/* KOM/2011/0588 v konečnom znení */ SPRÁVA KOMISIE 28. výročná správa o kontrole uplatňovania práva EÚ (2010)





ÚVOD 28. výročná správa Komisie o kontrole uplatňovania práva EÚ (2010) sa zameriava na strategické otázky a hodnotenie súčasného stavu práva v súlade so všeobecným formátom výročných správ, ako je definovaný v oznámení Komisie „Európa výsledkov – uplatňovanie práva Spoločenstva“ (ďalej len „oznámenie z roku 2007“)[1]. Správa má podobnú štruktúru ako v predchádzajúcich rokoch[2]. VšEOBECNÉ INFORMÁCIE Dôležité novinky pri spracúvaní porušení právnych predpisov V roku 2010 Komisia pokračovala v implementácii, dopĺňaní a upravovaní reformy v oblasti spracúvania porušovaní právnych predpisov zavedenej oznámením z roku 2007 vo všetkých štyroch doménach, ktoré si vyžadujú vylepšenie. Osobitný dôraz sa kládol na efektívne spracúvanie prípadov prostredníctvom neustáleho rozvíjania a hodnotenia fungovania nástroja na dialóg a riešenie problémov s členskými štátmi s názvom „EU Pilot“. Tento nástroj sa zakladá na opatrení prijatom v roku 2009, kedy bol zavedený nový registračný systém (CHAP „ Complaints Handling – Accueil des Plaignants “) pre sťažnosti a otázky týkajúce sa uplatňovania práva EÚ členským štátom (pre bližšie vysvetlenie o nástrojoch CHAP a EU Pilot pozri 3.2). Komisia takisto zintenzívnila svoje preventívne opatrenia napríklad tým, že zahrnula prospektívne uplatňovanie práva EÚ do svojich posúdení vplyvu nových iniciatív a že sa zasadila o implementačné plány na podporu transpozície nových smerníc (pozri 3.4). Nadobudnutie platnosti Lisabonskej zmluvy prinieslo významné zmeny v spracúvaní porušení právnych predpisov. Jednou z týchto noviniek je možnosť Komisie žiadať v skoršom štádiu konania uloženie finančných sankcií proti členskému štátu, ak tento porušil svoju povinnosť oznámiť opatrenie, ktorým transponoval smernicu prijatú v súlade s legislatívnym postupom (článok 260 ods. 3 ZFEÚ). V roku 2010 Komisia načrtla svoju politiku tohto nového nástroja v oznámení[3] (pozri 3.1.1) Prijatie revidovanej rámcovej dohody o vzťahoch medzi Európskym parlamentom a Európskou komisiou[4] viedlo ku komplexnejším ustanoveniam o výmene informácií a spolupráci v oblasti politiky porušovania právnych predpisov (3.6). Všeobecné štatistiky V roku 2010 pozostávalo acquis EÚ dodatočne k primárnemu právu (zmluvám) z približne 8 400 nariadení a skoro 2 000 smerníc. Rovnako ako v predchádzajúcich rokoch táto výročná správa[5] poskytuje prehľad kľúčových štatistických údajov o prípadoch súvisiacich s uplatňovaním práva EÚ Komisiou. Na správne pochopenie týchto údajov, je dôležité mať na mysli, že Komisia zaviedla dva nové riadiace nástroje (pred začatím konania vo veci porušenia predpisov) v tejto oblasti: CHAP (registrácia sťažností a otázok) a EU Pilot (riešenie problémov s členskými štátmi). Pre bližšie informácie o nových riadiacich nástrojoch pozri 3.2. Predtým obsahovala jedna „databáza prípadov porušenia“ (NIF) všetky typy prípadov bez ohľadu na ich pôvod a štádium konania. V strednodobom hľadisku bude novšia databáza obsahovať iba prípady, kde Komisia podnikla formálne kroky počínajúc formálnou výzvou členskému štátu podľa článku 258 ZFEÚ. V súčasnosti ešte stále obsahuje určitý počet prípadov pred začatím konania vo veci porušenia predpisov (najmä sťažnosti), ktoré budú v rámci nového systému spracúvané v CHAP a EU Pilot. Počet prípadov podľa ich pôvodu Na konci roku 2010 obsahovala databáza prípadov porušenia skoro 2 100 aktívnych prípadov porušenia právnych predpisov. V porovnaní s rovnakým počtom na konci predchádzajúceho roka (skoro 2 900 prípadov) počet prebiehajúcich konaní klesol takmer o 30 %. Je to spôsobené najmä skutočnosťou, že nové žiadosti a nové prípady začaté z vlastnej iniciatívy sú registrované a spracované buď v rámci databázy CHAP, alebo EU Pilot (pozri číselné údaje z týchto databáz v 3.2). Miera úspešnosti riešenia problémov v rámci databázy EU Pilot takisto významne prispela k zníženiu počtu konaní vo veci porušenia v prípade tých členských štátov, ktoré sa od jej zavedenia v apríli 2008 na nej podieľali. Všeobecné používanie nástrojov pred konaním vo veci porušenia pri spracúvaní sťažností a prípadov začatých z vlastnej iniciatívy viedlo k zmene zloženia prípadov v databáze prípadov porušení, pokiaľ ide o ich pôvod. Na konci roka 2009 pochádzalo 53 % aktívnych prípadov zo sťažností; tieto číselné údaje sa v roku 2010 znížili (o viac než 10 %) na skoro viac než 40 %. 739 otvorených prípadov (okolo 35 % všetkých prípadov malo pôvod v prípadoch začatých z vlastnej iniciatívy Komisie. To je menej než ich počet v roku 2009 (925). Toto číslo je však ovplyvnené skutočnosťou, že útvary Komisie teraz spracúvajú nové prípady z vlastnej iniciatívy zásadne najskôr prostredníctvom EU Pilot. 