Dôvody nízkej miery cezhraničného nakupovania finančných služieb môžu spočívať tak na strane dopytu, ako aj na strane ponuky. Mnohí spotrebitelia sú spokojní so svojimi domácimi poskytovateľmi služieb. Aj tí, ktorí by mali záujem o služby dostupné v iných členských štátoch, sú opatrní a majú obavy, pokiaľ ide o:

V akčnom pláne sa stanovujú ďalšie kroky smerom k skutočnému jednotnému trhu s retailovými finančnými službami podporenému technológiami, na ktorom môžu spotrebitelia získavať najlepšie ponuky a zároveň byť dobre chránení. Z dlhodobého hľadiska by už rozlišovanie medzi domácimi a cezhraničnými poskytovateľmi finančných služieb nemalo mať význam. To má zároveň dôsledky aj pre poskytovateľov, ktorí budú môcť plne využiť potenciál obrovského jednotného trhu.

Retailové finančné služby sú neoddeliteľnou súčasťou každodenného života ľudí. Zahŕňajú bankové účty, platobné karty, spotrebiteľské a hypotekárne úvery, produkty poistenia a dlhodobého sporenia, najmä s cieľom pripraviť sa na odchod do dôchodku. Trhy s týmito službami zostávajú aj napriek vysokej miere harmonizácie, ktorá sa v posledných rokoch dosiahla, fragmentované. Len 7 % spotrebiteľov si doteraz zakúpilo finančnú službu z iného členského štátu EÚ. Keby sa uľahčil prístup k finančným službám v iných členských štátoch, rozšírili by sa možnosti výberu. Zákazníci by mohli rýchlejšie začať využívať prínosy inovácie, ceny by klesli a kvalita služieb by sa zvýšila. Z integrovanejšieho trhu s finančnými službami pre spotrebiteľov, ktorý ponúka väčšie možnosti výberu, by mali prospech dokonca aj tí, ktorí nenakupujú finančné služby v zahraničí. Inovatívne online služby menia spôsob, akým ľudia využívajú finančné služby. Zároveň sú obrovskou príležitosťou na to, aby všetci Európania získali výhody plynúce z integrovanejšieho jednotného trhu s retailovými finančnými službami.

Keby boli obe možnosti prepočtu mien (prepočet obchodníka, resp. prepočet zákazníkovho poskytovateľa platobných služieb) transparentnejšie, spotrebitelia by mohli prijímať informované rozhodnutia a ich náklady by mohli klesnúť. V smernici o platobných službách (PSD1, ktorú nahradí PSD2) sa stanovujú požiadavky na oznamovanie informácií v súvislosti s transakciami v cudzej mene. K zvýšeniu transparentnosti týchto poplatkov by mohli prispieť ďalšie usmernenia týkajúce sa riadneho presadzovania požiadaviek na transparentnosť zo strany vnútroštátnych orgánov.

Nemalo by teda dochádzať k neopodstatnenej diskriminácii zákazníkov na základe bydliska, najmä keď to znamená, že spotrebitelia musia kúpiť menej atraktívnu službu od toho istého poskytovateľa vo svojej krajine. V smernici o platobných účtoch sa už rieši geografické blokovanie v súvislosti s platobnými účtami. Komisia bude monitorovať vplyv tejto smernice, ako aj praktiky geografického blokovania pri iných finančných službách. Ak Komisia získa dôkazy o neopodstatnenej diskriminácii, zváži vhodné opatrenia, ktorých ciele by sa mali dosiahnuť bez nadmerného regulačného zaťaženia firiem.

Komplexný právny rámec však sám osebe nestačí. Musí sa tiež účinne presadzovať. Komisia úzko spolupracuje s európskymi orgánmi dohľadu s cieľom preskúmať, ako by sa dala v celej EÚ zlepšiť konzistentnosť a efektívnosť presadzovania, ako aj postupov dohľadu. Komisia zároveň koordinuje činnosť siete pre spoluprácu v oblasti ochrany spotrebiteľa, ktorá uskutočňuje hlavne spoločné opatrenia na presadzovanie práva (napr. v oblasti prenájmu vozidiel, pozri ďalej). Okrem toho vytvorila sieť FIN-NET, ktorá pomáha spotrebiteľom presadzovať ich práva bez toho, aby sa museli obrátiť na súd, a to tak, že pre nich nájde príslušný orgán alternatívneho riešenia sporov. Komisia pripravuje kampaň na zvýšenie povedomia o sieti FIN-NET.

