C 239/9

Uverejnenie žiadosti podľa článku 17 ods. 6 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 o definovaní, popise, prezentácii, označovaní a ochrane zemepisných označení liehovín a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 1576/89

(2019/C 239/09)

Týmto uverejnením sa poskytuje právo vzniesť námietku proti žiadosti podľa článku 27 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/787 (1).

HLAVNÉ ŠPECIFIKÁCIE TECHNICKEJ DOKUMENTÁCIE

„NORSK AKEVITT“/„NORSK AQUAVIT“/„NORSK AKVAVIT“/„NORWEGIAN AQUAVIT“

Číslo dokumentácie: PGI-NO-02239 – 25.11.2016

1. Zemepisné označenie na zápis

„Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“

2. Kategória liehoviny

Akvavit alebo aquavit [kategória 24 prílohy II k nariadeniu (ES) č. 110/2008]

3. Opis liehoviny

Hlavné fyzikálne vlastnosti

„Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ je bezfarebný až tmavojantárovej farby.

Hlavné chemické vlastnosti

Obsah etylalkoholu je od 37,5 obj. % do 60 obj. %.

Aromatické zložky pochádzajú prevažne z destilátov zo semien kôpru alebo rasce na báze etanolu, ktoré zabezpečujú, že akvavit obsahuje prchavé látky limonén a (S)-karvón. Destiláty a/alebo maceráty z iných bylín a korenín môžu prispieť ďalšími prchavými látkami, akými sú anizol, anetol, eugenol, S- a R-linalol. Procesom vyzrievania v sudoch sa navyše vytvárajú deriváty lignínu, akými sú rôzne zlúčeniny guajakolu, eugenol, vanilín, kyselina vanilová a podobné látky, taníny a iné polyfenoly a dubový laktón (ß-metyl-γ-oktalaktón).

Hlavné organoleptické vlastnosti

Akvavit má na podnebí jemnú chuť s určitou príchuťou a arómou rasce/kôpru a s tónmi iných bylín a korenín. Medzi ne patrí okrem iného aníz, semená zeleru, kvety rumančeka, semená koriandra a feniklu, aframóm rajský, sušená citrónová kôra, sušená kôra plodov pomarančovníka horkého a hviezdicový aníz. V závislosti od času vyzrievania sa arómy pochádzajúce zo suda stanú dominantnejšie a vône pochádzajúce z korenia zjemnejú. Vyzrievaním v sude sa rozvíjajú arómy ako čokoláda, kokos, klinček, káva, karamelka, karamel, ako aj údené a/alebo orechové tóny.

Špecifické vlastnosti v porovnaní s liehovinami rovnakej kategórie

Použitie zemiakov ako suroviny je jednou z charakteristických čŕt „Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“, čím sa odlišuje od ostatných akvavitov, ktoré sa zvyčajne vyrábajú s použitím obilia ako suroviny pre etylalkohol poľnohospodárskeho pôvodu.

Nórsky akvavit má sladšiu, plnšiu a komplexnejšiu chuť v porovnaní s inými produktmi tej istej kategórie vďaka zlúčeninám pochádzajúcim zo suda a produktom reakcie z procesu vyzrievania. Akvavit sa tradične konzumuje čistý pri izbovej teplote.

4. Príslušná zemepisná oblasť

Výroba „Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ sa uskutočňuje na území Nórskeho kráľovstva.

5. Spôsob získavania liehoviny

Výroba „Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ má päť etáp: výroba zemiakovej liehoviny, destilácia bylín a korenín, miešanie pred vyzrievaním, vyzrievanie v sudoch, miešanie po vyzrievaní a fľašovanie.

Výroba zemiakovej liehoviny

Zemiaky, z ktorých je najmenej 95 % nórskeho pôvodu, sa varia a zmiešajú s vodou. Pridajú sa prírodné enzýmy vo forme jačmenného sladu alebo exogénne enzýmy degradujúce škrob, čím vzniká sladká tekutina („fermentovaný slad“). Škrob vo fermentovanom slade sa štiepi enzýmami na cukry a fermentovaný slad sa ochladí. Do fermentovaného sladu sa pridávajú kultivované kvasinky, aby sa začala fermentácia, pri ktorej sa cukry v kvapaline premenia na etanol, iné alkoholy a kongenéry. Fermentovaná kvapalina sa potom destiluje v dávkach alebo kontinuálne s použitím destilačných kolón. V destilačných kolónach prechádza prúd fermentovaného sladu cez sériu platní. Prísun pary na spodku kolóny zohrieva fermentovaný slad na teplotu varu, čím sa vytvára para, ktorá sa pohybuje cez perforované platne, čo odstraňuje alkoholy a kongenéry z kvapalnej fázy. Para bohatá na alkohol sa kondenzuje v hornej časti kolóny. Konečná liehovina má minimálny obsah alkoholu 96,0 obj. % etanolu, ktorý neobsahuje viac ako 10 g metanolu na hektoliter 100 % etanolu.

