Očakáva sa, že do projektov súvisiacich s klímou sa investuje minimálne 35 % z rozpočtu programu Horizont 2020, ktorý predstavuje 79 miliárd EUR. V čase vypracovania tejto správy boli k dispozícii informácie o využití 80 % rozpočtu na rok 2014 a bolo nahlásených 22 % výdavkov súvisiacich s klímou. Programovanie tematických oblastí je takmer na úrovni cieľa v oblasti klímy, t. j. 35 %. Opatrenia „zdola nahor“ však nepredstavujú veľký počet projektov súvisiacich s klímou a samy o sebe zodpovedajú 25 % celkového rozpočtu programu Horizont 2020. Z tohto dôvodu je naliehavo potrebné prijať nápravné opatrenia, aby sa dosiahol 35 % cieľ zohľadňovania a aby sa zabránilo ďalšiemu nedostatočnému plneniu v roku 2015 a nasledujúcich rokoch. Integrovaný strategický plán pre energetické technológie (plán SET) je navyše úplne prvým výsledkom v oblasti výskumu a inovácií v rámci energetickej únie. Vďaka lepšej koordinácii úsilia a stanoveniu priorít poskytuje nový impulz na rozvoj nízkouhlíkových technológií a ich uvádzanie do praxe. Plán SET je zameraný na desať ústredných oblastí činnosti zameraných na plnenie priorít energetickej únie v oblasti výskumu a inovácií. Okrem toho sa v ňom navrhuje nový finančný produkt „nástroj pre demonštračné projekty v oblasti energetiky“ (Energy Demo Projects facility), ktorý bol vyvinutý v spolupráci s EIB a je zameraný na novátorské komerčné demonštračné projekty veľkého rozsahu.

Európska rada vo svojich záveroch z októbra 2004 vyzýva Komisiu, aby obnovila a rozšírila program financovania NER 300 aj na obdobie po roku 2020. V novom inovačnom fonde navrhnutom ako súčasť revidovanej smernice o EU ETS by bolo 400 miliónov kvót plus 50 miliónov nepridelených kvót. Vychádzalo by sa z programu NER 300, pričom by sa jeho rozsah uplatnenia rozšíril na nízkouhlíkové inovácie v priemyselných sektoroch.

Pokiaľ ide o typ podporovaných opatrení, Dánsko a Spojené kráľovstvo využívajú značný podiel svojich príjmov z aukcií, resp. ekvivalent finančnej hodnoty, na financovanie výskumných projektov v oblasti znižovania emisií vrátane technológií zachytávania a ukladania uhlíka. Francúzsko investuje všetky príjmy do zvýšenia energetickej hospodárnosti verejných budov používaných na sociálne bývanie. Švédsko poskytlo v rokoch 2014 a 2015 sumu zodpovedajúcu svojim príjmom z aukcií vo výške 32 miliónov EUR do Zeleného klimatického fondu v rámci Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy (UNFCCC).

Nariadenie o fluórovaných skleníkových plynoch z roku 2014 sa uplatňuje od 1. januára 2015. Posilňujú sa ním súčasné opatrenia (napr. obmedzovanie plynov prostredníctvom detekcie únikov, inštalácia zariadení vyškolenými pracovníkmi, zhodnocovanie použitých plynov atď.) a stanovuje, aby sa fluórované skleníkové plyny postupne prestali používať, vďaka čomu sa do roku 2030 znížia celkové emisie fluórovaných skleníkových plynov o dve tretiny v porovnaní s úrovňami z roku 2014. Okrem toho sa ním zakazuje uvádzanie fluórovaných skleníkových plynov na trh za určitých okolností, t. j. v prípadoch, keď sú dostupné alternatívy [ide napríklad o chladiace a mraziace zariadenia do domácnosti obsahujúce HFC s potenciálom globálneho otepľovania (Global Warming Potential, GWP) viac ako 150].

V právnych predpisoch EÚ sa v oblasti ľahkých úžitkových vozidiel stanovujú záväzné emisné ciele pre nové osobné a dodávkové vozidlá. Ciele pre osobné vozidlá (130 g CO2/km do roku 2015) a v dodávkové vozidlá (175 g CO2/km do roku 2017) boli splnené už v roku 2013. Z predbežných údajov pre registráciu v roku 2014 vyplýva, že priemer v prípade nových osobných vozidiel bol 123,4 g CO2/km a 169,2 g CO2/km v prípade dodávkových vozidiel. Pokiaľ sa toto tempo pokroku podarí udržať, výrobcovia sú na dobrej ceste dosiahnuť cieľ na rok 2021 pre osobné vozidlá (95 g CO2/km) aj cieľ na rok 2020 pre dodávkové vozidlá (147 g CO2/km).

Európska rada odsúhlasila v roku 2014 orientačný cieľ na úrovni EÚ, ktorým je dosiahnuť do roku 2030 zvýšenie energetickej efektívnosti minimálne o 27 % v porovnaní so základným scenárom. Tento cieľ bude predmetom preskúmania pred rokom 2020 s prihliadnutím na cieľ navrhovaný Komisiou, t. j. zvýšenie energetickej efektívnosti na úrovni EÚ o 30 %. Ako bolo oznámené v pláne pre energetickú úniu, Komisia v roku 2016 preskúma smernicu o energetickej efektívnosti a smernicu o energetickej hospodárnosti budov. Okrem toho sa na začiatok roka 2016 plánuje špecializovaná stratégia v oblasti vykurovania a chladenia. Návrh na revíziu právnych predpisov o energetickom označovaní bol už predložený a v súčasnosti sa ním zaoberajú spoluzákonodarcovia. Okrem toho sa na úrovni EÚ prijímajú opatrenia, ktorými sa motivuje používanie finančných nástrojov.

Sektor LULUCF v EÚ v súčasnosti absorbuje emisie a predstavuje teda „čistý pokles“. Odhaduje sa však, že účinok poklesu sa bez nového opatrenia oslabí. Pokiaľ by zvýšené využívanie biomasy ako zdroja energie prebiehalo neudržateľným spôsobom, mohlo by viesť k rýchlejšiemu oslabeniu tohto účinku.

4.3.2.Začlenenie využívania pôdy, zmien vo využívaní pôdy a lesného hospodárstva (LULUCF) do rámca politík v oblasti klímy a energetiky do roku 2030

V rámci prípravných prác Komisia iniciovala štúdiu o hodnotení ex post vykonávania rozhodnutia o spoločnom úsilí na základe článku 14 rozhodnutia. V hodnotení sa preskúma vykonávanie a výsledky rozhodnutia o spoločnom úsilí na úrovni členských štátov aj na úrovni EÚ. Určí sa ním rozsah, v akom toto rozhodnutie prispieva k celkovému cieľu znižovania emisií skleníkových plynov v EÚ do roku 2020.

Cieľom návrhu je dosiahnuť zníženie emisií v rámci EU ETS o 43 % v porovnaní s úrovňami z roku 2005. Celkové množstvo kvót sa na tento účel bude od roku 2021 ďalej znižovať v ročnej miere 2,2 %. V porovnaní so súčasnou mierou 1,74 % to povedie k významnému ďalšiemu znižovaniu emisií, ktoré sa odhaduje približne na 550 miliónov ton v rokoch 2021 až 2030. Komisia navrhla lepšie zamerané a dynamickejšie bezodplatné prideľovanie emisných kvót, čo sa má dosiahnuť aktualizáciou referenčných bodov s cieľom zohľadniť technologický pokrok, cielenejšou klasifikáciou sektorov, v ktorých hrozí únik uhlíka, a lepším zosúladením množstva bezodplatných kvót s úrovňami produkcie. Súčasťou návrhu je možnosť pokračovať v bezodplatnom prideľovaní emisných kvót na účely modernizácie sektora výroby elektrickej energie v 10 členských štátoch s nižšími príjmami, a to transparentnejším spôsobom.

Komisia v súlade so závermi Európskej rady z októbra 2014 o politickom rámci pre klímu a energiu do roku 2030 predstavila 15. júla 2015 legislatívny návrh týkajúci sa revízie EU ETS pre fázu 4.

Podľa prognóz členských štátov vychádzajúcich zo súčasných opatrení sa očakáva, že EÚ splní svoj cieľ do roku 2020, keďže sa predpokladá, že úroveň celkových emisií (vrátane emisií v rámci systému ETS aj mimo neho) bude v roku 2020 o 24 % nižšia než úroveň v roku 1990. Predpokladá sa, že 24 členských štátov dosiahne svoje ciele na rok 2020 v sektoroch mimo ETS prostredníctvom súčasných politík a opatrení. Štyri členské štáty – Luxembursko, Írsko, Belgicko a Rakúsko – však budú musieť buď zaviesť dodatočné opatrenia, alebo využiť flexibilné mechanizmy uvedené v rozhodnutí o spoločnom úsilí, pokiaľ majú dosiahnuť ciele, ktoré si pre sektory mimo systému ETS stanovili na rok 2020. Okrem iného ide o prenos nevyužitých pridelených emisných kvót z jedného roka do druhého, využitie medzinárodných projektových kreditov a presuny nevyužitých pridelených emisných kvót medzi členskými štátmi.

4.3.2.Začlenenie využívania pôdy, zmien vo využívaní pôdy a lesného hospodárstva (LULUCF) do rámca politík v oblasti klímy a energetiky do roku 2030

EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli18. 11. 2015 COM(2015) 576 final PRÍLOHA

Správa o fungovaní európskeho trhu s uhlíkom Sprievodný dokument SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Správa o pokroku opatrení v oblasti klímy vrátane správy o fungovaní trhu s uhlíkom a správy o preskúmaní smernice 2009/31/ES o geologickom ukladaní oxidu uhličitého {SWD(2015) 246 final}



Obsah 1. ÚVOD 2. EU ETS V TRETEJ FÁZE OBCHODOVANIA 3. INFRAŠTRUKTÚRA EU ETS 3.1. Zahrnuté činnosti, zariadenia a prevádzkovatelia lietadiel 3.2. Register Únie 4. FUNGOVANIE TRHU S UHLÍKOM V ROKOCH 2013 A 2014 4.1. Ponuka: kvóty uvedené do obehu 4.1.1. Strop 4.1.2. Vydané kvóty 4.1.2.1. Bezodplatné pridelenie 4.1.2.2. Program NER300 4.1.2.3. Obchodovanie s kvótami formou aukcie 4.1.2.4. Výnimka z obchodovania formou aukcie v odvetví energetiky 4.1.3. Medzinárodné kredity 4.2. Dopyt: príspevky stiahnuté z obehu 4.3. Dosiahnutie rovnováhy medzi ponukou a dopytom

5. LETECKÁ DOPRAVA 6. DOHĽAD NAD TRHOM 6.1. Právny charakter emisných kvót a fiškálne spracovanie 7. MONITOROVANIE, NAHLASOVANIE A OVEROVANIE EMISIÍ 7.1. Požiadavky vo fáze 3 7.2. Použité monitorovanie 7.3. Akreditované overovanie 8. PREHĽAD ADMINISTRATÍVNYCH OPATRENÍ V ČLENSKÝCH ŠTÁTOCH 9. SÚLAD A VYKONÁVANIE 10. ŠTRUKTURÁLNA REFORMA SYSTÉMU EU ETS 10.1. Odklad a trhová stabilizačná rezerva 10.2. Reforma EU ETS 11. ZÁVERY A VÝHĽAD PRÍLOHA

