Upravený návrh na SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o spoločných konaniach o priznávaní a odnímaní statusu medzinárodnej ochrany(Prepracované znenie) /* KOM/2011/0319 v konečnom znení */





DÔVODOVÁ SPRÁVA 1. Kontext návrhu 1.1. Dôvody a ciele návrhu V súlade s plánom politiky v oblasti azylu[1] predložila Komisia 21. októbra 2009 návrh, ktorým sa mení a dopĺňa smernica Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca[2] (ďalej len „smernica o konaní o azyle“). Uvedený návrh bol vypracovaný na základe hodnotenia uplatňovania súčasnej smernice v členských štátoch. Do tohto návrhu boli zapracované aj výsledky rozsiahleho konzultačného procesu s členskými štátmi, Úradom Vysokého komisára OSN pre utečencov, mimovládnymi organizáciami a inými príslušnými zainteresovanými stranami. Informácie o vykonávaní súčasnej smernice boli následne zhrnuté do hodnotiacej správy[3] uverejnenej v septembri 2009, ktorej závery ďalej podporili argumenty v prospech návrhu. Európsky parlament 6. apríla 2011 prijal pozíciu v prvom čítaní o návrhu Komisie, v ktorej vo všeobecnosti podporil navrhované zmeny a doplnenia. O tomto návrhu sa diskutovalo aj v Rade, najmä počas španielskeho predsedníctva v roku 2010. Diskusie však boli náročné a Rada nedokázala dospieť k prijatiu pozície. Predložením upraveného návrhu má Komisia v úmysle využiť svoje právo iniciatívy a zintenzívniť tak úsilie pri vytváraní skutočného spoločného európskeho azylového systému, ktorý prinesie prospech tak členským štátom, ako aj utečencom. Komisia nesie politickú zodpovednosť za vytvorenie reálnych podmienok na to, aby Únia dodržala svoj záväzok stanovený v Štokholmskom programe, ktorým je vytvorenie spoločného azylového systému do roku 2012. Dôležitým medzníkom v tomto smere bolo prijatie novej smernice o dlhodobom pobyte, ktorá sa vzťahuje aj na osoby požívajúce medzinárodnú ochranu. Spoločné konanie o azyle by malo byť rýchle a spravodlivé. V záujme dosiahnutia týchto cieľov sa Komisia naďalej usilovala získavať poznatky o tom, ako zjednotiť postupy osvedčené na národnej úrovni a ako ich usporiadať do súdržného systému, ktorý bude možné jednotne a ľahko uplatňovať v rámci celej Únie. Upravený návrh vychádza z ďalších poznatkov a skúseností nadobudnutých počas diskusií o predchádzajúcom návrhu. Systém navrhnutý v upravenom návrhu je účinný a zároveň poskytuje ochranu. Je nákladovo efektívny a pomáha riešiť problém žiadostí, ktoré môžu zneužívať systém. Zaručuje tiež, že sa so žiadosťami bude zaobchádzať podobne vo všetkých členských štátoch. V plnej miere rešpektuje základné práva a vývoj súvisiacej judikatúry, čo takisto pomáha zabezpečiť úspešnosť pri prípadnom súdnom preskúmaní. Zároveň je dostatočne pružný na to, aby sa mohol prispôsobiť osobitostiam vnútroštátnych právnych systémov. S cieľom zabezpečiť účinné vykonávanie tohto systému sa jeho pravidlá spresnili a zjednodušili. Upravený návrh je potrebné vnímať v súvislosti s upraveným návrhom smernice o podmienkach prijímania. Cieľom tohto návrhu je okrem iného zabezpečiť lepšie a zosúladenejšie normy pre prijímanie žiadateľov o azyl v rámci celej Únie. Upravený návrh súvisí aj s nariadením, ktorým sa zriaďuje Európsky podporný úrad pre azyl (ďalej len „EASO“), prijatým 19. mája 2010. V súčasnosti už úrad EASO začal svoju činnosť, a dá sa teda predpokladať, že bude zohrávať konkrétnejšiu úlohu, pokiaľ ide o podporu členských štátov pri účinnejšom uplatňovaní spoločných pravidiel. 1.2. Všeobecný kontext Návrh z roku 2009 je spolu s týmto upraveným návrhom súčasťou legislatívneho balíka, ktorého cieľom je vytvoriť spoločný európsky azylový systém. Okrem návrhu, ktorým sa mení a dopĺňa smernica o podmienkach prijímania, prijala Komisia v roku 2008 aj návrhy, ktorými sa mení a dopĺňa dublinské nariadenie a nariadenie EURODAC. V roku 2009 Komisia následne prijala návrhy, ktorými sa mení a dopĺňa smernica o konaní o azyle a kvalifikačná smernica. Napokon bol nariadením z 19. mája 2010 zriadený Európsky podporný úrad pre azyl, ktorý má posilniť koordináciu operačnej spolupráce medzi členskými štátmi a zabezpečiť účinné uplatňovanie spoločných pravidiel v oblasti azylu. Uvedený legislatívny balík je v súlade s Európskym paktom o prisťahovalectve a azyle[4], ktorý opätovne potvrdzuje ciele Haagskeho programu a vyzýva Komisiu, aby predložila návrhy s cieľom zaviesť najneskôr do roku 2012 jednotné konanie o azyle so spoločnými zárukami. V Štokholmskom programe, ktorý Európska rada prijala na svojom zasadnutí 10. a 11. decembra 2009, sa v tomto istom rámci zdôrazňuje potreba vytvoriť do roku 2012 „spoločný priestor ochrany a solidarity vychádzajúci zo spoločného konania o azyle a jednotného statusu pre všetky osoby, ktorým sa udelila medzinárodná ochrana“, ktorého základom by mali byť „prísne normy v oblasti ochrany„ a „spravodlivé a účinné postupy“. Štokholmský program najmä potvrdil, že ľuďom, ktorí potrebujú medzinárodnú ochranu, sa musí zabezpečiť prístup k právne bezpečným a účinným konaniam o azyle. V súlade so Štokholmským programom by sa bez ohľadu na členský štát, v ktorom si osoba podala žiadosť o azyl, malo takejto osobe poskytnúť rovnocenné zaobchádzanie, pokiaľ ide o procesné pravidlá a určenie statusu. Cieľom je, aby sa s podobnými prípadmi zaobchádzalo podobne a s rovnakým výsledkom. Súčasťou prípravy predchádzajúceho návrhu bolo aj posúdenie jeho vplyvu. Upravený návrh sa opiera o rovnaké zásady ako predchádzajúci návrh. Okrem toho sa usiluje znížiť náklady a administratívnu záťaž a zároveň zjednodušiť a spresniť niektoré ustanovenia, a tým zabezpečiť ich ľahšie uplatňovanie v praxi. Z tohto dôvodu možno posúdenie vplyvu, ktoré bolo vykonané pri predchádzajúcom návrhu, uplatniť aj na upravený návrh. 1.3. Súlad s inými politikami a cieľmi Únie Tento návrh je v plnej miere v súlade so závermi Európskej rady z Tampere z roku 1999, s Haagskym programom z roku 2004, s Európskym paktom o prisťahovalectve a azyle, ktorý Európska rada prijala 17. októbra 2008, ako aj so Štokholmským programom z roku 2009, ktorý požaduje vytvorenie spoločného európskeho azylového systému do roku 2012. Návrh je zároveň v súlade aj s cieľmi stratégie Európa 2020, najmä pokiaľ ide o lepšiu integráciu legálnych migrantov. Tým, že presadzuje rýchlejšie a solídnejšie konania o azyle, podporuje zamestnateľnosť utečencov a osôb, ktoré potrebujú doplnkovú ochranu, pretože ich schopnosti tak neutrpia dlhým obdobím bez úplného prístupu na trh práce. Takisto sa usiluje o zníženie nákladov členských štátov na prijímanie žiadateľov, čím podporuje udržateľnosť verejných financií. 2. Konzultácie so zainteresovanými stranami V rámci prípravy predchádzajúceho návrhu Komisia predložila zelenú knihu, usporiadala viacero odborných stretnutí, okrem iného s UNHCR a predstaviteľmi občianskej spoločnosti, dala vypracovať externú štúdiu a vyhodnotila viacero podrobných dotazníkov. Komisia 8. septembra 2010 prijala hodnotiacu správu o uplatňovaní predmetnej smernice. Závery tejto správy ďalej podporili zistenia vyplývajúce z prípravných prác. Po predložení predchádzajúceho návrhu v októbri 2009 prebiehali v Rade odborné diskusie, a to najmä počas španielskeho predsedníctva. Počas týchto diskusií niektoré členské štáty vyjadrili výhrady voči konkrétnym ustanoveniam návrhu, a to kvôli osobitnému charakteru ich azylových a/alebo právnych systémov. Rade sa však nepodarilo nájsť uspokojivé riešenia. V danej situácii bolo zrejmé, že v snahe zabrániť zavedeniu viacerých výnimiek pre určité členské štáty a tým následne ohroziť celkovú konzistentnosť navrhovaného systému, by mala Komisia využiť možnosť prepracovať návrh a navrhnúť komplexnejšie riešenie nastolených problémov, ktoré by zároveň zachovalo pridanú hodnotu textu. Zjednodušenie a spresnenie navrhovaných ustanovení v záujme ich ľahšieho uplatňovania v praxi by malo byť podnetom na opätovné naštartovanie diskusií. Z tohto dôvodu Komisia počas zasadnutia Rady pre spravodlivosť a vnútorné veci oznámila, že predloží upravený návrh tejto smernice, a to ešte pred začiatkom poľského predsedníctva Rady v roku 2011. V rámci prípravy tohto upraveného návrhu zorganizovala Komisia v období od januára do apríla 2010 sériu odborných bilaterálnych konzultačných stretnutí. Upravený návrh okrem toho prihliada aj na výsledky diskusií, ktoré prebehli v rámci ministerskej konferencie o kvalite a účinnosti azylových konaní zorganizovanej belgickým predsedníctvom 13. a 14. septembra 2010. Konferencia sa okrem iného zamerala na otázky pohovorov, odbornej prípravy, informácií o krajine pôvodu, prednostných konaní a opakovaných žiadostí. Európsky parlament prijal pozíciu v prvom čítaní 6. apríla 2011. Uznesenie vo všeobecnosti podporilo návrh Komisie. Väčšina navrhovaných zmien a doplnení bola zameraná na posilnenie záruk pre žiadateľov. Cieľom niektorých bolo poskytnúť členským štátom väčšiu flexibilitu alebo zlepšiť celkovú súdržnosť textu. Podstata uznesenia bola zohľadnená pri príprave upraveného návrhu, ktorý preto zahŕňa mnoho textových aj významových zmien a doplnení. Pozícia Parlamentu obsahuje takisto súbor dôležitých zmien a doplnení, ktoré by mohli viesť k významným zmenám týkajúcim sa viacerých pojmov v rámci koncepcie bezpečnej tretej krajiny. Komisia tento návrh zmien a doplnení dôkladne posúdila a dospela k záveru, že v budúcnosti by sa mohlo uvažovať o odstránení vnútroštátnych zoznamov bezpečných krajín a prijatí spoločných zoznamov EÚ. Bude to však uskutočniteľné iba vtedy, keď bude úrad EASO schopný podporovať udržateľným spôsobom nahradenie vnútroštátnych zoznamov tým, že bude vypracovávať správy o krajinách pôvodu založené na relevantných, spoľahlivých, presných a aktuálnych informáciách o krajinách pôvodu, ktoré boli zhromaždené transparentným a nestranným spôsobom, že vytvorí spoločný formát a spoločné metódy prezentácie, overovania a využívania informácií o krajinách pôvodu a že bude vykonávať analýzu informácií o krajinách pôvodu. Napriek tomu, že Parlamentom navrhované zmeny a doplnenia viacerých pojmov v rámci koncepcie bezpečnej tretej krajiny neboli do upraveného návrhu začlenené, Komisia uznáva potrebu ďalšej harmonizácie týchto pravidiel. Komisia sa preto zaväzuje, že bude spolu s členskými štátmi a so zapojením Parlamentu vhodným spôsobom organizovať pravidelné preskúmanie používania týchto pojmov. Toto pravidelné preskúmanie by malo pomôcť pripraviť podmienky na ďalšiu harmonizáciu v budúcnosti. Upravený návrh má byť vyváženým riešením, ktoré uľahčí rokovania medzi oboma spoluzákonodarcami. 3. Právne prvky návrhu 3.1. Zhrnutie navrhovaných opatrení Hlavným cieľom tohto upraveného návrhu je zjednodušiť a spresniť pravidlá tak, aby boli zlučiteľnejšie s rôznymi vnútroštátnymi právnymi systémami a aby ich členské štáty mohli ľahšie uplatňovať spôsobom, ktorý bude v ich konkrétnej situácii nákladovo efektívnejší. Rovnako ako pri predchádzajúcom návrhu je celkovým cieľom zaviesť účinné a spravodlivé konania. Tento návrh naďalej zaručuje plné dodržiavanie základných práv, keďže bol vypracovaný v súlade s vývojom judikatúry Súdneho dvora Európskej únie a Európskeho súdu pre ľudské práva, najmä pokiaľ ide o právo na účinný prostriedok nápravy. V porovnaní so súčasnou smernicou boli procesné záruky zabezpečujúce spravodlivé a účinné konanie revidované tak, aby viedli ku konzistentnejšiemu uplatňovaniu procesných zásad. Návrh takisto zavádza konzistentnejšie a jednoduchšie procesné pojmy a prostriedky, čím azylovým orgánom poskytuje nevyhnutné procesné nástroje umožňujúce predchádzať zneužívaniu systému a urýchlene vybavovať zjavne neopodstatnené žiadosti. S cieľom uľahčiť jednotné uplatňovanie acquis v oblasti azylu a zjednodušiť platné pravidlá návrh ustanovuje jednotné konanie, z ktorého je zrejmé, že by sa žiadosti mali posudzovať z hľadiska obidvoch foriem medzinárodnej ochrany ustanovených v kvalifikačnej smernici. Návrh zlepšuje súlad s upraveným návrhom smernice o podmienkach prijímania a s nariadením o EASO. 3.1.1. Zjednodušené vykonávanie pre členské štáty S cieľom zabezpečiť, aby bol návrh zlučiteľnejší s rôznymi právnymi systémami a inými pravidlami v rôznych členských štátoch, sa vykonalo niekoľko zmien. Týkajú sa napríklad pravidiel pre rozhodnutia o práve na vstup na územie, možnosti odložiť prijatie rozhodnutia, ak je situácia v krajine pôvodu dočasne neistá a dôvodov na posúdenie žiadostí na hraniciach. Takisto niekoľko ustanovení sa stalo flexibilnejšími v záujme zjednodušenia ich vykonávania. S cieľom umožniť členským štátom primerane reagovať na množstvo žiadostí o azyl podaných v tom istom čase, upravili sa predpisy týkajúce sa prístupu ku konaniu, vedeniu osobných pohovorov a štandardného maximálneho trvania konaní o azyle. Všetky ustanovenia sa napokon v celom texte dôkladne zrevidovali, aby sa predpisy v záujme uľahčenia diskusie o smernici a zabezpečenia jej účinného vykonania, objasnili a zjednodušili. 