znížila a v marci 2020 dosahovala úroveň 1,3 %. Rozpätie oproti nemeckým referenčným dlhopisom sa začiatkom roku 2020 pohybovalo na úrovni približne 190 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie trhov. V roku 2018 bol zaznamenaný prebytok vonkajšej platobnej bilancie Česka na úrovni 0,6 % HDP a v roku 2019 na úrovni 0,5 % HDP. České hospodárstvo je vo vysokej miere integrované do eurozóny prostredníctvom obchodných a investičných prepojení. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Česko dosahuje výsledky približne na úrovni priemeru členských štátov eurozóny. Český finančný sektor je vo vysokej miere integrovaný do finančného sektora EÚ, a to najmä prostredníctvom vysokej miery zahraničného vlastníctva finančných sprostredkovateľov. 3.CHORVÁTSKO Komisia na základe svojho posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory zastáva názor, že Chorvátsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy Chorvátska sú plne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Chorvátsko spĺňa kritérium cenovej stability. Priemerná miera inflácie v Chorvátsku v období 12 mesiacov do marca 2020 bola 0,9 %, čo je pod úrovňou referenčnej hodnoty 1,8 %. Podľa predpokladov zostane pod úrovňou referenčnej hodnoty aj v nasledujúcich mesiacoch. Po tom, ako ročná miera inflácie dosiahla v júli 2018 maximum na úrovni 2,2 % v dôsledku stúpajúcich cien energie, služieb a nespracovaných potravín, následne klesala a najnižšiu úroveň 0,5 % dosiahla v júni 2019. V prvej polovici roka 2019 viedlo zníženie DPH na vybrané nespracované potraviny k poklesu inflácie podľa HICP, zatiaľ čo inflácia v energetickej oblasti začala mierne klesať už na konci roka 2018 a počas roka 2019 zostala na nízkej úrovni. So slabnúcimi účinkami zmeny sadzby DPH sa ročná miera inflácie v poslednom štvrťroku 2019 postupne zvyšovala. Po tom, ako v januári 2020 dosiahla maximum na úrovni 1,8 %, významne klesla v dôsledku prudkého poklesu cien energie v nasledujúcich dvoch mesiacoch, pričom v marci 2020 dosiahla úroveň 0,5 %. V prognóze útvarov Komisie z jari 2020 sa predpokladá, že v dôsledku nižšieho celkového dopytu a poklesu cien ropy v prvom štvrťroku 2020 sa ročná inflácia podľa HICP v roku 2020 zníži na 0,4 % a v roku 2021 sa mierne zvýši na úroveň 0,9 %. Z cenovej úrovne v Chorvátsku približne na úrovni 66 % priemeru eurozóny v roku 2018 vyplýva potenciál konvergencie cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Chorvátsko spĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Chorvátsko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Saldo verejných financií bolo v roku 2018 na mierne pozitívnej úrovni +0,2 % HDP. V roku 2019 sa ďalej mierne zlepšilo na úroveň +0,4 % HDP, a to aj napriek vzniku významných podmienených záväzkov spojených s upadajúcimi lodenicami. V prognóze útvarov Komisie z jari 2020 sa predpokladá, že saldo verejných financií v roku 2020 klesne na úroveň –7,1 % v dôsledku značne zhoršeného makroekonomického výhľadu a rozsiahleho fiškálneho balíka zameraného na podporu zamestnanosti a spoločností, ktoré čelia výrazne nižším výnosom z dôvodu pandémie ochorenia COVID-19. V roku 2021 by sa malo saldo verejných financií za predpokladu nezmenenej politiky zlepšiť na úroveň –2,2 % HDP. Komisia 20. mája 2020 prijala správu podľa článku 126 ods. 3 ZFEÚ v dôsledku plánovaného prekročenia referenčnej hodnoty 3 % HDP, ktorá je stanovená v zmluve. V správe sa dospelo k záveru, že kritérium deficitu podľa Paktu stability a rastu nebolo splnené. Vzhľadom na súčasnú situáciu Komisia zastáva názor, že v tejto chvíli by sa nemalo rozhodovať o tom, či sa má v prípade Chorvátska uplatniť postup pri nadmernom deficite. Predpokladá sa, že dlh verejných financií sa v roku 2020 zvýši takmer na 89 % HDP a potom bude pokračovať v klesajúcom trende, pričom v roku 2021 klesne pod úroveň 84 %. Chorvátsky fiškálny rámec je aj naďalej pomerne slabý a vyžaduje si ďalšie legislatívne kroky a úsilie v oblasti implementácie.

Chorvátsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Chorvátska kuna sa nezúčastňuje na ERM II. V júli 2019 Chorvátsko oznámilo svoj zámer zaviesť prvky nevyhnutné na úspešný vstup do ERM II. S cieľom zabezpečiť bezproblémový prechod na ERM II a bezproblémovú účasť v ňom sa Chorvátsko zaviazalo vykonať pred vstupom do ERM II viacero opatrení (t. j. predchádzajúcich záväzkov) v týchto šiestich oblastiach politiky: bankový dohľad, makroprudenciálny rámec, boj proti praniu špinavých peňazí, štatistika, správa verejného sektora a podnikateľské prostredie. Chorvátsko v súčasnosti pracuje na splnení týchto predchádzajúcich záväzkov v úzkej spolupráci s Komisiou a ECB, ktoré monitorujú ich pokrok. Chorvátska národná banka (HNB) má zavedený prísne riadený režim plávajúceho výmenného kurzu a používa výmenný kurz ako hlavnú nominálnu kotvu na dosiahnutie svojho základného cieľa cenovej stability. Medzi začiatkom roka 2018 a začiatkom roka 2020 bola kuna voči euru väčšinou stabilná. Mierne sa pohybovala okolo úrovne 7,44 HRK/EUR a vykazovala sezónny vzorec dočasného a obmedzeného zhodnocovania v letných mesiacoch vďaka prílevu devíz v súvislosti s odvetvím cestovného ruchu. V marci 2020 sa kuna na obmedzené obdobie znehodnotila v dôsledku pandémie ochorenia COVID-19 a oslabila sa približne na úroveň 7,60 HRK/EUR, čo bolo približne o 2 % menej ako dva roky predtým. Chorvátsko spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Priemerná dlhodobá úroková sadzba Chorvátska bola v marci 2020 na úrovni 0,9 %, čo je výrazne pod úrovňou referenčnej hodnoty 2,9 %. Dlhodobá úroková sadzba Chorvátska počas roka 2018 postupne klesala. V prvej polovici roka 2019 klesala prudšie a v septembri 2019 dokonca klesla mierne pod úroveň 0,50 %, keďže štátny dlh Chorvátska sa dostal na investičný stupeň s pozitívnym výhľadom. V ďalších mesiacoch sa pohybovala tesne nad úrovňou 0,50 % a následne prudko narástla na približne 1 % v marci 2020 v dôsledku pandémie COVID-19, pričom rozpätie vo vzťahu k nemeckým dlhodobým referenčným dlhopisom sa zvýšilo na 150 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie trhov. Prebytok vonkajšej platobnej bilancie Chorvátska sa vďaka zlepšeniu salda kapitálových a bežných transferov zvýšil z 3,3 % HDP v roku 2018 na 4,5 % HDP v roku 2019. Chorvátske hospodárstvo je dobre integrované do eurozóny prostredníctvom obchodných a investičných prepojení. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Chorvátsko dosahuje horšie výsledky než mnoho členských štátov eurozóny. Výzvy sa týkajú aj inštitucionálneho rámca vrátane kvality regulačných opatrení. Obnovilo sa však úsilie o zlepšenie podnikateľského prostredia, najmä s cieľom znížiť administratívnu záťaž a regulačné obmedzenia. Finančný sektor je do vysokej miery integrovaný do finančného systému EÚ, a to najmä prostredníctvom vysokého podielu zahraničného vlastníctva finančných sprostredkovateľov. V rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe sa zistilo, že v súvislosti s Chorvátskom treba vykonať hĺbkové preskúmanie. Hoci sa v ňom dospelo k záveru, že Chorvátsko naďalej čelí makroekonomickým nerovnováham, nerovnováhy stavového charakteru sa v posledných rokoch zmenšovali v dôsledku pokračujúceho rastu a obozretnej fiškálnej politiky. Zostávajúce slabé miesta súvisia najmä s vysokou úrovňou verejného, súkromného a zahraničného dlhu v kontexte nízkeho potenciálneho rastu. 