470 otvorených neoznámených prípadov[6] predstavuje 22 % z celkových aktívnych prípadov. V porovnaní s rovnakými údajmi za rok 2009 došlo k zvýšeniu v absolútnej hodnote: iba 407 neoznámených prípadov bolo na konci roka 2009 otvorených. To možno čiastočne vysvetliť tým, že v roku 2010 sa muselo transponovať viac smerníc než v roku 2009 (pozri 3.1.1). Komisia uzavrela 987 prípadov založených na sťažnosti a vlastnej iniciatíve počas roka 2010 (2009: 1389). Väčšina týchto prípadov (431 rozhodnutí) mohla byť uzavretá pred zaslaním formálneho oznámenia členskému štátu a preto, že členské štáty v reakcii na oznámenie Komisie prijali vhodné opatrenia, aby dosiahli súlad s právom EÚ. Ďalších 312 prípadov bolo uzavretých po zaslaní formálneho oznámenia a pred zaslaním odôvodneného stanoviska členskému štátu (2009: 341) a 130 po zaslaní odôvodneného stanoviska avšak pred predložením záležitosti Súdnemu dvoru (2009: 151). Tieto číselné údaje svedčia o tom, že 88 % prípadov mohlo byť uzavretých bez toho, aby sa prípad dostal na Súdny dvor, pretože členské štáty odstránili právne nedostatky vznesené Komisiou pred tým, ako by bolo potrebné začať nové štádium v konaní vo veci porušenia predpisov. Počet prípadov podľa členských štátov a politických oblastí Členským štátom, proti ktorému sa do konca roka 2010 konalo najviac konaní vo veci porušenia je Taliansko (176 otvorených prípadov), po ňom nasledovalo Belgicko (159) a Grécko (157). Malta (25), Litva (27) a Lotyšsko (32) zaznamenali najnižší počet otvorených prípadov porušenia. Proti Taliansku (90) a Grécku (89) sa v roku 2010 začalo aj najviac nových konaní vo veci porušenia predpisov, po nich nasledovalo Spojené kráľovstvo (75 nových prípadov v roku 2010). Najmenej nových konaní bolo v roku 2010 otvorených proti Litve (19); na druhom a treťom mieste nasledovali Dánsko (22) a Malta (25 nových prípadov). Aj keď sa Taliansku a Grécku podarilo uzavrieť približne 40 % nových prípadov v tom istom roku, preniesli väčšinu nových prípadov do roku 2011 (49 respektíve 50). Počet prenesených prípadov bol relatívne vysoký aj v Poľsku a Španielsku (40 nových prípadov v každej krajine). Najmenej prenesených prípadov bolo na Malte (8), v Dánsku (10) a Litve (11). Tri oblasti politiky, ktoré sú najviac náchylné na porušovanie predpisov (životné prostredie, vnútorný trh a daňový systém), predstavovali 52 % všetkých prípadov porušenia. Viac než jedna pätina všetkých aktívnych prípadov súvisí s právnymi predpismi v oblasti životného prostredia (444), okolo 15 % všetkých prípadov sa týka vnútorného trhu (326) a približne 15 % daňového systému (324). Avšak ani v jednej z uvedených troch oblastí politiky nebolo v roku 2010 otvorených najviac nových konaní vo veci porušenia predpisov. Na čele stálo odvetvie zdravotníctva a ochrany spotrebiteľa, kde najviac nových otvorených prípadov (273) pochádzalo z neoznámených prípadov (254). Spisy týkajúce sa životného prostredia a vnútorného trhu viedli k druhému (229) a tretiemu (191) najväčšiemu počtu prípadov v roku 2010. Komisia však uzavrela väčšinu nových neoznámených prípadov v oblasti zdravia a ochrany spotrebiteľa do konca roku 2010, pričom 62 prípadov ostalo aktívnych. Naopak okolo dve tretiny nových konaní bolo stále otvorených v oblasti životného prostredia (148), vnútorného trhu (131) a dopravy (116), kde prenos nových prípadov do roku 2011 bol najvyšší. Petície Podobne ako v predchádzajúcom roku najviac petícií doručených Európskemu parlamentu (120) sa týkalo oblasti životného prostredia. Samotné otázky spojené s posúdením vplyvu projektov na životné prostredie boli predmetom 42 petícií, za nimi nasledovali petícií týkajúce sa ochrany prírody (32) a nakladania s odpadom (20). Ďalších 14 petícií sa týkalo kvality vody a morských zdrojov. Významný počet petícií sa týkal spravodlivosti, základných práv a občianstva (61), v polovici z nich išlo o voľný pohyb osôb. Vnútorný trh a služby predstavovali tiež značný podiel petícií (49), pričom odborné kvalifikácie (13) a sloboda poskytovať služby (11) zostali odvetviami s najvyšším prírastkom. Predmetom niekoľkých petícií boli daňové otázky (44), najmä v oblasti nepriamych daní (33). Otázky súvisiace so zamestnaním zaujímali tiež veľmi vysoký podiel: z 36 petícií sa 32 týkalo voľného pohybu pracovníkov a koordinácie systémov sociálneho zabezpečenia. Napríklad petície adresované Európskemu parlamentu viedli ku konaniam vo veci porušenia týkajúcich sa diskriminačných predpisov pre vyberanie dedičnej dane, činností a kontroly inštitúcií zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia a diskriminácie osôb s dlhodobým pobytom. Keďže nesprávne posúdenie vplyvu na životné prostredie je hlavnou príčinou petícií, je užitočné spomenúť rozsah časového uplatnenia v členských štátoch EÚ-12. Príslušná smernica EÚ (85/337/EHP[7]) sa uplatňuje len na projekty, ktorých žiadosť o schválenie bola zaslaná po pristúpení nových členských štátov (t. j. 1. mája 2004 a 1. januára 2007). Rastúci počet petícií upriamil pozornosť Komisie na nedostatky pri uplatňovaní smernice 2004/80/ES o odškodňovaní obetí trestných činov[8], najmä v Taliansku a Grécku. Dovoz ojazdených motorových vozidiel a registračné dane ukladané členskými štátmi sú naďalej predmetom početných petícií. Záver: Vo všeobecnosti sa počet prebiehajúcich konaní vo veci porušenia predpisov v roku 2010 v porovnaní s predchádzajúcimi rokmi znížil. Aj keď na tomto stupni nie je možné určiť všetky príčiny tohto trendu, jedným vysvetlením je zavedenie projektu