1.ÚVOD

1.1. Súvislosti

Smernica Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1371 o boji proti podvodom, ktoré poškodzujú finančné záujmy Únie, prostredníctvom trestného práva (ďalej len „smernica o ochrane finančných záujmov“) bola prijatá 5. júla 2017 ako súčasť celkovej stratégie Komisie pre boj proti podvodom. Vo vzťahu k členským štátom, ktoré sú ňou viazané, sa smernicou o ochrane finančných záujmov nahrádza Dohovor o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev z roku 1995 a jeho protokoly („ďalej len dohovor o ochrane finančných záujmov“) .

Na základe článku 83 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sa smernicou o ochrane finančných záujmov stanovujú spoločné normy pre trestné právo v členských štátoch. Tieto spoločné normy majú chrániť finančné záujmy EÚ harmonizáciou vymedzení, sankcií a premlčacej doby vzhľadom na určité trestné činy, ktoré poškodzujú uvedené záujmy. Týmito trestnými činmi (ďalej len „trestné činy v zmysle smernice o ochrane finančných záujmov“) sú: i) podvody vrátane cezhraničných podvodov v oblasti dane z pridanej hodnoty (DPH) s celkovou škodou vo výške najmenej 10 miliónov EUR; ii) korupcia; iii) pranie špinavých peňazí a iv) sprenevera. Táto harmonizácia ovplyvňuje aj rozsah vyšetrovaní a trestných stíhaní vykonávaných Európskou prokuratúrou, pretože jej právomoci sú vymedzené odkazom na smernicu o ochrane finančných záujmov v znení vnútroštátnych predpisov. Smernicou o ochrane finančných záujmov sa umožňuje aj vymáhanie zneužitých finančných prostriedkov EÚ prostredníctvom trestného práva.

Lehota na transpozíciu smernice do vnútroštátneho práva uplynula 6. júla 2019. Do uvedeného dátumu oznámilo plnú transpozíciu len 12 členských štátov. Komisia preto začala voči ostatným 14 zúčastneným členským štátom postup v prípade nesplnenia povinnosti zaslaním formálnej výzvy v septembri 2019. V apríli 2021 sa počet oznámených plných transpozícií zvýšil na 26, čo znamená, že všetky členské štáty viazané smernicou oznámili dokončenie transponovania smernice do vnútroštátneho práva.

1.2. Hlavné aspekty smernice o ochrane finančných záujmov

V článku 1 sa vymedzuje predmet úpravy smernice o ochrane finančných záujmov, zatiaľ čo v článku 2 sa stanovuje rozsah pôsobnosti a vymedzuje sa pojem „finančné záujmy Únie“. Smernicou sa okrem toho členským štátom ukladá povinnosť, aby:

•kvalifikovali ako trestný čin podvod poškodzujúci finančné záujmy EÚ, pokiaľ ide o akékoľvek konanie alebo opomenutie týkajúce sa: i) výdavkov súvisiacich s verejným obstarávaním a výdavkov nesúvisiacich s verejným obstarávaním a ii) príjmov z vlastných zdrojov založených na DPH a iných príjmov než sú príjmy z vlastných zdrojov založených na DPH (článok 3),

•kvalifikovali ako trestné iné činy poškodzujúce finančné záujmy Únie (pranie špinavých peňazí, korupcia a sprenevera) a vymedzili pojem „verejný činiteľ“ s cieľom primerane chrániť prostriedky Únie pred korupciou a spreneverou (článok 4),

•kvalifikovali ako trestný čin: i) podnecovanie na spáchanie trestných činov uvedených v článkoch 3 a 4, napomáhanie pri ich páchaní a navádzanie na ne a ii) pokus o spáchanie niektorého z trestných činov uvedených v článku 3 (podvod) a článku 4 ods. 3 (sprenevera) (článok 5),

•upravili zodpovednosť a sankcie v prípade: i) právnických osôb za ktorýkoľvek z trestných činov uvedených v článkoch 3, 4 a 5, ak ich spáchali v ich prospech iné osoby, ktoré majú v tejto právnickej osobe vedúce postavenie alebo ii) zanedbania dohľadu alebo kontroly týmito inými osobami nad ktoroukoľvek osobou, ktorá je jej podriadená (články 6 a 9),

•vypracovali minimálne pravidlá trestných sankcií v prípade fyzických osôb vrátane dolnej a hornej hranice sankcií za trestné činy uvedené v článkoch 3 a 4, ak pri nich vznikla značná škoda alebo prospech (článok 7),

•prijali potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa považovalo za priťažujúcu okolnosť, ak bol trestný čin uvedený v článkoch 3, 4 alebo 5 spáchaný v rámci zločineckej organizácie (článok 8),

•a aby: i) stanovili svoju právomoc vo vzťahu k trestným činom uvedeným v článkoch 3, 4 a 5 v prípade, že sa trestný čin spáchal úplne alebo čiastočne na ich území alebo páchateľ je jedným z ich štátnych príslušníkov a ak sa na páchateľa vzťahuje v čase spáchania trestného činu služobný poriadok, a ii) vyhli sa vykonávaniu právomoci pri trestných činoch v zmysle smernice o ochrane finančných záujmov spáchaných ich štátnymi príslušníkmi mimo ich územia v prípade, ak nastali určité podmienky (článok 11),

•a aby: i) stanovili premlčaciu dobu, ktorá umožňuje dostatočne dlhé obdobie od spáchania trestných činov uvedených v článkoch 3, 4 a 5, aby bolo možné uvedené trestné činy účinne riešiť, a minimálnu premlčaciu dobu pri tých trestných činoch, za ktoré možno uložiť trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej štyri roky, a ii) prijali potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť výkon trestov (článok 12) a

•poskytli štatistické údaje o trestných konaniach za trestné činy uvedené v článkoch 3, 4 a 5 a o ich výsledkoch (článok 18 ods. 2).