4.MAĎARSKO Komisia na základe svojho posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory zastáva názor, že Maďarsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy v Maďarsku, najmä zákon o Maďarskej národnej banke (Magyar Nemzeti Bank – MNB), nie sú plne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú najmä nezávislosti MNB, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, pokiaľ ide o úlohy ESCB stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. V zákone o MNB sa navyše uvádzajú aj ďalšie nedostatky týkajúce sa integrácie MNB do ESCB. Maďarsko nespĺňa kritérium cenovej stability. Priemerná miera inflácie v Maďarsku v období 12 mesiacov do marca 2020 bola 3,7 %, čo je výrazne nad úrovňou referenčnej hodnoty 1,8 %. Podľa predpokladov zostane výrazne nad úrovňou referenčnej hodnoty aj v nasledujúcich mesiacoch. Ročná inflácia podľa HICP sa v Maďarsku posledné dva roky zvyšovala na pozadí rozsiahleho nárastu cien, ktorý odrážal veľký nárast dopytu a zvyšovanie jednotkových nákladov práce. Ceny nespracovaných potravín a energie spôsobovali volatilitu celkového údaja. Inflácia sa v októbri 2018 zvýšila na 3,9 % a následne do konca roka 2018 mierne klesla na 2,8 %. Do mája 2019 sa zvýšila na 4 % a následne do septembra klesla na úroveň 2,9 %. V decembri potom znovu stúpla na úroveň 4,1 %. Priemerná ročná miera inflácie podľa HICP preto dosahovala 2,9 % v roku 2018 a 3,4 % v roku 2019. Ďalej sa zvyšovala až do januára 2020 z dôvodu rýchleho nárastu cien nespracovaných potravín a energie a v marci 2020 dosiahla úroveň 3,9 %. V prognóze útvarov Komisie z jari 2020 sa predpokladá, že inflácia klesne približne na úroveň 3,0 % v roku 2020 a 2,7 % v roku 2021, keďže cena ropy sa znižuje a očakáva sa, že recesia spôsobená ochorením COVID-19 povedie k zníženiu jadrovej inflácie. Z pomerne nízkej cenovej úrovne v Maďarsku (približne 61 % priemeru eurozóny v roku 2018) vyplýva potenciál ďalšej konvergencie cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Maďarsko spĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Maďarsko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Na Maďarsko sa od júna 2018 vzťahujú po sebe nasledujúce postupy pri značnej odchýlke. Deficit verejných financií sa v roku 2018 znížil na úroveň 2,1 % HDP v porovnaní s 2,5 % HDP v roku 2017 a potom v roku 2019 ďalej klesal na úroveň 2,0 %. Podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2020 sa má za predpokladu nezmenenej politiky v roku 2020 zvýšiť na 5,2 % HDP v dôsledku krízy spôsobenej ochorením COVID-19 a potom v roku 2021 znížiť na úroveň 4,0 % HDP. Komisia 20. mája 2020 prijala správu podľa článku 126 ods. 3 ZFEÚ v dôsledku plánovaného prekročenia referenčnej hodnoty 3 % HDP, ktorá je stanovená v zmluve. V správe sa dospelo k záveru, že kritérium deficitu podľa Paktu stability a rastu nebolo splnené. Vzhľadom na súčasnú situáciu Komisia zastáva názor, že v tejto chvíli by sa nemalo rozhodovať o tom, či sa má v prípade Maďarska uplatniť postup pri nadmernom deficite. Pomer hrubého verejného dlhu k HDP sa v roku 2019 znížil na 66,3 % HDP a