1.ÚVOD

Ambiciózna politika v oblasti klímy je neoddeliteľnou súčasťou iniciatívy energetickej únie, ako je vyjadrené aj v rámci politík v oblasti klímy a energetiky na obdobie do roku 2030, ktorý schválili európski lídri v októbri 2014. Systém obchodovania s emisiami v EÚ (EU ETS) – základný kameň stratégie EÚ na zníženie emisií skleníkových plynov – sa začal uplatňovať v roku 2005 a v roku 2015 oslávil desať rokov. Systém EU ETS vďaka trhovej stabilizačnej rezerve a opatreniam potrebným a navrhnutým na splnenie vyšších ambícií, o ktorých sa rozhodlo v rámci na obdobie do roku 2030, prinesie zmysluplné ocenenie emisií uhlíka, podnieti znižovanie emisií skleníkových plynov a zohrá svoju úlohu technologicky neutrálneho, nákladovo efektívneho a celoeurópskeho stimulu k investíciám do nízkouhlíkového hospodárstva. Tento systém nielenže posilňuje fungovanie vnútorného energetického trhu prostredníctvom cenotvorby na úrovni EÚ, ale súčasne motivuje k využívaniu obnoviteľných zdrojov energie a iných nízkouhlíkových a energeticky efektívnych technológií. Prvá správa o stave európskeho trhu s uhlíkom bola uverejnená v novembri 2012 (Správa o trhu s uhlíkom z roku 2012). Jej cieľom bolo analyzovať fungovanie trhu s uhlíkom a posúdiť, či sú vzhľadom na rastúci prebytok kvót potrebné regulačné opatrenia. Súčasná správa o fungovaní európskeho trhu s uhlíkom, ktorá sa vyžaduje v zmysle článku 10 ods. 5 a článku 21 ods. 2 smernice 2003/87/ES (smernice o systéme EU ETS) sa týka obdobia dvoch rokov: 2013, prvého roku tretej fázy obchodovania, ktorý priniesol mnoho nových prvkov do systému EU ETS, a roku 2014. Okrem toho sa v nej uvádzajú aj niektoré iniciatívy, ktoré boli navrhnuté alebo schválené v roku 2015. Pokiaľ nie je uvedené inak, údaje použité v tejto správe sú informácie, ktoré sú verejne dostupné a ktorými Komisia disponovala k júnu 2015. Európsky dvor audítorov uverejnil v júli 2015 osobitnú správu o integrite a uplatňovaní systému EU ETS. V tejto správe sa v relevantnom rozsahu spomínajú aj otázky, ktoré preskúmal Dvor audítorov.

Otázky týkajúce sa letectva sú opísané prevažne v oddiele 5 tejto správy.



2.EU ETS V TRETEJ FÁZE OBCHODOVANIA

Systém EU ETS, ktorý bol zavedený v roku 2005, tvorí základ stratégie Európskej únie zameranej na nákladovo efektívne zníženie emisií oxidu uhličitého (CO2) a iných skleníkových plynov. Systém je nielen prvým veľkým globálnym trhom s uhlíkom, ale naďalej aj najväčším, pričom zahŕňa viac ako tri štvrtiny kvót obchodovaných na medzinárodnom trhu s uhlíkom. Systém EU ETS v súčasnosti zahŕňa približne 11 000 elektrární a výrobných zariadení v 28 členských štátoch EÚ, na Islande, v Nórsku a Lichtenštajnsku, ako aj emisie z činností vyše 600 leteckých spoločností vykonávaných medzi letiskami nachádzajúcimi sa v EHP. Systém EU ETS funguje podľa zásady „stropov a obchodovania“ (cap and trade). „Strop“ – čiže limit – sa stanovuje pre celkové množstvo určitých skleníkových plynov, ktoré závody, elektrárne a ostatné zariadenia zaradené v systéme môžu vypustiť. Tento strop sa postupne znižuje tak, aby celkové emisie klesali. V roku 2020 budú emisie z odvetví zahrnutých do systému EU ETS o 21 % nižšie než v roku 2005. Predpokladá sa, že do roku 2030 budú nižšie o 43 %. V roku 2013 sa systém EU ETS dostal do tretej viacročnej fázy obchodovania, ktorá potrvá do roku 2020. Po veľkej revízii dohodnutej v roku 2009 sa systém v súčasnosti uplatňuje podľa harmonizovanejších pravidiel. Tretia fáza priniesla mnohé zlepšenia koncepcie systému vrátane tých najdôležitejších:  jednotný celoeurópsky strop kvót, ktorý sa každoročne znižuje o 1,74 %, čím sa nahrádza predchádzajúci systém národných stropov a zabezpečuje sa lepšia predvídateľnosť a stabilita,  obchodovanie formou aukcie , a nie prideľovanie kvót zadarmo, sa stáva štandardným spôsobom prideľovania kvót. Upravuje ho nariadenie o aukciách v systéme EU ETS, ktoré zabezpečuje otvorené, transparentné, harmonizované a nediskriminačné obchodovanie formou aukcie,  harmonizované pravidlá bezodplatného prideľovania kvót na základe ambicióznych výkonnostných referenčných úrovní ex ante platných v celej EÚ, pravidlá monitorovania a nahlasovania a overovania správ o emisiách a akreditácie overovateľov a dohľadu nad nimi, prísnejšie pravidlá a podmienky používania medzinárodných uhlíkových kreditov v systéme EU ETS s harmonizovanými obmedzeniami ich používania zo strany prevádzkovateľov, centrálny elektronický register Únie, ktorý je upravený nariadením o registri, nahrádza vnútroštátne registre, na emisné kvóty, derivátové finančné nástroje alebo produkty obchodované formou aukcie založené na týchto kvótach sa vzťahuje smernica o trhoch s finančnými nástrojmi a nariadenie v rámci balíka MiFID 2 (od januára 2017) a nariadenie o zneužívaní trhu (od januára 2017). Aj keď táto reforma vo veľkej miere vyriešila prvé počiatočné problémy systému EU ETS, vplyv hospodárskej krízy, ktorá sa začala v roku 2008, bol nebývalý. Kríza viedla k nahromadeniu prebytku kvót, ktoré v priebehu rokov narástli na dve mld. kvót v roku 2012. V prvej správe o trhu s uhlíkom, uverejnenej v roku 2012, sa predpokladal prebytok približne 2 mld. kvót do roku 2013, klesajúce tempo tvorby prebytku do roku 2014 a pokles celkového prebytku sa nepredpokladal až do roku 2020. Rastúca nerovnováha trhu, ako aj slabý cenový signál, vyvolali intenzívnu verejnú diskusiu o politických možnostiach predstavených v správe o trhu s uhlíkom v roku 2012 na účely riešenia existujúcich problémov systému EU ETS. Systém nebol schopný dostatočne pritiahnuť investície do nízkouhlíkových technológií a zároveň zvyšoval pravdepodobnosť zavedenia nových vnútroštátnych politík. Komisia preto v novembri 2012 navrhla krátkodobé opatrenie na presun aukcie 900 mil. emisných kvót do rokov 2019 a 2020 (back-loading). Európsky parlament a Rada návrh odsúhlasili v decembri 2013 a vykonáva sa od marci 2014. Správa o trhu s uhlíkom v roku 2012 obsahovala niekoľko štrukturálnych možností, ako riešiť vzniknutú veľkú nerovnováhu kvót. V januári 2014 bol následne predložený legislatívny návrh o zriadení trhovej stabilizačnej rezervy súbežne s oznámením o rámci politík v oblasti klímy a energetiky na obdobie do roku 2030 (pozri oddiel 10.1). Európsky parlament a Rada návrh odsúhlasili v októbri 2015. V októbri 2014 sa hlavy štátov a vlád EÚ dohodli na hlavných cieľoch a štruktúre rámca politík EÚ v oblasti klímy a energetiky na obdobie do roku 2030. Medzi dohodnuté ciele patrí cieľ znížiť do roku 2030 emisie skleníkových plynov aspoň o 40 % v porovnaní s úrovňami v roku 1990. Tento cieľ znížiť emisie v rámci EÚ aspoň o 40 % splní EÚ ako celok nákladovo efektívnym spôsobom, a to prostredníctvom zníženia v odvetviach zaradených a nezaradených do systému ETS. Dobre fungujúci, reformovaný systém EU ETS spolu s nástrojom na stabilizáciu trhu v zmysle návrhu Komisie bude hlavným mechanizmom na dosiahnutie tohto cieľa, ktorým je zníženie emisií o 43 % v porovnaní s rokom 2005 v odvetviach patriacich do systému EU ETS. Dňa 15. júla 2015 Komisia predložila legislatívny návrh na revíziu systému obchodovania s emisiami v EÚ v súlade s rámcom na obdobie do roku 2030 (pozri oddiel 10.2). 3.INFRAŠTRUKTÚRA EU ETS

V tejto časti je vysvetlená základná infraštruktúra systému EU ETS vrátane rozsahu jeho pôsobnosti (t. j. aké typy zariadení a plynov patria do systému), ako aj register Únie, do ktorého sa zaznamenáva držba kvót a transakcie s nimi.