Výroba destilátov z korenia

Aróma akvavitu musí pochádzať z aspoň jedného destilátu rasce (Carum carvi) a/alebo semien kôpru (Anethum graveolens). Zemiaková liehovina sa redestiluje v periodicky pracujúcom destilačnom kotli so suchou alebo macerovanou rascou (Carum carvi) a/alebo semenami kôpru (Anethum graveolens). K rasci a/alebo semenám kôpru sa môžu pridať aj iné bylinky a koreniny. K bylinkám alebo ku koreninám sa pridá voda a etylalkohol a pred destiláciou sa môžu macerovať. Pomer vody k etylalkoholu a dĺžka macerácie závisí od miestnej receptúry. Množstvo a výber bylín a korenín sa môže líšiť v závislosti od receptúr.

Destiláty z korenia sa vyrábajú v periodicky pracujúcich destilačných kotloch z medi, ktoré odstraňujú všetky horké látky a sfarbenia. Kontakt medzi prchavými zložkami a medenými povrchmi destilačných zariadení odstraňuje zložky neželaných pachutí, ako sú zlúčeniny obsahujúce síru. Niekoľko prvých litrov destilátu („hlava“) sa vyradí, takisto ako posledné litre destilátu („chvosty“). Takzvané „srdce“ destilátu sa ponechá a použije sa na výrobu akvavitu. Pri výrobe nórskeho akvavitu je koncový medzný bod zozbieraného „srdca“ skorší, ako je bežné pre zvyšok kategórie. Získajú sa tak destiláty z korenia pre nórsky akvavit, ktoré sa považujú za sviežejšie a ľahšie v porovnaní s inými výrobkami v tejto kategórii.

Miešanie pred vyzrievaním

Destilát(-y) z korenia sa môže(-u) pridať priamo do drevených sudov na vyzrievanie alebo sa môže(-u) zmiešať s etanolom, vodou, cukrom alebo macerátmi z korenia podľa uváženia miešača.

Vyzrievanie v sudoch

Akvavit, t. j. korenistá liehovina, ktorá vyzrieva v Nórsku počas najmenej šiestich mesiacov v drevených sudoch s objemom do 1 000 l alebo počas najmenej dvanástich mesiacov v sudoch s objemom viac ako 1 000 l. Rôzne dĺžky období vyzrievania v sudoch rôznych veľkostí sú spôsobené geometriou sudov, pretože ich povrchová plocha ovplyvňuje extrakciu aromatických zložiek, odparovanie prchavých zlúčenín a rozvíjanie aróm akvavitu. Oproti menším sudom majú väčšie sudy menšie povrchové plochy v porovnaní s ich objemom, takže vyzrievanie sa predlžuje, aby sa zabezpečila výsledná aróma. Akvavity tradične zrejú od šiestich mesiacov až po niekoľko desaťročí.

Tradične sa používajú dubové sudy, ktoré sa predtým používali na vyzrievanie fermentovaných alkoholických nápojov, ako sú sherry, madeira a portské víno. Na dozrievanie akvavitu sa používajú aj nové sudy.

Vyzrievanie v sudoch je dôležité pre organoleptické vnímanie výrobku „Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ a jeho organoleptické vlastnosti, vďaka ktorým vyniká v danej kategórii. Počas vyzrievania v sudoch sa aromatické zložky a farbivá extrahujú priamo z dreva a z produktov rozkladu makromolekúl dreva. Tieto molekuly zahŕňajú okrem iného deriváty lignínu, ako sú rôzne zlúčeniny guajakolu (dodávajú údený, korenistý charakter a tóny klinčeka); eugenol (dodáva tóny klinčeka); vanilín, kyselina vanilová a podobné látky (dodávajú sladké a vanilkové tóny). Taníny a iné polyfenoly sa extrahujú z dreva takisto ako dubový laktón (ß-metyl-γ-oktalaktón), ktorý dodáva sladké arómy dreva a kokosu. Akvavity, ktoré nevyzrievajú v sudoch, neobsahujú takéto charakteristické arómy.

