EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli18. 11. 2020 COM(2020) 744 final NÁVRH SPOLOČNEJ SPRÁVY KOMISIE A RADY

O ZAMESTNANOSTI







OBSAH PREDSLOV HLAVNÉ ZÁVERY 1. PREHĽAD TRENDOV A VÝZIEV NA TRHU PRÁCE A V SOCIÁLNEJ OBLASTI V EURÓPSKEJ ÚNII 1.1. Trendy na trhu práce 1.2. Sociálne trendy 2. STRUČNÉ ZRHNUTIE SOCIÁLNEHO PREHĽADU 2.1. Základné informácie o sociálnom prehľade 2.2. Informácie vyplývajúce zo sociálneho prehľadu 3. ZAMESTNANOSŤ A SOCIÁLNE REFORMY – VÝSLEDKY A OPATRENIA ČLENSKÝCH ŠTÁTOV 3.1. Usmernenie č. 5: Zvyšovanie dopytu po pracovnej sile 3.1.1. Kľúčové ukazovatele 3.1.2. Opatrenia prijaté členskými štátmi 3.2. Usmernenie č. 6: Zvyšovanie ponuky pracovnej sily a zlepšovanie prístupu k zamestnaniu, zručnostiam a kompetenciám 3.2.1. Kľúčové ukazovatele 3.2.2. Opatrenia prijaté členskými štátmi 3.3. Usmernenie č. 7: Zlepšovanie fungovania trhov práce a účinnosti sociálneho dialógu 3.3.1. Kľúčové ukazovatele

3.3.2. Opatrenia prijaté členskými štátmi 3.4. Usmernenie č. 8: Presadzovanie rovnakých príležitostí pre všetkých, podpora sociálneho začlenenia a boj proti chudobe 3.4.1. Kľúčové ukazovatele 3.4.2. Opatrenia prijaté členskými štátmi



PREDSLOV Vypracovanie spoločnej správy Európskej komisie a Rady o zamestnanosti je stanovené v článku 148 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Návrh tejto správy vypracovaný Európskou komisiou je súčasťou jesenného balíka. V súlade s usmerneniami pre politiky zamestnanosti členských štátov obsahuje táto spoločná správa o zamestnanosti ročný prehľad kľúčových ukazovateľov vývoja v oblasti zamestnanosti a sociálnej situácie v Európskej únii, ako aj prehľad reformných opatrení členských štátov. Správa sa podáva v súlade so štruktúrou usmernení: zvyšovanie dopytu po pracovnej sile (usmernenie č. 5), zvyšovanie ponuky pracovnej sily a zlepšovanie prístupu k zamestnaniu, zručnostiam a kompetenciám (usmernenie č. 6), zlepšovanie fungovania trhov práce a účinnosť sociálneho dialógu (usmernenie č. 7) a presadzovanie rovnosti príležitostí pre všetkých, podpora sociálneho začlenenia a boj proti chudobe (usmernenie č. 8). V spoločnej správe o zamestnanosti sa navyše monitorujú výsledky členských štátov v súvislosti so sociálnym prehľadom zavedeným v kontexte Európskeho piliera sociálnych práv. Európsky pilier sociálnych práv spoločne vyhlásili Európsky parlament, Rada a Komisia 17. novembra 2017. Stanovujú sa v ňom zásady a práva v troch oblastiach: i) rovnosť príležitostí a prístup na trh práce; ii) spravodlivé pracovné podmienky a iii) sociálna ochrana a začlenenie. Monitorovanie pokroku v týchto oblastiach sa opiera najmä o podrobnú analýzu sociálneho prehľadu, ktorý je sprievodným nástrojom piliera. Spoločná správa o zamestnanosti má takúto štruktúru: úvodná kapitola (kapitola 1) je uvedením do problematiky a sumarizujú sa v nej hlavné trendy na trhu práce a v sociálnej situácii v Európskej únii. V kapitole 2 sa prezentujú hlavné výsledky analýzy sociálneho prehľadu súvisiaceho s Európskym pilierom sociálnych práv. Kapitola 3 obsahuje podrobný opis kľúčových ukazovateľov (vrátane ukazovateľov sociálneho prehľadu) v jednotlivých krajinách, ako aj výkonnosti, výziev a politík vykonávaných členskými štátmi s cieľom naplniť usmernenia pre politiky zamestnanosti.

HLAVNÉ ZÁVERY Pred vypuknutím krízy spôsobenej ochorením COVID-19 EÚ zaznamenávala stabilný, aj keď spomaľujúci sa, rast zamestnanosti. Keďže sa od roku 2013 zaznamenávala priaznivá výkonnosť trhov práce, zamestnanosť v roku 2019 naďalej rástla a na konci roka dosiahla rekordnú úroveň. K tomuto hospodárskemu rastu sprevádzanému tvorbou veľkého počtu pracovných miest prispelo reformné úsilie členských štátov po finančnej kríze, hoci v niektorých členských štátoch a regiónoch naďalej pretrvávali výzvy, napríklad v oblasti začlenenia zraniteľných skupín do trhu práce. Pandémia ochorenia COVID-19 spôsobila náhlu zmenu spôsobu práce a životného štýlu, čím tento trend zvrátila. Vybrala si obrovskú daň v podobe ľudských životov a vyvolala nevídaný hospodársky otras. Európske aj vnútroštátne orgány zareagovali rýchlo. Najvyššou politickou prioritou sa stala ochrana zdravia a pracovných miest občanov. Členské štáty poskytli podporu predovšetkým najviac zasiahnutým skupinám aj odvetviam. Realizáciou týchto opatrení sa zatiaľ v EÚ darí predchádzať vypuknutiu obrovskej krízy v oblasti zamestnanosti, ako aj sociálnej krízy. Stále však pretrváva veľa neistôt, keďže nie je známe, ako dlho pandémia potrvá, kedy sa prejaví udržateľná hospodárska obnova a aké dôsledky to bude mať na tých najzraniteľnejších. Situácia v jednotlivých krajinách sa líši aj z dôvodu vývoja v minulosti. Členské štáty, ktoré zaznamenali závažné sociálno-ekonomické výzvy už pred pandémiou, sú v súčasnosti ešte zraniteľnejšie. Na zabezpečenie spravodlivej a inkluzívnej obnovy je dôležité vykonávanie Európskeho piliera sociálnych práv. Navrhovanie politických opatrení na podporu pracovníkov a domácností sa musí riadiť zásadami piliera a jeho tromi rozmermi, ktorými sú rovnosť príležitostí a prístup na trh práce, spravodlivé pracovné podmienky, sociálna ochrana, zdravie a začleňovanie. Boj proti vplyvu pandémie a príprava na obnovu si vyžadujú posilnenie sociálnej odolnosti a vzostupnej konvergencie, pričom toto úsilie musí byť zamerané predovšetkým na ľudí. Do nedávno prijatých usmernení pre politiky zamestnanosti bolo začlenené aj osobitné usmernenie zamerané na zmiernenie vplyvu ochorenia COVID-19 na zamestnanosť a sociálnu situáciu, pričom členským štátom poskytuje konkrétne usmernenie ako zmodernizovať inštitúcie trhu práce, systémy vzdelávania a odbornej prípravy, ako aj sociálnej ochrany a zdravotnej starostlivosti s cieľom zabezpečiť ich väčšiu inkluzívnosť a spravodlivosť. Obsahujú aj nové prvky, v ktorých sa premietajú priority Únie, a to najmä pokiaľ ide o sociálne spravodlivú zelenú a digitálnu transformáciu. Kľúčovým cieľom Európskej zelenej dohody je premeniť výzvy v oblasti klímy a životného prostredia na príležitosti a dosiahnuť, aby transformácia bola spravodlivá a inkluzívna pre všetkých. Reakcia EÚ na krízu bola rýchla a dôrazná. Členským štátom bola ponúknutá dosiaľ nevídaná finančná podpora na zmiernenie hospodárskeho, sociálneho a zdravotného vplyvu krízy a na podporu obnovy, a to aj z nového nástroja SURE, nástroja núdzovej podpory a prostredníctvom zvýšenia flexibility pri využívaní fondov politiky súdržnosti v rámci Investičnej iniciatívy v reakcii na koronavírus. Navyše sa z Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti, ktorý je kľúčovým prvkom nástroja Next Generation EU, poskytne obrovská finančná podpora na reformy a investície zamerané na pomoc pri vytváraní pracovných miest a na zabezpečovanie lepšej odolnosti hospodárstiev, spoločností a systémov zdravotnej starostlivosti EÚ a ich lepšej pripravenosti na dvojakú transformáciu. Je to jedinečná príležitosť na zvýšenie investícií do ľudí a zrýchlenie procesu hospodárskej obnovy. Rýchla reakcia je v súlade s dlhodobou stratégiou a prispieva k schopnosti Únie dosiahnuť jej dlhodobé ciele. Cieľom spoločnej správy o zamestnanosti je pomôcť členským štátom pri identifikovaní prioritných oblastí pre reformy a investície. Vypracovanie spoločnej správy o zamestnanosti sa stanovuje v článku 148 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Táto správa obsahuje prehľad kľúčových ukazovateľov vývoja v oblasti zamestnanosti a sociálnej situácie v Európe a realizácie usmernení pre politiky zamestnanosti. Už od vzniku európskeho semestra tvorí jeho neoddeliteľnú súčasť, a to v rámci jesenného balíka, a zameriava sa na kľúčové výzvy v oblasti zamestnanosti a sociálnej situácie, ktoré je potrebné riešiť v ročnom cykle. V mimoriadnom európskom semestri 2021 môže spoločná správa o zamestnanosti navyše pomôcť členským štátom pri identifikovaní prioritných oblastí pre reformy a investície, ktoré sa majú začleniť do plánov podpory obnovy a odolnosti na základe usmernení pre politiky zamestnanosti. V spoločnej správe o zamestnanosti sa uvádzajú výsledky sociálneho prehľadu, ktorý je sprievodným nástrojom Európskeho piliera sociálnych práv, a tieto môžu poslúžiť pri vypracúvaní národných plánov. Na základe spoločnej správy o zamestnanosti Komisia v analytických dokumentoch priložených k návrhom vykonávacích aktov Rady posúdi aj vecnú stránku plánov. Komisia bude navyše v spolupráci s Výborom pre zamestnanosť a Výborom pre sociálnu ochranu naďalej dôkladne monitorovať vývoj na trhu práce a v oblasti sociálnej situácie, na základe ktorého bude pravidelne aktualizovať príslušný monitor výsledkov v oblasti zamestnanosti a monitor výsledkov v oblasti sociálnej ochrany. ********* Kríza spôsobená ochorením COVID-19 zásadne ovplyvňuje výsledky na trhoch práce v EÚ. Hoci z údajov o zamestnanosti vyplývali náznaky spomalenia už v druhej polovici roka 2019, väčšina ukazovateľov trhu práce sa zhoršila až s vypuknutím pandémie. Celková zamestnanosť (ktorá sa od polovice roka 2013 zvýšila o 15 miliónov) sa od štvrtého štvrťroka 2019 do druhého štvrťroka 2020 znížila o 6,1 milióna, čo je najprudší pokles za dva za sebou nasledujúce štvrťroky. Po šiestich rokoch priaznivého vývoja pri plnení cieľa zamestnanosti v rámci stratégie Európa 2020 sa miera zamestnanosti v roku 2020 od tohto cieľa vzdialila. Rýchle prijatie režimov skráteného pracovného času a ďalších opatrení na udržanie trhu práce viedlo dosiaľ spolu s poklesom miery ekonomickej aktivity obyvateľstva k tomu, že miera nezamestnanosti sa do septembra 2020 zvýšila len mierne, a to o 1 percentuálny bod. Nezamestnanosť mladých ľudí (vo veku 15 – 24 rokov) sa však zvýšila výraznejšie ako v prípade ostatných vekových skupín a podiel mladých ľudí, ktorí nie sú zamestnaní, ani nie sú v procese vzdelávania alebo odbornej prípravy (NEET), prudko stúpol. Závažné dôsledky sa prejavili aj v prípade pracovníkov narodených mimo EÚ. Tieto výsledky sa v jednotlivých krajinách, regiónoch a odvetviach do veľkej miery líšia a zabránenie ešte nepriaznivejšiemu vplyvu v krátkodobom horizonte si bude vyžadovať dôkladné monitorovanie, ako aj politické úsilie.

Intenzívne využívanie režimov skráteného pracovného času pomohlo zmierniť dôsledky otrasu na trhu práce. Počet odpracovaných hodín na pracovníka sa v 2. štvrťroku 2020 v porovnaní s posledným štvrťrokom 2019 prudko znížil o 11,3 %; zároveň sa zvýšil počet hodín neprítomnosti v práci, a to z 9,7 % v 4. štvrťroku 2019 na 21,8 % v 2. štvrťroku 2020 (približne za polovicu z tohto zvýšeného počtu zodpovedajú dočasné prepustenia). Od samotného začiatku krízy členské štáty rozširovali využívanie režimov skráteného pracovného času a/alebo iných režimov zachovania pracovných miest (alebo ich zavádzali, ak v nich predtým neboli k dispozícii), aby obmedzili straty pracovných miest, zabránili rozptylu ľudského kapitálu a udržali celkový dopyt. Európska únia podporuje toto úsilie prostredníctvom nástroja dočasnej podpory na zmiernenie rizík nezamestnanosti v núdzovej situácii (SURE). Mimoriadne a synchronizované využitie režimov skráteného pracovného času prispelo k riešeniu okamžitých dôsledkov krízy a zabráneniu nárastu nezamestnanosti. Čím dlhšie však kríza trvá, tým vyššie je v podnikoch riziko dotovania pracovných miest, ktoré už nie sú životaschopné. Preto je pri zvažovaní postupného ukončovania využívania režimov skráteného pracovného času potrebné dôkladne prihliadnuť na jednej strane na potrebnú ochranu podnikov a zamestnancov v situácii, keď si to vyžadujú hospodárske podmienky, a na strane druhej na zavedenie politík na podporu štrukturálnej zmeny a prerozdelenia pracovníkov (napr. na základe dobre navrhnutých stimulov na prijímanie pracovníkov a rekvalifikačných opatrení). Kríza spôsobená ochorením COVID-19 zvrátila šesť rokov trvajúci priaznivý trend na trhu práce O 6,1 milióna menej zamestnaných v 2. štvrťroku 2020 v porovnaní so 4. štvrťrokom 2019 72 %miera zamestnanosti v 2. štvrťroku 2020 (o 1,1 percentuálneho bodu nižšia ako pred rokom) 7,5 %miera nezamestnanosti v septembri 2020 (o 1 percentuálny bod vyššia ako v marci) –11,3 %odpracovaných hodín na pracovníka v 2. štvrťroku 2020 v porovnaní so 4. štvrťrokom 2019 Miera ekonomickej aktivity, nezamestnanosti a NEET

