Návrh ROZHODNUTIE RADY, ktorým sa Rakúsku, Belgicku a Poľsku povoľuje, aby ratifikovali Budapeštiansky dohovor o Zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI) alebo aby k nemu pristúpili /* COM/2014/0721 final - 2014/0345 (NLE) */





DÔVODOVÁ SPRÁVA 1. KONTEXT NÁVRHU Komisia navrhuje, aby Rada povolila Rakúsku a Poľsku ratifikovať Budapeštiansky dohovor o Zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI) (Budapeštiansky dohovor) alebo k nemu pristúpiť. Budapeštiansky dohovor bol prijatý v rámci diplomatickej konferencie spoločne organizovanej Ústrednou komisiou pre plavbu na Rýne a Dunajskou komisiou v spolupráci s Európskou hospodárskou komisiou Organizácie Spojených národov. Budapeštiansky dohovor, ktorý nadobudol platnosť 1. apríla 2005, sa v praxi veľmi osvedčil a prispieva k fungovaniu vnútorného trhu v oblasti dopravy. Jeho cieľom je harmonizovať zmluvné normy a normy týkajúce sa vnútrozemskej plavby v európskych krajinách. Zmluvnými stranami dohovoru je už jedenásť členských štátov Únie: Belgicko[1], Bulharsko, Chorvátsko, Česká republika, Francúzsko, Nemecko, Maďarsko, Luxembursko, Holandsko, Rumunsko a Slovensko. Cyprus, Dánsko, Estónsko, Fínsko, Grécko, Írsko, Taliansko, Lotyšsko, Litva, Malta, Portugalsko, Slovinsko, Španielsko, Švédsko a Spojené kráľovstvo oznámili Komisii, že nemajú vnútrozemské vodné cesty patriace do rozsahu pôsobnosti Budapeštianskeho dohovoru. Rakúsko a Poľsko pri viacerých príležitostiach prejavili záujem stať sa zmluvnými stranami dohovoru. Ich účasťou sa rozšíri vykonávanie tohto právneho nástroja v prospech občanov a podnikov. 2. VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU Otázkou pristúpenia Rakúska a Poľska k Budapeštianskemu dohovoru sa pri viacerých príležitostiach zaoberala pracovná skupina pre občianskoprávne veci (všeobecné otázky). Podporu iniciatíve Komisie s cieľom umožniť Rakúsku a Poľsku ratifikovať Budapeštiansky dohovor alebo k nemu pristúpiť by vyjadrili aj tie členské štáty, ktoré nemajú záujem stať sa jeho zmluvnou stranou. Tento návrh získal aj výraznú podporu európskych združení zastupujúcich odvetvie vnútrozemskej plavby [Európsky zväz riečnej plavby a Medzinárodné združenie rýnskeho lodného registra (IVR) na ochranu spoločných záujmov vnútrozemskej plavby, poistenia a vedenia lodných registrov vnútrozemských lodí v Európe]. 3. PRÁVNE PRVKY NÁVRHU Ustanovenia článku 29 Budapeštianskeho dohovoru umožňujú jeho zmluvným stranám zvoliť si právny poriadok, ktorým sa bude riadiť zmluva o preprave tovaru patriaca do rozsahu pôsobnosti dohovoru. Uvedené ustanovenia sa dotýkajú pravidiel stanovených v nariadení (ES) č. 593/2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I)[2]. Budapeštiansky dohovor je preto dohodou, ktorá čiastočne patrí do výlučnej právomoci Európskej únie. Členské štáty ho nemôžu ratifikovať ani k nemu pristúpiť bez povolenia Únie (článok 2 ods. 1 ZFEÚ). Komisia konštatuje, že Belgicko ratifikovalo Budapeštiansky dohovor 5. augusta 2008, teda po prijatí a nadobudnutí účinnosti nariadenia Rím I 24. júla 2008. V záujme nápravy súčasného nezákonného stavu je preto potrebné, aby sa povolenie Únie vzťahovalo aj na Belgicko. Komisia takisto konštatuje, že záujem stať sa zmluvnou stranou dohovoru prejavili len niektoré členské štáty. Ostatné členské štáty sa domnievajú, že sa na ne dohovor nevzťahuje, keďže nemajú vnútrozemské vodné cesty, ktoré by patrili do rozsahu pôsobnosti Budapeštianskeho dohovoru. Dohovor navyše Únii neumožňuje, aby sa stala jeho zmluvnou stranou, a Komisia v žiadnom prípade nemá v tomto štádiu v úmysle navrhnúť, aby bola Únia dohovorom viazaná akýmkoľvek iným spôsobom. V právnych predpisoch EÚ o vnútrozemskej plavbe neexistuje jednotné vymedzenie vnútrozemských vodných ciest. Rozsah pôsobnosti niektorých smerníc alebo nariadení v súvislosti s vodnými cestami je upravený odlišne v každom právnom akte. Napríklad smernica 2006/87/ES, ktorou sa stanovujú technické požiadavky na plavidlá vnútrozemskej plavby[3], obsahuje zoznam vodných ciest, na ktoré sa vzťahuje (príloha I). Uvedený zoznam vychádza z oznámení členských štátov, ktoré uvádzajú, v ktorých častiach ich územia by sa mala smernica uplatňovať. Na druhej strane smernica 96/50/ES o zosúladení podmienok pre získanie kapitánskych osvedčení vydávaných jednotlivými štátmi pre nákladnú a osobnú dopravu tovaru a osôb po vnútrozemských vodných cestách v Spoločenstve[4] zaviedla iný spôsob, ako určiť vodné cesty patriace do rozsahu pôsobnosti smernice. Smernica sa v zásade vzťahuje na všetky vodné cesty v EÚ s výnimkou Rýna a iných vodných ciest uvedených v prílohe II k smernici 91/672/EHS. Únia môže výnimočne povoliť jednému alebo viacerým členským štátom, aby sa stali zmluvnou stranou dohovoru. V tomto prípade je výlučná právomoc obmedzená na ustanovenia jediného článku a povolenie nepredstavuje prekážku pri vykonávaní vonkajšej politiky Únie v oblasti justičnej spolupráce v občianskych a obchodných veciach. Žiadosť Rakúska a Poľska je oprávnená najmä preto, lebo ostatné členské štáty sa zmluvnými stranami dohovoru stali pred prijatím nariadenia (ES) č. 593/2008. Týmto povolením by nemala byť dotknutá výlučná právomoc Únie a jeho cieľom je vyriešiť veľmi špecifickú situáciu. Rozhodnutie Rady by preto malo byť určené len Rakúsku, Belgicku a Poľsku. Podľa článku 30 Budapeštianskeho dohovoru môžu zmluvné štáty prijať vyhlásenia k rozsahu jeho pôsobnosti. Dotknuté členské štáty môžu pri pristúpení k dohovoru prijať príslušné vyhlásenia, ktoré sú povolené podľa jeho ustanovení a ktoré považujú za potrebné. Znenie takýchto vyhlásení by malo byť pripojené k rozhodnutiu Rady. […] 2014/0345 (NLE) Návrh ROZHODNUTIE RADY, ktorým sa Rakúsku, Belgicku a Poľsku povoľuje, aby ratifikovali Budapeštiansky dohovor o Zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI) alebo aby k nemu pristúpili RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 2 ods. 1 a článok 81 ods. 2 v spojení s jej článkom 218 ods. 6 písm. a), so zreteľom na návrh Európskej komisie, so zreteľom na súhlas Európskeho parlamentu[5], keďže: (1) Únia sa usiluje o vytvorenie spoločného justičného priestoru založeného na zásade vzájomného uznávania súdnych rozhodnutí. (2) Budapeštiansky dohovor o Zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI) (ďalej len „Budapeštiansky dohovor“) je významným nástrojom na podporu vnútrozemskej plavby v rámci Európy. (3) Únia má výlučnú právomoc aspoň v súvislosti s článkom 29 Budapeštianskeho dohovoru o Zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI), pokiaľ sa ustanovenia uvedeného článku dotýkajú pravidiel stanovených v nariadení (ES) č. 593/2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I)[6]. (4) Na Budapeštianskom dohovore sa nemôžu zúčastňovať organizácie regionálnej