Správa Komisie Rade a Európskemu Parlamentu o implementácii nariadenia (ES) č. 1830/2003 o sledovateľnosti a označovaní geneticky modifikovaných organizmov a sledovateľnosti potravín a krmív vyrobených z geneticky modifikovaných organizmov a ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2001/18/ES /* KOM/2006/0197 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 10.5.2006 KOM(2006) 197 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o implementácii nariadenia (ES) č. 1830/2003 o sledovateľnosti a označovaní geneticky modifikovaných organizmov a sledovateľnosti potravín a krmív vyrobených z geneticky modifikovaných organizmov a ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2001/18/ES SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU o implementácii nariadenia ( ES) č. 1830/2003 o sledovateľnosti a označovaní geneticky modifikovaných organizmov a sledovateľnosti potravín a krmív vyrobených z geneticky modifikovaných organizmov a ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2001/18/ES Úvod Nariadenie (ES) č. 1830/2003[1] (ďalej len „nariadenie“) bolo prijaté 22. septembra 2003 a plne sa uplatňuje po uverejnení nariadenia Komisie (ES) č. 65/2004, ktorým sa zavádza systém vypracovania a prideľovania jednoznačných identifikátorov pre geneticky modifikované organizmy[2], od 16. apríla 2004. Požiadavky na označovanie a možnosť sledovateľnosti stanovené v nariadení sa rozširujú na výrobky, ktoré sa umiestňujú na trhu a ktoré obsahujú alebo pozostávajú z geneticky modifikovaných organizmov (GMO). Nariadenie zahŕňa aj ustanovenia týkajúce sa možnosti sledovateľnosti potravín a krmív vyrobených z GMO. Cieľom možnosti sledovateľnosti podľa nariadenia je uľahčiť: - kontrolu a overenie požiadaviek na označovanie, - cielené monitorovanie potenciálnych účinkov na životné prostredie v prípade potreby, - identifikáciu a stiahnutie výrobkov, ktoré obsahujú alebo pozostávajú z GMO z trhu v prípade, že by sa zistilo neočakávané riziko pre ľudské zdravie alebo životné prostredie. S cieľom zabezpečiť sledovateľnosť a označovanie sa v ustanoveniach nariadenia vyžaduje , aby prevádzkovatelia zasielali a uchovávali stanovené informácie o uvedených druhoch geneticky modifikovaných výrobkov v každom štádiu ich umiestňovania na trhu. Najmä: - Od prevádzkovateľov sa vyžaduje, aby mali zavedené systémy a postupy, ktoré určujú komu sa výrobky dodali a od koho prijali. - V prípade GMO, ktoré sú určené na zámerné uvoľnenie do životného prostredia (napr. semená), sa od prevádzkovateľov vyžaduje, aby zasielali stanovené informácie o identite (jedinečný identifikátor) jednotlivých GMO, ktoré výrobok obsahuje. - V prípade GMO, ktoré sú určené pre potraviny, krmivá alebo na spracovanie , môžu prevádzkovatelia buď zaslať už stanovené informácie alebo zaslať vyhlásenie, že výrobok sa má použiť iba ako potravina alebo krmivo alebo na spracovanie, spolu s identitou GMO, ktoré sa použili na vytvorenie zmesi. - V prípade potravín a krmív vyrábaných z GMO sa od prevádzkovateľov vyžaduje, aby informovali nasledujúceho prevádzkovateľa v reťazci, že výrobok je vyrobený z GMO. - Od prevádzkovateľov sa vyžaduje, aby uchovávali informácie počas 5 rokov a na požiadanie ich sprístupnili príslušným orgánom. - Boli stanovené limity pre náhodné alebo technicky nevyhnutné stopy určitých GMO a geneticky modifikovaných materiálov v potravinách, krmivách a spracovávaných výrobkoch, v prípade ktorých sa nevyžaduje označovanie alebo