v krajinách EÚ27, v % Počet odpracovaných hodín na pracovníka a neprítomnosť v práci v krajinách EÚ27 Zdroj: Eurostat, VZPS. Sezónne očistené, kalendárne neočistené údaje. Hospodársky otras pociťujú jednotlivé odvetvia a kategórie pracovníkov rôzne. Vo všetkých hospodárskych činnostiach s výnimkou stavebníctva sa za 2. štvrťrok 2020 v porovnaní s 2. štvrťrokom 2019 znížil počet zamestnancov, najprudší pokles sa však zaznamenal v odvetví stravovacích a ubytovacích služieb, v kultúrnom a zábavnom priemysle a odborných činnostiach. Pokles zamestnanosti sa vo väčšej miere týkal pracovníkov v neštandardných formách zamestnávania, hoci medzi jednotlivými krajinami existujú veľké rozdiely. Závažným spôsobom sa prejavil v prípade dočasných zamestnancov, a to v podobe medziročného poklesu o 16,7 % v 2. štvrťroku 2020, zatiaľ čo situácia stálych zamestnancov zostala aj vďaka politickej reakcii nezmenená. To sa premietlo do významného poklesu podielu dočasných zamestnancov na celkovom počte zamestnancov, pričom medzi jednotlivými krajinami aj v tejto oblasti existujú veľké rozdiely. Rôzny vplyv pandémie na pracovné miesta a odvetvia 4,2 milióna menej pracovníkov s dočasnou pracovnou zmluvou za 2. štvrťrok 2020 v porovnaní s 2. štvrťrokom 2019 Rast zamestnanosti v stavebníctve, verejnej správe a činnostiach v oblasti IKT Najväčší pokles v relatívnom vyjadrení v obchode, umeleckých činnostiach, zábavnom priemysle a poľnohospodárstve Zamestnanosť (15 – 64 rokov) podľa druhu pracovnej zmluvy: percentuálna zmena v období od 2. štvrťroka 2019

do 2. štvrťroka 2020 Zdroj: Eurostat, VZPS. Poznámka: * Činnosti NACE Rev.2. V dôsledku krízy spôsobenej ochorením COVID-19 hrozí členským štátom prudký nárast nezamestnanosti mladých ľudí, z čoho vyplýva potreba reforiem a posilnenej podpory. Po poklese, ktorý pokračoval v priebehu celého roka 2019, sa nezamestnanosť mladých ľudí na úrovni celej EÚ prudko zvýšila zo 14,9 % v marci 2020 na 17,1 % v septembri, pričom tento nárast sa uskutočnil rýchlejším tempom ako v prípade celkovej nezamestnanosti. Kríza mala za následok aj najväčší nárast počtu mladých ľudí vo veku 15 až 24 rokov, ktorí nie sú zamestnaní, ani nie sú v procese vzdelávania alebo odbornej prípravy, medzi dvomi po sebe nasledujúcimi štvrťrokmi od prvého vypracovania súborov údajov Eurostatu v roku 2006 (z 10,4 % na 11,6 % od 1. štvrťroka 2020 do 2. štvrťroka 2020). V roku 2019 ukončil jeden z desiatich mladých ľudí vo veku 18 – 24 rokov vzdelávanie alebo odbornú prípravu s kvalifikáciou pod úrovňou vyššieho sekundárneho vzdelania a viac ako štvrtina ľudí vo veku 30 až 34 rokov nemala kvalifikáciu, ktorá by im umožňovala priamy prístup na trh práce (kvalifikáciu na úrovni sekundárneho OVP alebo terciárneho vzdelania). V návrhoch Komisie týkajúcich sa odporúčania v oblasti OVP a európskeho vzdelávacieho priestoru sa stanovujú ciele na zlepšenie úrovne dosiahnutého vzdelania v oblasti OVP aj terciárneho vzdelania. Vzhľadom na to, že nárast počtu NEET vyplýva do veľkej miery z poklesu dopytu po pracovnej sile, budú mimoriadne dôležité reformy na podporu vytvárania pracovných miest a zabezpečovanie vzdelania a zručností. Mimoriadne dôležitá bude úspešná realizácia posilnenej záruky pre mladých ľudí vychádzajúca z dobre fungujúcich verejných služieb zamestnanosti a systémov vzdelávania a odbornej prípravy. V prípade mladých žien patriacich do skupiny NEET, ktoré čelia neaktivite viac ako muži, budú k reformám patriť aj opatrenia na odstránenie daňovo-dávkových demotivačných faktorov a pomoc pri zosúlaďovaní pracovných povinností a povinností v oblasti starostlivosti (pozri aj ďalej). Kríza spôsobená ochorením COVID-19 viedla k podstatnému nárastu miery NEET 11,6 % mladých ľudí NEET (15 – 24 rokov) v 2. štvrťroku 2020 (o 1,2 percentuálneho bodu viac ako v predchádzajúcom štvrťroku) –12 % zamestnaných nízkokvalifikovaných mladých ľudí od konca roka 2019 do 2. štvrťroka 2020 26 % mladých ľudí (30 – 34 rokov) má kvalifikáciu, ktorá im neumožňuje priamy prístup na trh práce (sú bez kvalifikácie na úrovni sekundárneho OVP alebo terciárneho vzdelania) Mladí ľudia vo veku 15 – 24 rokov, ktorí nie sú zamestnaní, ani nie sú v procese vzdelávania alebo odbornej prípravy (NEET), (2. štvrťrok 2020)

Zdroj: Eurostat, VZPS. Rozdiel v zamestnanosti žien a mužov zostal nezmenený a rozdiel v odmeňovaní žien a mužov sa za posledných päť rokov zmiernil, kríza však priniesla nové riziká, z ktorých vyplynula potreba reforiem a investícií. Napriek tomu, že sa zvýšila miera zamestnanosti žien, rozdiely v odmeňovaní žien a mužov sa od roku 2013 zmiernili len mierne, a to aj napriek tomu, že ženy dosahujú v priemere vyššie vzdelanie. Nadmerné zastúpenie žien v horšie platených odvetviach a povolaniach spôsobuje ich väčšiu zraniteľnosť na trhu práce zasiahnutom krízou spôsobenou ochorením COVID-19. Rodové rozdiely sú ešte väčšie v prípade žien s malými deťmi: v roku 2019 bol u nich zaznamenaný záporný rozdiel v zamestnanosti v porovnaní s bezdetnými ženami, a to na úrovni 14,3 percentuálneho bodu, zatiaľ čo v prípade mužov v rovnakej situácii bol tento rozdiel kladný, na úrovni 9,6 percentuálneho bodu. Výsledky v oblasti zamestnanosti sú horšie najmä v prípade starších žien, žien narodených mimo EÚ, nízkokvalifikovaných žien a žien so zdravotným postihnutím. Účasť žien na trhu práce možno posilniť reformami a investíciami do vzdelávania a starostlivosti v ranom detstve, služieb dlhodobej starostlivosti a politík v oblasti rovnováhy medzi pracovným a súkromným životom, k akým patria napríklad rodovo vyvážená rodičovská dovolenka a opatrovateľská dovolenka. K ďalším reformám a investíciám by mohli patriť opatrenia na zabezpečenie rovnakého kariérneho postupu, transparentnosti odmeňovania a úpravy daňovo-dávkového systému, napríklad zdaňovanie jednotlivcov, nie domácností, a zrážky za vyživované osoby a prevoditeľné zrážky. Rozdiely v zamestnanosti a odmeňovaní žien a mužov sú v niekoľkých členských štátoch naďalej veľké 11,4 percentuálneho bodu

rozdiel v zamestnanosti žien a mužov v 2. štvrťroku 2020, ktorý sa od roku 2013 takmer nezmenil



14,3

percentuálneho bodu

vplyv rodičovstva na zamestnanosť (nižšia miera zamestnanosti žien s malými deťmi v porovnaní so ženami, ktoré deti nemajú) Neupravený rozdiel v odmeňovaní žien a mužov v rokoch 2014 a 2018 (v percentuálnych bodoch) Zdroj: Eurostat. Kríza bude mať pravdepodobne nerovnomerný vplyv na migrantov z krajín mimo EÚ, preto bude potrebné ďalšie úsilie na zabezpečenie ich začlenenia do trhu práce. Priemerná miera zamestnanosti migrantov z krajín mimo EÚ sa v rokoch 2017 až 2019 zvýšila (zo 61,5 % na 64,2 %). Od začiatku krízy však táto miera zamestnanosti výrazne klesla (na 60,8 % v 2. štvrťroku 2020), a to v dôsledku nadmerného zastúpenia migrantov z krajín mimo EÚ v dočasných zamestnaniach a v odvetviach, ktoré boli krízou výrazne zasiahnuté, hoci počas pandémie zohrávali dôležitú úlohu v kľúčových povolaniach v prvej línii. Okrem toho sa prvá generácia migrujúcich pracovníkov najčastejšie zamestnáva v nízkokvalifikovaných povolaniach, a to aj vtedy, ak má terciárne vzdelanie. Pri ich začleňovaní do trhu práce pomáhali reakcie členských štátov v podobe politík súvisiacich so zabezpečovaním jazykových kurzov, prístupu k vzdelávaniu a odbornej príprave, poradenstva týkajúceho sa trhu práce a uznávania zručností a kvalifikácií. Zachovaním a posilnením týchto politík sa prispeje k inkluzívnejšej obnove, ktorá bude vychádzať zo zručností a potenciálu migrantov aj utečencov. Riešenie príčin segmentácie trhu práce, a to aj prostredníctvom prijímania právnych predpisov a zabezpečovania zavádzania správnych stimulov na prijímanie pracovníkov na základe stálych pracovných zmlúv, je na posilnenie sociálnej odolnosti kľúčové. Výskyt dočasného zamestnania sa v jednotlivých krajinách do veľkej miery líši, pričom mladí ľudia a ženy majú v tejto kategórii relatívne silnejšie zastúpenie. Členské štáty s veľkým počtom pracovníkov na dobu určitú zažívajú počas krízy najväčšie výkyvy zamestnanosti. Z tohto hľadiska je zabezpečenie vstupu na trh práce prostredníctvom pracovných zmlúv na určitú dobu, ktoré môžu slúžiť ako „odrazový mostík“ k stálemu zamestnaniu, kľúčové na zvýšenie sociálnej odolnosti a podporu spravodlivej a inkluzívnej obnovy. V tejto súvislosti sú dôležité reformy, ktorých cieľom je zmodernizovať právne predpisy na ochranu zamestnanosti, napríklad stanovením jednoznačných podmienok využívania dočasných pracovných zmlúv, predchádzaním pracovnoprávnym vzťahom, ktoré vedú k neistým pracovným podmienkam, a zabezpečením správnych stimulov na prijímanie pracovníkov na trvalé pracovné zmluvy. Zároveň by mali členské štáty prostredníctvom adaptabilných požiadaviek oprávnenosti zabezpečiť, aby mali uchádzači o zamestnanie s neistou pracovnou históriou primeraný prístup k sociálnej ochrane, predovšetkým k dávkam v nezamestnanosti, a mohli využívať príležitosti na odbornú prípravu a rekvalifikáciu. Množstvo pracovníkov stále nie je chránených primeranými minimálnymi mzdami. Zákonná minimálna mzda je často v porovnaní s ostatnými mzdami v hospodárstve nízka, a to aj napriek tomu, že nedávno došlo v mnohých členských štátoch k jej zvýšeniu. Vo všeobecnosti minimálna mzda nepostačuje na ochranu pracovníkov pred rizikom chudoby. Okrem toho sa rozdiely v rozsahu príjmov vyskytujú rovnako v krajinách so zákonnou minimálnou mzdou (z dôvodu výnimiek týkajúcich sa konkrétnych kategórií pracovníkov), ako aj v krajinách, v ktorých sa mzdy stanovujú výlučne na základe kolektívneho vyjednávania (keďže niektorí pracovníci nie sú do kolektívnych zmlúv zahrnutí). Po konzultácii so sociálnymi partnermi Komisia navrhla smernicu, ktorou sa zabezpečuje ochrana pracovníkov v Únii primeranou minimálnou mzdou. Návrh sa zameriava na podporu kolektívneho vyjednávania o mzdách vo všetkých členských štátoch. Krajiny so zákonnou minimálnou mzdou by mali v tomto zmysle zaviesť podmienky na stanovenie primeranej minimálnej mzdy vrátane jednoznačných a stálych kritérií stanovovania minimálnej mzdy, ako aj orientačných referenčných hodnôt na posudzovanie primeranosti a pravidelných a včasných aktualizácií. Od týchto krajín sa zároveň žiada, aby zabezpečili primerané a odôvodnené využívanie odchýlok a zrážok zo zákonnej minimálnej mzdy a účinné zapojenie sociálnych partnerov do stanovovania a aktualizácie zákonnej minimálnej mzdy. V návrhu sa okrem toho stanovuje aj lepšie presadzovanie a monitorovanie ochrany formou minimálnej mzdy stanovenej v každej krajine. Úprava pracovných podmienok sa stala prioritou počas pandémie a už ňou aj zostane. Bude si vyžadovať investície na pracovisku a reformy na zlepšenie dostupnosti pružných foriem organizácie práce. Mnohé členské štáty pracovné podmienky upravili, napríklad rozšírili využívanie práce na diaľku, pričom sa osobitne zamerali na ochranu zraniteľných pracovníkov. V čase ohrozenia verejného zdravia sa práca na diaľku ukázala ako veľmi dôležitá na zabezpečenie kontinuity činností, pričom sa ňou zároveň dokázala zabezpečiť aj širšia škála možností na poskytovanie potrebnej dodatočnej starostlivosti. Môže však so sebou niesť riziká, napríklad v súvislosti s pracovnou, fyzickou a duševnou pohodou pracovníkov, ktorí pracujú z domu. Z tohto hľadiska pandémia môže viesť k prepracovaniu organizácie pracovísk a rovnováhy medzi pracovným a súkromným životom. V problematike práce na diaľku sa právne predpisy jednotlivých členských štátov líšia obsahom aj ďalšími podrobnosťami tejto práce, a to aj pokiaľ ide o podporu informačných a komunikačných technológií (IKT) na tento účel. Členské štáty by mali na základe existujúcich vnútroštátnych postupov v oblasti kolektívneho vyjednávania zaistiť bezpečnosť a primerané prispôsobenie pracovných prostredí, ako aj čo najväčšiu dostupnosť pružných foriem organizácie práce, aby bolo možné vyvážiť pracovný, rodinný a súkromný život. Viac pozornosti je takisto potrebné venovať zlepšovaniu pracovných podmienok pracovníkov v zraniteľných situáciách a pritiahnutiu tých, ktorí vykonávajú nedeklarovanú prácu, do formálneho zamestnania. V dôsledku pandémie sa odhalili aj nedostatky v niektorých zdravotníckych povolaniach, z ktorých vyplýva, že sú potrebné prispôsobenia alebo zlepšenia pracovných podmienok a zručností zdravotníckeho personálu. Výskyt práce na diaľku počas krízy sa v rámci jednotlivých profilov a odvetví do veľkej miery líši 60

percentuálnych bodov rozdiel v prístupe k práci na diaľku medzi vysokokvalifikovanými a nízkokvalifikovanými pracovníkmi 61 % osôb žijúcich vo veľkých mestách má prístup k práci na diaľku v porovnaní so 41 % osôb žijúcich v malých mestách Pracovníci v oblasti vzdelávania

