V súlade so žiadosťou Európskej rady sa v tomto oznámení objasňuje a kvantifikuje možný prínos energetickej efektívnosti k znižovaniu emisií skleníkových plynov a zlepšeniu energetickej bezpečnosti Únie, pričom v oboch prípadoch ide o aspekty integrovaného rámca politík v oblasti klímy a energie. V súlade so smernicou o energetickej efektívnosti takisto obsahuje správu o perspektíve dosiahnutia cieľa 20 % v oblasti energetickej efektívnosti v roku 2020.

Komisia nedávno predstavila rámec politík v oblasti klímy a energie na obdobie 2020 až 2030 . Navrhujú sa v ňom ambiciózne ciele pri znižovaní emisií skleníkových plynov a obnoviteľnej energii ako súčasť prechodu Únie na konkurencieschopné nízkouhlíkové hospodárstvo. Rovnako sa v ňom prostredníctvom dobre fungujúceho vnútorného trhu podporuje zníženie energetickej závislosti a finančne dostupnejšia energia pre podniky a spotrebiteľov. Rámec do roku 2030 medzičasom doplnila podrobná analýza energetickej bezpečnosti Únie, v ktorej sa zohľadnili aktuálne geopolitické udalosti na východnej hranici EÚ, spolu so stratégiou, v ktorej sa navrhujú konkrétne opatrenia na zníženie energetickej závislosti v bezprostrednej budúcnosti i z dlhodobejšieho hľadiska .

Pokiaľ ide o energetickú efektívnosť, z rámca do roku 2030 vyplýva aj to, že nákladovo efektívne dosiahnutie cieľa znižovania emisií skleníkových plynov na rok 2030 by si vyžadovalo zvýšené úspory energie na úrovni 25 % . Tento dokument vychádza z tohto predpokladu a podrobne sa v ňom analyzuje nákladovo efektívny potenciál vzhľadom na zlepšenie energetickej efektívnosti a iné výhody, ktoré sú spojené s energetickou efektívnosťou.

Kľúčovým cieľom politiky v oblasti klímy a energie v budúcnosti je zachovať finančnú dostupnosť energie pre podniky, sektor priemyslu a spotrebiteľov. Preto musí rámec do roku 2030 a ciele, ktoré obsahuje, vychádzať z potreby dosiahnuť ciele v oblasti klímy a energie čo najefektívnejším spôsobom z hľadiska nákladov. Takýto prístup si vyžaduje, aby členské štáty boli flexibilné v tom, ako plnia svoje záväzky, pričom je potrebné zohľadniť ich vnútroštátne okolnosti. Komisia na tomto základe navrhla záväzné ciele: znížiť emisie skleníkových plynov o 40 % do roku 2030 (v porovnaní s úrovňou emisií v roku 1990) a stanoviť, aby v roku 2030 aspoň 27 % spotrebovanej energie pochádzalo z obnoviteľných zdrojov. Tieto ciele predstavujú významné etapy nákladovo efektívnej cesty k realizácii konkurencieschopného nízkouhlíkového hospodárstva do roku 2050.

Ako výsledky opatrení v oblasti energetickej efektívnosti možno uviesť klesajúcu spotrebu energie v budovách, vyraďovanie neefektívnych zariadení z trhu a označovanie spotrebičov do domácností (napríklad televízorov a boilerov) energetickými štítkami s informáciami, na základe ktorých sa spotrebitelia pri kúpe rozhodujú. Verejné orgány, sektor priemyslu, MSP i domácnosti majú čoraz viac informácií o možnostiach šetriť energiu. V doprave výkonové emisné požiadavky na emisie CO2 zabezpečia zníženie priemerných emisií nových osobných automobilov do roku 2021 o 40 % v porovnaní s rokom 2007.

Súčasťou tejto úlohy je realizovať toto zrýchlenie spoločensky prijateľným spôsobom. Je potrebné minimalizovať vedľajšie účinky, ktoré môžu uškodiť slabším vrstvám spoločnosti, a preskúmať, ako možno výhody z investovania do energeticky efektívnych opatrení zabezpečiť pre všetky vrstvy spoločnosti. Na to musíme zaviesť správne finančné nástroje, ktoré budú dostupné pre všetky skupiny spotrebiteľov bez ohľadu na ich finančnú situáciu.