sledovateľnosť. Zámerom zasielania a uchovávania uvedených informácií je obmedziť potrebu odberu vzoriek a testovania výrobkov, čo nepredstavuje podľa nariadenia povinnú požiadavku, ktorú musia prevádzkovatelia splniť. Napriek tomu Komisia za účelom uľahčenia koordinovaného prístupu členských štátov k inšpekcii a kontrole vypracovala technické usmernenie[3] o metódach odberu vzoriek a testovania. Vzhľadom na požiadavky nariadenia je dôležité poznamenať, že v čase dokončovania tejto správy bolo rozhodnutie o požiadavkách na dokumentáciu týkajúcu sa GMO určených na účely potravy, krmiva alebo na spracovanie[4] , ktorá sa má využívať v medzinárodnom obchode, prijaté podľa Cartagenského protokolu o biologickej bezpečnosti (tretie stretnutie zúčastnených strán, 13. až 17. marca 2006, Curitiba, Brazília). Podľa tohto rozhodnutia musia zúčastnené strany Protokolu prijať opatrenia na zabezpečenie toho, aby dokumentácia priložená k medzinárodným zásielkam GMO v rámci komerčnej výroby obsahovala totožnosť GMO obsiahnutých v zásielke, v prípade ak je ich presná totožnosť známa. V prípade, že totožnosť GMO v zásielke nie je presne známa, dokumentácia by mala jasne naznačovať, že zásielka „môže obsahovať“ GMO spoločne s totožnosťou GMO, ktoré môžu byť obsiahnuté v zásielke. Rozhodnutie je v súlade s požiadavkami na sledovateľnosť v nariadení, najmä pokiaľ ide o jeho článok 4 ods. 3. Uplatňovanie tohto rozhodnutia sa preskúma v roku 2012[5], pričom sa prehodnotí aj uskutočniteľnosť predĺženia uplatňovania požiadavky na presné informácie o totožnosti GMO obsiahnutých v medzinárodných zásielkach. Na tento účel by mali skúsenosti získané pri uplatňovaní tohto nariadenia poskytnúť užitočné informácie. Vzájomné pôsobenie s nariadením (ES) č. 1829/2003 Nariadenie (ES) č. 1829/2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivách[6] sa vypracovalo spolu s nariadením a bolo tiež prijaté 22. septembra 2003. Zámerom je, aby tieto dve nariadenia pôsobili spoločne a spoliehali sa na seba, pokiaľ ide o určité požiadavky. V nariadení sa ustanovujú najmä požiadavky na sledovateľnosť všetkých potravín a krmív, ktoré patria do pôsobnosti nariadenia (ES) č. 1829/2003. Tieto požiadavky na sledovateľnosť majú veľmi dôležitý význam v prípadoch, keď sa označovanie konečného výrobku spolieha na zasielanie informácií pri neexistencii zistiteľného geneticky modifikovaného materiálu vo výrobkoch. Podobne sú požiadavky na označovanie potravín a krmív vyrobených z GMO, ktoré podliehajú požiadavkám na možnosť sledovateľnosti podľa článku 5 nariadenia, ustanovené v kapitole II, oddiel II a v kapitole III, oddiel II nariadenia (ES) č. 1829/2003. V nariadení (ES) č. 1829/2003 sa okrem toho stanovujú aj prahové hodnoty pre potraviny a krmivá, ktoré sú vyňaté z požiadaviek na označovanie, ak náhodné stopy takýchto produktov sú nižšie ako tieto prahové hodnoty. Rovnaké prahové hodnoty sa využívajú aj v nariadení, aby sa poskytli rovnaké výnimky z vlastných požiadaviek na označovanie a sledovateľnosť s cieľom zabezpečiť súdržný a jednotný prístup Spoločenstva. V článku 12 nariadenia sa uvádza, že „najneskôr do 18. októbra 2005 Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o implementácii nariadenia, najmä vzhľadom na článok 4 ods. 3“. Pri posudzovaní tejto požiadavky Komisia pripravila dotazník obsahujúci otázky o implementácii, ktorý bol rozdelený do týchto piatich oddielov: - požiadavky na sledovateľnosť, - požiadavky na označovanie, - výnimky z