Táto správa je preto štruktúrovaná do dvoch častí. V prvej sa skúma dosiahnutý pokrok vo vykonávaní opatrení oznámených v akčnom pláne uvedenom v oznámení z roku 2017. V druhej časti správy sa na základe analytickej práce a konzultácií so zainteresovanými stranami a vďaka poznatkom získaným z krízy COVID-19 reviduje akčný plán z roku 2017 s cieľom zvýšiť jeho účinnosť a prispôsobiť ho novým skutočnostiam. Nenavrhujú sa žiadne nové opatrenia, ale Európska komisia skúma, ako sa môžu využiť iniciatívy a programy v rámci viacročného finančného rámca na obdobie 2021 – 2027, aby sa stimulovala obnova pohraničných oblastí, ktorých hospodárstva sú krízou často zvlášť závažne narušené. Správa sa zaoberá aj vonkajšími hranicami EÚ so susednými štátmi, ktoré majú schválenú cestu k pristúpeniu k Európskej únii.

Kríza však ukázala, že stupeň odolnosti pohraničných oblastí do veľkej miery závisí od inštitucionálneho usporiadania a od úrovne pripravenosti, ktorá sa často navrhuje a o ktorej sa rozhoduje na vnútroštátnej úrovni. Vyžadovalo by si to ďalšie preskúmanie.

Okrem toho sa v odporúčaní Rady (EÚ) 2020/1475 a jeho zmene (EÚ) 2021/119 na základe návrhu Komisie prijal koordinovaný prístup k obmedzeniu voľného pohybu v reakcii na pandémiu COVID-19. Zmenou sa zaviedli osobitné ustanovenia pre osoby s pobytom v pohraničných oblastiach, ktorí často prekračujú hranice, aby cestovali do práce, do školy, vyhľadali lekársku starostlivosť alebo aby sa postarali o rodinu. Od týchto osôb by sa nemalo vyžadovať, aby v súvislosti s prekročením hranice na tieto základné účely absolvovali karanténu. Okrem toho, ak sa v týchto regiónoch zavedie povinnosť testovania v súvislosti s cezhraničným cestovaním, jeho frekvencia by mala byť primeraná. Ak je epidemiologická situácia na oboch stranách hranice porovnateľná, nemali by sa stanoviť žiadne požiadavky na testovanie v súvislosti s cestovaním.

Pandémia COVID-19 v rokoch 2020 a 2021 výrazne odhalila, ako sú členské štáty a regióny EÚ vzájomne od seba závislé. Miestami, žiaľ, ukázala aj to, aké krehké môžu byť naše vnútorné hranice a ako rýchlo môžeme prísť o výhodu otvoreného priestoru so slobodou pohybu, hoci len dočasne. V mnohých členských štátoch k prvým prijatým opatreniam patrilo opätovné zavedenie kontrol na vnútorných hraniciach a zákaz vstupu na ich územia občanom susedných štátov, ktorí v bežných časoch z viacerých dôvodov prekračujú hranice pravidelne. Negatívny účinok týchto opatrení sa rýchlo stal dobre viditeľným vo viacerých pohraničných regiónoch. Paralyzoval služby vrátane zdravotníckych zariadení, pretože cezhraniční pracovníci sa nemohli dostať na pracoviská. Prekážky brániace voľnému pohybu tovaru spôsobili prerušenie dodávok veľmi potrebného zdravotníckeho vybavenia. Tieto negatívne účinky zarezonovali aj medzi verejnosťou: vo verejnej konzultácii o prekonávaní prekážok v pohraničných regiónoch, ktorú v roku 2020 zrealizovala Komisia, 65 % respondentov uviedlo, že po zatvorení hraníc začali hranice viac vnímať ako prekážky. V nedávno prijatej stratégii týkajúcej sa priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti bez vnútorných hraníc sa preto náležite zvážili skúsenosti a poznatky získané z pandémie COVID-19. Okrem toho je Komisia v počiatočných fázach prípravy zmeny Kódexu schengenských hraníc, ktorou by sa mali riešiť nedostatky zistené v súčasnom systéme.