Obete dopravných nehôd majú v súčasnosti nárok na náhradu ujmy na zdraví alebo materiálnej škody, aj keď vozidlo, ktoré nehodu spôsobilo, nie je poistené, alebo aj keď je vinník neznámy, a to bez ohľadu na to, kde v EÚ sa nehoda stala. Neexistuje však harmonizovaný mechanizmus, ktorým by sa zabezpečovalo odškodnenie v cezhraničných situáciách, keď poisťovateľ upadne do platobnej neschopnosti. Komisia v nadväznosti na hodnotenie smernice o poistení motorových vozidiel v rámci programu REFIT preskúma, ako najlepšie zaistiť, aby obete dopravných nehôd boli odškodnené aj v prípade platobnej neschopnosti poisťovateľa.

Trh so spotrebiteľskými úvermi sa v posledných rokoch rýchlo rozvíjal, a to aj cezhranične; došlo k tomu najmä vďaka poskytovaniu úverov cez internet a platformám partnerského poskytovania úverov (peer-to-peer). Právne predpisy EÚ (najmä smernica o zmluvách o spotrebiteľskom úvere) boli vypracované s ohľadom na tradičnejšie formy poskytovania úverov a nemusia sa vždy primerane vzťahovať na tieto nové formy poskytovania úverov, najmä na cezhraničné poskytovanie úverov cez internet. Rozvoju trhu so spotrebiteľskými úvermi môže brániť aj neexistencia harmonizovaných požiadaviek na úrovni EÚ týkajúcich sa udeľovania povolení a dohľadu (ktoré existujú pre mnohé ďalšie finančné služby), pretože spotrebitelia a poskytovatelia úverov nemajú istotu, ktoré požiadavky platia a ktorý orgán (ak vôbec nejaký) monitoruje činnosti v oblasti spotrebiteľských úverov, či už uskutočňované v rámci ich domovského štátu alebo v zahraničí.

Zatiaľ čo vďaka väčšej dostupnosti spotrebiteľských úverov a ľahšiemu prístupu k takýmto úverom vznikajú príležitosti pre podniky a klesajú náklady pre vypožičiavateľov, stúpa pritom riziko nezodpovedného poskytovania a brania úverov vedúceho k nadmernej zadlženosti. Toto riziko je potrebné zmierniť.

Nezodpovednému poskytovaniu a braniu úverov majú zabrániť posúdenia úverovej bonity, ktoré sa predpokladajú v smernici o spotrebiteľských úveroch aj v smernici o hypotekárnych úveroch. Nadmerná zadlženosť je napriek tomu v EÚ stále závažným problémom. Podľa Eurostatu (štatistika o príjmoch a životných podmienkach, SILC) je v priemere približne 10 % európskych domácností nadmerne zadlžených, pričom táto skutočnosť je do veľkej miery spôsobená úverovými činnosťami. Zadlžené domácnosti s nízkymi príjmami sú obzvlášť zraniteľné voči ekonomickým šokom, pretože nízke príjmy alebo vysoké úrokové miery by mohli rýchlo viesť k neudržateľnému dlhovému zaťaženiu a ekonomickým ťažkostiam.

Štúdia Komisie z roku 2013 potvrdila, že k zmierňovaniu dlhového zaťaženia a riešeniu nadmernej zadlženosti účinne prispieva dlhové poradenstvo spolu s finančným vzdelávaním. Spôsoby, akými sa v EÚ v súčasnosti poskytuje dlhové poradenstvo, sú však veľmi rôznorodé. V niektorých krajinách a regiónoch je takéto poradenstvo nedostatočne rozvinuté, pričom v niektorých prípadoch môže byť jeho účinnosť nízka pre obmedzené poznatky o tom, ako by sa malo poskytovať, alebo obmedzenú informovanosť o takomto poradenstve medzi spotrebiteľmi.

Opatrenie 7 Komisia preskúma spôsoby, akými by bolo možné uľahčiť cezhraničný prístup k úverom a zároveň zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľa. V tejto súvislosti sa Komisia bude zaoberať aj spôsobmi efektívnejšieho riešenia nadmerného zadlženia spotrebiteľov spojeného s úverovou činnosťou.