požiadaviek na sledovateľnosť a označovanie, - inšpekčné a kontrolné opatrenia, - ďalšie otázky. Dotazník bol predložený všetkým príslušným orgánom, ako aj príslušným zúčastneným stranám zo všetkých sektorov, vrátane členov a združení potravinárskeho, krmivárskeho a semenárskeho priemyslu, obchodných partnerov, nevládnych organizácií a príslušných ministerstiev členských štátov. Zoznam respondentov je uvedený v prílohe 1. Odpovede, ako aj ďalšie informácie, ktoré Komisia dostala a získala odo dňa uplatňovania nariadenia až do súčasnosti, boli zohľadnené v správe, ako je uvedené v nasledujúcich oddieloch. Nariadenie (ES) č. 1829/2003 obsahuje podobnú požiadavku (článok 48), aby Komisia pripravila najneskôr do 7. novembra 2005 správu o skúsenostiach získaných v rámci tohto nariadenia. Komisia zohľadnila už uvedené vzájomné pôsobenie medzi dvoma nariadeniami a pokúsila sa predísť opakovaniu v uvedených dvoch správach. Výroba potravín a distribučné reťazce Európske potravinárske priemyselné odvetvie a maloobchod sú naďalej zdržanliví k obchodovaniu s GM potravinami a potravinovými výrobkami v dôsledku ich negatívneho vnímania spotrebiteľmi. Preto sa v súčasnosti obchoduje iba s obmedzeným množstvom výrobkov a dovážaný GM materiál sa v súčasnosti v potravinových výrobkoch nepoužíva vo veľmi veľkej miere. Európske priemyselné odvetvia uznávajú, že vnímanie spotrebiteľa a verejnosti je hnacou silou trhu a že musí byť zabezpečená vysoká úroveň ochrany zdravia a životného prostredia, aby mohol obchodovať s GM výrobkami. Zdá sa, že v súčasnosti zodpovedajú priemyselné odvetvia dopytu maloobchodníkov/spotrebiteľov po výrobkoch z geneticky nemodifikovaných organizmov a snažia sa preto vyhnúť nákupu prísad s obsahom geneticky modifikovaných organizmov alebo z nich vyrobených. Zdá sa, že obchodní partneri nezdieľajú tento názor. Jeden z významných vývozcov potravín z tretej krajiny v skutočnosti uviedol, že už viac nevyváža spracované potravinové výrobky do Európskej únie. Tvrdil, že dôvodom je skôr záťaž, ktorú predstavuje právny rámec, ktorý špecificky zahŕňa ustanovenia nariadenia o možnosti sledovateľnosti, než dopyt trhu. Priemyselné združenie z tretej krajiny uviedlo, že mnoho spoločností obchodujúcich s potravinovými výrobkami v Európskej únii, prestalo používať vnútorne vyrábaný GM sójový olej a bielkovinové zložky, aby sa vyhli ťaživým a nákladným záväzným požiadavkám nariadenia na sledovateľnosť. Uviedlo tiež, že tieto požiadavky údajne viedli k poklesu vývozu certifikovaných organických výrobkov obsahujúcich sójový materiál. Tento problém sa pripisoval „obmedzujúcemu“ 0,9-percentnému limitu pre náhodnú prítomnosť. Druhé potravinárske združenie namieta, že ďalšie administratívne a finančné náklady sú vyvolané požiadavkami na označovanie a sledovateľnosť a zdôraznilo, že takto došlo k neprijateľnému zaťaženiu malých vývozcov potravín. Upozorňuje tiež, že protichodné vnútroštátne nariadenia a rôzne prístupy k presadzovaniu v jednotlivých členských štátoch ešte zvyšujú regulačnú záťaž kladenú na obchodné transakcie. Jedno zámorské ministerstvo vlády vo svojej odpovedi na dotazník podobne uvádza, že nariadenie je prekážkou obchodu a tvrdilo, že je príliš obmedzujúce a brzdí výrobcov pri uvádzaní GM výrobkov na trh. Je však potrebné uviesť, že dostupné údaje – a najmä príslušný podiel GM výrobkov na distribučnom reťazci krmív – nepotvrdzujú tento názor, a naopak ukazujú, že charakter obchodovania s GM potravinami je v