predpokladá sa, že sa v roku 2020 zvýši na úroveň 75,0 % HDP a v roku 2021 dosiahne úroveň 73,5 % HDP. Maďarský fiškálny rámec je dobre rozvinutý na základe prísnych pravidiel a postupov na kontrolu dlhu na všetkých úrovniach verejnej správy, no úloha fiškálnej rady pri kontrole a tvorbe fiškálnych politík je slabá. Maďarsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Maďarský forint sa nezúčastňuje na ERM II. Maďarsko má zavedený režim plávajúceho výmenného kurzu, ktorý umožňuje centrálnej banke uskutočňovať intervencie na devízovom trhu. S maďarským forintom sa v máji 2018 obchodovalo približne na úrovni 317 HUF/EUR. Do septembra 2018 potom došlo k jeho znehodnoteniu na úroveň 325 HUF/EUR. Potom sa zhodnotil a v marci 2019 dosiahol úroveň 316 HUF/EUR. Následne sa forint vo vzťahu k euru znehodnotil, pretože MNB naznačila svoj zámer ponechať uvoľnené menové podmienky dlhšie ako iné regionálne centrálne banky a inflácia stúpla nad stanovený cieľ. Forint sa v marci 2020 ďalej oslabil v dôsledku pandémie COVID-19. Rozpätie krátkodobých úrokových sadzieb sa vo vzťahu k eurozóne zvýšilo približne zo 40 bázických bodov v máji 2018 na približne 100 bázických bodov v marci 2020. V marci 2020 bol forint voči euru približne o 10 % slabší ako pred dvoma rokmi. Maďarsko spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v období jedného roka do marca 2020 bola 2,3 %, čo je pod úrovňou referenčnej hodnoty 2,9 %. Mesačná priemerná dlhodobá úroková sadzba sa zvýšila z približne 2,9 % v máji 2018 na približne 3,7 % v októbri 2018, keďže sa v nej zohľadnilo vyššie riziko výmenného kurzu forintu. Potom začala znovu klesať a v decembri 2019 dosiahla úroveň 1,9 %, v čom sa prejavila obnovená medzinárodná snaha o výnosy, keďže najvýznamnejšie centrálne banky začali s ďalším uvoľňovaním menovej politiky. Keďže dlhodobá úroková sadzba sa v marci 2020 zvýšila na úroveň 2,4 % v dôsledku začínajúcej krízy spôsobenej ochorením COVID-19, dlhodobé rozpätie vo vzťahu k nemeckým referenčným dlhopisom dosiahlo približne 300 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie trhov. Vonkajšia platobná bilancia sa za posledné dva roky zhoršila, a to najmä v dôsledku veľkého nárastu dovozu tovaru, ale zostala v malom prebytku. Maďarské hospodárstvo je vysoko integrované do eurozóny prostredníctvom obchodných a investičných prepojení. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Maďarsko dosahuje horšie výsledky než mnoho členských štátov eurozóny. Finančný sektor Maďarska je dobre integrovaný do finančného systému EÚ. 5.POĽSKO Komisia na základe svojho posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory zastáva názor, že Poľsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy v Poľsku, najmä zákon o Národnej banke Poľska (Narodowy Bank Polski – NBP) a Ústava Poľskej republiky, nie sú plne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura. V zákone o NBP sa navyše nachádzajú aj určité nedostatky týkajúce sa nezávislosti centrálnej banky a integrácie NBP do ESCB v čase prijatia eura. Poľsko nespĺňa kritérium cenovej stability. Priemerná miera inflácie v Poľsku v období 12 mesiacov do marca 2020 bola 2,8 %, čo je výrazne nad úrovňou referenčnej hodnoty 1,8 %. Podľa predpokladov zostane výrazne nad úrovňou referenčnej hodnoty aj v nasledujúcich mesiacoch.