3.1.Zahrnuté činnosti, zariadenia a prevádzkovatelia lietadiel Od fázy 3 sa odvetvia so stacionárnymi zariadeniami, na ktoré sa vzťahuje systém EU ETS, radia medzi energeticky náročné priemyselné odvetvia. Patria sem elektrárne a iné spaľovacie zariadenia s menovitým tepelným príkonom ≥ 20 MW (okrem zariadení na nebezpečný alebo komunálny odpad), rafinérie ropy, koksárenské pece, železiarne a oceliarne, výroba cementových slinkov, skla, vápna, tehál, keramiky, celulózy, papiera a lepenky, hliníka, petrochemických výrobkov, amoniaku, kyseliny dusičnej, kyseliny adipovej, etándiálu a kyseliny glyoxylovej, zachytávania CO2, potrubnej prepravy a geologického ukladania CO2. Rozsah pôsobnosti systému EU ETS v odvetví letectva je do roku 2016 obmedzený len na lety v rámci EHP. Pokiaľ ide o skleníkové plyny, systém EU ETS v súčasnosti zahŕňa emisie oxidu uhličitého (CO2), emisie oxidu dusného (N2O) zo všetkých typov výroby kyseliny dusičnej, kyseliny adipovej, etándiálu a kyseliny glyoxylovej a emisie plnofluórovaných uhľovodíkov (PFC) z výroby hliníka. Systém od začiatku fázy 3 zahŕňa približne polovicu celkového množstva emisií skleníkových plynov v EÚ. Členské štáty EÚ môžu do systému EU ETS zaradiť aj ďalšie odvetvia a emisie skleníkových plynov (tzv. opt-in postup). V správach z roku 2015, ktoré zodpovedajú roku nahlasovania 2014, členské štáty nahlásili, že do systému EU ETS celkovo zaradili približne 11 200 zariadení v porovnaní so zhruba 11 400 zariadeniami v predchádzajúcom roku nahlasovania 2013. Tieto zariadenia sú z hľadiska ich vlastností veľmi rozmanité, v nariadení o monitorovaní a nahlasovaní sa preto vymedzujú štyri kategórie zariadení na základe ich priemerných ročných emisií. Na základe správ podľa článku 21 v roku 2014 – podobne ako v roku 2013 – platilo, že 72 % zariadení patrilo do kategórie A, 21 % do kategórie B a len 7 % (868 zariadení) do kategórie C. V roku 2014 sa viac ako 5 700 zariadení (51 % z celkového počtu) klasifikovalo ako „zariadenia s nízkymi emisiami“, v porovnaní s 5 600 zariadeniami – 49 % z celkového počtu – v roku 2013. Vysoký percentuálny podiel zariadení s nízkymi emisiami a zariadení kategórie A potvrdzuje relevantnosť rozvrstvenej architektúry systému monitorovania, nahlasovania a overovania, ktorý bol koncipovaný s prihliadnutím na zásadu proporcionality. Kým z hľadiska kategórií zariadení je stav v rámci členských štátov pomerne homogénny, z hľadiska zaradených priemyselných odvetví alebo činností sú medzi členskými štátmi rozdiely. Zariadenia systému EU ETS, v ktorých prebiehajú spaľovacie činnosti, možno nájsť vo všetkých členských štátoch. K ďalším činnostiam nahláseným väčšinou členských štátov patrí rafinácia ropy, výroba ocele, cementu, vápna, skla, keramiky a výroba celulózy a papiera. Iba dve krajiny (FR a NO) nahlásili v roku 2014, že vydali povolenia na činnosti zachytávania a ukladania CO2. Pokiaľ ide o nové plyny (plyny doplnené do prílohy I k smernici o EU ETS na účely začlenenia do systému od začiatku fázy 3), povolenia na činnosti, pri ktorých sa emitujú PFC, boli vydané v 13 krajinách, kým na činnosť „výroby kyseliny dusičnej“ sa povolenia vydali v 20 členských štátoch. Ostatné sektory N2O sú zastúpené len v troch členských štátoch (DE, FR, IT). Iba malý počet členských štátov využil možnosť vylúčiť zo systému EU ETS malé zdroje emisií v súlade s článkom 27 smernice o EU ETS. Smernica ponúka túto možnosť s cieľom znížiť administratívne náklady malých zdrojov emisií, a to v prípadoch, keď sú zavedené rovnocenné opatrenia na znižovanie emisií skleníkových plynov. Podľa správ predložených v roku 2015 túto možnosť využíva osem krajín (DE, ES, FR, HR, IS, IT, SI, UK), a to najmä pre zariadenia používané na spaľovanie a výrobu keramiky. Množstvo vylúčených emisií predstavuje približne 3,9 mil. ton emisií CO2 alebo 0,2 % zo všetkých overených emisií v roku 2014 v porovnaní s množstvom 4,7 mil. ton CO2 v roku 2013. Pokiaľ ide o zahrnutie leteckej dopravy, počet prevádzkovateľov lietadiel, ktorí patrili so systému EU ETS, sa v roku 2014 odhadoval približne na 600. 3.2.Register Únie Register Únie, do ktorého sa zaznamenáva držba kvót a transakcie týkajúce sa týchto kvót, tieto činnosti už od roku 2012 centralizuje. Tento jednotný register vedie a spravuje Komisia, pričom kontaktným bodom pre viac ako 20 000 klientov (spoločnosti alebo fyzické osoby) sú vnútroštátni správcovia registra vo všetkých 31 krajinách zapojených do systému EU ETS. V roku 2013 sa revidovalo nariadenie o registri tak, aby sa finalizovali funkcie potrebné pre fázu 3 systému EU ETS a aby sa začlenilo zúčtovanie transakcií podľa rozhodnutia o spoločnom úsilí. V súvislosti so systémom EU ETS sa v revidovanom nariadení o registri stanovuje aj mechanizmus na vykonávanie ustanovení článku 11a smernice o EU ETS, na základe ktorého si prevádzkovatelia môžu vymieňať medzinárodné kredity za kvóty (pozri tiež oddiel 4.1.3.). V súlade so smernicou o EU ETS a nariadením o registri sa prideľovacie procesy vo fáze 3 systému EU ETS vykonávajú centralizovane v registri Únie, a to pri bezodplatnom prideľovaní kvót stacionárnym zariadeniam a prevádzkovateľom lietadiel (pozri tiež oddiely 4.1.2.1. a 4.1.2.4.), ako aj pri obchodovaní s kvótami formou aukcie prostredníctvom spoločnej aukčnej platformy a dvoch nezávislých aukčných platforiem (pozri tiež oddiel 4.1.2.3.). Komisia ako centrálny správca registra Únie sa okrem toho snaží neustále zlepšovať funkcie registra, jeho zabezpečenie a ústretovosť pre používateľa v konzultácii s vnútroštátnymi správcami registra. 4.FUNGOVANIE TRHU S UHLÍKOM V ROKOCH 2013 A 2014

Táto kapitola je venovaná hlavným prvkom systému EU ETS, a to na strane ponuky, ako aj na strane dopytu. Uvádzajú sa tu informácie o stropoch, bezodplatnom prideľovaní kvót, obchodovaní formou aukcie a výnimke z plnohodnotného obchodovania formou aukcie pre odvetvie energetiky v niektorých členských štátoch. Okrem toho sa zaoberá aj medzinárodnými kreditmi. Na strane dopytu sa uvádzajú informácie o overených emisiách a o vyvážení ponuky a dopytu. 4.1.Ponuka: kvóty uvedené do obehu 4.1.1.Strop Systém EU ETS funguje podľa zásady „stropov a obchodovania“ (cap and trade). Strop je absolútne množstvo skleníkových plynov, ktoré možno v systéme emitovať, aby bolo zabezpečené splnenie cieľa zníženia emisií. Zodpovedá množstvu kvót v obehu počas fázy obchodovania. Od fázy 3 sa v smernici o EU ETS stanovuje strop pre celú EÚ. Tento strop sa bude každý rok znižovať o sumu zodpovedajúcu 1,74 % množstva kvót v roku 2010. Táto miera znižovania sa volá koeficient lineárneho zníženia. V absolútnom vyjadrení to znamená, že množstvo kvót sa každoročne zníži o stanovený počet približne 38 mil. kvót. O tomto koeficiente lineárneho zníženia sa rozhodlo v rámci celkového cieľa zníženia emisií o 20 %, čo viedlo k 21 % zníženiu v porovnaní s emisiami v systéme EU ETS v roku 2005.

Vo fázach 1 a 2 sa strop pre celú EÚ stanovil spôsobom zdola nahor zo súhrnného celkového množstva kvót, ktoré stanovili členské štáty vo svojich národných alokačných plánoch (NAP). V roku 2013 bolo celkovo vydaných 2 084 301 856 kvót. Tabuľka 1 obsahuje údaje stropu za každý rok v období rokov 2013 – 2020. Tabuľka 1: Strop EU ETS na roky 2013 – 2020



Rok



Ročný strop (okrem letectva)



2013



2 084 301 856



2014



2 046 037 610



2015



2 007 773 364



2016



1 969 509 118



2017



1 931 244 873



2018



1 892 980 627



2019



1 854 716 381



2020



1 816 452 135 4.1.2.Vydané kvóty 4.1.2.1.Bezodplatné pridelenie Fáza 3 systému EU ETS priniesla významné zmeny týkajúce sa bezodplatného prideľovania kvót – na výrobu elektriny sa už v zásade neudeľujú žiadne bezodplatné kvóty (pozri ďalej oddiel 4.1.2.4.) a základným pravidlom sa stalo obchodovanie formou aukcie. Základné zásady bezodplatného prideľovania kvót odvetviam v rámci systému EU ETS sa v porovnaní s dvoma predchádzajúcimi fázami podstatne zmenili. Po prvé, kvóty sa distribuujú bezodplatne podľa pravidiel harmonizovaných v rámci celej EÚ, čo znamená, že pre zariadenia rovnakého typu platia vo všetkých členských štátoch rovnaké pravidlá. Po druhé, bezodplatné pridelenie kvót je postavené na referenčných kritériách výkonu s cieľom posilniť stimuly motivujúce k znižovaniu emisií skleníkových plynov a odmeniť najefektívnejšie zariadenia. Po tretie, počíta sa s celoeurópskou rezervou pre nových účastníkov (NER), ktorá zodpovedá 5 % celkového množstva kvót vo fáze 3. V rámci programu NER300 sa z tejto rezervy sprístupnilo 300 mil. kvót na podporu výstavby a prevádzky rozsiahlych demonštračných projektov zachytávania a ukladania uhlíka (CCS) a inovačných technológií v oblasti obnoviteľných zdrojov energie. Navrhuje sa (pozri oddiel 10.2.), že zvyšné kvóty v programe NER sa od roku 2021 použijú na bezodplatné pridelenie novým a rastúcim zariadeniam v systéme EU ETS. Kvóty sa bezodplatne prideľujú priemyselným zariadeniam na riešenie potenciálneho rizika úniku uhlíka (odvetvia, ktoré presúvajú výrobu do tretích krajín s menej prísnymi obmedzeniami emisií skleníkových plynov, čo globálne vedie k zvyšovaniu emisií) pre energeticky náročné výrobné odvetvia. Poskytovanie bezodplatných kvót výrazne sa znižujú náklady priemyselných odvetvia v EÚ, ktoré čelia medzinárodnej konkurencii. Vychádza sa z toho, že únik uhlíka hrozí odvetviam a pododvetviam vystaveným hospodárskej súťaži s priemyselnými odvetviami z krajín mimo EÚ, a preto dostávajú vyšší podiel bezodplatných kvót ako odvetvia, ktoré sa nepovažujú za ohrozené týmto rizikom. Prvý zoznam odvetví a pododvetví, ktoré sa považujú za odvetvia, ktoré čelia vysokému riziku úniku uhlíka (zoznam odvetví vystavených riziku úniku uhlíka) prijala Komisia v roku 2009 a použila ho na bezodplatné prideľovanie kvót v rokoch 2013 a 2014. V rokoch 2011, 2012 a 2013 boli zoznam odvetví vystavených úniku uhlíka doplnený o nové odvetvia a pododvetvia. Keď v roku 2014 prestal platiť prvý zoznam odvetví vystavených riziku úniku uhlíka, Komisia po rozsiahlych konzultáciách so zainteresovanými stranami vrátane členských štátov, priemyslu, mimovládnych organizácií a akademickej obce prijala rozhodnutie predĺžiť platnosť existujúceho zoznamu odvetví vystavených riziku úniku uhlíka na obdobie rokov 2015 – 2019. Odhaduje sa, že počas fázy 3 sa priemyselným zariadeniam bezodplatne pridelí približne 43 % celkového stropu fázy 3 (čo zodpovedá 6,6 mld. kvót). Ďalšie bezodplatné kvóty sú k dispozícii pre nových účastníkov z rezervy NER. 2013 2014 2015

Bezodplatné pridelenie

(EÚ 28 + štáty EZVO, ktoré sú členmi EHP) 903,0 874,8 847,6

Kvóty z rezervy pre nových účastníkov (investície „na zelenej lúke“ a zvýšenia kapacity) 10,7 12,4 12,3

Bezodplatné kvóty, ktoré zostávajú nepridelené z dôvodu ukončenia alebo zmien výroby alebo výrobnej kapacity 40,7 59,4 65,3 Nové zariadenia zaradené do systému EU ETS a zariadenia, ktoré zvyšujú kapacitu, sú vo fáze 3 oprávnené získať bezodplatne ďalšie kvóty z rezervy NER. Po odpočítaní 300 mil. kvót na program NER300 bolo v pôvodnej rezerve NER 480,2 mil. kvót. Do júla 2015 sa 91,3 mil. kvót vyhradilo pre 369 zariadení pre celú fázu 3. Zostávajúcu rezervu NER možno v budúcnosti distribuovať v prípade nových zariadení alebo zvýšenia kapacity existujúcich zariadení. Predpokladá sa však, že značné množstvo týchto kvót zostane nepridelené. Do júla 2015 sa prideľovanie znížilo približne o 165,4 mil. kvót z dôvodu zatvorenia zariadení alebo zníženia výroby alebo výrobnej kapacity zariadení oproti výrobe alebo kapacite pôvodne použitej na výpočet pridelenia v rámci fázy 3. 4.1.2.2.Program NER300 Program NER300 patrí k celosvetovo najväčším programom financovania inovačných demonštračných projektov v oblasti výroby nízkouhlíkovej energie. Financuje sa zo speňaženia 300 mil. emisných kvót z rezervy NER zriadenej pre tretiu fázu systému EU ETS. Finančné prostriedky získané zo speňaženia sa distribuujú pre projekty vyberané v dvoch kolách výziev na predkladanie návrhov. V rámci prvej výzvy boli v decembri 2012 udelené prvé výkonnostné granty, keď sa na 20 projektov v oblasti obnoviteľných zdrojov energie (OZE) pridelilo 1,1 mld. EUR. V júli 2014 Komisia v rámci druhej výzvy poskytla financovanie vo výške 1 mld. EUR na jeden projekt zachytávania a ukladania uhlíka (CCS) a 18 projektov z oblasti OZE. Cieľom programu je úspešne demonštrovať environmentálnu bezpečnosť technológií CCS a inovačných technológií OZE na komerčnej úrovni s cieľom zvýšiť výrobu nízkouhlíkových technológií v EÚ.

