Návrhom sa dopĺňajú existujúce politiky EÚ v oblasti životného prostredia a klímy tým, že sa zvyšuje transparentnosť metodík referenčných hodnôt z hľadiska ESG a zavádzajú sa harmonizované pravidlá pre nízkouhlíkové referenčné hodnoty, ktoré by mali viesť k efektívnejšiemu nasmerúvaniu investícií do udržateľných aktív.

V tejto súvislosti Komisia v decembri 2016 zriadila expertnú skupinu na vysokej úrovni na vypracovanie komplexnej stratégie EÚ pre udržateľné financovanie. Expertná skupina na vysokej úrovni uverejnila svoju záverečnú správu 31. januára 2018. Táto správa obsahuje komplexnú víziu o udržateľnom financovaní pre Európu, pričom sa v nej identifikujú dva imperatívy pre európsky finančný systém. Prvým je posilnenie príspevku financovania k udržateľnému a inkluzívnemu rastu. Druhým je posilnenie finančnej stability začlenením faktorov ESG do rozhodovacieho procesu o investíciách. Expertná skupina na vysokej úrovni vydala osem kľúčových odporúčaní, o ktorých sa domnieva, že sú základnými stavebnými prvkami udržateľného európskeho finančného systému. V rámci týchto odporúčaní sa expertná skupina na vysokej úrovni domnieva, že poskytovatelia indexu by sa mali požiadať, aby zverejnili údaje o expozícii indexu voči parametrom udržateľnosti na základe cenných papierov zahrnutých do indexu a ich váh. Orgán ESMA by zároveň mal zahrnúť odkazy na hľadiská udržateľnosti do svojho usmernenia k „vyhláseniu o referenčnej hodnote“, v ktorom by sa malo jasne uviesť, ako sa v metodike referenčnej hodnoty zohľadňujú hľadiská udržateľnosti (ESG) vrátane prechodu na nízkouhlíkové hospodárstvo.

V oznámení Komisie z roku 2016 o ďalších krokoch pre udržateľnú európsku budúcnosť sa spájajú ciele trvalo udržateľného rozvoja podľa programu trvalo udržateľného rozvoja OSN do roku 2030 s európskym politickým rámcom s cieľom zabezpečiť, aby sa ciele trvalo udržateľného rozvoja zohľadňovali vo všetkých opatreniach a politických iniciatívach EÚ v rámci EÚ a na celom svete už na začiatku. EÚ je takisto plne odhodlaná dosiahnuť ciele EÚ v oblasti klímy a energetiky do roku 2030 a začleniť trvalo udržateľný rozvoj do hlavného prúdu politík EÚ, ako bolo oznámené v politických usmerneniach Jeana-Clauda Junckera pre Európsku komisiu z roku 2014. Mnohými z politických priorít Európskej komisie na roky 2014 – 2020 sa tak prispieva k plneniu cieľov EÚ v oblasti klímy a vykonáva program trvalo udržateľného rozvoja do roku 2030. Patrí medzi ne Investičný plán pre Európu, balík predpisov o obehovom hospodárstve, balík predpisov v oblasti energetickej únie, aktualizácia stratégie EÚ pre biohospodárstvo, únia kapitálových trhov a rozpočet EÚ na roky 2014 – 2020 vrátane Kohézneho fondu a výskumných projektov. Komisia okrem toho vytvorila platformu viacerých zainteresovaných strán na sledovanie a výmenu osvedčených postupov v súvislosti s plnením cieľov trvalo udržateľného rozvoja.