Ročná inflácia podľa HICP sa zvýšila na 1,5 % v septembri 2018 a potom znovu klesla na 0,6 % v januári 2019. Do apríla 2019 sa zvýšila na 2,1 % a potom ďalej na 2,4 % v novembri, najmä na pozadí zvýšenej inflácie v oblasti služieb, a to čiastočne v dôsledku zvýšenia jednotkových nákladov práce. Ročná inflácia ďalej prudko stúpla na konci roka 2019 a na začiatku roka 2020 a v januári 2020 dosiahla úroveň 3,8 %. Tento celkovo nestály vzorec sa vysvetľuje silnými výkyvmi v dynamike cien energie a nespracovaných potravín. Ročná inflácia podľa HICP dosiahla v marci 2020 úroveň 3,9 %. Podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2020 sa predpokladá, že inflácia sa zvýši z úrovne 2,1 % v roku 2019 na 2,5 % v roku 2020 a na 2,8 % v roku 2021, a to najmä v dôsledku rastu cien potravín v roku 2020 a obnovy hospodárstva v roku 2021. Z pomerne nízkej cenovej úrovne v Poľsku (približne 56 % priemeru eurozóny v roku 2018) vyplýva značný potenciál konvergencie cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Poľsko spĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Na Poľsko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Deficit verejných financií klesol z 1,5 % HDP v roku 2017 na 0,2 % v roku 2018. Pomer deficitu k HDP sa v roku 2019 zhoršil na úroveň 0,7 % a v prognóze útvarov Komisie z jari 2020 sa predpokladá, že v roku 2020 dosiahne úroveň 9,5 % a za predpokladu nezmenenej politiky v roku 2021 úroveň 3,8 %, čo má byť spôsobené najmä účinkom pandémie ochorenia COVID-19 na činnosť a opatrenia na podporu hospodárstva. Komisia 20. mája 2020 prijala správu podľa článku 126 ods. 3 ZFEÚ v dôsledku plánovaného prekročenia referenčnej hodnoty 3 % HDP, ktorá je stanovená v zmluve. V správe sa dospelo k záveru, že kritérium deficitu podľa Paktu stability a rastu nebolo splnené. Vzhľadom na súčasnú situáciu Komisia zastáva názor, že v tejto chvíli by sa nemalo rozhodovať o tom, či sa má v prípade Poľska uplatniť postup pri nadmernom deficite. Pomer dlhu verejných financií k HDP sa má podľa predpokladov výrazne zvýšiť zo 46 % v roku 2019 na viac než 58 % v roku 2021. Domáci fiškálny rámec Poľska je celkovo silný, s nedostatkami najmä v oblastiach plánovania rozpočtu, rozpočtových postupov a nezávislého monitorovania. Poľsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Poľský zlotý sa nezúčastňuje na ERM II. Poľsko má zavedený režim plávajúceho výmenného kurzu, ktorý umožňuje centrálnej banke uskutočňovať intervencie na devízovom trhu. So zlotým sa v posledných dvoch rokoch obchodovalo väčšinou v pomerne úzkom rozpätí vo vzťahu k euru približne na úrovni 4,3 PLN/EUR. V júli 2018 a v mesiacoch august a september 2019 došlo ku krátkemu obdobiu relatívneho oslabenia zlotého (na úroveň 4,35 PLN/EUR) v dôsledku náznakov spomalenia hospodárskeho rastu. Potom nasledovalo obdobie posilnenia, pričom priemerný výmenný kurz dosiahol v januári 2020 po uvoľnení menovej politiky v niektorých významných vyspelých hospodárstvach úroveň 4,25 PLN/EUR. V dôsledku krízy spôsobenej ochorením COVID-19 došlo v marci 2020 k znehodnoteniu zlotého na priemernú úroveň 4,4 PLN/EUR. Rozpätie krátkodobých úrokových sadzieb sa vo vzťahu k eurozóne zvýšilo z približne 200 bázických bodov na približne 210 bázických bodov v júli 2019, ale v marci 2020 kleslo v priemere približne na 190 bázických bodov. V marci 2020 bol zlotý voči euru približne o 5 % slabší ako pred dvoma rokmi. Poľsko spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v období jedného roka do marca 2020 bola 2,2 %, čo je pod úrovňou referenčnej hodnoty 2,9 %. Mesačná priemerná dlhodobá úroková sadzba bola od mája do novembra 2018 približne na úrovni 3,2 % a následne klesla na 2,7 % na