Program úspešne prebieha a tri projekty vybraté v rámci prvej výzvy na predkladanie návrhov v programe NER300 už produkujú čistú energiu: V rámci talianskeho bioenergetického projektu BEST sa v demonštračnej elektrárni v Crescentine pri Turíne vyrábajú biopalivá druhej generácie z vybraných energetických plodín. Vo vysoko inovačnom integrovanom závode na biopalivá sa na výrobu etanolu používa trsteník obyčajný – nová, rýchlorastúca energetická plodina odolná voči suchu, ako aj pšeničná slama. Ročná výrobná kapacita závodu je 51 mil. litrov ročne. Podnik BEST, ktorý vedie spoločnosť Italian Bio Product S.p.A., bol uvedený do prevádzky 1. júna 2013 a z programu NER300 naň bolo vyčlenené spolufinancovanie vo výške 28,4 mil. EUR. Verbiostraw je nemecký bioenergetický projekt, v ktorom sa poľnohospodárske zvyšky menia na bioplyn v zariadení, ktoré je prvé svojho druhu. V rámci projektu, ktorého výkon je 16,5 MW, sa vyrobí sa 136 gigawatthodín bioplynu ročne. Na tento účel sa ročne spotrebuje približne 40 000 ton slamy. Surovinou sú len poľnohospodárske zvyšky, závod teda nepotrebuje poľnohospodársku pôdu na pestovanie energetických plodín. Upravený bioplyn sa bude buď dodávať do rozvodnej siete zemného plynu, alebo sa použije ako moderné biopalivo v odvetví dopravy. Projekt Verbiostraw realizuje spoločnosť VERBIO Ethanol Schwedt GmbH & Co a nachádza sa v nemeckom meste Schwedt/Oder. Prevádzka sa začala 3. januára 2014 a na projekt bolo z programu NER300 vyčlenené spolufinancovanie vo výške 22,3 mil. EUR. Švédsky projekt Windpark Blaiken z oblasti veternej energie sa týka výstavby veternej farmy s výkonom 225 MW v arktickom pásme severného Švédska. Po úplnom sprevádzkovaní bude zahŕňať 90 veterných turbín vybavených inovačným systémom odmrazovania, pozostávajúcim z vyhrievacích telies v predných hranách lopatiek. Projekt, ktorý sa realizuje v troch blokoch po 30 turbínach v období troch rokov, je napojený na vnútroštátnu sústavu. Turbíny z prvých dvoch fáz projektu už fungujú; ostatné turbíny v rámci tretej fázy budú uvedené do prevádzky v roku 2015. Projekt vykonáva spoločnosť Blaiken Vind AB. Jeho prevádzka sa začala 1. januára 2015 a bolo naň z programu NER300 vyčlenené spolufinancovanie vo výške 15 mil. EUR. 4.1.2.3.Obchodovanie s kvótami formou aukcie Od fázy 3 sa štandardným spôsobom prideľovania kvót stalo obchodovanie formou aukcie prostredníctvom primárneho trhu. Komisia bola podľa smernice o EU ETS povinná prijať nariadenie o harmonograme, správe a iných aspektoch obchodovania formou aukcie, aby sa zabezpečilo jeho vykonávanie otvoreným, transparentným, harmonizovaným a nediskriminačným spôsobom. Následne bolo v novembri 2010 prijaté nariadenie o obchodovaní formou aukcie. Zúčastneným členským štátom a Komisii umožňuje spoločne zabezpečiť spoločnú platformu na obchodovanie s kvótami formou aukcie v mene členských štátov, ale jednotlivým členským štátom poskytuje tiež možnosť nezúčastňovať sa spoločnej platformy. Nemecko, Poľsko a Spojené kráľovstvo sa rozhodli využiť túto možnosť a vymenovať svoju vlastnú aukčnú platformu. Takéto vymenovanie sa musí uviesť v zozname v prílohe III k nariadeniu o obchodovaní formou aukcie. V nariadení o obchodovaní formou aukcie sa ustanovuje vymenovanie aukčných platforiem na základe súťažných výberových konaní. Na účely vymenovania spoločnej aukčnej platformy sa podpísala a nadobudla účinnosť dohoda o spoločnom verejnom obstarávaní medzi členskými štátmi zapojenými do jednotnej akcie a Komisiou. V auguste 2012 bola za prvú spoločnú aukčnú platformu vymenovaná burza European Energy Exchange (EEX). V nariadení o obchodovaní formou aukcie sa ďalej stanovuje vymenovanie aukčného kontrolóra v rámci dohody o spoločnom obstarávaní uzavretej medzi členskými štátmi a Komisiou a tieto možnosti sa v súčasnosti posudzujú. Každá aukčná platforma musí pred začiatkom každého kalendárneho roku určiť a uverejniť objemy a dátumy každej jednotlivej aukcie (tzv. aukčný kalendár). Do 30. júna 2015 sa uskutočnilo viac ako 650 aukcií v rámci fázy 3. V nasledujúcej tabuľke sa uvádza prehľad objemov kvót fázy 3 obchodovaných formou aukcie na burzách EEX a ICE v rokoch 2012 (tzv. skoršie aukcie), 2013, 2014 a 2015. Na burze EEX, kde prebiehalo obchodovanie formou aukcie v mene 27 členských štátov (25 členských štátov spolupracujúcich na spoločnej aukčnej platforme, Nemecko a Poľsko), sa vydražilo 88 % celkovej sumy obchodovanej formou aukcie v rokoch 2012 – 2014; na burze ICE sa vydražilo 12 % celkového objemu v mene Spojeného kráľovstva. Aukcie vo všeobecnosti prebehli hladko a aukčné zúčtovacie ceny boli vo všeobecnosti v súlade s cenami na sekundárnych trhoch bez výskytu závažných problémov alebo udalostí. Krátko po začatí obchodovania formou aukcií došlo v roku 2013 na burze EEX k trom prípadom zrušenia aukcie podľa článku 7 ods. 6 nariadenia o obchodovaní formou aukcie. Objemy, ktoré sa mali vydražiť v roku 2014, boli revidované k 12. marcu 2014 (ICE) a 17. marcu 2014 (EEX) v súlade s rozhodnutím odložiť 900 mil. kvót z rokov 2014, 2015 a 2016 na roky 2019 a 2020 podľa nariadenia Komisie (EÚ) č. 176/2014. V roku 2012 bolo pozastavené draženie kvót pre leteckú dopravu na základe rozhodnutia o odložení účinnosti; bolo obnovené v roku 2014. Chorvátsko začalo obchodovať so svojím podielom kvót formou aukcie od januára 2015. Island, Lichtenštajnsko a Nórsko zatiaľ nezačali obchodovať s kvótami formou aukcie. Rok



Množstvo dražených všeobecných kvót



Množstvo dražených kvót pre leteckú dopravu 2012 89 701 500 2 500 000 2013 808 146 500 0 2014 528 399 500 9 278 000 2015 632 725 500 16 390 500 Celkové príjmy získané z aukcií od roku 2012 do júna 2015 prekročili sumu 8,9 mld. EUR. V smernici o EU ETS sa stanovuje, že aspoň 50 % príjmov z obchodovania formou aukcie alebo ekvivalent finančnej hodnoty týchto príjmov vrátane všetkých príjmov z kvót distribuovaných na účely solidarity a rastu by členské štáty mali využiť na účely súvisiace s klímou a energiou. V roku 2014 členské štáty využili alebo plánujú využiť v priemere približne 87 % týchto príjmov, resp. ekvivalent ich finančnej hodnoty na tieto účely, a to prevažne na podporu domácich investícií v oblasti klímy a energie (pozri oddiel 6.1.1 správy o pokroku v oblasti klímy). Aukčné platformy uverejňujú podrobné výsledky každej aukcie na špecializovaných webových sídlach. Nemecko, Poľsko a Spojené kráľovstvo, ako aj Komisia v mene členských štátov využívajúcich spoločnú aukčnú platformu navyše uverejňujú mesačné správy o aukciách. 4.1.2.4.Výnimka z obchodovania formou aukcie v odvetví energetiky Výnimka zo všeobecného pravidla obchodovania formou aukcie bola ustanovená v článku 10c smernice o EU ETS s cieľom umožniť investície do modernizácie odvetvia elektrickej energie v niektorých členských štátoch. Túto výnimku využíva osem z desiatich oprávnených členských štátov, ktoré výrobcom elektrickej energie bezodplatne prideľujú množstvo kvót, pokiaľ uskutočňujú zodpovedajúce investície. Bezodplatné kvóty podľa článku 10c sa odpočítajú od množstva kvót, ktoré by inak príslušný členský štát dražil formou aukcie. V závislosti od vnútroštátnych právnych predpisov o uplatňovaní tejto výnimky môžu výrobcovia elektrickej energie dostať bezodplatné kvóty v hodnote zodpovedajúcej vykonávaným alebo vykonaným investíciám, ktoré boli uvedené v národnom investičnom pláne, alebo v hodnote zodpovedajúcej platbám uskutočneným do vnútroštátneho fondu, prostredníctvom ktorého sa takéto investície môžu financovať. Počet takýchto bezodplatne pridelených kvót pre výrobcov elektrickej energie v rokoch 2013 a 2014 je uvedený v tabuľke 4. Ak je počet pridelených kvót nižší ako prípustné maximum, tieto „nevyužité“ kvóty možno bezodplatne prideliť v nasledujúcom roku (rokoch) v závislosti od príslušných vnútroštátnych predpisov členského štátu. Kvóty, ktoré nebudú pridelené bezodplatne na základe výnimky, sa napokon vydražia formou aukcie. V prvom roku bolo možné vykázať investície, ktoré sa z národného plánu uskutočnili od júna 2009. V rokoch 2013 a 2014 sa vykázali náklady pre 500 investícií, z ktorých sa 135 dokončilo a 22 investícií bolo údajne zrušených a zvyšok prebieha, ale ešte nie je ukončený.