Pilot EU, ktorý pomáha vyjasňovať a uspokojujúco riešiť niektoré otázky týkajúce sa uplatňovania práva EÚ vznesené Komisiou bez toho, aby bolo potrebné začať konanie vo veci porušenia predpisov. Predpisy v oblasti životného prostredie, vnútorného trhu a daňového systému ostávajú na čele oblastí politiky, v ktorej dochádza k porušovaniu, zatiaľ čo životné prostredie, voľný pohyb osôb a základné práva tvorili základ väčšiny petícií Európskemu parlamentu. KľÚčOVÉ OTÁZKY Oneskorená transpozícia Všeobecný vývoj V priemere museli členské štáty v roku 2010 transponovať viac smerníc ako v roku 2009 (t. j. 111 v porovnaní so 71 smernicami). Súbežne musela Komisia otvoriť podstatne väčší počet neoznámených prípadov v roku 2010 (855 prípadov) než v roku 2009 (531). Hoci viac než polovica týchto novo otvorených neoznámených prípadov sa mohla uzavrieť, 410 prípadov ostalo do konca roka 2010 stále nevyriešených. Takže spolu so zostávajúcimi 60 neoznámenými prípadmi nazbieranými z predchádzajúcich rokov bolo na konci roka 2010 nevyriešených spolu 470 neoznámených prípadov. Posledný údaj predstavuje skoro 15 % zvýšenie v počte otvorených neoznámených prípadov od začiatku roka 2010, kedy existovalo iba 407 takýchto prípadov. Transpozičný proces je najúčinnejšie riadený v Dánsku a na Malte (5 otvorených neoznámených prípadov v každej krajine), zatiaľ čo dlhší čas je potrebný v Taliansku (34 prípadov) a v Poľsku (32 prípadov). Veľmi často viaceré členské štáty nedodržia lehotu transpozície danej smernice. Ako náhle Komisia otvorí konanie vo veci porušenia, počet oznámení vnútroštátnych opatrení sa prudko zvýši, čím je možné konanie uzavrieť. Zo 792 neoznámených prípadov uzavretých Komisiou v roku 2010 bolo 588 konaní ukončených po tom, ako Komisia zaslala členským štátom formálnu výzvu a pred tým, ako im zaslala odôvodnené stanovisko. Preto sa ďalšia oneskorená transpozícia vyskytla iba v niektorých členských štátoch. Komisia sa chce prostredníctvom uplatňovania článku 260 ods. 3 ZFEÚ účinnejšie zaoberať problémami vyplývajúcimi z dlhodobých oneskorení. Toto ustanovenie umožňuje Súdnemu dvoru už počas prvého zaoberania sa vecou podľa článku 258 ZFEÚ, aby na žiadosť Komisie uložil peňažné pokuty proti členskému štátu, ktorý netransponoval smernicu prijatú v súlade s legislatívnym postupom. Predtým sa mohli peňažné pokuty za neoznámené prípady uplatňovať v dvojstupňovom postupe, t. j. ak členský štát nekonal v súlade so skorším rozsudkom Súdneho dvora. Vo svojom oznámení[9] o použití článku 260 ods. 3 ZFEÚ Komisia dala jasne najavo, že bude uplatňovať toto nové ustanovenie. Predpokladá sa, že to podstatne prispeje k zvýšeniu včasného transponovania práva EÚ členskými štátmi. Odvetvové aspekty Vychádzajúc z počtu prípadov sa zdá, že k oneskoreniam v transpozícii dochádza najmä v oblastiach životného prostredia (115 aktívnych prípadov), dopravy (104) a vnútorného trhu a služieb (78). Pokiaľ ide o právne predpisy EÚ v oblasti životného prostredia , veľký počet členských štátov často nedodržiava lehoty, tieto prípady sa však zvyčajne vyriešia po začatí konania vo veci porušenia predpisov a preťahovanie lehôt možno zaznamenať iba v menšine členských štátov. Príkladom obzvlášť pomalej transpozície je smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/35/ES z 21. apríla 2004 o environmentálnej zodpovednosti pri prevencii a odstraňovaní environmentálnych škôd[10]. Iba štyri členské štáty ju transponovali načas a Súdny dvor musel vydať rozsudky proti siedmim členským štátom. V roku 2010 transpozícia smerníc upravujúcich vnútorný trh prebiehala vo všeobecnosti podobne ako v iných oblastiach politiky. Avšak po obdobiach intenzívnej legislatívnej činnosti v rokoch 2009 a 2010 najmä v odvetví finančných služieb zaznamenala Komisia v tejto oblasti prudký nárast neoznámených prípadov. Príčinou oneskorenej transpozície bol často široký rozsah dotknutých právnych predpisov (smernica o službách 2006/123/ES[11], smernica o IZDZ 2003/41/ES[12]) alebo napríklad v odvetví bankovníctva, kde zákonodarca stanovil relatívne krátke lehoty na transpozíciu (1 až 15 mesiacov) z dôvodov rýchlej reakcie na finančnú krízu. Oneskorená transpozícia sa často dotýka smerníc o doprave, najmä tých, ktoré upravujú cestnú a námornú dopravu. V tomto ohľade členské štáty informovali útvary Komisie o nasledovných príčinách oneskorenej transpozície: nedostatok odborných znalostí a zdrojov a zložité vnútorné rozhodovacie procesy v členských štátoch. Členské štáty žiadali od Komisie väčšiu podporu v období medzi nadobudnutím účinnosti a konečným termínom transpozície daných smerníc. Včasná transpozícia je takisto kľúčovou otázkou v oblasti súdnej spolupráce, základných práv a občianstva . Keďže časť z nich patrila do bývalého tretieho piliera, Komisia musí v tejto oblasti uplatňovať smernice, ako aj rámcové rozhodnutia. Vo viacerých odvetviach, ktoré sa upravujú na základe smerníc, vrátane voľného pohybu osôb, občianstva a rodovej rovnosti boli už oznámenia ukončené. V roku 2010 bolo možné k tomuto zoznamu pridať odvetvie ochrany spotrebiteľa, keď bolo uzavreté posledné konanie vo veci porušenia predpisov pre neúplnú