značnej miere poháňaný trhom (spotrebiteľmi). Toto ministerstvo tiež zdôraznilo, že neochota európskych priemyselných odvetví ponúkať GM výrobky spotrebiteľom, nedostatočná implementácia nariadenia určitými členskými štátmi a odďaľovanie schválenia nových výrobkov predstavujú hlavné prekážky získania príslušných informácií o implementácii nariadenia, najmä čo sa týka jeho článku 4 ods. 3. Ministerstvo vo svojej odpovedi ďalej uvádza, že pre zúčastnené strany je ťažké poskytovať praktický vstup do tejto správy (ako prostriedok na zlepšenie dôslednosti nariadenia) vzhľadom na to, že ešte nemajú dostatočné skúsenosti s jeho implementáciou. Vláda USA (a určité potravinárske združenia z tretích krajín) naliehala najmä na to, aby sa Európska komisia spojila s obchodnými partnermi a snažili sa o zosúladenie a určitú formu vzájomného uznávania obchodu s GM výrobkami, ktoré zbavuje malé podniky takýchto administratívnych bremien. Uvádza najmä potrebu usmernenia, pokiaľ ide o požiadavky na písomnú dokumentáciu s cieľom vyriešiť problém jednotnej implementácie. Je potrebné uviesť, že Komisia sa aktívne zapojila do medzinárodných diskusií s obchodnými partnermi a naďalej sa na nich zúčastňuje, ale od roku 2002 je ministerstvo USA sa správa zdržanlivo k zapojeniu sa do bilaterálnych rokovaní o otázkach týkajúcich sa GMO. Z hľadiska obmedzeného počtu potravinových výrobkov, s ktorými sa v súčasnosti obchoduje, určité skupiny nevládnych organizácií vyjadrujú názor, že pravidlá označovania majú vo všeobecnosti pozitívny účinok pokiaľ ide o uľahčovanie informovaného výberu. Uvádzajú však, že nie je prijateľné a je nesprávne, že sledovateľnosť výrobkov (mlieko, mäso, vajíčka, vlna, atď.), ktoré pochádzajú zo zvierat kŕmených GM materiálom, je vylúčená z pôsobnosti nariadenia. Vnímajú to ako „medzeru“, ktorá podkopáva dôveryhodnosť celého systému označovania. Je však potrebné uviesť, že označovanie a možnosť vysledovania takýchto produktov bola dôkladne prerokovaná v Rade aj v Európskom parlamente počas prípravy nariadenia, ale ich začlenenie nebolo prijaté. Výroba krmív a distribučné reťazce Väčšina GM výrobkov umiestnených na európskom trhu je určená na kŕmenie zvierat a pochádza z dovezených výrobkov, najmä sóje, ktorá buď obsahuje alebo je vyrobená z GMO. Každý rok sa do Európskej únie dovážajú milióny ton sójového materiálu, najmä z USA, Argentíny a Brazílie. Tieto krajiny pestujú veľký podiel GM sójových plodín a zásielky do Spoločenstva preto budú nevyhnutne obsahovať GM sójový materiál. Určití obchodní partneri uvádzajú, že keďže sa sója, ktorá sa vyváža v rámci danej zásielky určenej na kŕmne účely, často dôkladne mieša v rámci systému USA na manipuláciu s výrobkami (a môže obsahovať aj sóju z Kanady), nie je možné zasielať informácie, ktoré sa vyžadujú v nariadení. Tento názor je trochu prekvapujúci vzhľadom na to, že európsky krmivársky priemysel a príslušné orgány oznámili, že s dovezenými zásielkami sóje boli poskytnuté správne informácie (v súlade s nariadením). Členovia európskeho krmivárskeho priemyslu okrem toho uviedli, že požiadavky nariadenia nezmenili obchod s krmivami pre zvieratá, hoci mnohí považujú ustanovenia za obtiažne a zbytočné. Je zaujímavé, že priemyselní sprostredkovatelia uviedli, že určité subjekty zaoberajúce sa drvením geneticky nemodifikovanej sóje mali určité ťažkosti s predajom výsledného materiálu, keďže prevádzkovatelia nie sú ochotní platiť súvisiace prémiové náklady. Sója Monsanto Round-up