Tento návrh je súčasťou širšej iniciatívy Komisie o trvalo udržateľnom rozvoji. Vytvára základ pre rámec EÚ, ktorý hľadiskám environmentálneho, sociálneho a správneho dosahu (ESG) pripisuje v rámci finančného systému ústrednú úlohu s cieľom podporiť transformáciu európskeho hospodárstva na ekologickejší, odolnejší a obehový systém. Faktory ESG by sa mali zohľadňovať v procese investičného rozhodovania v záujme dosiahnutia väčšej udržateľnosti investícií, a to s prihliadnutím na emisie plynov, vyčerpávanie zdrojov alebo pracovné podmienky. Cieľom tohto návrhu a súbežne navrhnutých legislatívnych aktov je konzistentne naprieč odvetviami začleniť hľadiská ESG do investičného a poradenského procesu. Tým by sa malo zabezpečiť, aby všetci účastníci finančného trhu (správcovské spoločnosti PKIPCP, správcovia AIF, poisťovne, IZDZ, správcovia EuVECA a správcovia EuSEF), distribútori poistenia alebo investiční poradcovia, ktorí dostali mandát od svojich klientov alebo príjemcov, v ich mene prijímali investičné rozhodnutia, začleňovali hľadiská ESG do svojich vnútorných procesov a informovali v tejto súvislosti svojich klientov. V snahe pomôcť investorom pri porovnávaní uhlíkovej stopy investícií sa návrhmi navyše zavádzajú nové kategórie nízkouhlíkových referenčných hodnôt a referenčných hodnôt pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka. Tieto vzájomne sa podporujúce návrhy by mali uľahčiť tok investícií do udržateľných projektov a aktív v celej EÚ.

Komisia okrem toho uskutočnila s niektorými zainteresovanými stranami konzultácie o i) potrebe harmonizácie štandardov pre metodiky na európskej úrovni, ii) o prekážkach používania nízkouhlíkových indexov a iii) o kľúčových prvkoch, ktoré by sa mali zahrnúť do metodiky pre nízkouhlíkové indexy. Názory zainteresovaných strán sú zhrnuté nižšie.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Zatiaľ čo niektoré referenčné hodnoty sú vnútroštátne, používanie referenčných hodnôt vo finančných zmluvách a produktoch je často cezhraničné. Činnosť na vnútroštátnej úrovni vo vzťahu k indexu môže pomôcť zabezpečiť, aby bol vhodne prispôsobený konkrétnym vnútroštátnym hľadiskám, je s ňou však spojené riziko chýbajúceho cezhraničného rozmeru a v konečnom dôsledku môže viesť k spleti rozdielnych pravidiel, vytvoriť nerovnaké podmienky v rámci jednotného trhu a viesť k nejednotnému prístupu v rámci EÚ. Opatrenia na vnútroštátnej úrovni by takisto neboli v súlade s cieľmi nariadenia o referenčných hodnotách, ktoré je zamerané na harmonizáciu pravidiel, ktorými sa upravuje tvorba a používanie referenčných hodnôt v celej Únii. Tento problém uznali aj na úrovni G20 a FSB, ktorá poverila IOSCO, aby vypracovala globálny súbor zásad, ktoré by sa uplatňovali na finančné referenčné hodnoty. Zmenou nariadenia o referenčných kritériách by sa prispelo k posilneniu jednotného trhu tým, že by sa zlepšil spoločný rámec pre spoľahlivé a náležite používané referenčné hodnoty v rôznych členských štátoch.

Pri otázke, aké by mali byť hlavné črty nízkouhlíkových indexov, väčšina respondentov uviedla, že do posudzovania emisií uhlíka by sa mali zahrnúť emisie rozsahu 3. Niektorí respondenti poznamenali, že metodika nízkouhlíkového indexu by mala byť zosúladená s prípadnou pripravovanou taxonómiou EÚ. Niektorí respondenti však boli skeptickí, pokiaľ ide o vývoj harmonizovanej metodiky na úrovni EÚ, pričom spomenuli obavy týkajúce sa dostupných údajov, nejasného prepojenia medzi uhlíkovou stopou a environmentálnymi rizikami s finančným vplyvom (napr. riziko prechodu), ako aj retrospektívnej povahy väčšiny metód.

Poskytovatelia nízkouhlíkových indexov sa snažia znížiť celkovú uhlíkovú stopu podkladového portfólia indexu v porovnaní so štandardnými indexmi, v rámci ktorých sa vo všeobecnosti uplatňuje váženie založené na trhovej kapitalizácii. Napríklad by sa mohli zamerať na zníženie uhlíkovej stopy o 40 % v porovnaní so štandardným alebo „materským“ indexom. Poskytovatelia „čisto nízkouhlíkového“ indexu tvrdia, že tieto hlavné „dekarbonizované“ indexy nie sú v súlade s cieľmi 2 °C podľa Parížskej dohody o zmene klímy; volajú po prísnejšej metodike výberu prvkov referenčných hodnôt, ako je napríklad podiel vplyvu v oblasti emisií uhlíka.