Celková hodnota investičných nákladov nahlásených za roky 2009 – 2013 je 5,9 mld. EUR a 1,9 mld. EUR za rok 2014. Približne 80 % tejto sumy bolo určených na modernizáciu a dodatočné vybavenie infraštruktúry, pričom zvyšok investícií sa týkal čistých technológií alebo diverzifikácie dodávok. Ako príklad investície možno uviesť novú kogeneračnú kondenzačnú parnú turbínu v Estónsku (modernizácia infraštruktúry), rekonštrukciu sietí diaľkového vykurovania v Bulharsku (dodatočné vybavenie infraštruktúry), nahradenie uhlia obnoviteľnými zdrojmi energie prostredníctvom využitia odpadu v Českej republike (čisté technológie) a výstavbu prepojovacieho vedenia zemného plynu v Maďarsku (diverzifikácia dodávok). Počet bezodplatných kvót požadovaných členským štátom Maximálny počet kvót ročne ČŠ 2013 2014 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Spolu BG 11 009 416 9 779 243 13 542 000 11 607 428 9 672 857 7 738 286 5 803 714 3 869 143 1 934 571 54 167 999 CY 2 519 077 2 195 195 2 519 077 2 195 195 1 907 302 1 583 420 1 259 538 935 657 575 789 10 975 978 CZ 25 285 353 22 383 398 26 916 667 23 071 429 19 226 191 15 380 953 11 535 714 7 690 476 3 845 238 107 666 668 EE 5 135 166 4 401 568 5 288 827 4 533 280 3 777 733 3 022 187 2 266 640 1 511 093 755 547 21 155 307 HU 7 047 255 0 7 047 255 0 0 0 0 0 0 7 047 255 LT 322 449 297 113 582 373 536 615 486 698 428 460 361 903 287 027 170 552 2 853 628 PL 65 992 703 52 920 889 77 816 756 72 258 416 66 700 076 60 030 069 52 248 393 43 355 049 32 238 370 404 647 129 RO 15 748 011 8 591 461 17 852 479 15 302 125 12 751 771 10 201 417 7 651 063 5 100 708 2 550 354 71 409 917 Spolu 133 059 430 100 568 867 151 565 434 129 504 488 114 522 628 98 384 792 81 126 965 62 749 153 42 070 421 679 923 881



V smernici o EU ETS sa vyžaduje, aby členské štáty, ktoré využívajú výnimku, uverejňovali výročné správy o realizácii investícií zo svojich národných plánov. Uverejňovať by sa mali aj žiadosti. Zo skúseností vyplýva, že existujúce správy, ktoré boli uverejnené, majú rôznu formu aj obsah. V niektorých prípadoch členské štáty obmedzujú alebo agregujú poskytnuté informácie o investičných nákladoch s odvolaním sa na obchodné tajomstvo. Tieto správy sú obvykle uverejnené na webovom sídle príslušného ministerstva, napr. ministerstva energetiky (Bulharsko, Rumunsko, Litva) alebo ministerstva životného prostredia (Česká republika, Cyprus, Estónsko, Maďarsko, Poľsko). 4.1.3.Medzinárodné kredity V systéme EU ETS majú účastníci až do roku 2020 možnosť použiť kredity z mechanizmu čistého rozvoja (CDM) a spoločného plnenia (JI) – dvoch programov kreditov, ktoré zriaďuje OSN – pri plnení časti svojich povinností v systéme EU ETS, s výnimkou jadrových projektov a projektov zalesňovania a obnovy lesov. Podľa nariadenia Komisie (EÚ) č. 550/2011 kredity z projektov zahŕňajúcich zneškodňovanie priemyselných plynov (HFC23 a N2O z výroby kyseliny adipovej) sa od spustenia fázy 3 už nepovoľujú. Okrem toho vo fáze 3 začali platiť ďalšie obmedzenia týkajúce sa kreditov získaných z projektov registrovaných po roku 2013 v iných ako najmenej rozvinutých krajinách. Okrem toho od 31. marca 2015 a v súlade s článkom 11a ods. 3 a 4 smernice o EU ETS kredity vydané v súvislosti so zníženiami emisií v prvom záväznom období Kjótskeho protokolu (2008 – 2012) už nemožno vymeniť za kvóty EU ETS. Článok 11a ods. 8 smernice o EU ETS zahŕňa aj ustanovenia týkajúce sa úrovne využívania medzinárodných kreditov podľa kategórie prevádzkovateľa a prevádzkovateľa lietadla, a stanovujú sa v ňom minimálne práva v tejto oblasti. V nariadení Komisie (EÚ) č. 1123/2013 sa stanovujú pravidlá určovania práva jednotlivých prevádzkovateľov a prevádzkovateľov lietadiel do roku 2020. Hoci presná suma práva používať kredity počas fáz 2 a 3 bude čiastočne závisieť od množstva budúcich overených emisií, trhoví analytici odhadujú, že bude predstavovať približne 1,6 mld. kreditov. Vo fáze 3 sa kredity už neodovzdávajú priamo, ale zato sú kedykoľvek počas celého kalendárneho roku vymeniteľné za kvóty. K 30. aprílu 2015 dosahoval celkový počet použitých alebo vymenených medzinárodných kreditov 1 445 mil.



Mt % CDM 195,62 50,59 % Čína 150,21 76,79 % India 12,61 6,45 % Brazília 4,52 2,31 % Uzbekistan 3,72 1,90 % Čile 3,12 1,59 % Kórea 2,93 1,50 % Mexiko 2,63 1,34 % Ostatní 15,88 8,12 % Postup 1 Postup 2 JI 191,05 49,41 % v mil. percentuálny podiel v mil. percentuálny podiel Ukrajina 146,66 76,77 % 144,92 75,85 % 1,74 0,91 % Rusko 32,06 16,78 % 32,06 16,78 % 0 0,00 % Litva 3,54 1,85 % 0 0,00 % 3,54 1,85 % Poľsko 2,82 1,48 % 2,82 1,48 % 0 0,00 % Nemecko 1,65 0,86 % 1,65 0,86 % 0 0,00 % Francúzsko 1,24 0,65 % 1,24 0,65 % 0 0,00 % Ostatní 3,08 1,61 % 2,26 1,18 % 0,81 0,42 % Spolu 386,67 100,00 % 184,95 96,81 % 6,09 3,19 % 4.2.Dopyt: príspevky stiahnuté z obehu Podľa informácií zaznamenaných v registri Únie sa odhaduje, že emisie skleníkových plynov zo stacionárnych zariadení zúčastnených na systéme EU ETS v roku 2014 klesli približne o 4,5 % v porovnaní s úrovňou z roku 2013, čo predstavuje rýchlejší pokles ako v predchádzajúcich rokoch. Overené emisie skleníkových plynov sa v roku 2013 podľa odhadu znížili minimálne o 3 % v porovnaní s rokom 2012. Je potrebné poznamenať, že vzhľadom na rozšírenie pôsobnosti systému EU ETS z fázy 2 do fázy 3 existujú určité metodické problémy, pokiaľ ide o istotu pri hodnotení zmeny emisií v porovnaní s rokom 2012. Odhadované emisie v roku 2013 na rovnocennom základe však boli najmenej o 3 % nižšie ako úroveň z roku 2012 pre zariadenia v odvetviach zahrnutých vo fázach 2 a 3. Keďže overené emisie skleníkových plynov zo stacionárnych zariadení predstavovali v roku 2013 objem 1 895 mil. ton ekvivalentu CO2, emisie dodatočne zahrnuté do systému EU ETS v dôsledku rozšírenia jeho pôsobnosti sa odhadujú na 79 – 100 mil. ton. Celkovo možno konštatovať, že hospodársky pokles, ktorý sa začal v roku 2008, mal hlboký vplyv na emisie, ale emisie sa pohybujú pod úrovňou spred krízy aj po korekcii zohľadňujúcej rozšírenie pôsobnosti medzi fázou 2 a fázou 3. Volatilitu ročných emisií nemožno vysvetliť len ekonomickými faktormi; spôsobuje ju aj zlepšenie energetickej efektívnosti a čistejší energetický mix.



Rok



2008



2009



2010



2011



2012



2013



2014



Overené emisie (v mil. ton ekvivalentu CO2)



2100



1860



1919



1886



1867



1895



1812



Zmena na rok x – 1



– 11,4 %



3,2 %



– 1,8 %



– 2 %



– 3 %



– 4,5 %



HDP (reálna miera hospodárskeho rastu EÚ 27 alebo EÚ 28)



0,4 %



-4,5 %



2,0 %



1,7 %



– 0,4 %



0,1 %



1,3 % Zdroj: Verejné webové sídlo protokolu transakcií Európskej únie (EUTL) (http://ec.europa.eu/environment/ets/).

Údaje o HDP sa vykazujú aj na adrese http://epp.eurostat.ec.europa.eu/tgm/table.do?tab=table&init=1&plugin=1&language=en&pcode=tec00115 . V roku 2013 sa dobrovoľne zrušilo (nepoužilo na plnenie) 13 219 kvót; v roku 2014 to bolo 47 278 kvót. 4.3.Dosiahnutie rovnováhy medzi ponukou a dopytom Ako sa uvádza v správe o trhu s uhlíkom v roku 2012, systém EU ETS na začiatku fázy 3 charakterizovala veľká nerovnováha medzi dopytom a ponukou kvót, z čoho vyplýval prebytok predstavujúci približne 2 mld. kvót. V roku 2013 sa tento prebytok ďalej zvýšil na vyše 2,1 mld. EUR. V roku 2014 sa mierne znížil zhruba na 2,07 mld. EUR. V roku 2014 boli aukčné objemy znížené o 400 mil. kvót vzhľadom na začiatok vykonávania opatrenia, ktoré odkladá odloženie aukcií týchto kvót. Keby nedošlo k tomuto odloženiu, prebytok v roku 2014 by dosiahol takmer 2,5 mld. kvót. Dôvody tejto nerovnováhy boli uvedené v správe o trhu s uhlíkom 2012. Je to predovšetkým nesúlad medzi aukčnou ponukou emisných kvót, ktorá je pevne stanovená v dôsledku stropu na emisie, a dopytom po týchto kvótach, ktorý je pružný a ovplyvnený ekonomickými cyklami, cenami fosílnych palív, ako aj ďalšími faktormi, ako sú napríklad doplnkové politiky a technologický vývoj. Ponuku emisných kvót ovplyvnil aj prílev medzinárodných kreditov a viedol k výraznému zvýšeniu. V záujme nápravy tejto situácie Komisia predložila legislatívny návrh na zriadenie trhovej stabilizačnej rezervy, aby bola aukčná ponuka emisných kvót flexibilnejšia. Trhová stabilizačná rezerva má stabilizovať trh tým, že vyrieši nerovnováhu medzi ponukou a dopytom (pozri oddiel 10.1.). Kľúčovým pojmom fungovania trhovej stabilizačnej rezervy je celkové množstvo kvót v obehu (TNAC). Kvóty sa pridajú do rezervy v prípade, keď TNAC presiahne vopred určenú hornú hranicu (833 mil. kvót), a kvóty sa z rezervy uvoľnia, keď ich počet klesne pod vopred určenú spodnú hranicu (pod 400 mil. kvót, alebo ak sa prijmú opatrenia podľa článku 29a smernice EU ETS). Trhová stabilizačná rezerva tak absorbuje alebo uvoľní kvóty, ak sa TNAC dostane mimo vopred určeného rozsahu. Rezerva sa zároveň bude dopĺňať z odložených a nepridelených kvót. Ponuka emisných kvót pozostáva z kvót prenesených z fázy 2, z vydražených kvót, bezodplatne pridelených kvót a kvót v rezerve NER. Dopyt je daný emisiami zariadení a zrušenými kvótami. Podrobnejšie informácie sa uvádzajú v tabuľke v prílohe. Východiskovým bodom na určenie celkového množstva kvót v obehu je celkový počet kvót, ktoré zostali po fáze 2 EU ETS (2008 – 2012), ktoré neboli odovzdané ani zrušené. Tieto kvóty boli na konci druhého obdobia obchodovania nahradené kvótami fázy 3. K celkovému množstvu kvót v obehu neprispievajú žiadne iné kvóty pochádzajúce z obdobia pred treťou fázou obchodovania. Táto „prenesená celková suma“ tak predstavuje presný počet kvót ETS v obehu na začiatku tretieho obdobia obchodovania v systéme EU ETS. Prenesená celková suma predstavuje 1 749 540 826 kvót (tento údaj nezahŕňa skoršie aukcie kvót fázy 3, ktoré prebiehali v roku 2012, ale zohľadňuje využitie medzinárodných kreditov pred začiatkom fázy 3. Celkové množstvo medzinárodných kreditov využitých od roku 2008 je uvedené v oddiele 4.1.3.). Celkové množstvo kvót v obehu týkajúce sa vstupov a výstupov z trhovej stabilizačnej rezervy sa vypočíta podľa tohto vzorca: TNAC = ponuka – (dopyt + kvóty v trhovej stabilizačnej rezerve) Výročná správa o trhu s uhlíkom umožňuje konsolidáciu číselných údajov týkajúcich sa ponuky a dopytu, ktoré sa uverejňujú v súlade s harmonogramom oznamovacích povinností vyplývajúcich zo smernice o EU ETS a jej vykonávacích ustanovení. Tento harmonogram, príslušné údaje a rozsah sú uvedené v tabuľke 7.