ekonomickej integrácie. Z tohto dôvodu sa Únia nemôže stať zmluvnou stranou Budapeštianskeho dohovoru. (5) Ratifikácia dohovoru alebo pristúpenie k nemu by sa preto mali povoliť členským štátom so splavnými vnútrozemskými vodnými cestami, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti Budapeštianskeho dohovoru. (6) Zmluvnými stranami Budapeštianskeho dohovoru je jedenásť členských štátov Únie: Belgicko, Bulharsko, Chorvátsko, Česká republika, Francúzsko, Nemecko, Maďarsko, Luxembursko, Holandsko, Rumunsko a Slovensko. (7) Belgicko ratifikovalo dohovor 5. augusta 2008, teda až po prijatí nariadenia Rím I. Je preto potrebné, aby Rada ratifikáciu Budapeštianskeho dohovoru povolila Belgicku dodatočne. (8) Rakúsko a Poľsko, ktoré majú splavné vnútrozemské vodné cesty patriace do rozsahu pôsobnosti Budapeštianskeho dohovoru, prejavili záujem stať sa jeho zmluvnými stranami. (9) Ostatné členské štáty Únie sa vyjadrili, že keďže nemajú vnútrozemské vodné cesty patriace do rozsahu pôsobnosti Budapeštianskeho dohovoru, nemajú záujem o ratifikáciu dohovoru ani o pristúpenie k nemu. (10) Na základe Budapeštianskeho dohovoru môžu zmluvné štáty prijať vyhlásenia k rozsahu jeho pôsobnosti. Rakúsko a Poľsko by preto pri pristúpení k dohovoru mali prijať príslušné vyhlásenia, ktoré sú povolené podľa jeho ustanovení a ktoré považujú za potrebné. Znenie takýchto vyhlásení by malo byť pripojené k tomuto rozhodnutiu. (11) Spojené kráľovstvo a Írsko sú viazané nariadením (ES) č. 593/2008 zo 17. júna 2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I), a preto sa zúčastňujú na prijatí tohto rozhodnutia. (12) V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tohto rozhodnutia a nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu, PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: Článok 1 1. Rada týmto povoľuje Rakúsku, Belgicku a Poľsku, aby ratifikovali Budapeštiansky dohovor o Zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI) alebo aby k nemu pristúpili za podmienok stanovených v článku 2. 2. Znenie dohovoru je pripojené v prílohe I k tomuto rozhodnutiu. Článok 2 Rada týmto povoľuje Rakúsku a Poľsku, aby pri ratifikácii Budapeštianskeho dohovoru alebo pristúpení k nemu prijali príslušné vyhlásenia povolené podľa jeho ustanovení. Toto rozhodnutie je určené Rakúsku, Belgicku a Poľsku. V Bruseli Za Radu predseda [1] Podľa webovej lokality EHK OSN Belgicko ratifikovalo Budapeštiansky dohovor 5. augusta 2008, teda až po prijatí nariadenia (ES) č. 593/2008 o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (Rím I). [2] Ú. v. EÚ L 177, 4.7.2008, s. 6. [3] Ú. v. EÚ L 389, 30.12.2006, s. 1 – 260. [4] Ú. v. ES L 235, 17.9.1996, s. 31 – 38. [5] Ú. v. EÚ C […], […], s. […]. [6] Ú. v. EÚ L 177, 4.7.2008, s. 6. Budapeštiansky dohovor o Zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste (CMNI) prijatý v rámci diplomatickej konferencie spoločne organizovanej Ústrednou komisiou pre plavbu na Rýne (CCNR), Dunajskou komisiou a Európskou hospodárskou komisiou OSN (EHK OSN), ktorá sa uskutočnila v Budapešti od 25. septembra do 3. októbra 2000. Štáty, ktoré sú zmluvnými stranami tohto Dohovoru, berúc do úvahy odporúčania Záverečného dokumentu Konferencie o bezpečnosti a spolupráci v Európe z 1. augusta 1975 pre harmonizáciu právnych režimov s prihliadnutím na rozvoj dopravy v členských štátoch Ústrednej komisie pre plavbu na Rýne a Dunajskej komisie v spolupráci s Európskou hospodárskou komisiou Organizácie Spojených národov, s vedomím potreby a želaním stanoviť spoločnou dohodou určité jednotné pravidlá na prepravu tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste, rozhodnúc sa uzavrieť s týmto cieľom dohovor, dohodli sa takto: KAPITOLA I VŠEOBECNÉ USTANOVENIA Článok 1 Definície Na účely tohto dohovoru, 1. „zmluva o preprave“ znamená zmluvu každého druhu, ktorou sa dopravca zaväzuje prepraviť tovar po vnútrozemskej vodnej ceste za zaplatené prepravné; 2. „dopravca“ znamená každú osobu, ktorá uzavrela alebo v ktorej mene bola uzavretá zmluva o preprave po vnútrozemskej vodnej ceste s prepravcom; 3. „skutočný dopravca“ znamená každú ďalšiu osobu okrem zamestnanca alebo povereného zástupcu, ktorej bolo zverené uskutočnenie prepravy po vnútrozemskej vodnej ceste alebo časť tejto prepravy; 4. „prepravca“ znamená každú ďalšiu osobu, v ktorej mene alebo v ktorej zastúpení bola uzavretá zmluva o preprave po vnútrozemskej vodnej ceste s dopravcom; 5. „príjemca“ znamená osobu oprávnenú prevziať dodávku tovaru; 6. „prepravný doklad“ znamená doklad, ktorým je doložená zmluva o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste a prevzatie alebo naloženie tovaru dopravcom, vyhotovený vo forme nákladného listu (konosamentu) alebo avíza o odoslaní tovaru alebo akéhokoľvek iného obchodného dokladu; 7. „tovar“ nezahŕňa tlačné alebo vlečné plavidlá ani batožinu alebo vozidlá prepravovaných osôb; ak je tovar uložený v kontajneri, na paletách alebo na podobnom prepravnom zariadení alebo ak je zabalený, pojem „tovar“ zahŕňa aj tieto prepravné zariadenia alebo obal, ak ich poskytol prepravca; 8. „písomne“ zahŕňa, ak sa zúčastnené strany nedohodli inak, prenos informácie elektronickými, optickými alebo podobnými komunikačnými prostriedkami vrátane, ale nielen telegramom, telefaxom, ďalekopisom, elektronickou poštou alebo elektronickou výmenou údajov (EDI) za predpokladu, že je informácia týmto spôsobom prístupná tak, aby mohla byť neskôr využitá na ďalšie odkazy; 9. „právny poriadok štátu aplikovateľný v súlade s týmto dohovorom“ znamená, že právne predpisy v danej krajine sú iné ako právne predpisy medzinárodného súkromného práva. Článok 2 Pôsobnosť dohovoru 1. Tento dohovor sa vzťahuje na každú zmluvu o preprave po vnútrozemskej vodnej ceste, podľa ktorej sa prístav nakládky alebo prevzatia tovaru a prístav vykládky alebo dodania tovaru dohodnutý v zmluve o preprave nachádzajú v dvoch rozličných štátoch, z ktorých aspoň jeden je zmluvnou stranou tohto dohovoru. Ak zmluva umožňuje výber z viacerých prístavov vykládky alebo miest dodania, je z týchto miest rozhodujúce skutočné miesto vykládky alebo dodania tovaru. 2. Tento dohovor je vykonateľný aj v prípade, keď je účelom zmluvy o preprave po vnútrozemskej vodnej ceste doprava tovaru bez prekládky tak po vnútrozemských vodných cestách, ako aj po vodách, na ktoré sa vzťahujú námorné predpisy, za podmienok stanovených v odseku 1 s výnimkou týchto prípadov: a) bol vystavený námorný nákladný list podľa použitého námorného práva, alebo b) vzdialenosť, ktorú treba preplávať vo vodách, na ktoré sa vzťahuje námorné právo, je väčšia ako vzdialenosť na vnútrozemských vodných cestách. 