Ready v súčasnosti predstavuje väčšinu GM sóje pestovanej v Amerike a v skutočnosti na celom svete. Táto odroda je jediným GM sójovým výrobkom, ktorý získal od Spoločenstva povolenie (na dovoz a používanie v potravinách a krmivách). Zdá sa, že splnenie požiadaviek na sledovateľnosť a označovanie v prípade dovozov zásielok voľne sypanej sóje nespôsobilo mnoho problémov vzhľadom na prevahu jediného druhu. Situácia sa však môže zmeniť, keďže sa vo vyvážajúcich krajinách schvaľujú ďalšie odrody GM sóje. Označovanie a možnosť sledovania GM semenárskych výrobkov určených na pestovanie GMO sa vo väčšine členských štátov nepestujú, hoci Bt-kukurica sa komerčne pestuje (asi 60 000 ha) v určitých regiónoch Španielska. Táto odroda a iné odrody GM kukurice sa pestujú aj vo Francúzsku, Nemecku, Českej republike a Portugalsku, ale v oveľa menšej miere. Zozbierané produkty z týchto úrod sa v širokej miere využívajú na krmivo pre zvieratá „na farme“, hoci niektoré sú určené na spracovanie v škrobárňach. Veľmi málo z týchto GM kukuričných produktov, ak vôbec nejaké, sa následne vyváža. Správy uvádzajú, že obchod s „vnútorne vyrobenými“ GM výrobkami nespôsobil problémy, keďže poľnohospodári aj následní prevádzkovatelia (hoci je nutné uviesť, že väčšina výrobkov ostáva „na farme“) získavajú ďalšie skúsenosti. Potvrdilo sa, že požiadavka na označovanie zásob GM semien bola splnená, hoci sa ukázali určité problémy týkajúce sa „výkladu“ a výpočtu náhodného obsahu GMO v bežných zásielkach semien. Odvetvia rastlinnej biotechnológie (poskytovatelia a integrátori technológie, vrátane semenárskych spoločností) mali doteraz pomerne obmedzené skúsenosti, keďže odrody GM plodín nie sú veľmi k dispozícii pestovateľom v EÚ na komerčné pestovanie. Priemyselný sektor však uviedol, že nenarazil na žiadne vážne problémy s výkladom nariadenia a v krajinách, v ktorých sú dostupné GM odrody (najmä v Španielsku), sa nevyskytli žiadne konkrétne ťažkosti pri implementácii nariadenia. V skutočnosti sa zdá, že požiadavky na zdokumentovanie transakcií a označovanie GM odrôd boli plnené ako štandardný obchodný postup. Tieto požiadavky však jasne zvýšili administratívne požiadavky a mimoriadne náklady (hoci skutočné údaje neboli poskytnuté). Presadzovanie nariadenia Mnoho vnútroštátnych orgánov, pokiaľ ide o organizácie z iných sektorov, sa domnievalo, že nebol k dispozícii dostatočný čas na získanie príslušných skúseností a informácií týkajúcich sa implementácie nariadenia. Prevažná väčšina členských štátov sa však domnieva, že požiadavky nariadenia mali pozitívny účinok na poskytovanie príslušných informácií, spotrebiteľský výber, ako aj nutné bezpečnostné záruky. Členské štáty zdôraznili nutnosť týchto požiadaviek v prípadoch, keď sa organická produkcia považuje za dôležitú. Ďalšie členské štáty sa domnievajú, že nariadenie by sa malo v prípade dovážaných výrobkov sprísniť prísnejšími kontrolnými opatreniami na zabezpečenie zhody. Určité členské štáty informovali o ťažkostiach s odberom vzoriek a testovaním a poukazovali na zložitosť techník, najmä ak sa vyžaduje odhaľovanie náhodnej prítomnosti. V odporúčaní 2004/787/ES sa uvádza, aby „sa výsledky kvantitatívnej analýzy vyjadrovali ako percentuálny vzťah počtu geneticky modifikovaných DNA kópií k cieľovému taxonu určitého počtu špecifických DNA kópií vypočítaných na základe haploidných genómov“. Napriek tomu však pretrváva určitý zmätok, pokiaľ ide o jednotky, v ktorých by sa mal vyjadrovať obsah