alebo čiastočnú transpozíciu smernice 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách[13]. Naopak odvetvia bývalého tretieho piliera, ktoré sú upravované predlisabonskými rámcovými rozhodnutiami, s transpozíciou zaostávali. Komisia nemusí začať konania vo veci porušenia predpisov na základe týchto rámcových rozhodnutí počas obdobia piatich rokov od nadobudnutia platnosti Lisabonskej zmluvy[14]. Problémy s oneskorenou transpozíciou sú zriedkavé v oblastiach politiky, ktoré majú stabilné acquis smerníc (napr. poľnohospodárska politika). Právne predpisy EÚ v oblastiach podnikania a priemyslu, zamestnania a sociálnych záležitostí, ako aj nepriamych daní sú ďalšími oblasťami, v prípade ktorých neboli pozorované vážne ťažkosti s včasnou transpozíciou. Záver : Existujú stále jasne vymedzené oblasti, v ktorých často dochádza k oneskorenej transpozícii, ako životné prostredie, vnútorný trh, doprava a súdna spolupráca, základné práva a občianstvo. Lisabonská zmluva poskytla Komisii dodatočný nástroj, ktorý by mohol pomôcť zmeniť túto neuspokojivú situáciu (článok 260 ods. 3 ZFEÚ). Zlepšené pracovné metódy na spracúvanie prípadov spojených s uplatňovaním práva EÚ CHAP : Zavedením databázy CHAP v septembri 2009 má Komisia teraz nástroj IT, ktorý je špeciálne navrhnutý na registráciu a spracúvanie sťažností a otázok európskych občanov o uplatňovaní práva EÚ členským štátom. CHAP zabezpečuje riadne a včasné postúpenie sťažností príslušným útvarom Komisie, ako aj systematickú spätnú odozvu sťažovateľom v súlade s oznámením z roku 2002 o vzťahoch so sťažovateľom pri porušovaniach práva Spoločenstva[15]. V roku 2010 bolo v rámci CHAP vytvorených 4 035 prípadov (83 % sťažností a 17 % otázok). Najviac dotknutých bolo týchto päť členských štátov: Taliansko (12 %), Španielsko (11,4 %), Nemecko (9,5 %), Spojené kráľovstvo (7,5 %) a Francúzsko (6,9 %). Na základe komplexnej reakcie Komisie bolo priamo v CHAP uzavretých 52,5 % sťažností a ďalších 14 % bolo uzavretých z dôvodov chýbajúcej kompetencie EÚ. V 17 % prípadov prešetrovanie pokračovalo prostredníctvom projektu EU Pilot a 9 % bolo zmenených na konania vo veci porušenia predpisov. EU Pilot : Projekt EU Pilot je v prevádzke od apríla 2008. Jeho cieľom je poskytovať rýchlejšie a lepšie odpovede na otázky občanov alebo podnikov a ponúkať riešenia tých problémov, ktoré vznikajú pri uplatňovaní práva EÚ. Je takisto navrhnutý na zlepšenie komunikácie a kooperácie medzi útvarmi Komisie a orgánmi členských štátov, pokiaľ ide o uplatňovanie, implementáciu práva EÚ alebo o súlad práva v členskom štáte s právom EÚ. Útvary Komisie môžu v rámci EU Pilot podať otázky a sťažnosti občanov a podnikov, ako aj prípady začaté z vlastnej iniciatívy. Zahŕňa to otázky podané Komisiou v petičnom výbore Európskeho parlamentu alebo prostredníctvom listu poslanca Európskeho parlamentu. EU Pilot sa od svojho zavedenia veľmi pozitívne osvedčil a ukazuje, ako Komisia a zúčastnené členské štáty spolupracujú pri hľadaní riešení smerujúcich k úplnému a rýchlemu presadzovaniu práva EÚ v prospech občanov a podnikov. Komisia skúma každý prípad a začína konanie vo veci porušenia predpisov vtedy, keď sa nenájde žiadne riešenie, ktoré je v súlade s právom EÚ. K 31. decembru 2010 bolo 81 % odpovedí poskytnutých členskými štátmi posúdených Komisiou ako prijateľných[16], zatiaľ čo približne 160 prípadov bolo presunutých do databázy NIF s cieľom umožniť Komisii, aby začala konanie vo veci porušenia zaslaním formálnej výzvy podľa článku 258 ZFEÚ. V roku 2008 sa 15 členských štátov dobrovoľne prihlásilo k účasti na projekte EU Pilot. Po úspechu projektu sa Komisia v prvej hodnotiacej správe projektu EU Pilot prijatej v marci 2010[17] rozhodla pozvať ostatných 12 členských štátov, aby sa k projektu pripojili. Na konci roka 2010 sa k projektu pripojili ďalšie tri členské štáty[18]. Databázy Komisie na spracúvanie prípadov spojených s uplatňovaním práva EÚ Sťažnosti/Otázky sú najskôr registrované v CHAP a potom presunuté do projektu EU Pilot pre zúčastnené členské štáty, ak Komisia potrebuje získať ďalšie skutkové alebo právne informácie alebo ak chce poskytnúť predmetnému členskému štátu príležitosť predložiť riešenie, ktoré je v súlade s právom EÚ. Ak sa nenájde žiadne riešenie, ktoré je v súlade s právom EÚ, prípady sa následne presunú do databázy NIF, ktorá obsahuje prípady porušovania. Prípady, ktoré Komisia podáva z vlastnej iniciatívy ( ex-officio ), sa začnú pre zúčastnené členské štáty riešiť v projekte EU Pilot a ak sa nedajú vyriešiť, tak sú následne presunuté do databázy NIF. Neoznámené prípady sú registrované priamo a výlučne v databáze NIF, keďže ide o jasné prípady, kde by použitie projektu EU Pilot neprinášalo žiadnu pridanú hodnotu. Pre členské štáty, ktoré sa ešte nepridali k projektu EU Pilot, prebieha korešpondencia pred začatím konania vo veci porušenia stále klasickým administratívnym spôsobom. Záver: Komisia bude ďalej rozvíjať svoje databázy na spracúvanie prípadov spojených s uplatňovaním práva EÚ. Komisia preskúma rozšírenie projektu EU Pilot na všetky členské štáty ako nástroja na riešenie problémov a prevenciu. Všeobecným prístupom Komisie