[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV |

Brusel, 18.10.2006

SEK(2006) 1314

PRACOVNÝ DOKUMENT ÚTVAROV KOMISIE sprevádzajúci

Návrh

NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY,

ktorým sa zakladá Európsky technologický inštitút

HODNOTENIE VPLYVU zahŕňajúce požiadavky na hodnotenie ex ante

ZHRNUTIE

{KOM(2006) 604, konečné znenie}{SEK(2006) 1313}

ZHRNUTIE

Úvod

Návrh na založenie Európskeho technologického inštitútu prvý raz predložila Komisia vo svojej jarnej správe 2005. Na základe rozsiahlych konzultačných diskusií, ktoré sa uskutočnili v roku 2005, Komisia prijala 22. februára 2006 prvé oznámenie o ETI, v ktorom sa načrtli ambície a možný rozsah pôsobnosti tohto inštitútu. Na zasadnutí v marci 2006 Európska rada uznala, že založenie ETI bude významným krokom pri vytvorení chýbajúcej spojitosti medzi vyšším vzdelávaním, výskumom a inováciami, a vyzvala Komisiu, aby do polovice júna 2006 predložila návrh na ďalšie kroky, ktoré sa majú podniknúť.

Po rozsiahlych konzultáciách s európskymi zainteresovanými stranami a členskými štátmi Komisia predložila 8. júna 2006 druhé oznámenie o ETI, v ktorom poskytla ďalšie informácie o viacerých špecifických otázkach a načrtla ďalšie kroky, ktoré treba podniknúť na založenie inštitútu. Európska rada na zasadnutí v júni 2006 znova potvrdila dôležitosť ETI a vyzvala Komisiu, aby predložila formálny návrh, ktorý by sa mal prezentovať na jeseň roku 2006. Hodnotenie vplyvu je integrálnou súčasťou tohto návrhu[1].

Vymedzenie problému

Globálny problémom, ktorý sa rieši návrhom na vytvorenie ETI, je nízka úroveň a nízka koncentrácia investícií do vyššieho vzdelávania a výskumu a vývoja v Európe, ako aj nedostatočná úroveň konverzie výsledkov vedomostí a výskumu a vývoja do hospodárskej činnosti a pracovných miest v porovnaní s najvýznamnejšími konkurentmi, predovšetkým s Japonskom a USA. Táto „priepasť v oblasti inovácií“ medzi Európou a najvýznamnejšími konkurenčnými ekonomikami sa označuje za jednu z najväčších výziev, ktorú musí Európa riešiť v rámci Lisabonskej stratégie pre rast a zamestnanosť. Fakty svedčia o tom, že táto priepasť sa zmenšuje len veľmi pomaly.

Za faktory, ktoré k tomuto stavu prispievajú, možno označiť najmenej päť hlavných problémov:

- nedostatočná koncentrácia zdrojov v centrách excelentnosti, ktoré by boli schopné súťažiť na svetovej scéne;

- nedostatočný transdisciplinárny a interdisciplinárny výskum a vzdelávanie, zamerané na riešenie strednodobých a dlhodobých problémov v oblasti inovácií;

- slabá integrácia týchto troch prvkov znalostného trojuholníka;

- nedostatok inovačného riadenia a organizačných modelov v európskych výskumných a vzdelávacích inštitúciách;

- nadmerné množstvo prekážok, ktoré zvyšujú náklady na „neeurópske prvky“ v oblasti inovácií.

Existujúce iniciatívy a európska pridaná hodnota navrhovanej iniciatívy

Zodpovednosť za politiky vzdelávania, výskumu a inovácií majú v prvom rade členské štáty. Medzi jednotlivými členskými štátmi existujú výrazné rozdiely v prístupe k inovácii a veľa pozitívnych národných iniciatív a vývojových trendov, ktoré by sa mali zachovať a posilniť. Charakter a rozsah inovačných problémov však naznačuje, že činnosť na európskej úrovni pravdepodobne prinesie ďalšie výhody, ktoré by sa nedali dosiahnuť prostredníctvom samostatných činností jednotlivých členských štátov.

