SK Úradný vestník Európskej únie C 376/7

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Metropolitné oblasti a mestské regióny v rámci stratégie Európa 2020“ (stanovisko z vlastnej iniciatívy)

2011/C 376/02

Spravodajca: Joost VAN IERSEL

Európsky hospodársky a sociálny výbor sa 20. januára 2011 podľa článku 29 ods. 2 rokovacieho poriadku rozhodol vypracovať stanovisko z vlastnej iniciatívy na tému

„Metropolitné oblasti a mestské regióny v rámci stratégie Európa 2020“.

Odborná sekcia pre hospodársku a menovú úniu, hospodársku a sociálnu súdržnosť poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 1. septembra 2011.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 474. plenárnom zasadnutí 21. a 22. septembra 2011 (schôdza z 21. septembra 2011) prijal 142. hlasmi za, pričom 3 členovia hlasovali proti a 1 sa hlasovania zdržal, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 EHSV víta skutočnosť, že európske inštitúcie – Rada, Komisia, Európsky parlament a Výbor regiónov – čoraz viac uznávajú v rámci územnej agendy 2020 metropolitný vývoj v Európe. Tento posun priorít je v súlade s konzistentnými názormi, ktoré výbor vyjadroval počas posledných desiatich rokov.

1.2 Metropolitná oblasť nie je len veľké mesto. EHSV ju definuje buď ako veľké mesto, alebo polycentrickú skupinu miest, pričom obidve kategórie zahŕňajú aj okrajové menšie obce a vidiecke oblasti, a každá metropolitná oblasť dosahuje kritickú masu aspoň 500 000 obyvateľov (alebo podstatne viac). Metropolitné oblasti sú funkčné regióny, ktoré vytvárajú hlavné ekonomické oblasti a trhy práce. Spravidla nezodpovedajú (už dlho existujúcim) administratívnym jednotkám ako sú provincie alebo okresy. Metropolitné oblasti sú hlavnými uzlami transeurópskej dopravnej siete TEN-T, pričom aj ony samotné predstavujú komplikované dopravné siete.

1.3 EHSV sa vyslovuje za nápaditý prístup k renesancii miest v 21. storočí a za to, aby boli metropolitné oblasti stabilné a konkurencieschopné. Hospodárske, sociálne, územné a environmentálne trendy, ako aj zhoršené finančné vyhliadky si naliehavo vyžadujú koherentnú mestskú agendu EÚ, ktorá by bola úzko prepojená so stratégiou Európa 2020. Názory EHSV na mestskú agendu a na vplyv stratégie Európa 2020 je opísaný v častiach 5 a 6 tohto dokumentu.

1.4 V súčasnosti však vládne značná neistota, pokiaľ ide o to, ako čeliť tejto otázke na úrovni EÚ a často aj na národnej úrovni. Sčasti je to spôsobené problémami v oblasti riadenia a stotožnenia sa, sčasti to zapríčiňuje nejednotnosť postupov. Konkrétnejšie to znamená, že napätie vyplýva z protichodných názorov na potrebné prístupy „zdola nahor“ a „zhora nadol“, ako aj z problémov medzi veľkými mestami a menšími (prímestskými) obcami a vidieckymi oblasťami. Hlavnou otázkou je tiež skutočnosť, že metropolitný rozvoj často nezachováva hranice administratívneho členenia.

1.5 EHSV sa domnieva, že vyvážené a stabilné metropolitné oblasti, stimulované v rámci stratégie Európa 2020, sa stanú hnacou silou budúceho rozvoja, pričom každá z nich bude mať svoju vlastnú identitu a charakter. Budú tiež pozitívne vplývať na makroekonomický rozvoj Európy. Politické opatrenia v oblasti metropolitného rozvoja by mali prebiehať súbežne s opatreniami na zmierňovanie regionálnych rozdielov.

1.6 EHSV odporúča, aby sa vytvorila skupina na vysokej úrovni alebo pracovná skupina pre metropolitný rozvoj, ktorá by pôsobila súbežne s existujúcou skupinou pre mestský rozvoj zloženou zo zástupcov rôznych útvarov Európskej komisie. Táto pracovná skupina by mala byť interdisciplinárna a zapájať široké spektrum zástupcov z členských štátov, metropolitné oblasti, zainteresované strany verejného a súkromného sektora, ako aj občiansku spoločnosť. Mala by byť zabezpečená štrukturálna výmena medzi praxou a výskumom, napríklad v rámci európskeho inštitútu metropolitnej siete, iniciatívy spoločnej tvorby programov Mestská Európa alebo METREX.

1.7 Cieľom pracovnej skupiny by malo byť vypracovať dlhodobú víziu metropolitnej Európy presahujúcej hranice jednotlivých štátov. Koherentná a účinná európska mestská agenda 2050 by mala nahradiť nejednotné prístupy celistvou koncepciou, a mala by sa zamerať na holistický program stratégie Európa 2020 pre inteligentný, udržateľný a inkluzívny rast.

1.8 Agenda by mala byť založená na hĺbkovej analýze súčasných (a budúcich) trendov, ktorá bude vypracovaná na základe štatistík Eurostatu a na údajoch a výskume ESPON a iných, presne zadefinovaných zdrojov.