3. Tento dohovor je vykonateľný bez ohľadu na štátnu príslušnosť, miesto registrácie či domovský prístav plavidla alebo na to, či ide o plavidlo pre námornú alebo vnútrozemskú plavbu, a bez ohľadu na štátnu príslušnosť, sídlo, registračný úrad alebo bydlisko dopravcu, prepravcu alebo príjemcu. KAPITOLA II PRÁVA A POVINNOSTI ZMLUVNÝCH STRÁN Článok 3 Preberanie, preprava a dodanie tovaru 1. Dopravca prepraví tovar na miesto dodania v určenom čase a dodá ho príjemcovi v stave, v akom mu bol odovzdaný. 2. Ak sa nedohodlo inak, prevzatie a dodanie tovaru sa uskutoční na palube plavidla. 3. Je na rozhodnutí dopravcu, aké plavidlo sa použije. Je zaviazaný vynaložiť pred plavbou a na začiatku plavby potrebnú starostlivosť na zabezpečenie toho, aby bolo plavidlo spôsobilé na nakládku tovaru, schopné plavby, náležite vybavené a obsadené posádkou v súlade s platnými predpismi a malo potrebné vnútroštátne a medzinárodné povolenia nevyhnutné na prepravu predmetného tovaru. 4. V prípade dohody, že sa má preprava vykonať určitým plavidlom alebo typom plavidla, je dopravca oprávnený naložiť alebo preložiť tovar celý alebo jeho časti na iné plavidlo alebo iný typ plavidla bez súhlasu prepravcu len za týchto podmienok: a) ak nastanú okolnosti, ako je napríklad nízky stav vody, plavebná nehoda alebo iná prekážka v plavbe, ktoré boli nepredvídateľné v čase, keď sa zmluva uzatvárala a za ktorých je naloženie alebo preloženie tovaru nevyhnutné na splnenie zmluvy, a keď dopravca nie je schopný v primeranom čase prijať inštrukcie od prepravcu, alebo b) keď je to v súlade s praxou bežnou v prístave, v ktorom sa plavidlo nachádza. 5. Okrem povinností pripadajúcich na prepravcu dopravca zabezpečí, aby nakladanie, uloženie a zabezpečenie tovaru proti pohybu neohrozilo bezpečnosť plavidla. 6. Dopravca je oprávnený prepravovať tovar na palube plavidla alebo v otvorenom plavidle, iba ak sa tak dohodol s prepravcom alebo ak je to v súlade so zvyklosťami daného obchodného prípadu či ak to vyžadujú vnútroštátne právne predpisy. Článok 4 Skutočný dopravca 1. Zmluva vychádzajúca z definície podľa článku 1 ods. 1 uzavretá medzi dopravcom a skutočným dopravcom predstavuje zmluvu o preprave v zmysle tohto dohovoru. Na účely takejto zmluvy sa všetky ustanovenia tohto dohovoru týkajúce sa prepravcu budú aplikovať na dopravcu, ako aj na skutočného dopravcu. 2. Ak dopravca zveril prepravu tovaru alebo jeho častí skutočnému dopravcovi, či už na základe toho, že to zmluva o preprave umožňovala alebo nie, dopravca ostáva rovnako zodpovedný za celú prepravu podľa ustanovení tohto dohovoru. Všetky ustanovenia tohto dohovoru, ktoré určujú zodpovednosť dopravcu, sa vzťahujú aj na zodpovednosť skutočného dopravcu za ním vykonanú prepravu. 3. Dopravca musí v každom prípade informovať prepravcu, ak zveril prepravu tovaru alebo jeho častí skutočnému dopravcovi. 4. Akákoľvek dohoda s prepravcom alebo príjemcom rozširujúca zodpovednosť dopravcu, ktorú mal podľa ustanovení tohto dohovoru, ovplyvňuje skutočného dopravcu len v rozsahu, ktorý výslovne a písomne odsúhlasil. Skutočný dopravca môže uplatniť všetky výhrady, ktoré môže dopravca využiť na základe zmluvy o preprave tovaru. 5. Ak je zodpovedný tak dopravca, ako aj skutočný dopravca, je ich zodpovednosť spoločná a nerozdielna. Regresné práva medzi dopravcom a skutočným dopravcom nie sú dotknuté ustanoveniami tohto článku. Článok 5 Čas dodania Dopravca dodá tovar v čase dohodnutom v zmluvnej dohode alebo v prípade, že sa nedohodol časový limit, v primeranom čase, ktorý sa očakáva od zodpovedného dopravcu, a ktorý zodpovedá podmienkam cesty a nerušenej lodnej premávky. Článok 6 Povinnosti prepravcu 1. Od prepravcu sa požaduje uhradiť sumu splatnú podľa zmluvy o preprave tovaru. 2. Prepravca pred dodaním tovaru písomne oznámi dopravcovi tieto údaje o prepravovanom tovare: a) rozmery, počet alebo hmotnosť a podmienky na uloženie tovaru, ktorý sa má prepraviť; b) označenia potrebné na identifikáciu tovaru; c) povahu, charakteristiky a vlastnosti tovaru; d) pokyny týkajúce sa colných a administratívnych predpisov, ktoré sa vzťahujú na tovar; e) ďalšie údaje potrebné na vyplnenie nákladného listu. Prepravca tiež odovzdá dopravcovi pri odovzdávaní tovaru všetky požadované sprievodné doklady. 3. Ak si to vyžaduje povaha tovaru, prepravca zabalí tovar s ohľadom na odsúhlasenú prepravu takým spôsobom, aby sa predišlo jeho strate alebo poškodeniu v čase od jeho prevzatia dopravcom po jeho dodanie a aby sa tak zabezpečilo nepoškodenie plavidla alebo iného tovaru. Podľa toho, čo sa dohodlo s ohľadom na prepravu, prepravca zabezpečí aj vhodné označenie v súlade s platnými medzinárodnými alebo vnútroštátnymi právnymi predpismi, alebo ak také predpisy chýbajú, v súlade s pravidlami a zvyklosťami všeobecne uznávanými vo vnútrozemskej plavbe. 4. Okrem povinností, ktoré má znášať dopravca, prepravca naloží a uloží tovar a zaistí ho proti pohybu v súlade so zvyklosťami vnútrozemskej plavby, ak to zmluva o preprave neurčuje inak. Článok 7 Nebezpečný tovar a znečisťujúce látky 1. Ak sa má prepravovať nebezpečný tovar alebo znečisťujúce látky, prepravca pred odovzdaním tovaru okrem údajov uvádzaných v článku 6 ods. 2 informuje dopravcu písomne o nebezpečenstve a riziku znečistenia hroziaceho od tovaru a o preventívnych opatreniach, ktoré je nutné vykonať. 2. Ak si preprava nebezpečného tovaru alebo znečisťujúcich látok vyžaduje povolenie, prepravca odovzdá potrebné úradné dokumenty najneskôr pri odovzdávaní tovaru. 3. Tam, kde sa pokračovanie v preprave, vyloženie alebo dodanie nebezpečného tovaru alebo znečisťujúcich látok ukáže nemožné pre chýbajúce administratívne povolenie, náklady spojené s návratom do prístavu nakládky alebo akéhokoľvek bližšieho miesta, kde môže byť tovar vyložený a dodaný alebo odstránený, znáša prepravca. 4. V prípade bezprostredného ohrozenia života, majetku alebo životného prostredia je dopravca aj v prípade, že bol pred nakládkou o tomto riziku oboznámený alebo o riziku vedel z iných informácií, oprávnený tento tovar vyložiť, zneškodniť, a ak to z povahy tovaru nepredstavuje neprimerané nebezpečenstvo, aj zničiť. 5. Ak je dopravca splnomocnený vykonať opatrenia uvedené v odsekoch 3 a 4, môže požadovať náhradu za škody, ktoré mu vzniknú. Článok 8 Zodpovednosť prepravcu 1. Prepravca nesie zodpovednosť aj v prípade, keď sa mu nemôže pripísať žiadna vina za všetky škody a náklady, ktoré vznikli jemu, dopravcovi alebo skutočnému dopravcovi tým, že: a) údaje uvedené v článku 6 ods. 2 alebo článku 7 ods. 1 chýbajú, sú nesprávne alebo neúplné; b) nebezpečný tovar alebo znečisťujúci tovar nie je označený v súlade s platnými medzinárodnými alebo vnútroštátnymi právnymi predpismi, alebo ak také predpisy chýbajú, v súlade s pravidlami a zvyklosťami všeobecne uznávanými vo vnútrozemskej plavbe; c) potrebné sprievodné doklady chýbajú, sú nesprávne, alebo neúplné. Dopravca sa nemôže odvolať na zodpovednosť prepravcu, ak sa dokáže, že chyba sa pripíše jemu, jeho zamestnancom alebo povereným zástupcom. Toto ustanovenie sa týka aj skutočného prepravcu. 