3.1.2. Lepšie riešenie možného zneužitia Upravený návrh zvyšuje schopnosť členských štátov riešiť možné zneužitie azylového systému. V nových predpisoch sa stanovuje, že členské štáty môžu urýchliť konanie a posudzovať už na hraniciach žiadosti, v ktorých žiadateľ uviedol jasne nepravdivé alebo očividne nepravdepodobné vyhlásenia protirečiace dostatočne overeným informáciám z krajiny pôvodu, čím sa jeho nárok stáva zreteľne nedôveryhodným. To isté sa vzťahuje aj na žiadateľov, ktorí predstavujú ohrozenie národnej bezpečnosti alebo verejného poriadku. K zmenám a doplneniam došlo aj v prípade pravidiel o konkludentnom späťvzatí žiadosti, a to s cieľom lepšie riešiť problematiku žiadateľovi, ktorí sa skrývajú alebo nedodržiavajú svoje povinnosti. Podľa týchto pravidiel môžu členské štáty odmietnuť žiadosť na základe konkludentného späťvzatia, ak už orgány majú dostatočné údaje na primerané posúdenie žiadosti. Od členských štátov sa vyžaduje, aby informovali žiadateľov o týchto pravidlách na začiatku konania, aby sa zvýšilo povedomie žiadateľov o dôsledkoch späťvzatia. 3.1.3. Dôraz na začiatok rozhodovania („frontloading“): rýchle, spravodlivé a efektívne konania Dôraz na začiatok rozhodovania (frontloading) znamená vloženie vhodných zdrojov do kvality rozhodovania na prvom stupni v záujme spravodlivejších a efektívnejších konaní. Hlavným cieľom návrhu je naďalej štandardné konanie o azyle v dĺžke nie viac ako šesť mesiacov. Zároveň sa v upravenom návrhu nachádza niekoľko objasnení s cieľom umožniť jednoduchšie vykonanie tejto koncepcie, pričom sa zohľadňujú osobitnosti jednotlivých členských štátov. Základným prvkom dôrazu na začiatok rozhodovania (frontloading) je skorý prístup k podpore, ktorá žiadateľovi pomôže porozumieť konaniu. Upravený návrh objasňuje vecné stránky tejto základnej podpory s cieľom odlíšiť ju od bezplatnej právnej pomoci dostupnej v konaniach o opravnom prostriedku. Členské štáty majú možnosť zvoliť si vhodné úpravy na poskytnutie podpory, a to aj prostredníctvom mimovládnych organizácií, vládnych úradníkov alebo špecializovaných štátnych služieb. Vďaka zmenám a doplneniam by malo byť vykonávanie tohto kľúčového ustanovenia nákladovo efektívnejšie a malo by rozptýliť nedorozumenia ktoré by mohli viesť ku konfliktom medzi týmito pravidlami a všeobecným správnym právom niekoľkých členských štátov. Návrh takisto zjednodušuje pravidlá o odbornej príprave, ktorú musia členské štáty poskytnúť pracovníkom, ktorí posudzujú žiadosti a prijímajú o nich rozhodnutia. Vysoký stupeň spôsobilosti týchto pracovníkov zostáva hlavným cieľom, keďže ide o jediný spôsob, ako zabezpečiť dôkladne podložené rozhodnutia, ktoré je možné obhájiť azylovými orgánmi, úpravy sú však jednoduchšie a koherentnejšie vo vzťahu k iným častiam acquis v oblasti azylu. Zjednodušili sa napokon aj ustanovenia o žiadateľoch, ktorí potrebujú osobitné procesné záruky. Nové pravidlá sú menej normatívne a dávajú tak členským štátom viac voľnosti a flexibility, aby sa tak vhodným spôsobom zohľadnili rôzne konkrétne situácie žiadateľov, ktoré môžu nastať. Zároveň pravidlá týmto osobám naďalej poskytujú vysoký stupeň záruk. 3.1.4. Zaručenie prístupu k ochrane S cieľom zaistiť, aby osoba, ktorá vyjadrí želanie požiadať o medzinárodnú ochranu, mala faktickú príležitosť podať žiadosť, upravený návrh zlepšuje pravidlá súvisiace s prvotnými krokmi v rámci konania o azyle. Predovšetkým odstraňuje možnosť zámeny medzi prijatím úplnej žiadosti o azyl a základným aktom registrácie skutočnosti, že daná osoba je žiadateľom. Členské štáty tak môžu ľahšie dodržať lehotu 72 hodín určenú na registráciu žiadateľa ako takého po tom, ako vyjadrí želanie podať žiadosť. Lehota môže byť predĺžená v prípade, že ju v praxi nemožno dodržať. Okrem toho stanovuje jednoduché pravidlá o odbornej príprave a pokynoch určených pre pohraničnú stráž a akékoľvek iné orgány, s ktorými žiadateľ pravdepodobne príde do styku. Nové pravidlá by mali členským štátom pomôcť vykonať smernicu a zohľadniť pritom rôznorodosť situácií, v ktorých sa jednotlivé štáty nachádzajú. 3.1.5. Jasné pravidlá v prípade následných žiadostí Aj po tom, ako sa žiadosť o medzinárodnú ochranu odmietla, musí mať osoba možnosť opätovne podať žiadosť, ak sa zmenila jej situácia, aby sa v súlade s kvalifikačnou smernicou zohľadnila možnosť nárokov na mieste. Upravený návrh objasňuje pravidlá týkajúce sa takýchto žiadostí s cieľom zabrániť ich možnému zneužitiu. Podľa týchto pravidiel podlieha následná žiadosť rýchlemu a efektívnemu predbežnému posúdeniu s cieľom určiť, či existujú nejaké nové skutočnosti, ktoré oprávňujú ďalšie posúdenie. Ak takéto nové skutočnosti existujú, musí sa nová žiadosť posúdiť v súlade so všeobecnými pravidlami. Ak nové skutočnosti neexistujú, žiadosť sa vyhlási za neprípustnú. S cieľom predísť zneužitiu môžu členské štáty urobiť výnimku z práva zostať na území aj v prípade, že osoba podáva ďalšie žiadosti o medzinárodnú ochranu. 3.1.6. Väčší súlad s inými nástrojmi acquis EÚ v oblasti azylu V upravenom návrhu sa reviduje niekoľko procesných prostriedkov v záujme ich lepšieho zosúladenia s inými azylovými nástrojmi EÚ, predovšetkým s upraveným návrhom smernice o podmienkach prijímania. Týka sa to predovšetkým ustanovení o osobitných potrebách a zraniteľných osobách a konaniach na hraniciach. Upravený návrh okrem toho uvádza do súladu ustanovenia o odbornej príprave s príslušnými ustanoveniami nariadenia o EASO. V ustanoveniach týkajúcich sa odbornej prípravy a prístupu ku konaniu uvádza konkrétnejšiu úlohu EASO. Cieľom je poskytnúť členským štátom flexibilitu, ako aj podporu. Zapojenie EASO by malo podporiť súlad s vykonávaním v celej Únii. S cieľom uľahčiť jednotné uplatňovanie acquis v oblasti azylu a zjednodušiť platné pravidlá návrh ustanovuje jednotné konanie, z ktorého je zrejmé, že by sa žiadosti mali posudzovať z hľadiska obidvoch foriem medzinárodnej ochrany ustanovených v kvalifikačnej smernici. 3.2. Právny základ Upraveným návrhom sa mení a dopĺňa smernica 2005/85/ES. Ako právny základ je použitý článok 78 ods. 2 písm. d) Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), v ktorom sa uvádza prijatie opatrení na spoločné postupy udeľovania a odnímania jednotného statusu azylu alebo doplnkovej ochrany. 3.3. Územné uplatňovanie Navrhovaná smernica bude určená členským štátom. Uplatňovanie smernice na Spojené kráľovstvo a Írsko sa určí v súlade s ustanoveniami protokolu č. 21 pripojenému k ZFEÚ. V súlade s článkami 1 a 2 protokolu č. 22 o postavení Dánska, ktorý je pripojený k ZFEÚ, Dánsko nie je viazané touto smernicou ani nepodlieha jej uplatňovaniu. 3.4. Zásada subsidiarity Hlava V ZFEÚ týkajúca sa priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti prepožičiava v tejto súvislosti Európskej únii určitú právomoc, ktorá sa musí uplatňovať v súlade s článkom 5 Zmluvy o Európskej únii, t. j. len vtedy a len v takom rozsahu, pokiaľ ciele navrhované touto činnosťou nemôžu byť uspokojivo dosiahnuté členskými štátmi a z dôvodov rozsahu alebo dôsledkov navrhovanej činnosti ich možno lepšie dosiahnuť prostredníctvom Únie. Právny základ pre činnosť Únie je stanovený v článku 78 ZFEÚ. V tomto ustanovení sa uvádza, že Únia „tvorí spoločnú politiku v oblasti azylu, doplnkovej ochrany a dočasnej ochrany s cieľom poskytnúť zodpovedajúce právne postavenie každému štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorý potrebuje medzinárodnú ochranu, a zabezpečiť súlad so zásadou non-refoulement. Táto politika musí byť v súlade so Ženevským dohovorom z 28. júla 1951 a Protokolom z 31. januára 1967 týkajúcimi sa právneho postavenia utečencov, ako aj inými príslušnými zmluvami.“ Vzhľadom na nadnárodnú povahu problémov súvisiacich s azylom a ochranou utečencov má EÚ všetky predpoklady na to, aby navrhovala riešenia v rámci spoločného európskeho azylového systému, najmä pokiaľ ide o otázky týkajúce sa priznávania a odnímania medzinárodnej ochrany, a to predovšetkým s cieľom vyhnúť sa sekundárnym pohybom. Hoci prijatím smernice v roku 2005 sa dosiahol značný stupeň harmonizácie, je potrebný ďalší krok zo strany EÚ, aby sa dospelo k vyšším a lepšie zosúladeným normám ochrany a aby sa mohli vykonať ďalšie kroky smerujúce k spoločnému azylovému konaniu. Tieto normy sa takisto považujú za nevyhnutné, pretože je potrebné zabezpečiť, aby boli žiadosti žiadateľov o medzinárodnú ochranu, na ktorú sa vzťahujú konania podľa dublinského nariadenia, posudzované v rôznych členských štátoch za rovnocenných podmienok. 3.5. Zásada proporcionality V posúdení vplyvov zmien a doplnení smernice o konaní o azyle[5], ktoré sa vypracovalo ako súčasť prípravy predchádzajúceho návrhu, sa posudzovali všetky možnosti z hľadiska problémov, ktoré boli označené za vhodné z hľadiska ideálneho pomeru medzi praktickým úžitkom a potrebným úsilím a dospelo s k záveru, že voľba opatrenia na úrovni EÚ neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa, ktorým je vyriešenie týchto problémov. Súčasný upravený návrh zachováva hlavné zásady predchádzajúceho návrhu a zavádza dostatočnú flexibilitu pre členské štáty, čím ďalej prispieva k dodržiavaniu princípu proporcionality. 3.6. Vplyv na základné práva Tento návrh sa podrobne preskúmal s cieľom zabezpečiť, aby jeho ustanovenia boli plne v súlade: – so základnými právami zakotvenými v Charte základných práv EÚ a – so záväzkami vyplývajúcimi z medzinárodného práva, najmä zo Ženevského dohovoru, z Európskeho dohovoru o ľudských právach a Dohovoru OSN o právach dieťaťa. Zabezpečenie vyšších noriem azylových konaní, ako aj ich jednotné uplatňovanie v rámci celej EÚ bude mať celkovo pozitívny vplyv na žiadateľov o azyl a účinnejšie posilní základné právo na azyl podľa článku 18 charty. Návrh najmä zmenší priestor pre administratívne chyby v konaniach o azyle, a tým zaistí lepšie dodržovanie zásady non-refoulement podľa článku 19 charty a zlepší prístup k ochrane a k spravodlivosti, pričom zaručí, aby mal každý žiadateľ v prípade zamietavého rozhodnutia právo na účinný opravný prostriedok pred súdom alebo tribunálom v súlade s článkom 47 charty. Návrh zlepší aj uplatňovanie rodovej rovnosti uvedenej v článku 23 charty, podporí zásadu najlepšieho záujmu dieťaťa v rámci vnútroštátnych konaní o azyle v súlade s článkom 24 charty a posilní zásadu nediskriminácie ustanovenú v článku 21 charty. 