Spotrebitelia majú právo na pravidelné zasielanie transparentnejších účtov s obsiahlejšími informáciami a na účasť na trhoch s riadením spotreby energie, čo znamená, že majú právomoc aktívne riadiť svoju spotrebu energie. Členské štáty by sa pri príprave alebo uľahčení zavádzania inteligentných meracích systémov mali sústrediť na vytvorenie trhu pre inovačné energetické služby, na ktorých sa oplatia investície do efektívnych zariadení a inteligentnej spotreby a produkcie.

Po zavedení požiadaviek na efektívnosť do stavebných poriadkov nové budovy už v súčasnosti vykazujú len polovičnú spotrebu budov z 80. rokov 20. storočia. Na druhej strane 64 % tepelných zdrojov na vykurovanie priestoru je neefektívnych, v najlepšom prípade ide o nízkoteplotné modely , a 44 % okien ešte nemá dvojité zasklenie . Čoskoro sa na trhu prejaví vplyv nových noriem efektívnosti a označovania štítkami týkajúcich sa tepelných zdrojov na vykurovanie priestoru a ohrievačov vody. V prípade elektrickej energie sa očakáva, že efektívnejšie spotrebiče do roku 2020 ušetria spotrebiteľom ročne 100 miliárd EUR na poplatkoch za energiu, čo zodpovedá sume 465 EUR na domácnosť.

REF2013

Základný scenár GHG40

(40% GHG, 27% RES, 25% EE) Ambicióznejšie ciele energetickej efektívnosti (%) EE27 EE28 EE29 EE30 EE35 EE40 Úspory energie v roku 2030

(vyhodnotené podľa základných prognóz primárnej energetickej spotreby z roku 2007) 21,0 % 25,1 % 27,4% 28,3 % 29,3 % 30,7 % 35,0 % 39,8 % Primárna energetická spotreba v roku 2030 (Mtoe) [hrubá domáca spotreba energie bez neenergetického použitia] 1490 1413 1369 1352 1333 1307 1227 1135 Náklady na energetické systémy bez vplyvu energetickej efektívnosti na nefinančné náklady

(priemerné ročné hodnoty v období 2011 – 2030 v miliardách EUR 2010) 2067 2069 2069 2074 2082 2089 2124 2181 Investičné výdavky (priemerné ročné hodnoty v období 2011 – 2030 v miliardách EUR 2010) 816 854 851 868 886 905 992 1147 Čistý dovoz plynu v roku 2030 (v km3) 320 276 267 256 248 237 204 184 Náklady na dovoz fosílnych palív (priemerné ročné hodnoty v období 2011 – 2030 v miliardách EUR 2010) 461 452 447 446 444 441 436 434 Zamestnanosť v roku 2030 (v miliónoch osôb) 231,74 neuvádza sa neuvádza sa 232,39 neuvádza sa 232,53 233,16 235,21 Priemerná cena elektrickej energie (EUR/MWh) v roku 2030 176 179 180 179 178 178 177 182

Odhaduje sa, že cieľ ušetriť 25 % energie bude mať za následok zvýšenie ročných priemerných nákladov energetického systému z 2067 miliárd EUR na 2069 miliárd EUR ročne (v období 2011 - 2030), to znamená o približne 2 miliardy EUR ročne alebo o 0,09 %. Nezanedbateľné náklady energetického systému, ktoré vzniknú členským štátom, sú súčasťou prebiehajúcej obnovy starnúceho energetického systému. Ak by sa dosiahla 25 % úspora energie, znamenalo by to, že rámec do roku 2030 už zabezpečil výrazné zníženie energetickej závislosti Únie, čo by predstavovalo v porovnaní so súčasným vývojom a politikami úspory 9 miliárd EUR ročne pri dovoze fosílnych palív (o 2 % menej) a 13 % zníženie dovozu plynu (cca. 44 miliárd metrov kubických).

Cieľ ušetriť 40 % energie, ktorý požaduje Európsky parlament, by sa mimoriadne pozitívne odrazil na znížení energetickej závislosti, pričom by sa znížil predovšetkým dovoz plynu. Sprievodným javom týchto výhod súvisiacich s energetickou bezpečnosťou by však bol veľký nárast celkových nákladov energetického systému: z 2069 milárd EUR na 2181 miliárd EUR ročne, t. j. približne o 112 miliárd EUR ročne v období 2011 až 2030.