začiatku roka 2019. Ďalej sa znižovala na približne 2 % v lete 2019 a v marci 2020 dosiahla úroveň približne 1,8 %. V marci 2020 predstavovalo rozpätie dlhodobých úrokových sadzieb vzhľadom na nemecké referenčné dlhopisy približne 230 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie trhov. Vonkajšia platobná bilancia Poľska zostala v prebytku, pričom v posledných dvoch rokoch ju podporovalo zlepšenie obchodnej bilancie v oblasti služieb. Poľské hospodárstvo je dobre integrované do eurozóny prostredníctvom obchodných a investičných prepojení. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Poľsko dosahuje výsledky približne na úrovni priemeru členských štátov eurozóny. Finančný sektor Poľska je dobre integrovaný do finančného sektora EÚ. 6.RUMUNSKO Komisia na základe svojho posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce relevantné faktory zastáva názor, že Rumunsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. Právne predpisy v Rumunsku, najmä zákon č. 312 o štatúte Národnej banky Rumunska (zákon o BNR), nie sú plne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura. V zákone o BNR sa navyše nachádzajú nedostatky, ktoré sa týkajú nezávislosti centrálnej banky a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, pokiaľ ide o ciele BNR a úlohy ESCB stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. Rumunsko nespĺňa kritérium cenovej stability. Priemerná miera inflácie v Rumunsku v období 12 mesiacov do marca 2020 bola 3,7 %, čo je výrazne nad úrovňou referenčnej hodnoty 1,8 %. Podľa predpokladov zostane výrazne nad úrovňou referenčnej hodnoty aj v nasledujúcich mesiacoch. Ročná inflácia podľa HICP sa v Rumunsku v roku 2018 zvýšila na úroveň 4,1 % a v roku 2019 zostala pomerne vysoká na priemernej úrovni 3,9 %, čo bolo podporené silným dopytom spotrebiteľov. Inflácia dosiahla maximum na úrovni 4,7 % v septembri 2018, keď zoslabli účinky minulých znížení DPH, vzrástli globálne ceny ropy a zrušilo sa zníženie spotrebných daní z januára 2017. Do konca roka 2018 klesla na úroveň 3,0 %, a to aj z dôvodu prudkého poklesu medzinárodnej ceny ropy v štvrtom štvrťroku 2018. Po tom, ako v apríli 2019 stúpla na úroveň 4,4 %, do októbra 2019 klesla na 3,2 %, ale v decembri 2019 znovu vzrástla na 4 %. V prvých troch mesiacoch roka 2020 sa inflácia zmiernila a v marci 2020 dosiahla úroveň 2,7 %. Podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2020 sa predpokladá, že priemerná ročná miera inflácie sa v roku 2020 zníži na 2,5 % a v roku 2021 dosiahne úroveň 3,1 %. Z pomerne nízkej cenovej úrovne v Rumunsku (približne 50 % priemeru eurozóny v roku 2018) vyplýva značný potenciál konvergencie cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Rumunsko nespĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. V dôsledku nedodržania prahovej hodnoty deficitu podľa zmluvy v roku 2019 Rada 4. apríla 2020 začala vo vzťahu k Rumunsku postup pri nadmernom deficite, pričom stanovila rok 2022 ako termín, do ktorého sa má vykonať náprava nadmerného deficitu. Na Rumunsko sa od júna 2017 vzťahujú po sebe nasledujúce postupy pri značnej odchýlke, no neprijalo nijaké účinné opatrenia. Deficit verejných financií sa teda zvýšil z 2,9 % v roku 2018 na 4,3 % v roku 2019, čo bolo spôsobené nárastom bežných výdavkov a zvýšením kapitálových výdavkov z rekordne nízkej úrovne v predchádzajúcich rokoch. Podľa prognózy útvarov Komisie z jari 2020 sa predpokladá, že deficit verejných financií sa bude za predpokladu nezmenenej politiky