Desiatu anuitu malo zaplatiť 11 331 výrobcov v celkovej sume 26 165 096 EUR do 31. decembra 2013. Z overení, ktoré vykonali talianske orgány, vyplynulo, že 11 132 výrobcov počas roku 2013 riadne splatilo sumy v celkovej hodnote 25 664 142 EUR, čo znamená, že 98,24 % výrobcov splatilo načas v desiatej anuite 98,2 % splatnej sumy. Pri predchádzajúcich deviatich anuitách sa včas zaplatilo 99,6 %, 97,9 %, 99,5 %, 99,7 %, 96,4 %, 96,2 %, 90,5 %, 98,3 % a 96,9 % splatnej sumy. Celková výška poplatkov vybraných v prvých desiatich anuitách je teda približne 270 739 640 EUR (čiže približne 97,3 % celkovej splatnej sumy, ktorá sa mala splatiť týmito anuitami).

Z celkového nahláseného počtu výrobcov, na ktorých sa správa vzťahuje a ktorí dlhujú poplatky za sedem hospodárskych rokov stanovených v rozhodnutí Rady, sa 15 431 rozhodlo zaplatiť dlhovanú sumu formou splátkového režimu z roku 2003. Dlhy 15 431 výrobcov, ktorí sa rozhodli zaplatiť dlhovanú sumu formou splátkového režimu, predstavovali v roku 2004 pred splatením prvej anuity celkovo 345 miliónov EUR, čo predstavuje asi štvrtinu celkovej splatnej sumy výrobcov, ktorí odmietli pristúpiť na splátkový režim. Zdá sa preto, že pre splátkový režim sa väčšinou rozhodli výrobcovia, ktorí v najmenšej miere produkovali nadbytočné dodávky mlieka. Na druhej strane výrobcovia s výraznejšími nadbytočnými dodávkami mlieka (asi 8 000 výrobcov, ktorým sa vyúčtovala približne 1 miliarda EUR v poplatkoch, ktoré za uvedených sedem hospodárskych rokov dlhovali) sa rozhodli nevstúpiť do splátkového režimu. Treba však spresniť, že talianskym orgánom sú každý rok doručené nové žiadosti o možnosť splácania dlhu formou splátok. V roku 2013 bolo predložených 160 nových žiadostí v celkovej sume 8,7 milióna EUR. Celková suma v rámci splátkového režimu je 362,17 milióna EUR.

Rozhodnutie Rady, ktorým sa Taliansku povolilo odvádzať dodatočné poplatky do rozpočtu Európskej únie namiesto výrobcov mlieka, sa v roku 2005, v čase predloženia prvej správy Rade, týkalo 25 123 výrobcov, ktorí poplatok dlhujú. Tento počet v roku 2013 klesol na 21 819.

V zmysle uvedeného ustanovenia talianske orgány listom agentúry AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura) z 13. novembra 2014 Komisii predložili svoju desiatu správu týkajúcu sa platby anuity v roku 2013.

Podľa článku 1 rozhodnutia Rady sa pomoc, ktorú Talianska republika poskytuje svojim výrobcom mlieka tým, že za nich odvádza do rozpočtu Európskej únie sumu, ktorú jej výrobcovia mlieka Európskej únii dlhujú v dôsledku dodatočných poplatkov za mlieko a mliečne výrobky za hospodárske roky 1995/1996 až 2001/2002, a tým, že umožňuje týmto výrobcom zaplatiť ich dlh prostredníctvom bezúročných odkladov úhrad počas niekoľkých rokov, výnimočne považuje za zlučiteľnú so spoločným trhom pod podmienkou, že:

Táto hodnotiaca správa je vypracovaná v súlade s článkom 3 rozhodnutia Rady 2003/530/ES zo 16. júla 2003 o zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom, ktorú má Talianska republika v úmysle poskytnúť svojim výrobcom mlieka (ďalej len: „rozhodnutie Rady“), podľa ktorého sa od príslušných talianskych orgánov vyžaduje, aby každý rok predložili Rade a Komisii správu o pokroku, ktorý dosiahli pri vymáhaní splatných dodatočných poplatkov od výrobcov za hospodárske roky 1995/1996 až 2001/2002.

Pri deviatej anuite ešte 285 výrobcov nezaplatilo splátky, ktoré na konci roka 2012 zodpovedali sume 786 682,83 EUR. Podľa informácií talianskych orgánov všetky tieto prípady oznámili ústredné orgány príslušným regionálnym orgánom, aby vymohli platby celej splatnej sumy s úrokovou sadzbou mimo splátkového režimu. Najskôr sa predpokladalo, že splátku nezaplatilo 285 výrobcov, neskôr sa však ukázalo, že splátku v skutočnosti 191 zaplatilo. Naopak, 94 výrobcov, ktorí v skutočnosti nezaplatili deviatu anuitu, stratilo nárok na splátkový režim a začal sa proti nim postup vymáhania.