2009/0165 (COD) Upravený návrh na SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o spoločných konaniach o priznávaní a odnímaní statusu medzinárodnej ochrany (Prepracované znenie) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä jej článok 78 ods. 2 písm. d), so zreteľom na návrh Európskej komisie, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru[6], so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov[7], konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, keďže: ò nový (1) Smernica Rady 2005/85/ES z 1. decembra 2005 o minimálnych štandardoch pre konanie v členských štátoch o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca[8] by sa mala podstatným spôsobom zmeniť a doplniť. Z dôvodu prehľadnosti je vhodné túto smernicu prepracovať. ê 2005/85/ES odôvodnenie 1 (prispôsobené) ð nový (2) Spoločná azylová politika, vrátane spoločného európskeho azylového systému, je neoddeliteľnou súčasťou cieľa Európskej únie postupne vytvoriť priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti otvoreného pre tých, ktorí sú okolnosťami prinútení oprávnene hľadať ochranu v Ö Únii Õ Spoločenstve. ðMala by sa riadiť zásadou solidarity a spravodlivého rozdelenia zodpovednosti medzi členskými štátmi vrátane finančných dôsledkov. ï ê 2005/85/ES odôvodnenie 2 (prispôsobené) (3) Európska Rrada na svojom osobitnom zasadnutí v Tampere 15. a 16. októbra 1999 súhlasila s prácou vedúcou k vytvoreniu spoločného európskeho azylového systému, založeného na plnom a všestrannom uplatňovaní Ženevského dohovoru z 28. júla 1951 o právnom postavení utečencov, ktorý bol zmenený a doplnený nNewyorským protokolom z 31. januára 1967 (Ženevský dohovor), ktorá takto potvrdzuje zásadu Ö non-refoulement Õ nevyhostenia a zabezpečenia toho, že nikto nebude vrátený späť na perzekúciu. ê 2005/85/ES odôvodnenie 3 (prispôsobené) (4) Zo záverov Európskej rady zo zasadnutia v Tampere vyplýva, že spoločný európsky azylový systém by mal zahŕňať krátkodobé spoločné Ö normy Õ štandardy pre spravodlivé a účinné azylové konania o azyle v členských štátoch a dlhodobé pravidlá Ö Únie Õ spoločenstva vedúce k spoločnému azylovému konaniu o azyle v Európskejom Ö únii Õ spoločenstve. ê 2005/85/ES odôvodnenie 4 ð nový (5) ð Prvá etapa spoločného európskeho azylového systému bola dosiahnutá prijatím príslušných právnych nástrojov stanovených v zmluvách vrátane smernice 2005/85/ES, ktorá bola ï Minimálne štandardy stanovené v tejto smernici pre konanie v členských štátoch o priznávaní alebo odnímaní postavenia utečenca sú preto prvým opatrením týkajúcim sa konaní o azyle. ò nový (6) Európska rada na svojom zasadnutí 4. novembra 2004 prijala Haagsky program, v ktorom sa stanovujú ciele, ktoré sa majú realizovať v priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti v období rokov 2005 až 2010. V tejto súvislosti bola Európska komisia v Haagskom programe vyzvaná, aby ukončila hodnotenie právnych nástrojov prvej etapy a aby predložila Rade a Európskemu Parlamentu nástroje a opatrenia druhej etapy. V súlade s Haagskym programom je zriadenie spoločného konania o azyle a jednotného statusu platného v celej Únii cieľom, ktorý sa má sledovať v rámci vytvárania spoločného európskeho azylového systému. (7) Európska rada v Európskom pakte o prisťahovalectve a azyle, ktorý bol prijatý dňa 16. októbra 2008, poukázala na skutočnosť, že medzi členskými štátmi pretrvávajú výrazné rozdiely v poskytovaní ochrany, a vyzvala na prijatie nových iniciatív vrátane návrhu na vytvorenie jednotného konania o azyle so spoločnými zárukami s cieľom zavŕšiť budovanie spoločného európskeho azylového systému stanoveného v Haagskom programe. (8) Európska rada na svojom zasadnutí 10. a 11. decembra 2009 prijala Štokholmský program, v ktorom sa opätovne potvrdzuje záväzok vytvoriť do roku 2012 spoločný priestor ochrany a solidarity vychádzajúci zo spoločného konania o azyle a jednotného postavenia pre všetky osoby, ktorým sa udelila medzinárodná ochrana. Jeho základom by mali byť normy vysokej ochrany a spravodlivé a účinné postupy. Štokholmský program potvrdil, že ľuďom, ktorí potrebujú medzinárodnú ochranu, sa musí zabezpečiť prístup k právne bezpečným a účinným konaniam o azyle. V súlade so Štokholmským programom by sa bez ohľadu na členský štát, v ktorom si osoba podala žiadosť o azyl, malo takejto osobe poskytnúť rovnocenné zaobchádzanie, pokiaľ ide o procesné pravidlá a určenie statusu. Cieľom je, aby sa s podobnými prípadmi zaobchádzalo podobne a s rovnakým výsledkom. (9) Mali by sa mobilizovať zdroje Európskeho fondu pre utečencov a Európskeho podporného úradu pre azyl, ktorý bol zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 439/2010[9], a to s cieľom poskytnúť primeranú podporu členským štátom pri ich úsilí o implementáciu noriem stanovených v druhej etape spoločného európskeho azylového systému, a to najmä tým členským štátom, ktorých azylové systémy sú predovšetkým v dôsledku geografických alebo demografických podmienok vystavené neprimeraným tlakom. (10) S cieľom zaistiť komplexné a efektívne posúdenie potrieb medzinárodnej ochrany žiadateľov v zmysle smernice […/.../EÚ] [o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako osôb pod medzinárodnou ochranou a obsah poskytovanej ochrany (kvalifikačná smernica)] by mal rámec Únie týkajúci sa konaní o priznávaní medzinárodnej ochrany vychádzať z koncepcie jednotného konania o azyle. ê 2005/85/ES odôvodnenie 5 ð nový (11) Hlavným cieľom tejto smernice je ð stanoviť ďalšie normy pre konania v členských štátoch o priznávaní a odnímaní medzinárodnej ochrany s cieľom zaviesť v Únii spoločné konanie o azyle ï zaviesť minimálny rámec v Európskom spoločenstve pre konania o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca. ê 2005/85/ES odôvodnenie 6 ð nový (12) Aproximácia procesných pravidiel pre priznávanie alebo odnímanie ð medzinárodnej ochrany ï statusu utečenca by mala pomôcť obmedziť sekundárne pohybypri zamedzovaní následných presunov žiadateľov o ð medzinárodnú ochranu ï azyl medzi členskými štátmi, kde by bol takýto pohybpresun zapríčinený rozdielmi v právnych rámcoch, ð a vytvoriť rovnocenné podmienky na uplatňovanie smernice […./.../EÚ] [kvalifikačná smernica] v členských štátoch ï . ê 2005/85/ES odôvodnenie 7 ð nový (13) Základnou črtou minimálnych štandardov je to, že čČlenské štáty by mali mať právomoc zaviesť alebo si ponechať priaznivejšie ustanovenia pre štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osoby bez štátnej príslušnosti, ktoré požiadajú členský štát o medzinárodnú ochranučlenský štát, ak sa takáto žiadosť chápe tak, že dotknutá osoba ð potrebuje medzinárodnú ochranu ï je utečencom v zmysle ð smernice […./.../EÚ] [kvalifikačná smernica] ï článku 1 bod A Ženevského dohovoru. ê 2005/85/ES odôvodnenie 9 ð nový (14) Pri zaobchádzaní s osobami, ktoré spadajú do rozsahu pôsobnosti tejto smernice, sú členské štáty viazané záväzkami vyplývajúcimi z nástrojov medzinárodného práva, ktorých ku ktorým sú zmluvnou stranou a ktoré zakazujú diskrimináciu. ê 2005/85/ES odôvodnenie 10 ð nový (15) Je nevyhnutné, aby rozhodnutia o všetkých žiadostiach o ð medzinárodnú ochranu ï azyl boli prijímané na základe faktov a predovšetkým orgánmi, ktorých personál má primerané vedomosti alebo prešiel potrebným školením v oblasti týkajúcej sa azylu a ð medzinárodnej ochrany ï utečencov. ê 2005/85/ES odôvodnenie 11 ð nový (16) Je v záujme členských štátov aj žiadateľov o ð medzinárodnú ochranu ï azyl, aby sa o žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl rozhodlo čo najskôr ð , bez toho, aby bolo dotknuté primerané a úplné posúdenie ï. Organizácia spracovávania žiadostí o azyl by mala byť v právomoci členských štátov, aby mohli v súlade so svojimi vnútroštátnymi potrebami, uprednostniť alebo urýchliť spracovanie akejkoľvek žiadosti pri zohľadnení štandardov tejto smernice. (17) Je takisto v záujme členských štátov aj žiadateľov zabezpečiť, aby potreba medzinárodnej ochrany bola správne uznaná už na prvom stupni. S týmto cieľom by sa žiadateľom mali poskytnúť na prvom stupni bezplatné právne a procesné informácie, ktoré by zohľadňovali ich konkrétnu situáciu. Poskytnutie takýchto informácií by okrem iného umožnilo žiadateľom lepšie porozumieť konaniu, a tým im uľahčilo splnenie príslušných povinností. Bolo by neprimerané žiadať od členských štátov, aby takéto informácie poskytovali iba prostredníctvom služieb kvalifikovaných právnikov. Členské štáty by preto mali mať možnosť nájsť najvhodnejší spôsob poskytovania takýchto informácií, napr. prostredníctvom mimovládnych organizácií, vládnych úradníkov alebo špecializovaných štátnych služieb. (18) Za určitých podmienok by sa žiadateľom mala v rámci konaní o opravnom prostriedku poskytovať bezplatná právna pomoc a zastúpenie zo strany osôb, ktoré sú na to podľa vnútroštátneho práva oprávnené. Okrem toho by žiadatelia mali mať vo všetkých fázach konania právo poradiť sa na svoje vlastné náklady s právnymi alebo inými poradcami, ktorých ako takých povoľuje vnútroštátne právo. ê 2005/85/ES odôvodnenie 12 ð nový (19) Pojem verejný poriadok môže ð okrem iného ï zahŕňať odsúdenie za spáchanie závažného trestného činu. ê 2005/85/ES odôvodnenie 13 (prispôsobené) ð nový (20) V záujme správneho uznania tých osôb, ktoré potrebujú ochranu ako utečenci v zmysle článku 1 Ženevského dohovoru ð alebo ako osoby oprávnené na doplnkovú ochranu ï, by mal mať každý žiadateľ, ak určité výnimky nestanovujú inak, účinný prístup ku konaniu, možnosti spolupráce a riadnej komunikácie s príslušnými orgánmi, aby mohol predložiť relevantné dôkazy týkajúce sa jeho prípadu, a dostatočným procesným zárukám vo všetkých procesných štádiách konania. Konanie, v rámci ktorého prebieha posúdenieskúmanie žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl, by navyše za bežných okolností malo žiadateľovi o azyl poskytnúť aspoň právo zostať v členskom štáte zotrvať do vydania rozhodnutia príslušným orgánom, prístup k tlmočníckej službe pri predkladaní svojho prípadu v prípade vypočúvania pohovoru s úradmi, možnosť komunikovať so zástupcom vysokého komisára Organizácie Spojených národov pre utečencov (UNHCR) ð a s organizáciami poskytujúcimi poradenstvo alebo konzultácie žiadateľom o medzinárodnú ochranu ï alebo s akoukoľvek organizáciou, ktorá pracuje v jeho mene, právo na primerané oznámenie rozhodnutia, skutkové a zákonné dôvody rozhodnutia, možnosť konzultácie s právnym poradcom alebo iným poradcom a právo byť, v rozhodujúcich okamihoch v priebehu procesu informovaný, o svojom právnom postavení v jazyku, ð ktorému rozumie alebo ï o ktorom sa odôvodnene predpokladá, že mu Ö rozumie Õ bude rozumieť ð a v prípade zamietavého rozhodnutia právo na účinný opravný prostriedok pred súdnym orgánom ï . ê 2005/85/ES odôvodnenie 14 V prípade maloletých bez sprievodu, by sa z dôvodu ich zraniteľnosti mali navyše zaviesť osobitné procesné záruky. V tomto kontexte by členské štáty mali predovšetkým zohľadniť to, čo je v najlepšom záujme dieťaťa. ò nový (21) S cieľom zaistiť účinný prístup ku konaniu o posúdení žiadosti by sa úradníkom, ktorí ako prví prichádzajú do styku s osobami žiadajúcimi o medzinárodnú ochranu, a to najmä tým, ktorí vykonávajú hraničný dozor na pozemných a námorných hraniciach alebo hraničné kontroly, mali poskytnúť pokyny a potrebná odborná príprava týkajúce sa uznávania a riešenia žiadostí o medzinárodnú ochranu. Mali by byť schopní poskytnúť štátnym príslušníkom tretích krajín alebo osobám bez štátnej príslušnosti, ktorí sa nachádzajú na území, a to aj na hraniciach, v pobrežných vodách alebo v tranzitných priestoroch členských štátov, a chcú požiadať o medzinárodnú ochranu, všetky príslušné informácie o tom, kde a akým spôsobom je možné podať žiadosť o medzinárodnú ochranu. V prípade, keď sa uvedené osoby nachádzajú v pobrežných vodách členského štátu, mali by byť prepravené na pevninu a ich žiadosti by sa mali posúdiť v súlade s touto smernicou. (22) S cieľom uľahčiť prístup ku konaniu o posúdení žiadosti na hraničných priechodoch a v útvaroch zaistenia, by mali byť prístupné informácie o možnosti požiadať o medzinárodnú ochranu. Základná komunikácia potrebná na to, aby príslušné orgány boli schopné porozumieť, či si osoby želajú požiadať o medzinárodnú ochranu, by sa mala zabezpečiť prostredníctvom tlmočenia. (23) Žiadateľom, ktorí potrebujú osobitné procesné záruky, ako sú maloletí, maloletí bez sprievodu, osoby, ktoré boli podrobené mučeniu, znásilnené alebo vystavené iným závažným násilným činom, alebo osoby so zdravotným postihnutím, by sa okrem toho mala poskytnúť primeraná podpora, aby sa vytvorili potrebné podmienky na ich účinný prístup ku konaniam a na predloženie prvkov nevyhnutných na zdôvodnenie žiadosti o medzinárodnú ochranu. (24) Vnútroštátne opatrenia týkajúce sa zisťovania a dokumentácie symptómov a príznakov mučenia alebo iných závažných aktov fyzického alebo psychického násilia vrátane aktov sexuálneho násilia v rámci konaní, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, by mali okrem iného vychádzať z Manuálu o účinnom vyšetrovaní a dokumentácii mučenia a iného krutého, neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania alebo trestania (Istanbulský protokol). (25) S cieľom zaistiť skutočnú rovnosť medzi žiadateľmi ženského a mužského pohlavia by konanie o posúdení žiadosti malo zohľadňovať rodový aspekt. Najmä osobné pohovory by sa mali organizovať takým spôsobom, aby umožňovali žiadateľom ženského aj mužského pohlavia hovoriť o svojich skúsenostiach z minulosti v prípadoch prenasledovania na základe pohlavia. Zložitosť nárokov súvisiacich s rodovým aspektom by sa mala náležite zohľadniť v rámci konaní založených na koncepcii bezpečnej tretej krajiny, koncepcii bezpečnej krajiny pôvodu alebo koncepcii následných žiadostí. (26) V súlade s Chartou základných práv Európskej únie a Dohovorom OSN o právach dieťaťa z roku 1989 by pri vykonávaní tejto smernice mal byť pre členské štáty prvoradý najlepší záujem dieťaťa. (27) Konania o posúdení potrieb medzinárodnej ochrany by mali byť organizované tak, aby príslušným orgánom umožňovali dôkladne posúdiť žiadosti o medzinárodnú ochranu. ê 2005/85/ES odôvodnenie 15 ð nový (28) V prípade, že žiadateľ podá následnú žiadosť bez predloženia nového dôkazu alebo argumentu, bolo by neprimerané žiadať od členských štátov, aby vykonali úplne nové preskúmanie posúdenie v plnom rozsahu. V takýchto prípadoch by mali mať členské