je zabezpečiť systematickú registráciu všetkých sťažností/otázok o uplatňovaní práva EÚ, hľadať pohotové riešenie problémov použitím projektu EU Pilot a v prípade potreby začať a dôrazne sledovať konania vo veci porušenia. Otázky presadzovania práva Podľa článku 17 ZEÚ má Komisia jedinečnú a zásadnú úlohu v dohliadaní na uplatňovanie práva EÚ. Súčasťou hlavnej úlohy Komisie je, že „ zabezpečuje uplatňovanie zmlúv, ako aj opatrení prijatých inštitúciami na ich základe “. V tomto kontexte sú dôležitými nástrojmi možnosti začať proti členským štátom konanie vo veci porušenia predpisov (podľa článku 258 ZFEÚ) a uložiť im finančné sankcie, ak naďalej porušujú právne prepisy Únie (podľa článku 260 ZFEÚ). Avšak iba v niektorých oblastiach je Komisia oprávnená skúmať dodržiavanie právnych predpisov EÚ priamo na mieste. K tomu patrí vyberanie vlastných zdrojov Únie z DPH, za ktoré s pomocou daňových odborníkov zodpovedajú rozpočtové útvary. Požiadavky týkajúce sa bezpečnosti potravín, zdravia zvierat a starostlivosti o zvieratá a zdravia rastlín môžu byť kontrolované na mieste Potravinovým a veterinárnym úradom Komisie. Špecializované agentúry EÚ v spolupráci s námornými a leteckými službami Komisie kontrolujú bezpečnosť v námornom a leteckom odvetví. Jadrové zariadenia sú takisto predmetom pravidelných inšpekcií útvarov Komisie[19]. Možnosť Komisie ukladať členským štátom finančné opravy je takisto obmedzená na určité oblasti. Komisia sa môže uchýliť k postupu zúčtovania v poľnohospodárstve, ak ide o finančné prostriedky EÚ tým, že vylúči z financovania EÚ výdavky, ktoré sa nevynaložili v súlade s právnymi predpismi EÚ. Podobný nástroj existuje na zabezpečenie riadneho priebehu projektov spolufinancovaných EÚ v oblasti regionálnej politiky. Napriek týmto obmedzeniam je dôležité zohľadňovať skutočnosť, že právo EÚ tvorí integrálnu súčasť vnútroštátneho právneho poriadku v členských štátoch bez ohľadu na to, či sú právne predpisy EÚ priamo uplatňované (napr. nariadenia) alebo či vyžadujú predchádzajúcu transpozíciu do vnútroštátneho práva (smernice). Z toho vyplýva, že povinnosť správneho uplatňovania práva EÚ je v prvom rade v rukách správy a súdnictva členských štátov, ktoré musia zabezpečiť, aby boli práva a povinnosti občanov a podnikov riadne presadzované. Vnútroštátne orgány majú často širokú voľnosť v tom, ako organizovať tieto mechanizmy presadzovania, vrátane sankcií za nedodržiavanie. Európsky zákonodarca a Komisia však môžu rôznymi spôsobmi podporovať účinné uplatňovanie práva na úrovni členského štátu. Napríklad v oblasti práv cestujúcich v reakcii na krízu spôsobenú oblakom sopečného popola, ktorá ochromila európsky vzdušný priestor na jar 2010, sa Komisia rýchlo stretla s vnútroštátnymi orgánmi presadzovania práva, aby prostredníctvom dohodnutých usmernení zabezpečila vyrovnaný a jednotný výklad nariadenia (ES) č. 261/2004[20] o právach cestujúcich v leteckej doprave, konkrétne o pomoci, ktorú mohli uviaznutí cestujúci dostať od leteckých spoločností. Ďalej súčasné právne predpisy EÚ a medzinárodné dohody vyžadujú od členských štátov, aby poskytovali v niektorých oblastiach prístup k mechanizmu kompenzácie . V oblasti životného prostredia návrh na revíziu smernice Seveso[21] obsahuje pravidlá o prístupe k spravodlivosti, ktorý je v súlade s Aarhuským dohovorom. Takýto širší prístup k spravodlivosti bude ďalej fungovať podľa prepracovanej smernice o priemyselných emisiách (2010/75/EÚ[22]). Pravidlá odvolania v opatreniach informačnej spoločnosti (smernica 2002/21/ES[23]) a príslušná judikatúra vymedzujú širokú skupinu zainteresovaných osôb, ktoré môžu napadnúť rozhodnutia vnútroštátnych orgánov a súdov. Právne predpisy týkajúce sa vnútorných záležitostí (napr. smernica o sankciách voči zamestnávateľom[24]) zaväzuje členské štáty povoliť tretím stranám (napr. odborom) zasahovať v mene zamestnancov do správnych alebo občianskoprávnych konaní. V právnych predpisoch v oblasti migrácie sa povinne vyžaduje uviesť príčiny odmietnutia žiadosti o pobyt a informovať uchádzačov o možných mechanizmoch odvolania a lehotách. Odmietnutia žiadostí o udelenie víza musia byť takisto odôvodnené. Niektoré nedávne smernice EÚ vyžadujú od členských štátov, aby otvorili dodatočné alebo alternatívne kanály pre riešenie sporov . V oblasti vnútorného trhu sa v smernici o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov („smernica o PKIPCP IV“ 2009/65/ES[25]) vyžaduje od členských štátov, aby viedli efektívne a účinné postupy mimosúdneho riešenia sťažností a mimosúdne postupy urovnávania spotrebiteľských sporov. Smernicou 2007/66/ES o účinnosti postupov preskúmania v oblasti zadávania verejných zákaziek[26] sa prostredníctvom všeobecných noriem zabezpečuje, že všetci účastníci vo verejných súťažiach majú vo všetkých členských štátoch potrebné opravné prostriedky na ochranu svojich práv podľa práva EÚ. Predpisy o ochrane spotrebiteľa sú naďalej veľkou oblasťou, v ktorej sú opravné prostriedky zakorenené v práve EÚ s cieľom zaviesť primerané a účinné prostriedky nápravy, a to v rámci európskeho konania vo veciach s nízkou hodnotou sporu (nariadenie 861/2007[27]) a v rámci