Cezhraničné regióny potrebujú prispôsobené riešenia a politiky, ktoré môžu maximalizovať ich potenciál, odstrániť existujúce prekážky a podporiť ich hospodársku obnovu a odolnosť. To bol takisto názor, ktorý Európania vyjadrili vo verejnej konzultácii z roku 2020. 79 % respondentov uviedlo, že „európske opatrenia v prospech pohraničných regiónov sú dôležité, pretože prispievajú k budovaniu dôvery medzi jednotlivcami a organizáciami a poukazujú na to, že vnútroštátne právne rámce často nezohľadňujú územia v pohraničí“. Okrem toho 42 % respondentov súhlasilo, že opatrenia prijaté Európskou komisiou za posledných päť rokov stimulovali cezhraničné regióny ako nikdy predtým a mali by pokračovať. A napokon, 65 % respondentov nesúhlasilo s tým, že by sa opatrenia Komisie mali obmedziť na poskytovanie finančných prostriedkov z programu Interreg.

Nové nariadenie o Interreg na podporu programov cezhraničnej spolupráce v období 2021 – 2027 nadobudlo účinnosť 1. júla 2021. Obsahuje nový špecifický cieľ Interregu týkajúci sa „lepšej správy spolupráce“, ktorým sa zlepší potenciál programov cezhraničnej spolupráce Interreg (na vnútorných aj vonkajších hraniciach) s cieľom aktívne odstraňovať prekážky v týchto regiónoch. Okrem toho Európska komisia poskytla budúcim programovým orgánom orientačné dokumenty týkajúce sa pohraničia, ktoré vypracovala s cieľom viesť členské štáty, regióny a partnerské krajiny procesom programovania, najmä na základe poznatkov získaných vykonávaním akčného plánu z roku 2017. Zároveň sa v novom nariadení o EFRR členským štátom a regiónom dôrazne odporúča, aby využili svoje vlastné národné a regionálne programy EFRR na investovanie do cezhraničných iniciatív a projektov infraštruktúry. Využitie synergií s investíciami v susedných regiónoch by bol veľký krok k zvýšeniu účinnosti politiky súdržnosti v pohraničných regiónoch.

Ako sa uvádza v nasledujúcom rámčeku, iniciatíva b-solutions celkovo vďačí za svoj úspech aj tomu, že vytvára podmienky pre dlhodobé dohody medzi členskými štátmi a regiónmi s cieľom definitívne odstrániť prekážky. Tieto pilotné projekty ukazujú aj potenciál ECBM. V 13 z prvých 43 prípadov iniciatívy b-solutions (30 %) účastníci a odborníci jasne vyjadrili názor, že právny nástroj EÚ ako ECBM, ak by bol k dispozícii, by mal význam pri riešení opakujúcich sa prekážok v pohraničných regiónoch. O mechanizme ECBM sa v Rade stále rokuje po tom, čo Európsky parlament zaujal v roku 2019 všeobecne pozitívne stanovisko. Komisia je naďalej presvedčená o pozitívnych prínosoch, ktoré návrh prinesie.

Komisia je pripravená podporovať vývoj silnejších systémov správy pre cezhraničné regióny. Možno to dosiahnuť viacerými spôsobmi, z ktorých niektoré sú uvedené v nasledujúcom rámčeku. Členským štátom a regiónom sa odporúča zúčastniť sa na tomto procese, najmä využitím programov Interreg novej generácie v oblasti cezhraničnej spolupráce s cieľom investovať do udržateľných systémov spolupráce, ktoré sú prispôsobené špecifickým okolnostiam.

Existujúce formálne dohody uľahčujú spoluprácu na úrovni členských štátov, a to poskytnutím spoločného schváleného právneho rámca, podľa ktorého budú fungovať. Regionálne zoskupenia, napr. Benelux alebo Severská rada ministrov, zohrávajú dôležitú úlohu pri poskytovaní bezproblémového rámca interakcie. Podobné ciele majú dvojstranné dohody ako Aachenská zmluva medzi Francúzskom a Nemeckom alebo Estónsko-lotyšská medzivládna komisia. Viac by sa dalo dosiahnuť napríklad skúmaním možností spoločného vykonávania testov odolnosti hraníc pri vypracúvaní nových právnych predpisov alebo transponovaní európskych smerníc. Užitočný základ poskytuje nástroj posudzovania územného vplyvu, ktorý Komisia v súčasnosti používa prostredníctvom svojho súboru nástrojov pre lepšiu právnu reguláciu. Pri dvojstranných kontaktoch by členské štáty mali zvážiť aj spôsoby uľahčovania cezhraničnej interakcie, predovšetkým umožnením odchýlenia sa od vnútroštátnych pravidiel alebo zlepšením vzájomného uznávania na základe vzájomných poznatkov, noriem a dôvery.