štáty ð možnosť odmietnuť žiadosť ako neprípustnú v súlade so zásadou res judicata ï možnosť výberu konania, ktoré umožňuje výnimku zo záruk, ktoré za normálnych okolností žiadateľ požíva. ê 2005/85/ES odôvodnenie 16 ð nový (29) Veľa žiadostí o azyl ð medzinárodnú ochranu ï sa podáva na hraniciach alebo v tranzitnom pásme priestore členského štátu pred rozhodnutím o vstupe žiadateľa. Členským štátom by malo byť umožnené ð ustanoviť konania na určenie prípustnosti a/alebo na vecné posúdenie, ktoré umožňujú rozhodnúť o žiadostiach podaných na hraniciach alebo v tranzitných priestoroch na týchto miestach ï zachovať existujúce konania upravené na osobitnú situáciu žiadateľov na hranici. Mali by sa definovať spoločné pravidlá o možných výnimkách urobených za týchto okolností zo záruk, ktoré žiadateľ za bežných okolností požíva. Konanie na hraniciach by sa malo hlavne vzťahovať na tých žiadateľov, ktorí nespĺňajú podmienky pre vstup na územie členských štátov. ê 2005/85/ES odôvodnenie 17 ð nový (30) Kľúčovým faktorom pri posudzovaní odôvodnenosti žiadosti o azyl ð medzinárodnú ochranu ï je bezpečnosť žiadateľa v krajine jeho pôvodu. Ak sa tretia krajina môže považovať za bezpečnú krajinu pôvodu, členské štáty by mali byť schopné označiť ju za bezpečnú a predpokladať jej bezpečnosť pre konkrétneho žiadateľa, pokiaľ tento nepredloží vážne protichodné údaje. ê 2005/85/ES odôvodnenie 18 (31) Podľa úrovne dosiahnutej harmonizácie pre kvalifikovanie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátnej príslušnosti ako utečencov by sa mali ustanoviť spoločné kritériá pre určovanie tretích krajín ako bezpečných krajín. ê 2005/85/ES odôvodnenie 19 Ak sa Rada presvedčí, že tieto kritériá sú v súvislosti s konkrétnou krajinou pôvodu splnené, a následne ju zaradí do minimálneho spoločného zoznamu bezpečných krajín pôvodu, ktorý sa má prijať podľa tejto smernice, členské štáty by mali byť povinné zvážiť žiadosti osôb, ktoré majú štátnu príslušnosť tejto krajiny, alebo osôb bez štátnej príslušnosti, ktoré predtým mali v tejto krajine bežné bydlisko, na základe vyvrátiteľnej domnienky o bezpečnosti tejto krajiny. Vo svetle politickej dôležitosti označenia bezpečných krajín pôvodu, najmä z pohľadu vplyvu hodnotenia situácie v oblasti ľudských práv v krajine pôvodu a jej dôsledkov na politiky Európskej únie v oblasti vonkajších vzťahov, by mala Rada akékoľvek rozhodnutia o vytvorení alebo zmene a doplnení zoznamu urobiť po porade s Európskym parlamentom. ê 2005/85/ES odôvodnenie 20 (prispôsobené) (32) Z postavenia Bulharska a Rumunska ako pristupujúcich kandidátskych krajín k Európskej únii a pokroku, ktoré tieto krajiny urobili pre členstvo, vyplýva, že by sa na účely tejto smernice mali považovať za krajiny bezpečného pôvodu do dňa ich pristúpenia k Európskej únii. ê 2005/85/ES odôvodnenie 21 ð nový (33) Určenie tretej krajiny ako bezpečnej krajiny pôvodu na účely tejto smernice nemôže zakladať absolútnu záruku bezpečnosti pre štátnych príslušníkov tejto krajiny. Hodnotenie, o ktoré sa opiera určenie, môže samozrejme brať do úvahy len všeobecné právne a politické podmienky v tejto krajine a to, či pôvodcovia prenasledovania, mučenia, neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania alebo trestania podliehajú v praxi trestom v prípade, ak sa v dotknutej krajine preukáže, že nesú za to zodpovednosť. Z tohto dôvodu je dôležité, že ak žiadateľ preukáže, že existujú ð oprávnené ï vážne dôvody nepovažovať krajinu za bezpečnú v jeho osobitnej situácii konkrétnych okolnostiach, určenie krajiny ako bezpečnej sa pre neho už nepovažuje za relevantné. ê 2005/85/ES odôvodnenie 22 (prispôsobené) ð nový (34) Členské štáty by mali preskúmať posúdiť všetky žiadosti z vecného hľadiska, t. j. zhodnotiť, či je daný žiadateľ kvalifikovaný Ö na medzinárodnú ochranu Õ ako utečenec v súlade so smernicou […./../EÚ] [kvalifikačná smernica] smernicou Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych normách pre uznanie a postavenie štátnych príslušníkov tretích krajín alebo osôb bez štátnej príslušnosti ako utečencov alebo osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu z iných dôvodov, a o obsahu poskytnutej ochrany, pokiaľ táto smernica neustanovuje inak, najmä tam, kde možno odôvodnene predpokladať, že by iná krajina urobila preskúmanie vykonala posúdenie alebo poskytla dostatočnú ochranu. Členské štáty by najmä nemali byť povinné preskúmaťposúdiť vecné hľadisko žiadosti o azyl ð medzinárodnú ochranu ï, ak prvá krajina priznala žiadateľovi postavenie utečenca alebo inú dostatočnú ochranu a žiadateľ bude prijatý späť spätne poslaný do tejto krajiny. ê 2005/85/ES odôvodnenie 23 ð nový (35) Členské štáty by tiež nemali byť povinné preskúmať posúdiť vecné hľadisko žiadosti o azyl ð medzinárodnú ochranu ï, ak sa kvôli ð dostatočnej ï väzbe žiadateľa na tretiu krajinu, ako ju definuje vnútroštátne právo, môže odôvodnene očakávať, že hľadá ochranu v tejto tretej krajine ð a existujú dôvody domnievať sa, že žiadateľ bude do tejto krajiny prijatý alebo opätovne prijatý ï. Členské štáty môžu postupovať na tomto základe, ak by konkrétny žiadateľ bol v bezpečí v tejto dotknutej tretej krajine. S cieľom zabrániť následnému sekundárnemu pohybu žiadateľov, by sa mali stanoviť spoločné zásady, na základe ktorých budú členské štáty posudzovať alebo označovať tretie štáty ako bezpečné. ê 2005/85/ES odôvodnenie 24 ð nový (36) Navyše s ohľadom na určité európske tretie krajiny, ktoré dodržiavajú osobitne vysoké štandardy normy v oblasti ľudských práv a ochrany utečencov, by členské štáty mali mať možnosť nevykonať alebo nevykonať úplné preskúmanie posúdenie žiadostí o azyl, ð medzinárodnú ochranu ï týkajúcich sa žiadateľov, ktorí na ich územie vstúpili z takýchto tretích európskych krajín. Kvôli možným dôsledkom obmedzeného alebo neuskutočneného preskúmania na žiadateľa, uplatňovanie tohto konceptu bezpečnej tretej krajiny by sa malo obmedziť na prípady, ktoré zahŕňajú tretie krajiny, v súvislosti s ktorými sa Rada presvedčila, že sú v dotknutých tretích štátoch splnené vysoké bezpečnostné štandardy tak, ako sú ustanovené v tejto smernici. Rada by mala prijať rozhodnutia v tejto záležitosti po porade s Európskym parlamentom. ê 2005/85/ES odôvodnenie 25 Z povahy spoločných štandardov oboch konceptov o bezpečných tretích krajinách, ako sú ustanovené v tejto smernici, vyplýva, že praktický účinok konceptov závisí od toho, či daná tretia krajina umožní konkrétnemu žiadateľovi vstup na svoje územie. ò nový (37) S cieľom uľahčiť pravidelnú výmenu informácií o uplatňovaní koncepcie bezpečnej krajiny pôvodu, bezpečnej tretej krajiny a európskej bezpečnej tretej krajiny v jednotlivých členských štátoch a pripraviť možnú budúcu harmonizáciu, by členské štáty mali Komisii oznámiť príslušné tretie krajiny, na ktoré sa tieto koncepcie vzťahujú, alebo ju o nich pravidelne informovať. ê 2005/85/ES odôvodnenie 26 ð nový (38) V súvislosti s odňatím postavenia utečenca ð alebo statusu doplnkovej ochrany ï by mal členský štát zabezpečiť, aby osoby, ktoré požívajúli výhody ð medzinárodnú ochranu ï z postavenia utečenca, boli náležitým spôsobom informované o možnom prehodnotení ich postavenia a mali možnosť predložiť svoje stanovisko pred tým, ako orgány môžu prijať prijmú svoje odôvodnené rozhodnutie o odňatí ich postavenia. Malo by však byť umožnené odobratie týchto záruk, ak dôvody na zánik postavenia utečenca nesúvisia so zmenou podmienok, na ktorých sa priznanie zakladalo. ê 2005/85/ES odôvodnenie 27 (prispôsobené) ð nový (39) To, že prijaté rozhodnutia o žiadosti o azyl ð medzinárodnú ochranu, rozhodnutia o odmietnutí znovu otvoriť posúdenie žiadosti po jeho prerušení ï a Ö rozhodnutia Õ o odňatí postavenia utečenca ð alebo statusu doplnkovej ochrany ï majúmá podliehať účinným opravným prostriedkom pred súdnym orgánom v zmysle článku 234 zmluvy odráža základnú zásadu práva Ö Únie Õ Spoločenstva. Účinnosť opravného prostriedku aj v súvislosti s preskúmaním príslušných dôkazov závisí od celkového administratívneho systému a systému súdnictva v každom členskom štáte. ê 2005/85/ES odôvodnenie 28 (40) V súlade s článkom 72 64 zZmluvy o fungovaní Európskej únie sa táto smernica nedotýka výkonu zodpovedností členských štátov za udržanie verejného poriadku a zabezpečenie vnútornej bezpečnosti. ê 2005/85/ES odôvodnenie 29 ð nový (41) Táto smernica sa nevzťahuje na konania ð medzi členskými štátmi ï, ktoré upravuje nariadenie Rady (ES) č. 343/2003 z 18. februára 2003 ustanovujúce nariadenie (EÚ) č. […/…][, ktorým sa ustanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl ð medzinárodnú ochranu ï podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny ð alebo osobou bez štátnej príslušnosti ï v jednom z členských štátov] (dublinské nariadenie). ò nový (42) Žiadatelia, na ktorých sa vzťahuje nariadenie (EÚ) č. […/…] [dublinské nariadenie] by mali mať prístup k základným zásadám a zárukám stanoveným v tejto smernici a osobitným zárukám podľa nariadenia (EÚ) č. […/…] [dublinské nariadenie]. ê 2005/85/ES odôvodnenie 30 (43) Vykonávanie tejto smernice by sa malo hodnotiť v pravidelných intervaloch nepresahujúcich dva roky. ê 2005/85/ES odôvodnenie 31 (prispôsobené) (44) Keďže cieľ tejto smernice, a to ustanoviť v členských štátoch minimálne štandardy pre konanie o priznávaní a odnímaní postavenia utečenca nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov a z dôvodu rozsahu a účinkov tejto činnosti ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Ö Únie Õ Spoločenstva, a Spoločenstvo môže Ö Únia Õ prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zZmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec, ktorý je potrebný na dosiahnutie tohto cieľa. ê 2005/85/ES odôvodnenie 32 V súlade s článkom 3 Protokolu o postavení Spojeného kráľovstva a Írska pripojeného k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva, Spojené kráľovstvo oznámilo listom z 24. januára 2001 svoju vôľu zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tejto smernice. ê 2005/85/ES odôvodnenie 33 V súlade s článkom 3 Protokolu o postavení Spojeného kráľovstva a Írska pripojeného k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva, Írsko oznámilo listom zo 14. februára 2004 svoju vôľu zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tejto smernice. ò nový (45) V súlade s článkom 4a ods. 1 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie, a bez toho, aby bol dotknutý odsek 2 uvedeného článku, Spojené kráľovstvo nie je viazané týmto opatrením a naďalej je viazané smernicou 2005/85/ES, pokiaľ neoznámi svoj zámer prijať toto opatrenie v súlade s článkom 4 uvedeného protokolu. ê 2005/85/ES odôvodnenie 34 (46) V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska pripojeného k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o fungovaní Európskej únie založení Európskeho spoločenstva, sa Dánsko nepodieľa nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, nie je ňou viazané a ani nepodlieha jej uplatňovaniu, ê 2005/85/ES odôvodnenie 8 ð nový (47) Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané najmä Chartou základných práv Európskej únie. ð Táto smernica sa najmä snaží zabezpečiť úplné rešpektovanie ľudskej dôstojnosti a podporovať uplatňovanie článkov 1, 18, 19, 21, 23, 24 a 47 charty a musí sa zodpovedajúcim spôsobom vykonávať. ï ò nový (48) Povinnosť transponovať túto smernicu do vnútroštátneho práva by sa mala obmedziť na tie ustanovenia, ktoré predstavujú podstatnú zmenu v porovnaní s predchádzajúcou smernicou. Povinnosť transponovať ustanovenia, ktoré sa nezmenili, vyplýva z predchádzajúcej smernice. (49) Táto smernica by sa mala uplatňovať bez toho, aby boli dotknuté záväzky členských štátov týkajúce sa lehôt na transpozíciu smernice stanovených v prílohe II časti B do vnútroštátneho práva. ê 2005/85/ES ð nový PRIJALI TÚTO SMERNICU: KAPITOLA I Všeobecné ustanovenia Článok 1 Účel Účelom tejto smernice je stanoviť ð spoločné postupy ï minimálne štandardy pre konanie členských štátov o priznávaniaí a odnímaniaí ð medzinárodnej ochrany podľa smernice […/…/EÚ] [kvalifikačná smernica] ï postavenia utečenca. Článok 2 Vymedzenie pojmov Na účely tejto smernice: a) „Ženevský dohovor“ znamená dohovor z 28. júla 1951 o právnom postavení utečencov, zmenený a doplnený nNewyorským protokolom z 31. januára 1967;. b) „Žiadosť“ alebo „Žiadosť o azyl“ znamená žiadosť podanú štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti, ktorú je možné chápať ako žiadosť o medzinárodnú ochranu od členského štátu podľa Ženevského dohovoru. Každá žiadosť o