povinností členských štátov v hlavných smerniciach (2005/29/ES[28] a 97/7/ES[29]). Smernice o liberalizácie európskych trhov s elektrickou energiou (2009/72/ES[30]) a so zemným plynom (2009/73/ES[31]) takisto zvyšujú ochranu spotrebiteľa tým, že požadujú ombudsmana v oblasti energetiky alebo spotrebiteľský orgán na mimosúdne urovnávanie sporov. Ďalším príkladom, ako právo EÚ podporuje presadzovanie, je vytvorenie orgánov presadzujúcich rovnosť podľa antidiskriminačných právnych predpisov: jednou z ich úloh je odkazovať obete diskriminácie na sprostredkovateľské organizácie. Podporovanie spolupráce medzi príslušnými vnútroštátnymi orgánmi môže často predstavovať užitočné sprevádzajúce opatrenie. To je možné uskutočniť prostredníctvom sietí (napr. IMPEL − sieť EÚ pre vykonávanie a vynucovanie práva v oblasti životného prostredia), klasických poradných výborov (napr. Výbor vedúcich predstaviteľov inšpekcie práce) alebo inovatívnych štruktúr, ako je „fórum“ orgánov presadzovania práva spojené s Európskou chemickou agentúrou podľa nariadenia REACH[32]. Neformálne mechanizmy riešenia problémov naďalej poskytovali občanom rýchle a pragmatické riešenia. SOLVIT, sieť vnútroštátnych orgánov podporovaná Komisiou, sa zaoberá rok čo rok rastúcim počtom prípadov, najmä v oblasti regulovaných povolaní, pobytu a sociálneho zabezpečenia. V roku 2010 sa podarilo úspešne vyriešiť 9 z 10 prípadov SOLVIT, väčšinou v rámci desaťtýždňovej lehoty. To svedčí o rastúcej miere úspešnosti v porovnaní s rokom 2009. V otázkach zamestnania správna komisia pre koordináciu systémov sociálneho zabezpečenia zriadila zmierovaciu radu, aby robila sprostredkovateľa medzi členskými štátmi, ktoré majú rozdielne stanoviská. Záver: Komisia bude ďalej posilňovať a podporovať nástroje na riešenie problémov ako SOLVIT, siete ako IMPEL a skúmať, či by sa k súčasnému systému opravných prostriedkov EÚ mali pridať ďalšie mechanizmy, aby sa posilnilo presadzovanie práva EÚ. Prijme takisto opatrenia na posilnenie synergie medzi existujúcim nástrojmi na riešenie problémov, kde to bude možné, aby zabezpečila, že problémy sa budú riešiť čo najúčinnejším spôsobom v prospech európskych občanov a podnikov. Preventívne opatrenia Všeobecný vývoj Implementačné plány: V oznámení z roku 2007 sa Komisia zaviazala systematicky navrhovať preventívne opatrenia zamerané na pomoc členským štátom pri implementácii práva EÚ. Implementačné plány zohrávajú v tomto kontexte významnú úlohu. Komisia v nich identifikuje všetky hlavné riziká pre včasnú a správnu implementáciu novej smernice, ako aj primerané protiopatrenia na zabránenie týmto rizikám. Vývoj implementačných plánov je integrálnou súčasťou tzv. prístupu „inteligentnej regulácie“ Komisie a pomáha zabezpečiť, aby implementácia bola primerane zohľadnená počas celého cyklu tvorby politiky. V roku 2010 pracovný program Komisie na rok 2011 určil rad hlavných a komplexných návrhov, pre ktoré by sa mali pripraviť implementačné plány. V dňoch 22. a 23. novembra 2010 uskutočnilo belgické predsedníctvo konferenciu o transpozícii smerníc EÚ. Konferencia nadväzovala na podobnú konferenciu organizovanú českým predsedníctvom v marci 2009 a bola zameraná na vymieňanie najlepších postupov pri implementácii práva EÚ[33]. Justičné vzdelávanie: Lisabonská zmluva prvýkrát poskytuje právny základ pre opatrenie Európskej únie týkajúce sa justičného vzdelávania (článok 81 ods. 2 a článok 82 ods. 1 ZFEÚ). Európske justičné vzdelávanie by malo zahŕňať vzdelávanie právnikov (sudcov, prokurátorov, advokátov, právnych poradcov, notárov, súdnych vykonávateľov a súdnych zamestnancov) vo všetkých oblastiach legislatívy EÚ prostredníctvom vzdelávacích činností a výmenných programov. Európska komisia pripravuje oznámenie o európskom justičnom vzdelávaní, aby preskúmala, ako reagovať na značné potreby vzdelávania právnikov v tejto oblasti. V októbri 2010 začala Komisia rozsiahlu konzultáciu, aby zhromaždila názory hlavných zainteresovaných strán justičného vzdelávania. Výsledky tejto konzultácie budú zahrnuté do oznámenia, ktoré sa plánuje v druhej polovici roka 2011. Hlavné odvetvové trendy Implementačné plány: V niektorých oblastiach politiky sú smernice často spojené s implementačnými plánmi. V oblasti životného prostredia , kde sa takého plány vypracovávajú od roku 2008, Komisia posúdila svoj prístup, aby lepšie identifikovala riziká a lepšie ich zladila s inými preventívnymi nástrojmi, ako sú výsledkové tabuľky a kontrolné zoznamy transpozície[34]. V oblasti vnútorného trhu sa implementačné plány uplatňovali na smernicu o obstarávaní v oblasti obrany, tretiu poštovú smernicu a smernice v odvetví práva obchodných spoločností. Komisia zvyčajne vyžaduje, aby sa pripravil implementačný plán pre každý nový návrh smernice v oblasti zdravia a ochrany spotrebiteľa . V oblasti podnikania a priemyslu bude niekoľko návrhov smerníc sprevádzaných implementačnými plánmi. Tieto návrhy zahŕňajú: novú registráciu ojazdených vozidiel v inom členskom štáte, stanovovanie cien liekov a zmeny typového schvaľovania motorových vozidiel. Ostatné nástroje: Skoro všetky útvary Komisie vydávajú usmernenia, príručky alebo vysvetľujúce