2. Prepravca nesie zodpovednosť za konania a zanedbania osôb, ktorých služby využíva na vykonávanie úloh a plnenie povinností uvedených v článkoch 6 a 7, keď tak konajú pri výkone svojich služobných povinností, akoby tieto konania a zanedbania boli jeho vlastné. Článok 9 Vypovedanie zmluvy dopravcom 1. Dopravca môže odstúpiť od zmluvy o preprave, ak prepravca nesplnil svoje povinnosti stanovené v článku 6 ods. 2 alebo článku 7 ods. 1 a 2. 2. Ak dopravca využije svoje právo na odstúpenie od zmluvy o preprave, môže už naložený tovar opäť vyložiť na náklady prepravcu a požadovať podľa svojho uváženia zaplatenie niektorej z týchto súm: a) jednu tretinu dohodnutej sumy za prepravu, alebo b) okrem prípadného poplatku za zdržanie, náhradu prepravného rovnajúcu sa vynaloženým nákladom a vzniknutým škodám, ako aj pomerné prepravné úmerné prejdenej vzdialenosti, ak sa už plavba začala. Článok 10 Doručenie tovaru 1. Aj napriek povinnosti prepravcu podľa článku 6 ods. 1 príjemca, ktorý pri príchode tovaru do miesta doručenia požaduje jeho doručenie, bude zodpovedný, v súlade so zmluvou o preprave, za prepravné a iné poplatky a ťarchy splatné za tovar, ako aj za podiel v prípade spoločnej havárie. V prípade chýbajúceho prepravného dokladu alebo ak taký doklad nebol predložený, bude príjemca zodpovedný za prepravné dohodnuté s prepravcom, ak jeho výška zodpovedá trhovej praxi. 2. Uloženie tovaru k dispozícii príjemcovi v súlade so zmluvou o preprave alebo podľa zvyklostí pre takéto obchodné prípady alebo podľa vnútroštátnych právnych predpisov v prístave vykládky sa považuje za doručenie. Odovzdanie tovaru úradom predpísaným spôsobom alebo tretej strane sa takisto považuje za doručenie. KAPITOLA III PREPRAVNÉ DOKLADY Článok 11 Charakter a obsah 1. Na každú prepravu, ktorá sa riadi týmto dohovorom, vystaví dopravca prepravný doklad; nákladný list vystaví, len ak to prepravca vyžaduje a ak sa na tom dohodli predtým, ako bol tovar naložený alebo prevzatý na dopravu. Chýbajúci prepravný doklad alebo skutočnosť, že nie je kompletný, neovplyvní platnosť zmluvy o preprave. 2. Originál prepravného dokladu musí podpísať dopravca, vedúci plavidla alebo osoba splnomocnená dopravcom. Dopravca môže žiadať prepravcu o spolupodpis originálu alebo kópie. Podpisy môžu byť vlastnoručné, tlačené ako faksimile, perforované, môže ísť o odtlačok pečiatky, značiek alebo môžu byť urobené akýmikoľvek inými mechanickými alebo elektronickými prostriedkami, ak to nie je v rozpore s vnútroštátnymi právnymi predpismi štátu, kde bol prepravný doklad vydaný. 3. Prepravný doklad sa pokladá až do preukázania opaku za dôkaz o uzatvorení a obsahu zmluvy o preprave, ako aj o prevzatí tovaru dopravcom. Predovšetkým sa tým opodstatňuje domnienka, že bol tovar prevzatý na prepravu tak, ako je zapísané v prepravnom doklade. 4. Keď je prepravným dokladom nákladný list, bude sa považovať za určujúci dôkaz vo vzťahu medzi dopravcom a príjemcom tovaru. Právne vzťahy medzi dopravcom a prepravcom budú naďalej určené podmienkami v zmluve o preprave. 5. Prepravný doklad okrem názvu obsahuje tieto údaje: a) meno, bydlisko, sídlo alebo pobyt dopravcu a prepravcu; b) príjemcu tovaru; c) meno alebo číslo plavidla, ak už bol tovar naložený na palubu, alebo záznam v prepravnom doklade, ak dopravca prevzal tovar na prepravu, ale ešte nebol naložený na plavidlo; d) prístav nakládky alebo miesto, kde bol tovar prevzatý, a prístav vykládky alebo miesto dodania; e) obvyklé označenie druhu tovaru a spôsob jeho balenia a v prípade nebezpečných tovarov alebo znečisťujúcich látok ich označenie podľa platných predpisov, inak ich všeobecné označenie (názov); f) rozmery, počet alebo hmotnosť, ako aj identifikačné značky tovaru naloženého na palubu alebo prevzatého na prepravu; g) ak je to vhodné, vyhlásenie, že tovar musí alebo môže byť prepravovaný na palube alebo na otvorenom plavidle; h) dohodnuté ustanovenia o prepravnom; i) pri avíze o odoslaní tovaru označenie, či ide o kópiu alebo originál; pri nákladnom liste počet originálov; j) miesto a dátum vystavenia. Absencia jedného alebo viacerých údajov neovplyvní právny charakter prepravného dokladu podľa článku 1 ods. 6 tohto dohovoru. Článok 12 Výhrady v prepravnom doklade 1. Dopravca má právo zapísať do prepravného dokladu výhrady týkajúce sa: a) rozmerov, počtu alebo hmotnosti tovaru, ak má dôvod na podozrenie, že údaje dodané prepravcom sú nepresné, alebo ak nemal vhodné možnosti na kontrolu týchto údajov, zvlášť ak tovar nebol spočítaný, odmeraný alebo zvážený v jeho prítomnosti alebo ak bez výslovného odsúhlasenia boli rozmery alebo hmotnosť určené ciachovaním plavidla; b) identifikačných značiek, ktoré nie sú zreteľne a trvanlivo pripevnené na tovar, alebo ak je tovar zabalený, na nádoby alebo obaly; c) zjavného stavu tovaru. 2. Ak dopravca nezaznamená zjavný stav tovaru alebo nevznesie výhrady, pokiaľ ide o jeho stav, predpokladá sa, že do prepravného dokladu zaznamenal, že tovar bol navonok v dobrom stave. 3. Ak bol tovar v súlade s údajmi uvedenými v prepravnom doklade umiestnený v kontajneri alebo v nákladnom priestore plavidla a zapečatený inou osobou než prepravcom, jeho zamestnancami alebo povereným zástupcom a ak kontajner alebo pečate zostali neporušené alebo nepoškodené až do prístavu vykládky alebo miesta dodania, predpokladá sa, že k strate alebo poškodeniu tovaru nedošlo počas prepravy. Článok 13 Nákladný list 1. Originály nákladného listu sú dokladmi vydanými na meno príjemcu, na rad alebo na majiteľa. 2. V mieste určenia sa tovar vydá tomu, kto ako prvý predloží originál nákladného listu. Na ďalšie vydanie tovaru v prípade predloženia ostatných originálov nárok nevzniká. Po prevzatí tovaru dopravcom má odovzdanie nákladného listu osobe oprávnenej prevziať tovar rovnaký účinok 3. na nadobudnutie práv k tomuto tovaru ako odovzdanie tovaru. 4. Ak bol nákladný list prevedený na tretiu osobu vrátane príjemcu, ktorá konala v dobrej viere, spoliehajúc sa na opis tovaru v ňom uvedený, preukázanie opaku predpokladu stanoveného v článku 11 ods. 3 a článku 12 ods. 2 nie je proti nemu prípustné. KAPITOLA IV DISPOZIČNÉ PRÁVO NA TOVAR Článok 14 Držiteľ dispozičného práva 1. Prepravca je oprávnený disponovať tovarom, a to najmä v tom zmysle, že môže žiadať dopravcu o prerušenie prepravy tovaru, zmenu miesta dodania alebo dodanie tovaru inému príjemcovi, než ktorý je uvedený v prepravnom doklade. 