medzinárodnú ochranu sa považuje za žiadosť o azyl, pokiaľ dotknutá osoba výslovne nežiada o iný druh ochrany, o ktorú je možné požiadať samostatne. ò nový b) „žiadosť“ alebo „žiadosť o medzinárodnú ochranu“ znamená žiadosť o ochranu od členského štátu podanú štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti, o ktorých je možné usudzovať, že žiadajú o priznanie postavenia utečenca alebo statusu doplnkovej ochrany, a ktorí výslovne nežiadajú o iný druh ochrany mimo rozsahu pôsobnosti smernice […./.../EÚ] [kvalifikačná smernica], o ktorú je možné požiadať samostatne; ê 2005/85/ES ð nový c) „žŽiadateľ“ alebo „žiadateľ o ð medzinárodnú ochranu ï azyl“ znamená štátneho príslušníka tretej krajiny alebo osobu bez štátnej príslušnosti, ktoríá podalia žiadosť o ð medzinárodnú ochranu ï azyl, s ohľadom na ktorú ešte nebolo prijaté konečné rozhodnutie;. ò nový d) „žiadateľ, ktorý potrebuje osobitné procesné záruky“ znamená žiadateľa, v prípade ktorého sú z dôvodu veku, pohlavia, sexuálnej orientácie, pohlavnej identity, postihnutia, závažnej telesnej choroby, duševnej choroby, post-traumatických porúch alebo následkov mučenia, znásilnenia, alebo inej závažnej formy psychického, fyzického alebo sexuálneho násilia potrebné osobitné záruky na to, aby mohol využívať práva a plniť povinnosti v súlade s touto smernicou; ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový e d) „kKonečné rozhodnutie“ znamenáje rozhodnutie o tom, či sa štátnemu príslušníkovi tretej krajiny alebo osobe bez štátnej príslušnosti prizná postavenie utečenca ð alebo status doplnkovej ochrany ï na základe smernice […./../EÚ] [kvalifikačná smernica] smernice 2004/83/ES, a ktoré už nepodlieha opravnému prostriedku v rámci kapitoly V tejto smernice bez ohľadu na to, či má tento opravný prostriedok účinok, ktorý umožňuje žiadateľom zostať v členskom štáte až dovtedy, kým nebude známy jeho výsledok do vyriešenia, pokiaľ príloha III tejto smernice neustanovuje inak;. f e) „rRozhodujúci orgán“ znamená akýkoľvek kvázi súdny alebo správny orgán v členskom štáte zodpovedný za preskúmanie posúdenie žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl, príslušný na prijímanie rozhodnutí na prvom stupni o takýchto prípadoch, ak príloha I neustanovuje inak;. g f) „uUtečenec“ je znamená štátnehoy príslušníka tretej krajiny alebo osobua bez štátnej príslušnosti, ktoríá spĺňajú požiadavky článku 2 písm. d) smernice […./.../EÚ] [kvalifikačná smernica]1 Ženevského dohovoru, ako uvádza smernica 2004/83/ES;. ò nový h) „osoba oprávnená na doplnkovú ochranu“ znamená štátneho príslušníka tretej krajiny alebo osobu bez štátnej príslušnosti, ktorí spĺňajú podmienky článku 2 písm. f) smernice […./.../EÚ] [kvalifikačná smernica]; i) „status medzinárodnej ochrany“ znamená uznanie štátneho príslušníka tretej krajiny alebo osoby bez štátnej príslušnosti členským štátom za utečenca alebo za osobu oprávnenú na doplnkovú ochranu. ê 2005/85/ES j g) „pPostavenie utečenca“ znamená, že členský štát uzná štátneho príslušníka tretej krajiny alebo osobu bez štátnej príslušnosti za utečenca;. ò nový k) „status doplnkovej ochrany“ znamená uznanie štátneho príslušníka tretej krajiny alebo osoby bez štátnej príslušnosti členským štátom za osobu oprávnenú na doplnkovú ochranu. l) „maloletý“ znamená štátneho príslušníka tretej krajiny alebo osobu bez štátnej príslušnosti, ktorí sú mladší ako 18 rokov; ê 2005/85/ES ð nový m h) „mMaloletý bez sprievodu“ znamená ð maloletú osobu ako je definovaná článku 2 ods. 1 smernice […./.../EÚ] [kvalifikačná smernica]; ï osobu mladšiu ako osemnásť rokov, ktorá prišla na územie členských štátov bez sprievodu dospelej osoby, ktorá je za ňu zodpovedná v súlade s právnymi predpismi alebo obyčajovým právom, a to dovtedy, kým ju takáto osoba fakticky neprevezme do starostlivosti; patria sem aj maloletí, ktorí sú ponechaní bez sprievodu po tom, ako vstúpili na územie členských štátov. n i) „Zzástupca“ znamená ð osobu alebo organizáciu, ktorá bola príslušným orgánom ustanovená za zákonného opatrovníka, ktorého úlohou je pomáhať maloletej osobe bez sprievodu a zastupovať ju v konaniach ustanovených v tejto smernici, a to tak, aby boli zabezpečené najlepšie záujmy dieťaťa a aby mohla v prípade potreby vykonávať za maloletú osobu právne úkony. Ak je za zástupcu ustanovená organizácia, vymenuje osobu zodpovednú za vykonávanie úloh zákonného opatrovníka maloletej osoby v súlade s touto smernicou; ï osobu konajúcu v mene organizácie zastupujúcej maloletého bez sprievodu ako zákonný opatrovník, osobu, konajúcu v mene vnútroštátnej organizácie, ktorá je zodpovedná za starostlivosť a blaho o maloletých, alebo akéhokoľvek iného vhodného zástupcu, menovaného na to, aby zabezpečoval najlepšie záujmy maloletého. o j) „oOdňatie postaveniastatusu ð medzinárodnej ochrany ï utečenca“ znamená rozhodnutie príslušného orgánu zrušiť, ukončiť alebo odmietnuť obnovenie postavenia utečenca alebo ð statusu doplnkovej ochrany ï osobe v súlade so smernicou […./.../EÚ] [kvalifikačná smernica]2004/83/ES;. p k) „zZostať v členskom štáte“ znamená zostať na území členského štátu, v ktorom sa podala žiadosť o ð medzinárodnú ochranu ï azyl alebo v ktorom sa táto žiadosť posudzujeskúma, vrátane hraníc alebo tranzitných priestorov zón;. ò nový q) „následná žiadosť“ znamená ďalšiu žiadosť podanú po prijatí konečného rozhodnutia o predchádzajúcej žiadosti, a to vrátane prípadov, keď žiadateľ svoju žiadosť výslovne vzal späť a prípadov, keď rozhodujúci orgán po konkludentnom späťvzatí žiadosti túto žiadosť odmietol v súlade s článkom 28 ods. 1. ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový Článok 3 Rozsah pôsobnosti 1. Táto smernica sa uplatňuje na všetky žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl podané na území členských štátov, vrátane hraníc ð , pobrežných vôd ï a tranzitných priestorovzón, a na odňatie ð medzinárodnej ochrany ï postavenia utečenca. 2. Táto smernica sa neuplatňuje na prípady žiadostí o diplomatický alebo územný azyl predložené zastupiteľstvám členských štátov. 3. Ak členské štáty použijú alebo zavedú konanie, v ktorom sa skúma žiadosť o azyl ako žiadosť na základe Ženevského dohovoru a aj ako žiadosť o iný druh medzinárodnej ochrany za okolností, vymedzených článkom 15 smernice 2004/83/ES, počas celého tohto konania uplatňujú túto smernicu. 3. 4. Okrem toho sa čČlenské štáty môžu rozhodnúť uplatňovať túto smernicu v konaniach pri rozhodovaní o žiadostiach o akýkoľvek druh medzinárodnej ochrany ð , ktorá nepatrí do rozsahu pôsobnosti smernice […./.../EÚ] [kvalifikačná smernica] ï. Článok 4 Zodpovedné orgány 1. Členské štáty určia pre všetky konania rozhodujúci orgán, ktorý bude zodpovedný za príslušné posúdeniepreskúmanie žiadostí v súlade s touto smernicou, a najmä článkom 8 ods. 2 a článkom 9. ð Členské štáty zabezpečia, aby mal tento orgán k dispozícii primerané prostriedky vrátane dostatočného počtu spôsobilých pracovníkov na vykonávanie svojich úloh v súlade s touto smernicou. ï V súlade s článkom 4 ods. 4 nariadenia (ES) č. 343/2003 bude žiadosť o azyl podanú v členskom štáte orgánom iného členského štátu, vykonávajúcemu imigračnú kontrolu, riešiť ten členský štát, na ktorého území sa táto žiadosť podala. 2. Členské štáty však môžu stanoviť iný zodpovedný orgán Ö , ktorý je iný ako orgán uvedený v odseku 1, Õ na tieto účely: a) ð konanie v prípadoch podľa nariadenia (EÚ) č. […/…] [dublinské nariadenie]; a ï konanie v prípadoch, v ktorých členský štát uvažuje o presune žiadateľa do iného členského štátu podľa pravidiel stanovujúcich kritériá a mechanizmy na určenie, ktorý štát je zodpovedný za zváženie žiadosti o azyl, až do uskutočnenia tohto presunu alebo kým sa požiadaný štát neodmietol veci ujať alebo žiadateľa prijať; b) prijatie rozhodnutia o žiadosti s ohľadom na predpisy o národnej bezpečnosti za predpokladu, že sa s rozhodujúcim orgánom pred prijatím rozhodnutia uskutoční porada, či žiadateľ spĺňa požiadavku na utečenca v zmysle smernice 2004/83/ES; c) výkon predbežného skúmania podľa článku 32 za predpokladu, že tento orgán má prístup ku žiadateľovým spisom týkajúcim sa predošlej žiadosti; d) vyriešenie prípadov v rámci konania ustanoveného v článku 35 ods. 1; b e) ð udelenie alebo ï zamietnutie povolenia vstupu v rámci konania ustanoveného v článku ð 43 ï 35 ods. 2 až 5, podľa podmienok stanovených v týchto odsekoch ð a na základe stanoviska rozhodujúceho orgánu. ï ; f) konštatovanie, že žiadateľ sa snaží vstúpiť do členského štátu alebo už do neho vstúpil z bezpečnej tretej krajiny podľa článku 36, podľa podmienok stanovených v uvedenom článku. ò nový 3. Členské štáty zabezpečia, aby pracovníci rozhodujúceho orgánu boli riadne vyškolení. Na tento účel členské štáty poskytujú úvodnú a prípadne nadväznú odbornú prípravu, ktorá zahŕňa prvky uvedené v článku 6 ods. 4 písm. a) až e) nariadenia (EÚ) č. 439/2010. Členské štáty takisto zohľadňujú odbornú prípravu, ktorú zabezpečuje a rozvíja Európsky podporný úrad pre azyl. ê 2005/85/ES (prispôsobené) 4. 3. Členské štáty zabezpečia, aby v prípade, žeak boli Ö bol Õ podľa odseku 2 Ö určený orgán Õ určené orgány, mal personál Ö tohto orgánu Õ týchto orgánov primerané vedomosti alebo aby dostal potrebné školenie, aby mohol pri vykonávaní tejto smernice plniť svoje povinnosti. ò nový 5. Žiadosti o medzinárodnú ochranu podané v členskom štáte orgánom iného členského štátu, ktoré v tomto členskom štáte vykonávajú hraničné alebo imigračné kontroly, rieši členský štát, na území ktorého bola žiadosť podaná. ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový Článok 5 Priaznivejšie ustanovenia Členské štáty môžu zaviesť alebo si ponechať priaznivejšie Ö normy Õ štandardy pre konanie o priznávaní a odnímaní ð medzinárodnej ochrany ï postavenia utečenca, ak sú tieto Ö normy Õ štandardy zluúčiteľné s touto smernicou. KAPITOLA II Základné zásady a záruky Článok 6 Prístup ku konaniu 1. Členské štáty môžu vyžadovať, aby sa žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl ð podávali ï predkladali osobne a/alebo aby sa ð podávali ï predkladali na určenom mieste ð , bez toho, aby boli dotknuté odseky 2, 3 a 4. ï. ò nový 2. Členské štáty zabezpečia, aby osoba, ktorá si želá podať žiadosť o medzinárodnú ochranu, mala skutočnú možnosť podať žiadosť čo najskôr. 3. Ak osoba vyhlási, že chce podať žiadosť o medzinárodnú ochranu, členské štáty zabezpečia, aby skutočnosť, že daná osoba je žiadateľom, bola zaregistrovaná čo najskôr a najneskôr do 72 hodín po takom vyhlásení. Na tento účel členské štáty zabezpečia, aby pracovníci orgánov, ktorým by takéto vyhlásenia mohli byť adresované, mali príslušné pokyny a absolvovali potrebnú odbornú prípravu. Pri vykonávaní tohto odseku členské štáty zohľadnia príslušné usmernenia vypracované Európskym podporným úradom pre azyl. 4. Ak o medzinárodnú ochranu súčasne žiada veľký počet štátnych príslušníkov tretích krajín alebo osôb bez štátnej príslušnosti, takže je prakticky nemožné dodržať lehotu 72 hodín stanovenú v odseku 3, členské štáty môžu stanoviť predĺženie tejto lehoty až na 7 pracovných dní. ê 2005/85/ES (prispôsobené) 2. Členské štáty zabezpečia, aby každá dospelá osoba spôsobilá na právne úkony mala právo podať vo svojom vlastnom mene žiadosť o azyl. 3. Členské štáty môžu ustanoviť, že žiadateľ môže podať žiadosť v mene osôb, ktoré sú na ňom závislé. V takom prípade členské štáty zabezpečia súhlas dospelej závislej osoby so žiadosťou podanou v jej mene, pričom ak tento súhlas odmietne, bude mať príležitosť podať žiadosť vo svojom vlastnom mene. Súhlas sa vyžaduje v čase podania žiadosti alebo najneskôr pri osobnom pohovore s touto dospelou závislou osobou. 4. Členské štáty môžu vo vnútroštátnych právnych predpisoch určiť: a) v ktorých prípadoch smie maloletý podať žiadosť vo svojom vlastnom mene; b) v ktorých prípadoch je potrebné, aby žiadosť maloletého bez sprievodu podal zástupca, ako je to ustanovené v článku 17 ods. 1 písm. a); c) v ktorých prípadoch sa predpokladá, že podanie žiadosti o azyl je automaticky podaním žiadosti o azyl za každého nezosobášeného maloletého. 5. Členské štáty zabezpečia, aby orgány, u ktorých je pravdepodobné, že ich oslovia osoby, ktoré chcú podať žiadosť o azyl, boli schopné tejto osobe poradiť, ako a kde môže túto žiadosť podať a/alebo ako a kde môže požadovať, aby tieto orgány predložili túto žiadosť príslušnému orgánu. ê 2005/85/ES článok 6 ð nový Článok 7 Žiadosti podané v mene závislých osôb alebo maloletých 1. 2. Členské štáty zabezpečia, aby každá dospelá osoba spôsobilá na právne úkony mala právo podať vo svojom vlastnom mene žiadosť o ð medzinárodnú ochranu ï azyl. 2. 