Komisia posúdila celý rad úrovní ambícií na škále od 25 % do 40 % úspory energie. Z tejto analýzy vyplynulo, že so stúpajúcimi ambíciami narastajú aj výhody a že dovoz plynu by sa znížil o 2,6 % za každé 1 % dodatočne ušetrenej energie. To má priamy vplyv na zvyšovanie bezpečnosti dodávok EÚ, hoci pri vyšších úrovniach úspory energie než 35 % miera zníženia dodávok plynu z dodatočných úspor energie výrazne klesá.

Vo všeobecnejšej rovine z tabuľky 1 a grafu 2 vyplýva, že ambicióznejšie ciele energetickej efektívnosti sú spojené s väčšími výhodami, predovšetkým z hľadiska dovozu fosílnych palív. Ako ďalšie výhody možno uviesť výhody vyplývajúce zo znížených emisií skleníkových plynov, menšie znečistenie vzduchu, vody a pôdy, nižšie úrovne hluku, šetrnejšie využívanie zdrojov na získavanie, transformáciu, prenos a využívanie energie, spolu s výhodami vyplývajúcimi pre ľudské zdravie a stav ekosystémov. Ďalej sem možno zaradiť aj výhody z hľadiska potenciálne vyšších úrovní zamestnanosti. Na druhej strane vznikajú aj dodatočné náklady, ktoré sú vyššie než miera potrebná na dosiahnutie 40 % cieľa pri emisiách skleníkových plynov. Napríklad 28 % cieľ v oblasti energetickej efektívnosti by mal za následok zvýšenie celkových nákladov energetického systému z 2069 miliárd EUR ročne (pri úspore 25 %) na 2074 miliárd EUR, t. j. zvýšenie o približne 5 miliárd EUR ročne alebo 0,24 % ročne v období 2011 až 2013. Z grafu 2 rovnako vyplýva, že náklady energetickej efektívnosti rastú rýchlejšie než úspory pri dovoze fosílnych palív.

Graf 2. Dodatočné ročné priemerné náklady energetického systému a úspory pri fosílnych palivách v porovnaní s centrálnym scenárom (cieľ 40 % pri emisiách skleníkových plynov, cieľ 27 % podiel energie z obnoviteľných zdrojov a cieľ 25 % pri úspore energie)

Poznámka: Tabuľka 1 obsahuje zhrnutie kľúčových nákladov a výhod rôznych úrovní úspor energie v roku 2030.

Dôležitým bodom na zváženie je aj rozdelenie vplyvov. Dodatočné opatrenia na zlepšenie energetickej efektívnosti by museli byť zamerané na energetickú efektívnosť budov a produktov, a teda by spadali predovšetkým do kompetencie odvetví mimo ETS. Pokiaľ ide o stavebný sektor, ktorý predstavuje približne 10 % HDP EÚ, zlepšenie energetickej efektívnosti budov je najsľubnejším motorom opätovného rastu po recesii.

4.Financovanie energetickej efektívnosti a perspektívy do roku 2030

Príležitosti vystupňovať energetickú efektívnosť uvedené v tomto oznámení možno financovať za predpokladu, že sa zavedie efektívny rámec na financovanie, aby sa pokryli nezanedbateľné počiatočné náklady.

Finančné prostriedky Únie ako páka financovania zo súkromných zdrojov

Z súčasného viacročného finančného rámca by sa mohli v období do roku 2020 poskytnúť značné finančné prostriedky Únie na vykonávanie opatrení na energetickú efektívnosť. Ich využitie už je kľúčovým bodom v diskusiách s členskými štátmi o celkovej dohode o rámci do roku 2030 a o dosiahnutí spravodlivého a vyváženého rozdelenia úsilia.

Ak sa vynaložia rozvážnym spôsobom, investície vykonané v období pred rokom 2020 prinesú potrebné úspory energie aj po roku 2020. Potenciál úspor energie je prevažne v stavebnom sektore, pretože 40 % energie v EÚ spotrebúvajú budovy, pričom takmer 90 % zastavanej plochy obsahuje budovy v súkromnom vlastníctve a vyše 40 % obytných budov pochádza z obdobia pred rokom 1960. Z uvedeného vyplýva potreba výrazného súkromného financovania. Preto je nevyhnutné, aby vznikol trh zlepšovania energetickej efektívnosti a aby sa verejné finančné prostriedky použili na mobilizáciu súkromného kapitálu.