1.9 Lisabonská zmluva a stratégia Európa 2020 si tiež vyžadujú zmenu v riadení. Viacúrovňové riadenie by sa malo v tejto fáze brať vážne, a nemalo by zostať len kusom papiera. Metropolitné oblasti by mali byť uznané ako rovnocenní aktéri v oblasti regionálneho rozvoja. V rámci Komisie by mali byť záležitosti týkajúce sa miest a metropolitných oblastí lepšie koordinované a príslušne prezentované. Politika týkajúca sa metropolitných oblastí je v skutočnosti súčasťou európskej, národnej (týka sa predsa najdôležitejších oblastí v Európe aj v danej krajine), regionálnej aj miestnej politiky. Subjektom, ktorý koordinuje všetky tieto aspekty, by mali byť orgány metropolitnej oblasti.

1.10 Vo všeobecnosti napreduje metropolitný rozvoj v Európe dobre. EHSV je presvedčený, že platforma EÚ – pracovná skupina a skupina zástupcov rôznych útvarov Komisie – zameraná na budúcnosť, môže fungovať ako katalyzátor pri usmerňovaní diskusie o prebiehajúcich procesoch, definovaní prístupov „zdola nahor“ a „zhora nadol“, podnecovaní regionálnych/miestnych orgánov a občianskej spoločnosti, aby vytvorili potrebné vhodné modely, a tiež pri propagácii vzájomných prepojení a podporovaní cezhraničných iniciatív.

1.11 Proces sa pohýna vpred. V tomto stanovisku EHSV rozvíja analýzy, predkladá argumenty a návrhy, ktoré majú podporiť žiaduce prístupy. Vyzýva Komisiu a Radu, aby vzali jeho názory na vedomie s cieľom posilniť mestský rozmer pripravovaného legislatívneho balíka v oblasti politiky súdržnosti v súvislosti s úvahami Komisie o „mestách budúcnosti“.

2. Analytické poznámky

2.1 Európska únia má zložité a komplikované vzťahy s mestami a metropolitnými oblasťami. Medzi EÚ a mestami a metropolami pretrváva komplexnosť vzťahov, a to z oboch strán, ktorá má viacero príčin: od absencie efektívneho riadenia po celú škálu rôznych situácií a vývojov.

2.2 Historický prehľad na úrovni Komisie a Rady

2.2.1 Európska rada vyhlásila v roku 1972 európsku regionálnu politiku za jeden z hlavných faktorov posilňovania Spoločenstva. Financovanie začalo podporou znevýhodnených regiónov, s cieľom podporovať vyvážený a harmonický rozvoj v Európe. V roku 1986 sa odstránenie regionálnych rozdielov začalo považovať za dôležitý vedľajší cieľ pri vytváraní jednotného trhu.

2.2.2 V 80. a 90. rokoch sa zvýšila účinnosť politických opatrení a programov. Zmluva o EÚ (1992) a o niekoľko rokov neskôr aj rozšírenie Únie viedli k výraznému nárastu štrukturálnych fondov.

2.2.3 Mestá ako také sa do centra politických opatrení EÚ dostali neskôr, hoci prvé pilotné projekty zamerané na mestá sa začali už začiatkom 90. rokov. Medzi veľkými a malými mestami sa nerobili takmer žiadne rozdiely. Hlavným rozlišovacím kritériom a témou diskusie dlho zostávali rozdiely medzi bohatými a chudobnými časťami EÚ, medzi tzv. banánovou Západnou Európou na jednej strane a ostatnými oblasťami na strane druhej.

2.2.4 V roku 1998 podnikla Komisia prvý zaujímavý krok, ktorým bolo oznámenie „Trvalo udržateľný rozvoj miest: rámec aktivít“. Toto oznámenie však malo len veľmi obmedzený vplyv na rozhodovanie Rady a na každodenný beh vecí.

2.2.5 Generálne riaditeľstvá pre regionálnu politiku, výskum, mobilitu a dopravu, energetiku a zamestnanosť medzitým rozbehli programy a projekty v mestách. ESPON prevzal zodpovednosť za vypracovanie cielených štúdií o regionálnom a metropolitnom vývoji podporovanom z programu INTERREG.

2.2.6 Rada sa bezprostrednejšie do mestských záležitostí zapojila od roku 2004. Uskutočnili sa bienálne neformálne schôdzky ministrov zodpovedných za územné plánovanie a rozvoj, ktorých hlavnou témou bol mestský rozmer. Komisia a Rada mali len obmedzené možnosti podniknúť konkrétne kroky, keďže zmluva im v tejto oblasti nedáva žiadne formálne kompetencie.

2.2.7 Ministerské schôdzky však viedli k prijatiu celého radu vyhlásení. Jedným z najdôležitejších je Lipská charta z roku 2007, ktorej cieľom bolo stanoviť mestskú agendu. Uvádzajú sa v nej mnohé otázky týkajúce sa miest, vrátane veľkých miest, ktoré by sa mali riešiť prostredníctvom spoločného európskeho rámca, ktorý bude rešpektovať subsidiaritu. Toto vyhlásenie znamenalo začiatok štruktúrovanejšieho prístupu. Medzi nadväzujúce činnosti, ktoré sú hodné spomenutia, patria tiež závery schôdzky ministrov (1) o príspevku architektúry a kultúry k trvalo udržateľnému rozvoju. Ciele a argumenty sa ďalej vyvíjali, najmä počas neformálnych stretnutí ministrov v Marseille a v Tolede (2). Závery a vyhlásenia z mája 2011 z Gödöllö dokazujú, že proces prípravy integrovaného a viacsektorového prístupu k vyváženému vývoju metropolitných oblastí naberá na obrátkach (3).

