Komisia preto spolu so súčasným návrhom začala v rámci Programu regulačnej vhodnosti a efektívnosti realizovať podrobnú analýzu existujúcich právnych predpisov EÚ z oblasti ochrany spotrebiteľa. Údaje z analýzy kontroly vhodnosti v súvislosti s uplatňovaním smernice o predaji spotrebného tovaru a zárukách v rámci nákupov tovaru pri osobnej účasti budú pravdepodobne k dispozícii v druhej polovici roka 2016. Keďže tieto údaje, a teda ani výsledok kontroly vhodnosti, nie sú v tejto chvíli ešte k dispozícii, v prípade, že by táto kontrola preukázala potrebu realizácie iniciatívy Komisie o predajoch tovaru pri osobnej účasti, mohli by prípadné závery tejto kontroly prispieť k pokroku, ktorý dosiahli spoluzákonodarcovia v súvislosti s návrhom týkajúcim sa online a iných predajov tovaru na diaľku.

Z celkového počtu podnikov predávajúcich online, nie však cezhranične, 39 % označuje za jednu z hlavných prekážok cezhraničných predajov rozdielne vnútroštátne systémy zmluvného práva. Podľa 49 % maloobchodníkov v EÚ predávajúcich online a 67 % tých, ktorí sa v súčasnosti usilujú predávať alebo zvažujú cezhraničný predaj online, to platí najmä pre prostriedky nápravy v prípade chybného výrobku. Rozdielne vnútroštátne pravidlá zmluvného práva zapríčinili vznik jednorazových nákladov pre maloobchodníkov predávajúcich spotrebiteľom vo výške približne 4 miliárd EUR; tieto náklady postihujú najmä mikropodniky a malé a stredné podniky (MSP). Cieľom týchto návrhov je vytvoriť priaznivé podnikateľské prostredie a umožniť podnikom, najmä MSP, aby predávali cez hranice. Podnikom by sa mala poskytnúť právna istota a malo by sa zabrániť tomu, aby im v dôsledku rozdielnych vnútroštátnych právnych predpisov vznikali pri predaji tovaru a digitálneho obsahu mimo ich domáceho trhu zbytočné náklady.

Iniciatívou na úrovni EÚ sa okrem toho zabezpečí uplatňovanie práv spotrebiteľov koherentným spôsobom a zároveň sa zabezpečí, aby všetci spotrebitelia v EÚ mohli využívať rovnako vysokú úroveň ochrany spotrebiteľa. Vytvorí sa právna istota pre podniky, ktoré chcú predávať svoj tovar v iných členských štátoch. Takáto iniciatíva poskytne konzistentný právny základ pre koordinované akcie zamerané na presadzovanie práva, pretože navrhovaná smernica bude zahrnutá v prílohe k nariadeniu (ES) č. 2006/2004 o spolupráci medzi národnými orgánmi zodpovednými za vynucovanie právnych predpisov na ochranu spotrebiteľa. Navrhované jednotné plne harmonizované pravidlá by okrem toho do veľkej miery uľahčili vykonávanie opatrení na presadzovanie práva. Tým by sa posilnilo presadzovanie právnych predpisov EÚ v prospech spotrebiteľov EÚ. Takýto výsledok sa dá dosiahnuť len prostredníctvom opatrení na úrovni EÚ.

Podľa smernice 1999/44/ES sú členské štáty oprávnené uložiť spotrebiteľovi povinnosť informovať predávajúceho o chybe tovaru do dvoch mesiacov od jej objavenia s cieľom uplatniť svoje práva. V prípade neoznámenia spotrebitelia strácajú právo na prostriedky nápravy. Zatiaľ čo v 11 členských štátoch spotrebitelia takúto povinnosť nemajú, v 12 členských štátoch musí spotrebiteľ oznámiť chybu tovaru do 2 mesiacov a v 5 členských štátoch to musí spotrebiteľ urobiť v inej lehote.