poznámky, aby uľahčili proces transpozície. Každý útvar Komisie sa usiluje vyjasniť nevyriešené transpozičné otázky s členskými štátmi prostredníctvom stretnutí skupín odborníkov a bilaterálnymi kontaktmi. Transpozičné otázky sú často programom stretnutí týkajúcich sa transpozičných balíkov. Semináre, školenia a pracovné dokumenty sú tiež nástrojmi, ktoré sa často používajú na zlepšenie výsledkov transpozície. Komisia aktívne podporuje členské štáty, aby transpozičný proces prebiehal čo najrýchlejšie s konečným cieľom správneho uplatňovania práva EÚ a účinného presadzovania práv a povinností. Napríklad v zelenej knihe o budúcnosti DPH[35] sa hľadajú možnosti zjednodušiť európsky systém DPH, aby sa uľahčila jeho transpozícia. Komisia takisto zohráva aktívnu úlohu pri vylepšovaní miestnej schengenskej spolupráce medzi konzulátmi členských štátov, okrem iného prostredníctvom školení, a pri zlaďovaní ich postupov s acquis EÚ. Preventívne opatrenia sa takisto zameriavajú na zapájanie občanov do uplatňovania práva EÚ. Jednou možnou pomocou je online právna databáza spotrebiteľského práva (najmä smernica 2005/29/ES[36]). Zvyšovanie informovanosti je kľúčovou prioritou v oblastiach, kde sa občania musia hlavne spoliehať na ustanovenia zmlúv, keď sa chcú dožadovať svojich práv, napr. voľný pohyb študentov, uznávanie akademických diplomov a šport. Záver : Komisia s cieľom zabrániť problémom v transpozícii a uplatňovaní novej legislatívy ďalej používa škálu preventívnych opatrení vrátane implementačných plánov na čo najväčšiu podporu hladkej a primeranej implementácie budúcich smerníc. Tabuľky zhody Tabuľky zhody sa používajú na to, aby ukázali, ako členské štáty transponovali právo EÚ do vnútroštátneho práva tým, že znázorňujú, ako bol každý prvok právneho predpisu EÚ transponovaný. Poskytujú jasný prehľad o tom, ktoré vnútroštátne právne predpisy implementujú každý z článkov v smernici, a tým uľahčujú kontakty s Komisiou, keďže dokazujú, že smernica bola plne transponovaná. Neskôr sa môžu stať východiskovým bodom pre prevádzkovateľov pri určovaní príslušných právnych ustanovení. Od roku 2003 Komisia vo svojich návrhoch smerníc zahŕňa záväzné ustanovenia o tabuľkách zhody. Počas legislatívneho procesu sú však tieto ustanovenia z podnetu Rady dosť často zrušené. V rámcovej dohode upravujúcej od novembra 2010 vzťahy medzi Európskym parlamentom a Komisiou obe inštitúcie vyzdvihli širokú škálu prínosov tabuliek zhody a opätovne potvrdili svoj záväzok voči tejto metóde. V oddiele 44 dohody Európsky parlament a Komisia zdôraznili svoj záväzok zachovať povinné ustanovenia o tabuľkách zhody počas legislatívnych rokovaní. Záver: Komisia sa domnieva, že v mnohých prípadoch sú korelačné tabuľky dôležitými nástrojmi, ktoré pomáhajú zaručovať účinnú implementáciu smerníc. Komisia preto bude do svojich návrhov zahŕňať primerané znenie. Zaväzuje sa spolupracovať s Radou a Európskym parlamentom pri hľadaní riešenia na zlepšenie transpozície a súladu. Transparentnosť V roku 2010 Komisia naďalej uverejňovala na svojej webovej stránke[37] súhrnné informácie o konaniach o porušení povinností od štádia odôvodneného stanoviska a vo vybraných prípadoch od štádia formálneho oznámenia. V zhrnutí bol uvedený dotknutý členský štát, príslušný útvar Komisie, registračné číslo a názov konania, ako aj dátum a charakter posledného rozhodnutia Komisie. Transparentnosť patrila k aspektom zdôrazneným v revidovanej rámcovej dohode o vzťahoch medzi Európskym parlamentom a Komisiou. V bode 44 rámcovej dohody sa uvádza: „Okrem osobitných správ a výročnej správy o uplatňovaní právnych predpisov Únie Komisia sprístupní Európskemu parlamentu súhrnné informácie o všetkých konaniach o porušení povinností z formálnej výzvy, a ak to bude Európsky parlament požadovať, aj podľa jednotlivých prípadov a pri dodržaní pravidiel o dôvernosti, najmä tých, ktoré uznal Súdny dvor Európskej únie v súvislosti s otázkami, ktorých sa týka konanie o porušení povinnosti.“ Záver: Komisia bude v rámci právnych a súdnych obmedzení naďalej presadzovať transparentnosť vo svojej politike v oblasti porušovania predpisov. INTELIGENTNÁ REGULÁCIA Vo svojom oznámení o inteligentnej regulácii v Európskej únii[38] Komisia stanovila prístup zameraný na integráciu uplatňovania práva EÚ do cyklu tvorby politiky (t. j. od skorého stupňa prípravy až po prípadnú revíziu). Cieľom je zlepšiť zavádzanie a vykonávanie existujúcich právnych predpisov a zvýšiť kvalitu nových predpisov. Tento prístup sa má ďalej rozvíjať a mal by prispievať k účinnému monitorovaniu a uplatňovaniu práva EÚ. ZÁVERY Rok 2010 sa vyznačoval činnosťami zameranými na implementáciu a ďalší rozvoj reformy spracúvania porušovania právnych predpisov iniciovaný Komisiou v roku 2007 oznámením „Európa výsledkov – uplatňovanie práva Spoločenstva“. V roku 2011 sa Komisia bude naďalej zameriavať na kľúčové oblasti tohto strategického prístupu, najmä na: účinné riešenie problémov : napr. rozširovanie použitia projektu EU Pilot s cieľom zapojiť doň všetky členské štáty, efektívne spracúvanie : zlepšenie spracúvania prípadov súvisiacich s porušovaním v súlade s kritériami Komisie, preventívne