2.2.8 Napriek tomu, že sa mestá v oznámeniach Komisie a programoch EÚ spomínajú, celkový obraz a pokrok dosiahnutý v oblasti mestskej agendy nie sú ani zďaleka uspokojivé. Nie je to spôsobené len absenciou formálnych kompetencií, ale aj tým, že neexistujú jasné ciele a dostatočné zameranie. Vnútroštátne politické dôvody a subsidiarita bránia členským štátom diskutovať o záležitostiach týkajúcich sa miest na úrovni EÚ.

2.3 Doterajšie názory EHSV

2.3.1 V roku 2004 EHSV predložil návrh (4), aby sa zvýšila pozornosť, ktorú EÚ venuje metropolitným oblastiam dosahujúcim kritickú masu, a to najmä z dvoch dôvodov: po prvé, tieto oblasti sú, so svojimi pozitívnymi aj negatívnymi stránkami, laboratóriami svetového hospodárstva, a po druhé, aglomerácie sa zvyknú rozrastať. Počas posledného desaťročia sa obidva trendy ešte zintenzívnili, čo nedávno v plnom rozsahu uznali aj ministri počas neformálneho stretnutia.

2.3.2 EHSV tvrdil, že okrem zamerania sa na zníženie regionálnych rozdielov je potrebné venovať dostatočnú pozornosť aj silným metropolitným oblastiam, ktoré treba chápať ako ohnisko budúceho rozvoja.

2.3.3 Rozsiahle mestské aglomerácie obvykle, ako všade na svete, priťahujú kvalitné činnosti, medzinárodné spoločnosti a výskumné centrá, služby, kreatívny rozvoj všetkého druhu a vzdelávacie inštitúcie. Globalizácia ich ešte viac stavia do popredia, keďže stiera hranice krajín: vďaka moderným dopravným prostriedkom a digitálnemu spojeniu sú medzinárodne prepojené a zároveň ponúkajú živnú pôdu pre talenty.

2.3.4 Metropolitné oblasti a mestské regióny sú bezpochyby lákadlom pre všetky druhy ľudí v celej EÚ, ako aj pre prisťahovalcov, preto sa vyznačujú aj pomerne vysokou mierou nezamestnanosti a vysokým počtom osôb s nízkym vzdelaním. Tento fenomén nie je ľahké zvládať a často sa stáva (hlavným) zdrojom sociálnych, kultúrnych a hospodárskych problémov. Ekologické výzvy sú rôznorodé a výrazne sa prejavujú.

2.3.5 Vo svojom stanovisku z roku 2008 EHSV stručne popísal situáciu v jednotlivých členských štátoch. Aj napriek trendu preniesť túto otázku a diskusii v celej Európe o tom, aký prístup treba zaujať a aké kroky podniknúť vzhľadom na vývoj v metropolitných oblastiach, každá krajina má vlastné predstavy a ciele, ktoré sú úzko prepojené s jej historickým a legislatívnym vývojom. EHSV sa preto zasadzuje za to, aby bola vytvorená skupina EÚ na vysokej úrovni, ktorá by prediskutovala a stanovila mestskú agendu pre metropolitné oblasti (5), so zameraním na konkurencieschopný, udržateľný a inkluzívny rast. V tejto súvislosti by bolo vhodné v spolupráci s národnými vládami nabádať metropolitné oblasti, aby si stanovili svoj vlastný lisabonský program. Tento proces, vrátane osvedčených postupov, by mal byť prediskutovaný na úrovni EÚ, pričom Komisia by v ňom zohrávala aktívnu a monitorovaciu úlohu.

2.3.6 Až doteraz sa takýto postup ešte nepodarilo zaviesť do praxe. Stále zostáva neobjasnená otázka, kto je zodpovedný za čo v ktorej oblasti a v akom kontexte.

3. Súčasný stav

3.1 V súčasnosti sa už nepochybuje o význame metropolitných oblastí (6). OECD a Svetová banka tiež analyzujú celosvetové trendy. Výskumné centrá v celej Európe zakladajú svoje názory na rovnakých predpokladoch, aké tu používame my. Naďalej však pretrváva neistota, pokiaľ ide o to, ako čeliť tejto otázke na úrovni EÚ a často aj na národnej úrovni. Táto situácia je sčasti spôsobená problémami, ktoré súvisia s riadením a stotožnením sa, sčasti však aj nejednotnosťou prístupov. Niekoľko príkladov:

— vo veľkých mestských oblastiach často neexistuje komunikácia medzi mestskými architektmi, ktorí sú zodpovední za územný rozvoj, infraštruktúru, bývanie a všeobecné služby, a aktérmi, ktorí podporujú hospodársky rozvoj a dynamiku, ako aj vytváranie pracovných miest. Inými slovami, nedochádza k žiadnemu zosúladeniu medzi nimi,

— akademická obec a výskumné ústavy čoraz častejšie uverejňujú užitočné prípadové štúdie o mestských aglomeráciách, avšak efektívna komunikácia s verejnými orgánmi je ešte stále obmedzená,

— orgány na národnej, regionálnej a miestnej úrovni sa len neradi delia o svoje názory so súkromným sektorom, napríklad s architektmi obytných domov alebo investormi,

— mestá a regióny, ako aj vlády, sa najprv obracajú na Brusel, aby dostali finančnú podporu, a spravidla prehliadajú príležitosti na prediskutovanie vhodných politických opatrení, či potrebu diskutovať o vplyve európskej legislatívy na metropolitné oblasti.