a

administratívnych služieb využívajú prácu na diaľku vo väčšej miere Práca z domu počas pandémie ochorenia COVID-19, hlavné charakteristiky zúčastnených pracovníkov (EÚ27, v %) Zdroj: Eurofound (2020), elektronický prieskum Život, práca a COVID-19. Aktívne politiky trhu práce sú kľúčové na podporu zmien na trhu práce po otrase vyvolanom pandémiou ochorenia COVID-19. Kríza zamestnanosti zastihla členské štáty v čase, keď majú odlišné miery uplatňovania aktívnych politík trhu práce (APTP). Podpora bezproblémových zmien postavenia na trhu práce a súčasné predchádzanie rizikám ďalšej polarizácie zručností sú pre inkluzívny rast mimoriadne dôležité. Osobitný význam majú pre členské štáty so stále vysokými mierami dlhodobej nezamestnanosti, ktoré sa v dôsledku otrasu vyvolaného pandémiou ochorenia COVID-19 pravdepodobne ešte zvýšia. Členské štáty zmenili existujúce rámce alebo zaviedli nové systémy aktívnych politík trhu práce tak, aby dokázali lepšie reagovať na podmienky na trhu práce, podporovať zamestnanosť, ako aj zvyšovanie úrovne zručností a rekvalifikáciu, a to často s podporou Európskeho sociálneho fondu. Teraz by už teda mohli kombinovať financovanie z fondov politiky súdržnosti s financovaním z Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti s cieľom intenzívnejšej podpory cielených aktívnych politík trhu práce vrátane zvyšovania úrovne zručností a rekvalifikácie. Prístup k systémom dávok v nezamestnanosti na primeraných úrovniach a počas primeraného obdobia má kľúčový význam na zmiernenie nepriaznivého vplyvu krízy a podporu vytvárania nových pracovných miest pre nezamestnaných. Poskytovanie primeraných dávok v nezamestnanosti počas primeraného obdobia prístupné všetkým pracovníkom vrátane pracovníkov s neštandardnými pracovnými zmluvami má z hľadiska podpory uchádzačov o zamestnanie počas zmeny ich postavenia na trhu práce kľúčový význam. Osobitnú pozornosť je potrebné venovať jednotlivcom s krátkodobou alebo prerušovanou pracovnou históriou, keďže tí často nie sú týmito systémami dostatočne chránení. V reakcii na pandémiu niektoré členské štáty posilnili svoje systémy ochrany pred nezamestnanosťou. Tieto systémy môže byť potrebné v prípade zmien hospodárskych podmienok podrobnejšie preskúmať, aby bolo možné zachovať primerané príjmy a podporiť účinnú aktiváciu osôb, ktorých sa to týka, s cieľom začleniť ich do pracovného trhu. Pri riešení nárastu počtu uchádzačov o zamestnanie a podpore ich prerozdelenia v rámci povolaní alebo odvetví budú musieť verejné služby zamestnanosti prekonať tradičné spôsoby práce. V posledných rokoch sa podiel nezamestnaných osôb využívajúcich verejné služby zamestnanosti (VSZ) na hľadanie práce znižuje, hoci medzi jednotlivými členskými štátmi sú v tomto smere veľké rozdiely. Medzi tými, ktorí hľadajú prácu pomocou VSZ sú naďalej nadmerne zastúpení mladí ľudia, nízkokvalifikovaní a starší uchádzači o zamestnanie. V aktuálnej situácii si môže zabezpečenie primeranej a účinnej reakcie na potreby uchádzačov o zamestnanie a zamestnávateľov vyžadovať zvýšenie kapacity v oblasti posilnenia systémov profilovania a zvýšenia kapacít v oblasti usmerňovania a mentorstva uchádzačov o zamestnanie. Investície do moderných riešení v oblasti informačných a komunikačných technológií (IKT) a rekvalifikácie zamestnancov VSZ budú dôležité na posilnenie ich kapacít. Osobám, ktoré zasiahla kríza, by mohla pri hľadaní práce v súvislosti s budúcou obnovou pomôcť silnejšia podpora vychádzajúca z individuálnych akčných plánov. VSZ môžu zohrávať kľúčovú úlohu pri uľahčovaní bezproblémovej zmeny postavenia na trhu práce a podpore rýchlej obnovy 45

percentuálnych bodov rozdiel medzi najvyššou a najnižšou úrovňou využívania VSZ na hľadanie práce v roku 2019 Nízkokvalifikovaní a starší uchádzači o zamestnanie tvoria najpočetnejšiu skupinu osôb, ktoré sa so žiadosťou o pomoc obracajú na VSZ Vysoké miery dlhodobej nezamestnanosti pred pandémiou môžu všetkým skomplikovať dosiahnutie obnovy Podiel nezamestnaných osôb, ktoré využili daný spôsob hľadania práce (2019) Zdroj: Eurostat, VZPS. Sociálny dialóg a zapojenie sociálnych partnerov do tvorby politík majú kľúčový význam pre posilnenie spravodlivej a udržateľnej obnovy a podporu inkluzívneho rastu. V niektorých členských štátoch kolektívne zmluvy a sociálny dialóg pomohli pri navrhovaní a vykonávaní okamžitej sociálno-ekonomickej reakcie na krízu spôsobenú ochorením COVID-19 vrátane opatrení na rýchle prispôsobenie pracovných režimov, ako je podpora práce na diaľku a ochrana zdravia, príjmov a pracovných miest pracovníkov v prvej línii a kritického personálu. Konzultácie so sociálnymi partnermi týkajúce sa reakcie na krízu sú naďalej intenzívne v tých členských štátoch, ktoré už majú dobre rozvinuté štruktúry sociálneho dialógu. V iných členských štátoch kríza viedla k ďalšiemu zhoršeniu zapájania sociálnych partnerov, ktoré bolo nedostatočné ešte pred výskytom ohrozenia verejného zdravia. Ak chcú členské štáty zabezpečiť účinné a bezproblémové navrhnutie a realizovanie reformných a investičných programov v rámci nového Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti na obdobie 2021 – 2023, je dôležité, aby prípravu svojich národných plánov obnovy a odolnosti so sociálnymi partnermi konzultovali.

Nerovnosti vo vzdelávaní ohrozujú sociálnu súdržnosť a inkluzívny rast, z čoho vyplýva potreba reforiem na posilnenie inkluzívnosti systémov vzdelávania a dosahovania lepších výsledkov, podpory zraniteľných skupín a investícií do vzdelávacej infraštruktúry vrátane digitálneho vzdelávania. Deti z nižších sociálno-ekonomických skupín často čelia pri dosahovaní vzdelania väčším problémom. V podstatne nižšej miere sa zúčastňujú na vzdelávaní a starostlivosti v ranom detstve a častejšie sa im nedarí dosiahnuť základné zručnosti v čítaní na strednej škole. Takisto sú nedostatočne zastúpené v terciárnom vzdelávaní, rovnako ako študenti z vidieckych oblastí, študenti so zdravotným postihnutím a migranti z krajín mimo EÚ. Dištančné vzdelávanie zavedené počas zákazov vychádzania upriamilo pozornosť na tieto znevýhodnenia: žiaci z horších sociálno-ekonomických pomerov začali horšími digitálnymi zručnosťami a častejšie nemali prístup k počítačom a internetovému pripojeniu. Rodové rozdiely sa prehlbujú aj v základných zručnostiach a v oblasti dosahovania terciárneho vzdelania, keďže chlapci dosahujú horšie výsledky ako dievčatá. Hrozí riziko, že kombinácia týchto faktorov sa premietne do znevýhodnenia počas celého pracovného života, a to aj vzhľadom na už tak veľký rozdiel medzi zamestnanosťou nízkokvalifikovaných a vysokokvalifikovaných pracovníkov (29,1 percentuálneho bodu v roku 2019). Výsledky v oblasti vzdelávania, úspech na trhu práce a zapojenie sa do spoločnosti sú navzájom silno prepojené, preto je na zabezpečenie spravodlivej obnovy a posilnenie sociálnej odolnosti dôležité inkluzívne vzdelávanie. Reformy sa môžu týkať napríklad zabraňovania skorému rozdeľovaniu žiakov do vzdelávacích dráh, zavádzania podporných služieb a cielených finančných programov a služieb pre znevýhodnené školy, rodiny a mladých ľudí, posilňovania lepšieho prístupu znevýhodnených detí k vzdelávaniu vrátane začleňovania študentov s osobitnými vzdelávacími potrebami do štandardného prostredia a investícií do infraštruktúry a zariadení. Sociálno-ekonomické znevýhodnenia naďalej do veľkej miery ovplyvňujú účasť na vzdelávaní a študijné výstupy 36,4 % žiakov z horších ekonomických, sociálnych a kultúrnych pomerov nedosahuje základné zručnosti v čítaní 11,3

percentuálneho bodu rozdiel v roku 2016 v účasti na VSRD v prípade detí, ktorým hrozilo riziko chudoby alebo sociálneho vylúčenia



22,5 % mladých ľudí narodených mimo EÚ predčasne ukončuje vzdelávanie a odbornú prípravu (v porovnaní s 10,2 % mladých ľudí narodených v rámci EÚ) Miera nedostatočných výsledkov v čítaní podľa ekonomického, sociálneho a kultúrneho postavenia (v percentuálnych bodoch v prípade 15-ročných, 2018) Poznámka: ESKP znamená ekonomické, sociálne a kultúrne postavenie. Zdroj: PISA 2018, OECD. Zvyšovanie úrovne zručností a rekvalifikácia patria k najväčším prioritám v oblasti posilňovania inkluzívnej obnovy a podpory digitálnej a zelenej transformácie. Pred krízou spoločnosti v EÚ uvádzali, že v investíciách im bráni predovšetkým nedostatok kvalifikovaných pracovníkov. Cieľ dosiahnuť do roku 2020 na úrovni celej EÚ 15 % dospelých, ktorí sa vzdelávajú, nesplnilo 20 členských štátov. Dospelí s nižšou kvalifikáciou sa v oveľa menšej miere zúčastňujú na vzdelávaní, hoci ho potrebujú najviac. Štvrtina mladých ľudí nemá kvalifikáciu, ktorá by im umožňovala priamy prístup na trh práce. Niektoré odvetvia ako IKT, pritom uvádzajú veľký rozdiel medzi voľnými pracovnými miestami a absolventmi. V mnohých členských štátoch je naďalej príliš zložité získať po ukončení formálneho vzdelávania prístup k ďalšiemu vzdelávaniu a odbornej príprave a ani potvrdzovanie zručností ešte nie je dostatočne prepracované. Spoločne s výzvami týkajúcimi sa nových zručností, ktoré vznikajú v súvislosti s digitálnou a zelenou transformáciou, sa tým poukazuje na potrebu podporiť zmenu v oblasti OVP a terciárneho vzdelávania. V Európskom programe v oblasti zručností a v európskom vzdelávacom priestore sa stanovujú politiky celoživotného vzdelávania, zvyšovania úrovne zručností a rekvalifikácie vrátane Paktu pre zručnosti a realizácie stratégií týkajúcich sa zručností, prognóz, usmernení a potvrdzovania zručností. V hlavnej iniciatíve „rekvalifikujme a zlepšujme zručnosti“ sa členské štáty dôrazne vyzývajú, aby okrem tradične využívaného Európskeho sociálneho fondu a v komplementárnosti s ním predkladali reformy a investície týkajúce sa zručností, a to najmä digitálnych, na financovanie aj z nového Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti. Existujúci priestor na posilnenie účasti na vzdelávaní dospelých má kľúčový význam pre podporu kariérneho rastu a úspešnej zmeny pracovného miesta 28,3

percentuálneho bodu rozdiel v miere zamestnanosti nízkokvalifikovaných a vysokokvalifikovaných pracovníkov



6,5

percentuálneho bodu rozdiel v účasti nízkokvalifikovaných pracovníkov na vzdelávaní dospelých V 20 členských štátoch sa na vzdelávaní dospelých zúčastnilo menej ako 15 % dospelých Polovica dospelých by sa mala do roku 2025 podľa Európskeho programu v oblasti zručností zúčastniť na vzdelávaní dospelých trvajúcom viac ako rok (v porovnaní s 38 % v roku 2016) Miery zamestnanosti podľa dosiahnutého vzdelania (v % osôb vo veku 25 – 64 rokov v roku 2019) Podiel dospelých a nízkokvalifikovaných dospelých zúčastňujúcich sa na vzdelávaní (v % osôb vo veku 20 – 64 rokov v roku 2019) Zdroj: Eurostat. Kríza spôsobená ochorením COVID-19 zdôraznila význam posilnenia digitálnych zručností. Počas pandémie sa digitálne zručnosti ukázali ako mimoriadne dôležité na zabezpečenie kontinuity činností, systémov vzdelávania a odbornej prípravy, ako aj prístupu k službám vrátane zdravotnej starostlivosti, pre veľkú časť občanov EÚ. Digitálne zručnosti budú na dosiahnutie plnej účasti na trhu práce a spoločenskom živote v budúcnosti, ako aj na podporu zelenej a digitálnej transformácie, čoraz dôležitejšie. Pokrok v dosahovaní základných digitálnych zručností je však pomalý: napriek miernemu zlepšeniu v roku 2019 viac ako štyria ľudia z desiatich v EÚ nemali základné digitálne zručnosti, a to predovšetkým starší ľudia a ľudia s nízkou kvalifikáciou. Navyše pretrváva systematický nedostatok odborníkov v oblasti digitálnych technológií a ľudí s pokročilými digitálnymi zručnosťami, pričom túto výzvu zhoršuje aj nedostatočné zastúpenie žien medzi absolventmi terciárneho vzdelávania v oblasti vedy, technológie, inžinierstva a matematiky a na pracovných pozíciách v odvetví IKT. Napriek tomu, že dievčatá dosahujú už v mladom veku v digitálnych zručnostiach lepšie výsledky ako chlapci, zodpovedajúce štúdium alebo kariéru si vyberajú v menšej miere ako chlapci. Reformy na posilnenie digitálnych zručností spočívajú v modernizácii učebných plánov, zavádzaní vyučovacích hodín IKT na základných školách, výučbe IKT ako predmetu na stredných školách, podpore učiteľov a školiteľov (a to aj v oblasti prebúdzania záujmu a ambícií dievčat), príležitostiach na vzdelávanie dospelých v oblasti digitálnych zručností, opatreniach zameraných na zvyšovanie príťažlivosti študijných odborov veda, technológia, inžinierstvo a matematika, ako aj IKT (najmä pre dievčatá), posilnení spolupráce medzi podnikmi, výskumnými strediskami a akademickou obcou, ako aj v investíciách do digitálnej infraštruktúry a zariadení. Rozdiely v digitálnych zručnostiach sú naďalej výrazné 46 % ľudí vo veku 16 – 74 rokov v roku 2019 nemalo základné digitálne zručnosti

13,5 milióna voľných pracovných miest v rokoch 2018 a 2019 vyžadovalo zručnosti v oblasti IKT

57 % spoločností uvádzalo ťažkosti pri prijímaní špecialistov na IKT v roku 2019 50,9 %

učiteľov nezískalo počas svojho formálneho vzdelávania odbornú prípravu v oblasti IKT Osoby so základnými alebo pokročilejšími všeobecnými digitálnymi zručnosťami (2019, v percentuálnych bodoch, osoby vo veku 16 – 74 rokov)