Väčšinu aspektov opísaných v štyroch klastroch v nasledujúcom texte možno finančne podporiť na všetkých vnútorných a vonkajších hraniciach EÚ prostredníctvom nových programov cezhraničnej spolupráce Interreg, cezhraničnej spolupráce v rámci IPA a Interreg NEXT. Špeciálne na tento účel bol navrhnutý najmä nový cieľ „lepšia správa spolupráce“ predstavený v nariadení o Interreg. Zo 65 programov cezhraničnej spolupráce, ktoré sa majú realizovať v období 2021 – 2027 na vnútorných a vonkajších hraniciach EÚ, minimálne 50 použije tento cieľ na posilnenie cezhraničnej správy. Súčasťou programov by napríklad mohlo byť zriadenie fondov malých projektov na riešenie prekážok alebo investovanie do spoločného navrhovania stratégií rozvoja alebo spoločných mechanizmov priestorového plánovania. Finančná podpora by mohla byť určená aj na skúmanie potreby spoločných verejných služieb alebo na investovanie do tvorby spoľahlivej cezhraničnej štatistiky, ako nedávno odporučil Európsky dvor audítorov.

To isté platí pre vzdelávanie, odbornú prípravu a zručnosti. Znamená to, že ľudia môžu mať prístup k škole alebo materskej škole v krajine, v ktorej žijú, ale môžu čeliť administratívnym postupom alebo právnym prekážkam týkajúcim sa prístupu k týmto službám tam, kde pracujú. K rovnakej situácii dochádza, pokiaľ ide o prístup k možnostiam stáží alebo odbornej prípravy. V oblasti vysokoškolského vzdelávania môžu dôležitú úlohu pri podporovaní viacjazyčnosti zohrávať aliancie európskych univerzít s partnermi v susedných pohraničných regiónoch.

Európsky orgán práce (ELA) umožňuje jednoduchší prístup k informáciám o službách mobility pracovnej sily v prípade jednotlivcov aj zamestnávateľov. Posilní spoluprácu a bude zohrávať úlohu mediátora medzi vnútroštátnymi orgánmi v otázkach týkajúcich sa pracovného práva a sociálneho zabezpečenia. Trhy práce by mali nadobudnúť európskejšiu perspektívu. Komisia bude cezhraničné otázky zohľadňovať systematickejšie, napríklad pokiaľ ide o štruktúrované a trvalé vytváranie štatistiky o cezhraničnom dochádzaní do zamestnania.

Každodenné dochádzanie do zamestnania cez hranice a návrat domov by malo byť také jednoduché ako dochádzanie z predmestí veľkomesta. Jednoznačne je potrebné, aby cezhraniční pracovníci mali v praxi rovnaké práva ako pracovníci, ktorí neprechádzajú denne cez hranice za prácou. Národné a regionálne právne rámce by sa mali skontrolovať a zrevidovať vždy, keď existuje dôkaz o tom, že cezhraničných pracovníkov stavajú do zraniteľnejšieho postavenia v porovnaní s ostatnými pracovníkmi. Administratívne postupy pre cezhraničných pracovníkov by mali byť rovnocenné postupom, ktoré sa uplatňujú vo vnútroštátnom kontexte, s cieľom zabrániť nekonzistentným alebo zbytočne zložitým situáciám. Členské štáty by mali zvážiť prijatie fiškálnych politík a dohôd, ktorými sa nebude penalizovať žiadny región, napr. ako navrhol Kongres miestnych a regionálnych samospráv pri Rade Európy.

Ak to však má byť úspešné, na cezhraničné regióny by sa malo nazerať ako na „jedno“ územie, pokiaľ ide o vzdelávanie a odbornú prípravu, zručnosti a kompetencie, zamestnanosť a prístup k sociálnemu zabezpečeniu. Zatiaľ sa tak nestalo: vo verejnej konzultácii z roku 2020 respondenti uviedli jazykové rozdiely a problémy s uznávaním diplomov, zručností a kvalifikácií ako hlavné ťažkosti, s ktorými sa stretávajú v súvislosti so vzdelávaním, s odbornou prípravou a so zamestnanosťou v cezhraničných regiónoch.