3.2 Pokračujúce úsilie Komisie a Rady sa prejavuje v rozsiahlom spektre programov. Keďže tieto programy obsahujú rôzne sektorové prístupy, líšia sa vo svojom zameraní a obvykle sú založené na rôznych definíciách problému. Z toho vyplýva, že takéto prístupy znižujú viditeľnosť programov, čo v očiach koncových užívateľov i nezainteresovaných znižuje ich účinnosť.

3.3 Lisabonská stratégia bezpochyby prispela k začleneniu mestského rozvoja do širšieho európskeho rámca a ambícií. Táto skutočnosť sa však často stretáva s neochotou členských štátov, ktoré sú len zriedka ochotné dovoliť nadnárodnej úrovni nazerať do ich mestských dvorov. Financovanie projektov v mestách z európskych prostriedkov si preto často vyžaduje aj zapojenie národných orgánov, namiesto toho, aby bolo len vecou Európskej komisie a miestnej úrovne, bez akéhokoľvek zasahovania zhora.

3.4 Napriek vhodným dobrým príkladom však vo všeobecnosti prevláda na národnej úrovni i na úrovni EÚ zmätok, pokiaľ ide o to, ktoré prístupy „zdola nahor“ a „zhora nadol“ sú potrebné. To má za následok, že metropoly robia individuálny marketing miest, namiesto aby postupovali štruktúrovanejším spôsobom.

3.5 V neposlednom rade túto diskusiu nepriaznivo ovplyvňuje aj napätie medzi vidieckymi a mestskými oblasťami (vrátane prímestských obcí).

3.6 Historické a kultúrne bariéry často znemožňujú zaviesť úspešné viacúrovňové riadenie, čo bráni účinnej reakcii na skutočné výzvy.

3.7 Súhrnne sa dá povedať, že členské štáty a mestské aglomerácie sa často zameriavajú na svoje každodenné fungovanie a nie sú veľmi otvorené integrovaným stratégiám alebo dlhodobým cieľom. Prínos EÚ nie je jasne stanovený, sčasti preto, že členské štáty sa nevedia dohodnúť na mandáte Komisie, ani na presnej úlohe (neformálnej) Rady, a sčasti preto, že Komisia momentálne nemôže reagovať na rozdielne názory členských štátov na jej úlohu.

4. Proaktívny prístup k renesancii miest v 21. storočí

4.1 Napriek čoraz väčšiemu zameraniu oznámení Komisie a programov EÚ na mestá je celkový obraz nejednotný. Hospodárske, sociálne, územné a environmentálne požiadavky, ako aj zhoršené finančné vyhliadky si vyžadujú koherentnú a funkčnú mestskú agendu. Takýto program by podporoval existujúci a skrytý hospodársky, sociálny, kultúrny a technologický potenciál na celom kontinente.

4.2 Vo svojich predchádzajúcich stanoviskách predkladal EHSV silné argumenty v prospech tejto agendy EÚ, ktoré sa vzťahovali na diskusiu politických a akademických kruhov o podpore renesancie miest v 21. storočí. Hlavnými prvkami tejto diskusie o metropolitnom rozmere sú:

— zmena paradigmy smerom k metropolitným oblastiam a mestským regiónom v dôsledku globalizácie, pre ktorú je charakteristické medzinárodné prepojenie a medzinárodné reťazce tvorby hodnôt, ako aj stieranie národných hraníc,

— reštrukturalizácia a prechod priemyselne založených regiónov na novo špecializovaný výrobný priemysel a služby a vplyv tohto procesu na hospodárske zázemie a metropolitné oblasti,

— špecializácia miest, ktoré sa stávajú základom klastrov, čo priťahuje investície,

— dostupnosť univerzít, výskumných centier, kvalifikovaných osôb, regionálne rozvinutých reťazcov tvorby hodnôt v priemysle a dobre rozvinuté služby,

— možnosť medzinárodného prepojenia spolu s inteligentnými internými systémami mobility a dopravy,

— zelené mesto: požiadavky v oblasti klimatických zmien, nízkej spotreby energie a životného prostredia, ktoré si vyžadujú rozšírené a cielené miestne a regionálne riadenie a verejno-súkromné partnerstvá,

— vo veľkej miere pociťovaná potreba zhusťovať mestské oblasti a nie ich rozširovať,

— lepšia interakcia medzi mestskými a vidieckymi oblasťami,

— sociálna udržateľnosť, demografické zmeny, kvalita pracovnej sily na všetkých úrovniach spoločnosti, podporovaná vhodným vzdelávaním a školským systémom v danom regióne,

— nevyhnutná potreba prekonať kultúrne rozdiely, zameraná na vytváranie pozitívnych príležitostí pre menšiny, ktoré budú prospešné spoločnosti ako celku, a

— potreba zlepšiť kvalitu života a bývania, najmä v súvislosti s prisťahovalectvom,

— zdôrazňovanie umenia mestského plánovania, ktoré zabezpečí podmienky pre optimálny rozvoj metropolitnej oblasti ako celku, čo zahŕňa zapojenie mestských dizajnérov a architektov,

— zabezpečenie vonkajšej a vnútornej bezpečnosti a istoty,

— trávenie voľného času.

4.3 V neposlednom rade je potrebné, aby bolo účinné riadenie metropolitných oblastí a miest založené na kombinácii prístupov „zdola nahor“ a „zhora nadol“. Na úrovni metropolitných oblastí musí byť zabezpečené zapojenie všetkých zainteresovaných strán: najlepšie výsledky sa podarí dosiahnuť vtedy, ak si túto myšlienku osvoja všetky úrovne spoločnosti. Čím lepšia je spolupráca medzi jednotlivými úrovňami rozhodovacieho procesu a zavádzania rozhodnutí do praxe – viacúrovňové riadenie –, tým lepšie výsledky sa budú dosahovať.