opatrenia : napr. zabezpečovanie systematického a komplexného prístupu k implementačným plánom, inteligentnú reguláciu: rozsiahlejšiu integráciu monitorovania uplatňovania práva EÚ do širšieho legislatívneho životného cyklu. [1] KOM(2007) 502 v konečnom znení. [2] Predchádzajúce správy sa nachádzajú na:http://ec.europa.eu/eu_law/infringements/infringements_annual_report_en.htm. [3] Ú. v. EÚ C 12, 15.1.2011, s. 1. [4] Ú. v. EÚ L 304, 20.11.2010, s. 47. [5] Táto správa uvádza kľúčové číselné údaje; sprievodný pracovný dokument útvarov Komisie [SEK(2011) 1094 v konečnom znení] obsahuje komplexnejšie údaje. [6] Prípady, v ktorých dotknutý členský štát porušil svoju povinnosť oznámiť opatrenia na transpozíciu smernice. [7] Smernica Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. ES L 175, 5.7.1985, s. 40). [8] Smernica Rady 2004/80/ES z 29. apríla 2004 o odškodňovaní obetí trestných činov (Ú. v. EÚ L 261, 6.8.2004, s. 15). [9] Ú. v. EÚ C 12, 15.1.2011, s. 1. [10] Ú. v. EÚ L 143, 30.4.2004, s. 56. [11] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/123/ES z 12. decembra 2006 o službách na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 376, 27.12.2006, s. 36). [12] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/41/ES z 3. júna 2003 o činnostiach a dohľade nad inštitúciami zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia (Ú. v. EÚ L 235, 23.09.2003, s. 10). [13] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Ú. v. EÚ L 149, 11.6.2005, s. 22). [14] Článok 10 protokolu č. 36. [15] KOM(2002) 141 v konečnom znení (Ú. v. ES C 244, 10.10.2002, s. 5). [16] „Prijateľné“ znamená, že na základe doručených informácií môže Komisia počítať s uzavretím spisu. [17] KOM(2010) 70 v konečnom znení. [18] K týmto členským štátom patria: Bulharsko, Česká republika, Dánsko, Estónsko, Fínsko, Holandsko, Írsko, Litva, Maďarsko, Nemecko, Portugalsko, Rakúsko, Slovensko, Slovinsko, Spojené kráľovstvo, Španielsko, Švédsko a Taliansko. Tento proces pokračuje v roku 2011. [19] Táto správa sa netýka politiky hospodárskej súťaže, kde má Komisia k dispozícii osobitné nástroje na kontrolu súladu. [20] Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá pre náhradu a pomoc cestujúcim leteckej dopravy v prípade odmietnutia nástupu do lietadla a zrušenia alebo dlhého meškania letov (Ú. v. EÚ L 46, 17.2.2004, s. 1). [21] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/105/ES zo 16. decembra 2003, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečenstiev veľkých havárií s prítomnosťou nebezpečných látok (Ú. v. EÚ L 345, 31.12.2003, s. 97). [22] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ z 24. novembra 2010 o priemyselných emisiách (integrovaná prevencia a kontrola znečisťovania životného prostredia) (Ú. v. EÚ L 334, 17.12.2010, s. 17). [23] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby (Ú. v. ES L 108, 24.4.2002, s. 33). [24] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/52/ES z 18. júna 2009, ktorou sa stanovujú minimálne normy pre sankcie a opatrenia voči zamestnávateľom štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členských štátov (Ú. v. EÚ L 168, 30.6.2009, s. 24). [25] Ú. v. EÚ L 302, 17.11.2009, s. 32. [26] Ú. v. EÚ L 335, 20.12.2007, s. 31. [27] Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 861/2007 z 11. júla 2007, ktorým sa ustanovuje Európske konanie vo veciach s nízkou hodnotou sporu (Ú. v. EÚ L 199, 31.7.2007, s. 1). [28] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 149, 11.6.2005, s. 22). [29] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES z 20. mája 1997 o ochrane spotrebiteľa vzhľadom na zmluvy na diaľku (Ú. v. ES L 144, 4.6.1997, s. 19). [30] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrickou energiou a o zrušení smernice 2003/54/ES (Ú. v. EÚ L 211, 14.8.2009, s. 55). [31] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/55/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, ktorou sa zrušuje smernica 2003/55/ES (Ú. v. EÚ L 211, 14.08.2009, s. 94). [32] Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, 30.12.2006, s. 1). [33] Pozri tlačovú správu z 22. 11. 2011 na stránke http://www.eutrio.be/pressrelease/opening-conference-transposition-european-directives-olivier-chastel-describes-belgian- [34] Kontrolný zoznam transpozície je neformálny dokument, ktorý pripravili útvary Komisie po diskusiách s dotknutými členskými štátmi v pracovných skupinách/stretnutiach týkajúcich sa transpozičných balíkov, a ktorého cieľom je pomôcť členským štátom implementovať právne predpisy EÚ. [35] Zelená kniha o budúcnosti DPH Smerom k jednoduchšiemu, odolnejšiemu a efektívnejšiemu systému DPH [KOM(2010), 695 v konečnom znení]. [36] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu (Ú. v. EÚ L 149, 11.6.2005, s. 22). [37] http://ec.europa.eu/eu_law/infringements/infringements_decisions_en.htm.. [38] Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov, Inteligentná regulácia v Európskej únii, KOM(2010) 0453 v konečnom znení. Viac informácii sa nachádza na webovej stránke „Better regulation“ (Lepšia regulácia): http://ec.europa.eu/governance/better_regulation/key_docs_en.htm