3. Členské štáty môžu ustanoviť, že žiadateľ môže podať žiadosť v mene osôb, ktoré sú na ňom závislé. V takom prípade členské štáty zabezpečia súhlas dospelej závislej osoby so žiadosťou podanou v jej mene, pričom ak tento súhlas odmietne, bude mať príležitosť podať žiadosť vo svojom vlastnom mene. Súhlas sa vyžaduje v čase podania žiadosti alebo najneskôr pri osobnom pohovore s touto dospelou závislou osobou. ð Pred vyžiadaním súhlasu je každá dospelá osoba spomedzi uvedených osôb súkromne informovaná o príslušných procesných dôsledkoch a o jej práve podať samostatnú žiadosť o medzinárodnú ochranu. ï ò nový 3. Členské štáty zabezpečia, aby mal maloletý právo podať žiadosť o medzinárodnú ochranu buď vo svojom vlastnom mene, pokiaľ je spôsobilý vykonávať právne úkony v rámci konaní v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi daného členského štátu, alebo prostredníctvom svojich rodičov alebo iných dospelých osôb, ktoré sú zaňho zodpovedné podľa zákona alebo podľa vnútroštátnych postupov daného členského štátu, alebo prostredníctvom zástupcu. 4. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné orgány uvedené v článku 10 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/115/ES[10] mali právo podať žiadosť o medzinárodnú ochranu v mene maloletého bez sprievodu, ak sa tieto orgány na základe individuálneho posúdenia jeho osobnej situácie domnievajú, že maloletý môže potrebovať ochranu podľa smernice […./../EÚ] [kvalifikačná smernica]. ê 2005/85/ES článok 6 (prispôsobené) ð nový 5. 4. Členské štáty môžu vo vnútroštátnych právnych predpisoch určiť: a) v ktorých prípadoch smie maloletý podať žiadosť vo svojom vlastnom mene; b) v ktorých prípadoch je potrebné, aby žiadosť maloletého bez sprievodu podal zástupca, ako je to ustanovené v článku 25 17 ods. 1 písm. a); c) v ktorých prípadoch sa predpokladá, že podanie žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl je automaticky podaním žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl za každého nezosobášeného maloletého. ò nový Článok 8 Poskytovanie informácií a poradenstvo na hraničných priechodoch a v útvaroch zaistenia 1. Členské štáty zabezpečia, aby informácie o možnosti požiadať o medzinárodnú ochranu boli prístupné v útvaroch zaistenia a na hraničných priechodoch, vrátane tranzitných priestorov, na vonkajších hraniciach. Členské štáty zabezpečia tlmočenie v rozsahu, ktorý je potrebný na uľahčenie prístupu ku konaniu na týchto miestach. 2. Členské štáty zabezpečia, aby organizácie poskytujúce poradenstvo alebo konzultácie žiadateľom o medzinárodnú ochranu mali prístup na hraničné priechody, vrátane tranzitných zón, na vonkajších hraniciach. Členské štáty môžu stanoviť pravidlá upravujúce prítomnosť týchto organizácií na uvedených miestach, ako aj stanoviť, že takýto prístup bude podmienený dohodou s príslušnými orgánmi daného členského štátu. ê 2005/85/ES ð nový Článok 9 7 Právo zostať v členskom štáte počas posúdeniapreskúmania žiadosti 1. Žiadateľom musí byť umožnené zostať v členskom štáte, výlučne na účely tohto konania dovtedy, kým rozhodujúci orgán neprijme rozhodnutie v súlade s konaním na prvom stupni ustanoveným v kapitole III. Toto právo zostať nezakladá nárok na povolenie na pobyt. 2. Členské štáty môžu urobiť výnimku len v prípade, ak sa podľa článku 32 a 34 ð osoba podá ï následnúá žiadosť ð podľa článku 41 ï už nebude skúmať, alebo ak príslušnú osobu podľa situácie odovzdajú alebo vydajú buď inému členskému štátu, ako sú povinné na základe európskeho zatykača[11] alebo inak, alebo ak ju odovzdajú alebo vydajú tretej krajine ð , s výnimkou krajiny pôvodu dotknutej osoby, ï alebo medzinárodným trestným súdnym orgánom. ò nový 3. Členský štát môže vydať žiadateľa do tretej krajiny podľa odseku 2 len vtedy, keď sú príslušné orgány presvedčené, že výsledkom rozhodnutia o vydaní nebude priame alebo nepriame vyhostenie alebo vrátenie v rozpore s medzinárodnými záväzkami členského štátu. ê 2005/85/ES ð nový Článok 10 8 Požiadavky na posúdeniepreskúmanie žiadostí 1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 23 ods. 4 bod i), Ččlenské štáty zabezpečia, aby sa žiadosť o ð medzinárodnú ochranu ï azyl nezamietla ani nevylúčila z posúdeniapreskúmania výlučne z toho dôvodu, že sa nepodala v najskoršom možnom termíne. ò nový 2. Pri posudzovaní žiadostí o medzinárodnú ochranu rozhodujúci orgán najprv určí, či žiadatelia spĺňajú podmienky na priznanie postavenia utečenca, a ak tomu tak nie je, určí, či sú žiadatelia oprávnení na doplnkovú ochranu. ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový 3. 2. Členské štáty zabezpečia, aby rozhodujúci orgán prijal rozhodnutie o žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl po primeranom posúdenípreskúmaní. Za tým Na tento účelom členské štáty zabezpečia: a) aby sa žiadosti posudzovaliskúmali a rozhodnutia prijímali individuálne, objektívne a nestranne; b) aby sa z rôznych zdrojov získavalidali získať presné a aktuálne informácie z rôznych zdrojov, ako sú z ð Európsky podporný úrad pre azyl ï a Úradu vysokého komisára OSN pre utečencov (UNHCR), pokiaľ ide o všeobecnú situáciu panujúcu v krajinách pôvodu žiadateľov o azyl, a v prípade potreby aj v krajinách, cez ktoré prechádzali, a aby sa takéto informácie sprístupnili personálu zodpovednému za posudzovaniepreskúmanie žiadostí a prijímanie rozhodnutí; c) aby personál skúmajposudzujúci žiadosti a prijímajúci rozhodnutia, mal vedomosti, pokiaľ ide o príslušné Ö normy Õ štandardy uplatniteľné v oblasti azylového a utečeneckého práva. . ò nový d) aby personál posudzujúci žiadosti a prijímajúci rozhodnutia bol poučený a mal v prípade potreby možnosť poradiť sa s odborníkmi na osobitné otázky, ako sú otázky týkajúce sa zdravia, kultúrne otázky, otázky náboženstva, problematika detí alebo otázky rodovej rovnosti. ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový 4. 3. Orgány uvedené v kapitole V majú prostredníctvom rozhodujúceho orgánu alebo prostredníctvom žiadateľa alebo inak prístup ku všeobecným informáciám uvedeným v odseku 32 písm. b) potrebným na plnenie svojich úloh. 5. 4. Členské štáty ð stanovia ï môžu ustanoviť pravidlá o preklade dokumentov potrebných na preskúmaposúdenie žiadosti. Článok 11 9 Požiadavky na rozhodnutie rozhodujúceho orgánu 1. Členské štáty zabezpečia, aby sa rozhodnutia o žiadostiach o ð medzinárodnú ochranu ï azyl vydávali písomne. 2. Členské štáty tiež zabezpečia, aby sa v prípade zamietnutia žiadosti ð , pokiaľ ide o postavenie utečenca a/alebo status doplnkovej ochrany, ï v rozhodnutí písomne uviedli skutkové a právne dôvody a informácie o tom, ako možno napadnúť zamietavé rozhodnutie. Členské štáty nemusia uvádzať dôvody nepriznania postavenia utečenca v prípade, keď priznal žiadateľovi postavenie, ktoré podľa vnútroštátneho práva a práva Spoločenstva poskytuje rovnaké práva a výhody ako postavenie utečenca podľa smernice 2004/83/ES. V týchto prípadoch členský štát zabezpečí, aby sa v žiadateľovom spise uviedli dôvody nepriznania a aby mal žiadateľ na požiadanie ku svojmu spisu prístup. Členské štáty nie sú povinné písomne poskytnúť informácie ani o tom, ako napadnúť zamietavé rozhodnutie, pokiaľ boli žiadateľovi poskytnuté informácie v spojení s rozhodnutím buď písomne, alebo jemu dostupnými elektronickými prostriedkami už v skoršom štádiu. 3. Na účely článku 76 ods. 23, a kedykoľvek sa žiadosť opiera o tie isté dôvody, môže členský štát prijať len jedno rozhodnutie, týkajúce sa všetkých závislých osôb ð , pokiaľ to nevedie k sprístupneniu informácií o osobitnej situácii žiadateľa, ktoré by mohlo ohroziť jeho záujmy, a to najmä v prípadoch prenasledovania z dôvodu pohlavia, sexuálnej orientácie, pohlavnej identity a/alebo veku ï. Článok 12 10 Záruky pre žiadateľov o ð medzinárodnú ochranu ï azyl 1. Pokiaľ ide o konania stanovené v kapitole III, členské štáty zabezpečia, aby všetci žiadatelia o ð medzinárodnú ochranu ï azyl mali nasledujúce záruky: a) musia byť informovaní v jazyku, ð ktorému rozumejú alebo ï o ktorom sa odôvodnene predpokladá, že mu Ö rozumejú Õ budú rozumieť, o konaní, ktoré bude nasledovať, a o ich právach a povinnostiach počas tohto konania a o možných dôsledkoch neplnenia ich povinností a nespolupracovania s orgánmi. Musia byť informovaní o časovom rámci, ako aj o prostriedkoch, ktoré majú k dispozícii na splnenie povinnosti predložiť prvky uvedené v článku 4 smernice […./../EÚ] [kvalifikačná smernica] 2004/83/ES ð , ako aj o dôsledkoch výslovného alebo konkludentného späťvzatia žiadosti ï. Táto informácia sa poskytuje včas, aby si mohli uplatniť práva, ktoré im zaručuje táto smernica a aby mohli splniť povinnosti opísané v článku 13 11; b) vždy, keď je to potrebné, im musia byť poskytnuté služby tlmočníka, aby mohli predložiť svoj prípad príslušným orgánom. Členské štáty budú považovať za potrebné poskytnúť tieto služby prinajmenšom vtedy, keď rozhodujúci orgán vyzve žiadateľa, aby sa dostavil na Ö sa má uskutočniť Õ pohovor Ö so žiadateľom Õ, ako je uvedené v článkochu 12 a 13 14, 15, ð 16, 17 a 34 ï a príslušné oznámenie nemožno zabezpečiť bez týchto služieb Ö nie je možné zabezpečiť primeranú komunikáciu Õ. V tomto prípade a v iných prípadoch, kedy príslušný orgán predvolá žiadateľa, sa tieto služby budú platiť z verejných fondov; c) nesmie sa im odmietnuť príležitosť komunikovať s Úradom vysokého komisára OSN pre utečencov alebo s akoukoľvek inou organizáciou ð poskytujúcou právne poradenstvo alebo konzultácie žiadateľom o medzinárodnú ochranu v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi ï pracujúcou v mene Úradu vysokého komisára OSN pre utečencov na území členského štátu na základe dohody s tohtotýmto členskéhoým štátuom; ò nový d) žiadateľom a prípadne ich právnym poradcom sa nesmie odmietnuť prístup k informáciám uvedeným v článku 10 ods. 3 písm. b), ak rozhodujúci orgán tieto informácie zohľadňuje pri prijímaní rozhodnutia; ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový e d) musia dostať v primeranom čase oznámenie o rozhodnutí rozhodujúceho orgánu o ich žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl. Ak žiadateľa zákonne zastupuje právny alebo iný poradca, členský štát sa môže rozhodnúť, že dá toto oznámenie o rozhodnutí tomuto poradcovi namiesto žiadateľovi o ð medzinárodnú ochranu ï azyl; f e) musia byť informovaní o rozhodnutí rozhodujúceho orgánu v jazyku ð , ktorému rozumejú alebo ï o ktorom sa odôvodnene predpokladá, že mu Ö rozumejú Õ budú rozumieť, ak im nepomáha ani ich nezastupuje právny ani iný poradca a ak nie je k dispozícii právna pomoc zdarma. Súčasťou poskytnutej informácie bude informácia o tom, ako napadnúť zamietavé rozhodnutie podľa ustanovení článku 911 ods. 2. 2. Pokiaľ ide o konania stanovené v kapitole V, členské štáty zabezpečia, aby všetci žiadatelia o azyl mali rovnaké záruky, ako sú záruky uvedené v odseku 1 písm. b), c) ð , d) ï a ed) tohto článku. Článok 13 11 Povinnosti žiadateľov o ð medzinárodnú ochranu ï azyl 1. ð Členské štáty uložia žiadateľom o medzinárodnú ochranu povinnosť spolupracovať s príslušnými orgánmi na účely stanovenia ich totožnosti a iných uvedených v článku 4 ods. 2 smernice […./.../EÚ] [kvalifikačná smernica]. ï Členské štáty môžu žiadateľom o azyl uložiť ð ďalšie ï povinnostiť týkajúce sa spoluprácespolupracovať s príslušnými orgánmi, pokiaľ sú tieto povinnosti potrebné na spracovanie žiadosti. 2. Členský štát môže stanoviť najmä: a) aby sa od žiadateľa o azyl vyžadovalo, aby podával príslušným orgánom správy alebo aby sa osobne dostavil, buď bezodkladne alebo v určený čas; b) aby bol žiadateľ o azyl povinný predložiť dokumenty, ktoré vlastní, ktoré súvisia s preskúmaposúdením žiadosti, ako napríklad svoj pas; c) aby sa od žiadateľa o azyl vyžadovalo, aby informoval príslušné orgány o jeho aktuálnom mieste bydliska alebo adrese a aby ich čo najskôr informoval o ich zmene. Členský štát môže stanoviť, aby bol žiadateľ povinný prijať akékoľvek oznámenie na poslednom mieste bydliska alebo na poslednej adrese, ktorú uviedol; d) príslušné orgány môžu prehľadať žiadateľa i veci, ktoré má so sebou ð , ak prehliadku vykonáva osoba rovnakého pohlavia ï; e) príslušné orgány môžu žiadateľa odfotografovať; a f) príslušné orgány môžu zaznamenať ústne výpovede žiadateľa za predpokladu, že bol o tom vopred informovaný. Článok 14 12 Osobný pohovor 1. Skôr než rozhodujúci orgán prijme rozhodnutie, žiadateľ o azyl dostane príležitosť na osobný pohovor o jeho žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl s osobou, ktoráé je podľa vnútroštátneho práva príslušná uskutočňovať takéto pohovory. ð Pohovory týkajúce sa vecnej stránky žiadosti o medzinárodnú ochranu vykonávajú pracovníci rozhodujúceho orgánu. ï Členské štáty môžu poskytnúť príležitosť na osobný pohovor aj každej dospelej závislej osobe uvedenej v článku 6 ods. 3 ò nový Ak o medzinárodnú ochranu súčasne žiada veľký počet štátnych príslušníkov tretích krajín alebo osôb bez štátnej príslušnosti, takže je prakticky nemožné, aby rozhodujúci orgán uskutočnil pohovory týkajúce sa vecnej stránky žiadosti včas, členské štáty môžu stanoviť, že sa do uskutočnenia týchto pohovorov dočasne zapoja pracovníci iného orgánu. V takých prípadoch sa pracovníkom daného orgánu vopred poskytne potrebná odborná príprava, ktorá zahŕňa prvky uvedené v článku 6 ods. 4 písm. a) až e) nariadenia (EÚ) č. 439/2010 a článku 18 ods. 5 tejto smernice. V prípade, keď osoba podala žiadosť o medzinárodnú ochranu v mene osôb, ktoré sú na nej závislé, musí sa každej dotknutej dospelej osobe poskytnúť príležitosť na osobný pohovor. ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový Členské štáty môžu vo vnútroštátnych právnych predpisoch určiť, v ktorých prípadoch sa poskytne príležitosť na osobný pohovor maloletému. 2. Osobný pohovor ð týkajúci sa vecnej stránky žiadosti ï sa nemusí uskutočniť, ak: a) rozhodujúci orgán môže prijať kladné rozhodnutie ð , pokiaľ ide o priznanie postavenia utečenca, ï na základe dôkazov, ktoré sú mu k dispozícii, alebo b) príslušný orgán sa už so žiadateľom stretol za tým účelom, aby mu pomohol vyplniť žiadosť a predložiť podstatné údaje týkajúce sa tejto žiadosti podľa článku 4 ods. 2 smernice 2004/83/ES alebo c) rozhodujúci orgán na základe úplného preskúmania informácií, ktoré žiadateľ poskytol, považuje žiadosť za neopodstatnenú v prípadoch, na ktoré sa vzťahujú okolnosti uvedené v článku 23 ods. 4 písm. a), c), g), h) a j). 3. Osobný pohovor možno vynechať aj vtedy, ak b) nie je odôvodnene uskutočniteľný, najmä ak je ð rozhodujúci ï príslušný orgán toho názoru, že žiadateľ nie je na pohovor pripravený alebo ho nie je schopný absolvovať v dôsledku pretrvávajúcich okolností, ktoré sú mimo žiadateľovej kontroly. V prípade pochybností ð sa rozhodujúci orgán poradí s lekárskym expertom s cieľom určiť, či stav spôsobujúci, že žiadateľ nie je na pohovor pripravený alebo ho nie je schopný absolvovať, je prechodný alebo trvalý. ï môže členský štát vyžadovať lekárske alebo psychologické osvedčenie. Ak Ö sa osobný pohovor neuskutoční Õ členský štát podľa písm. b) tohto odseku neposkytne príležitosť na osobný pohovor alebo ho, kde to prichádza do úvahy, Ö so Õ neposkytne závislouej osoboue, je potrebné vyvinúť primerané úsilie, aby sa tomuto žiadateľovi alebo tejto závislej osobe umožnilo predložiť ďalšie informácie. 3. 4. Neuskutočnenie osobného pohovoru podľa tohto článku nebráni rozhodujúcemu orgánu prijať rozhodnutie o žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl. 4. 5.. Neuskutočnenie osobného pohovoru podľa odseku 2 písm. b) alebo c) nemá nepriaznivý vplyv na rozhodnutie rozhodujúceho orgánu. 5. 6. Bez ohľadu na článok 2820 ods. 1 môže členský štát pri rozhodovaní o žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl vziať do úvahy tú skutočnosť, že žiadateľ sa na osobný pohovor nedostavil, pokiaľ na toto nedostavenie nemal náležitý dôvod. Článok 15 13 Požiadavky na osobný pohovor 1. Osobný pohovor sa za normálnych okolností uskutoční bez prítomnosti rodinných príslušníkov, pokiaľ rozhodujúci orgán nepovažuje prítomnosť ostatných rodinných príslušníkov za potrebnú kvôli náležitému preskúmaposúdeniu. 2. Osobný pohovor sa uskutoční za takých podmienok, aby bola zabezpečená primeraná dôvernosť. 3. Členské štáty prijmú primerané kroky na zabezpečenie toho, aby sa osobné pohovory uskutočňovali za takých podmienok, ktoré umožňujú žiadateľom predložiť dôvody svojej žiadosti vyčerpávajúcim spôsobom. Na tentoZa tým účelom členské štáty zabezpečia, aby: a) osoba, ktorá vedie pohovor, bola dostatočne spôsobilá, aby mohla brať do úvahy, nakoľko je to možné, osobné ð a ï alebo všeobecné okolnosti súvisiace so žiadosťou, vrátane kultúrneho pôvodu žiadateľa ð , jeho rodového aspektu, sexuálnej orientácie, pohlavnej identity ï alebo jeho zraniteľnosti ð v zmysle článku 22 smernice […/…/EÚ] [smernica o podmienkach prijímania] ï;, a ò nový b) vždy, keď je to možné, pohovor so žiadateľom viedla osoba rovnakého pohlavia, ak o to dotknutý žiadateľ požiada; ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový c b) bol vybraný taký ð spôsobilý ï tlmočník, ktorý je schopný zabezpečiť primeranú komunikáciu medzi žiadateľom a osobou, ktorá vedie pohovor. Komunikácia nemusí nevyhnutne prebiehať v jazyku, ktorému dáva prednosť žiadateľ o azyl, ak neexistuje iný jazyk, o ktorom sa odôvodnene predpokladá, že mu ktorému žiadateľ bude rozumieť, a v ktorom je schopný ð jasne ïkomunikovať. ð Vždy, keď je to možné, členské štáty zabezpečia tlmočníka rovnakého pohlavia, ak o to žiadateľ požiada ï ; ò nový d) osoba, ktorá vedie pohovor týkajúci sa vecnej stránky žiadosti o medzinárodnú ochranu, nemala oblečenú vojenskú uniformu alebo uniformu orgánov presadzovania práva; e) pohovory s maloletými prebiehali spôsobom primeraným potrebám dieťaťa. ê 2005/85/ES 4. Členské štáty môžu stanoviť pravidlá o prítomnosti tretích osôb na osobnom pohovore. 5. Tento článok sa uplatňuje aj na stretnutie uvedené v článku 12 ods. 2 písm. b). ò nový Článok 16 Obsah osobného pohovoru Pri vedení osobného pohovoru týkajúceho sa vecnej stránky žiadosti o medzinárodnú ochranu rozhodujúci orgán zabezpečí, aby mal žiadateľ primeranú príležitosť predložiť v čo najúplnejšej forme prvky potrebné na zdôvodnenie žiadosti v súlade s článkom 4 smernice […./.../EÚ] [kvalifikačná smernica]. To zahŕňa aj príležitosť podať vysvetlenie týkajúce sa prvkov žiadosti, ktoré môžu chýbať, a/alebo akýchkoľvek nezrovnalostí a rozporov vo vyhláseniach žiadateľa. ê 2005/85/ES Článok 14 Status správy o osobnom pohovore v konaní 1. Členské štáty zabezpečia, aby sa z každého osobného pohovoru urobila písomná správa, v ktorej budú uvedené aspoň najdôležitejšie informácie týkajúce sa žiadosti, ako ich predložil žiadateľ v zmysle článku 4 ods. 2 smernice 2004/83/ES. 2. Členské štáty zabezpečia, aby žiadatelia mali včasný prístup k správe o osobnom pohovore. Ak sa umožní prístup až po rozhodnutí rozhodujúceho orgánu, členské štáty zabezpečia, aby bol tento prístup možný v takom čase, aby bolo možné pripraviť a včas predložiť odvolanie. 3. Členské štáty môžu požadovať súhlas žiadateľa s obsahom správy o osobnom pohovore. Ak žiadateľ odmietne súhlasiť s obsahom správy, do žiadateľovho spisu sa zapíšu dôvody tohto odmietnutia. Ak žiadateľ odmietne súhlasiť s obsahom správy, nebráni to rozhodujúcemu orgánu prijať rozhodnutie o jeho žiadosti. 4. Tento článok sa uplatňuje aj na stretnutie uvedené v článku 12 ods. 2 písm. b). ò nový Článok 17 Správa z osobných pohovorov a ich záznam 1. Členské štáty zabezpečia, aby sa z každého osobného pohovoru vyhotovila podrobná správa obsahujúca všetky podstatné údaje. 2. Členské štáty môžu stanoviť, že sa z osobného pohovoru vyhotoví zvukový alebo audiovizuálny záznam. V takom prípade členské štáty zabezpečia, aby bol záznam z osobného pohovoru pripojený k správe. 3. Členské štáty zabezpečia, aby mal žiadateľ na konci pohovoru alebo v stanovenej lehote predtým, než rozhodujúci orgán prijme rozhodnutie, príležitosť vyjadriť sa a/alebo poskytnúť vysvetlenie k akýmkoľvek chybám v preklade alebo prípadom nesprávneho pochopenia, ktoré sa nachádzajú v správe. Na tento účel členské štáty zabezpečia, aby bol žiadateľ v plnej miere informovaný o obsahu správy, v prípade potreby za pomoci tlmočníka. Členské štáty potom žiadateľa požiadajú o schválenie obsahu správy. Členské štáty nemusia žiadateľa o schválenie obsahu správy požiadať, pokiaľ bol pohovor zaznamenaný v súlade s odsekom 2 a pokiaľ je tento záznam prípustný ako dôkaz v konaniach uvedených v kapitole V. 4. Ak žiadateľ odmietne schváliť obsah správy, dôvody tohto odmietnutia sa uvedú v žiadateľovom spise. Ak žiadateľ odmietne schváliť obsah správy, nebráni to rozhodujúcemu orgánu prijať rozhodnutie o jeho žiadosti. 5. Do prijatia rozhodnutia rozhodujúcim orgánom sa žiadateľom nesmie odmietnuť prístup k správe, prípadne záznamu. Článok 18 Lekárske správy 1. Členské štáty umožnia žiadateľovi vykonanie lekárskej prehliadky, aby mohol rozhodujúcemu orgánu predložiť lekárske osvedčenie na podloženie svojich tvrdení týkajúcich sa prenasledovania alebo vážneho bezprávia v minulosti. Po informovaní žiadateľa o jeho právach podľa tohto článku môžu členské štáty požadovať, aby žiadateľ predložil výsledky lekárskej prehliadky rozhodujúcemu orgánu v primeranej lehote. Ak žiadateľ bez náležitého odôvodnenia v danej lehote výsledky tejto lekárskej prehliadky nepredloží, nebráni to rozhodujúcemu orgánu prijať rozhodnutie o žiadosti o medzinárodnú ochranu. 2. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1, v prípadoch, keď rozhodujúci orgán usúdi, že existuje dôvod domnievať sa, že žiadateľ v dôsledku post-traumatickej stresovej poruchy, prenasledovania alebo vážneho bezprávia v minulosti nie je schopný pohovor absolvovať a/alebo sa presne a súvisle vyjadrovať, alebo je táto jeho schopnosť obmedzená, rozhodujúci orgán so súhlasom žiadateľa zabezpečí vykonanie lekárskej prehliadky. Odmietnutie žiadateľa podrobiť sa lekárskej prehliadke nebráni rozhodujúcemu orgánu prijať rozhodnutie o žiadosti o medzinárodnú ochranu. 3. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zaistiť, aby sa na účely lekárskej prehliadky uvedenej v odseku 2 vypracoval nestranný a kvalifikovaný lekársky znalecký posudok. 4. Členské štáty stanovia ďalšie pravidlá a opatrenia týkajúce sa zisťovania a dokumentácie symptómov mučenia alebo iných foriem fyzického, sexuálneho alebo psychického násilia, ktoré sú potrebné na uplatňovanie tohto článku. 5. Členské štáty zabezpečia, aby sa osobám, ktoré vedú pohovory so žiadateľmi v súlade s touto smernicou, poskytla odborná príprava zahŕňajúca informácie o symptómoch mučenia a zdravotných problémoch, ktoré by mohli nepriaznivo ovplyvniť schopnosť žiadateľa absolvovať pohovor. 6. Výsledky lekárskych prehliadok uvedených v odsekoch 1 a 2 posúdi rozhodujúci orgán spolu s ostatnými prvkami žiadosti. Článok 19 Poskytovanie bezplatných právnych a procesných informácií v konaniach na prvom stupni 1. Členské štáty zabezpečia, aby sa žiadateľom v rámci konaní na prvom stupni uvedených v kapitole III na požiadanie bezplatne poskytovali právne a procesné informácie. Ich súčasťou musí byť aspoň poskytnutie informácií o konaniach žiadateľovi vzhľadom na jeho osobitnú situáciu a poskytnutie vysvetlení týkajúcich sa skutkových a právnych dôvodov v prípade zamietavého rozhodnutia 2. Poskytovanie bezplatných právnych a procesných informácií podlieha podmienkam stanoveným v článku 21. Článok 20 Bezplatná právna pomoc a zastúpenie v konaniach o opravnom prostriedku ê 2005/85/ES článok 15 ods. 2 ð nový 1. V prípade zamietavého rozhodnutia rozhodujúceho orgánu čČlenské štáty na požiadanie zabezpečia bezplatnú právnu pomoc a/alebo zastúpenie v súvislosti s vecami podliehajúcimi ustanoveniam odseku 3 ð v rámci konaní o opravnom prostriedku ustanovených v kapitole V. Jej súčasťou je aspoň vypracovanie požadovaných procesných dokumentov a účasť na pojednávaní pred súdnym orgánom prvého stupňa v mene žiadateľa. ï ò nový 2. Členské štáty môžu takisto poskytovať bezplatnú právnu pomoc a/alebo zastúpenie v rámci konaní podľa kapitoly III. V takých prípadoch sa článok 19 neuplatňuje. 3. Členské štáty môžu stanoviť, že bezplatná právna pomoc a zastúpenie sa neposkytnú, ak podľa posúdenia súdu neexistuje dostatočná pravdepodobnosť úspešného výsledku konania. V takom prípade členské štáty zabezpečia, aby sa právna pomoc a zastúpenie svojvoľne neobmedzovali a aby sa neobmedzoval účinný prístup žiadateľov k spravodlivosti. 4. Bezplatná právna pomoc a zastúpenie podlieha podmienkam stanoveným v článku 21. Článok 21 Podmienky poskytovania bezplatných právnych a procesných informácií a bezplatnej právnej pomoci a zastúpenia 1. Členské štáty môžu stanoviť, že právne a procesné informácie uvedené v článku 19 a právnu pomoc a zastúpenie uvedené v článku 20 poskytujú mimovládne organizácie, vládni úradníci alebo špecializované štátne služby. ê 2005/85/ES článok 15 (prispôsobené) ð nový 1. Členské štáty poskytnú každému žiadateľovi o azyl na jeho vlastné náklady príležitosť poradiť sa účinným spôsobom o veciach súvisiacich s jeho žiadosťou o azyl, s právnym alebo iným poradcom, ktorého ako takého pripúšťa alebo povoľuje vnútroštátne právo. 