Lehota Údaje Rozsah 1. január – 30. apríl roku x Aktualizácie bezodplatného pridelenia kvót pre energetiku (článok 10c) Rok x – 1 1. apríl roku x Overené emisie Bezodplatné pridelenie kvót (článok 10a ods. 5) – VVO Rok x – 1 1. máj roku x Lehota na splnenie povinnosti: overené emisie a odovzdané kvóty Rok x – 1 Máj/október roku x Zamenené medzinárodné kredity Do 1. mája/1. októbra roku x Október/november roku x Správa o trhu s uhlíkom Rok x – 1 Január/júl roku x Stav rezervy pre nových účastníkov – tabuľka NER Neuverejňuje sa na úrovni EÚ Bezodplatne pridelené kvóty pre odvetvie leteckej dopravy uverejnené na úrovni členských štátov Keď v roku 2019 začne fungovať trhová stabilizačná rezerva, Komisia bude pravidelne v polovici mája uverejňovať celkové množstvo kvót v obehu za predchádzajúci rok, začínajúc od roku 2017. Na obrázku 1 sa uvádzajú súhrnné údaje o ponuke a dopyte do konca roku 2014. Celková ponuka v roku 2013 predstavovala približne 2,18 mld. kvót a celkový dopyt bol približne 1,96 mld. kvót. V roku 2014 sa celková ponuka aj dopyt znížili približne na 1,87 mld. kvót. Prebytok tak v roku 2013 vzrástol o približne 220 mil. kvót, t. j. na viac ako 2 mld. kvót v roku 2014, pričom sa nezmenili. Znížená ponuka a dopyt v roku 2014 sa prejavili v nižšom obchodovaní formou aukcie z dôvodu odloženia kvót, ako aj z dôvodu nepretržitého poklesu emisií. Pri posudzovaní týchto číselných údajov týkajúcich sa rokov 2013 a 2014 je potrebné poznamenať, že sa zakladajú na najnovších údajoch vzťahujúcich sa na tieto roky, ako je možné odvodiť z protokolu transakcií Európskej únie (EUTL). To znamená, že môžu obsahovať najnovšie údaje týkajúce sa rokov 2013 a 2014. Ponuka (súhrnná, v mil.) Dopyt (súhrnný, v mil.) Bezodplatné pridelenie Zrušenie Zamenené medzinárodné kredity Overené emisie Bezodplatné pridelenie kvót (NER) Bezodplatné pridelenie (článok 10c) Speňaženie z NER300 prostredníctvom EIB Aukcie Skoršie aukcie Prenos

5.LETECKÁ DOPRAVA Činnosti leteckej dopravy boli zaradené do systému EU ETS smernicou 2008/101/ES. V smernici sa stanovuje, že od začiatku roku 2012 sú do systému EU ETS zahrnuté emisie zo všetkých letov v rámci letísk v krajinách Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP), z letov s odletom z letísk krajín EHP do tretích krajín a z letov prichádzajúcich na letiská v krajinách EHP z tretích krajín (ak nie sú vyňaté prostredníctvom delegovaných aktov). Zhromaždenie organizácie ICAO sa v septembri 2013 dohodlo, že do roku 2016 vypracuje globálny trhový mechanizmus (MBM), ktorý sa bude uplatňovať od roku 2020 na riešenie emisií pochádzajúcich z medzinárodnej leteckej dopravy. Tento výstup privítala aj EÚ a v reakcii naň zmenila právne predpisy EÚ. V tejto súvislosti sa nariadením (EÚ) č. 421/2014 dočasne znižuje rozsah pôsobnosti systému EU ETS na emisie z letov v rámci EHP v období rokov 2013 – 2016. Na základe správ podľa článku 21, ktoré boli predložené v roku 2015, má plán monitorovania 611 prevádzkovateľov lietadiel. Z nich 50 % (305) boli komerční prevádzkovatelia lietadiel a ďalších 50 % (306) boli nekomerční prevádzkovatelia lietadiel. Celkovo 329 (53,8 % z celkového počtu) možno považovať za malé zdroje emisií. Podľa verejne dostupného webového sídla EUTL overené emisie CO2 z činností leteckej dopravy vykonávanej medzi letiskami nachádzajúcimi sa v EHP dosiahli objem 53,4 mil. ton CO2 v roku 2013 a 54,9 mil. ton CO2 v roku 2014, čo predstavuje nárast o 2,8 % v roku 2014 v porovnaní s rokom 2013. Zároveň sa upravilo pôvodné pridelenie pre prevádzkovateľov lietadiel vzhľadom na nižší rozsah uplatňovania v rámci EHP. Upravené bezodplatné pridelenie predstavovalo 32,4 mil. kvót v roku 2013 a 32,3 mil. kvót v roku 2014. Množstvá kvót, ktoré sa mali vydražiť za roky 2013 a 2014, boli stanovené na základe predpokladaného ročného množstva vo výške 5,7 milióna po úpravách aukčných objemov v súlade s nariadením (EÚ) č. 421/2014. Tieto kvóty boli vydražené v období od 1. januára do 30. apríla 2015. Z týchto údajov vyplýva zníženie emisií približne o 32 miliónov ton v rokoch 2013 a 2014. 6.DOHĽAD NAD TRHOM Leví podiel transakcií s emisnými kvótami sa uskutočňuje v podobe derivátov (futures, forwardy, opcie, swapy), ktoré už podliehajú regulácii finančných trhov EÚ [vrátane v súčasnosti platnej smernice o trhoch s finančnými nástrojmi (MiFID)]. Túto smernicu nahrádza balík MiFID 2, ktorý začne platiť od januára 2017 a vyžaduje si prijatie viacerých vykonávacích opatrení. V zmysle balíka MiFID 2 budú aj emisné kvóty klasifikované ako finančné nástroje. To znamená, že pravidlá balíka MiFID 2 uplatniteľné na tradičné finančné trhy (trhy zahŕňajúce obchodovanie s derivátmi uhlíka na popredných platformách) sa budú vzťahovať aj na spotový segment sekundárneho trhu s uhlíkom (transakcie s emisnými kvótami na okamžité doručenie na sekundárnom trhu, ktoré sú v súčasnosti neregulované na úrovni EÚ), čím sa dostane do rovnocenného postavenia s trhom derivátov z hľadiska transparentnosti, ochrany a integrity investorov. Okrem toho sa začnú uplatňovať aj iné časti právnej úpravy finančných trhov, a to na základe krížových odkazov na vymedzenia pojmov finančných nástrojov podľa balíka MiFID 2. Ide najmä o nariadenie o zneužívaní trhu (MAR), ktoré sa bude vzťahovať na transakcie a konania týkajúce sa emisných kvót na sekundárnych trhoch, ako aj pri aukciách EU ETS na primárnom trhu. Podobne aj krížový odkaz na balík MiFID 2 v smernici o boji proti praniu špinavých peňazí prinesie povinné uplatňovanie hĺbkových kontrol klientov zo strany obchodníkov s uhlíkom s licenciou podľa smernice MiFID v súvislosti s ich klientmi na sekundárnom spotovom trhu s emisnými kvótami. V predpisoch MiFID 2 a MAR, ktoré boli prijaté v roku 2014, sa predpokladajú určité prispôsobenia všeobecného režimu pre špecifiká trhu s uhlíkom, ako napríklad: osobitné výnimky zo smernice MiFID 2 pre účastníkov trhu s uhlíkom (aj z dôvodu doplnkového charakteru tejto činnosti k hlavnej činnosti, v zásade určené pre nákupcov spĺňajúcich podmienky a subjekty obchodujúce v mene iných v obmedzenom rozsahu), povinnosť zverejňovať dôverné informácie iba pre najväčších účastníkov/najväčšie zdroje emisií, podrobnejšie výkazy pozícií (nie však limity pozícií) zo strany obchodných miest, považovanie emisných kvót za samostatnú kategóriu v rámci povinností transparentnosti pred uskutočnením predaja a po ňom (s cieľom uľahčiť vypracovanie prispôsobených vykonávacích pravidiel),