3.Právne a regulačné prekážky pre podniky

Podniky, ktoré reagovali na zelenú knihu, zdôraznili, že vzhľadom na nedostatočný dopyt spojený s regulačnou neistotou, teda rizikami (a nákladmi) vyplývajúcimi z toho, že by museli zabezpečiť súlad s vnútroštátnymi právnymi predpismi iného členského štátu, ktoré môžu ísť nad rámec právnych požiadaviek EÚ, nie sú schopné vypracovať podnikateľský zámer na poskytovanie služieb v zahraničí. Je teda potrebné prijať opatrenia na strane ponuky s cieľom identifikovať a riešiť niektoré regulačné obmedzenia, ktoré jednotlivé členské štáty ukladajú poskytovateľom.

Jednou z možností zníženia neistoty vyplývajúcej z rozdielnych vnútroštátnych režimov je vytvoriť pre určité produkty samostatné európske režimy, ktoré sa budú uplatňovať popri existujúcich vnútroštátnych režimoch. V tejto súvislosti je relevantná napríklad činnosť Komisie zameraná na vytvorenie jednoduchého, efektívneho a konkurencieschopného celoeurópskeho osobného dôchodkového produktu – prenosného finančného produktu, ktorý by si ľudia mohli prenášať so sebou do iných členských štátov EÚ. Cieľom tohto produktu bude vytvoriť skutočný jednotný trh s osobnými dôchodkovými produktmi uľahčujúci cezhraničný predaj (poskytovateľmi poistenia alebo správcami aktív) a prenosnosť do iných členských štátov pre sporiteľov. Popritom by bol takýto produkt vzorom pre domáce dôchodkové produkty tretieho piliera v tých členských štátoch, kde sú takéto produkty nedostatočne rozvinuté. Mal by teda pomôcť prekonať dôchodkovú medzeru a uvoľniť nové úspory pre investície.

3.1.Vnútroštátne regulačné obmedzenia

Rozdiely medzi právnymi systémami jednotlivých členských štátov, ako aj tendencia pridávať pri implementácii právnych predpisov EÚ k ustanoveniam EÚ ešte vnútroštátne pravidlá, môžu narušiť hospodársku súťaž na úkor nových účastníkov trhu, ktorí musia znášať vysoké náklady na zabezpečenie súladu s predpismi. Cieľom právnych predpisov EÚ je dosiahnuť rovnováhu medzi slobodou poskytovania finančných služieb a dostatočnými zárukami pre spotrebiteľov a stabilitu trhu. To spolu s pravidlami o zodpovednosti orgánov dohľadu v domovskom a hostiteľskom štáte a o rozhodnom práve umožňuje uskutočňovať pasportizáciu, t. j. udeľovať právo na poskytovanie určitých finančných služieb v iných členských štátoch. Právne predpisy EÚ ponechávajú členským štátom určitý priestor, aby mohli daný rámec prispôsobiť špecifikám svojich trhov. Členské štáty majú napríklad právomoc prijímať niektoré pravidlá na ochranu spotrebiteľa. Z odpovedí na zelenú knihu však vyplýva, že medzi členskými štátmi panujú rozdiely, ktoré bránia riadnemu fungovaniu jednotného trhu.

Je však potrebné zhromaždiť podrobnejšie poznatky o konkrétnych pravidlách a postupoch, ktoré by mohli predstavovať neodôvodnené prekážky pre firmy zamýšľajúce ponúkať svoje služby cezhranične a ktoré nemusia byť opodstatnené ochranou spotrebiteľa v danom členskom štáte. Kroky k odstráneniu prekážok brániacich voľnému pohybu kapitálu sa už uskutočňujú v spolupráci so skupinou expertov z členských štátov, ktorí mapujú prekážky a vymieňajú si osvedčené postupy. Výsledky tejto činnosti budú zahrnuté v správe, v ktorej bude takisto stanovený prvý plán opatrení, ktoré by členské štáty mali prijať najneskôr do roku 2019. Cezhraničné prekážky v osobitnej oblasti distribúcie fondov sa riešili v rámci nedávnej konzultácie, na ktorú Komisia pripraví svoju odpoveď v roku 2017. Stále však pretrváva veľký nedostatok poznatkov, pokiaľ ide o pravidlá ochrany spotrebiteľa a pravidlá správania poskytovateľov služieb v jednotlivých členských štátoch.