4.4 Kľúčom k osvojeniu si cieľov sú volení miestni a regionálni aktéri. Okrem toho môžu byť vytvorené aj nové formy participatívnej demokracie občianskej spoločnosti. V tejto súvislosti môžu pomôcť trendy, ktoré sa prejavujú na úrovni EÚ.

4.5 Lisabonská zmluva výslovne uznáva „územnú súdržnosť“ ako všeobecný cieľ, spolu s hospodárskou a sociálnou súdržnosťou (7). Všetky tieto tri aspekty sa uvádzajú ako oblasti, v ktorých majú EÚ a členské štáty spoločné kompetencie. Z toho vyplýva, že politické opatrenia týkajúce sa regiónov sa už nepovažujú za oblasť výlučných právomocí členských štátov v mene „subsidiarity“. Tento názor sa prejavuje aj v ustanoveniach o transeurópskych dopravných sieťach (8).

4.6 Zásada subsidiarity je okrem toho rozšírená aj na miestnu a regionálnu úroveň, keďže zmluva výslovne zdôrazňuje miestnu a regionálnu samosprávu (9), čo je odzrkadlením reality, keďže dosiahnutie cieľov politiky v oblasti vnútorného trhu, priemyslu, VaV, energetiky, životného prostredia, či zdravotníctva vo veľkej miere závisí od jej implementácie v regiónoch, najmä v metropolitných oblastiach.

5. Mestská agenda a metropolitný rozvoj

5.1 Európska spoločnosť sa musí pripraviť na budúcnosť, a územná súdržnosť je jedným z nástrojov, ktoré na to má k dispozícii. EHSV zastáva názor, že holistické prístupy k metropolitným oblastiam – centrám, v ktorých sa všetko zbieha – a k metropolitnému rozvoju sú v súlade s jedinečnou mestskou štruktúrou v Európe a podporujú sociálnu a hospodársku stabilitu.

5.2 Metropolitný rozvoj by mal so sebou priniesť aj nový virtuálny spôsob pohľadu na mapu Európy. Už by sa nemala chápať výlučne ako spolok spolupracujúcich členských štátov, ani ako obraz situácie malí proti veľkým, či vidiecke oblasti proti mestám. Pohľad na Európu by sa mal zameriavať skôr na metropolitný rozvoj – a to v rámci jednotlivých krajín i cezhranične – ako územné prispôsobenie sa spoločenskému, hospodárskemu a technologickému vývoju dnešnej doby a dohľadnej budúcnosti. V tejto súvislosti by mala agenda pre metropolitný rozvoj pomôcť európskej spoločnosti vhodne sa prispôsobiť situácii.

5.3 Podľa názoru EHSV by metropolitný rozvoj mal pomôcť účinne odstrániť polarizáciu medzi vidieckymi oblasťami a mestami. Je to otázka, o ktorej sa vášnivo diskutuje. Existuje množstvo argumentov v prospech podpory pozitívnej interakcie medzi týmito dvoma protikladmi. Musia byť vytvorené nové nástroje, ktoré by umožnili rozvíjať vzájomné výhody. Zaujímavou iniciatívou v tejto oblasti je URMA – spolupráca miest a vidieka v metropolitných oblastiach z dielne METREX, ktorá prinesie spôsoby a konkrétne projekty na zlepšenie. Ďalšie praktické zlepšenia sa dajú dosiahnuť tým, že sa bude vhodne uplatňovať polycentrický prístup a vytvoria projekty založené na nových formách riadenia. Mali by sa šíriť osvedčené postupy.

5.4 Okrem vývoja, ktorý EHSV spomínal už v roku 2008, si treba povšimnúť aj zvýšenie úsilia dosiahnuť, aby sa metropolitný rozvoj dostal na vyššiu úroveň. Väčšina tohto úsilia je založená na hospodárskych faktoroch. Územné, sociálne a kultúrne dôvody však tiež môžu zohrávať svoju úlohu. Medzi množstvom rôznych príkladov a modelov si pozornosť zaslúžia najmä tieto:

— zintenzívňuje sa spolupráca medzi nemeckými „Metropolregionen“ v rámci združenia „Initiativkreis Europäische Metropolregionen“,

— vo Francúzsku existujú popri „pôles d'excellence“ teraz aj „pôles métropolitaines“,

— Grand Paris (patrí sem aj budúce spojenie s Atlantickým oceánom a so severom),

— očakávané rozšírenie regiónu Öresund a posilnenie oblasti Štokholmu,

— zintenzívnenie projektov v holandskom Randstad (okolo Amsterdamu a budúceho „dvojmesta“ Rotterdam-Haag),

— vytváranie metropolitných oblastí okolo Barcelony, Valencie a Bilbaa,

— vznik miestnych podnikateľských partnerstiev (LEP – Local Enterprise Partnership) v niektorých väčších anglických mestách,

— metropolitný rozvoj mestských regiónov okolo Varšavy, Gdanska a Katovíc v Sliezsku, pričom dve posledne menované mestá budú mať cezhraničný dosah (Pobaltie a Česká republika),

— metropolitný rozvoj okolo Prahy a Budapešti,

— vznikajúce dvojmesto Viedeň-Bratislava,

— metropolitné úsilie oblasti okolo Lipska so spoločným kultúrnym menovateľom „Lutherova desaťročnica“ – 500 výročie luteránskej reformácie (1517).