GM a niektoré členské štáty uviedli potrebu prepočítavacích faktorov, ktoré umožnia zosúladený prístup bez ohľadu na to, či obsah GM je vyjadrený podľa DNA, hmotnosti alebo počtu semien. Ďalšie otázky tohto druhu sa rozšírili o problematiku zavedenia odrôd GM plodín s „vrstveným génom“ a požadované vysvetlenie. Zdá sa, že prístup k inšpekcii a kontrole, ktorým sa riadia mnohé členské štáty, je prístupom náhodného odberu vzoriek a testovania alebo v prípade podozrenia, že označenie výrobku nie je správne. Kým mnoho členských štátov považuje odporúčanie Komisie týkajúce sa odberu vzoriek a testovania za užitočné, iné štáty informovali, že je buď príliš podrobné alebo príliš nejasné. Určité členské štáty poukázali skôr na potrebu právnych predpisov než usmernenia na zabezpečenie zosúladeného prístupu k odberu vzoriek a testovaniu. Ďalšie štáty požadovali praktickú „pracovnú príručku“ ako prostriedok na zabezpečenie zosúladenej a jednotnej implementácie nariadenia. Bolo tiež zdôraznené, že pre zabezpečenie zosúladeného prístupu je potrebné, aby si jednotlivé členské štáty vymieňali viac informácií a skúseností. Členské štáty vo svojich správach navrhujú, aby výrobcovia skutočne sprístupňovali príslušné informácie o transakciách požadované nariadením, hoci sa v niektorých prípadoch zdá, že tlačené kópie dokumentov neexistujú. Niekoľko členských štátov okrem toho informovalo, že jedinečné identifikátory nie sú vždy uvedené v dokumentácii vývozcov, ktorá sprevádza voľne sypané zásielky výrobkov obsahujúcich GMO. Určité členské štáty tiež poukázali na počiatočnú neochotu dovozcov poskytnúť príslušnú dokumentáciu následným prevádzkovateľom, ale uvádzajú, že táto situácia sa výrazne zlepšila vďaka získaným skúsenostiam. Jeden členský štát informoval aj o situácii, keď veľkoobchodníci neposkytli potrebné informácie o nasledujúcich subjektoch v reťazci. Dôvodom tohto stavu bol opäť nedostatok skúseností, ale odvtedy došlo k zlepšeniu. V skutočnosti sa zdá, že členské štáty si plne uvedomujú nutnosť správnych informácii na začiatku distribučného reťazca, ak má byť systém účinný v celom reťazci. Niektoré členské štáty jasne veria tomu, že zosúladená štruktúra dokumentácie by pomohla prevádzkovateľom a vnútroštátnym orgánom pri implementácii a presadzovaní a pri predchádzaní takýmto problémom. Na druhej strane predstavitelia priemyslu a obchodní partneri neveria, že zosúladené dokumenty sú nutné a že príslušné informácie možno uspokojivo získať na základe existujúcej obchodnej fakturačnej dokumentácie. Naopak, iné členské štáty informovali, že sa nevyskytli žiadne problémy s výkladom, implementáciou a presadzovaním nariadenia. Tieto členské štáty poukazujú na skutočnosť, že potravinársky a krmivársky priemysel už odvtedy dlhodobo uplatňuje všeobecné pravidlá označovania a možnosti sledovania a že sa už získali výrazné skúsenosti s takýmito pravidlami. Nariadenie sa preto v podstate vníma ako rozšírenie týchto pravidiel. Zdá sa však, že určitý zmätok nastal pri označovaní zmesí GMO. Medzi ďalšie oznámené problémy, ktoré uviedli iné sektory, patria prostriedky na spoľahlivé odhaľovanie prítomnosti neschválených GMO vo voľne sypaných zásielkach a iných výrobkoch, ako aj prostriedky na presadzovanie požiadaviek na označovanie a možnosť sledovateľnosti v prípadoch, keď vo výrobkoch chýba DNA a bielkovina. Okrem toho sa zdá, že sú určité ťažkosti pri spájaní takýchto výrobkov s pôvodom v prípadoch, keď je snaha určiť, či boli alebo