4.minimálne štandardy pre harmonizáciu metodiky, ktorá sa má uplatňovať na nízkouhlíkové indexy a indexy „pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka“ (možnosť 4, čiastková možnosť a) alebo harmonizované pravidlá EÚ pre rôzne typy nízkouhlíkových indexov – komplexný regulačný prístup (možnosť 4, čiastková možnosť b).

V rámci možnosti 1 je pravdepodobné, že časom dôjde k ďalšiemu nárastu fragmentácie trhu, zatiaľ čo súvisiace náklady investorov na vyhľadávanie zostanú vysoké. Investori, ktorí by chceli investovať so skutočným vplyvom na aktíva, ktoré sú v súlade s cieľom 2 °C, by stále nemali vhodné nástroje (referenčné hodnoty) na posúdenie výkonnosti svojich nízkouhlíkových fondov/portfólia. Nedostatočná harmonizácia metodík nízkouhlíkových indexov by mala aj naďalej vplyv na ich porovnateľnosť a relevantnosť. Okrem toho nebude spoločnosti motivovať k tomu, aby zosúladili svoje podnikové stratégie s cieľmi v oblasti klímy.

Možnosť 2 by zlepšila transparentnosť metodiky referenčnej hodnoty a zosúladili by sa ňou niektoré jej prvky. V rámci tejto možnosti by sa investorom poskytli podrobné údaje o začlenení parametrov súvisiacich s klímou, opis zložiek referenčnej hodnoty a kritériá používané na ich výber a váženie. Prijatie tejto možnosti by bolo pre správcov referenčných hodnôt pomerne priamočiare a nákladovo efektívne, keďže by si vyžadovala len to, aby správcovia referenčných hodnôt v rámci svojej metodiky dodržiavali minimálne štandardy, pričom by im pri doplnení iných prvkov/kritérií poskytla určitú flexibilitu. Táto harmonizovaná metodika by sa však uplatňovala len na segment nízkouhlíkových indexov, ktoré nie sú zamerané na dosiahnutie súladu s cieľom 2° C, a preto tým, že povedie k jednoznačnosti na úrovni EÚ z hľadiska toho, čo sú udržateľné aktíva/investície, nemusí pre politiky zmierňovania zmeny klímy znamenať významný prínos. Táto možnosť teda nie je v súlade s úplným dosiahnutím cieľov EÚ v oblasti udržateľnosti.

V rámci možnosti 3 by Komisia vytvorila harmonizovaný súbor pravidiel vzťahujúcich sa na „čisto“ nízkouhlíkové indexy alebo indexy „pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka“. Tieto indexy by správcom aktív/inštitucionálnym investorom umožnili riadne sledovať/posudzovať výkonnosť ich fondov vybraných v súlade s cieľom 2 °C podľa Parížskej dohody o zmene klímy a preukázať súlad s touto investičnou stratégiou pre svojich klientov/príjemcov. Na rozdiel od možnosti 2 by daná metodika umožnila zahrnutie aktív tých spoločností, ktoré významne prispievajú k znižovaniu emisií, a tým by k týmto emitentom nasmerovala viac investičných tokov. V rámci „čisto“ nízkouhlíkových indexov sa však môžu sústreďovať investície len v niektorých odvetviach, pričom nie sú vnímané ako vhodné na vybudovanie základného portfólia akcií veľkou skupinou zainteresovaných strán, čo vedie k riziku obmedzeného využívania referenčnej hodnoty na trhu.

V rámci možnosti 4 by sa zaviedli harmonizované pravidlá pre 1) „dekarbonizované“ alebo „nízkouhlíkové“ verzie štandardných indexov a 2) „čisto“ nízkouhlíkové indexy alebo indexy „pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka“. Táto možnosť by sa teda vzťahovala na širšiu škálu indexov ako možnosti 2 alebo 3. Inštitucionálnym investorom a správcom aktív by umožnila správne sledovať/posudzovať výkonnosť viacerých typov nízkouhlíkových fondov a poskytla pomerne veľký výber nástrojov na preukázanie ich súladu s nízkouhlíkovými preferenciami ich klientov.