2. Dispozičné právo prepravcu zaniká, hneď ako si príjemca po príchode tovaru na určené miesto dodania vyžiadal dodanie tovaru, ako aj: a) v prípade, keď sa preprava koná na základe prepravného dokladu a už bol jeho originál odovzdaný príjemcovi; b) v prípade, keď sa preprava koná na základe prepravného dokladu, ak už odosielateľ odovzdal všetky ním držané originály inej osobe a nedisponuje nimi. 3. Prepravca sa môže náležitým záznamom do prepravného dokladu hneď pri jeho vystavení vzdať svojho dispozičného práva v prospech príjemcu. Článok 15 Podmienky uplatnenia dispozičného práva Ak chce prepravca, alebo v prípade článku 14 ods. 2 a 3 príjemca, uplatniť svoje dispozičné právo, musí: a) predložiť všetky originály nákladného listu pred príchodom tovaru na určené miesto dodania, ak sa preprava koná na základe nákladného listu; b) predložiť iný prepravný doklad, ak sa preprava nekoná na základe nákladného listu, do ktorého budú zapísané nové pokyny pre dopravcu; c) uhradiť dopravcovi všetky náklady a škody vzniknuté pri plnení týchto pokynov; d) zaplatiť celé dohodnuté prepravné v prípade vykládky tovaru pred príchodom do plánovaného miesta dodania, ak sa v zmluve o preprave nedohodlo iné. KAPITOLA V ZODPOVEDNOSŤ DOPRAVCU Článok 16 Zodpovednosť za stratu 1. Dopravca zodpovedá za škodu vzniknutú stratou alebo poškodením tovaru spôsobenú v čase jeho prevzatia tovaru na prepravu až do jeho dodania alebo spôsobenú oneskoreným časom dodania, ak nemôže preukázať, že škodu spôsobili okolnosti, ktorým dopravca nemohol zabrániť a ktorých následky nemohol odvrátiť. 2. Zodpovednosť dopravcu za škodu vzniknutú stratou alebo poškodením tovaru spôsobenú predtým, ako bol tovar naložený na plavidlo, alebo po jeho vykládke z plavidla sa riadi zákonmi štátu vzťahujúcimi sa na zmluvu o preprave. Článok 17 Zamestnanci a poverení zástupcovia 1. Dopravca je zodpovedný za konania a zanedbania svojich zamestnancov a poverených zástupcov, ktorých služby využíva pri vykonávaní zmluvy o preprave, ak tieto osoby konajú v rámci výkonu svojho zamestnania tak, akoby boli takéto konania a zanedbania jeho vlastné. 2. Ak prepravu vykonáva skutočný dopravca podľa článku 4, je dopravca zodpovedný aj za konania a zanedbania zamestnancov a poverených zástupcov skutočného dopravcu, ak tieto osoby konajú v rámci výkonu svojho zamestnania. 3. Zamestnanci a poverení zástupcovia dopravcu alebo skutočného dopravcu, proti ktorým bola podaná žaloba, sú oprávnení využiť tie isté oslobodenia a limity zodpovednosti ako dopravca alebo skutočný dopravca na základe tohto dohovoru, ak preukážu, že konali v rámci výkonu svojho zamestnania. Lodivod určený úradom, ktorého si nemožno slobodne vybrať, sa nebude považovať za zamestnanca ani povereného zástupcu podľa odseku 1. Článok 18 Zvláštne oslobodenie od zodpovednosti 1. Dopravca a skutočný dopravca budú zbavení zodpovednosti, ak je strata, poškodenie alebo oneskorenie výsledkom jednej z uvedených okolností alebo rizík: a) konaním alebo zanedbaním prepravcu, príjemcu alebo osoby oprávnenej disponovať tovarom; b) manipuláciou, nakládkou, ukladaním alebo vykládkou tovaru prepravcom, príjemcom alebo treťou osobou konajúcou v mene prepravcu alebo príjemcu; c) prepravou tovaru na palube plavidla alebo v otvorenom plavidle, ak takáto preprava bola dohodnutá s prepravcom v súlade so zvyklosťami daného obchodu alebo ak bola takáto preprava na základe platných predpisov nevyhnutná; d) charakterom tovaru, v dôsledku ktorého bol tovar vystavený úplnej alebo čiastočnej strate alebo poškodeniu, najmä rozbitím, hrdzavením, skazením, vyschýnaním, vytečením, normálnym úbytkom (objemu alebo hmotnosti) alebo pôsobením hmyzu alebo hlodavcov; e) chýbajúcim balením alebo jeho zlým stavom v prípade tovaru, ktorý svojím charakterom podlieha strate alebo poškodeniu, ak nie je zabalený alebo je balenie chybné; f) nedostatočným alebo nevhodným identifikačným označením tovaru; g) vyslobodzovacími alebo záchrannými operáciami alebo pokusom o ne na vnútrozemských vodných cestách; h) prepravou živých zvierat okrem prípadov, ak dopravca nezabezpečil príslušné opatrenia alebo nebral na vedomie inštrukcie uvedené v zmluve o preprave. 2. Ak by v danom prípade mohli byť strata alebo poškodenie pripísané jednej alebo viacerým okolnostiam či rizikám uvedeným v odseku 1 tohto článku, predpokladá sa, že boli spôsobené takýmito okolnosťami alebo rizikami. Tento predpoklad sa nepoužije, ak poškodená strana dokáže, že spôsobená škoda nie je dôsledkom alebo nie je výlučne dôsledkom jednej z okolností alebo rizík uvedených v odseku 1 tohto článku. Článok 19 Výpočet kompenzácie 1. Keď je dopravca zodpovedný za úplnú stratu tovaru, ním splatná kompenzácia sa rovná hodnote tovaru v mieste a ku dňu dodania podľa podmienok zmluvy o preprave. Dodanie neoprávnenej osobe sa považuje za stratu. 2. V prípade čiastočnej straty alebo poškodenia tovaru bude dopravca zodpovedný len v rozsahu straty hodnoty. 3. Hodnota tovaru sa stanoví podľa ceny na tovarovej burze alebo ak taká cena nie je stanovená, podľa trhovej ceny, alebo ak nie je stanovená ani jedna z nich, podľa bežnej hodnoty tovaru toho istého druhu a kvality v mieste dodania. 4. Pre tovar, ktorý je v dôsledku svojho charakteru vystavený bežnému úbytku počas prepravy, je bez ohľadu na trvanie prepravy dopravca zodpovedný len za časť úbytku prevyšujúci normálny úbytok (v množstve alebo hmotnosti), ako bol určený zmluvnými stranami v zmluve o preprave, alebo ak nebol určený, tak podľa platných predpisov alebo zvyklostí platných v mieste dodania. 5. Ustanovenia tohto článku sa nedotýkajú práva dopravcu na prepravné stanovené zmluvou o preprave alebo vnútroštátnych právnych predpisov alebo zvyklostí, ak neboli stanovené. Článok 20 Maximálne limity zodpovednosti 1. S výhradou článku 21 a odseku 4 tohto článku, nezávisle od žaloby vznesenej proti nemu, dopravca za žiadnych okolností nebude zodpovedný za hodnotu prevyšujúcu 666,67 účtovných jednotiek za každý obal alebo inú nákladovú jednotku alebo za dve účtovné jednotky za každý kilogram hmotnosti zo strateného alebo poškodeného tovaru uvedeného v prepravnom doklade podľa toho, ktorá hodnota je vyššia. Ak je obalom alebo inou nákladovou jednotkou kontajner a v prepravných dokladoch nie je uvedený iný obal ani nákladová jednotka, ktoré sú združené v kontajneri, hodnota 666,67 účtovných jednotiek bude nahradená hodnotou 1 500 účtovných jednotiek za kontajner bez tovaru, ktorý je v ňom naložený, a ďalších 25 000 účtovných jednotiek za tovar v ňom naložený. 2. Keď sa používa kontajner, paleta alebo podobné prepravné zariadenie na uloženie tovaru, tak sa obaly alebo nákladové jednotky uvedené v prepravnom doklade ako uložené v takomto alebo na takomto prepravnom zariadení považujú za obaly, resp. nákladové jednotky. V opačnom prípade sa tovar v takomto alebo na takomto prepravnom zariadení považuje za jednu nákladovú jednotku. V prípadoch, keď sa stratí alebo poškodí samotné prepravné zariadenie, ktoré nie je vlastníctvom dopravcu ani predmetom dodania, považuje sa za zvláštnu nákladovú jednotku. 