V smernici 1999/44/ES sa stanovuje hierarchia prostriedkov nápravy, ktoré majú spotrebitelia k dispozícii. Ak tovar nie je v súlade so zmluvou, spotrebiteľ má nárok na uvedenie tovaru do súladu so zmluvou, a to tak, že najprv požiada o opravu alebo výmenu. Až v druhom kroku môže spotrebiteľ požiadať o ukončenie zmluvy alebo zníženie ceny. Tento prístup uplatňuje 20 členských štátov, zatiaľ čo iné členské štáty buď ponúkajú spotrebiteľom slobodný výber prostriedkov nápravy, alebo prevzali hierarchiu nápravných prostriedkov, ale stanovili aj iné prostriedky nápravy, napríklad právo zamietnuť v krátkej lehote tovar, ktorý nie je v súlade so zmluvou.

Väčšina respondentov z radov spotrebiteľov uznáva, že harmonizáciou sa môže zlepšiť cezhraničný elektronický obchod, ale úplnú harmonizáciu by podporila iba vtedy, ak by v dôsledku toho nedošlo k zníženiu úrovní ochrany spotrebiteľa, ktoré sú v súčasnosti v jednotlivých členských štátoch. Títo respondenti z radov spotrebiteľov zároveň varovali pred rizikom vzniku rôznych režimov v závislosti od odbytových kanálov. Spotrebiteľské združenia sú zásadne proti akejkoľvek forme uplatňovania práva obchodníka. Vzhľadom na odlišné charakteristiky zmlúv uzatváraných medzi podnikmi a spotrebiteľských zmlúv a berúc do úvahy možné konflikty s už existujúcich právnymi nástrojmi spotrebiteľské organizácie nepodporujú zahrnutie zmlúv uzatváraných medzi podnikmi do rozsahu pôsobnosti tohto návrhu. Väčšina podnikov by uprednostnila harmonizované pravidlá EÚ v oblasti spotrebiteľských zmlúv o predaji tovaru. Rôzne podnikateľské združenia však pochybujú o potrebe prijať nejaké opatrenie, ak sa však majú na úrovni EÚ podnikať kroky, uprednostnili by uplatňovanie práva obchodníka a zmenu nariadenia (ES) č. 593/2008 (Rím I). Podnikateľské organizácie odporúčajú vyhnúť sa v najväčšej možnej miere odvetvovému prístupu, čo by mohlo mať za následok rozdielnosť pravidiel pre online a offline predaje a pre tovar a digitálny obsah. Veľká väčšina združení z oblasti právnických profesií by uvítala harmonizáciu pravidiel EÚ a zavedenie rovnakého režimu pre zmluvy uzatvárané medzi podnikmi a spotrebiteľské zmluvy.

Od júna do augusta 2015 sa viedli aj hĺbkové rozhovory s podnikmi s cieľom zhromaždiť údaje o nákladoch súvisiacich so zmluvným právom, ktorým čelia podniky pri predaji do zahraničia.

Nezáväzným nástrojom, ako by bol napríklad dobrovoľný vzor zmluvy, by sa nedosiahol cieľ dosiahnuť zlepšenie v rámci vytvárania a fungovania vnútorného trhu. Obchodníci by boli naďalej povinní dodržiavať rôzne obligatórne vnútroštátne pravidlá podľa krajiny bydliska spotrebiteľa, pokiaľ daná krajina poskytuje vyššiu úroveň ochrany spotrebiteľa než vzorová zmluva, preto by naďalej museli znášať zvýšené náklady súvisiace so zmluvným právom.

Výber smernice ponecháva členským štátom voľnosť na prispôsobenie vykonávania v medziach ich vnútroštátneho práva. Nariadenie by si vyžadovalo oveľa podrobnejší a komplexnejší režim než smernica, aby jeho účinky boli priamo uplatniteľné. To by malo za následok oveľa viac zásahov do vnútroštátnych právnych predpisov.