Spoločenstvo sa v každom prípade zapája do podpory členských štátov v ich úsilí o zlepšenie inovácie a znalostného trojuholníka. V rámci Lisabonskej stratégie a súvisiacich otvorených metód koordinácie, ktoré sa týkajú programu Vzdelávanie a odborná príprava 2010 a cieľa 3 %, Komisia uľahčuje výmeny politík zameraných na určenie najlepších osvedčených postupov a na podporu lepšej tvorby politiky, pokiaľ ide o premostenie priepasti v oblasti inovácií. Niekoľko programov, ktoré sa týkajú znalostného trojuholníka, funguje v rámci lisabonského programu Spoločenstva. V týchto programoch sa ponúka finančná podpora zameraná aj na vytvorenie rámca, v ktorom univerzity, výskumné centrá, podniky a iní aktéri EÚ v oblasti znalostného trojuholníka môžu maximalizovať svoj príspevok do stratégie rastu a pracovných miest.EÚ riadi viaceré programy Spoločenstva, pričom priamo alebo nepriamo podporuje rozličné aspekty znalostného trojuholníka, ako napr. 7. rámcový program pre výskum a technologický rozvoj, Program na zvyšovanie konkurencieschopnosti a pomoc inováciám, Integrovaný program celoživotného vzdelávania a štrukturálne fondy.

V žiadnej iniciatíve EÚ sa ešte v plnej miere neriešili všetky tri zložky znalostného trojuholníka plne integrovaným a vzájomne sa posilňujúcim spôsobom; existujúce nástroje riešia buď samostatne jednu časť znalostného trojuholníka, alebo maximálne integrujú dve časti, a to tak, že väčšinou podporujú vývoj na národnej úrovni. V žiadnej iniciatíve EÚ sa doposiaľ nestimulovalo vytvorenie celoeurópskej inštitúcie na svetovej úrovni s cieľom dosiahnuť potrebnú excelentnosť v oblasti výskumu, vzdelávania a inovácií, ako aj rozhodujúci objem v špecifickej oblasti zásahu. Tento potenciál je ešte stále nenaplený.

Na premostenie priepasti v oblasti inovácií medzi EÚ a jej hlavnými konkurentmi bude potrebné podporovať na interdisciplinárnom a transdisciplinárnom základe strategické partnerstvá zamerané na excelentnosť na úrovni EÚ medzi aktérmi pôsobiacimi vo všetkých troch častiach znalostného trojuholníka. Európsky technologický inštitút ( ETI ) bude mať za cieľ stať sa operátorom na svetovej úrovni vo svojej oblasti a slúžiť ako vlajková loď schopná podnietiť lepšiu výkonnosť medzi ostatnými európskymi aktérmi a sieťami v rámci znalostného trojuholníka. Týmto spôsobom môže dopĺňať existujúce iniciatívy EÚ a vnútroštátnych politík, ako aj finančné nástroje na premostenie priepasti v oblasti inovácií medzi EÚ a jej hlavnými konkurentmi.

Ciele ETI

Všeobecné ciele ETI sú:

- prispievať na zlepšenie inovačnej kapacity v Európe zapájaním partnerských organizácií do integrovaných činností v oblasti inovácie, výskumu a vzdelávania na najvyšších medzinárodných úrovniach;

- stať sa modelom a vlajkovou loďou pre integrovanú oblasť európskeho inovačného výskumu a vzdelávania zavedením inovácií v oblastiach hlavného ekonomického a spoločenského záujmu, ako aj poskytnutím referenčného modelu na riadenie inovácií.