Táto možnosť sa analyzovala v rámci dvoch rôznych čiastkových možností.

Čiastková možnosť 4a (preferovaná možnosť): podľa prístupu stanoveného v rámci tejto čiastkovej možnosti by sa novým rámcom zaviedli minimálne štandardy pre harmonizáciu metodiky, ktorá sa má uplatňovať na nízkouhlíkové indexy a indexy „pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka“. V rámci tejto možnosti by sa vytvorili určité minimálne kľúčové prvky metodiky používanej na stanovenie dekarbonizovaných referenčných hodnôt a referenčných hodnôt „pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka“, ktoré by poskytovali štandardy pre kritériá a metódy používané na výber a váženie podkladových aktív referenčnej hodnoty a na výpočet uhlíkovej stopy a úspor emisií uhlíka spojených s podkladovými aktívami, pričom by sa využili existujúce európske metodiky schválené Komisiou a v prevažnej miere používané spoločnosťami na výpočet ich environmentálneho správania, ako je environmentálna stopa výrobku (PEF) a environmentálna stopa organizácie (OEF).

Čiastková možnosť 4b: V rámci nej by sa zaviedli opatrenia na maximálnu harmonizáciu, pričom metodológia dvoch novozavedených kategórií referenčných hodnôt by bola plne harmonizovaná na základe podrobného a komplexného súboru pravidiel stanovených na úrovni 1 a bližšie špecifikovaných prostredníctvom podrobných požiadaviek na úrovni 2. V týchto pravidlách by sa stanovili podrobné kritériá pre výber a váženie podkladových aktív nízkouhlíkových indexov a indexov pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka. Tento prístup by umožnil vysokú mieru porovnateľnosti metodík nových kategórií referenčných hodnôt. Správcom referenčných hodnôt by však chýbala určitá miera flexibility pri navrhovaní ich metodiky, pričom by znášali značné náklady na dodržiavanie nových prísnych požiadaviek stanovených v právnych predpisoch EÚ.

V rámci čiastkovej možnosti 4a by sa správcom referenčných hodnôt ponechala značná miera flexibility pri tvorbe vzorca na výpočet ich metodiky, zatiaľ čo investori by mali o niečo menšiu možnosť porovnania metodík referenčných hodnôt. Zo všeobecnejšieho hľadiska tento prístup poskytne účastníkom trhu priestor na vývoj nových stratégií, ktoré sú zamerané na riešenie environmentálnych obáv. Správcom referenčných hodnôt navyše vzniknú nižšie náklady pri tom, ako budú svoje vlastné určené metodiky prispôsobovať minimálnym štandardom stanoveným v právnych predpisoch EÚ.

Táto čiastková možnosť je takisto zlučiteľná s ostatnými návrhmi Komisie v oblasti udržateľného financovania, keďže by prispela k zlepšeniu kvality informácií, ktoré poskytujú správcovia aktív koncovým investorom v súlade s investičným cieľom. Podobne ako pri možnosti 3 by aj čiastková možnosť 4a mohla nasmerovať viac investícií do spoločností z odvetví s vysokými emisiami uhlíka, ktoré výrazne prispievajú k zníženiu emisií. V súvislosti s touto možnosťou však existuje niekoľko výziev: i) dostupné údaje nie sú stále a zvyčajne sú neúplné, ii) porovnávanie emisií uhlíka spoločností z rôznych odvetví môže byť zložité a iii) existuje potenciálne riziko, že stanovenie harmonizovaných metodík by mohlo brániť inovácii.