Členské štáty by vo všeobecnosti podporili harmonizované pravidlá EÚ, ale sú opatrné, pokiaľ ide o politickú realizovateľnosť a rozlišovanie medzi pravidlami pre online a offline predaje. Niektoré z nich by uprednostnili, aby sa skôr, než sa pristúpi k vypracovaniu nových právnych predpisov, lepšie implementovali, presadzovali a zhodnotili existujúce právne predpisy. Veľká väčšina členských štátov, ktoré poslali odpovede, podporuje inklúziu len spotrebiteľských zmlúv. Značný počet členských štátov je okrem toho výslovne proti akejkoľvek forme uplatňovania práva obchodníka, a teda zmene nariadenia Rím I.

Pokiaľ ide o obsah pravidiel, väčšina spotrebiteľských organizácií podporuje voľný výber prostriedkov nápravy, zatiaľ čo väčšina respondentov z radov podnikateľov podporuje hierarchiu prostriedkov nápravy pre spotrebiteľov v celej EÚ. Názory členských štátov sa rozchádzajú. Kým niektoré uprednostňujú hierarchiu prostriedkov nápravy, iné podporujú voľný výber prostriedkov nápravy pre spotrebiteľa. Väčšina respondentov z radov právnických profesií sa vyslovila za voľný výber prostriedkov nápravy pre spotrebiteľa, zatiaľ čo niektorí iní uprednostňujú zachovanie hierarchie prostriedkov nápravy, pri ktorých by bola možnosť dohody medzi zmluvnými stranami. V otázke presunutia dôkazného bremena spotrebiteľské organizácie presadzujú obdobie dlhšie ako 6 mesiacov (prevažne 2 roky) a takmer všetky sú za dlhšiu zákonnú záručnú lehotu. Podniky by chceli zachovať súčasné 6-mesačné obdobie na presun dôkazného bremena a podporili by úplnú harmonizáciu súčasnej 2-ročnej zákonnej záručnej lehoty. Členské štáty a zástupcovia právnických povolaní vo všeobecnosti podporujú zachovanie existujúcich pravidiel týkajúcich sa prenosu dôkazného bremena a zákonných záruk.

•Získavanie a využívanie expertízy

Komisia vychádzala z viacerých ekonomických a právnych štúdií, ktoré boli buď zadané na konkrétne účely tejto iniciatívy, alebo ako súčasť stratégie jednotného digitálneho trhu. Zahŕňajú prieskum vykonaný v roku 2015 s cieľom identifikovať hlavné cezhraničné prekážky jednotného digitálneho trhu, štatistiky Eurostatu za rok 2014, prieskumy Eurobarometer a panelový prieskum MSP. Porovnávacia právna štúdia poskytla prehľad obligatórnych pravidiel uplatniteľných na zmluvné záväzky v prípade zmlúv na predaj tovaru na diaľku, najmä online.

•Posúdenie vplyvu

Regulačný kontrolný výbor vydal prvé stanovisko k návrhu posúdenia vplyvu 16. októbra 2015, ktoré následne na základe pripomienok výboru upravil a opätovne predložil. Druhé stanovisko, v ktorom schvaľuje návrh posúdenia vplyvu s výhradou pripomienok, bolo doručené Rade 9. novembra 2015. Revidovaná správa o posúdení vplyvu a zhrnutie sú uverejnené spolu s návrhmi. Preskúmané politické alternatívy Popri skúmaní dôsledkov nezmenenej politiky sa v posúdení vplyvu preskúmali tieto možnosti politiky: i) možnosť 1: cielené a plne harmonizované pravidlá týkajúce sa tovaru a digitálneho obsahu; ii) možnosť 2: uplatnenie práva obchodníka v kombinácii s existujúcimi harmonizovanými pravidlami týkajúcimi sa tovaru/cielenými a plne harmonizovanými pravidlami týkajúcimi sa digitálneho obsahu; iii) možnosť 3: bez zmeny politiky, pokiaľ ide o tovar a cielené plne harmonizované pravidlá týkajúce sa digitálneho obsahu; iv) možnosť 4: bez zmeny politiky, pokiaľ ide o tovar a minimálne harmonizačné pravidlá týkajúce sa digitálneho obsahu; v) možnosť 5: dobrovoľný európsky vzor zmluvy kombinovaný so symbolom dôveryhodnosti stanoveným na úrovni EÚ.