ETI najmä:

- uskutočňuje a (alebo) podporuje transdisciplinárny a interdisciplinárny výskum v oblastiach hlavného ekonomického a spoločenského záujmu;

- slúži ako referenčný model, ktorý podporí rozsiahlejšie prospešné zmeny a „modernizáciu“ vyššieho vzdelávania a výskumu v EÚ jednak priamo, prostredníctvom vytvorených činností, ako aj nepriamo;

- podporuje využívanie „produktov“ činností ETI v prospech EÚ;

- vytvára „rozhodujúci objem“ ľudských a materiálnych zdrojov v strategických transdisciplinárnych a interdisciplinárnych oblastiach znalostí zapojením partnerských organizácií, čo umožní pritiahnuť a udržať špičkových výskumných pracovníkov a investície súkromného sektora do výskumu a vývoja;

- podporuje nové formy spolupráce medzi rozličnými typmi partnerských organizácií, ktoré sú zapojené do znalostného trojuholníka;

- posilňuje synergiu (a zabraňuje duplicite) s inými politikami a programami EÚ v oblasti vzdelávania a výskumu a vývoja.

Možnosti politiky

V hodnotení vplyvu sa zohľadnilo päť možností politiky na vytvorenie ETI, prostredníctvom ktorých by sa riešili tieto ciele. V prvých troch z nich sa stanovujú nové operačné mechanizmy na uskutočnenie inovácie, výskumu a vzdelávania, ale politiky sa líšia, pokiaľ ide o stupeň centralizácie a organizácie (zhora nadol / zdola nahor). Štvrtá možnosť nemá podobu operátora, ale usiluje sa dosiahnuť ciele prostredníctvom poskytovania grantov existujúcim operátorom a sieťam. Piata možnosť (status quo) poskytuje referenčnú hodnotu, podľa ktorej sa posudzujú ostatné možnosti.

1. Centralizovaný ETI. Táto možnosť by zahŕňala založenie ETI, ktorý by vyberal a riadil znalostné a inovačné spoločenstvá (ZIS), uskutočňujúce činnosti týkajúce sa vzdelávania, výskumu a inovácií v jednej alebo viacerých strategických transdisciplinárnych a interdisciplinárnych oblastiach. ZIS by boli vytvorené zo zdrojov, ktoré by boli ETI „pridelené“ a ktoré by ETI využíval. Tieto zdroje by poskytli partnerské organizácie a po právnej stránke by sa stali súčasťou ETI, ktorý by mal charakter samostatnej novej inštitúcie. ETI zriadený podľa tejto možnosti by udeľoval tituly za postgraduálne štúdium. Bol by riadený ústredným riadiacim orgánom, ktorý by mal vysoký stupeň autonómie na výber ZIS, na odmeňovanie zamestnancov, na kooptovanie – prostredníctvom rokovaní – prvkov z existujúcich inštitúcií a na spoluprácu s ostatnými stranami. Tento orgán by hral priamu riadiacu úlohu tým, že by stanovil spoločný rámec a pravidlá, prostredníctvom ktorých by sa organizovali činnosti ZIS a hodnotili a odmeňovali ľudia. Počiatočné financovanie by poskytla EÚ.

2. Decentralizovaný ETI. Táto možnosť, tak ako možnosť 1, by zahŕňala vytvorenie radu znalostných a inovačných spoločenstiev, ktoré by však boli úplne nezávislé tak od ústredného riadenia, ako aj medzi sebou. ETI by bol financujúcim orgánom schopným usmerňovať zdroje pre tieto nové právne subjekty. ZIS by mali možnosť udeľovať tituly za postgraduálne štúdium, pričom by využívali flexibilnejšie modely, ako napr. spojené tituly. Existujúce inštitúcie by boli vyzvané, aby predložili návrhy, a ETI by im ponúkol „štartovacie“ financovanie. Riadenie by bolo v prevažnej miere delegované na úroveň ZIS a príslušných organizácií. Ústredný koordinačný orgán by si nestanovil apriórne oblasti záujmu ani špecifické operačné rámce; určili by si ich jednotlivé ZIS.