Okrem toho prebiehajú reakcie medzi zložkami dreva a zložkami vyzrievajúcej liehoviny, medzi extraktmi látkami z dreva a medzi zložkami destilátu, čím sa produkuje viac aromatických zlúčenín. Tieto molekuly zahŕňajú okrem iného acetaldehyd a kyselinu octovú. Oxidácia prchavých zlúčenín z destilovaných korenín zjemňuje aromatický účinok korenín a dodáva akvavitu jemnú chuť bez pálivého pocitu v ústach. Dôjde k tomu bez ohľadu na vek a predchádzajúce použitie suda.

Okrem toho odparovanie prchavých zlúčenín počas vyzrievania mení charakter liehoviny. Keď sa počas vyzrievania zo sudov vyparuje voda a etylalkohol, mení sa koncentrácia etylalkoholu výrobku vo vnútri sudov. Ovplyvní to rozpustnosť aromatických zlúčenín, ako sú laktóny, taníny a deriváty lignínu. Pomer odpareného etanolu a vody závisí od skladovacej teploty a vlhkosti.

Dozrievanie v sudoch je jedinečným procesom tradičnej nórskej výroby a odlišuje tak „Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ od ostatných akvavitov.

Miešanie po vyzrievaní a fľašovanie

Po vyzrievaní sa výrobok „Norwegian aquavit“ z viacerých sudov rovnakej alebo rôznej výrobnej šarže zmieša s cieľom získať vyváženú a komplexnú chuť akvavitu. Arómu možno upraviť malými množstvami destilátov z korenia. Do akvavitu sa môže pridať cukor, ale obsah sušiny nesmie presiahnuť 15 g na liter.

Miešač môže pridať obyčajné karamelové farbivo, aby sa upravila farba hotového výrobku. Nórsky akvavit získava svoju farbu najmä z procesu vyzrievania v drevených sudoch, no v jednotlivých sudoch dochádza k odchýlkam v množstve farebných zložiek, ktoré sú rozpustené v akvavite, vďaka čomu sa obsah jednotlivých sudov farebne odlišuje. Snahou miešača je vyrábať konečný výrobok s konzistentnou kvalitou, a preto môže byť nevyhnutné použiť malé množstvo obyčajného karamelového farbiva na úpravu farby. Obyčajný karamel sa pridáva iba ako farbivo a nie na účel ochutenia alebo sladenia.

Pred plnením do fliaš sa nórske akvavity prefiltrujú, aby sa odstránili všetky častice dreva, ktoré sa mohli nahromadiť v liehovine počas vyzrievania v sudoch. Akvavit môže byť stabilizovaný filtráciou za studena, aby sa zabránilo vzniku chladového zákalu vo fľašovanom výrobku.

6. Súvislosť so zemepisným prostredím alebo zemepisným pôvodom

„Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ má povesť a osobitnú kvalitu, ktoré súvisia s vymedzenou zemepisnou oblasťou.

Povesť

Prvý listinný dôkaz o výrobe akvavitu v Nórsku sa datuje do roku 1531, keď šľachtic Eske Bille z Bergenu zaslal balík obsahujúci takýto akvavit poslednému arcibiskupovi Nórska Olavovi Engelbrektssonovi. V roku 1776 Christopher Blix Hammer, ktorý žil v obci Melbostad v Hadelande, publikoval dizertačnú prácu s názvom „Chymiskoeconomisk Afhandling om norske Akeviter, Bær-Tinkturer og Bær-Safter“ (Chemicko-ekonomická dizertačná práca o nórskych akvavitoch, macerátoch a šťavách z bobuľového ovocia). V práci sa opisuje výroba akvavitov s použitím obilnej liehoviny v kombinácii s rôznymi bylinkami a koreninami. Christopher Blix Hammer takisto podrobne opisuje nórsky akvavit v publikácii „Norsk Kogebok“ („Nórska kuchárska kniha“), ktorá bola zverejnená v roku 1793.

Hoci boli prvé nórske akvavity vyrobené s použitím obilných liehovín, od roku 1830 sa uprednostňovali zemiaky. Prvý dôkaz o používaní zemiakov ako suroviny na výrobu liehoviny v Nórsku pochádza r oku 1791, v liste dánsko-nórskemu kráľovi v Kodani, ktorý vtedy kontroloval výrobu liehovín v Nórsku. Zemiaky zachránili Nórov pred hladomorom, pretože pri ich pestovaní je výnos škrobu na meter štvorcový poľa bol oproti obiliu trojnásobne vyšší. Keď sa zistilo, že enzýmy sladového jačmeňa možno použiť na štiepenie škrobu na fermentovateľné cukry, zemiaky sa stali ešte cennejšou surovinou uprednostňovanou pri výrobe akvavitu.

Skutočnosť, že nórsky akvavit sa vyrába z nórskych zemiakov, je pre spotrebiteľov v Nórsku všeobecne známa a očakávaná, takže sa stala dôležitou súčasťou povesti nórskeho akvavitu.

Tradícia obchodovania s korením siaha až do stredoveku. Rasca a semená kôpru sa používali ako liečivé prostriedky na lepšie strávenie sýtych nórskych tradičných jedál a boli tak vhodnými koreninami na výrobu korenistej liehoviny, t. j. akvavitu.

Nórska rodina Lysholmovcov prvýkrát použila metódu vyzrievania akvavitu v sudoch, a to na mori i na pevnine. História tohto vývoja zdôrazňuje pôvod nórskeho akvavitu.

Vyzrievanie akvavitu v sudoch sa datuje do roku 1807. Dva roky predtým Catharina Lysholm poslala do východnej Indie päť dubových sudov s nórskym akvavitom loďou s názvom „Throndhjems Prøve“. Keďže sa kapitánovi nepodarilo predať nórsku liehovinu, vrátil sa s ňou naspäť do Nórska. Predpokladalo sa, že akvavit sa počas cesty pokazil, ale ochutnávkou sa zistilo, že liehovina v skutočnosti nadobudla lahodnú chuť a zlepšila sa jej kvalita.

Rodina Lysholmovcov túto informáciu prísne tajila, a keď v roku 1821 založila svoj liehovar v Trondheime, nechali akvavit vyzrievať v spevnených sudoch od vína. Spojením vyzrievania akvavitu na mori s rozsiahlym vývozom nasolenej tresky do Južnej Ameriky vznikla najstaršia značka akvavitu na svete – „Linie Aquavit“. Časť názvu „linie“ (línia) odkazuje na prechod cez rovník, ktorý maximalizoval účinok vyzrievania.

Lysholmský liehovar postavil svoje sklady v blízkosti mora v Trondheime, pretože rodina zistila, že vyššia vlhkosť vzduchu mala priaznivejšie účinky na dozrievanie akvavitu v porovnaní so suchými skladmi ďalej vo vnútrozemí. Hoci Lysholmský liehovar ako prvý použil metódu vyzrievania nórskeho akvavitu v sudoch, v žiadnom prípade nebol jediným liehovarom, ktorý vyrábal akvavit týmto spôsobom. Veľký úspech Lysholmovcov s vyzrievaním akvavitu v sudoch podnietil liehovary založené od roku 1856, aby postupovali rovnako, a vyzrievanie v sudov sa stalo dôležitou súčasťou výroby nórskeho akvavitu. Recepty z týchto liehovarov naznačujú, že akvavity môžu vyzrievať 20 až 30 rokov, kým sa dosiahnu výrobky najvyššej kvality.

V roku 1916 sa prohibíciou zakázala výroba a konzumácia liehovín v Nórsku. Keď bola prohibícia v roku 1927 zrušená, nórska vláda si zachovala kontrolu nad nórskymi výrobcami liehovín prostredníctvom štátneho výrobného monopolu, ktorý prevzal práva na všetky predchádzajúce recepty liehovín, vybavenie a značky. Počas štátneho monopolu na výrobu, ktorý trval 78 rokov do roku 2005, neboli vývoj výrobkov a starostlivosť o kategórie prispôsobené trhu. Znamenalo to, že recepty výrobcov liehovín z obdobia pred prohibíciou zostali počas tohto obdobia prevažne nezmenené. Zaviedli sa nórske právne predpisy, ktoré stanovujú zavedenie vyzrievania v sudoch pri výrobe „Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ na ochranu tradičných nórskych metód výroby akvavitu a zabezpečenie toho, aby každý výrobok s názvom „Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ spĺňal uvedené požiadavky.

Po páde výrobného monopolu v roku 2005 sa etablovalo viacero nových výrobcov, ktorí vyrábajú celý rad nórskych akvavitov podľa rovnakých tradičných výrobných metód, ktoré tu už boli opísané.