Opatrenie 8 Komisia preskúma pravidlá ochrany spotrebiteľa a pravidlá správania poskytovateľov služieb v jednotlivých členských štátoch, aby posúdila, či nevytvárajú neopodstatnené prekážky cezhraničného podnikania.

3.2.Uľahčenie cezhraničného poskytovania úverov

Kľúčovou požiadavkou pri poskytovaní spotrebiteľských úverov podľa práva EÚ je posúdenie úverovej bonity, ktoré chráni tak poskytovateľa úveru, ako aj žiadateľa o úver. Posúdenie úverovej bonity je zároveň účinným preventívnym opatrením proti nadmernému zadlženiu. Poskytovatelia úverov však majú vzhľadom na nedostatočnú dostupnosť a porovnateľnosť relevantných údajov v iných krajinách ťažkosti s posudzovaním úverovej bonity žiadateľov z iných členských štátov.

Zo spätnej väzby získanej od vnútroštátnych orgánov na ochranu spotrebiteľa a na základe sťažností vyplynulo, že v oblasti spotrebiteľských úverov sa takéto posúdenia v jednotlivých členských štátoch vykonávajú značne odlišnými spôsobmi. Štandardizované a harmonizované posudzovanie úverovej bonity by viedlo k uľahčeniu cezhraničného poskytovania úverov, čo by mohlo viesť k nižším cenám a väčšiemu výberu pre spotrebiteľov. Okrem toho by sa ním zabránilo tomu, aby zraniteľní spotrebitelia spadli do „úverovej pasce“, a zabezpečilo, aby spotrebitelia, ktorí si berú úvery z iných členských štátov, boli chránení rovnako, ako keby si úver vzali vo svojej domovskej krajine.

Pri posudzovaní žiadostí o úver sa poskytovatelia úverov zvyčajne spoliehajú na rozličné interné a externé zdroje údajov vrátane údajov z úverových registrov. Poskytovatelia úverov, ktorí reagovali na zelenú knihu, nástojili na tom, že nemôžu poskytovať cezhraničné služby, keďže nemajú prístup k relevantným údajom v iných členských štátoch. Posudzovanie úverovej bonity žiadateľov je preto náročnejšie. Keby boli úverové údaje štandardizované, poskytovanie úverov cez internet v rámci celej Európy by mohlo byť jednoduchšie. Vývoj v oblasti finančných technológií a veľkých dát (big data) viedol k používaniu alternatívnych prvkov a zdrojov údajov, ktoré by sa mali dôkladne posúdiť z hľadiska súladu s právnymi predpismi EÚ o ochrane osobných údajov a s ohľadom na ich relevantnosť z hľadiska stanovenia ratingu žiadateľa alebo ceny finančných služieb.

Efektívne systémy poskytovania informácií o úveroch môžu poskytnúť poskytovateľom úverov prístup k informáciám, ktoré doplnia údaje poskytnuté samotnými žiadateľmi, čo im umožní prijímať riadne podložené rozhodnutia o úveroch (najmä ak budú založené na už spomínaných štandardizovaných posúdeniach úverovej bonity) a zabezpečí väčšiu dostupnosť úverov pre žiadateľov s náležitou úverovou bonitou. Smernicou o hypotekárnych úveroch aj smernicou o spotrebiteľských úveroch sa už poskytovateľom úverov dáva rovnaký prístup do úverových registrov v iných členských štátoch. Poskytované informácie sa však líšia: v niektorých členských štátoch sa v úverových registroch uvádzajú iba informácie o neuskutočnených platbách (t. j. negatívne informácie); v iných figurujú aj informácie o pravidelnosti platieb (t. j. pozitívne informácie). Údaje o úveroch sa navyše spravidla vymieňajú recipročne. V dôsledku toho nie sú úverové registre interoperabilné, relevantnosť dostupných údajov z hľadiska posúdenia úverovej bonity nie je zrejmá a informácie sa vo všeobecnosti nepoužívajú v iných členských štátoch.