Podniky, v prípade ktorých bola zrušená možnosť platieb formou splátok

Nevyplatenie ktorejkoľvek anuity má za následok vylúčenie výrobcu zo splátkového režimu, ktorý musí následne celú zostávajúcu splatnú sumu spolu so vzniknutými úrokmi zaplatiť.

Desať rokov po začatí splátkového režimu v roku 2003 bol nárok na takéto splácanie zrušený celkom 613 podnikom, pričom celkový dlh rozdelený do splátok dosiahol výšku 22 817 190 EUR.

Z tejto sumy však bolo 7 128 700 EUR zaplatených pred zrušením tohto nároku a 4 297 074,81 EUR sa vymohlo po zrušení, čo znamená, že celkový zostávajúci dlh predstavuje 11 391 415 EUR a týka sa 251 podnikov.

Z týchto čísel vyplýva, že obozretnosť talianskych správnych orgánov pri výbere poplatkov od výrobcov, ktorí boli vylúčení zo splátkového režimu po nezaplatení anuity, zďaleka nie je uspokojivá. Výrobcovia mlieka okrem toho museli stiahnuť svoje žaloby na talianskych súdoch, aby boli oprávnení využívať splátkový režim. Vzhľadom na túto skutočnosť sa zdá, že nedostatočné vymáhanie nie je spôsobené prípadnou dĺžkou súdnych konaní, ale skôr by sa mohlo zakladať na neschopnosti talianskych správnych orgánov účinne vymáhať tieto sumy.

Odklad platby o šesť mesiacov a jeho dôsledky, pokiaľ ide o štátnu pomoc

Podľa článku 2 ods. 12k talianskeho zákonného dekrétu č. 225 z 29. decembra 2010 novelizáciou zmeneného na zákon č. 10 z 26. februára 2011 Taliansko povolilo odklad anuity za rok 2010, ktorá bola podľa splátkového režimu z roku 2003 schváleného rozhodnutím Rady 2003/530/ES splatná 31. decembra 2010, na 30. júna 2011.

V rozhodnutí č. C(2013) 4046 final zo 17. júla 2013 Komisia uviedla, že odklad platby poplatkov za mlieko, ktorá mala byť uhradená do 31. decembra 2010, predstavuje pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom. Okrem toho sa Komisia domnieva, že táto pomoc viedla k porušeniu podmienok stanovených v rozhodnutí Rady 2003/530/ES a predstavovala pre jej príjemcov, ktorí prekročili rámec stanovený Radou, novú štátnu pomoc, nezákonnú v zmysle článku 1 písm. f) nariadenia (ES) č. 659/1999, ako aj nezlučiteľnú s vnútorným trhom.

V rozhodnutí č. C(2013) 4046 final Komisia Taliansku nariadila, aby od príjemcov, ktorí využili odklad splátky, vymohlo sumu nezlučiteľnej pomoci spolu s úrokmi.

Talianske orgány začali potrebné administratívne kroky na vymáhanie pomoci. Taliansko však podalo 8. novembra 2013 proti rozhodnutiu Komisie odvolanie na súde (vec T-527/13). Tento súd vydal 24. júna 2015 rozsudok, ktorým sa čiastočne ruší rozhodnutie Komisie: potvrdil pozíciu Komisie vo veci pomoci súvisiacej s poskytnutím odkladu platby poplatku, ktorý mal byť uhradený do 31. decembra 2010, ale odmietol závery Komisie, pokiaľ ide o novú pomoc zavedenú pre príjemcov, ktorí využili tento odklad a tým prekročili rámec rozhodnutia Rady.

Dodatočné poplatky splatné za hospodársky rok 2002/2003

Za hospodárske roky 1995 až 2002 Taliansko na základe rozhodnutia Rady 2003/530/ES zaplatilo do rozpočtu Európskej únie dodatočné poplatky namiesto výrobcov.

Od roku 2004 členské štáty odvádzajú dodatočné poplatky priamo do rozpočtu Európskej únie na základe nariadenia Rady (ES) č. 1788/2003 z 29. septembra 2003.

Na hospodársky rok 2002/2003 sa však nevzťahuje ani rozhodnutie Rady, ani nový režim zavedený v roku 2004. Vzhľadom na prekročenie vnútroštátnej kvóty pridelenej Taliansku dlhovali talianski výrobcovia mlieka, ktorí za toto prekročenie niesli zodpovednosť, za hospodársky rok 2002/2003 do rozpočtu Únie 227,77 milióna EUR.

Z tejto sumy sa 56,58 milióna EUR vymohlo a zaplatilo do rozpočtu Európskej únie a 40,68 milióna EUR bolo zrušených súdnym rozhodnutím. K 31. decembru 2013 výrobcovia mlieka dlžili na dodatočných poplatkoch za hospodársky rok 2002/2003 ešte 130,50 milióna EUR splatných do rozpočtu Európskej únie. Z tejto sumy patrí 9,35 milióna EUR do splátkového režimu z roku 2009.