ďalej zvyšovať približne na úroveň 9,2 % HDP v roku 2020 a približne na úroveň 11,4 % HDP v roku 2021. Expanzívny trend, ktorý je do značnej miery spôsobený uzákonením zvyšovania dôchodkov, má ešte posilniť vplyv krízy spôsobenej ochorením COVID-19. Očakáva sa, že pomer verejného dlhu k HDP sa zvýši z 35,2 % v roku 2019 približne na 46,2 % v roku 2020 a na 54,7 % v roku 2021. Napriek primeranému legislatívnemu prostrediu boli výsledky vykonávania rumunského fiškálneho rámca vo všeobecnosti slabé a od poslednej správy sa nezlepšili. Dôvodom je, že orgány sa naďalej odchyľujú od vnútroštátnych fiškálnych pravidiel a spôsobujú tak ich neúčinnosť. Rumunsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Rumunský leu sa nezúčastňuje na ERM II. Rumunsko má zavedený režim plávajúceho výmenného kurzu, ktorý umožňuje centrálnej banke uskutočňovať intervencie na devízovom trhu. V roku 2018 dosahoval priemerný kurz leu voči euru úroveň 4,65 RON/EUR. Po tom, ako sa leu v januári a máji 2019 oslabil vo vzťahu k euru približne o 1 %, došlo ku krátkemu obdobiu mierneho zhodnotenia počas leta 2019, ale po októbri 2019 mierne pokračoval trend znehodnocovania. Počas pandémie COVID-19 sa od polovice februára do konca marca 2020 leu znehodnotil približne o 1,1 %. Rozpätie trojmesačných úrokových sadzieb v porovnaní s eurom bolo v marci 2020 približne na úrovni 325 bázických bodov v porovnaní s jeho maximom na úrovni 370 bodov v júli 2018. V marci 2020 bol leu voči euru približne o 3 % slabší ako pred dvoma rokmi. Rumunsko nespĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v Rumunsku v období jedného roka do marca 2020 bola 4,4 %, čo je nad úrovňou referenčnej hodnoty 2,9 %. Dlhodobé úrokové sadzby sa postupne zvyšovali z približne 4,5 % v apríli 2018 na 5,1 % v júli 2018. Po tom, ako zostali od augusta 2018 do mája 2019 dlhodobé úrokové sadzby stabilné na priemernej úrovni približne 4,8 %, začali klesať a v novembri 2019 dosiahli úroveň 4,3 %. V tomto poklese sa prejavili opatrenia na uvoľnenie menovej politiky zo strany významných centrálnych bánk, ktorými sa znížili dlhodobé výnosy. Po zintenzívnení krízy spôsobenej ochorením COVID-19 sa dlhodobá úroková sadzba v marci 2020 zvýšila na 4,6 % a dlhodobé rozpätie vo vzťahu k nemeckým referenčným dlhopisom v tomto mesiaci dosiahlo 510 bázických bodov. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie trhov. Vonkajšia platobná bilancia Rumunska bola v roku 2017 negatívna prvýkrát za obdobie piatich rokov a ďalej sa zhoršovala na úroveň –3,2 % HDP v roku 2018 a –3,3 % HDP v roku 2019, čo je najhoršia hodnota spomedzi krajín analyzovaných v tejto správe. Podľa vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Rumunsko dosahuje horšie výsledky než mnoho členských štátov eurozóny. Jedným z hlavných faktorov, ktoré v posledných rokoch negatívne ovplyvňujú podnikateľské prostredie, je neustála regulačná nepredvídateľnosť. Finančný sektor Rumunska je dobre integrovaný do finančného sektora EÚ, najmä prostredníctvom vysokej úrovne zahraničného vlastníctva v jeho bankovom systéme. V rámci postupu pri makroekonomickej nerovnováhe sa zistilo, že v súvislosti s Rumunskom treba vykonať hĺbkové preskúmanie. Dospelo sa v ňom k záveru, že Rumunsko naďalej čelí makroekonomickým nerovnováham. Predovšetkým bežný účet v roku 2019 ďalej narastal, zatiaľ čo riziká spojené s nákladovou konkurencieschopnosťou narastali v kontexte expanzívnej fiškálnej politiky a nepredvídateľného podnikateľského prostredia. 7.ŠVÉDSKO