Komisia predpokladá, že uprednostňovaná možnosť bude mať z ekonomického, environmentálneho a sociálneho hľadiska tieto vplyvy:

Pokiaľ ide o ekonomické vplyvy, harmonizované štandardy EÚ pre transparentné metodiky pre nízkouhlíkové indexy a indexy pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka v kombinácii s celkovo podrobnejšími zverejňovanými informáciami z hľadiska ESG v prípade ostatných referenčných hodnôt by mali tento vplyv: i) znížila by sa informačná asymetria medzi investormi a poskytovateľmi indexov, keďže správcovia aktív a správcovia portfólií by mali všetky potrebné informácie na výber nízkouhlíkového indexu a indexu pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka, ktorý odráža ich investičný štýl, ii) znížila by sa súčasná fragmentácia trhu, keďže metodiky pre nízkouhlíkové indexy ešte neboli štandardizované a iii) zlepšila by sa kvalita a porovnateľnosť informácií týkajúcich sa klímy zverejnených spoločnosťami, ktoré by teraz mali motiváciu zverejniť tieto informácie, aby boli zahrnuté do indexu. Používanie harmonizovaných štandardov EÚ pre transparentné metodiky by tak viedlo k vytvoreniu referenčných hodnôt, ktoré by boli vhodnejšie na meranie výkonnosti portfólia alebo finančného produktu, ktorý sleduje buď „nízkouhlíkovú“ investičnú stratégiu, alebo investičnú stratégiu založenú na „cieli 2 oC“.

Pokiaľ ide o environmentálne vplyvy, pomerne rýchlo sa tým presmeruje financovanie do aktív a projektov s udržateľnými cieľmi, ktoré majú pozitívny vplyv z hľadiska emisií skleníkových plynov a prispievajú k plneniu cieľov Parížskej dohody o zmene klímy. Preto by harmonizácia štandardov a zverejňovania metodiky pre rôzne typy nízkouhlíkových a indexov a indexov pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka poskytla investorom, ktorí uskutočňujú rôzne nízkouhlíkové stratégie, vhodné nástroje na posúdenie súladu medzi ich fondom/portfóliami a vybranou referenčnou hodnotou, pričom by týmto investorom umožnila lepšie sledovať/merať výkonnosť oproti príslušnej nízkouhlíkovej referenčnej hodnote.

Návrh nemá žiadne významné priame ani nepriame sociálne vplyvy.

V návrhu sa zohľadňujú stanoviská (kladné stanovisko s výhradami vydané 14. mája 2018 a predchádzajúce dve negatívne stanoviská), ktoré vydal výbor pre kontrolu regulácie. V návrhu a revidovanom posúdení vplyvu sa riešia pripomienky výboru pre kontrolu regulácie, ktorý dospel k záveru, že pred ďalším pokračovaním tejto iniciatívy sú potrebné úpravy (odkaz).

Výbor pre kontrolu regulácie vo svojich pripomienkach uviedol, že v posúdení vplyvu sa neprimerane zohľadnili riziká spojené s požiadavkou na správcov nízkouhlíkových referenčných hodnôt, aby používali taxonómiu. Výbor takisto vyjadril obavy, že pokiaľ ide o budúci vývoj metodiky pre nízkouhlíkové referenčné hodnoty, v posúdení vplyvu sa nedostatočne riešili hľadiská nákladov pre správcov a používateľov týchto referenčných hodnôt.

Komisia v snahe riešiť obavy výboru vypustila povinnosť správcov nízkouhlíkových referenčných hodnôt a referenčných hodnôt pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka používať taxonómiu EÚ pri tvorbe parametrov metodiky pre výber podkladových aktív a plnení povinností v oblasti zverejňovania informácií. Okrem toho sa tento návrh ďalej upravil s cieľom zabezpečiť, aby sa pri tvorbe metodiky pre nízkouhlíkové referenčné hodnoty a referenčné hodnoty pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka náležite zohľadnili hľadiská nákladov. Komisia bude splnomocnená prijať delegované akty, v ktorých sa presne stanovia minimálne štandardy pre harmonizovanú metodiku pre nízkouhlíkové referenčné hodnoty a referenčné hodnoty pre kladný vplyv v oblasti emisií uhlíka. Týmito delegovanými aktmi sa preto nezavedie plne harmonizovaná metodika, ale skôr minimálne kritériá, čím sa správcom referenčných hodnôt ponechá potrebná flexibilita. Preto by boli náklady na dodržiavanie predpisov obmedzené.

•Základné práva