3. V prípade škody spôsobenej omeškaním dodania tovaru bude dopravca zodpovedný len za sumu neprevyšujúcu hodnotu prepravného. Náhrada škody podľa odseku 1 a prvej vety tohto odseku nesmie prevýšiť hodnotu, ktorá by bola stanovená podľa odseku 1 za úplnú stratu tovaru, za ktorý táto zodpovednosť vznikla. 4. Maximálny limit zodpovednosti uvedený v odseku 1 sa nepoužije: a) ak charakter a vyššia hodnota prepravovaného tovaru bola presne špecifikovaná v prepravnom doklade, proti ktorým dopravca neuplatnil žiadne námietky, alebo b) ak sa strany výslovne dohodli na vyššom limite zodpovednosti. 5. Celková suma kompenzácie, ktorú má uhradiť dopravca, skutočný dopravca a ich zamestnanci a poverení zástupcovia, týkajúca sa tej istej škody nesmie prevýšiť maximálny limit zodpovednosti stanovený v tomto článku. Článok 21 Strata práva na obmedzenie zodpovednosti 1. Dopravca alebo skutočný dopravca nemá nárok dovolávať sa zbavenia zodpovednosti alebo obmedzenia zodpovednosti stanovených v tomto dohovore alebo v zmluve o preprave, ak sa dokáže, že škodu zapríčinil on sám, či už so zámerom zapríčiniť takúto škodu zanedbaním v konaní alebo ľahkomyseľne a s vedomím, že k takejto škode pravdepodobne dôjde. 2. Podobne zamestnanci a poverení zástupcovia, ktorí konajú v mene dopravcu alebo skutočného dopravcu, nemajú nárok dovolávať sa zbavenia zodpovednosti a obmedzenia zodpovednosti stanovených pre nich v tomto dohovore alebo v zmluve o preprave, ak sa dokáže, že škodu zapríčinili spôsobmi uvedenými v odseku 1. Článok 22 Vecný rozsah zbavenia zodpovednosti a limitov zodpovednosti Zbavenie zodpovednosti a limity zodpovednosti stanovené v tomto dohovore alebo v zmluve o preprave sú platné pre každý nárok týkajúci sa straty alebo poškodenia tovaru alebo oneskorenia dodávky tovaru, na ktorý sa vzťahuje zmluva o preprave, bez ohľadu na to, či je tento nárok založený na zmluve o preprave, protiprávnom konaní alebo inom právnom základe. KAPITOLA VI REKLAMAČNÁ DOBA Článok 23 Oznámenie poškodenia 1. Prijatie tovaru bez výhrad príjemcom je určujúcim dôkazom dodania tovaru dopravcom v rovnakej kvalite a množstve, v akom mu bol odovzdaný na prepravu. 2. Dopravca a príjemca môžu žiadať kontrolu množstva a kvality tovaru pri jeho odovzdaní za prítomnosti obidvoch strán. 3. Ak je strata alebo poškodenie tovaru zjavné, akákoľvek výhrada zo strany príjemcu musí byť uskutočnená písomne, pokiaľ nedošlo k spoločnej kontrole, pričom príjemca musí uviesť všeobecnú povahu poškodenia, najneskôr v čase dodania. 4. Ak strata alebo poškodenie tovaru nie je zjavné, akákoľvek výhrada zo strany príjemcu musí byť uskutočnená písomne, pričom treba uviesť všeobecnú povahu poškodenia, najneskoršie do siedmich dní nasledujúcich odo dňa dodania tovaru. V takomto prípade musí poškodená strana preukázať, že poškodenie bolo spôsobené v čase, keď bol tovar v starostlivosti dopravcu. 5. Žiadna kompenzácia nebude splatná za poškodenie tovaru spôsobené oneskoreným dodaním, ak príjemca nemôže dokázať, že dopravcovi zaslal oznámenie o oneskorenom dodaní do 21 kalendárnych dní nasledujúcich po dodaní tovaru a že toto oznámenie bolo dopravcovi doručené. Článok 24 Premlčanie 1. Všetky nároky vznikajúce na základe zmluvy, na ktorú sa vzťahuje tento dohovor, budú premlčané po uplynutí jedného roka, počínajúc dňom, keď tovar bol alebo mal byť dodaný príjemcovi. Do tejto doby nie je započítaný deň, keď sa premlčacia lehota začína. 2. Osoba, voči ktorej sa vznáša nárok, môže túto dobu počas priebehu premlčacej doby kedykoľvek predĺžiť písomným vyhlásením pre poškodenú stranu. Táto doba môže byť opätovne predĺžená ďalším vyhlásením alebo vyhláseniami. 3. Na pozastavenie a prerušenie premlčacej doby sa použije právny poriadok štátu vzťahujúci sa na zmluve o preprave. Uplatnenie nároku prostredníctvom rozčleňovacieho konania s cieľom zníženia spoluzodpovednosti za všetky nároky vzniknuté z udalosti vedúcej ku škode preruší premlčaciu dobu. 4. Všetky nároky na náhradu škody voči osobe považovanej za zodpovednú podľa tohto dohovoru sa môžu uplatniť súdnou cestou aj po uplynutí premlčacej doby stanovenej v odsekoch 1 a 2 tohto článku, ak bola žaloba vznesená do 90 dní odo dňa, ktorým osoba podávajúca žalobu uspokojila nároky uplatnené v žalobe, alebo odo dňa, keď bola tejto osobe doručená žaloba, alebo ak je medzi podaním žaloby a začatím konania stanovená právnym poriadkom štátu, kde súdne konanie prebieha, určitá dlhšia lehota. 5. Premlčaný nárok nemôže byť vymáhaný cestou protižaloby alebo námietkami. KAPITOLA VII OBMEDZENIA ZMLUVNEJ SLOBODY Článok 25 Neplatnosť zmluvných podmienok 1. Každá zmluvná dohoda s účelom vylúčiť alebo ohraničiť zodpovednosť dopravcu alebo skutočného dopravcu, jeho zamestnanca alebo povereného zástupcu v zmysle tohto dohovoru alebo s odkazom na článok 20 ods. 4 zvyšovať hodnotu zodpovednosti alebo prenášať dôkazné bremeno za zodpovednosť alebo skracovať premlčacie doby stanovené podľa článkov 23 a 24 je neplatná. Každý dohovor o odstúpení nárokov za poistenie tovaru dopravcovi je tiež neplatný. 2. Bez ohľadu na ustanovenia odseku 1 tohto článku a bez toho, aby bol dotknutý článok 21, je možné zmluvnými podmienkami určiť, že dopravca nezodpovedá za škody vyplývajúce z: a) konania alebo zanedbania vedúceho plavidla, lodivoda alebo ktorejkoľvek inej osoby z posádky plavidla, tlačného alebo vlečného remorkéra počas plavby alebo pri zostavovaní alebo odstavovaní tlačnej alebo vlečnej zostavy za predpokladu, že dopravca splnil všetky povinnosti týkajúce sa posádky podľa článku 3 ods. 3, pokiaľ konanie a zanedbanie nie je dôsledkom zámeru spôsobiť škodu alebo ľahkomyseľného konania s vedomím, že taká škoda môže s najväčšou pravdepodobnosťou vzniknúť; b) požiaru alebo výbuchu na palube plavidla, pri ktorom nie je možné dokázať, že tento požiar alebo výbuch boli spôsobené zavinením dopravcu alebo skutočného dopravcu alebo jeho zamestnancov alebo poverených zástupcov alebo poruchou na plavidle; c) porúch na plavidle vo vlastníctve dopravcu alebo z porúch na požičanom alebo prenajatom (charterovanom) plavidle existujúcich už pred plavbou, ak môže dokázať, že takéto poruchy nemohli byť zistené pred začiatkom plavby napriek vynaloženej potrebnej starostlivosti. KAPITOLA VIII DOPLŇUJÚCE USTANOVENIA Článok 26 Spoločná havária Nič v tomto dohovore sa netýka ustanovení zmluvy o preprave alebo vnútroštátnych právnych predpisov týkajúcich sa výpočtu veľkosti škody a príspevkov splatných v prípade spoločnej havárie. Článok 27 Iné použiteľné ustanovenia a nukleárna havária 1. Tento dohovor nemení práva ani povinnosti dopravcu stanovené v medzinárodných dohovoroch alebo vnútroštátnych právnych predpisoch týkajúce sa obmedzenia zodpovednosti vlastníkov vnútrozemských alebo námorných plavidiel. 