Na medzinárodnej scéne je systematické vyzrievanie v sudoch to, čo odlišuje nórsky akvavit od iných akvavitov. Okrem toho zvýšilo medzinárodnú povesť kvality nórskeho akvavitu, a to z historického hľadiska i v posledných rokoch. Nórske akvavity získali viacero ocenení na celosvetových súťažiach, ako San Francisco World Spirits Competition, China Wine & Spirits Award, International Wine & Spirits Competition, International Spirits Challenge, Berlin International Spirits Competition, New York Spirit competition, Medzinárodná expozícia v Bruseli (1897), Svetový veľtrh v Kodani (1888), Svetový veľtrh v Bergene (1898), Svetová výstava Expo UK (1907).

Osobitná kvalita

„Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ je špecifický akvavit, pri výrobe ktorého sa používajú rôzne receptúry na výrobu destilátov z korenia, receptúry miešania, dĺžky vyzrievania v sudoch a receptúry na miešanie po vyzrievaní. Každý z týchto krokov je rozhodujúci pri vytváraní typického charakteru nórskeho akvavitu.

Výrobný proces

Používané korenie

Zásadný význam pre charakter liehoviny má výber korenia, ktoré sa používa pri výrobe destilátov z korenia.

Destiláty z korenia

Veľkosť a tvar periodicky pracujúcich destilačných kotlov, ktoré sa používajú pri výrobe destilátov z korenia, majú vplyv na vyrobené destiláty, takže ovplyvňujú aj charakter hotového výrobku. Veľkosť a tvar periodicky pracujúcich destilačných kotlov sa u jednotlivých výrobcov líšia, vďaka čomu získava každý výrobca akvavitu jedinečný výrobok. Výber „srdca“ destilátu z korenia sa takisto líši od výrobcu k výrobcovi, čím sa zvýrazňuje individuálna jedinečnosť nórskych akvavitov.

Vyzrievanie v sudoch

Fáza vyzrievania v sudoch dodáva výrobku „Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ jedinečnú príchuť a aromatické i senzorické zložky. Keďže vyzrievanie v sudoch dodáva liehovine aromatické zložky, nórsky akvavit sa podáva pri izbovej teplote na rozdiel od akvavitov, ktoré nevyzrievali v sudoch a ktoré sa zvyčajne podávajú vychladené.

Ľudské faktory

Na získanie povestného a tradičného charakteru výrobku „Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ sú nevyhnutné poznatky a skúsenosti jednotlivcov.

Liehovarník

Liehovarník riadi výrobu použitých destilátov z korenia. Poznatky a skúsenosti liehovarníka sú podstatné na získanie správnej kvality „srdca“ destilátu z korenia.

Miešač

Miešač používa čuch, chuť a vedomosti, aby namiešal akvavit pred vyzrievaním v sudoch. Výsledok vyzrievania závisí od predvídavosti miešača pri procese vyzrievania a od jeho inštinktov v súvislosti s tým, ako vyzrievanie ovplyvní akvavit. Po vyzrievaní v sudoch je podstatná spôsobilosť miešača, aby bolo možné získať konzistentný výrobok vysokej kvality.

7. Ustanovenia Európskej únie alebo vnútroštátne/regionálne ustanovenia

Základné požiadavky sú stanovené v nariadení (ES) č. 110/2008, začlenené do Dohody o EHP a vykonávané v paragrafe 2 nórskeho nariadenia z 11. októbra 2006 č. 1148 o liehovinách a aromatizovaných nápojoch.

Každý výrobok označený a distribuovaný pod názvom „Norsk Akevitt“/„Norsk Aquavit“/„Norsk Akvavit“/„Norwegian Aquavit“ je chránený osobitnými ustanoveniami kapitoly III paragrafu 6 písm. a) nórskeho nariadenia o liehovinách a aromatizovaných nápojoch, a preto musí spĺňať jeho podmienky:

podľa paragrafu 6 písm. a) nórskeho nariadenia sa akvavit musí vyrábať v Nórsku, 95 % suroviny (zemiakov) sa musí vypestovať v Nórsku a etylalkohol aj akvavit sa musia vyrábať v Nórsku. Okrem toho musí akvavit vyzrievať v Nórsku v drevených sudoch počas najmenej šiestich mesiacov v sudoch s objemom do 1 000 l alebo počas najmenej dvanástich mesiacov v sudoch s objemom viac ako 1 000 l.

8. Žiadateľ

Nórsko The Norwegian Ministry of Agriculture and Food (Nórske ministerstvo poľnohospodárstva a potravinárskeho priemyslu) P.O. BOX 8007 Dep. 0030 Oslo NÓRSKO

9. Doplnenie zemepisného označenia

—

10. Osobitné pravidlá označovania

—

(1) Ú. v. EÚ L 130, 17.5.2019, s. 1.