neboli vyrobené z GM materiálu. Určité členské štáty informovali, že náklady na odber vzoriek a testovanie považujú za nadmerné a žiadali, aby sa takéto náklady preskúmali. Ďalšie vnútroštátne orgány okrem toho informovali, že správne testovanie voľne sypaných zásielok si vyžaduje príliš veľa času, pričom vznikajú problémy, najmä v prípade výrobkov rýchlo podliehajúcich skaze. Nedostatok dostupného referenčného materiálu spôsobili aj určité orgány v dôsledku oneskorenia, ale odkaz na osobitné výrobky nebol poskytnutý. Je potrebné uviesť, že v nariadení (ES) č. 1829/2003 sa požaduje, aby oznamovatelia uvádzali vo svojich oznámeniach (vrátane oznámení o existujúcich výrobkoch) miesto prístupu k referenčnému materiálu. Závery Väčšina zúčastnených strán upozornila na skutočnosť, že nariadenie sa uplatňuje iba krátke obdobie a že skúsenosti s jeho implementáciou sú veľmi obmedzené. Tento stav ešte zhoršil obmedzený počet GM výrobkov, s ktorými sa v súčasnosti obchoduje v Európskej únii. V dôsledku toho sa táto správa môže reálne vnímať iba ako predbežná správa a na získanie skutočného obrazu o implementácii nariadenia budú potrebné ďalšie skúsenosti a správy. Napriek už uvedených skutočnostiam sa zdá, že ustanovenia nariadenia sa uplatňujú správne. Hoci boli oznámené niektoré počiatočné problémy, zdá sa, že boli zväčšia z veľkej časti vyriešené. Mnoho zúčastnených strán poukázalo na potrebu osobitne sa zaoberať náhodnou prítomnosťou „neschváleného“ GM materiálu, najmä pokiaľ ide dostupnú metodológiu jeho odhaľovania. Je však potrebné objasniť, že nariadenie sa týka iba GM výrobkov, ktoré získali povolenie Spoločenstva na umiestňovanie na trhu. Komisia sa prostredníctvom svojho Spoločného výskumného centra (JRC) naďalej zaoberá týmto problémom a informácie týkajúce sa GMO, ktoré boli schválené v iných krajinách, ak sú k dispozícii, budú zavedené do registra Spoločenstva v súlade s článkom 9 ods. 3 nariadenia. Niektoré zúčastnené strany zdôraznili, že metódy odberu vzoriek a usmernenia pre ich odhalenie v odporúčaní Komisie sú užitočné, ostatní sa domnievajú, že sú zložité a ťažko použiteľné. Podstatou je, že odber vzoriek a detekcia sú zložité problémy a pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia bol k dispozícii iba obmedzený počet metodológií. JRC a Európska sieť GMO laboratórií (ENGL) následne vypracovali metodológiu odberu vzoriek z voľne sypaných zásielok obilia, ktorá bola odvtedy prijatá za medzinárodnú normu. JRC a ENGL naďalej overujú osobitné detekčné metódy pre jednotlivé GMO, ale táto práca je časovo náročná (a nákladná) vzhľadom na precíznosť a presnosť, ktorá sa vyžaduje pri overovaní. Je však jasné, že úsilie v tejto oblasti musí a bude naďalej pokračovať. Niektorí obchodní partneri sa naďalej domnievajú, že nariadenie predstavuje nadbytočnú administratívnu záťaž.. Zdá sa, že nariadenie neovplyvnilo dovozy sóje a kukurice, vrátane výrobkov z nich, ako sójové mäso alebo krmivo z kukuričného lepku. V skutočnosti dopyt spotrebiteľov a trhu najmä po potravinách mal určite oveľa väčší účinok, než ustanovenia nariadenia, pokiaľ ide o obchod s výrobkami obsahujúcimi GM materiál. Nesúrodý režim schvaľovania GMO medzi jednotlivými krajinami ostáva hlavnou prekážkou obchodu. Kým niektorí obchodní partneri dokázali úspešne zvládnuť tento problém, aby zabránili narušeniu obchodu, iní buď nedokážu alebo nie sú ochotní sa ním zaoberať. Ostáva však jasné, že v súčasnosti je k dispozícii iba obmedzené