plné pokrytie emisných derivátov (podobne ako v prípade derivátov s „finančným“ podkladom a na rozdiel od komoditných derivátov). V priebehu rokov 2014 a 2015 sa vypracovalo niekoľko opatrení úrovne 2 týkajúcich sa podrobných ustanovení podľa predpisov MiFID 2 a MAR, ktoré sa ešte musia prijať, ako napríklad stanovenie prahových hodnôt, ktoré sa budú používať pri určovaní doplnkovosti podľa smernice MiFID 2, prahových hodnôt na uplatňovanie povinnosti zverejňovať dôverné informácie pre účastníkov trhu s uhlíkom podľa nariadenia MAR a požiadaviek na transparentnosť sekundárnych trhov v súvislosti s emisnými kvótami a ich derivátmi vrátane prahových hodnôt umožňujúcich ich určenie ako likvidných trhov podľa smernice MiFID 2. 6.1.Právny charakter emisných kvót a fiškálne spracovanie Podobne ako v mnohých iných prípadoch právny charakter emisných kvót a ich fiškálne spracovanie nie sú vymedzené na úrovni EÚ. Aj napriek chýbajúcej harmonizácii sa však v poslednom desaťročí vytvoril vyzretý a veľmi likvidný trh. Súčasný regulačný rámec poskytuje potrebný právny základ pre transparentný a likvidný trh s uhlíkom, pričom zabezpečuje stabilitu a integritu tohto trhu. Aj keď zainteresované strany nevyjadrili potrebu väčšej prehľadnosti právneho vymedzenia kvót, Komisia plánuje analyzovať prínosy objasnenia ich právneho postavenia v nadväznosti na odporúčania Európskeho dvora audítorov. V správach podľa článku 21 podalo 23 členských štátov správu o emisných kvótach a uviedlo opis ich právneho charakteru vo svojom právnom systéme. Emisné kvóty sú opísané rôznorodo ako finančné nástroje, nehmotné aktíva, vlastnícke práva a komodity. Jedna krajina (DE) si uvedomuje potrebu revízie právnych predpisov. Ďalšie členské štáty berú kvóty ako finančné nástroje, vymedzujú ich ako majetkové práva, prípadne ich považujú za majetok štátu. Pokiaľ ide o fiškálne spracovanie kvót, len malý počet členských štátov oznámil v správach podľa článku 21, že na vydávanie emisných kvót sa vzťahuje daň z pridanej hodnoty (DPH), pričom DPH je splatná z transakcie týkajúcej sa emisných kvót na sekundárnom trhu v 24 členských štátoch. Väčšina členských štátov informovala o uplatňovaní mechanizmu prenesenia daňovej povinnosti pri transakciách týkajúcich sa emisných kvót. Emisné kvóty pre spoločnosti môžu byť ďalej zdanené. Šestnásť členských štátov oznámilo, že emisné kvóty alebo firemné emisné kvóty sa nezdaňujú. 7.MONITOROVANIE, NAHLASOVANIE A OVEROVANIE EMISIÍ 7.1.Požiadavky vo fáze 3 Základom systému EU ETS je presné monitorovanie, nahlasovanie a overovanie (MRV). Dopĺňa ho spoľahlivý systém akreditácie, ktorým sa zabezpečuje primeraná kvalita overovateľov z tretej strany. S cieľom zlepšiť a harmonizovať požiadavky na monitorovanie, nahlasovanie a overovanie vo fáze 3 bolo prijaté nariadenie o monitorovaní a nahlasovaní (MRR) a nariadenie o akreditácii a overovaní (AVR) (pozri oddiel 2). Komisia tiež vypracovala rozsiahly súbor usmerňovacích dokumentov a elektronických vzorov na podávanie správ, ktoré členské štáty široko využívajú. Zároveň sa zlepšila účinnosť systému zabezpečenia súladu, lebo členské štáty majú na základe nariadenia MRR možnosť nastoliť povinnosť elektronického nahlasovania. V roku 2015 uviedlo desať členských štátov, že na výkazy v systéme EU ETS majú zavedený osobitný informačný systém. Monitorovací systém v EU ETS je navrhnutý ako „modulový“ systém, ktorý prevádzkovateľom umožňuje vysokú mieru flexibility s cieľom zabezpečiť nákladovú efektívnosť a zároveň dosiahnuť vysokú spoľahlivosť monitorovaných údajov o emisiách. Na tento účel sa povoľuje niekoľko metód monitorovania („metodika založená na výpočtoch“ alebo „metodika založená na meraniach“, výnimočne aj „rezervná metodika“). Pre rôzne časti zariadenia možno metódy kombinovať. Požiadavka, aby zariadenia a prevádzkovatelia lietadiel mali plán monitorovania schválený príslušným orgánom na základe nariadenia o monitorovaní a nahlasovaní, zabraňuje svojvoľnému výberu monitorovacích metód. 7.2.Použité monitorovanie Na základe správ podľa článku 21, ktoré členské štáty predložili Komisii a ktoré sa týkajú uplatňovania smernice o ETS v roku 2014, sa vo väčšine zariadení používa metodika založená na výpočtoch. Podľa správ sa systémy kontinuálneho merania emisií používajú približne len v 140 zariadeniach (v 22 členských štátoch). Len 13 členských štátov oznámilo použitie rezervnej metodiky celkovo v 32 zariadeniach, pričom išlo o 6,1 mil. ton CO2e. Flexibilita pri výbere metodiky monitorovania umožňuje nákladovú účinnosť v rámci MRV. Ďalším dôležitým prvkom navrhnutým na tento účel je prístup na základe úrovní. Pre všetky parametre potrebné na stanovenie údajov o emisiách sú vymedzené tzv. úrovne, aby úsilie alebo požiadavky na mieru neistoty boli primerané veľkosti zariadenia. V nariadení MRR sa požaduje, aby všetci prevádzkovatelia spĺňali určité minimálne úrovne, pričom väčšie zdroje emisií musia spĺňať vyššie úrovne (t. j. zahŕňajúce spoľahlivejšiu kvalitu údajov), pričom v záujme nákladovej efektívnosti pre menšie zdroje platia menej prísne požiadavky. Zariadenia zvyčajne spĺňajú požiadavky minimálnej úrovne. Len 118 zariadení kategórie C (14 % z celkového počtu) sa podľa správy odchýlilo prinajmenšom pri jednom parametri od povinnosti uplatňovať najvyššie úrovne pre väčšie zdrojové prúdy (v roku 2013 to bolo 137 zariadení, 16 % z celkového počtu). Skutočné číslo však môže byť vyššie, lebo nie všetky členské štáty nahlásili údaje v tejto súvislosti. Tieto odchýlky sú povolené len vtedy, ak prevádzkovateľ preukáže, že najvyššia úroveň je technicky nerealizovateľná alebo by viedla k neprimeraným nákladom. Ak sa zistí, že tieto podmienky už neplatia, prevádzkovatelia musia zlepšiť svoje monitorovacie systémy. Podobným spôsobom mali členské štáty oznámiť počet zariadení kategórie B, ktoré nespĺňajú požiadavky najvyššej úrovne pre väčšie zdrojové prúdy alebo zdroje emisií. Túto problematiku oznámilo len 22 členských štátov, z čoho vyplynulo, že priemerne 28 % zariadení kategórie B sa v niektorom bode odchyľuje od požiadaviek (v roku 2013 to oznámilo 24 členských štátov s uvedením, že v priemere ide o 28 % zariadení kategórie B). Uvedená skutočnosť potvrdzuje, že ustanovenia nariadenia o monitorovaní a nahlasovaní týkajúce sa takýchto odchýlok (majúc na pamäti, že musia byť riadne odôvodnené prevádzkovateľom a schválené príslušným orgánom) sa v praxi uplatňujú a ich dodržiavanie zo strany prevádzkovateľov je dobré. Prevádzkovatelia lietadiel majú pri monitorovaní emisií menej možností. Realizovateľné sú len metodiky založené na výpočtoch, pričom základným parametrom , ktorý treba určiť pri letoch zaradených do systému EU ETS, je spotreba paliva. 7.3.Akreditované overovanie V nariadení o akreditácii a overovaní pre fázu 3 a ďalšie obdobie bol zavedený celoeurópsky harmonizovaný prístup k akreditácii overovateľov. Overovatelia, ktorí sú právnickou osobou alebo právnickým subjektom, musia byť akreditovaní vnútroštátnym akreditačným orgánom (NAB), aby mohli vykonávať overovanie dodržiavania nariadenia AVR. Certifikáciu ako alternatívu k akreditácii môže členský štát povoliť len v prípade fyzickej osoby. Nový jednotný akreditačný systém má výhodu, že overovateľom umožňuje pôsobiť so vzájomným uznávaním vo všetkých členských štátoch, čím sa v plnom rozsahu využívajú výhody vnútorného trhu a pomáha sa zabezpečiť celková dostatočná dostupnosť.