Zdroj: Eurostat. Celková príjmová nerovnosť sa za posledné roky pred pandémiou ochorenia COVID-19 mierne znížila, ale za posledných desať rokov sa v spodnej časti rozdelenia príjmov zvýšila, čo vyvolalo obavy o inkluzívnosť hospodárskeho rastu. V priemere príjem najbohatších 20 % domácností v EÚ prevyšuje príjem najchudobnejších 20 % domácností viac ako päťnásobne. V minulých rokoch sa príjmová nerovnosť zvyšovala viac v dolnej časti rozdelenia príjmov (S50/S20) ako v jeho hornej časti (S80/S50). Podľa predbežných odhadov sa zatiaľ prehlbovanie nerovnosti v dôsledku ochorenia COVID-19 darí oslabovať automatickými stabilizátormi a politickými opatreniami prijatými pre prípad núdzových situácií. Riešenie nerovností v príjmoch si vyžaduje, aby členské štáty uskutočnili reformy rôznych oblastí politík vrátane návrhu daňovo-dávkových systémov, mechanizmov stanovovania miezd, inkluzívnosti a rovnosti príležitostí vo vzdelávaní a odbornej príprave (od raného veku), ako aj zabezpečenia prístupu k cenovo dostupným a kvalitným službám pre všetkých. Malo by sa zabezpečiť posúdenie distribučného vplyvu politík, a to predovšetkým politík na podporu súbežnej zelenej a digitálnej transformácie. Napriek tomu, že nerovnosť sa nedávno znížila, v spodnej časti rozdelenia príjmov sa zvýšila 5-násobok pomer podielu na príjmoch najbohatších 20 % k najchudobnejším 20 % v 2019

21,4 %

je podiel najchudobnejších 40 % obyvateľstva na príjmoch, od roku 2015 sa zvyšuje Pomer príjmov horného a dolného kvintilu (S80/S20) a rozdelenie podľa hornej a spodnej časti spektra

Zdroj: Výpočet na základe údajov Eurostatu. Pred krízou spôsobenou ochorením COVID-19 sa počet ľudí ohrozených chudobou alebo sociálnym vylúčením, siedmy rok po sebe znižoval, hoci pomalý pokrok v krajinách s vyššími mierami chudoby svedčí o výzvach, ktoré to predstavovalo pre systémy sociálnej ochrany. V roku 2019 bolo chudobou alebo sociálnym vylúčením ohrozených približne 92,4 milióna ľudí, čo je o 2,3 milióna menej ako v predchádzajúcom roku. Od dosiahnutia vrcholu v roku 2012 bola najlepšie sa zlepšujúcim prvkom závažná materiálna deprivácia, pričom klesal podiel ľudí žijúcich v domácnostiach s veľmi nízkou intenzitou práce, a to vďaka spoľahlivej výkonnosti na trhu práce pred krízou, pričom zníženie miery rizika chudoby nebolo také výrazné. Tento priaznivý vývoj však v mnohých členských štátoch vykazoval aj určité spomalenie. Chudoba zamestnaných a hĺbka chudoby sa pomaly znižovali, a to aj v prípade ľudí v domácnostiach s veľmi nízkou intenzitou práce. Kríza spôsobená ochorením COVID-19 sprevádzaná nárastom nezamestnanosti a neaktivity spôsobila, že dosiahnutie cieľa stratégie Európa 2020 spočívajúceho v znížení počtu chudobných alebo sociálne vylúčených ľudí o 20 miliónov (v porovnaní s rokom 2008) je veľmi nepravdepodobné. Súčasná situácia prináša výzvy pre systémy sociálnej ochrany, a to najmä pri udržateľnom zabezpečovaní primeraných príjmov a poskytovaní kvalitných služieb všetkým tým, ktorí ich najviac potrebujú. Chudoba najzraniteľnejších skupín, a to najmä rodín s deťmi, ľudí so zdravotným postihnutím a ľudí narodených mimo EÚ, bola naďalej vysoká, pretože ich kríza spôsobená ochorením COVID-19 zasiahla v neprimerane intenzívnej miere. Systémy zdravotnej starostlivosti, vzdelávania a sociálnej ochrany, a predovšetkým sociálne služby, čelia nevídanému tlaku, ktorý ešte viac prehlbuje výzvy, ktorým čelia ľudia v najzraniteľnejších situáciách. Hoci sa riziko chudoby alebo sociálneho vylúčenia detí (do 18 rokov) v posledných rokoch znižovalo, zostalo na úrovni o 1 percentuálny bod vyššej ako v prípade obyvateľstva v produktívnom veku a v niektorých členských štátoch bolo veľmi vysoké. Okrem primeraných úrovní príjmov zohráva pri podpore rodín s deťmi a zabezpečovaní rovnakých príležitostí v živote kľúčovú úlohu aj prístup k službám vrátane vzdelania, zdravotnej starostlivosti a bývania. Komisia navrhne v roku 2021 európsku záruku pre deti s cieľom poskytnúť rámec činnosti na úrovni EÚ. Posilnená podpora je potrebná aj v prípade osôb so zdravotným postihnutím a tých, ktoré sa narodili mimo EÚ, pretože im hrozí vyššie riziko chudoby a sociálneho vylúčenia. Nová stratégia týkajúca sa práv osôb so zdravotným postihnutím, ktorú má Komisia začať realizovať v roku 2021, sa bude zameriavať na podporu hospodárskeho a sociálneho začlenenia osôb so zdravotným postihnutím. Má sa v nej klásť dôraz na najrôznejšie oblasti vrátane vzdelávania, zamestnanosti, primeranej sociálnej ochrany, prístupnosti a nediskriminácie. V Európskom pilieri sociálnych práv sa opätovne zdôrazňuje právo ľudí na prístup ku kvalitným službám. Zlepšovanie prístupu k službám, akými sú sociálne služby, komunitné služby a služby domácej starostlivosti, ktorých cieľom je zabezpečovať nezávislý život a začlenenie do komunity, sa premietne do množstva nadchádzajúcich iniciatív a oblastí činností Komisie, ako sú napríklad uvedené stratégie a nový akčný plán pre integráciu a začlenenie ľudí s migrantským pôvodom. Miera rizika chudoby alebo sociálneho vylúčenia sa pred krízou spôsobenou ochorením COVID-19 znižovala, hoci pomaly 92,4 milióna

ľudí ohrozených chudobou alebo sociálnym vylúčením v roku 2019 v krajinách EÚ27, čo je o 2,3 milióna menej ako v roku 2018 22,5 % detí

ohrozených chudobou alebo sociálnym vylúčením 9 % pracovníkov

ohrozených chudobou Miera rizika chudoby alebo sociálneho vylúčenia a jej podzložky v EÚ

Zdroj: Eurostat. Keďže náklady na bývanie sú pre veľkú časť domácností naďalej veľmi vysoké, kríza upriamuje pozornosť na potrebu chrániť najzraniteľnejších. Jeden z desiatich Európanov je nadmerne zaťažený nákladmi na bývanie. Najviac sú týmito nákladmi zaťažené domácnosti s najnižšími príjmami a ľudia žijúci v mestách. Miera bezdomovectva, najextrémnejšej formy vylúčenia z bývania, sa v poslednom desaťročí vo väčšine členských štátov zvýšila. V dôsledku zdravotnej krízy sú tieto problémy s bývaním ešte výraznejšie. Mnohé členské štáty prijali núdzové opatrenia na ochranu najzraniteľnejších vrátane núdzového ubytovania pre ľudí bez domova. Reformy členských štátov by sa mali osobitne zameriavať na investície do obnovy rezidenčného a sociálneho bývania a na zlepšovanie prístupu k sociálnemu bývaniu. Kríza spôsobená ochorením COVID-19 je významným pripomenutím dôležitosti systémov sociálnej ochrany a ich úlohy pri zmierňovaní hospodárskych a sociálnych účinkov zníženej hospodárskej činnosti. Kríza spôsobená ochorením COVID-19 pravdepodobne spôsobí zvýšenie počtu ľudí, ktorí poberajú dávky v nezamestnanosti a ďalšiu podporu príjmu, čo bude záťažovým testom kapacity našich systémov sociálnej ochrany. Krajiny rozšírili a navýšili existujúce systémy a dočasne rozšírili aj podmienky oprávnenosti. Vo fáze obnovy je potrebné nepretržité úsilie na zachovanie a posilnenie sociálnej ochrany pre všetkých. V nadväznosti na reakciu na krízu by sa mala na štrukturálnej úrovni v súlade s odporúčaním o prístupe k sociálnej ochrane ďalej zlepšiť ochrana samostatne zárobkovo činných osôb a neštandardných pracovníkov. Reformy by sa mali okrem iného týkať rozsahu, primeranosti, prevoditeľnosti práv na sociálnu ochranu a podpory začleňovania osôb, ktoré sú schopné pracovať, do trhu práce. Vo väčšine členských štátov je výška minimálneho príjmu nastavená pod hranicou chudoby Sociálne transfery (okrem dôchodkov) znižujú chudobu priemerne o 32,7 %

63,9 %

obyvateľov EÚ ohrozených chudobou dostalo v roku 2018 určitú formu dávok Čistý príjem poberateľov minimálneho príjmu (príjmový rok: 2018) Zdroj: Výpočet na základe údajov OECD a Eurostatu. COVID-19 predstavuje pre systémy zdravotnej a dlhodobej starostlivosti dosiaľ nevídanú záťaž. Na kapacitu v oblasti reakcie našich systémov zdravotnej starostlivosti na krízu je často vyvíjaný veľký tlak, pričom existujúce štrukturálne výzvy v oblasti účinnosti, prístupnosti a odolnosti zdravotnej starostlivosti sa ešte viac prehlbujú. Tieto výzvy súvisia napríklad s nedostatočným financovaním investícií do zdravotníctva (vrátane pripravenosti a reakcie na krízu), obmedzenou koordináciou a integráciou starostlivosti, nedostatočnou primárnou zdravotnou starostlivosťou, pretrvávajúcimi prekážkami v prístupe k zdravotnej starostlivosti a neuspokojenými potrebami lekárskej starostlivosti. Tieto ťažkosti sa najviac dotkli tých najzraniteľnejších. Ako už bolo uvedené, v dôsledku pandémie sa takisto upriamila pozornosť na nedostatky v niektorých zdravotníckych povolaniach a na veľký význam prispôsobenia alebo zlepšenia pracovných podmienok a zručností zdravotníckeho personálu. Reformy by sa mali týkať najmä posilnenia kapacít v oblasti zdravotnej starostlivosti v členských štátoch (predovšetkým zvýšenia pohotovostnej kapacity a kapacity krízového riadenia), lepšej koordinácie medzi nemocničnou, ambulantnou a primárnou zdravotnou starostlivosťou, zvyšovania úrovne zručností a rekvalifikácie zdravotníckych pracovníkov a zlepšenia ich pracovných podmienok, digitálneho zdravia a zníženia doplatkov. Pandémiou boli do veľkej miery zasiahnuté aj systémy dlhodobej starostlivosti, a to v dôsledku vysokej zraniteľnosti tých, ktorí ich využívajú, ako aj zdravotníckeho personálu, voči ochoreniu COVID-19. Objavili sa výzvy, ktorým musia systémy dlhodobej starostlivosti čeliť, a to od zložitých situácií pracovníkov a neformálnych opatrovateľov až po prerušenie poskytovania služieb a problémy s kapacitou. Reformy by sa mali okrem iného týkať preventívnych opatrení, ako sú aktívne a zdravé starnutie, a reaktívnych opatrení, ako je zavedenie riadne integrovaných služieb zdravotnej a sociálnej starostlivosti, rozšírenie prístupu k týmto službám a ich rozsahu, najmä k službám domácej starostlivosti a komunitným službám, zvyšovanie úrovne zručností a rekvalifikácia pracovnej sily a podpora integrovaných služieb starostlivosti a nezávislého spôsobu života. V niekoľkých členských štátoch má na prístup k zdravotnej starostlivosti vplyv úroveň príjmov 1,8 % obyvateľov EÚ uviedlo, že v roku 2019, ešte pred krízou spôsobenou ochorením COVID-19, neboli uspokojené ich potreby lekárskej starostlivosti V 11 členských štátoch tvoria doplatky viac ako 20 % výdavkov na zdravie Subjektívne neuspokojené potreby lekárskeho vyšetrenia podľa úrovne príjmov, 2019 Zdroj: Výpočet na základe údajov Eurostatu.

Demografické zmeny naďalej predstavujú dlhodobé výzvy pre dôchodkové systémy. Primeranosť dôchodkov bola aj v roku 2019 vo všeobecnosti stabilná. Dôchodkové príjmy vo vzťahu k príjmom z práce mierne klesli, zatiaľ čo podiel starších ľudí v situácii závažnej materiálnej deprivácie sa naďalej znižoval. Rozdiely v dôchodkoch žien a mužov zostali značné, hoci sa za posledných desať rokov postupne zmiernili. Vplyv krízy na zamestnanosť a príjmy z práce, najmä v prípade neštandardných pracovníkov a samostatne zárobkovo činných osôb, ešte prehlbuje riziká, pokiaľ ide o primeranosť dôchodkov z dlhodobého hľadiska. Reformy by sa mali zameriavať na vytváranie inkluzívnych a udržateľných dôchodkových systémov, poskytovanie primeraného prístupu k nim a poskytovanie príležitostí na šetrenie rovnako pre ženy a mužov, ako aj pre ľudí s rôznymi druhmi pracovných zmlúv a v rôznych hospodárskych činnostiach, a aj na zabezpečenie primeraného minimálneho príjmu v starobe. Členské štáty by mali prijať opatrenia na riešenie výziev v oblasti zamestnanosti, zručností a sociálnej politiky identifikované v tejto spoločnej správe o zamestnanosti. Z analýzy uvedenej v správe vyplýva množstvo prioritných oblastí, na ktoré by mali byť zamerané reformy a investície. Ide o posilňovanie vytvárania pracovných miest, uľahčenie prechodu z nezamestnanosti do zamestnania a medzi odvetviami, zlepšenie hospodárskej a sociálnej odolnosti a zmiernenie vplyvu krízy na zamestnanosť a sociálnu situáciu. Financovanie zo zdrojov EÚ vrátane Európskeho sociálneho fondu plus (s dodatočnými zdrojmi sprístupnenými z iniciatívy REACT-EU) a nového Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti zabezpečuje členským štátom podporu pri zrýchľovaní realizácie politických opatrení v týchto oblastiach. V súlade s usmerneniami pre politiky zamestnanosti sa členské štáty vyzývajú, aby: –zachovali režimy skráteného pracovného času na také dlhé obdobie, aké je potrebné, a skombinovali ich s režimami zvyšovania úrovne zručností/rekvalifikácie, hneď, ako to podmienky umožnia, zaviedli podporu prerozdelenia pracovnej sily (napr. na základe dobre navrhnutých stimulov na prijímanie pracovníkov), a to najmä do zeleného a digitálneho hospodárstva, a zároveň zabezpečili pracovníkom počas tohto prechodu ochranu, –zaistili bezpečné pracovné prostredie prispôsobené novým požiadavkám na obmedzenie fyzického kontaktu a všeobecnú dostupnosť pružných foriem organizácie práce, –posilnili podporu trhu práce a príležitosti na zvyšovanie úrovne zručností s cieľom riešiť nárast nezamestnanosti mladých ľudí, a to predovšetkým prostredníctvom podpory učňovskej prípravy (najmä v MSP), subvencií v oblasti prijímania pracovníkov, vzdelávacej infraštruktúry, technológie a zariadení, –investovali do verejných služieb zamestnanosti, najmä s cieľom zvýšiť ich kapacitu, zmodernizovať ich infraštruktúru IKT, posilniť systémy profilovania a zabezpečiť primerané zručnosti zamestnancov, –podporovali kolektívne vyjednávanie a sociálny dialóg, ak je zavedená zákonná minimálna mzda, mali by s účinným zapojením sociálnych partnerov zabezpečiť jej stanovenie na primeranej úrovni na základe jednoznačných a stabilných kritérií a pravidelne a včas ju aktualizovať, –zreformovali reguláciu trhu práce, ako aj daňovo-dávkové systémy, a tým zabezpečili zníženie segmentácie trhu práce a nárast kvalitných pracovných miest po obnove, zabezpečili prístup pracovníkov s neštandardnými formami zamestnania a samostatne zárobkovo činných osôb k sociálnej ochrane, –investovali do rekvalifikácie a zvyšovania úrovne zručností, predovšetkým v oblasti digitálnych zručností, a to posilnením systémov OVP, podporou veľkých verejno-súkromných partnerstiev medzi viacerými zainteresovanými stranami v rámci Paktu pre zručnosti, poskytovaním lepších stimulov podnikom a pracovníkom na zapájanie sa do činností zvyšovania úrovne zručností a rekvalifikácie, investovania do infraštruktúry a zariadení vrátane ich digitálnej podoby a podpory učiteľov a školiteľov, zabezpečili rovnaký prístup k vzdelávaniu a odbornej príprave, –investovali do udržateľnej sociálnej ochrany všetkých prostredníctvom podpory reforiem na zachovanie a posilnenie ochrany a zlepšovania ochrany tých, ktorí do nej dosiaľ neboli zahrnutí, zabezpečovali primerané dávky, prevoditeľnosť práv, prístup k službám a podporu začleňovania tých, ktorí sú schopní pracovať, do trhu práce, investovali do kvality a prístupnosti služieb vzdelávania a starostlivosti v ranom detstve (VSRD) a do služieb dlhodobej starostlivosti, posúdili distribučný vplyv politík, –investovali do obnovy rezidenčného a sociálneho bývania, tam, kde je to potrebné, uľahčili prístup k sociálnemu a cenovo dostupnému bývaniu, –investovali do kapacít systému zdravotnej starostlivosti vrátane pohotovostnej kapacity, primárnej zdravotnej starostlivosti, koordinácie starostlivosti, zdravotníckych pracovníkov a elektronického zdravotníctva, znížili doplatky, zlepšili dostupnosť zdravotnej starostlivosti a podporili zvyšovanie úrovne zručností a rekvalifikáciu zdravotníckych pracovníkov.