Mnohé pohraničné regióny sa vyznačujú sociálno-ekonomickými asymetriami na oboch stranách štátnej hranice. Vytvorenie skutočných cezhraničných trhov práce predstavuje mnoho výhod pre podniky, ako aj pre uchádzačov o zamestnanie: zamestnávatelia majú prístup k väčšiemu zdroju zručností a kompetencií a uchádzači o zamestnanie môžu získať prístup k väčšiemu počtu voľných pracovných miest. Okrem toho MSP, ktoré chcú vyskúšať susedné trhy, budú mať priamy prístup k uchádzačom o zamestnanie s potenciálne rôznymi jazykovými zručnosťami. V dôsledku toho sa cezhraničným dochádzaním do zamestnania môže zamedziť sociálnym nákladom spojeným s migráciou, čo by inak mohlo viesť k hromadnému odchodu kvalifikovanej pracovnej sily z pohraničných regiónov.

Príroda a klíma nerozpoznávajú hranice vytvorené človekom. Výzvy spojené so zmenou klímy a životným prostredím stelesňujú prínosy cezhraničnej spolupráce. Európska zelená dohoda je reakciou EÚ na problémy týkajúce sa klímy a životného prostredia a zahŕňa opatrenia na zintenzívnenie cezhraničnej spolupráce vo viacerých sektoroch. Štátne hranice medzi členskými štátmi často spôsobujú roztrieštenosť prírodných území, v dôsledku čoho sú ich riadenie a ochrana menej účinné, najmä keď sa uplatňujú rôzne právne rámce. To má okrem iného vplyv na biodiverzitu a efektívne využívanie zdrojov. Vo verejnej konzultácii z roku 2020 respondenti uviedli, že ich hlavné obavy sa týkajú obehového hospodárstva, spoločného riadenia prírodných parkov a dodávok a distribúcie energie z obnoviteľných zdrojov.

V stratégii EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2030 sa preukazuje, že ochranu biodiverzity nemožno obmedziť na štátne hranice. Napríklad sa v nej vyžaduje vytvorenie ekologických koridorov na zachovanie a podporu zdravých ekosystémov. Na tento účel je veľmi dôležitá cezhraničná spolupráca. V rovnakom duchu sa v rámcovej smernici o vode vyzýva na koordináciu opatrení vzťahujúcich sa na celé správne územie povodia vrátane územia prechádzajúceho cez hranice. Takáto spolupráca však nie vždy funguje najlepšie, ako by mohla. Podľa smernice o vtákoch a smernice o biotopoch, ktorými sa zriaďuje sústava Natura 2000, môžu mať odlišné vnútroštátne vykonávacie pravidlá negatívny vplyv na environmentálne riadenie cezhraničných území. Pozdĺž niektorých hraničných riek sa môžu dva brehy riadiť pomerne odlišnými spôsobmi v závislosti od toho, či sú označené ako lokality sústavy Natura 2000. V takomto prípade sa opatrenia na ochranu životného prostredia uplatňujú odlišne, čím sa môže narušiť ich účinnosť. To isté platí pre mnohé cezhraničné prírodné parky. Koordinovanejšou a súdržnejšou ochranou lokalít Natura 2000 by sa mali zabezpečiť integrovanejšie vykonávacie opatrenia. Do činnosti by sa mali na tento účel zapojiť európske právne orgány cezhraničného charakteru, ako sú EZÚS.

Ďalšou oblasťou, v ktorej je cezhraničná spolupráca veľmi dôležitá, je plánovanie riadenia rizika katastrof. Mechanizmus Únie v oblasti civilnej ochrany vyžaduje od členských štátov, aby pravidelne informovali o prioritných opatreniach týkajúcich sa prevencie a pripravenosti v prípade kľúčových rizík s cezhraničnými dôsledkami. Okrem toho môžu byť pri riešení rizík vrátane cezhraničných rizík dôležité aj sektorové stratégie, napr. plány manažmentu povodňového rizika, plány ochrany lesov alebo národné a regionálne stratégie pre adaptáciu na zmenu klímy. Tieto stratégie sú podporované ustanoveniami v právnych predpisoch EÚ, ako je napríklad potreba cezhraničnej koordinácie v rámci povodí stanovená v smernici o povodniach.