množstvo informácií a skúseností v oblasti implementácie nariadenia. Komisia preto po ďalšom období 24 mesiacov pripraví druhú správu, aby získala lepší obraz o implementácii. PRÍLOHA 1 Department for Environment, Food and Rural Affairs, United Kingdom State Veterinary and Food Administration of the Slovak Republic Central Control and Testing Institute for Agriculture (Slovak Republic) Ministry of Agriculture, Forestry and Food (Slovenia) Ministry of Health (Slovenia) Ministry for the Environment and Spatial Planning (Slovenia) National Food Administration (Sweden) Swedish Board of Agriculture Swedish Work Environment Authority Directorate-General for Veterinary Services (Portugal) Directorate-General for Crop Protection (Portugal) DGFCQA - Directorate-General of Food Quality Inspection and Control (Portugal) Ministry of Health, Welfare and Sport (Netherlands) Ministry of Agriculture, Nature and Food Quality (Netherlands) Ministry of Housing, Spatial Planning and the Environment (Netherlands) Malta Environment and Planning Authority Malta Standards Authority Ministry of the Environment (Lithuania) Ministry of Agriculture and Rural Development (Hungary) Ministry of Rural Development & Food- Directorate of Processing, Standardization and Quality Inspection (Greece) Ministry of Development, Hellenic Food Safety Authority (Greece) Ministry of Economy and Finance, General Chemical State Laboratory, Food Division (Greece) Board for Gene Technology (Finland) Ministry of Trade and Industry (Finland) National Food Agency (Finland) Customs Laboratory (Finland) Plant Production Inspection Centre (Finland) National Product Control Agency for Welfare and Health (Finland) Sub-directorate-General for the Means of Livestock Production (Spain) Ministry of Health and Consumer Affairs: Spanish Agency for Food Safety (Spain) Ministry of Agriculture, Fisheries and Food (Spain) Veterinary and Food Board (Estonia) Danish Veterinary and Food Administration Danish Plant Directorate German Federation for Food Law and Science Ministry of the Environment (Czech Republic) Ministry of Agriculture (Czech Republic) Central Institute for Supervising and Testing in Agriculture (Czech Republic) Reference laboratory for GMO identification and DNA fingerprinting (Czech Republic) Research Institute of Crop Production (Czech Republic) Ministry of Health (Cyprus) Department of Agriculture (Cyprus) Federation of European Food Additives and Food Enzymes (Belgium) FPS Public Health, Food Chain Safety and Environment (Belgium) FAVV/AFSCA (Belgium) Greenpeace FEDIS – La Fédération belge des entreprises de distribution FEDIMA (Federation of the European Union Manufacturers and Suppliers of Ingredients to the Bakery, Confectionery and Patisserie Industries) European Association for Bio-industries (EuropaBio) ELC – Federation of European Food Additives and Food Enzymes Manufacturers CIAA - The Confederation of Food and Drink Industries of the European Union BEUC - The European Consumers’ Organisation The National Association for the Speciality Food Trade, Inc., New York, USA Nestlé US Government American Soybean Association Florigene (Australia) [1] Ú. v. EÚ L 268, 18.10.2003, s. 24. [2] Ú. v. EÚ L 10, 16.1.2004, s. 5. [3] Ú. v. EÚ L 348, 24.11.2004, s. 18. [4] Článok 18 ods. 2 písm. a) Cartagenského protokolu o biologickej bezpečnosti [5] 6. stretnutie zúčastnených strán Kartagenského protokolu o biologickej bezpečnosti [6] Ú. v. EÚ L 268, 18.10.2003, s. 1.