1.PREHĽAD TRENDOV A VÝZIEV NA TRHU PRÁCE A V SOCIÁLNEJ OBLASTI V EURÓPSKEJ ÚNII V tomto oddiele sa uvádza súhrnný prehľad trendov a výziev na trhu práce a v sociálnej oblasti v Európskej únii. 1.1. Trendy na trhu práce V roku 2019 hospodársky rast naďalej prispieval k tvorbe pracovných miest, hoci pomalším tempom ako v minulých rokoch. V štvrtom štvrťroku 2019 bolo v krajinách EÚ27 zamestnaných 209,3 milióna ľudí (o 1,9 milióna viac ako v 4. štvrťroku 2018), čo je historicky najvyššia úroveň. Starší a vysokokvalifikovaní pracovníci boli v tomto období naďalej hlavnými stimulmi rastu zamestnanosti, čo v roku 2019 prispelo k nárastu celkovej miery zamestnanosti ľudí vo veku 20 – 64 rokov na úroveň 73 %. Nezamestnanosť dosiahla v štvrtom štvrťroku 2019 rekordne nízku úroveň 6,5 %. Klesala aj nezamestnanosť mladých ľudí a dlhodobá nezamestnanosť, hoci v niektorých členských štátoch boli stále vysoké. Kríza spôsobená ochorením COVID-19 zvrátila v krajinách EÚ27 priaznivý vývoj zamestnanosti za posledných šesť rokov. Hospodárska recesia vyvolaná pandémiou mala na trh práce veľký vplyv. Celková zamestnanosť sa počas prvých dvoch štvrťrokov 2020 rýchlo znižovala až na 203,1 milióna v druhom štvrťroku 2020. Zamestnaných bolo o 6,1 milióna (alebo 2,9 %) menej osôb, čo je vôbec najväčší zaznamenaný pokles za dva za sebou nasledujúce štvrťroky od roku 1995. V ročnom vyjadrení sa predpokladá, že po zvýšení o 1 % v roku 2019 sa celková zamestnanosť v roku 2020 zníži o 4,5 % a v roku 2021 zvýši o 1,8 %, pričom v závislosti od ďalšieho vývoja pandémie hrozí riziko horšieho než očakávaného vývoja. Miera zamestnanosti ľudí vo veku 20 – 64 rokov klesala aj napriek rýchlej politickej reakcii a opatreniam prijatím na obmedzenie straty pracovných miest. V roku 2019 sa miera zamestnanosti v krajinách EÚ27 naďalej zvyšovala až na priemernú úroveň 73,1 % (72,7 % v eurozóne), čo je o 0,7 percentuálneho bodu viac ako v roku 2018 (v prípade EÚ aj eurozóny; graf 1 ). Po dosiahnutí vrcholu na úrovni 73,3 % v 2. štvrťroku 2019 sa však v druhej časti roka začala pomaly znižovať. Po vypuknutí krízy spôsobenej ochorením COVID-19 miera zamestnanosti klesla v 2. štvrťroku 2020 na 72 %, teda na úroveň o 1,1 percentuálneho bodu nižšiu ako v 4. štvrťroku 2019 a 1,3 percentuálneho bodu nižšiu ako v 2. štvrťroku 2019. V eurozóne bol pokles výraznejší, miera zamestnanosti dosiahla v 2. štvrťroku 2020 úroveň 71,4 %, o 1,2 percentuálneho bodu nižšiu ako v 4. štvrťroku 2019 a o 1,5 percentuálneho bodu nižšiu ako v 2. štvrťroku 2019. Miera zamestnanosti žien sa znížila menej výrazne (o 0,9 percentuálneho bodu v krajinách EÚ27 a o 1 percentuálny bod v eurozóne) ako v prípade mužov (o 1,1 a 1,3 percentuálneho bodu), hoci rozdiely zostali vo všeobecnosti na predpandemických úrovniach (11,7 percentuálneho bodu v roku 2019 a takmer 11,4 percentuálneho bodu v 2. štvrťroku 2020). Po šiestich rokoch priaznivého vývoja v oblasti plnenia cieľa stratégie Európa 2020 stanoveného na úrovni 75 % sa od neho miera zamestnanosti začala vzďaľovať, pričom jeho dosiahnutie je vzhľadom na ďalší vývoj hospodárskej činnosti a s ním súvisiace dôsledky na zamestnanosť neisté.

Graf 1: Pandémia vyvolala na trhu práce obrovský otras, ktorý spôsobil prerušenie šesťročného obdobia priaznivých výsledkov Miera zamestnanosti a nezamestnanosti v EÚ a v eurozóne * priemer za 1. a 2. štvrťrok 2020, sezónne očistený. Zdroj: Eurostat, VZPS. V porovnaní so závažnosťou otrasu v oblasti HDP mala kríza na miery nezamestnanosti v Európe len mierny vplyv. Miera nezamestnanosti sa v priebehu roka 2019 naďalej znižovala v EÚ aj v eurozóne ( graf 1 ). V 2. štvrťroku 2020 bolo nezamestnaných 6,7 % ekonomicky aktívneho obyvateľstva, čo je o 0,2 percentuálneho bodu menej ako v 4. štvrťroku 2019 (najnižšia vôbec zaznamenaná úroveň v krajinách EÚ27) a rovnako ako v 2. štvrťroku 2019. V eurozóne bola miera nezamestnanosti vyššia, v 2. štvrťroku 2020 na úrovni 7,3 %, čo je rovnako ako v 4. štvrťroku 2019, ale o 0,2 percentuálneho bodu menej ako v 2. štvrťroku 2019. Rozdiely sú však závažné pri pohľade na rozdelenie podľa vekových skupín. Miera nezamestnanosti sa po poklese v roku 2019 v porovnaní s predchádzajúcim rokom zvýšila najmä v prípade mladých ľudí (15 – 24 rokov). V období od 4. štvrťroka 2019 do 2. štvrťroka 2020 sa zvýšila o 1,2 percentuálneho bodu v krajinách EÚ27 a o 1,1 percentuálneho bodu v eurozóne. Naopak, nezamestnanosť sa znížila vo vekovej skupine 55 – 74 rokov (–0,4 percentuálneho bodu v krajinách EÚ27 a –0,5 percentuálneho bodu v eurozóne). Z mesačných údajov vyplýva, že celková miera nezamestnanosti sa od vypuknutia pandémie stabilne zvyšovala, pričom minulý september v krajinách EÚ27 dosiahla 7,5 % (v eurozóne 8,3 %). Z toho vyplýva, že v danom čase bolo v krajinách EÚ27 nezamestnaných 16 miliónov ľudí, čo je o 1,8 milióna viac ako za rovnaký mesiac roka 2019 (13,6 milióna v eurozóne, čo je o 1,4 milióna viac). Táto pomalá reakcia v oblasti nezamestnanosti môže mať dve hlavné príčiny. Prvou je to, že znižovaniu stavov zamestnancov sa podarilo čiastočne zabrániť významným znížením počtu odpracovaných hodín na zamestnanca (najmä vďaka rýchlemu prijatiu opatrení v oblasti skrátenia pracovného času) a obmedzeniami v oblasti prepúšťania zavedenými v niekoľkých členských štátoch. Druhou je to, že závažnosť hospodárskeho otrasu prinútila mnohých nezamestnaných k neaktivite (mala odrádzajúci účinok). V členských štátoch je však situácia do veľkej miery rôznorodá (pozri graf 2 a oddiel 3.1.1). V 2. štvrťroku 2020 dosiahla dlhodobá nezamestnanosť vôbec najnižšiu úroveň v krajinách EÚ27, a to 2 % ekonomicky aktívneho obyvateľstva (2,4 % v eurozóne). Možný vplyv krízy na tento ukazovateľ bude známy až po určitom čase. V celkovom počte odpracovaných hodín sa zaznamenal prudký pokles, ktorý súvisel najmä s prijatím opatrení na zamedzenie šírenia nákazy v boji proti pandémii. Pandémia ochorenia COVID-19 narušila priaznivý vývoj, ktorý sa začal obnovou v roku 2013. Celkový počet odpracovaných hodín v hospodárstve dosiahol v štvrtom štvrťroku 2019 vrchol na úrovni približne 85 miliárd. Potom (medzištvrťročne) prudko klesol o 3,1 % v 1. štvrťroku 2020 a o 10,7 % v 2. štvrťroku 2020. Počet odpracovaných hodín na zamestnanca v krajinách EÚ27, ktorý už mal klesajúci trend ( graf 2 ), sa v 1. štvrťroku 2020 znížil o 2,7 % a v 2. štvrťroku 2020 o 10,1 % (medzištvrťročné zmeny). Tento prudký pokles je dôsledkom najmä rozsiahleho využívania režimu skráteného pracovného času alebo režimu dočasných prepúšťaní, ako aj obmedzení v oblasti prepúšťania zavedených niektorými členskými štátmi na zachovanie zamestnanosti. Rušivý účinok pandémie na zamestnanosť však môže mať na odpracované hodiny aj udržateľný vplyv. Tento vývoj môžu prehĺbiť dlhodobé trendy, napríklad vysoký podiel práce na kratší pracovný čas, práce na vyžiadanie v rámci digitálnych platforiem a štruktúrovanejšia zmena organizácie práce smerom k odvetviam menej náročným na pracovnú silu. Graf 2: Na trendy v oblasti zamestnanosti a odpracovaných hodín mala pandémia závažný vplyv Rast zamestnanosti (v skupine 15 – 64 rokov) a odpracovaných hodín na zamestnanca v krajinách EÚ27 a v eurozóne (kumulatívna zmena, štvrťročné údaje – index 4. štvrťrok 2008 = 100) Zdroj: Eurostat, národné účty, sezónne a kalendárne očistené údaje (výpočty GR EMPL). Účasť na trhu práce počas pandémie prudko klesla. Po dosiahnutí vrcholu v 2. štvrťroku 2019 na úrovni 78,4 % v krajinách EÚ27 a 78,8 % v eurozóne miera ekonomickej aktivity obyvateľstva vo vekovej skupine 20 – 64 rokov klesla v 2. štvrťroku 2020 na 77 % a 76,9 % so značnými rozdielmi medzi jednotlivými krajinami. Miery ekonomickej aktivity obyvateľstva sa spoločne s mierami zamestnanosti vo väčšine členských štátov znížili (pozri graf 3 a kapitolu 3.1). Tento pokles sa významne neprejavil v rozdieloch medzi pohlaviami (–1,4 percentuálneho bodu v krajinách EÚ27 a –1,9 percentuálneho bodu v eurozóne v prípade mužov v porovnaní s –1,5 percentuálneho bodu a –1,8 percentuálneho bodu v prípade žien). Do veľkej miery však ovplyvnil skupinu mladých ľudí (15 – 24 rokov) v porovnaní so staršími pracovníkmi (55 – 64 rokov). Graf 3: Vplyv pandémie sa v jednotlivých členských štátoch líšil Miera zamestnanosti, nezamestnanosti a ekonomickej aktivity obyvateľstva v krajinách EÚ27: kumulatívna zmena (v percentuálnych bodoch) od 4. štvrťroka 2019 do 2. štvrťroka 2020 Zdroj: Eurostat, VZPS. Sezónne očistené, kalendárne neočistené údaje. Miera voľných pracovných miest sa významne znížila, pričom tento pokles sa začal ešte pred krízou spôsobenou ochorením COVID-19. Beveridgova krivka ( graf 4 ) zobrazuje veľký pokles počtu voľných pracovných miest zároveň s miernym zvýšením nezamestnanosti (v skupine 15 – 74 rokov). V krajinách EÚ27 bola v druhom štvrťroku 2020 miera voľných pracovných miest na úrovni 1,6 %, čo je pokles z 1,9 % v prvom štvrťroku 2020 a z 2,3 % v druhom štvrťroku 2019. Tento najnovší vývoj narušil mierny, hoci stabilný nárast miery voľných pracovných miest zaznamenaný v období od roku 2014 do začiatku roka 2019 (z 1,3 % v 1. štvrťroku 2014 na 2,3 % v 1. štvrťroku 2019) pred krízou. Vzhľadom na tieto nové súvislosti sa očakáva, že kľúčovú úlohu pri vytváraní odolných a konkurencieschopných trhov práce bude zohrávať lepšie zosúlaďovanie pracovníkov a pracovných miest (pozri oddiel 3.3). Hoci sa v oblasti dopytu po pracovnej sile situácia v jednotlivých členských štátoch do veľkej miery líši, schopnosť identifikovať zmeny a pripraviť sa na ne v oblasti potrebných zručností bude významne ovplyvňovať vývoj miery voľných pracovných miest v období po kríze. Graf 4: Počet voľných pracovných miest sa znižuje a nezamestnanosť mierne zvyšuje Beveridgova krivka v EÚ, 2008 – 2020, štvrťročné údaje

