DÔVODOVÁ SPRÁVA

1.KONTEXT NÁVRHU

•Dôvody a ciele návrhu

Rada prijala 1. októbra 2015 rozhodnutie (EÚ) 2015/2169 o uzavretí Dohody o voľnom obchode medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a Kórejskou republikou na strane druhej.

V článku 1 Protokolu o kultúrnej spolupráci, ktorý je pripojený k Dohode o voľnom obchode medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a Kórejskou republikou na strane druhej (ďalej len „protokol“), sa stanovuje rámec, v ktorom strany spolupracujú na uľahčení výmen kultúrnych aktivít, tovarov a služieb, okrem iného aj v audiovizuálnom odvetví.

Podľa článku 5 ods. 8 písm. b) protokolu sa po uplynutí počiatočného obdobia troch rokov nárok obnoví na ďalšie rovnako dlhé obdobia, pokiaľ ktorákoľvek strana neukončí nárok písomným oznámením najmenej tri mesiace pred uplynutím prvého alebo akéhokoľvek nasledovného obdobia.

Tento nárok bol stanovený na obdobie troch rokov (od 1. júla 2011 do 30. júna 2014). Podľa článku 5 ods. 8 písm. b) protokolu „[n]árok sa obnoví na obdobie troch rokov a následne bude automaticky obnovovaný na ďalšie rovnako dlhé obdobia, pokiaľ strana neukončí nárok písomným oznámením najmenej tri mesiace pred uplynutím prvého alebo akéhokoľvek nasledovného obdobia.“

V súlade s uvedeným ustanovením bol nárok trikrát obnovený o ďalšie tri roky. Prvé obnovenie trvalo do 30. júna 2017, druhé do 30. júna 2020 a tretie trvá do 30. júna 2023, pričom žiadna zmluvná strana neukončila nárok.

Rozhodnutím Rady (EÚ) 2020/470 z 25. marca 2020, pokiaľ ide o predĺženie obdobia nároku audiovizuálnych koprodukcií podľa článku 5 Protokolu o kultúrnej spolupráci k Dohode o voľnom obchode medzi Európskou úniou a jej členskými štátmi na jednej strane a Kórejskou republikou na strane druhej, Rada súhlasila s predĺžením trvania nároku od 1. júla 2020 do 30. júna 2023.

Rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/470 bolo prijaté na základe článku 3 ods. 1 rozhodnutia (EÚ) 2015/2169, v ktorom sa v čase prijatia rozhodnutia Rady (EÚ) 2020/470 stanovilo najmä to, že Komisia má oznámiť Kórejskej republike úmysel nepredĺžiť obdobie predmetného nároku, pokiaľ Rada na návrh Komisie jednomyseľne neschváli predĺženie nároku štyri mesiace pred skončením obdobia nároku.

Rozsudkom z 1. marca 2022 vo veci Komisia/Rada Súdny dvor zrušil uvedené rozhodnutie s tým, že postup stanovený v článku 3 ods. 1 rozhodnutia (EÚ) 2015/2169 nie je v súlade s článkom 218 ZFEÚ, pokiaľ sa v ňom vyžaduje, aby Rada hlasovala jednomyseľne. Pravidlom hlasovania uplatniteľným na prijímanie rozhodnutí, ako je rozhodnutie Rady (EÚ) 2020/470, malo byť pravidlo stanovené v prvom pododseku článku 218 ods. 8 ZFEÚ, konkrétne hlasovanie kvalifikovanou väčšinou v Rade. Súdny dvor vo svojom rozsudku zachoval aj účinky rozhodnutia (EÚ) 2020/470, kým nebudú odstránené zistené dôvody na zrušenie.

Rozhodnutím Rady (EÚ) 2022/2335 sa vypustila požiadavka, aby sa Rada uznášala jednomyseľne na účely rozhodnutia o predĺžení nároku uvedeného v článku 3 ods. 1 rozhodnutia Rady (EÚ) 2015/2169.

S cieľom odstrániť akékoľvek pochybnosti, pokiaľ ide o záväzok Európskej únie týkajúci sa predĺženia obdobia nároku o tri roky od 1. júla 2020 do 30. júna 2023, a tým zabezpečiť riadne vykonávanie protokolu, by sa malo prijať nové rozhodnutie.