2. V prípade škody zapríčinenej nukleárnou haváriou bude dopravca zbavený zodpovednosti podľa tohto dohovoru, ak za takúto haváriu zodpovedá prevádzkovateľ jadrového zariadenia alebo iná splnomocnená osoba na základe vnútroštátnych právnych predpisov štátu upravujúcich zodpovednosť v oblasti jadrovej energie. Článok 28 Účtovná jednotka Účtovná jednotka uvedená v článku 20 tohto dohovoru je osobitným právom na čerpanie tak, ako je to určené podľa definície Medzinárodného menového fondu. Hodnoty uvedené v článku 20 sa prepočítavajú do národnej meny štátu podľa hodnoty takejto meny k rozhodujúcemu dňu alebo ku dňu dohodnutému stranami. V prípade zmluvnej strany, ktorá je členom Medzinárodného menového fondu, je potrebné hodnotu národnej meny vyjadrenej prostredníctvom osobitného práva na čerpanie počítať podľa metódy výpočtu používanej Medzinárodným menovým fondom pre operácie a transakcie platné pre príslušný deň. Článok 29 Doplňujúce národné ustanovenia 1. V prípadoch, ktoré nie sú stanovené týmto dohovorom, sa zmluva o preprave riadi príslušným vnútroštátnym právnym poriadkom štátu dohodnutým zmluvnými stranami. 2. V prípade, ak takéto ustanovenie chýba, použije sa právo štátu, s ktorým zmluva o preprave vykazuje najväčšiu príbuznosť. 3. Predpokladá sa, že zmluva o preprave je veľmi úzko spätá so štátom, v ktorom má dopravca hlavné sídlo podniku v čase uzavretia zmluvy, ak sa v tomto štáte takisto nachádza aj miesto nakládky alebo miesto, kde bol tovar prevzatý, miesto vykládky alebo miesto dodávky či hlavné sídlo podniku prepravcu. Ak dopravca nemá hlavné sídlo podniku nikde na súši a uzatvára zmluvu na palube plavidla a nebola uzavretá žiadna dohoda o voľbe právneho poriadku, bude sa riadiť vnútroštátnym právnym poriadkom štátu, kde je registrované plavidlo alebo pod ktorého vlajkou pláva, ak sa v tomto štáte takisto nachádza aj miesto nakládky alebo miesto, kde bol tovar prevzatý alebo miesto vykládky, prístav dodania či hlavné sídlo podniku prepravcu. 4. Vecné vyrovnanie nárokov dopravcu podľa článku 10 ods. 1 sa určí podľa práva štátu, v ktorom sa nachádza tovar. KAPITOLA IX VYHLÁSENIE TÝKAJÚCE SA ROZSAHU VYKONÁVANIA Článok 30 Doprava po určitých vnútrozemských vodných cestách 1. Každý zmluvný štát môže pri podpise tohto dohovoru alebo pri uložení jeho ratifikačnej listiny, listiny o prijatí, schválení alebo prístupe vyhlásiť, že nebude uplatňovať tento dohovor na zmluvy o preprave na určitých vnútrozemských vodných cestách ležiacich na jeho území, na ktoré sa nevzťahuje medzinárodný plavebný režim a ktoré nie sú priamo spojené s takýmito medzinárodnými vnútrozemskými vodnými cestami. Takéto vyhlásenie však nemôže vylúčiť všetky významné vnútrozemské vodné cesty tohto štátu. 2. Ak je predmetom zmluvy o preprave vnútrozemskou vodnou cestou doprava tovaru bez prekládky na medzinárodných aj národných vodných cestách podliehajúcich tomuto dohovoru a na vnútrozemských vodných cestách spomenutých vo vyhlásení uvedenom v odseku 1, tento dohovor sa použije aj na takúto zmluvu, ale nie, ak je vzdialenosť, ktorá sa má prejsť na vodných cestách uvedených na druhom mieste, dlhšia. 3. Ak bolo urobené vyhlásenie podľa odseku 1, ktorýkoľvek iný zmluvný štát môže vyhlásiť, že takisto nebude uplatňovať žiadne ustanovenia tohto dohovoru na zmluvy uvedené v predmetnom vyhlásení. Vyhlásenie podľa tohto odseku nadobudne účinnosť v okamihu nadobudnutia platnosti tohto dohovoru pre zmluvný štát, ktorý urobil vyhlásenie podľa odseku 1, ale najskôr v čase nadobudnutia platnosti tohto dohovoru pre štát, ktorý urobil vyhlásenie podľa tohto odseku. 4. Vyhlásenia uvedené v odsekoch 1 a 3 môžu byť kedykoľvek odvolané vcelku alebo sčasti oznámením o notifikácii depozitárovi s uvedením dátumu ukončenia účinnosti. Odvolanie vyhlásenia nebude mať žiaden účinok na už uzatvorené zmluvy. Článok 31 Národná preprava alebo bezplatná preprava Každý zmluvný štát môže pri podpise tohto dohovoru alebo pri uložení jeho ratifikačnej listiny, listiny o prijatí, schválení alebo prístupe alebo kedykoľvek neskôr vyhlásiť, že bude používať ustanovenia tohto dohovoru takisto: a) na zmluvy o preprave tovaru s miestom nakládky alebo miestom, kde bol tovar prevzatý, a miestom vykládky alebo miestom dodávky umiestneným na jeho území; b) odchylne od článku 1 ods. 1 aj pri bezplatnej preprave. Článok 32 Regionálne podmienky týkajúce sa zodpovednosti 1. Každý zmluvný štát môže pri podpisovaní tohto dohovoru alebo pri uložení jeho ratifikačnej listiny, listiny o prijatí, schválení alebo prístupe alebo kedykoľvek neskôr vyhlásiť, že pri preprave tovaru medzi miestami nakladania alebo miestami, kde sa tovar prevezme, a miestami vyloženia alebo dodania, ktoré sa v oboch prípadoch nachádzajú na území jedného zo štátov alebo na území štátov, ktoré urobili to isté vyhlásenie, nebude dopravca zodpovedať za škodu zapríčinenú konaním alebo zanedbaním vedúceho plavidla, lodivoda alebo akejkoľvek inej osoby v posádke plavidla, tlačného alebo ťažného remorkéra počas plavby alebo počas zostavovania alebo odstavovania tlačenej alebo vlečenej zostavy, ak dopravca vyhovel záväzkom týkajúcim sa posádky podľa článku 3 ods. 3, pokiaľ nie sú konania a zanedbania dôsledkom zámeru spôsobiť škodu alebo ľahkomyseľného konania s vedomím, že taká škoda môže s najväčšou pravdepodobnosťou vzniknúť. 2. Ustanovenie týkajúce sa zodpovednosti uvedené v odseku 1 nadobudne platnosť medzi dvoma zmluvnými štátmi v čase, keď tento dohovor nadobudne platnosť v druhom štáte, ktorý urobil to isté vyhlásenie. Ak štát urobil toto vyhlásenie po nadobudnutí platnosti dohovoru, ustanovenie o zodpovednosti uvedené v odseku 1 nadobudne platnosť prvý deň v mesiaci nasledujúcom po troch mesiacoch po oznámení vyhlásenia depozitárovi. Ustanovenie o zodpovednosti sa bude vzťahovať len na zmluvy o preprave podpísané po nadobudnutí platnosti tohto vyhlásenia. 3. Vyhlásenie uvedené v odseku 1 môže byť kedykoľvek odvolané oznámením o notifikácii depozitárovi. V prípade odvolania sa platnosť ustanovení o zodpovednosti uvedených v odseku 1 skončí prvým dňom v mesiaci nasledujúcom po oznámení alebo následne po čase uvedenom v oznámení. Toto odvolanie sa nebude vzťahovať na zmluvy o preprave podpísané predtým, než skončila platnosť ustanovení o zodpovednosti. KAPITOLA X ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA Článok 33 Podpis, ratifikácia, prijatie, schválenie, pristúpenie 1. Tento dohovor je otvorený na podpis všetkým štátom jeden rok v sídle depozitára. Doba podpisu sa začína dňom, keď bude mať depozitár k dispozícii všetky autentické znenia tohto dohovoru. 2. Štáty sa môžu stať zmluvnou stranou tohto dohovoru: a) podpisom bez výhrady ratifikácie, prijatím alebo schválením; b) podpisom s výhradou následnej ratifikácie, prijatia alebo schválenia a následne ratifikáciou, prijatím alebo schválením; c) pristúpením po termíne podpísania. 