Zdroj: Eurostat, VZPS a štatistiky voľných pracovných miest. Poznámka: Sezónne očistené údaje (okrem miery voľných pracovných miest za roky 2008 a 2009). Hospodársky otras ovplyvnil zamestnanosť vo všetkých odvetviach, hoci medzi jednotlivými hospodárskymi činnosťami existujú významné rozdiely. Vo všetkých hospodárskych činnostiach s výnimkou stavebníctva (podľa klasifikácie NACE) sa zaznamenal v období od 2. štvrťroka 2019 do 2. štvrťroka 2020 pokles zamestnanosti. V absolútnom vyjadrení boli v krajinách EÚ27 najviac zasiahnutými činnosťami „veľkoobchod a maloobchod, ubytovacie a dopravné služby“ (o 2,8 milióna menej zamestnaných ľudí v porovnaní s 2. štvrťrokom 2019; pokles o 5,5 %), po ktorých nasledovali „odborné, vedecké a technické činnosti“ (t. j. administratívne a podporné služby), v prípade ktorých sa oproti 2. štvrťroku 2019 zaznamenalo zníženie o jeden milión zamestnaných ľudí (pokles o 3,6 %). V relatívnom vyjadrení sa najväčší pokles (o 5 % a 4,3 %) zaznamenal v oblasti „umenia, zábavy a rekreácie“ a „poľnohospodárstva, lesníctva a rybolovu“. V prípade poľnohospodárstva vplyv pandémie pravdepodobne ešte zrýchlil dlhodobo klesajúci trend. Počet ľudí zamestnaných v stavebníctve sa však v porovnaní s 2. štvrťrokom 2019 mierne zvýšil (o 0,4 %). Medzi najviac postihnutých zhoršením situácie na trhu práce patria mladí ľudia, hoci medzi jednotlivými členskými štátmi sú v tomto smere veľké rozdiely. V roku 2019 sa miera zamestnanosti mladých ľudí (15 – 24 rokov) v krajinách EÚ27 zvýšila na úroveň 33,5 %, čo je o 0,6 percentuálneho bodu viac ako v roku 2018 (34 % a 0,6 percentuálneho bodu v eurozóne). Po začatí krízy spôsobenej ochorením COVID-19 sa za 2. štvrťrok 2020 v porovnaní s 2. štvrťrokom 2019 znížila o 1,6 percentuálneho bodu na 31,2 % (–1,5 percentuálneho bodu v eurozóne, na 31,8 % v 2. štvrťroku 2020). Miera nezamestnanosti mladých ľudí (15 – 24 rokov), ktorá predtým v roku 2019 dosiahla minimum, sa v krajinách EÚ27 v období od 4. štvrťroka 2019 do 2. štvrťroka 2020 zvýšila o 1,4 percentuálneho bodu (o 1,2 percentuálneho bodu v eurozóne). Celkovo bolo v EÚ v 2. štvrťroku 2020 nezamestnaných 2,8 milióna mladých ľudí, pričom tento počet sa zvýši na 5,4 milióna, ak sa zoberú do úvahy všetky osoby, ktoré nie sú zamestnané, ani nie sú v procese vzdelávania alebo odbornej prípravy (NEET). Štvrťročná miera NEET sa v EÚ v 2. štvrťroku 2020 zvýšila na 11,6 % a v eurozóne na 12 % (z minimálnej úrovne 9,8 % a 9,9 % v 2. štvrťroku 2019). Starší pracovníci zvládli vplyv pandémie na trh práce lepšie. Miera ekonomickej aktivity starších pracovníkov (vo veku 55 – 64 rokov) sa počas roka 2019 naďalej zvyšovala. V 2. štvrťroku 2020 sa zastavila na úrovni 62,2 %, pričom v porovnaní s 2. štvrťrokom 2019 klesla len mierne (o 0,2 percentuálneho bodu), ale naďalej bola o 9,3 percentuálneho bodu vyššia ako v 2. štvrťroku 2013, keď sa začala predchádzajúca obnova. Miera nezamestnanosti (v skupine 55 – 74 rokov) zostala na nízkych úrovniach a mala stabilne klesajúci trend (4,4 % v 2. štvrťroku 2020 v porovnaní so 4,8 % rok predtým), čo by mohlo poukazovať na odrádzajúci účinok medzi staršími uchádzačmi o zamestnanie. Naopak, miera zamestnanosti (v skupine 55 – 64 rokov), ktorá bola v 2. štvrťroku 2020 na úrovni 59,2 % (po stabilnom raste o 10,6 percentuálneho bodu od 2. štvrťroka 2013), sa udržala na relatívne lepších pozíciách ako v prípade ostatných vekových skupín, pričom napríklad nedošlo k žiadnej zmene v porovnaní s 2. štvrťrokom 2019 (pričom počet zamestnaných mladých ľudí vo veku 15 – 24 rokov sa za rovnaké obdobie znížil o 2,5 percentuálneho bodu). Miera zamestnanosti dospelých v produktívnom veku (25 – 54 rokov) sa znížila o 1,1 percentuálneho bodu, čo viedlo k 79,4 % miere zamestnanosti v 2. štvrťroku 2020. Na mieru zamestnanosti žien mal otras v dôsledku krízy spôsobenej ochorením COVID-19 miernejší vplyv ako na mieru zamestnanosti mužov, rozdiely medzi pohlaviami však pretrvávajú a je potrebné ich naďalej monitorovať. V roku 2019 sa miera zamestnanosti žien zvýšila na 67,3 %, čo je o 0,8 percentuálneho bodu viac ako v predchádzajúcom roku. V 2. štvrťroku 2020 vykázala miera zamestnanosti žien miernejší pokles (–1 percentuálny bod v porovnaní s 1. štvrťrokom 2020 a –1,2 percentuálneho bodu v porovnaní s 2. štvrťrokom 2019) ako v prípade mužov (–1,3 percentuálneho bodu a –1,5 percentuálneho bodu). Tento najnovší vývoj však nemal za následok významné zníženie rozdielu v zamestnanosti žien a mužov, ktorý bol v 2. štvrťroku 2020 na úrovni 11,4 percentuálneho bodu (mierne nižší ako 11,7 percentuálneho bodu zaznamenaný v 2. štvrťroku 2019). Vplyv krízy na výsledky v oblasti zamestnanosti podľa pohlavia si vyžaduje dôkladnejšie monitorovanie, keďže zníženie rozdielu môže vyplývať skôr zo závažnejšieho a dočasného vplyvu pandémie na zamestnanosť mužov ako zo zvýšenej miery účasti žien na trhu práce. Rozdiel v zamestnanosti sa v 2. štvrťroku 2020 v prípade žien vo veku 25 – 49 rokov znížil na 11,5 percentuálneho bodu, pričom v prípade žien vo veku 55 – 64 rokov zostal na úrovni 13 percentuálnych bodov. Rozdiel v prípade nízkokvalifikovaných žien v roku 2019 bol 22,1 percentuálneho bodu, čiže podstatne vyšší ako v prípade žien kvalifikovaných na strednej úrovni (12,1 percentuálneho bodu) a vysokokvalifikovaných žien (6,4 percentuálneho bodu). Na mieru zamestnanosti ľudí narodených mimo EÚ mala pandémia veľký vplyv. Pred krízou sa tento ukazovateľ (vo vekovej skupine 20 – 64 rokov) až do roku 2019 stabilne zvyšoval. Potom v 2. štvrťroku 2020 klesol na 60,8 % (o 3,6 % percentuálneho bodu menej ako v 2. štvrťroku 2019), čo zodpovedá v absolútnom vyjadrení poklesu o 1,4 milióna ľudí (zo 16,2 milióna v 2. štvrťroku 2019 na 14,8 milióna v 2. štvrťroku 2020) a v reálnom vyjadrení 9 %. Napriek poklesu je počet pracovníkov v neštandardných zamestnaniach naďalej pomerne vysoký, čím sa ešte zvyšuje individuálna a sociálna zraniteľnosť voči zmenám na trhu práce. Z celkového počtu zamestnancov v krajinách EÚ27 (vo veku 15 – 64 rokov) v roku 2019 (167 miliónov) bolo takmer 85 % zamestnaných na trvalé pracovné zmluvy (+1,3 % v porovnaní s rokom 2018), zatiaľ čo zostávajúcich 25,2 milióna bolo zamestnaných na pracovné zmluvy s obmedzeným trvaním (–1,3 % v porovnaní s rokom 2018). Počas pandémie sa počet dočasných pracovníkov ešte znížil. Približne 21,2 milióna pracovníkov (vo veku 15 – 64 rokov, sezónne očistené údaje) malo v krajinách EÚ27 v 2. štvrťroku 2020 dočasné pracovné zmluvy, čo je pokles o 4,1 milióna v porovnaní s predchádzajúcim rokom. V dôsledku toho sa podiel dočasných pracovných zmlúv na celkovej zamestnanosti v 2. štvrťroku 2020 znížil na 11,1 % (pokles o 2,9 percentuálneho bodu v porovnaní s predchádzajúcim rokom). Tento podiel je v eurozóne naďalej mierne vyšší, a to 11,7 %. Podiel zamestnancov na kratší pracovný čas (v skupine 15 – 64 rokov) na celkovej zamestnanosti sa znížil o 1,4 percentuálneho bodu (na 17 % v 2. štvrťroku 2020) a v eurozóne ešte viac (o 1,8 percentuálneho bodu). Z toho sa podiel nedobrovoľných zamestnancov na kratší pracovný čas znížil medzi rokmi 2018 a 2019 o 1,5 percentuálneho bodu a teraz je na úrovni o 6,2 percentuálneho bodu nižšej ako v prípade vrcholu z roku 2014 (32,7 %), pričom v eurozóne je tento údaj mierne vyšší (26,9 % v roku 2019). Počet zamestnancov s druhým zamestnaním sa v roku 2019 naďalej postupne zvyšoval (8,2 milióna ľudí v roku 2019 v porovnaní so 7,8 v roku 2014). Graf 5: Rozdielne vplyvy krízy podľa pohlavia a veku Miery zamestnanosti (vnútroštátna koncepcia) podľa pohlavia a vekových skupín v EÚ, sezónne očistené údaje Zdroj: Eurostat, VZPS. Dosiahnutý stupeň vzdelania má naďalej kľúčový význam pre zlepšenie zamestnateľnosti a výsledkov na trhu práce. Pred pandémiou počet zamestnaných ľudí (vo veku 25 – 64 rokov) s vyšším vzdelaním naďalej stabilne rástol (o 0,5 percentuálneho bodu medzi rokmi 2018 a 2019), čo malo za následok zodpovedajúcu mieru zamestnanosti na úrovni 86,2 %. Miera zamestnanosti pracovníkov so strednou kvalifikáciou (t. j. tých, ktorí majú vyššie sekundárne vzdelanie) sa v roku 2019 udržala na úrovni 76,5 %. Ide o nárast o 0,5 percentuálneho bodu v porovnaní s predchádzajúcim rokom a o 4,7 percentuálneho bodu v porovnaní s rokom 2014. V týchto zmenách sa premieta skutočnosť, že dopyt po pracovnej sile sa postupne mení v prospech vyšších kvalifikácií vrátane digitálnych zručností. Tento trend často súvisí s vyššou priemernou úrovňou zručností nových skupín obyvateľstva vstupujúcich na trh práce. Podiel nízkokvalifikovaných pracovníkov (t. j. pracovníkov s nižším sekundárnym vzdelaním alebo vzdelaním na ešte nižšej úrovni) sa za posledný rok zvýšil o 0,7 percentuálneho bodu (a o 1 percentuálny bod medzi rokmi 2017 a 2018). Miera zamestnanosti tejto skupiny bola v roku 2019 na úrovni 56,3 %. Rozdiel v zamestnanosti medzi nízkokvalifikovanými a vysokokvalifikovanými pracovníkmi bol v roku 2019 na úrovni 30 percentuálnych bodov, z čoho vyplynula potreba ďalšieho zvyšovania úrovne zručností a rekvalifikácie. 1.2. Sociálne trendy Pred krízou spôsobenou ochorením COVID-19 sa počet ľudí ohrozených chudobou alebo sociálnym vylúčením v krajinách EÚ27 neustále znižoval. , Tento klesajúci trend pokračoval sedem rokov po sebe až do roku 2019 ( graf 6 ), keď počet ľudí ohrozených chudobou alebo sociálnym vylúčením klesol na 92,4 milióna (21,1 % celkového obyvateľstva), čo je približne o 2,3 milióna menej ako v roku 2018 (o 3,8 percentuálneho bodu menej ako vrchol z roku 2012). V celkovom trende sa zaznamenal pokles v prípade troch čiastkových ukazovateľov, miery závažnej materiálnej deprivácie (–0,5 percentuálneho bodu), miery veľmi nízkej intenzity práce (–0,3 percentuálneho bodu) a miery rizika chudoby (–0,3 percentuálneho bodu). Tento vývoj je v súlade s nárastom zamestnanosti a disponibilných príjmov zaznamenaným v roku 2019 (pozri oddiel 3.4). Ani jeden z týchto ukazovateľov však neodráža účinky krízy spôsobenej ochorením COVID-19. Vzhľadom na význam pracovného príjmu pre živobytie príslušníkov domácností a pokles miery zamestnanosti aj odpracovaných hodín sa v roku 2020 príjmová situácia a intenzita práce v rámci domácností pravdepodobne ešte zhoršia. V dôsledku toho sa môže narušiť priaznivý vývoj v oblasti rizika chudoby alebo sociálneho vylúčenia a môžeme sa ešte viac vzdialiť od cieľa stratégie Európa 2020 spočívajúceho v znížení počtu ľudí ohrozených chudobou alebo sociálnym vylúčením o 20 miliónov. Percentuálny podiel ľudí ohrozených chudobou sa po sociálnych transferoch v roku 2019 znížil, stále je však vysoký; vplyv krízy je ťažké odhadnúť. Ukazovateľ rizika chudoby bol naďalej vo všeobecnosti stabilný, pričom v roku 2019 sa mierne znížil na 16,5 % (zo 16,8 % v roku 2018, na základe príjmov za predchádzajúci rok). Počet ľudí žijúcich v domácnostiach s ekvivalentným disponibilným príjmom do 60 % národného mediánu bol mierne pod úrovňou 84,5 milióna, čo je o jeden a pol milióna ľudí menej ako v predchádzajúcom roku. Z rýchlych odhadov Eurostatu za príjmový rok 2019 vyplýva pomerne stabilný scenár. V čase vypracovania neboli rýchle odhady týkajúce sa príjmov za rok 2020 (v ktorých by sa premietal vplyv krízy) ešte k dispozícii. Zmeny v roku 2020 je ťažké predvídať, a to aj v dôsledku pravdepodobného vplyvu krízy na medián príjmov. Z výsledkov simulácií vyplýva, že vďaka politickým opatreniam prijatým v reakcii na krízu sa môže v EÚ miera rizika chudoby zvýšiť v priemere iba o 0,1 percentuálneho bodu. Namiesto toho by sa o 1,7 percentuálneho bodu zvýšila pevne stanovená miera rizika chudoby (t. j. miera vypočítaná na základe hranice chudoby stanovenej vo východiskovom roku), v ktorej sa premieta podstatný očakávaný pokles úrovní príjmov vo vzťahu k pevnej hranici chudoby. Prudký pokles počtu ľudí vystavených závažnej materiálnej deprivácii, ku ktorému došlo ešte pred pandémiou, prispel k vzostupnej sociálnej konvergencii. Viac ako 2 milióny ľudí sa v roku 2019 vymanili zo závažnej materiálnej deprivácie, čím sa ich celkový počet znížil na 24,4 milióna alebo 5,6 % obyvateľstva EÚ. Tento pokles predstavoval podstatné zlepšenie siedmy rok po sebe. Spôsobili ho dobré výsledky v členských štátoch, v ktorých bola závažná materiálna deprivácia najvyššia (pozri oddiel 3.4), čo prispelo k ďalšiemu vzostupu sociálnej konvergencie (hoci k nemu v roku 2019 dochádzalo pomalším tempom ako v predchádzajúcich rokoch). Graf 6: Podiel ľudí ohrozených chudobou alebo sociálnym vylúčením pred pandémiou ochorenia COVID-19 klesal, ale podiel ľudí ohrozených chudobou zostal vo všeobecnosti stabilný Percentuálny podiel obyvateľstva ohrozeného chudobou alebo sociálnym vylúčením a jeho čiastkové ukazovatele (2010 – 2019)