5.5 Vznikajúce makroregióny, ako napríklad región Baltského mora, podunajský región a severozápadná Európa (hoci dosiaľ nebol formalizovaný, dostupné zdroje vymedzujú tento makroregión takto: Nord-Pas-de-Calais, Belgicko, Luxembursko, Holandsko a Severné Porýnie-Vestfálsko), by mohli priniesť výrazný potenciál na podporu metropolitného rozvoja.

5.6 Z európskeho hľadiska si osobitnú pozornosť vyžadujú cezhraničné iniciatívy, ktoré sú niekedy podporované národnými vládami, často sa ale musia zaobísť bez takejto podpory. Za zmienku stojí aj nemecké združenie „Initiativkreis Metropolitane Grenzregionen“. Okrem už existujúcich modelov, ako Öresund či Lille-Courtrai, vzniká aj celý rad nových iniciatív. Príkladom je oblasť horného Porýnia (Bazilej, Štrasburg, Karlsruhe), dolného Porýnia (Porýnie-Falcko, Luxembursko, Nancy), Katovice, Savojsko-Aosta a pod. Hamburg plánuje posilniť svoje prepojenie s regiónom Öresund vďaka lepším spojeniam. Zaujímavé príklady spolupráce poskytuje aj rozvoj vzťahov medzi ruským Kaliningradom a metropolitnou oblasťou Gdansk.

5.7 Menšie členské štáty, napríklad Slovinsko, môžu mať z dobre vymedzených cezhraničných iniciatív osobitne veľký prospech. Od roku 2007 sú nové cezhraničné iniciatívy stimulované prostredníctvom právneho nástroja európskeho zoskupenia územnej spolupráce (EZÚS).

5.8 EHSV odporúča, aby sa využívanie EZÚS neobmedzovalo len na susediace cezhraničné regióny. Európske metropolitné regióny, ktoré sa usilujú vytvoriť konkurencieschopnejšiu Európu v hospodárskej súťaži s tretími krajinami (Čínou), by mali byť podnecované, aby nadväzovali intenzívnejšiu spoluprácu v reťazci tvorby hodnôt, ktorú by dopĺňala nadradená štruktúra tradičnej spolupráce v oblasti kultúry, vzdelávania, administratívnej spolupráce a pod., s cieľom zabezpečiť väčšiu odolnosť hospodárskej spolupráce v čase krízy. Vhodným ukážkovým príkladom je EZÚS Hamburg – Toulouse, kde sa obe mestá zameriavajú na výrobu lietadiel.

5.8.1 EHSV odporúča, aby sa problémami, s ktorými sa stretli zástupcovia existujúcich a možných budúcich EZÚS a notifikujúce orgány, uvedenými v monitorovacej správe EZÚS za rok 2010 zaoberala revidovaná smernica o EZÚS v roku 2011.

5.9 V súčasných sociálnych a hospodárskych podmienkach potrebuje EÚ hĺbkovú analýzu metropolitného rozvoja. Takáto analýza si však vyžaduje aktuálnu zemepisnú, hospodársku, sociálnu a technologickú mapu Európy. ESPON by v tejto oblasti mohol poskytnúť cennú pomoc. V tejto súvislosti je nenahraditeľná aj úloha Eurostatu, ktorý dodáva spoľahlivé údaje. Okrem toho treba lepšie využívať Urban Audit a Urbact, aby sa zabezpečilo šírenie výsledkov výskumu a praktických skúseností.

5.10 EHSV sa domnieva, že by mala byť vytvorená skupina na vysokej úrovni alebo pracovná skupina pre metropolitný rozvoj, a to na základe stratégie Európa 2020 a súbežne s existujúcou skupinou pre mestský rozvoj zloženou zo zástupcov rôznych útvarov Európskej komisie. Táto skupina na vysokej úrovni by mala byť interdisciplinárna a zapájať široké spektrum zástupcov z členských štátov, metropolitné oblasti, zainteresované strany verejného a súkromného sektora, ako aj občiansku spoločnosť.

5.11 Cieľom tejto pracovnej skupiny by malo byť vypracovať dlhodobú víziu metropolitnej Európy, vrátane cezhraničných metropolitných oblastí, ako sa to navrhuje v iniciatíve spoločnej tvorby programov Mestská Európa, a to s dlhodobou perspektívou do roku 2050.

5.12 Európska platforma, založená na prvkoch metropolitného rozvoja podobných tým, ktoré sú uvedené v bode 4.2, by mohla fungovať ako katalyzátor, keďže umožní:

— definovať spoločného menovateľa metropolitného rozvoja jednotlivých oblastí, a to aj napriek značným rozdielom medzi metropolitnými oblasťami, a podporovať osvedčené postupy,

— uplatňovať stratégiu Európa 2020, jej holistický prístup a jej zameranie na zapojenie čo najväčšieho počtu zainteresovaných strán s cieľom dosiahnuť ciele EÚ súvisiace s inteligentným a inkluzívnym rastom metropolitných oblastí,

— diskutovať o významných výzvach a vývoji v oblasti vedenia a riadenia,

— profitovať zo spojenia poznatkov výskumnej sféry a verejných orgánov,

— stanoviť racionálne riešenia počas pretrvávajúcich období finančných obmedzení, čo si aj tak vyžaduje účinnejšie využívanie dostupných zdrojov,