Členské štáty v zmysle článku 21 smernice o EU ETS oznámili počet overovateľov akreditovaných podľa rozsahu pôsobnosti akreditácie. Spoločne je teda 1044 overovateľov akreditovaných vo všetkých rozsahoch pôsobnosti (overovatelia pracujú v rôznych rozsahoch pôsobnosti, takže nejde o celkový počet overovateľov). Vzájomné uznávanie overovateľov medzi členskými štátmi funguje úspešne – väčšina členských štátov (28) oznámila, že na ich území pôsobí aspoň jeden zahraničný overovateľ. Dostupnosť overovateľov nepredstavovala prekážku v systéme v prvom ani v druhom roku vykonávania nariadenia AVR. Zistilo sa, že overovatelia vykazujú vysoký súlad s nariadením AVR, keďže bolo hlásených len niekoľko administratívnych opatrení uložených členskými štátmi. Výnimkami bolo jedno pozastavenie alebo odvolanie akreditácie overovateľa alebo stiahnutie jednej akreditácie a šesť zúžení rozsahu pôsobnosti. Sedem členských štátov nahlásilo prípady sťažnosti na overovateľa, ktoré však boli v 99 % prípadov vyriešené. Osem členských štátov oznámilo určitú nezhodu v súvislosti s výmenou informácií požadovanou medzi vnútroštátnymi akreditačnými orgánmi a príslušnými orgánmi. 8.PREHĽAD ADMINISTRATÍVNYCH OPATRENÍ V ČLENSKÝCH ŠTÁTOCH V súvislosti so zodpovednými príslušnými orgánmi sa systém EU ETS v členských štátoch vykonáva prostredníctvom rôznych prístupov. Väčšina členských štátov využíva existujúce štruktúry, niektoré však vytvorili nové subjekty určené na vykonávanie systému EU ETS. V niektorých členských štátoch sú teda zapojené viaceré miestne orgány, kým v iných je prístup centralizovaný. Správy podľa článku 21 poskytujú prehľad organizačnej štruktúry v jednotlivých členských štátoch. Do vykonávania systému EU ETS sa v priemere zapájajú štyri rôzne príslušné orgány. 15 členských štátov uviedlo, že zapája miestne orgány, obvykle na vydávanie povolení a otázky týkajúce sa monitorovania, nahlasovania a overovania. Jedným z dôležitých bodov je koordinácia medzi orgánmi s cieľom zabezpečiť jednotné a správne uplatňovanie právnych požiadaviek v jednotlivých členských štátoch. Toto je zaručené príslušnými ustanoveniami nariadenia o monitorovaní a nahlasovaní. V súvislosti s koordináciou medzi príslušnými orgánmi členské štáty oznámili, že v relevantných prípadoch používajú rôzne nástroje. Za rok 2014 oznámilo desať členských štátov, že má zavedené legislatívne nástroje na centrálne riadenie plánov monitorovania alebo správ o emisiách, a v ôsmich prípadoch ústredný orgán poskytuje záväzné pokyny a usmernenia. Dvanásť členských štátov uviedlo, že organizuje pravidelné semináre pre orgány, ale iba osem informovalo o spoločnom školení pre príslušné orgány. Používanie jednotnej IT platformy ako prostriedku koordinácie uviedlo osem členských štátov. V súvislosti s administratívnymi poplatkami účtovanými členskými štátmi (v súvislosti s povoľovaním a schvaľovaním plánov monitorovania) 14 krajín oznámilo, že prevádzkovateľom neúčtuje žiadne poplatky. Prevádzkovatelia lietadiel neplatia poplatky v 16 krajinách. Šesť členských štátov uviedlo, že od prevádzkovateľov alebo prevádzkovateľov lietadiel vyberá ročný poplatok na pokrytie nákladov. Tieto poplatky sa pohybujú v rozmedzí 671 – 5 250 EUR ročne na prevádzkovateľa. V dvoch hlásených prípadoch sú vyjadrené ako suma (0,02 – 0,07 EUR) za kvótu. Sedemnásť členských štátov informovalo, že vyberá poplatky za rôzne špecifické služby, napríklad za schválenie plánov monitorovania alebo aktualizácie plánov monitorovania alebo povolení. Poplatky za schválenie nového plánu monitorovania sa výrazne líšia, od menej ako 100 EUR až po viac ako 3 000 EUR. Celkovo možno vyvodiť záver, že systémy členských štátov sú vo všeobecnosti efektívne, keďže sú zosúladené s administratívnym usporiadaním danej krajiny. Zásada subsidiarity sa uplatňuje. Komunikácia medzi miestnymi orgánmi členských štátov a výmena osvedčených postupov medzi príslušnými orgánmi by sa mala aj naďalej posilňovať. 9.SÚLAD A VYKONÁVANIE Príslušné orgány v členských štátoch významne prispievajú k vysokej úrovni súladu prevádzkovateľov, keďže vykonávajú rôzne kontroly zhody týkajúce sa ročných správ o emisiách. Na základe informácií uvedených v správach podľa článku 21, ktoré boli predložené v roku 2015, všetky členské štáty (okrem SE) skontrolovali 95 – 100 % ročných správ o emisiách z hľadiska úplnosti a vnútornej konzistentnosti. Okrem toho približne 80 % správ sa skontrolovalo z hľadiska konzistentnosti s plánmi monitorovania a v priemere približne 72 % sa skontrolovalo podľa údajov o pridelení kvót. Dvadsaťštyri členských štátov uviedlo, že vykonávajú krížové kontroly s inými údajmi/podrobnosťami. Všetky uvedené kontroly majú dopĺňať prácu overovateľa a zabezpečiť vysokú kvalitu systému monitorovania, nahlasovania a overovania. Príslušné orgány po overení zistili chyby len v 0,2 % správ v roku 2014 (a 2013). Počet prípadov hlásených členskými štátmi, v ktorých príslušný orgán musel vykonať konzervatívny odhad emisií zariadenia, je ďalším ukazovateľom, ktorý preukazuje, že systém súladu v rámci EU ETS funguje dobre. Štrnásť členských štátov nahlásilo celkovo 37 takýchto prípadov (0,3 % zariadení), pričom išlo o emisie v objeme 9,1 mil. ton CO2 (0,5 % celkových overených emisií nahlásených za rok 2014). To je porovnateľné s dvanástimi členskými štátmi, ktoré v roku 2013 nahlásili celkovo 70 takýchto prípadov (0,6 % zariadení), pričom išlo o emisie v objeme 2,7 mil. ton CO2 (0,14 % celkových overených emisií nahlásených za rok 2013). Uvedené údaje dokazujú, že kontroly vykonávané príslušným orgánom sú dôležité aj napriek overeniu treťou stranou. Zo zistení však vyplýva aj to, že 99,5 % zariadení je v súlade s požiadavkami na nahlasovanie v systéme EU ETS. V smernici o EU ETS sa stanovuje peňažná sankcia vo forme „sankcie za nadmerné emisie“ vo výške 100 EUR za každú tonu emitovaného CO2, pre ktorú nebola v riadnom čase odovzdaná kvóta. Ako uviedol Európsky dvor audítorov, systém EU ETS vykazuje veľmi vysokú mieru súladu – každý rok sa na približne 99 % emisií skutočne vzťahuje požadovaný počet kvót. Miera súladu s pravidlami systému EU ETS je veľmi vysoká aj v odvetví leteckej dopravy – vyhoveli prevádzkovatelia lietadiel zodpovední za viac než 99,5 % emisií z leteckej dopravy, na ktoré sa vzťahuje systém EU ETS. To zahŕňa aj viac ako 100 komerčných leteckých spoločností so sídlom mimo EÚ, ktoré prevádzkujú lety v rámci EHP. V roku 2014 bolo uplatnenie „sankcie za nadmerné emisie“ hlásené pre malý počet prípadov (približne 0,1 % zariadení) v šiestich členských štátoch (DE, ES, PL, PT, RO, UK). Ako sa stanovuje v smernici, členské štáty by mali túto sankciu zvýšiť v súlade s európskym indexom spotrebiteľských cien. Prípadné ďalšie sankcie možné v členských štátoch sú veľmi rôznorodé, pokiaľ ide o druhy porušení, na ktoré sa vzťahujú, a rozsah sankcie. Mnohé členské štáty uviedli, že sankcie určuje súd na základe príslušného prípadu. Väčšina členských štátov uviedla dolnú a/alebo hornú hranicu sankcie (podľa potreby), pričom minimálna výška sa pohybovala v rozsahu od niekoľkých stoviek eur až po 75 000 EUR, a maximálna výška sa pohybovala v rozsahu 5 000 EUR až 15 mil. EUR. Sedem členských štátov uviedlo možné sankcie vo forme odňatia slobody. Za rok 2014, ako aj za rok 2013 si viac ako 99 % zariadení splnilo požiadavku predložiť včas overenú ročnú správu o emisiách. Je tiež dôležité, aby prevádzkovatelia dodržiavali svoje povolenia týkajúce sa emisií skleníkových plynov a schválený plán monitorovania. Členské štáty podľa článku 21 informovali o opatreniach, ktoré uplatňujú na zabezpečenie najvyššej možnej úrovne súladu. 25 z 31 krajín, ktoré odpovedali za oznamovací rok 2014, uviedlo, že ponúkli pravidelné stretnutia s odvetvím a/alebo overovateľmi. Kontroly na mieste a náhodné kontroly vykonávané príslušnými orgánmi uviedlo 23 členských štátov. Dvadsaťdva členských štátov uviedlo, že zakazujú predaj kvót, ak zariadenia nie sú v súlade s predpismi. Len 11 členských štátov oznámilo, že zverejňujú mená prevádzkovateľov, ktorí nedodržiavajú predpisy nariadení MRR/AVR. Tieto opatrenia sa javia ako primerane účinné. Za rok 2014 len desať členských štátov nahlásilo uloženie pokút. Neboli hlásené žiadne prípady trestu odňatia slobody. Najčastejšie dôvody udelenia pokuty boli nepredloženie overenej správy včas (v siedmich členských štátoch – ES, HU, PL, PT, RO, SK, UK) a nedodržanie podmienok povolenia (v piatich členských štátoch – ES, GR, HU, NL, UK).

Fórum súladu s EU ETS naďalej predstavuje účinný mechanizmus na výmenu informácií o MRV medzi členskými štátmi a príslušnými orgánmi a určenie osvedčených postupov efektívneho výkonu. Výročná konferencia súladu sa zvyčajne koná s cieľom zabezpečiť čo najširšiu informovanosť o aktivitách fóra súladu, najmä pokiaľ ide o jeho päť pracovných skupín pre monitorovanie a nahlasovanie, overovanie a akreditáciu, leteckú dopravu, elektronické nahlasovanie a zachytávanie a ukladanie oxidu uhličitého. Podrobnosti týkajúce sa zasadnutí a prebiehajúcej práce pracovných skupín sa medzitým sprístupnia všetkým príslušným orgánom v systéme EU ETS. Pracovná skupina správcov registra je fórum spolupráce medzi členskými štátmi a Komisiou ako centrálnym správcom o otázkach a postupoch týkajúcich sa prevádzky registra Únie a vykonávania nariadenia o registri. 10.ŠTRUKTURÁLNA REFORMA SYSTÉMU EU ETS 10.1.Odklad a trhová stabilizačná rezerva Európsky trh s uhlíkom v súčasnosti charakterizuje rastúca nerovnováha medzi dopytom a ponukou kvót (pozri oddiel 4.3.). Ako krátkodobé opatrenie na zmiernenie účinkov prebytku sa prijalo rozhodnutie odložiť (back-load) aukciu 900 mil. kvót v prvých rokoch fázy 3. Vzhľadom na štrukturálny a dlhodobý charakter prebytku Komisia zároveň uskutočnila verejnú konzultáciu o možnostiach štrukturálnej reformy EU ETS, uvedenú v správe o trhu s uhlíkom v roku 2012. Z tejto diskusie vyplynula ako preferovaná možnosť koncepcia trhovej stabilizačnej rezervy, vďaka ktorej by bola aukčná ponuka emisných kvót pružnejšia a zvýšila by sa odolnosť voči otrasom. V januári 2014 Komisia predložila príslušný legislatívny návrh o zriadení trhovej stabilizačnej rezervy. Rozhodnutím Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/1814 zo 6. októbra 2015 sa vytvára takáto trhová stabilizačná rezerva. Cieľ trhovej stabilizačnej rezervy je dvojaký – po prvé, vyriešiť existujúcu nerovnováhu medzi ponukou emisných kvót a dopytom po nich v systéme EU ETS, a po druhé, zlepšiť odolnosť systému EU ETS voči veľkým otrasom na strane dopytu alebo ponuky v budúcnosti. Rezerva začne fungovať v januári 2019. Kvóty sa pridajú do rezervy vtedy, ak celkové množstvo kvót v obehu bude vyššie ako 833 mil. kvót. Do rezervy sa prevedie aj 900 miliónov odložených kvót a zatiaľ neznáme množstvo nepridelených kvót. Kvóty sa uvoľnia z trhovej stabilizačnej rezervy v prípade, keď celkové množstvo kvót v obehu bude nižšie ako 400 mil. kvót alebo ak sa prijmú opatrenia podľa článku 29a smernice o EU ETS. Táto rezerva je plne začlenená do existujúceho rámca EU ETS. Odbornejšie vysvetlenie jej fungovania sa uvádza v oddiele 4.3. 10.2.Reforma EU ETS V októbri 2014 sa hlavy štátov a vlád EÚ – v rámci politík v oblasti klímy a energetiky na obdobie do roku 2030 – rozhodli, že dobre fungujúci, zreformovaný systém EU ETS spolu s trhovou stabilizačnou rezervou bude predstavovať hlavný mechanizmus na dosiahnutie zníženia emisií v systéme EU ETS o 43 % v porovnaní s rokom 2005. V júli 2015 Komisia predložila legislatívny návrh na revíziu systému EU ETS od fázy 4 (2021 – 2030). Hlavné zmeny sú: Celkový počet emisných kvót bude klesať tempom 2,2 % ročne začínajúc od roku 2021, v porovnaní so súčasným tempom 1,74 %. V návrhu sa ďalej rozvíjajú predvídateľné, dostatočné a spravodlivé pravidlá týkajúce sa rizika úniku uhlíka. Systém bezodplatného prideľovania kvót sa zreviduje s cieľom rozdeliť dostupné kvóty čo najefektívnejším a najúčinnejším spôsobom pre tie sektory, ktoré sú najviac vystavené riziku presunu ich výroby do krajín mimo EÚ (celkovo približne 50 odvetví). Vytvorí sa inovačný fond s cieľom rozšíriť existujúcu podporu demonštrácií inovačných technológií na prevratné inovácie v priemysle. Aj naďalej budú k dispozícii bezodplatné kvóty na modernizáciu odvetvia energetiky v členských štátoch s nízkymi príjmami. Okrem toho sa vytvorí aj modernizačný fond, ktorý má uľahčiť investície do modernizácie odvetvia energetiky a širších energetických systémov a zvýšiť energetickú účinnosť v týchto členských štátoch. Návrh bol predložený Európskemu parlamentu a Rade na prijatie a Hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov na pripomienkovanie.



11.ZÁVERY A VÝHĽAD