Zdroj: Eurostat, ukazovatele t2020_50, t2020_51, t2020_52, t2020_53. Údaje sa týkajú členských štátov EÚ27 od februára 2020. Dobrá výkonnosť na trhu práce pred pandémiou zároveň prispela k ďalšiemu znižovaniu počtu osôb žijúcich v domácnostiach, kde takmer nikto nepracuje. Počet ľudí žijúcich v domácnostiach s veľmi nízkou intenzitou práce klesol v roku 2019 o viac ako 1 milión ľudí. To predstavovalo 8,5 % celkového obyvateľstva a ďalší pokles od vrcholu z roku 2014. Vzhľadom na to, že otras v dôsledku krízy spôsobenej ochorením COVID-19 postihol relatívne väčší počet pracovníkov v menej stabilných zamestnaniach (pozri oddiel 3.3), sa tento ukazovateľ môže v roku 2020 podstatne zhoršiť. Hoci sa riziko chudoby alebo sociálneho vylúčenia v roku 2019 podstatne zmiernilo, je naďalej vysoké v prípade detí. V rokoch 2018 až 2019 sa počet detí (vo veku do 18 rokov) ohrozených chudobou alebo sociálnym vylúčením v krajinách EÚ27 znížil o 674 000, resp. o 3,6 %. V dôsledku toho bola súvisiaca miera rizika chudoby alebo sociálneho vylúčenia v prípade detí na úrovni 22,5 %, čo je pokles z úrovne 23,4 % v roku 2018. V porovnaní s mierou rizika chudoby alebo sociálneho vylúčenia na úrovni 21,5 % v prípade obyvateľstva v produktívnom veku (18 – 64 rokov) a 18,6 % v prípade starších ľudí (nad 65 rokov) je táto miera naďalej vysoká. Riziko chudoby zamestnaných sa v roku 2019 mierne znížilo, zostalo však vysoké, pričom hĺbka chudoby bola naďalej vysoká v prípade ľudí žijúcich v domácnostiach s veľmi nízkou intenzitou práce. V roku 2019 sa percentuálny podiel ľudí ohrozených chudobou zamestnaných znížil o 0,3 percentuálneho bodu na úroveň 9 %, čo je ďalšie vzdialenie od vrcholu na úrovni 9,8 % z roku 2016, ale stále o 0,5 percentuálneho bodu viac ako minimum z roku 2010. Ľudia pracujúci na kratší pracovný čas a ľudia s dočasnými pracovnými zmluvami sú takémuto riziku naďalej viac vystavení, pričom miera ohrozenia chudobou zamestnaných je v ich prípade 15,1 % a 16,2 % (pozri aj oddiely 3.1.1 a 3.4.1). Zároveň bola v roku 2019 hodnota relatívneho prepadu mediánu príjmovej chudoby, ktorou sa meria vzdialenosť úrovní príjmov ľudí ohrozených chudobou od hranice chudoby (t. j. závažnosť chudoby), na úrovni 24,4 %, čiže sa od roku 2018 takmer nezmenila. Členské štáty vykazujú rozdielnu dynamiku (podrobné informácie v oddiele 3.4.1). Na súhrnnej úrovni bola v roku 2019 medzera chudoby v prípade obyvateľstva v produktívnom veku (18 – 64 rokov) žijúceho v domácnostiach, kde (takmer) nikto nepracuje , stabilná na úrovni 36,2 %, z čoho vyplýva nízka primeranosť a rozsah dávok. Príjmová nerovnosť bola v roku 2019 stále vysoká a konvergencia sa spomalila. Úrovne príjmov 20 % najbohatších domácností v členských štátoch boli v priemere päťnásobne vyššie ako úrovne príjmov 20 % najchudobnejších domácností. Z dôkazov vyplýva, že za posledné desaťročie bolo celkové zvýšenie príjmovej nerovnosti vyvolané zvýšením nerovností v spodnej časti rozdelenia (pozri oddiel 3.4). Nedostatočné zlepšenia, najmä v krajinách s vyššími úrovňami nerovnosti, naznačujú pomalšie tempo konvergencie. Podiel príjmov domácností v spodných 40 % rozdelenia príjmov sa do roku 2019 zvyšoval v súlade s miernymi zlepšeniami ostatných ukazovateľov príjmovej nerovnosti. Priemer krajín EÚ27 dosiahol v roku 2019 úroveň 21,4 % v porovnaní s 21,2 % v rokoch 2018 a 2017 (a minimálnou úrovňou 20,9 % v rokoch 2014 a 2015). Vzhľadom na dlhodobý charakter týchto problémov je dôležité do hĺbky porozumieť možným spôsobom dosiahnutia pokroku prostredníctvom systematických prognostických analýz a posilniť odolnosť EÚ.



2.STRUČNÉ ZRHNUTIE SOCIÁLNEHO PREHĽADU Európsky pilier sociálnych práv spoločne vyhlásili Európsky parlament, Rada a Komisia 17. novembra 2017. Stanovuje sa v ňom dvadsať zásad a práv na podporu rovnosti príležitostí a prístupu na trh práce, spravodlivých pracovných podmienok, sociálnej ochrany a začleňovania. Má slúžiť ako kompas pre proces konvergencie medzi členskými štátmi, ktorý ich má navigovať na ceste k lepším sociálno-ekonomickým podmienkam. Najmä v súčasnej krízovej situácii je vykonávanie Európskeho piliera sociálnych práv prioritou. Komisia predloží v prvom štvrťroku 2021 ambiciózny akčný plán na zabezpečenie jeho plného vykonávania. Tento akčný plán bude kľúčovým nástrojom tejto Komisie na podporu sociálno-hospodárskej obnovy a odolnosti v strednodobom a dlhodobom horizonte s cieľom posilniť sociálnu spravodlivosť digitálnej a zelenej transformácie. Sociálny prehľad, ktorý má slúžiť na monitorovanie výsledkov a sledovanie trendov v členských štátoch, je sprievodným nástrojom Európskeho piliera sociálnych práv. Prehľad obsahuje niekoľko ukazovateľov (hlavných a vedľajších) na sledovanie výsledkov členských štátov v oblasti zamestnanosti a sociálnej situácie na základe troch širších oblastí vymedzených v rámci piliera: i) rovnosť príležitostí a prístup na trh práce; ii) dynamické trhy práce a spravodlivé pracovné podmienky a iii) verejná podpora/sociálna ochrana a začlenenie. Od vydania z roku 2018 obsahuje spoločná správa o zamestnanosti sociálny prehľad, ktorého výsledky sú, pokiaľ ide o hlavné ukazovatele, zhrnuté v tejto kapitole. Analýza sa uvádza v kontexte širšej reformy opísanej v kapitole 3. 2.1. Základné informácie o sociálnom prehľade Sociálny prehľad je ústredný nástroj na monitorovanie výsledkov v oblasti zamestnanosti a sociálnej oblasti, ako aj konvergencie smerom k lepším životným a pracovným podmienkam. Konkrétne pomáha monitorovať situáciu členských štátov v merateľných rozmeroch piliera, a tým dopĺňa existujúce nástroje monitorovania, najmä monitor výsledkov v oblasti zamestnanosti a monitor výsledkov v oblasti sociálnej ochrany. Sociálny prehľad zahŕňa predovšetkým 14 hlavných ukazovateľov, ktoré slúžia na posúdenie všeobecných trendov zamestnanosti a sociálnych trendov: –Rovnosť príležitostí a prístup na trh práce: §podiel osôb, ktoré predčasne ukončili školskú dochádzku alebo odbornú prípravu, veková skupina 18 – 24 rokov, §rozdiel v miere zamestnanosti žien a mužov, veková skupina 20 – 64 rokov, §príjmová nerovnosť meraná ako pomer príjmov horného a dolného kvintilu – S80/S20, §miera rizika chudoby alebo sociálneho vylúčenia, §mladí ľudia, ktorí nie sú zamestnaní, ani nie sú v procese vzdelávania alebo odbornej prípravy, veková skupina 15 – 24 rokov; –Dynamické trhy práce a spravodlivé pracovné podmienky: §miera zamestnanosti, veková skupina 20 – 64 rokov,

§miera nezamestnanosti, veková skupina 15 – 74 rokov, §miera dlhodobej nezamestnanosti, veková skupina 15 – 74 rokov, §hrubý disponibilný príjem domácnosti v reálnom vyjadrení na obyvateľa, §čistý príjem slobodného a bezdetného zamestnanca na plný pracovný čas s priemernou mzdou; –Verejná podpora/sociálna ochrana a začlenenie: §vplyv sociálnych transferov (okrem dôchodkov) na znižovanie chudoby, §deti vo veku menej ako tri roky navštevujúce zariadenia formálnej starostlivosti o deti, §subjektívne neuspokojené potreby lekárskej starostlivosti, §podiel obyvateľstva so základnými alebo s vyššími než základnými celkovými digitálnymi zručnosťami. Na spoločnej metodike, ktorá sa používa na analýzu hlavných ukazovateľov, sa dohodli Výbor pre zamestnanosť a Výbor pre sociálnu ochranu (podrobné informácie pozri v prílohe 3). Touto metodikou sa hodnotí situácia a vývoj v členských štátoch na základe úrovní a ročných zmien každého hlavného ukazovateľa zahrnutého do sociálneho prehľadu. Úrovne a zmeny sa klasifikujú podľa ich vzdialenosti od príslušných (nevážených) priemerov EÚ. Výsledky členských štátov v súvislosti s úrovňami a zmenami sa potom skombinujú (podľa vopred stanoveného vzoru) tak, že každý členský štát sa zaradí do jednej zo siedmich kategórií („krajiny s najlepšími výsledkami“, „krajiny s výsledkami lepšími ako priemer EÚ“, „krajiny s dobrými výsledkami, ktoré si však vyžadujú monitorovanie“, „krajiny s priemernými/neutrálnymi výsledkami“, „krajiny so slabými, ale zlepšujúcimi sa výsledkami“, „krajiny s výsledkami, ktoré treba sledovať“ a „krajiny s kritickou situáciou“). Na tomto základe sa v tabuľke 1 uvádza zhrnutie výsledných hodnôt sociálneho prehľadu podľa najnovších údajov, ktoré sú k dispozícii pre každý ukazovateľ. V kapitole 3 sa uvádza podrobná analýza štrnástich ukazovateľov vrátane dlhodobejších trendov a doplňujúcich ukazovateľov, ak sú relevantné. Výsledné hodnoty sociálneho prehľadu pomáhajú identifikovať výzvy v oblasti zamestnanosti a sociálnej situácie v členských štátoch. V kontexte európskeho semestra sa informácie vyplývajúce zo sociálneho prehľadu pravidelne využívajú na vypracovanie správ o jednotlivých krajinách, ktoré slúžia ako podklady pre analýzu výziev v konkrétnych krajinách. Na úrovni členských štátov slúžia aj na vypracovanie národných programov reforiem, programov stability a konvergenčných programov. Spolu s ďalšou analýzou, ktorá je súčasťou monitora výsledkov v oblasti zamestnanosti a monitora výsledkov v oblasti sociálnej ochrany, tvoria analytický základ pre prípadné následné návrhy odporúčaní Komisie pre jednotlivé krajiny. Počas tohto procesu sa výsledné hodnoty tabuľky vykladajú starostlivo a nemechanicky a do úvahy sa berú aj ďalšie prvky (kvalitatívnej a kvantitatívnej povahy). Sociálnym prehľadom sa podporí príprava národných programov reforiem, ako aj plánov obnovy a odolnosti, čo sú hlavné referenčné dokumenty v rámci Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti. Ako sa uvádza v ročnej stratégii udržateľného rastu na rok 2021, Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti si vyžaduje zmenu v cykle európskeho semestra na rok 2021. Vzhľadom na komplementárnosť s európskym semestrom sa členské štáty vyzývajú, aby predložili svoje národné programy reforiem, ako aj plány obnovy a odolnosti v jednom ucelenom dokumente. Okrem toho, ako sa zdôrazňuje v usmernení o plánoch obnovy a odolnosti určenom členským štátom, členské štáty sa vyzývajú, aby v širšom zmysle vysvetlili súdržnosť plánov s plnením Európskeho piliera sociálnych práv a ich účinné prispievanie k nemu. Ďalej sa vyzývajú, aby poskytli informácie o celkovom hospodárskom a sociálnom vplyve plánu (spolu s posúdením makroekonomického výhľadu), ktoré budú obsahovať príslušné ukazovatele vrátane ukazovateľov zo sociálneho prehľadu. Vecnú stránku plánov, ktoré predložia členské štáty v roku 2021, bude Komisia posudzovať v analytických dokumentoch priložených k návrhom vykonávacích aktov Rady. V spoločnej správe o zamestnanosti na rok 2021 sa do sociálneho prehľadu zahŕňa regionálny rozmer. Vývoj ukazovateľov na vnútroštátnej úrovni môže zakrývať dôležité rozdiely na regionálnej úrovni (zatiaľ čo v mnohých členských štátoch sa o viacerých politikách a financovaní často rozhoduje na tejto úrovni). Spoločná správa o zamestnanosti obsahuje v tejto súvislosti už druhý rok informácie o regionálnej situácii vychádzajúce zo sociálneho prehľadu. Pokiaľ ide o niektoré hlavné ukazovatele sociálneho prehľadu, v prílohe 4 sa uvádza najmä súbor máp regionálnych členení podľa členských štátov. V analýze v kapitole 3 sa okrem toho v prípade potreby uvádzajú zistenia na regionálnej úrovni týkajúce sa členských štátov, v ktorých existujú veľké rozdiely medzi regiónmi NUTS 2. Údaje a zistenia umožňujú lepšie pochopiť, ako sa rôznym regiónom v určitej krajine darí, pokiaľ ide o niektoré kľúčové oblasti piliera, a pomáhajú monitorovať konvergenciu v rámci krajín, posudzovať vplyv regionálnych politík a ovplyvňovať tvorbu regionálnej politiky. 2.2. Informácie vyplývajúce zo sociálneho prehľadu Do sociálneho prehľadu sa premietajú podmienky zamestnania po kríze spôsobenej ochorením COVID-19, pričom sa v ňom na základe dostupnosti údajov uvádzajú sociálne podmienky a podmienky v oblasti zručností pred pandémiou. Od predloženia prehľadu vychádza posúdenie hlavných ukazovateľov (prostredníctvom metodiky opísanej v predchádzajúcom oddiele) situácie členských štátov z najnovších dostupných ročných údajov o úrovniach a zmenách. V súčasnom štádiu tento prístup znamená využitie údajov za rok 2019 (a zmien v porovnaní s rokom 2018) v prípade väčšiny ukazovateľov. Na základe ročných údajov však nie je možné zaznamenať najnovší vývoj na trhu práce v kontexte krízy a jeho zvrat v porovnaní s minulými trendmi (pred pandémiou). V tejto súvislosti skupina pre ukazovatele Výboru pre zamestnanosť súhlasila s dočasným odklonom od využívania ročných údajov na vypracovanie posúdenia sociálneho prehľadu a namiesto toho s používaním najnovších štvrťročných údajov za týchto päť hlavných ukazovateľov trhu práce, za ktoré sú aktuálne dostupné (na základe výberového zisťovania pracovných síl): ·miera zamestnanosti, veková skupina 20 – 64 rokov, ·rozdiel v miere zamestnanosti žien a mužov, veková skupina 20 – 64 rokov, ·miera nezamestnanosti, veková skupina 15 – 74 rokov, ·miera dlhodobej nezamestnanosti, veková skupina 15 – 74 rokov,