— rozvíjať trojuholník vzdelávanie – výskum – inovácia, ktorý je hnacou silou vzniku metropolitných regiónov v Európe,

— diskutovať a spustiť koncepciu udržateľných miest budúcnosti, inteligentné pilotné projekty týkajúce sa mesta, v ktorom sa dobre žije (Livable City), prepojeného mesta (Connected City), mesta podnikania (Entrepreneurial City) a mesta, ktoré je priekopníkom (Pioneering City),

— merať vplyv, ktorý má európska agenda v oblasti klimatických zmien na mestá (energetika, doprava, budova) a sformulovať vhodné prístupy,

— pomôcť odstrániť polarizáciu medzi vidieckymi oblasťami a mestami,

— prispieť k zintenzívneniu vnútroštátnych diskusií o metropolitnom rozvoji a vytvoriť možnosti pre stabilnejšie regióny,

— zistiť význam metropolitných oblastí ako funkčných regiónov v širšom (celosvetovom) kontexte.

5.13 Doposiaľ boli štrukturálne výmeny skúseností a ponaučení obmedzené. Pracovná skupina EÚ by mohla byť veľkým stimulom a pomôcť šíriť osvedčené postupy a praktické skúsenosti. Tie by mohli pomôcť vypracovať európske politické opatrenia a zamerať zapojenie európskych fondov v projektoch na miestnej úrovni.

5.14 Existuje množstvo štúdií a analýz mestského rozvoja v Európe. Európsky rámec by mal pomôcť bojovať proti roztrieštenosti a rozšíriť spoluprácu. Špecializované poznatky výskumných centier a univerzít sa dajú v celej Európe lepšie prepájať.

5.15 Príkladom európskeho projektu by mohlo byť vytvorenie fiktívneho „živého laboratória“ (komunity praktických skúseností) zameraného na špecifické témy, ako napríklad hospodárske klastre, vedomostný trojuholník, udržateľný rozvoj, inkluzívne PPP, sociálne bývanie, vedúce postavenie v územnom rozvoji (na nižšej ako celoštátnej úrovni) a podobne. Každé takéto „laboratórium“ koordinuje jedna metropolitná oblasť a tvorí ho celá škála rôznych zainteresovaných strán súkromného i verejného sektora.

5.16 Priestor by mali aj iniciatívy založené na dopyte, v ktorých by metropolitné oblasti prezentovali na úrovni EÚ určité výzvy a problémy. Spôsoby a prostriedky na ich vhodné vyriešenie by sa potom mali nájsť v celej Európe. V neskorších fázach sa potom môžu zozbierať politické odporúčania, skúsenosti a prehľady osvedčených a neosvedčených postupov.

5.17 Iné možné iniciatívy sú: európsky systém vzdelávania pre mestá a metropolitné oblasti, ktorý by zaručil spoľahlivé údaje o budúcich projektoch, ktoré sa už realizujú niekde inde; výročná konferencia o situácii v oblasti metropolitného rozvoja; a, čo je najdôležitejšie, ponaučenia zo skúseností miest pri dokončovaní jednotného trhu.

5.18 Podľa EHSV otvorí rozvoj interaktívnych metód a skutočne fungujúce viacúrovňové riadenie, ako aj zapojenie miest a metropolitných oblastí do európskej integrácie, úplne nové možnosti skrytého potenciálu a pravdepodobne to bude znamenať začiatok otvoreného, nezaujatého prístupu.

6. Stratégia Európa 2020 – solídny základ mestskej agendy EÚ

6.1 Podľa EHSV poskytuje stratégia Európa 2020 užitočné nástroje na rozvoj možností a otvoreného, nezaujatého prístupu. Vhodné zameranie na metropolitný rozvoj vytvorí lepšie sociálne a hospodárske podmienky a zvýši viditeľnosť na národnej i medzinárodnej úrovni.

6.2 EHSV súhlasí s názorom člena Komisie Hahna, ktorý sa vyjadril, že mestá a metropolitné oblasti sú kľúčovými aktérmi stratégie Európa 2020, keď na neformálnom stretnutí ministrov o mestskom rozvoji v Tolede (jún 2010) povedal, že „pri zvládaní výziev súvisiacich s rýchlo napredujúcou globalizáciou a rapídnymi štrukturálnymi zmenami sú mestá na čele vo vytváraní inovácií a pôsobia ako hnacia sila hospodárskeho pokroku“.

6.3 Vo svojom stanovisku z roku 2008 EHSV propagoval vytvorenie agendy pre metropolitné oblasti na základe Lisabonskej stratégie (10). Stratégia Európa 2020, najmä vďaka svojmu holistickému programovaniu, ktoré dodáva nové zložky Lisabonskej stratégii, poskytuje osobitné možnosti pre metropolitné oblasti, ako aj možnosti zlepšiť viacúrovňové riadenie, ktoré bolo po mnohé roky veľkou slabinou.

6.4 V metropolitných oblastiach sú komunikačné toky kratšie než na celoštátnej úrovni. Prijímanie rozhodnutí a plánovanie sa spravidla realizujú jednoduchšie. Verejné orgány a iné zainteresované strany – sociálni partneri a občianska spoločnosť, najmä školstvo na všetkých úrovniach, mestskí dizajnéri, architekti obytných domov a súkromní investori – zvyčajne konajú cielenejšie. Úspešné príklady ukazujú, že cielenosť, spoločné povedomie a dokonca aj hrdosť môžu byť osobitnými hnacími faktormi pokroku metropolitných oblastí.