Z celoúnijného posúdenia národných energetických a klimatických plánov vyplýva, že stále existujú rezervy vo využívaní potenciálu cezhraničných regionálnych iniciatív v sektore energetiky a že tento potenciál by sa mohol naplniť zlepšením spolupráce medzi členskými štátmi a využívaním finančných prostriedkov EÚ. Iba málo krajín plánuje lepšie zavádzanie energie z obnoviteľných zdrojov a opatrení energetickej efektívnosti v spolupráci s ostatnými krajinami. Posúdením sa zistila aj nevyhnutnosť vychádzať z dosiahnutého regulačného pokroku. Navrhovaný európsky cezhraničný mechanizmus by mohol byť významným prínosom, keďže by uľahčil takéto regulačné pokroky v cezhraničnom kontexte.

Rozsiahlejšie zavádzanie energie z obnoviteľných zdrojov znamená významnú zmenu paradigmy. Trhy s energiou však zatiaľ nefungujú cez hranice tak bezproblémovo ako v rámci krajiny. Napríklad cezhraničné prenosy elektriny sú často obmedzené, pretože právne rámce neumožňujú cezhraničné výmeny nízkonapäťovej elektriny. Významnú úlohu pri určovaní smerovania do budúcnosti môžu zohrávať komunity vyrábajúce energiu z obnoviteľných zdrojov. V európskych právnych predpisoch sa už stanovujú podmienky, za ktorých majú členské štáty začleniť možnosti cezhraničného vykonávania aktivít takýchto komunít do svojich vnútroštátnych transpozícií. Podobne môžu existovať aj právne prekážky pri zavádzaní spoločných inteligentných systémov diaľkového vykurovania a chladenia v cezhraničných aglomeráciách.

·Priekopníkom je už projekt „SEREH – The Smart Energy Region of Emmen-Haren“ (Energeticky inteligentný región Emmen-Haren) v rámci programu Interreg v oblasti cezhraničnej spolupráce medzi Nemeckom a Holandskom. V rámci projektu sa rozvíja decentralizovaný cezhraničný trh s elektrinou a energiou a ostatné pohraničné regióny budú môcť stavať na jeho zisteniach a odporúčaniach. ·Prípad s odporúčaním v rámci iniciatívy b-solutions skúmal, ako by sa cezhraničný prenos CO2 (medzi Holandskom a Belgickom) mohol využiť ako zdroj priemyselných procesov v prístave North Sea Port.

V stratégii EÚ pre integráciu energetického systému sa identifikovali nové problémy vyplývajúce zo zvýšenej elektrifikácie energetického systému vrátane dopravy a priemyslu. Na prekonanie týchto problémov bude zásadná koordinácia medzi členskými štátmi v pohraničných regiónoch. Úplne integrovaná elektrizačná sústava v oblastiach, ako je dvojmesto rozprestierajúce sa naprieč štátnymi hranicami, poskytne veľké prínosy a doplnkovosť v oblastiach, ako je výroba energie z obnoviteľných zdrojov alebo riešenia jej uskladňovania.

Rozvoj využívania energie z obnoviteľných zdrojov v pohraničných oblastiach ovplyvňujú ďalšie právne alebo administratívne nekonzistentnosti, napríklad pokiaľ ide o uznávanie kvalifikácií montérov fotovoltických systémov alebo veterných turbín, alebo dokonca odlišné pravidlá upravujúce minimálnu vzdialenosť veterných turbín od obytných budov.

Členské štáty by mali čo najviac využiť existujúce príležitosti spolupráce podľa uplatniteľného právneho rámca EÚ. Napríklad v prepracovanej smernici o obnoviteľných zdrojoch energie sa už stanovujú spoločné systémy podpory a v prípade systémov podpory pre elektrinu z obnoviteľných zdrojov majú byť otvorené výrobcom nachádzajúcim sa v iných členských štátoch. Prevzatie týchto systémov by sa malo v pohraničných regiónoch dôrazne odporúčať. Vo funkčných cezhraničných oblastiach, akými sú dvojmestá, sa podľa smernice o trhu s elektrinou už umožňuje, aby sa vo vnútroštátnych regulačných rámcoch stanovilo, že občianske energetické spoločenstvá majú byť otvorené cezhraničnej účasti.