3. Listiny o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení sa ukladajú u depozitára. Článok 34 Nadobudnutie platnosti 1. Tento dohovor nadobudne platnosť prvý deň v mesiaci nasledujúcom po uplynutí doby troch mesiacov odo dňa, keď päť štátov podpísalo tento dohovor bez výhrady ratifikácie, prijatia alebo schválenia alebo uložilo svoje listiny o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení u depozitára. 2. Pre každý štát, ktorý podpísal tento dohovor bez výhrady ratifikácie, prijatia alebo schválenia alebo uložil listiny o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení u depozitára po nadobudnutí jeho platnosti, nadobudne tento dohovor platnosť prvý deň v mesiaci nasledujúcom po uplynutí troch mesiacov odo dňa podpisu bez výhrady ratifikácie, prijatia alebo schválenia alebo uloženia listín o ratifikácii, prijatí, schválení alebo pristúpení u depozitára. Článok 35 Vypovedanie 1. Zmluvný štát môže tento dohovor vypovedať po uplynutí doby jedného roka po dni, keď nadobudol platnosť pre tento štát. 2. Oznámenie o vypovedaní musí byť uložené u depozitára. 3. Vypovedanie nadobudne platnosť prvý deň v mesiaci nasledujúcom po uplynutí doby jedného roka odo dňa uloženia oznámenia o vypovedaní alebo po dlhšej dobe uvedenej v tomto oznámení. Článok 36 Preskúmania a zmeny Na požiadanie najmenej jednej tretiny zmluvných štátov tohto dohovoru zvolá depozitár na účely jeho preskúmania alebo zmeny konferenciu zmluvných štátov. Článok 37 Zmeny limitných množstiev a účtovných jednotiek 1. Bez ohľadu na ustanovenia článku 36, v prípade navrhovanej zmeny hodnoty uvedenej v článku 20 ods. 1 alebo výmeny jednotky definovanej v článku 28, ak o to požiada najmenej jedna štvrtina zmluvných strán tohto dohovoru, predloží depozitár tento návrh všetkým členom Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov, Ústrednej komisii pre plavbu na Rýne a Dunajskej komisii a všetkým zmluvným štátom, zvolá konferenciu výlučne na účely zmeny hodnôt uvedených v článku 20 ods. 1 alebo výmeny jednotky definovanej v článku 28 za inú jednotku. 2. Konferencia sa zvolá najskôr šesť mesiacov po dni, keď bol podaný návrh. 3. Všetky zmluvné štáty tohto dohovoru sú oprávnené zúčastniť sa na tejto konferencii bez ohľadu na to, či sú členmi organizácií uvedených v odseku 1. 4. Akékoľvek rozhodnutie konferencie sa musí prijať dvojtretinovou väčšinou zmluvných štátov zúčastnených na hlasovaní za predpokladu, že sa na hlasovaní zúčastnila nie menej ako polovica zmluvných štátov tohto dohovoru. 5. Počas konzultácií týkajúcich sa náhrady škôd podľa článku 20 ods. 1 konferencia zohľadní poznatky zo škodových udalostí a hlavne rozsah vzniknutých škôd, kurzový rozdiel a vplyv navrhovaných zmien na náklady poistenia. 6. a) Zmena sumy podľa uvedeného článku sa môže prejednať najskôr päť rokov po predložení tohto dohovoru na podpis a najskôr päť rokov od nadobudnutia platnosti predchádzajúcej zmeny. b) Náhrada škody sa nemôže zvýšiť tak, aby prevýšila náhradu maximálnej hodnoty zodpovednosti stanovenej v tomto dohovore, zvýšenej o šesť percent za rok, vypočítanej podľa zásad zloženého úroku odo dňa, keď sa tento dohovor otvoril na podpis. c) Náhrada škody sa nemôže zvýšiť nad trojnásobok maximálnych hodnôt zodpovednosti za škody stanovených v tomto dohovore. 7. Depozitár musí všetkým zmluvným štátom oznámiť každú zmenu prijatú podľa článku 4. Zmena sa považuje za prijatú po uplynutí 18 mesiacov nasledujúcich po dni jej oznámenia za predpokladu, že v tomto období neinformuje depozitára nie menej než jedna štvrtina štátov, ktoré boli zmluvnými stranami v čase rozhodovania o tejto zmene, že neprijíma túto zmenu. V takom prípade je zmena neplatná a nenadobúda platnosť. 8. Zmena, ktorá sa považuje za prijatú v súlade s odsekom 7, nadobudne platnosť 18 mesiacov po jej prijatí. 9. Touto zmenou sú viazané všetky zmluvné štáty, pokiaľ sa jej vypovedanie podľa článku 35 dohovoru neuskutoční neskôr ako šesť mesiacov predtým, než zmena nadobudne platnosť. Oznámenie o vypovedaní je účinné, keď zmena nadobudne platnosť. 10. Ak bola určitá zmena schválená, ale neuplynula lehota 18 mesiacov stanovená na jej prijatie, štát, ktorý sa stane zmluvnou stranou počas tohto obdobia je príslušnou zmenou viazaný, ak táto zmena nadobudne platnosť. Štát, ktorý sa stane zmluvným štátom po tomto období, je viazaný zmenou prijatou podľa odseku 7. V prípadoch uvedených v tomto odseku bude štát viazaný zmenou ihneď potom ako zmena nadobudne platnosť alebo ihneď potom, ako pre takýto štát nadobudne platnosť tento dohovor, ak sa to deje následne. Článok 38 Depozitár 1. Depozitárom tohto dohovoru je vláda Maďarskej republiky. 2. Depozitár je povinný: a) oznámiť všetkým štátom, ktoré sa zúčastnili na diplomatickej konferencii na prijatie Budapeštianskeho dohovoru o zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste, a zaslať na overenie tento dohovor v oficiálnej jazykovej verzii, ktorá nebola k dispozícii v čase konania konferencie; b) informovať všetky štáty uvedené v písmene a) o každom návrhu zmeny textu oznámeného v súlade s písmenom a); c) stanoviť deň, keď sa navzájom prispôsobili všetky oficiálne jazykové verzie tohto dohovoru, a tým sa považujú za autentické; d) oznámiť všetkým členom uvedeným v písmene a) stanovenie dňa v súlade s písmenom c); e) odovzdať všetkým štátom, ktoré sa zúčastnili na diplomatickej konferencii na prijatie Budapeštianskeho dohovoru o zmluve o preprave tovaru po vnútrozemskej vodnej ceste, a tým, ktoré podpísali tento dohovor alebo k nemu pristúpili následne, overené kópie tohto dohovoru; f) informovať všetky štáty, ktoré podpísali tento dohovor alebo k nemu pristúpili, o: i. akomkoľvek novom podpise, uložení ratifikačnej listiny, listiny o výhrade alebo vyhlásení s uvedením dátumu takéhoto podpisu, uloženia ratifikačnej listiny, listiny o výhrade alebo vyhlásení; ii. dátume nadobudnutia platnosti tohto dohovoru; iii. akomkoľvek vypovedaní tohto dohovoru a o dni, keď takéto vypovedanie nadobúda platnosť; iv. akejkoľvek zmene prijatej podľa článkov 36 a 37 tohto dohovoru a o dátume nadobudnutia platnosti takejto zmeny; v. akejkoľvek zmene požadovanej podľa podmienok tohto dohovoru. 3. Po nadobudnutí platnosti tohto dohovoru zašle depozitár sekretariátu Organizácie Spojených národov overenú kópiu tohto dohovoru na registráciu a publikáciu podľa článku 102 Charty Organizácie Spojených národov. VYHOTOVENÉ V Budapešti dvadsiateho druhého júna dvetisíc jedna v jednom pôvodnom vyhotovení, z ktorého anglické, francúzske, holandské, nemecké a ruské znenia sú rovnako autentické. NA DÔKAZ TOHO podpísaní splnomocnení zástupcovia, riadne poverení na tento účel svojimi vládami, podpísali tento dohovor.