Na základe porovnávacej analýzy zameranej na účinky uvedených možností sa v správe o posúdení vplyvu dospelo k záveru, že politické ciele by najlepšie spĺňala možnosť 1. Touto možnosťou sa znížia náklady obchodníkov súvisiace so zmluvným právom a uľahčí sa cezhraničný elektronický obchod. Podniky sa budú môcť pri cezhraničnom predaji opierať vo veľkej miere o právo svojej vlastnej krajiny, keďže hlavné pravidlá vzťahujúce sa na cezhraničný obchod budú vo všetkých členských štátoch rovnaké. Hoci nové pravidlá pre online predaje tovarov prinesú podnikom predávajúcim online určité jednorazové náklady na prispôsobenie, tieto náklady by boli kompenzované úsporami nákladov v dôsledku možnosti predávať v celej EÚ bez dodatočných nákladov súvisiacich so zmluvným právom, keďže pravidlá by boli plne harmonizované. V porovnaní so súčasnou situáciou to bude prínosné najmä pre malé podniky, pretože úspora nákladov v dôsledku úplnej harmonizácie cezhraničných pravidiel týkajúcich sa tovaru bude pri menšom podniku vždy väčšia. Nové pravidlá preto poskytnú podnikom právnu istotu a prostredie priaznivé pre podnikanie. Spotrebitelia budú mať jasný súbor práv v celej EÚ, a teda budú mať väčšiu istotu pri cezhraničnom nákupe tovaru alebo sprístupňovaní digitálneho obsahu. Hoci v niekoľkých členských štátoch dôjde v určitých bodoch možno k zníženiu úrovne ochrany, táto možnosť výrazne zvýši celkovú súčasnú úroveň ochrany spotrebiteľa v EÚ, ktorú poskytuje smernica 1999/44/ES, a to najmä predĺžením obdobia na presun dôkazného bremena na dva roky. Aj keď členské štáty nebudú môcť prijať alebo zachovať prísnejšie pravidlá ochrany spotrebiteľov, celkovo sa zaistí vysoká úroveň ochrany spotrebiteľov a zlepší sa cezhraničné presadzovanie pravidiel. Bude to prínosom pre podniky aj spotrebiteľov. Hospodárska súťaž sa zvýši, čo povedie k celkovému nárastu obchodu a následne aj k väčšiemu výberu za konkurenčné ceny so značným makroekonomickým prínosom pre EÚ.

Absencia politických zmien by neprispela k dosiahnutiu cieľov jednotného digitálneho trhu a existuje riziko, že by mala negatívny hospodársky vplyv v porovnaní so súčasnou situáciou.