·mladí ľudia, ktorí nie sú zamestnaní, ani nie sú v procese vzdelávania alebo odbornej prípravy (miera NEET), veková skupina 15 – 24 rokov. Z hlavných ukazovateľov vyplýva určité zhoršenie podmienok na trhu práce v prvej polovici roka 2020. Z piatich uvedených ukazovateľov trhu práce sa miera zamestnanosti a miera NEET v porovnaní s rovnakým štvrťrokom 2019 v 2. štvrťroku 2020 v krajinách EÚ27 zhoršili, pričom miera nezamestnanosti zostala nezmenená; rozdiel v zamestnanosti žien a mužov a miera dlhodobej nezamestnanosti však naopak vykázali určité zlepšenie (podrobné informácie o najnovších trendoch sa nachádzajú v kapitole 1). Ukazovatele sociálnej situácie a zručností, za ktoré sú k dispozícii iba údaje pred pandémiou ochorenia COVID-19, sa v roku 2019 naďalej zlepšovali. Zostávajúcich deväť hlavných ukazovateľov vykazovalo priaznivý alebo vo všeobecnosti stabilný ročný trend (t. j. buď v roku 2019, alebo v roku 2018, v závislosti od dostupnosti údajov). Konkrétne sa v priemere zaznamenalo zlepšenie v oblasti chudoby, nerovnosti a súvisiacich ukazovateľov (t. j. podiel ľudí ohrozených chudobou alebo sociálnym vylúčením, pomer príjmov horného a dolného kvintilu, hrubý disponibilný príjem domácnosti na obyvateľa, čistý príjem slobodného zamestnanca na plný pracovný čas s priemernou mzdou), ako aj v ukazovateľoch vzdelávania, starostlivosti o deti a zručností (osoby, ktoré predčasne ukončili školskú dochádzku alebo odbornú prípravu, účasť detí vo veku menej ako tri roky navštevujúcich zariadenia starostlivosti o deti, podiel obyvateľstva so základnými alebo s vyššími než základnými digitálnymi zručnosťami). Vo všeobecnosti sa zaznamenal stabilný trend, pokiaľ ide o vplyv sociálnych transferov na znižovanie chudoby a subjektívne neuspokojené potreby lekárskej starostlivosti. Ako sa zdôrazňuje v bodových grafoch v kapitole 3, v prípade väčšiny ukazovateľov trhu práce možno v členských štátoch pozorovať odlišný trend (okrem miery dlhodobej nezamestnanosti). To znamená, že v priemere členské štáty s horšou počiatočnou situáciou zaznamenali v 2. štvrťroku 2020 v porovnaní s 2. štvrťrokom 2019, väčšie zhoršenie. Určitú mieru konvergencie však možno pozorovať pri iných hlavných ukazovateľoch (v niektorých prípadoch nie je trend jednoznačne vymedzený). Takmer všetky členské štáty sa stretávajú s problémami minimálne v súvislosti s jedným hlavným ukazovateľom. Ak zohľadníme tri najproblematickejšie kategórie (t. j. „krajiny s kritickou situáciou“, „krajiny s výsledkami, ktoré treba sledovať“ a „krajiny so slabými, ale zlepšujúcimi sa výsledkami“), okrem Nemecka všetky členské štáty zaznamenali prinajmenšom jeden problém. Pri pohľade len na „krajiny s kritickou situáciou“ (t. j. ukazovatele, ktorých úroveň je oveľa horšia ako priemer, a buď sa nezlepšujú dostatočne rýchlo, alebo sa ešte ďalej zhoršujú), bolo označených 15 členských štátov, čo je o jeden viac, ako je uvedených v spoločnej správe o zamestnanosti prijatej v roku 2020. Rakúsko, Maďarsko a Portugalsko sa dostali do tejto skupiny krajín (dve posledné sa do nej „opätovne dostali“ po tom, ako ju v predchádzajúcom roku opustili), zatiaľ čo Estónsko a Litva ju opustili. Vo všetkých 14 posudzovaných oblastiach bolo zistených celkovo 116 prípadov „krajín s kritickou situáciou“, „krajín s výsledkami, ktoré treba sledovať“, alebo „krajín so slabými, ale zlepšujúcimi sa výsledkami“, t. j. približne 33 % celkového počtu posúdení (o jeden percentuálny bod viac ako v spoločnej správe o zamestnanosti prijatej v roku 2020). Z toho je 41 „krajín s kritickou situáciou“ (čo zodpovedá 11,1 % všetkých posúdení) v porovnaní so 40 v spoločnej správe o zamestnanosti prijatej v roku 2019 (čo zodpovedá 10,3 % všetkých posúdení). Situácia členských štátov a závažnosť ich výziev sa rovnako ako v predchádzajúcich rokoch do veľkej miery líšili, a to aj vzhľadom na to, ako sa do ukazovateľov trhu práce premietol vplyv krízy. Z posúdení situácie v Rumunsku a Španielsku stále vyplývajú „kritické situácie“, „výsledky, ktoré treba sledovať“ alebo „slabé, ale zlepšujúce sa výsledky“ v prípade desiatich alebo viacerých ukazovateľov, pričom po týchto krajinách nasleduje Bulharsko a Grécko – obidve s 9 výzvami (pozri tabuľku 1). Z uvedených krajín sa najväčšie množstvo „kritických situácií“ zaznamenalo v Bulharsku, Rumunsku a Španielsku (v každej z nich po šesť), pričom po nich nasleduje Grécko (štyri). Grécko, Rumunsko a Španielsko však oznámili aj niekoľko priaznivých posúdení (zaznamenaných pred začiatkom pandémie): Grécko patrí medzi „krajiny s najlepšími výsledkami“, pokiaľ ide o predčasné ukončenie školskej dochádzky, a „krajiny s výsledkami lepšími ako priemer“, pokiaľ ide o príjmovú nerovnosť a úroveň digitálnych zručností jednotlivcov; Španielsko patrí medzi „krajiny s najlepšími výsledkami“, pokiaľ ide o účasť na starostlivosti o deti a „krajiny s výsledkami lepšími ako priemer“, pokiaľ ide o subjektívne neuspokojené potreby lekárskej starostlivosti; Rumunsko patrí medzi „krajiny s najlepšími výsledkami“, pokiaľ ide o rast disponibilného príjmu domácností na obyvateľa. Z hľadiska celkového počtu výziev nasledujú Taliansko (sedem výziev), Cyprus, Maďarsko a Lotyšsko (každá krajina po šesť výziev). Na druhej strane, Česko a Holandsko patria medzi „krajiny s najlepšími výsledkami“ alebo „krajiny s výsledkami lepšími ako priemer“ v desiatich hlavných ukazovateľoch, pričom po nich nasledujú Dánsko a Švédsko (každá z nich po deväť ukazovateľov) a Nemecko (osem ukazovateľov). Tabuľka 1. Zhrnutie hlavných ukazovateľov v sociálnom prehľade Poznámka: Aktualizácia z 28. októbra 2020. Za IE, FR, IT, LV a SK nie sú k dispozícii údaje o pomere príjmov horného a dolného kvintilu. Za IE a IT nie sú k dispozícii údaje o miere rizika chudoby alebo sociálneho vylúčenia. Za DE nie sú k dispozícii údaje o miere NEET a údaje o miere dlhodobej nezamestnanosti. Za BG, EL, LU, MT a PL nie sú k dispozícii údaje o raste HDPD na obyvateľa. V prípade DK sú údaje o čistom príjme slobodného a bezdetného zamestnanca na plný pracovný čas s priemernou mzdou nespoľahlivé (a neoznámené). Za IE, IT a SK nie sú k dispozícii údaje o vplyve sociálnych transferov na znižovanie chudoby. Za IE, FR, IT a SK nie sú k dispozícii údaje o subjektívne neuspokojených potrebách lekárskej starostlivosti. Za FR, IE, IT a SK nie sú k dispozícii údaje o účasti detí vo veku menej ako tri roky navštevujúcich zariadenia starostlivosti o deti. Za IT nie sú k dispozícii údaje o úrovni digitálnych zručností jednotlivcov (chýbajú údaje za rok 2017). Zlomy v radoch a iné štatistické príznaky sú uvedené v prílohách 1 a 2. 3. ZAMESTNANOSŤ A SOCIÁLNE REFORMY – VÝSLEDKY A OPATRENIA ČLENSKÝCH ŠTÁTOV V tomto oddiele sa uvádza prehľad najnovších kľúčových ukazovateľov zamestnanosti a sociálnej situácie a opatrení prijatých členskými štátmi v prioritných oblastiach stanovených v usmerneniach pre politiky zamestnanosti EÚ, ktoré Rada prijala v roku 2020. Vychádza z národných programov reforiem členských štátov na rok 2020 a zo zdrojov Európskej komisie. Ak nie je uvedené inak, v správe sa uvádzajú len politické opatrenia realizované po júni 2019. Hĺbkovú analýzu najnovšieho vývoja na trhu práce možno nájsť vo výročnom preskúmaní za rok 2020 Vývoj na trhu práce a vývoj miezd a vo výročnom preskúmaní za rok 2020 Vývoj v oblasti zamestnanosti a sociálnej situácie v Európe. 3.1. Usmernenie č. 5: Zvyšovanie dopytu po pracovnej sile Tento oddiel sa zaoberá vykonávaním usmernenia č. 5 týkajúceho sa zamestnanosti, v ktorom sa odporúča, aby členské štáty vytvorili podmienky na podporu dopytu po pracovnej sile a tvorbu pracovných miest. Najskôr sa poskytuje prehľad o mierach nezamestnanosti a zamestnanosti v jednotlivých členských štátoch, ktorý dopĺňa analýzu na úrovni EÚ uvedenú v kapitole 1. Potom sa zaoberá trendmi v oblasti samostatnej zárobkovej činnosti, dynamiky miezd, minimálnej mzdy a daňovo-odvodového zaťaženia. V oddiele 3.1.2 sa uvádzajú politické opatrenia realizované členskými štátmi v týchto oblastiach, pričom sa kladie osobitný dôraz na politické reakcie s cieľom zachovať zamestnanosť a podporiť vytváranie pracovných miest v súvislosti s pandémiou. 3.1.1. Kľúčové ukazovatele V druhom štvrťroku 2020 klesol počet zamestnaných ľudí, čo odráža vplyv krízy spôsobenej ochorením COVID-19. Počas roka 2019 sa celková zamestnanosť vo všetkých členských štátoch v porovnaní s rokom 2018 zvýšila alebo zostala nezmenená (s výnimkou mierneho poklesu v Poľsku a Rumunsku). Rast zamestnanosti sa v niekoľkých členských štátoch v prvom štvrťroku 2020 spomalil alebo prešiel do záporných čísel (priemerne bol medzištvrťročne v EÚ na úrovni –0,2 %). Následne všetky členské štáty (s výnimkou Malty) zaznamenali v druhom štvrťroku pokles (v EÚ na priemernej úrovni –2,7 %). V porovnaní s maximálnou úrovňou zamestnanosti v štvrtom štvrťroku 2019 znamenal tento pokles viac ako šesť miliónov ľudí. Najväčší pokles zaznamenali Španielsko (–8,4 %, čo zodpovedá 1,7 miliónu ľudí), Írsko (–6,1 %), Estónsko a Maďarsko (–5,6 %). V ostatných 13 členských štátoch bol rast zamestnanosti na úrovni pod –2 % (graf 7 ). Na druhej strane bol pokles mierny na Cypre (–0,9 %), v Poľsku (–0,4 %) a Luxembursku (–0,3 %). Malta ako jediná zaznamenala rast zamestnanosti, a to o 1,7 %. Graf 7: Výrazný pokles zamestnanosti v EÚ Percentuálna zmena celkovej zamestnanosti a odpracovaných hodín v období od 4. štvrťroku 2019 do 2. štvrťroka 2020

Zdroj: Eurostat, národné účty. Poznámka: Sezónne a kalendárne očistené údaje, okrem iba sezónne očistených údajov za CZ, EL, FR, MT, PL, PT, SK (zamestnanosť) a MT, SK (odpracované hodiny). Za BE nie sú k dispozícii údaje o odpracovaných hodinách. Graf 8: Neprítomnosť v práci sa v EÚ prudko zvýšila Neprítomnosť v práci ako podiel na celkovej zamestnanosti (v skupine 20 – 64 rokov) Zdroj: Eurostat, VZPS. Poznámka: Sezónne očistené údaje. Za 2. štvrťrok 2020 nie sú dostupné údaje týkajúce sa DE. Režimy skráteného pracovného času prispeli k obmedzeniu zániku pracovných miest. Od samotného začiatku krízy členské štáty intenzívne využívali a/alebo posilňovali režimy skráteného pracovného času alebo iné režimy zachovania pracovných miest, aby obmedzili straty pracovných miest, zabránili rozptylu ľudského kapitálu na úrovni podnikov a udržali celkový dopyt počas silnej hospodárskej recesie. Zároveň zamestnávatelia sami od seba prispôsobili dopyt po pracovnej sile, aby zabezpečili udržateľnosť svojich činností. Ako sa uvádza v oddiele 1 a vyplýva z grafu 7 , pokles počtu odpracovaných hodín bol podstatne vyšší ako pokles zamestnanosti (–13,5 %/–2,9 % v EÚ v 2. štvrťroku 2020 v porovnaní so 4. štvrťrokom 2019), čo možno do veľkej miery pripísať fungovaniu režimov skráteného pracovného času. V rámci jednotlivých krajín sa najväčšie nezrovnalosti v týchto dvoch ukazovateľoch vyskytli v Luxembursku, na Slovensku, Cypre, v Grécku, Česku, Nemecku, vo Francúzsku a v Taliansku. Zároveň, ako to jednoznačne vyplýva z grafu 8 , sa prudko zvýšil počet pracovníkov neprítomných v práci (v rámci celkovej zamestnanosti), pričom za celú EÚ došlo k nárastu o 12,1 percentuálneho bodu (z 9,7 % v 4. štvrťroku 2019 po stabilnom trende za posledné desaťročie na 21,8 % v 2. štvrťroku 2020). Samotné dočasné prepustenia predstavujú takmer polovicu všetkých neprítomností (náhle zvýšenie z 0,2 % v 4. štvrťroku 2019 na 10,3 % v 2. štvrťroku 2020). Najväčší nárast podielu neprítomnost