2. 3. Členské štáty môžu vo svojom vnútroštátnom práve zakotviť ð stanoviť bezplatné poskytnutie právnych a procesných informácií uvedené v článku 19 a ï bezplatné poskytnutie právnej pomoci a/alebo zastúpenia Ö uvedené v článku 20 Õ: a) len pre konania pred súdnym orgánom v súlade s kapitolou V a nie pre každé následné odvolanie alebo preskúmanie podľa vnútroštátneho práva, vrátane opätovného vypočutia odvolania po následnom odvolaní alebo preskúmaní, a/alebo a b) len pre tých, ktorí nemajú dostatok prostriedkov, a/alebo b c) len Ö prostredníctvom služieb poskytovaných Õ pre právnymich alebo inýmich poradcamiov, osobitne určenýmich vnútroštátnym právom na to, aby pomáhali žiadateľom o ð medzinárodnú ochranu ï azyl a/alebo ich zastupovali., a/alebo d) len ak je pravdepodobné, že odvolanie alebo preskúmanie budú úspešné. Členské štáty zabezpečia, aby sa právna pomoc a/alebo zastúpenie poskytnuté podľa písmena d) svojvoľne neobmedzovali. 3. 4. Členské štáty môžu upraviť pravidlá o predpísanom postupe pri podávaní a spracovaní týchto žiadostí o ð právne a procesné informácie podľa článku 19 a ï právnu pomoc a/alebo zastúpenie Ö podľa článku 20 Õ. 4. 5. Členské štáty môžu tiež: a) zaviesť peňažné alebo časové obmedzenia ð poskytovania bezplatných právnych a procesných informácií uvedeného v článku 19 a ï poskytovania bezplatnej právnej pomoci alebo bezplatného zastúpenia Ö uvedeného v článku 20 Õ za predpokladu, že tieto obmedzenia nebudú znamenať svojvoľné obmedzenia prístupu k ð poskytovaniu právnych a procesných informácií a ï k právnej pomoci a/alebo k zastúpeniu; b) ustanoviť, že, pokiaľ ide o poplatky a iné náklady, nebude zaobchádzanie so žiadateľmi vo veciach týkajúcich sa právnej pomoci priaznivejšie ako všeobecne zavedené zaobchádzanie s vlastnými štátnymi príslušníkmi. 5. 6. Členské štáty môžu požadovať plnú alebo čiastočnú kompenzáciu všetkých nákladov, ak a keď sa žiadateľova finančná situácia značne zlepší, alebo ak sa rozhodnutie o poskytnutí týchto výhod prijalo na základe nepravdivých informácií, ktoré žiadateľ poskytol. ê 2005/85/ES článok 15 ods.1 (prispôsobené) ð nový Článok 22 Právo na právnu pomoc a zastúpenie vo všetkých fázach konania 1. Členské štáty poskytnú každému žiadateľovi Žiadateľom o azyl Ö sa poskytne možnosť Õ na jeho vlastné náklady príležitosť poradiť sa Ö na ich vlastné náklady Õ ð vo všetkých fázach konania, a to aj po vydaní zamietavého rozhodnutia, ï účinným spôsobom o veciach súvisiacich s ichjeho žiadosťou o azyl, ð medzinárodnú ochranu ï s právnym alebo iným poradcom, ktorého ako takého pripúšťa alebo povoľuje vnútroštátne právo. ò nový 2. Členské štáty môžu povoliť, aby právnu pomoc a/alebo zastúpenie žiadateľom o medzinárodnú ochranu v rámci konaní ustanovených v kapitole III a kapitole V poskytovali mimovládne organizácie. ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový Článok 23 16 Rozsah právnej pomoci a zastúpenia 1. Členské štáty zabezpečia právnemu alebo inému poradcovi, ktorého ako takého pripúšťa alebo povoľuje vnútroštátne právo, a ktorý pomáha alebo zastupuje žiadateľovia o ð medzinárodnú ochranu ï azyl alebo ho zastupuje podľa ustanovení vnútroštátneho práva, prístup k tým informáciám v žiadateľovom spise, ð na základe ktorých je alebo bude prijaté rozhodnutie. ï ktoré podliehajú preskúmaniu orgánmi uvedenými v kapitole V, a to v rozsahu v akom sú tieto informácie relevantné pre preskúmanie žiadosti. Členské štáty môžu urobiť výnimku v prípade, ak by sprístupnením informácií alebo zdrojov ohrozili národnú bezpečnosť, bezpečnosť organizácií alebo osôb, ktoré tieto informácie poskytli, alebo bezpečnosť osôb, ktorých sa tieto informácie týkajú, alebo ak príslušné orgány členských štátov majú záujem na vyšetrovaní týkajúcom sa posúdeniapreskúmania žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl, alebo ak by sa tým poškodili medzinárodné vzťahy členských štátov. V týchto prípadoch Ö členské štáty: Õ ò nový a) poskytnú prístup k daným informáciám alebo zdrojom aspoň právnemu poradcovi alebo inému poradcovi, ktorí podstúpili bezpečnostnú previerku, alebo aspoň špecializovaným štátnym službám, ktoré podľa vnútroštátneho práva môžu na tento konkrétny účel zastupovať žiadateľa, pokiaľ sú informácie dôležité pre posúdenie žiadosti alebo prijatie rozhodnutia o odňatí medzinárodnej ochrany; ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový b) Ö umožnia Õ musí byť prístup ku príslušným informáciám alebo zdrojom umožnený orgánom uvedeným v kapitole V okrem prípadu, ak by bol tento prístup vylúčený v otázkach národnej bezpečnosti. 2. Členské štáty zabezpečia, aby právny alebo iný poradca, ktorý pomáha žiadateľovi o azyl alebo ho zastupuje, mal prístup do uzavretých oblastí, ako sú útvary zaistenia a tranzitné priestoryzóny, na účely konzultácie s príslušným žiadateľom ð v súlade s článkom 10 ods. 4 a článkom 18 ods. 2 písm. b) a c) smernice […/…/EÚ] [smernice o podmienkach prijímania] ï. Členské štáty môžu obmedziť možnosť navštevovania žiadateľa v uzavretých oblastiach, len ak je toto obmedzenie v dôsledku vnútroštátneho práva objektívne potrebné kvôli bezpečnosti, verejnému poriadku alebo administratívnej správe oblasti alebo kvôli zabezpečeniu efektívneho preskúmania žiadosti za predpokladu, že sa prístup právneho alebo iného poradcu týmto vážne neobmedzí alebo neznemožní. ò nový 3. Členské štáty umožnia žiadateľovi, aby si na osobný pohovor prizval právneho alebo iného poradcu, ktorý je ako taký prípustný alebo povolený podľa vnútroštátnych právnych predpisov. ê 2005/85/ES ð nový 4. 3. Členské štáty môžu stanoviť pravidlá, upravujúce prítomnosť právnych alebo iných poradcov pri všetkých pohovoroch v rámci konania bez toho, aby bol dotknutý tento článok alebo článok 2517 ods. 1 písm. b). 4. Členské štáty môžu stanoviť, že žiadateľ smie so sebou priviesť na osobný pohovor právneho alebo iného poradcu, ktorého ako takého pripúšťa alebo povoľuje vnútroštátne právo. Členské štáty môžu vyžadovať prítomnosť žiadateľa na osobnom pohovore aj v prípade, ak ho podľa podmienok vnútroštátneho práva takýto právny alebo iný poradca zastupuje, a môžu vyžadovať, aby žiadateľ odpovedal na položené otázky osobne. Neprítomnosť právneho alebo iného poradcu nebráni príslušnému orgánu uskutočniť osobný pohovor so žiadateľom ð bez toho, aby bol dotknutý článok 25 ods. 1 písm. b) ï. ò nový Článok 24 Žiadatelia, ktorí potrebujú osobitné procesné záruky 1. Členské štáty zabezpečia, aby žiadatelia, ktorí potrebujú osobitné procesné záruky, boli zistení včas. Na tento účel môžu členské štáty využiť mechanizmus stanovený v článku 22 smernice […/…/EÚ] [smernica o podmienkach prijímania]. Členské štáty zabezpečia, aby sa tento článok uplatnil aj vtedy, keď sa ukáže v neskoršej fáze konania, že žiadateľ potrebuje osobitné procesné záruky. 2. Členské štáty prijmú vhodné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa žiadateľom, ktorí potrebujú osobitné procesné záruky, poskytol dostatočný čas a príslušná podpora na predloženie prvkov žiadosti v čo najúplnejšej forme a so všetkými dostupnými dôkazmi. V prípadoch, keď sa rozhodujúci orgán domnieva, že žiadateľ bol podrobený mučeniu, znásilnený alebo vystavený iným závažným formám psychického, fyzického alebo sexuálneho násilia, sa článok 31 ods. 6 a článok 32 ods. 2 neuplatňuje. ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový Článok 25 17 Záruky pre maloletých bez sprievodu 1. S ohľadom na všetky konania uvedené v tejto smernici a bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článkov 14 ð , 15, 16 ï a 17 12 a 14, členské štáty: a) čo najskôr prijmú opatrenia na zabezpečenie toho, aby v súvislosti s preskúmaním žiadosti maloletého bez sprievodu ho zastupoval zástupca aalebo mu pomáhal mu zástupca,. ð aby mohol využiť svoje práva a dodržať povinnosti ustanovené v tejto smernici. ï ð Zástupca musí mať potrebné odborné znalosti v oblasti starostlivosti o dieťa a vykonávať svoje povinnosti v súlade so zásadou najlepších záujmov dieťaťa. ï Tento zástupca môže byť zároveň zástupcom uvedeným v smernici […/…/EÚ] [smernica o podmienkach prijímania] článku 19 smernice 2003/9/ES z 27. januára 2003, ktorou sa ustanovujú minimálne normy pre prijímanie žiadateľov o azyl[12]; b) zabezpečia, aby mal zástupca príležitosť informovať maloletého bez sprievodu o význame a možných dôsledkoch osobného pohovoru, a ak je to vhodné, o tom, ako sa na osobný pohovor pripraviť. Členské štáty ð zabezpečia, aby ï umožnia zástupca ð a/alebo právny alebo iný poradca, ktorí sú ako takí prípustní podľa vnútroštátnych právnych predpisov, boliï aby bol pri tomto pohovore Ö prítomní Õ prítomný a ð aby mali príležitosť ï Ö klásť Õ kládol otázky Ö alebo Õ a Ö prednášať Õ prednášal poznámky v rámci, ktorý stanoví osoba, ktorá pohovor vedie. Členské štáty môžu vyžadovať osobnú prítomnosť maloletého bez sprievodu na osobnom pohovore, i keď je zástupca prítomný. 2. Členské štáty nemusia menovať zástupcu v prípade, ak tento maloletý bez sprievodu: a) s najväčšou pravdepodobnosťou dosiahne ð vek 18 rokov ï plnoletosť pred prijatím rozhodnutia na prvom stupni alebo b) môžu bezplatne použiť právneho alebo iného poradcu, ktorého ako takého pripúšťa vnútroštátne právo, na plnenie úloh vyššie pridelených zástupcovi alebo c) je alebo bol zosobášený. 3. Členské štáty môžu v súlade so zákonmi a právnymi predpismi platnými do 1. decembra nevymenovať zástupcu v prípade, ak má maloletý bez sprievodu 16 alebo viac rokov okrem prípadu, ak tento maloletý bez sprievodu nie je schopný predložiť svoju žiadosť bez zástupcu. 3. 4. Členské štáty zabezpečia, aby a) v prípade, ak maloletý bez sprievodu má osobný pohovor o svojej žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl, ako je to uvedené v článku 14, 15, ð 16, ï 17 a ð 34 ï 12, 13 a 14, viedla tento pohovor osoba, ktorá má potrebné znalosti o osobitných potrebách maloletých; b) rozhodnutie rozhodujúceho orgánu o žiadosti maloletého bez sprievodu pripravíil úradník s potrebnými znalosťami o osobitných potrebách maloletých. ò nový 4. Maloletým bez sprievodu sa spolu so zástupcom bezplatne poskytujú právne a procesné informácie, ako sa uvádza v článku 19, a to aj v prípade konaní o odňatí medzinárodnej ochrany ustanovených v kapitole IV. ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový 5. Členské štáty môžu na určenie veku maloletého bez sprievodu použiť v rámci posúdenia preskúmania žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl lekársku prehliadku, ð v prípade, že po všeobecných vyhláseniach alebo iných príslušných dôkazoch majú členské štáty aj naďalej pochybnosti o veku žiadateľa. Ak po lekárskej prehliadke pochybnosti pretrvávajú, členské štáty budú predpokladať, že žiadateľ je maloletý ï. ò nový Každá lekárska prehliadka sa vykoná tak, aby bola plne rešpektovaná dôstojnosť jednotlivca, pričom sa uprednostnia menej invazívne vyšetrenia. ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový V prípade, že ak sa použije lekárska prehliadka, členské štáty zabezpečia: a) aby bol maloletý bez sprievodu pred posúdením preskúmaním jeho žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl informovaný, v jazyku Ö ktorému Õ o ktorom sa odôvodnene predpokladá, že mu bude rozumieť, o možnosti určenia veku lekárskou prehliadkou. Súčasťou tejto informácie bude aj informácia o metóde prehliadky a o možných dôsledkoch výsledku lekárskej prehliadky na posúdenie preskúmanie žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl, ako aj o dôsledkoch vyplývajúcich z odmietnutia maloletého toho, keď maloletý bez sprievodu odmietne podrobiť sa lekárskej prehliadke; b) súhlas maloletého bez sprievodu a/alebo jeho zástupcu s vykonaním lekárskej prehliadky na určenie veku príslušného maloletého a c) aby sa rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl maloletého bez sprievodu, ktorý sa odmietol podrobiť lekárskej prehliadke, nezakladalo výlučne na tomto odmietnutí. Skutočnosť, že sa maloletý bez sprievodu odmietol podrobiť lekárskej prehliadke, nebráni rozhodujúcemu orgánu prijať rozhodnutie o žiadosti o ð medzinárodnú ochranu ï azyl. ò nový 6. Článok 20 ods. 3, článok 31 ods. 6, článok 32 ods. 2, článok 33 ods. 2 písm. c), článok 38 a článok 43 sa neuplatňujú na maloletých bez sprievodu. ê 2005/85/ES 7. 6. Pri vykonávaní tohto článku budú mať členské štáty na zreteli v prvom rade najlepšie záujmy dieťaťa. ê 2005/85/ES (prispôsobené) ð nový Článok 26 18 Zaistenie Zadrž