3. Integrovaný ETI. Táto možnosť je kombináciou možností 1 a 2. Tak ako v možnosti 2 sa predpokladá vytvorenie nových právnych subjektov, pre ktoré partnerské organizácie zo sektorov vzdelávania, výskumu a podnikateľského sektora poskytnú ľudské a materiálne zdroje (ZIS). Tieto „spoločné podniky“ by mali vysoký stupeň autonómie pri určovaní spôsobu, ako sa budú partneri spájať, ale mali by rešpektovať spoločný rámec zásad a usmernení, stanovený správnou radou (SR) ETI. V skutočnosti, tak ako v možnosti 1, by boli ZIS koordinované iným právnym subjektom, správnou radou ETI, ktorá stanovuje celkovú stratégiu (napríklad, do ktorých oblastí by sa malo investovať), vyberá a vyhodnocuje navrhnuté partnerstvá, prideľuje im štatút ETI ZIS a príslušné finančné prostriedky a monitoruje ich činnosť. Ale tak ako v možnosti 2 by si ZIS zachovali vysoký stupeň autonómie. V tomto rámci by si ZIS autonómne organizovali prácu a činnosti, vrátane prijímania zamestnancov a udeľovania titulov.

4. ETI ako financujúci orgán a orgán udeľujúci značku. V rámci tejto možnosti ETI ako financujúci orgán udeľuje značku ETI a prideľuje finančné zdroje existujúcim organizáciám, ktoré spĺňajú kritériá excelentnosti. Vyberal by a financoval existujúce organizácie, ktoré spĺňajú kritériá excelentnosti na základe výziev na predkladanie návrhov. Niektoré finančne podporované organizácie by sa mohli zapojiť do nadnárodnej spolupráce, ktorá sa však uskutočňuje prostredníctvom existujúcich mechanizmov spolupráce. Vybrané inštitúcie by dostali značku ETI.

5. Možnosť status quo. Možnosť „status quo“ by sa realizovala bez ETI a uvedené problémy by sa riešili prostredníctvom existujúcich programov a politík. Táto možnosť poskytuje referenčnú hodnotu, podľa ktorej sa posudzujú ostatné možnosti.

Porovnanie jednotlivých možností politiky

Hodnotenie je založené na širokej škále príspevkov vypracovaných rozličnými zainteresovanými stranami prostredníctvom rozličných postupov, ako napr. verejná diskusia, správy o stanoviskách, publikované články a stretnutia. Predpokladá sa, že výška pridelených finančných prostriedkov (z EÚ aj z iných zdrojov), ktoré budú k dispozícii pre ETI v rámci možností politiky 1, 2, 3 a 4, by mala byť rovnaká, ale v status quo (možnosť politiky 5) nebudú zahrnuté žiadne finančné prostriedky pridelené z EÚ. Predpokladaná výška je 2,4 miliardy eur na obdobie 2008-2013, ako je uvedené v oddieli 8 správy o hodnotení vplyvu.

Z analýzy vyplýva, že tri možnosti politiky majú významnejší celkový doplnkový vplyv v porovnaní so status quo. Sú to možnosti 1, 2 a 3. Tento dosah súvisí s ich schopnosťou riešiť potrebu zhromaždiť zdroje s cieľom dosiahnuť rozhodujúci objem vo vybraných oblastiach, ako aj poskytnúť nové modely schopné integrovať všetky tri aspekty znalostného trojuholníka.

Tieto tri možnosti sa líšia najmä v modeli riadenia, prostredníctvom ktorého sa táto integrácia dosiahne. V možnosti 1 sa zdôrazňuje potreba koordinácie, čím sa prisudzuje významnejšia úloha štruktúre riadenia pri určovaní priorít a organizácii práce ZIS. To vedie k väčšej synergii medzi jednotlivými ZIS a vytvára podmienky na to, aby sa do inovačnejších modelov zapájali súkromní partneri, aby sa zreteľnejšie zvýraznila potreba prekonať prekážky týkajúce sa mobility a spolupráce v EÚ a aby sa lepšie zviditeľnila vlajková loď a symbol znalostnej Európy. Na druhej strane môže silná centralizácia viesť k byrokratizácii a nedostatku pružnosti, ktorá je potrebná na vysporiadanie sa s novými oblasťami znalostí; okrem toho môže takáto centralizácia brániť ochote partnerov prispievať, čím by obmedzovala schopnosť dosiahnuť rozhodujúci objem zhromažďovaním toho, čo už existuje.