6.5 Existuje aj čoraz väčší počet cielených plánov, ktoré boli inšpirované úspešnými príkladmi. Vo väčšine prípadov boli založené na vedení starostu s vizionárskym myslením a na vízii, s ktorou sa stotožnila väčšina ľudí. Ide napríklad o širšiu oblasť Bilbaa, Kodaň-Malmö, Viedeň, či Birmingham, aby sme uviedli len niektoré.

6.6 Mestská agenda by bola vzájomne prospešná: stratégia Európa 2020 môže poskytnúť užitočnú štruktúru tejto agende, zatiaľ čo metropolitné oblasti pomôžu dosiahnuť ciele stratégie Európa 2020 (11). Základnými stavebnými prvkami sú:

6.6.1 Európa 2020 obsahuje potrebu účinnejšej koordinácie s Komisiou v úzkej spolupráci s Radou. Politický rozhodovací proces a programy EÚ by mali byť zosúladené. EHSV odporúča združovanie projektov v rámci Komisie. Významným vedľajším účinkom by bola väčšia viditeľnosť činnosti Komisie a (európskej) koordinácie.

6.6.2 Dobre vymedzený celkový prístup musí umožniť kompenzovať nevyhnutné krátenie finančných prostriedkov, ktoré v súčasnej situácii hospodárskeho poklesu postihuje mestá vo všetkých členských štátoch.

6.6.3 Až doteraz bránila zavedeniu mestskej agendy do praxe zásada subsidiarity. Podľa EHSV si stratégia Európa 2020 vyžaduje užšiu koordináciu medzi EÚ a členskými štátmi, a zároveň pružnejší prístup k subsidiarite a menej prísne rozlišovanie medzi kompetenciami EÚ a národnej úrovne.

6.6.4 Takáto pružnosť je nevyhnutným predpokladom pre zapojenie regionálnych, metropolitných a miestnych orgánov ako zodpovedných aktérov do rámca EÚ. Celé roky sa diskutovalo o viacúrovňovom riadení bez toho, aby sa dostavil výraznejší hmatateľný výsledok. Nadišiel čas premeniť slová na skutky v oblasti viacúrovňového riadenia a rozšíriť operatívne interaktívne záväzky medzi verejnými a súkromnými aktérmi, ako aj občianskou spoločnosťou.

6.6.5 Mestská agenda v rámci stratégie Európa 2020 by si tiež vyžadovala zvýšené monitorovanie Komisie, pokiaľ ide o otázky, ktoré sa priamo týkajú miest a metropolitných oblastí. To znamená, že mestá a metropolitné oblasti (vrátane zainteresovaných strán a občianskej spoločnosti) musia byť akceptované ako spoluaktéri pri zavádzaní politických opatrení a programov EÚ do praxe.

6.6.6 Stratégia Európa 2020 tiež podobne odporúča, aby boli užšie prepojené aj jednotlivé členské štáty. V týchto oblastiach sa dajú vyčleniť dva dôležité prvky:

— členské štáty by mali dôkladnejšie sledovať postupy ostatných štátov a dosiahnuté výsledky,

— užšia spolupráca medzi členskými štátmi by bola prínosom pre hraničné regióny a rozšírila by ich možnosti ako metropolitných oblastí. Dvoj- a trojstranné záväzky národných vlád by pomohli prehĺbiť cezhraničnú spoluprácu.

V Bruseli 21. septembra 2011 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Staffan NILSSON

(1) Ú. v EÚ C 319/05, 13.12.2008, s. 13.

(2) Tieto vyhlásenia boli prijaté počas francúzskeho a španielskeho predsedníctva Rady EÚ, v roku 2008 v Marseille a v roku 2010 v Tolede.

(3) Pozri závery maďarského predsedníctva a územnú agendu Európskej únie do roku 2020, ktorá bola dohodnutá na neformálnej schôdzke ministrov 19. mája 2011 v Gödöllö.

(4) Stanovisko EHSV z vlastnej iniciatívy na tému „Metropoly: sociálno-ekonomické začlenenie v budúcej Európe“, Ú. v. EÚ C 302/20, 7.12.2004, s. 101. V roku 2007 sa EHSV venoval celému radu špecifických otázok v doplňujúcom stanovisku z vlastnej iniciatívy na tému „Európske metropolitné oblasti: sociálno-ekonomické dôsledky pre budúcnosť Európy“, Ú. v. EÚ C 168/02, 20.7.2007, s. 10.

(5) Prieskumné stanovisko EHSV na tému „Smerom k vyváženému vývoju mestského prostredia: výzvy a príležitosti“, spravodajca: pán van Iersel, Ú. v. EÚ C 77/27, 31.3.2009, s. 123.

(6) Známe sú najmä tieto diela: Richard Florida – „Cities and the creative class“, Charles Landry – „The Creative City“, a Edward Glaeser – „Triumph of the City“.

(7) Pozri článok 3 ods. 3 Zmluvy o EÚ.

(8) Pozri články 170 – 172 ZFEÚ.

(9) Pozri článok 5 ods. 3 Zmluvy o EÚ.

(10) Pozri poznámku pod čiarou 5.

(11) Niekoľko zaujímavých komentárov v tejto súvislosti sa dá nájsť v správe o európskej mestskej agende a jej budúcnosti v politike súdržnosti, Európsky parlament A7-0218/2011, spravodajca: Oldřich Vlasák, prijatej v júni 2011.