Možnosť 2 by viedla k zvýšeniu stimulov pre cezhraničné dodávanie, pretože obchodníci by mohli predávať svoje výrobky cez hranice výlučne na základe ich vlastných právnych predpisov. Spotrebitelia môžu do určitej miery profitovať z väčšieho výberu a nižších cien. V určitých prípadoch môžu využívať potenciálne vyššiu úroveň ochrany spotrebiteľa podľa práva obchodníka, ak v osobitných bodoch ide nad rámec ich vlastných vnútroštátnych právnych predpisov. V dôsledku uplatnenia práva obchodníka na online predaje tovaru a príslušnej výnimky z nariadenia (ES) č. 593/2008 (Rím I) by však európski spotrebitelia už viac nepožívali vyššiu úroveň ochrany spotrebiteľa, ktorú im poskytujú ich vlastné vnútroštátne právne predpisy idúce nad rámec smernice 1999/44/ES a ktorá môže byť vyššia ako úroveň ochrany poskytovaná na základe práva obchodníka. To by malo negatívny vplyv na dôveru spotrebiteľov v cezhraničné nakupovanie. Okrem toho je veľmi pravdepodobné, že takáto zmena by nemohla byť obmedzená len na obchodníkov a znamenala by teda odstránenie ochrany poskytovanej obligatórnymi pravidlami spotrebiteľského zmluvného práva pri transakciách s obchodníkmi z tretích krajín.

V možnostiach 3 a 4 by sa prekážky cezhraničného obchodu súvisiace so zmluvným právom v prípade tovaru neodstránili.

Možnosť 5 by mohla pomôcť podnikom predávať tovar v celej EÚ a poskytovať spotrebiteľom uspokojivú úroveň ochrany spotrebiteľa, ktorá by bola veľmi závislá od obsahu vzorových zmluvných pravidiel, ktoré by sa mali dohodnúť v rámci sektora, a od stupňa využitia a prijatia značky dôvery podnikmi v EÚ. Spotrebitelia by mohli mať väčšiu dôveru pri nakupovaní od zahraničných obchodníkov, ktorým bola udelená značka dôvery EÚ. Obchodníci by však boli aj naďalej povinní dodržiavať vnútroštátne obligatórne pravidlá podľa krajiny obvyklého pobytu spotrebiteľa, pokiaľ dané pravidlá poskytujú vyššiu úroveň ochrany spotrebiteľa než vzorová zmluva, preto by mohli naďalej čeliť nákladom súvisiacim so zmluvným právom.

Hlavné vplyvy návrhu

V posúdení vplyvu sa rozoberá vplyv obidvoch návrhov, teda smernice o určitých aspektoch týkajúcich sa zmlúv o dodávaní digitálneho obsahu a smernice o určitých aspektoch týkajúcich sa zmlúv o online a iných predajoch tovaru na diaľku.

Týmito dvoma návrhmi sa odstránia prekážky cezhraničného online obchodu súvisiace so zmluvným právom, a to tak pre spotrebiteľov, ako aj pre obchodníkov. Odstránenie týchto prekážok je stimulom pre cezhraničný obchod: ak by sa podarilo odstrániť prekážky súvisiace so zmluvným právom, zapojilo by sa do online predaja cez hranice ďalších 122 000 podnikov. Vývoz v rámci EÚ by sa zvýšil približne o 1 miliardu EUR. Zvýšená konkurencia v online maloobchodnom predaji povedie k zníženiu maloobchodných cien vo všetkých členských štátoch, v priemere o –0,25 % na úrovni EÚ. V dôsledku tohto poklesu cien a zvýšenia dôveru spotrebiteľov vyplývajúceho z jednotného práva EÚ vznikne dodatočný dopyt na strane spotrebiteľov. Spotreba domácností, ktorá odzrkadľuje životnú úroveň spotrebiteľov, by vzrástla v každom členskom štáte EÚ v priemere o 0,23 %, čo zodpovedá približne 18 mld. EUR. Ďalších 7,8 až 13 miliónov spotrebiteľov by začalo nakupovať cezhranične online. Priemerná suma vynaložená každoročne každým cezhraničným kupujúcim by sa tiež zvýšila, a to o 40 EUR. Toto zvýšenie ponuky a dopytu bude mať priamy vplyv na hlavné makroekonomické premenné v každom členskom štáte a v EÚ ako celku. Predpokladá sa, že celkový reálny nárast HDP EÚ sa bude trvale pohybovať vo výške približne 4 miliárd EUR ročne.

Koho a ako sa vplyv dotkne