V možnosti 2 sa deleguje väčšina strategických a operatívnych úloh na ZIS, ktoré sú viac otvorené vplyvu a aktivitám partnerov. Touto možnosťou sa vyvažujú slabé stránky možnosti 1 a teoreticky predstavuje prispôsobivejší a príťažlivejší model pre účastníkov, ale v porovnaní s možnosťou 1 má viacero nevýhod. ZIS by boli menej koordinované, čo by mohlo viesť k riziku prekrývania činností; modely, ktoré by si tieto spoločenstvá vytvorili na organizáciu svojej práce, by boli menej inovačné v porovnaní so súčasnými praktikami; s menšou jasnosťou by riešili potrebu poskytovať riešenia na úrovni EÚ, pokiaľ ide o prekonávanie prekážok týkajúcich sa mobility a spolupráce; a nakoniec by nemali rovnakú úroveň viditeľnosti a symbolický dosah.

Možnosť 3, uprednostňovaná možnosť, predstavuje model, ktorým sa dá vyriešiť súvisiaci kompromis. Zameriava sa na vyváženie radu protikladných potrieb: potreby koordinácie na zabezpečenie synergie a strategickej orientácie, spojených s autonómiou, ktorú ZIS potrebujú na to, aby boli prispôsobivé; potreby dostatočnej nezávislosti na vykonávanie vlastnej agendy ETI a zároveň dostatočnej príťažlivosti pre partnerské organizácie; potreby experimentovať s novými spôsobmi integrovania výskumu, vzdelávania a inovácií so spôsobmi, ktoré sa spoliehajú na existujúce osvedčené postupy. Dosiahnutie správnej rovnováhy medzi týmito kompromismi bude výrazne závisieť od konkrétneho uplatňovania tohto modelu.

Hlavné výzvy uprednostňovanej možnosti politiky

Možnosť 3 predstavuje niekoľko výziev, ktoré v podstate vyplývajú z potreby zvládnuť rad súvisiacich kompromisov. V hodnotení vplyvu sú tieto výzvy a kompromisy rozpracované a navrhuje sa v ňom niekoľko usmernení na ich vyriešenie, najmä pokiaľ ide o riadenie, výber ZIS, ľudské zdroje, duševné vlastníctvo, udeľovanie titulov a financovanie.

Opodstatnenosť nákladov

Vzhľadom na úroveň cieľov stanovených v návrhu by celkové výdavky ETI a znalostných a inovačných spoločenstviev v priebehu obdobia 2007–2013 mohli byť odhadnuté na 2 367,1 miliónov eur. Väčšina zdrojov EÚ by bola vynaložená na financovanie produktívnych schopností ZIS. Zdroje potrebné na úrovni ZIS budú odzrkadľovať ich celkový profil príjmov a výdavkov a mali by byť porovnateľné s nákladovo najefektívnejšími univerzitami a výskumnými inštitúciami v EÚ. Pokiaľ ide o zdroje vynaložené na produktívnu schopnosť ZIS, ich cieľom je efektívnosť vzhľadom na vynaložené náklady, keďže ETI sa chce vyvarovať zdvojovania úsilia a chce vytvárať synergie medzi existujúcimi zdrojmi.

Administratívne náklady a náklady na riadenie ETI ako celku by mali predstavovať pomerne malú sumu z celkových nákladov. Tieto náklady predstavujú náklady na koordináciu celkového procesu integrácie inovácií, výskumu a vzdelávania. Tieto náklady je potrebné porovnávať s pridanou hodnotou, ktorú možno získať poskytnutím novej a pevnej inštitucionálnej základne pre spoluprácu na európskej úrovni a na základe schopnosti vytvoriť rozhodujúci objem a excelentnosť, ktoré zvýšia konkurencieschopnosť EÚ. Ak bude navrhovaný model ETI úspešný, tento inštitút sa ukáže ako vysoko nákladovo efektívny.

[1] Táto správa zaväzuje len tie útvary Komisie, ktoré sa podieľajú na jej vypracovaní, vypracúva sa ako základ na pripomienky a nepredurčuje konečnú podobu nijakého rozhodnutia prijatého Komisiou.