podľa článku 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/126/ES z 21. októbra 2009 o II. stupni rekuperácie benzínových pár pri čerpaní pohonných látok do motorových vozidiel na čerpacích staniciach

Skladovanie a distribúcia benzínu je zdrojom emisií prchavých organických zlúčenín (ďalej „POZ“) do ovzdušia. Ide o prekurzory ozónu v troposfére (taktiež označovaného prízemný ozón), skleníkového plynu, ktorý spôsobuje zdravotné problémy a poškodzuje vegetáciu (čím znižuje úrodu). Niektoré POZ ako benzén a toluén majú tiež škodlivé vlastnosti – napr. chronickú alebo akútnu toxicitu.

O znižovanie emisií POZ zo skladovania a distribúcie benzínu sa usilujú dve synergické smernice:

smernica 94/63/ES o emisiách prchavých organických zlúčenín, ktoré vznikajú pri skladovaní benzínu a jeho distribúcii z distribučných skladov do čerpacích staníc (smernica POZ I) – týka sa rafinérií a dodávky benzínu na čerpacie stanice a

smernica 2009/126/ES o rekuperácii benzínových pár pri čerpaní pohonných látok do motorových vozidiel na čerpacích staniciach (smernica POZ II).

V článku 7 smernice POZ II sa požaduje, aby Komisia preskúmala jej vykonávanie (najmä z hľadiska určitých technických otázok) a aby výsledky preskúmania oznámila Európskemu parlamentu a Rade.

Vo svojom oznámení s názvom „Regulačná vhodnosť a efektívnosť (REFIT): Výsledky a ďalšie kroky“ a „REFIT – súčasný stav a výhľad do budúcnosti“ Komisia oznámila, že začala hodnotenie oboch smerníc POZ.

Rozhodlo sa, že najefektívnejšie by bolo preskúmať vykonávanie smernice POZ II a vyhodnotiť obe smernice POZ súbežne. Všetky podrobnosti o preskúmaní a hodnotení možno nájsť v pracovnom dokumente útvarov Komisie o hodnotení smernice 94/63/ES o obmedzení emisií prchavých organických zlúčenín (POZ), ktoré vznikajú pri skladovaní benzínu a jeho distribúcii z distribučných skladov do čerpacích staníc a smernice 2009/126/ES o II. stupni rekuperácie benzínových pár pri čerpaní pohonných látok do motorových vozidiel na čerpacích staniciach v rámci programu REFIT [SWD(2017) 65] a v štúdii zadanej na podporu tejto úlohy.

Táto správa sa zameriava na výsledok preskúmania vykonávania a kroky nadväzujúce na posúdenie smernice POZ II.

2.Smernica POZ II

2.1.Na čo smernica slúži?

Smernica POZ II zabezpečuje rekuperáciu škodlivých benzínových pár, ktoré by inak unikali počas tankovania motorových vozidiel na čerpacích staniciach. Postupne budú musieť byť všetky benzínové pumpy v EÚ (okrem tých s veľmi malým ročným naloženým množstvom) vybavené na rekuperáciu týchto pár.

2.2.Aké sú hlavné opatrenia?

Smernica sa vzťahuje na nové čerpacie stanice a čerpacie stanice, ktoré prešli zásadnou rekonštrukciou, s ročným naloženým množstvom nad 500 m3 benzínu a na čerpacie stanice s ročným naloženým množstvom nad 100 m3 na územiach s bytovou zástavbou (článok 3 ods. 1 a 2). Požaduje, aby inštalovali systémy II. stupňa rekuperácie benzínových pár (RBP). Veľké čerpacie stanice (s ročným naloženým množstvom nad 3 000 m3) musia zaviesť systémy RBP do roku 2018 (článok 3 ods. 3).

Vybavenie RBP musí byť certifikované výrobcom v súlade s príslušnými technickými normami a musí byť schopné zachytiť aspoň 85 % benzínových pár (článok 4). Jeho účinnosť sa musí testovať raz ročne, alebo ak má čerpacia stanica vybavenie na automatické monitorovanie, raz za tri roky (článok 5 ods. 1 a 2).

Čerpacie stanice so zavedeným vybavením RBP musia spotrebiteľov o tejto skutočnosti informovať symbolom, nálepkou alebo iným oznámením na výdajnom stojane alebo v jeho blízkosti (článok 5 ods. 3).

2.3.Prispôsobenie technickému pokroku

V súlade s článkom 8 smernice sa zaviedla harmonizovaná skúšobná metóda na určenie účinnosti systémov RBP, a to smernicou 2014/99/EÚ, ktorou sa články 4 a 5 smernice VOC II doplnili o odkazy na normy EN 163211:2013, resp. EN 16321-2:2013.

3.Vykonávanie smernice POZ II

3.1.Všeobecná transpozícia a vykonávanie

Smernicu do vnútroštátneho práva transponovali všetky členské štáty, hoci niektoré s omeškaním. V marci 2012 boli začaté konania o porušení povinnosti vzhľadom na neskorú transpozíciu voči 11 členským štátom: Rakúsku, Bulharsku, Cypru, Nemecku, Grécku, Taliansku, Poľsku, Portugalsku, Rumunsku, Slovinsku a Švédsku. Deväť prípadov bolo uzavretých v roku 2012 a zvyšné dva v roku 2013 po tom, čo príslušné členské štáty oznámili všetky svoje transpozičné opatrenia.