Opatrenia: ·Komisia poskytne podporu na prevenciu a pripravenosť s cieľom riešiť riziká spojené s vplyvom na cezhraničnú spoluprácu podľa rámca mechanizmu Únie v oblasti civilnej ochrany. ·Komisia bude podnecovať regionálnu a cezhraničnú spoluprácu a spolu s členskými štátmi vylepší usmernenia k národným adaptačným stratégiám. ·Komisia vypracuje a bude šíriť poznatky získané z pilotného projektu s názvom Luxembourg in transition: a vision for a zero-carbon cross-border functional region (Luxembursko v procese transformácie: vízia bezuhlíkového pohraničného funkčného regiónu) v rámci procesu vykonávania medzivládneho dokumentu Územná agenda 2030 a bude sa aktívne podieľať na informovaní širšej pohraničnej komunity o jeho výsledkoch. ·Komisia bude prostredníctvom biogeografického procesu sústavy Natura 2000 podporovať a zlepšovať cezhraničnú koordináciu a realizáciu sústavy Natura 2000 a bude pomáhať pri dosahovaní cieľov stratégie EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2030. ·Regionálne koordinačné centrá, ako sa stanovuje v nariadení o trhu s elektrinou, by mali neustále zohľadňovať dôsledky pre trhy s energiou v pohraničných regiónoch. ·Komisia preskúma a vypracuje sľubné iniciatívy podľa prepracovanej smernice o obnoviteľných zdrojoch energie s cieľom dosiahnuť vyšší podiel cezhraničných projektov vrátane hybridných projektov, v ktorých sa kombinuje energia z obnoviteľných zdrojov s jej uskladnením.





4.Záver

Hoci sú pohraničné regióny často geograficky periférne a vidiecke, sú to miesta s veľkým potenciálom hospodárskeho rastu, podporované svojou kultúrnou a jazykovou rozmanitosťou, doplňujúcimi konkurenčnými výhodami, nedotknutou prírodou a menej frekventovanými turistickými destináciami. Ich vzdialenosť od centra sa môže často kompenzovať cezhraničnými výmenami so susednými štátmi, spoluprácou a spoločným konaním. Nato je potrebné, aby pohraničné regióny boli v popredí európskej integrácie a aby z nej plne ťažili.

To, čo Európa ponúka svojim pohraničným regiónom, je symbolom jej záväzku ďalšej integrácie. História vrátane veľmi nedávnej ukazuje, že žiadna krajina nie je ostrov. Preto Komisia zastáva názor, že je načase zintenzívniť cezhraničnú spoluprácu na všetkých frontoch, vo všetkých sektoroch a naprieč sektormi. S týmto názorom sa stotožňujú zainteresované strany z pohraničných regiónov, ktoré vyslovili svoje túžby po väčšej integrácii, a to najmä prostredníctvom Európskej cezhraničnej aliancie občanov.

Cezhraničné regióny potrebujú na budovanie odolnosti podporu zo všetkých úrovní verejnej správy. Ich jedinečné postavenie si zasluhuje zvýšenú pozornosť vo forme širokej škály iniciatív, pilotných projektov či modelových prípadov, v ktorých by cieľom malo byť umožnenie pohraničným regiónom čerpať z toho, čo najlepšie funguje na ktorejkoľvek strane štátnych hraníc. Mali by mať väčšiu slobodu a flexibilitu na skúšanie nápadov a riešení a mali by byť schopné zohrávať aktívnejšiu úlohu vo svojom rozvoji, predovšetkým v spoločnom navrhovaní, vo využívaní a v riadení projektov a služieb v prospech všetkých ľudí žijúcich v pohraničí.

Európska komisia v neposlednom rade zastáva názor, že cezhraničné regióny hraničiace s prístupovými krajinami musia mať silnejší hlas, ktorý im umožní, aby boli vo väčšej miere zapojené do procesu európskej integrácie. Komisia sa na tento účel bude snažiť pričleniť tieto regióny do iniciatív a opatrení uvedených v predchádzajúcich oddieloch tejto správy. Pomôže to zlepšiť podmienky rozvoja občianskej spoločnosti, efektívnejšieho miestneho riadenia a verejnej správy, reformu a prechody k demokracii a podporí dobré susedské vzťahy a zmierenie.

Akčný plán z roku 2017 – prehľad pokroku dosiahnutého pri vykonávaní 10 opatrení: