SK    SK 
 
 
 EURÓPSKA  
KOMISIA   
V Bruseli 8. 5. 2015  
COM(2015) 191 final  
  
SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU 
HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV  
Správa o uplatňovaní Charty základných práv EÚ v roku 2014  
{SWD(2015) 99 final}   
 
2 
 1. Úvod 
V tejto piatej  výročnej správe sa skúma, ako Európska únia (ďalej len „EÚ“) a jej člensk é štáty 
uplatňovali  v roku 2014  Chartu  základn ých práv EÚ (ďalej len „charta“) . 
Charta  je právne záväzná od 1. decembra  2009.  Pre inštitúcie EÚ je záväzná pri prijíman í nových 
opatren í a člensk é štáty zaväzuje vtedy,  keď konaj ú v rámci rozsahu  pôsobnosti  práva EÚ. Ako 
nedávno prijat ý prameň práva zdroj  charta  postupne  získava  právny význam.  V roku 2014  citovalo  
chartu1 210 rozhodnut í súdov EÚ2, v porovnan í so 43 citáciami  v roku 2011,  87 v roku 2012  a 114 v 
roku 2013.  
V novembri  2014  nastúpila do funkcie  nová Komisia  s predsedom  Junckerom.  Predseda  Juncker  sa 
zaviazal  „... využiť  právomoci  Komisie  v rámci  našich  kompetencií  na presadzovanie  našich  spoločných  
hodnôt  a základných  práv,  a zároveň  náležite  zohľadniť  rôznorodosť  ústavných  a kultúrnych  tradícií  
28 členských  štátov.“3 Zodpovednosť  za základné  práva  zveril  prvému  podpredsedovi  Fransovi  
Timmermansovi.  
Komisia  uplatňuje chartu  vo všetkých svojich  politik ách. Úzko spolupracuje  s vnútroštátnymi,  
európskymi  a medzin árodn ými organiz áciami,  aby zabezpečila podporu  základn ých práv.   
Prvý podpredseda  Timmermans  sa pri svojom  vypočutí pred Európskym  parlamentom  zaviazal,  že 
bude  každoročne organizova ť kolokvium  o aktu álnom  stave  základn ých práv v EÚ s cieľom zlepšiť 
vzájomn ú spolupr ácu a politick ú angažovanosť na účely podpory  a ochrany  základn ých práv. Na 
kolokviu  budú člensk é štáty, inštitúcie a iné zainteresovan é strany  diskutova ť v snahe  určiť a 
realizovať politick é opatrenia  v oblasti  základn ých práv. Prvé kolokvium  sa bude  konať v októbri 
2015  a zameria  sa na podporu  tolerancie  a rešpektu,  a to najm ä v súvislosti  s prevenciou  a bojom  proti  
nenávisti voči židom  a moslimom.  Ešte predt ým sa uskutočnia konzult ácie s občianskou  spoločnosťou 
a zainteresovan ými stranami  vrátane dvoch  dialógov na vysokej  úrovni,  jedného s nábožensk ými 
vodcami  a druh ého so zástupcami  nekonfesion álnych  organiz ácií. 
V tejto správe sa skúma, ako je charta  uplatňovan á inštitúciami  EÚ – najm ä Európskou  komisiou  – a 
člensk ými štátmi a tiež na inštitúcie a člensk é štáty. Zdôrazňuje sa v nej význam  Európskeho  
dohovoru  o ľudsk ých právach  (ďalej len „EDĽP“) a poskytuj ú sa aktu álne inform ácie o prist úpení EÚ k 
                                                            
1 Prehľad  judikatúry  Súdneho  dvora  EÚ z roku 2014,  ktorý  priamo  cituje  chartu  alebo  ju uvádza  vo svojich  
odôvodneniach  je uvedený  v dodatku  I v pracovnom  dokumente  útvarov  Komisie.  
2 Všeobecný  súd, Súd pre verejnú  službu  a Súdny  dvor Európskej  únie.  
3 Pozri  Jean-Claude  Juncker,  „Politické  usmernenia  pre budúcu  Európsku  komisiu“,  
http://ec.europa.eu/priorities/docs/pg_en. pdf, s. 8.  
 
3 EDĽP. Po prvýkrát správa obsahuje  aj časť o aktu álnom  a novovzniknutom  probl éme: tento  rok sú to 
„základn é práva v digit álnom  prostredí“. 
 
2. Uplatňovanie  charty  zo strany  EÚ a na EÚ v rámci všetkých jej 
činností 
Inštitúcie EÚ sú povinn é dodržiavať chartu  pri všetkých svojich  činnostiach.   
2.1 Legislat ívna činnosť 
Počas legislat ívneho  procesu  sú potrebn é systematick é kontroly  základn ých práv, aby sa zabezpečil 
súlad navrhovan ých právnych  predpisov  s chartou.  V roku 2011  Komisia  uverejnila  „Prev ádzkov é 
usmernenie  o zohľadňovan í základn ých práv v posúdeniach  vplyvu  vypracovan ých Komisiou “4. V 
roku 2014  sa Komisia  zaviazala  prepracova ť svoje  usmernenia  pre posudzovanie  vplyvu  a usporiadala  
verejn ú konzult áciu5. 
Prípad Digital  Rights  Ireland6 dokazuje,  že je potrebn é, aby sa kontroloval  súlad navrhovan ých 
právnych  predpisov  so základn ými právami.  Súdny dvor rozhodol,  že smernica  o uchov ávaní údajov7 
je neplatn á z dôvodu  porušenia základn ého práva na súkromie  a základn ého práva na ochranu  
osobn ých údajov,  ktoré sú zaručené v článkoch  č. 7 a 8 charty.  Súd v tomto  rozsudku  objasnil,  že  
osobitn é záruky na ochranu  základn ých práv vrátane ustanoven í o výnimk ách z dôvodu  služobného 
tajomstva  a predch ádzajúceho  administrat ívneho  či súdneho  presk úmania  musia  byť zahrnut é do 
sekund árnych  právnych  predpisov  a nemôžu byť ponechan é na zváženie vnútroštátnym  
zákonodarn ým orgánom.  Súdny dvor EÚ rozhodol,  že uchov ávanie  údajov  slúži na legit ímny cieľ 
všeobecn ého záujmu,  ktorým je boj proti  závažnej organizovanej  trestnej  činnosti,  a je vhodn ým 
prostriedkom  na dosiahnutie  tohto  cieľa. Dospel  však tiež k záveru,  že zasahovanie  smernice  do 
základn ého práva na rešpektovanie  súkromn ého života  a základn ého práva na ochranu  osobn ých 
údajov  nie je obmedzen é len na to, čo je nevyhnutne  potrebn é.  
Tento  rozsudok  je dôležitý pre všetky inštitúcie EÚ, ktoré sa zapájajú do legislat ívneho  procesu.  Rada  
v decembri  2014  aktuali zovala  svoje  „Usmernenia  k metodike  kontroly  zlučiteľnosti  so základn ými 
                                                            
4 SEK(2011)  567 v konečnom  znení,  6.5.2011.  
5 http://ec.europa.eu/smart -regulation/impact/consultation_2014/index_en.htm.  
6 Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 8.4.2014  vo veciach  C-293/12  a C-594/12  Digital  Rights  Ireland  a Kärntner  
Landesregierung . 
7 Smernica  2006/24/ES  (Ú. v. EÚ L 105/54).  
 
4 právami  v prípravn ých orgánoch  Rady“8. Zamestnancom  Rady  poskytla  tiež odborn ú prípravu,  aby sa 
zlepšila operat ívnosť týchto usmernen í. 
2.2 Správa finančných prostriedkov  EÚ 
Pri správe finančných prostriedkov  EÚ musia  inštitúcie, orgány, úrady a agent úry Únie dodržiavať 
základn é práva stanoven é chartou.  Člensk é štáty majú rovnak ú povinnosť pri vykon ávaní práva Únie. 
V prípade  Liivimaa  Lihaveis  MTÜ9 Súdny dvor potvrdil  predch ádzajúcu judikat úru, že „vykonanie  
práva Únie“ si vyžaduje  existenciu  spojitosti  určitého stupňa, presahuj úcej podobnos ť dotknut ých 
oblast í alebo  nepriame  vplyvy  jednej  z oblast í na inú10. V danom  prípade  právo Únie uklad á dvom  
dotknut ým člensk ým štátom na základe  operačného programu  povinnosť vykonať tento  program.  Tieto  
člensk é štáty boli po prvé povinn é podľa článku 63 ods. 1 a 2 nariadenia  č. 1083/2006  zriadiť 
monitorovac í výbor. Po druh é museli  byť všetky opatrenia,  ktorými sa tento  program  mal uplatňovať, v 
súlade s nariadeniami  č. 1083/2006  a č. 1080/2006.  Súdny dvor EÚ rozhodol,  že prijatie  programovej  
príručky zo strany  monitorovacieho  výboru je vykonan ím  práva EÚ v zmysle  článku 51 ods. 1 charty.  
Programov á príručka vylučovala  možnosť súdneho  presk úmania  rozhodnut í monitorovacieho  výboru o 
zamietnut í žiadosti  o dotáciu. Súdny dvor to považoval za porušenie práva na účinný prostriedok  
nápravy  podľa článku 47 charty.  
V máji 2014  európsky  ombudsman  začal vyšetrovanie  dodržiavania  základn ých práv v politike  
súdržnosti EÚ11. Vo svojej  odpovedi  z 29. októbra 201412 sa Komisia  zaviazala  prijať opatrenia  na 
zvýšenie informovanosti  člensk ých štátov o charte  pri riaden í európskych  štruktur álnych  a 
investičných fondov  (ďalej len „EŠIF“). Komisia  form álne pripomenula  člensk ým štátom ich 
povinnosť dodržiavať chartu.  Z prostriedkov  EŠIF tiež ponúka pomoc  pri postupoch  podávaní 
sťažností. Komisia  bude  šíriť osvedčené postupy  a vydávať usmernenia  pre člensk é štáty týkajúce sa 
dodržiavania  charty  pri riaden í EŠIF v roku 2015.  
Komi sia zistila  možné porušenie ochrany  základn ých práv v dočasnom  detenčnom centre  pre 
neregul árnych  migrantov;  Dvor  audítorov  toto posúdenie  v roku 2014  potvrdil  v osobitnej  správe. 
Náklady  na pren ájom centra  boli zahrnut é do národn ého programu  financovan ého z Fondu  pre 
vonkajšie hranice  a Komisia  príslušné náklady  po ukončení programu  neprijala.  Dvor  audítorov  zistil,  
že daný člensk ý štát nedodržal, vzhľadom  na zlé podmienky,  v ktorých boli neregul árni migranti  
                                                            
8 Generálny  sekretariát  Rady,  ST 5377  2015  INIT.  
9 Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 12.9.2014  vo veci C-562/12  Liivimaa  Lihav eis MTÜ . 
10 Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 29.5.1997  vo veci C-299/95  Kremzow , bod 16. 
11 http://www.ombudsman.europa.eu/en/press/release.faces/en/54420/html.bookmar k. 
12 http://www.ombudsman.europa.eu/en/cases/correspondence.faces/en/58451/html.bookmark   
 
5 zadržiavan í, zákaz ponižujúceho  zaobch ádzania  (čl. 4 charty)  a zásadu ľudskej  dôstojnosti  (čl. 1 
charty).   
2.3 Rozmer  ľudsk ých práv vo vonkajšej činnosti  Únie 
Vonkajšia činnosť Únie sa riadi článkom  21 Zmluvy  o Európskej  únii (ďalej len „ZEÚ“). V tomto  
článku sa opätovne  potvrdzuje  úloha EÚ pri podpore  demokracie,  právneho  štátu, univerz álnosti  a 
nedeliteľnosti  ľudsk ých práv a dodržiavania  zásad Charty  Organiz ácie Spojen ých národov  a 
medzin árodn ého práva. Krajiny,  ktoré sa uchádzajú o členstvo  v EÚ, musia  rešpektovať ľudsk é práva. 
Všetky dohody  o spolup ráci a obchode  s tretími krajinami  stanovuj ú, že ľudsk é práva13 predstavuj ú vo 
vzťahoch  medzi  stranami  zásadn ý prvok.  
V roku  2014  Európska  služba  pre vonkajšiu  činnosť  a Komisia  posúdili  akčný  plán  pre oblasť  ľudských  
práv  a demokracie  (2012  – 2014)14. Uvede ný akčný plán stanovuje  97 konkr étnych  opatren í. Jedn ým z 
nich sú usmernenia  EÚ týkajúce sa slobody  prejavu  online  a offline,  ktoré Rada  prijala  v máji 2014.  
Usmernenia  poskytuj ú defin ície a usmernenia  o tom, ako chrániť právo na slobodu  prejavu  vo 
všetkých jeho aspektoch  vrátane práva zastávať názor bez prekážky, práva vyhľadávať a získavať 
inform ácie a práva rozširovať inform ácie a myšlienky  každého druhu  akýmikoľvek prostriedkami  a 
bez ohľadu na hranice.  
Na roky 2015  – 2019  sa pripravuje  nový akčný plán so zameran ím na zabezpečenie súladu medzi  
vnútornými a vonkajšími politikami  v oblasti  ľudsk ých práv, najm ä v súvislosti  s bojom  proti  
terorizmu,  migr áciou a mobilitou  a obchodom.  
Na dosiahnutie  cieľov stanoven ých v článku 21 ZEÚ Únia uplatňuje reštriktívne opatrenia15, ktorými sa 
často vykon ávajú záväzné rezol úcie Bezpečnostnej  rady OSN  na základe  článku 41 alebo  42 Charty  
Organiz ácie Spojen ých národov,  ktoré však môžu tiež byť auton ómnymi  opatreniami  EÚ. Niektor é z 
reštriktívnych  opatren í zahŕňajú zaradeni e osôb a subjektov  do zoznamov  osôb a subjektov,  ktorých 
finančné prostriedky  a hospod árske zdroje  sa majú zmraziť. Pre takto  dotknut é osoby  či subjekty  má 
zásadn ý význam  právo na dobr ú správu vecí verejn ých, na účinný prostriedok  nápravy  a na 
spravodliv ý proces  (článok 41 a 47 Charty  základn ých práv EÚ). V roku 2014  sa Súdny dvor EÚ 
zaoberal  prípadmi  týkajúcimi sa postupov  ukladania  reštriktívnych  opatren í vo vzťahu k osob ám a 
subjektom.  Z viac ako 30 rozsudkov  vydan ých v roku 2014,  ktoré súviseli  so zákonnosťou zavedenia  
                                                            
13 Termín  „základné  práva“  sa v EÚ používa  na vyjadrenie  chápani a „ľudských  práv“  v rámci  špecifického  
vnútorného  kontextu  EÚ. Tradične  sa pojem  „základné  práva“  používa  v ústavnom  prostredí,  kým pojem  
„ľudské  práva“  sa používa  v medzinárodnom  práve.  
14 http://eeas.europa.eu/human_rights/index_en.htm . 
15 Pozri  článok  215 Zmluvy  o fungovaní  EÚ (ZFEÚ).  
 
6 reštriktívnych  opatren í, Súdny dvor potvrdil  zaradenie  do zoznamu  len v štvrtine  prípadov;  vo 
všetkých ostatn ých prípadoch  boli rozhodnutia  zrušené. 
Jeden  prípad  – rozsudok  vo veci Yusef16 – sa týkal  reštriktívnych  opatrení  prijatých  na základe 
nariadenia  Rady  (ES) č. 881/200217. Týmto  nariadením  sa vykonáva  rezolúcia  Bezpečnostnej  rady 
OSN  o zmrazení  aktív  osôb,  subjektov  a skupín,  ktoré  sú sankčným  výborom  OSN  identifikované  ako 
spojené  s Al-Káidou.  Všeobecný  súd rozhodol,  že Komisia  nekona la, pretože  nenapravila  
procesnoprávne  nedostatky  a hmotnoprávne  nezrovnalosti,  ktoré  mali vplyv  na zmrazenie  finančných  
prostriedkov  pána  Yusefa.  Súd preto  vyzval  Komisiu,  aby splnila  svoju  povinnosť  dôkladne  a 
nestranne  preskúmať  dôvod  na (Yusefove)  zaradenie  do zoznamu  a aby pritom  podľa  možnosti  
„účinne  spolupracovala“  so sankčným  výborom  OSN18. Komisia  v súčasnosti  preskúmava  dôvody  
zaradenia  do zoznamu  v spolupráci  s príslušnými  orgánmi  OSN.   
Väčšina prípadov19, v ktorých Súdny dvor EÚ zrušil reštriktívne opatrenia  voči subjektom  alebo  
osob ám, sa týkala rozhodnut í a nariaden í Rady,  pri ktorých neboli  dôkazy  či inform ácie, na ktorých sa 
dôvody  zaradenia  zakladali,  dostačujúce. Dôkazn é bremeno  (ako je vyložené v prípade  Kadi  II20) 
ležalo podľa článku 47 charty na Rade,  tá ho však neuniesla.  Ostatn é prípady  boli zrušené z 
procesn ých dôvodov21.  
V oblasti  obchodnej  politiky  sa 1. janu ára 2014  začal uplatňovať prepracovan ý režim jednostrann ého 
všeobecn ého systému preferenci í (VSP+),  ktorá si vyžaduje  rešpektova nie základn ých dohovorov  o 
ľudsk ých právach.  Mechanizmus  monitorovania  bol výrazne  posilnen ý, čím sa zabezpečilo, že 
príjemcovia  VSP+  plnia  svoje  povinnosti,  konkr étne, že ratifikuj ú a vykon ávajú 27 medzin árodn ých 
dohovorov  o ľudsk ých právach  a iných otázkach. Európsky  parlament  a Rada  takisto  vykon ávajú 
dôkladnejší dohľad. 
3. Uplatňovanie  charty  členskými štátmi a na členské štáty 
Pod dohľadom  Súdneho  dvora  EÚ Komisia  dozer á na to, aby člensk é štáty  pri vykon ávaní práva EÚ 
dodržiavali  chartu.  Ak sa dozvie  o porušení, Komisia  môže začať konanie  vo veci nesplnenia  
                                                            
16 Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 21.3.2014  vo veci T-306/10  Hani  El Sayyed  Elsebai  Yusef/Európska  komisia . 
17 Nariadenie  (ES) č. 881/2002,  Ú. v. EÚ L 139/9.  
18 Tamže, bod 102. 
19 Napríklad  rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 3.7.2014  vo veci T-565/12  (National  Iranian  Tanker  Company/Rada ; 
Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 9.12.2014  vo veci T-439/11  Sport -pari/Rada . 
20 Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 18.7.2013  vo veci C-584/10  P Komisia  a iní/Kadi  (Kadi  II),  odvolanie  proti T-
85/09  Kadi/Komisiai (Kadi  I). 
21 Pozri  napríklad  LTTE/Rada , T-208/11  a T-508/11.  Tento  rozsudok  je predmetom  prebiehajúceho  odvolania  vo 
veci C-599/14  P. 
 
7 povinnosti.  Vnútroštátni sudcovia  sú informovan í o charte  ako nástroji  na zabezpečenie dodržiavania  
základn ých práv zo strany  člensk ých štátov. Ustanovenia  práva EÚ a vnútroštátneho  práva založeného 
na práve EÚ sa musia  vykladať v súlade s povinnosťami uveden ými v charte,  aby sa uplatňovali  práva, 
ktoré sú v nej zaručené. Ak má vnútroštátny súd pochybnosti  o uplatniteľnosti  charty  alebo  správnom  
výklade  jej ustanoven í, môže – a v prípade,  že ide o vnútroštátny súd posledn ého stupňa, musí – 
predložiť Súdnemu  dvoru  EÚ návrh na začatie prejudici álneho  konania.  Odpoveď Súdneho  dvora  EÚ 
umožní vnútroštátnemu  súdu vo veci rozhodnúť. Vnútroštátni sudcovia  tento  postup  pravidelne  
využívajú. To napom áha rozvo j judikat úry založenej na charte  a posilňuje úlohu vnútroštátnych  
sudcov  pri jej presadzovan í. V roku 2014   predložilo takéto návrhy na začatie prejudici álneho  
konania2243 vnútroštátnych  sudcov,  čo je o niečo viac než v predch ádzajúcich rokoch.23 
3.1 Konania  vo veci  nesplnenia  povinností  
Kým v roku 2013  bola Charta  spomenut á v piatich  konaniach  o nesplnen í povinnost í, v roku 2014  
Komisia  na chartu  pouk ázala v jeden ástich  prípadoch  takýchto konan í na základe  článkov  258 – 260 
Zmluvy  o fungovan í EÚ. Charta  sa člensk ých štátov týka výlučne vtedy,  keď vykon ávajú právo Únie. 
Konania  o nesplnen í povinnost í týkajúce sa charty  sa preto  musia  vzťahovať na ustanovenia  práva EÚ, 
ktorými sa zakladaj ú dôvody  na uplatnenie  charty.   
Päť z jeden ástich  prípadov  sa týka azylu  a migr ácie24.  
Konania  vo veci  nesplnenia  povinností  v oblasti  azylu  a migrácie  
V roku 2014  Komisia  začala proti  jedn ému člensk ému štátu konanie  vo veci nesplnenia  povinnost í  
týkajúce sa smernice  o návrate25, pričom vyjadrila  obavy,  pokiaľ ide o dĺžku zadržiavania,  hmotn é 
podmienky  zadržiavania,  nedostato čnú bezplatn ú právnu pomoc  navr átilcom  v detenčných centr ách a 
nevykon ávanie  súdneho  presk úmania  príkazov  na zadržanie skôr ako po uplynut í šiestich  mesiacov  a o 
obmedzen é presk úmanie  rozhodnut í o predĺžení zadržania po uplynut í šiestich  mesiacov  (články 4, 6 a 
47 charty).  
Začali sa tiež konania  o nesplnen í povinnosti  proti  ďalšiemu  člensk ému štátu, a to z dôvodu  
nespr ávneho  uplatňovania  smernice  o podmienkach  prijímania26 a smernice  o konan í o azyle27. 
                                                            
22 Pozri  prílohu  II nazvanú  „Prehľad  návrhov  na začatie  prejudi ciálneho  konania  podaných  v roku 2014,  ktoré  sa 
odvolávajú  na chartu“  k pracovnému  dokumentu  útvarov  Komisie.  
23  V rokoch  2013  a 2012  bolo Súdnemu  dvoru  EÚ podaných  41 návrhov  na začatie  prejudiciálneho  konania  v 
súvislosti  s chartou.  
24 Podrobnejšie  inform ácie pozri  v pracovnom  dokumente  útvarov  Komisie,  ktorý  je pripojený  k tejto správe.  
25 Smernica  2008/115/ES  (Ú. v. EÚ L 348/98).  
26 Smernica  2003/9/ES  (Ú. v. EÚ L 31/18).  
 
8 Komisia  vyjadrila  obavy,  pokiaľ ide o trvanie  konan í o azyle,  účinnosť opravn ých prostriedkov  proti  
zamietav ým rozhodnutiam  o azyle,  nedostato čnú bezplatn ú právnu pomoci  zadržiavanie  určitých 
kateg órií žiadateľov o azyl,  ktoré sa zdá byť uplatňovan é automaticky  bez individu álneho  posúdenia,  
právo na účinný prostriedok  nápravy  proti  rozhodnutiu  o zadržaní a bezplatn ú právnu pomoc  počas 
zadržania (články 6 a 47). 
V roku 2014  Komisia  presk úmala,  ako člensk é štáty uplatňujú chartu  pri vykon ávaní právnych  
predpisov  EÚ na vonkajších hraniciach  Únie, najm ä zásadu nevyhostenia  (články 4, 6, 18 a 19). K 
problematick ým otázkam  v niektor ých člensk ých štátoch patrí spôsob a dĺžka zadržiavania,  podmienky  
zadržiavania,  osobitn á situácia malolet ých, bezplatn á právna pomoc  a účinné prostriedky  nápravy  v 
rámci azylov ého konania  (články 6, 24 a 47 charty).  
Vízový  kódex  a odvolanie  voči  zamietnutiu  udelenia  víz 
Na konci  roku 2014  Komisia  vyzvala  päť členských  štátov,  aby zabezpečili,  že opravné  prostriedky  
proti  rozhodnutiu  o zamietnutí,  zrušení  alebo  odvolaní  víza budú  zahŕňať  prístup  k súdnemu  orgánu.  
V nariadení  o vízovom  kódexe28 sa stanovujú  postupy  a podmienky  vydávania  krátkodobých  víz 
a letiskových  tranzitných  víz. Členským  štátom  sa ukladá  povinnosť  priznať  právo  na odvolanie  proti  
rozhodnutiu  o zamietnutí/zrušení/odvolaní  víza.  Článok  47 charty  poskytuje  jednotlivcom  právo  na 
účinný  prostriedok  nápravy  pred súdom,  pokiaľ  boli práva  a slobody  zaručené  právom  Únie  porušené.  
Vnútroštátne  právne  predpisy  v spomenutých  člens kých  štátoch  však poskytovali  len možnosť  odvolať  
sa na mimosúdnych  správnych  orgánoch.  Komisia  sa domnieva,  že túto možnosť  nemožno  považovať  
za rovnocennú  nezávislému  súdu  uvedenému  v článku  47. 
Segregácia  rómskych  detí  v oblasti  vzdelávania  
V septembri  2014  začala Komisia  proti  jedn ému člensk ému štátu konanie  o neplnen í povinnost í  vo 
veci diskrimin ácie rómskych  detí v oblasti  vzdel ávania,  ktorá je porušením smernice  o rasovej  
rovnosti29. V diskusi ách s Komisiou  daný člensk ý štát zdôvodňoval svoje  kroky  odkazmi  na judikat úru 
Súdneho  dvora  EÚ týkajúcu sa charty.  Komisia  následne  pokladala  za potrebn é objasniť výklad tejto 
judikat úry vo form álnej výzve, v ktorej  osobitne  odkázala na článok 21 charty,  ktorý zakazuje  
diskrimin áciu na základe  rasy alebo  etnick ého pôvodu.  
                                                                                                                                                                                          
27 Smernica  2005/85/ES  (Ú. v. EÚ L 326/12).  
28 Nariadenie  810/2009/ES  (Ú. v. EÚ L 243/1).  
29 Smernica  2000/43/ES  (Ú. v. EÚ L 180/22).  
 
9 3.2 Poskytovanie  usmernen í člensk ým štátom zo strany  Súdneho  dvora  EÚ 
(prejudici álne rozhodnutia)  
Súdny dvor v roku 2014  odpovedal  na žiadosti  o začatie prejudici álneho  konania,  a tak aj naďalej 
poskytoval  usmernenia  vnútroštátnym  sudcom  o uplat niteľnosti  charty  a výklade  jej ustanoven í. 
Ľudská  dôstojnosť  žiadateľov  o azyl  
V decembri  2014  Súdny  dvor EÚ rozhodol  o prejudiciálnych  otázkach,  ktoré  boli položené  
holandskou  Štátnou  radou  vo veci A, B, C/Staatssecretaris  van Veiligheid  en Justitie30, ktorá sa týkala  
výkladu  azylových  predpisov  EÚ v súvislosti  s metódami,  ktoré  sa používajú  na posúdenie  
dôveryhodnosti  deklarovanej  sexuálnej  orientácie  žiadateľov  o azyl.  Žiadatelia  tvrdili,  že sa obávajú  
prenasledovania  v krajine  pôvodu  z dôvodu  svojej  homosexuálnej  orientácie.  Vnútroštátny  súd položil  
Súdnemu  dvoru  EÚ otázku,  či sú v práve  Únie  stanovené  obmedzenia  týkajúce  sa overovania  
sexuálnej  orientácie  žiadateľov  o azyl.  Súdny  dvor EÚ rozhodol,  že smernica  o oprávnení  na 
medzinárodnú  ochranu31 a chart a stanovujú  takéto  obmedzenia:  pri metódach,  ktoré  používajú  
vnútroštátne  orgány,  sa musia  dodržiavať  základné  práva,  ako je právo  na rešpektovanie  ľudskej  
dôstojnosti  (článok  1) a právo  na rešpektovanie  súkromného  a rodinného  života  (článok  7). Od 
žiadateľov o azyl sa nemôže  vyžadovať  nič, čo by ohrozilo  ich ľudskú  dôstojnosť  alebo  osobnú  
integritu  ako napríklad  obťažujúce,  ponižujúce  či pseudo -lekárske  testovanie,  kladenie  vtieravých  
otázok  či žiadanie/prijímanie  fotografických  dôkazov  alebo  videozáznamov  o sexuálnych  praktikách.  
Tento  rozsudok  umožnil  vnútroštátnym  orgánom  posudzovať  žiadosti  jednotnejším  spôsobom,  pri 
súčasnom  plnom  rešpektovaní  základných  práv.  
Rovnaké  podmienky  v oblasti  ochrany  spotrebiteľa  
Prípad Sanchez  Morcillo32 súvisiaci  s článkom  47 sa týka procesn ých práv spotrebite ľov v konaniach  o 
výkone  rozhodnutia  týkajúcich sa nehnuteľnosti  zaťaženej hypot ékou, pričom Súdny dvor EÚ položil 
dôraz na aspekt  rovnosti  podmienok.  Domnieval  sa, že vnútroštátne právo bolo v rozpore  so 
smernicou  o nekalých podmienkach  v spotrebite ľských zmluv ách33 a s článkom  47 charty  v takých 
prípadoch,  kde právny poriadok  nestanovuje  spotrebite ľom právo odvolať sa, pričom veriteľ v opačnej 
situácii toto právo využíva. 
                                                            
30 Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 2.12.2014  v spojených  veciach  C-148/13,  C-140/13  a C-150/13  A, B, 
C/Staatssecretaris  van Veiligheid  en Justitie . 
31 Smernica  2004/83/ES  (Ú. v. EÚ L 304/12).  
32 Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ zo 17.7.2014  vo veci C-169/14  Sanchez  Morcillo . 
33 Smernica  93/13/EHS  (Ú. v. EÚ L 95/29).  
 
10 Súdny dvor EÚ tiež zdôraznil  zraniteľnosť spotr ebiteľov, ktorí sú vystaven í riziku  straty  svojich  
domovov.  V prípade  Kušionov á34 tiež uviedol,  že podľa právnych  predpisov  EÚ je právo na 
rešpektovanie  domova  základn ým právom zaručeným v článku 7, a vnútroštátne súdy ho musia  
zohľadniť pri vykon ávaní smer nice o nekal ých podmienkach  v spotrebite ľských zmluv ách. 
Zásada  „ne bis in idem“  v Dohovore,  ktorým  sa vykonáva  Schengenská  dohoda  
V prípade  Zoran  Spasic35 Súdny dvor EÚ posudzoval  zlučiteľnosť podmienky  vykonania  stanovenej  v 
Dohovore,  ktorým sa vykon áva Schengensk á dohoda,  (ďalej len „dohovor“) so zásadou  ne bis in idem  
(zákaz dvojit ého potrestania)  podľa článku 50 charty.  
V dohovore  sa stanovuje,  že osoba,  ktorej  súdne konanie  bolo v jednom  štáte uzavret é, nemôže byť 
trestne  stíhaná v inom  štáte za rovnak ý skutok  (zásada ne bis in idem ). Dohovor  však vymedzuje,  že 
táto zásada platí, len ak bol trest už vykonan ý, práve sa vykon áva, alebo  ho už podľa zákonov  štátu, v 
ktorom  bol trest uložený, už nemožno vykonať („podmienka  vykonania “). V článku 50 charty  sa však 
takáto podmienka  výslovne  nespom ína. Súdny dvor EÚ rozhodol,  že podmienka  vykonania  v 
dohovore  nie je v rozpore  s chartou.  
3.3. Vnútroštátne  judikatúry,  ktoré  citujú  chartu  
Vnútroštátni  sudcovia  zohrávajú  kľúčovú  úlohu  pri presadzovaní  základných  práv a právneho  štátu.  
Prieskum  Agentúry  pre základné  práva36 potvrdzuje,  že v roku 2014  vyššie  súdy  členských  štátov  
naďalej  čerpali  z charty  usmernenia  a podnety,  dokonca  i v prípadoch,  ktoré  nespadajú  do pôsobnosti  
práva  EÚ. 
Komisia  podporuje  dialóg a spolup rácu medzi  sudcami.  Nov ý „európsky  identifik átor 
judikat úry“37uľahčí pochopenie  výkladov  nástrojov  EÚ zo strany  najvyšších vnútroštátnych  súdov a 
poskytne  inform ácie o uplatňovan í nástrojov  EÚ na vnútroštátnych  súdoch.  Ďalší projekt  
spolufinancovan ý EÚ – „Európska justičná spolupr áca v oblasti  základn ých práv v praxi  
vnútroštátnych  súdov“ – obsahuje  príručku pre sudcov  o spôsoboch  interakcie  v justícii a datab ázu 
vnútroštátnych  rozsudkov  usporiadan ú podľa ustanoven í charty38. 
                                                            
34 Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 10.9.2014  vo veci C-34/13  KuJEU  jud. 
35 Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 18.7.2014  vo veci C-129/14  PPU Zoran  Spasic . 
36 Výročná  správa  Agentúry  pre základné  práva  za rok 2014,  ktorá  bude  uverejnená  22. mája  2015.  
37 https://e -justice.europa.eu/content_european_case_law_identifier_ecli -175-en.do . 
38http://www.eui.eu/Projects/Cen treForJudicialCooperation/Projects/EuropeanJudicialCooperationinFR/Docume
nts.aspx . 
 
11 3.4 Zvyšovanie  povedomia  o charte  
Vo febru ári 2015  sa v prieskume  Eurobarometer39 ukázalo,  že povedomie  o charte  sa v priebehu  rokov  
zvýšilo len mierne:  iba 14 % respondentov  v skutočnosti  vedelo,  čoho sa vlastne  charta  týka (11 % v 
roku 2012  a 8 % v roku 2007).  Približne 51 % respondentov  už o charte  počulo, ale nevedeli  presne,  čo 
to je (53 % v roku 2012  a 48 % v roku 2007).  Prieskum  Eurobarometer  tiež zdôrazňuje potrebu  zvýšiť 
informovanos ť verejnosti  o tom, kam sa obrátiť s otázkami  o základn ých právach.  Projekt  
„CLARITY “40  Agent úry pre základn é práva má poskytnúť usmernenia  o tom, na ktorý orgán sa 
obrátiť, keď sú ohrozen é základn é práva (vnútroštátny orgán pre ľudsk é práva, vnútroštátny orgán pre 
otázky rovnosti  a/alebo  ombudsman).  Ďalší nový projekt  – ‘Don’t knock  on the wrong  door:  
CharterClick!  A user-friendly  tool to detect  violations  falling  within  the scope  of the EU Charter  of 
Fundamental  Rights’ („Neklopte  na nespr ávne dvere : Kliknite  na chartu!  Ľahko  použiteľný nástroj na 
odhaľovanie  protipr ávneho  konania,  ktoré spad á do rozsah u pôsobnosti  Charty  základn ých práv 
EÚ“)41 – bol spusten ý vo febru ári 2015  a je spolufinancovan ý v rámci programu  Základn é práva a 
občianstvo.  
O potrebe  podporova ť informovanos ť o charte  a identifikova ť osobitn é potreby  v oblasti  odbornej  
prípravy  a najlepších postupov  pre verejn é orgány sa diskutovalo  na konferencii  ‘The Charter  of 
Fundamental  Rights  of the European  Union:  assessing  and responding  to the training  needs  of legal  
practitioners  and public  officials’ („Charta  základn ých práv Európskej  únie:hodn otenie   potrieb  
odbornej  prípravy  odborn íkov z právnej praxe  a úradn íkov verejnej  správy a reagovanie  na ne“)42, 
ktorá sa konala  v decembri  2014.  Účastníci navrhli  mapovanie  strat égií odbornej  prípravy,  skúsenost í a 
nástrojov  na podporu  informovanosti  a uplatňovania  charty  na miestnej,  region álnej, národnej  a 
európskej  úrovni,  a zdôraznili  kľúčovú úlohu občianskej  spoločnosti  a vnútroštátnych  orgánov pre 
ľudsk é práva. EÚ financuje  odborn ú prípravu  o charte  pre verejn é orgány a bude  vo financovan í 
pokračovať aj v rokoch  2014  – 202043.  
                                                            
39 Eurobarometer  416, „Charta  základných  práv Európskej  únie“,  uskutočňovaný  16. až 18. februára  2015  vo 
všetkých  28 členských  štátoch  EÚ. 
40 http://fra.europa.eu/en/project/2013/clarity -complaints -legal -assistance -and-rights -information -tool-you.  
41 http://www.eui.eu/Projects/CentreForJudicialCooperation/Projects/CharterClick/Charterclick.aspx . 
42  http://ec.europa.eu/justice/events/fundamental -rights -charter -training -2014/index_en.htm .  
43  Vo výzve  na predkladanie  návrhov  v rámci  programu  Základné  práva  a občianstvo  sú prioritami  odbornej  
prípravy  právnych  odborníkov  v oblasti  charty  a informačné  akcie  o uplatňovaní  charty.  Po výzve  na 
predkladanie  návrhov  v roku 2013  sa vyčlenilo  na projekty  v tejto oblasti  zhruba  2,8 mil. EUR  (25 % 
celkového  rozpočtu).  V roku 2012  to bolo 1,9 mil. EUR  z 20,9 mil. EUR  (7 % celkového  rozpočtu).  Čo sa 
týka finančného  výhľadu  na obdobie  2014  – 2020,  odbornú  prípravu  súdnych  orgánov  a právnych  odborníkov  
o charte  zaisťuje  program  Spravodlivosť  (2014  – 2020).  Navyše  sa odborná  príprava  a aktivity  na zvyšovanie  
povedomia   budú  podporovať  aj prostredníctvom  progr amu Právo,  rovnosť  a občianstvo  (2014  – 2020),  ktorý  
sa zameriava  na individuálne  práva.  
 
12 4. Európsky  dohovor  o ľudských právach  
Súdny dvor EÚ vydal  18. decembra  2014  stanovisko  k návrhu dohody  o prist úpení EÚ k Európskemu  
dohovoru  o ľudsk ých právach.  Súdny dvor identifikoval  probl émy týkajúce sa jeho zlučiteľnosti  s 
právom EÚ a rozhodol,  že návrh dohody  o prist úpení je nezlučiteľný s článkom  6 ods. 2 Zmluvy  o EÚ 
a s ním súvisiacim  protokolom  č. 8. Súdny dvor vyzval  k niekoľkým zmen ám v týchto aspektoch:  
prednosť práva Únie, pokiaľ ide o možnosti,  ktoré prizn áva článok 53 charty  v súvislosti  so silnejšou 
ochranou  základn ých práv v ústavách člensk ých štátov; vzájomn á dôvera medzi  člensk ými štátmi 
najm ä v oblasti  slobody,  bezpečnosti  a spravodlivosti;  vzťah k novému dodatkov ému protokolu  č. 16 
k EDĽP; zachovanie  výlučnej právomoci  Súdneho  dvora  EÚ pri rozhodovan í sporov  medzi  člensk ými 
štátmi týkajúcich sa výkladu  a uplatňovania  zmlúv; zmeny  určitých aspektov  konania  pred Európskym  
súdom pre ľudsk é práva s účasťou EÚ a súdna ochrana  v oblasti  spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej  
politiky.   
Komisia  naďalej plne podporuje  prist úpenie  EÚ k EDĽP. Posiln í to základn é hodnoty,  zvýši účinnosť 
práva Únie a zlepší súdržnosť pri ochrane  základn ých práv v Európe. Prist úpenie  ostáva mimoriadne  
dôležité. Inštitúcie EÚ majú navyše právnu povinnosť usilovať sa o uzavretie  takej  dohody  o 
prist úpení, ktorá spĺňa požiadavky  ustanoven é v zmluv ách, najm ä v protokole  8 k Lisabonskej  
zmluve.  V súčasnosti  Komisia  skúma, ako  by bolo najlepšie postupova ť ďalej.  
Bez ohľadu na načasovanie  prist úpenia  k EDĽP majú všetky inštitúcie EÚ a člensk é štáty povinnosť 
vykladať na základe  už existuj úcej judikat úry Európskeho  súdu pre ľudsk é práva. Článok 52 ods. 3 
charty  obsahuje  právnu povinnosť prikladať rovnak ý zmysel  a rozsah  právam stanoven ým v charte  a v 
Európskom  dohovore  o ľudsk ých právach,  pokiaľ práva v charte  zodpovedaj ú právam v EDĽP. Vo 
vysvetleniach  týkajúcich sa Charty  základn ých práv44 sa vymen úvajú články charty,  v ktorých je 
zmysel  a rozsah  práv rovnak ý ako v prípade  zodpovedaj úcich článkov  EDĽP, a tiež články, ktorých je 
zmysel  práv rovnak ý, ale ich rozsah  je širší.  Hoci  v charte  nie je stanoven á právna povinnosť 
zosúladiť výklad so zmluvami  OSN,  Súdny dvor EÚ odkazuje  pri výklade  práv podľa práva Únie na 
nástroje  OSN.   Pre ilustr áciu uvedi eme príklad defin ície pojmu  „postihnutie “, pri ktorej  Súdny dvor 
EÚ v prípade  Kaltoft45 pri posudzovan í toho,  či morb ídna obezita  môže na účely smernice  o rovnakom  
zaobch ádzan í v zamestnan í a povolan í46, predstavova ť „zdravotn é postihnutie “  vych ádzal zo znenia v 
Dohovore  o právach  osôb so zdravotn ým postihnut ím, ktorého je EÚ zmluvnou  stranou.  
                                                            
44 2007/C  303/02,  Ú. v. EÚ C 303/17.  
45 Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 18.12.2014  vo veci C-354/13  Kaltoft . 
46 Smernica  2000/78/ES  (Ú. v. EÚ L 303/16).  
 
13 5. Ústredná téma: základné práva a digitálna agenda  
Digit álna revol úcia vytvorila  mnoho  príležitost í pre spoločnosť, občanov  a podnikanie.  Takisto  
vyvolala  obavy,  pokiaľ ide o účinnú ochranu  základn ých práv v tomto  prostred í. Prudk ý nárast v 
zhromažďovan í, používaní a distrib úcii osobn ých údajov  je len jedn ým z príkladov  novej  digit álnej 
reality.  S odhalen ím celosvetov ých programov  sledovania  sa ukázala potreba  vytvoriť účinnejšie 
záruky v súvislosti  s ochranou  základn ých práv, najm ä práva na ochranu  súkromia  a osobn ých údajov.   
Komisia  pozorne  sleduje  svetov é dianie47 v oblasti  základn ých práv v digit álnej spoločnosti,  ako 
napr íklad príručku Rady  Európy o ľudsk ých právach pre používateľov internetu48. Ďalšími otázkami,  
ktoré sa vynárajú, sú potreba  na zabezpečenie rovnak ého prístupu  k internetu,  hrozba  diskrimin ácie 
osôb prostredn íctvom  vytv árania  používateľských profilov  a nerovnomern é rozdelenie  moci  medzi  
tými, ktorí disponuj ú údajmi,  a tými, ktorí údaje úmyselne  či neúmyselne  poskytuj ú. Nov é otázky sa 
týkajú práv duševného vlastn íctva a povinnost í internetov ých platforiem  súvisiacich  s prevenciou  
terorizmu  a organizovanej  trestnej  činnosti  a bojom  proti  nim. 
Ochrana  osobných údajov,  ktorá je zaručená v článku 8 charty,  naber á v digit álnom  svete  na význame.  
V janu ári 2012  Komisia  uverejnila  návrh všeobecn ého nariadenia  o ochrane  údajov49 a návrh 
smernice  o ochrane  údajov  pre políciu a orgány trestn ého súdnictva50. Európsky  parlament  v prvom  
čítaní 12. marca  2014  vyjadril  svoju  podporu51. Komisia  naďalej rokovala  so svojimi  partnermi  z USA  
o zastrešujúcej dohode  o ochrane  osobn ých údajov,  ktoré sa prenášajú medzi  EÚ a USA  na účely 
presadzovania  práva, ako aj o podmienkach  nového systému bezpečného prístavu,  ktorý sa týka 
prenosu  údajov  do USA.  
                                                            
47 Pozri  napríklad  súčasné diskusie  o veľkých  dátach  („Big  Data“)  uvedené  v správe  amerického  Bieleho  domu  o 
veľkých  dátach  a súkromí.  
(http://www.whitehouse.gov /sites/default/files/docs/big_data_privacy_report_5.1.14_final_print.pdf ), správu  
francúzskej  Štátnej  rady o digitálnych  technológiách  a základných  právach  (http://www.conseil -
etat.fr/content/download/33163/287555/version/1/file/Digital%20technology%20and%20fundamental%20rig
hts%20and%20freedoms.pdf ) alebo  taliansky  návrh  deklarácie  internetových  práv vypracovaný  výborom  pre 
internetové  práva  a povinnosti  talianskej  poslaneckej  snemovne  
(http://www.camera.it/application/xmanager/projects/leg17/attachments/upload_file/upload_files/000/000/189
/dichiarazione_dei_diritti_internet_inglese.pdf ). 
48 Pozri  http://www.coe.int/en/web/internet -users -rights/guide . 
49 Návrh  nariadenia  o ochrane  fyzických  osôb pri spracúvaní  osobných  údajov  a o voľnom  pohybe  takýchto  
údajov,  KOM(2012)  11 v konečnom  znení.  
50 Návrh  smernice  o ochrane  fyzických  osôb pri spracúvaní  osobných  údajov  príslušnými  orgánmi  na účely  
predchádzania  trestným  činom,  ich vyšetrovania,  odhaľovania  alebo  stíhania  alebo  na účely  výkonu  trestných  
sankcií  a o voľnom  pohybe  takýchto  údajov,  KOM(2012)  10 v konečnom  znení.  
51 Legislatívne  uznesenie  Európske ho parlamentu  z 12. marca  2014  [KOM(2012)  0010  – C7-0024/2012 -
2012/0010  (COD)].  
 
14 Súdny dvor EÚ zdôraznil  potrebu  chrániť základn é práva, ale aj potrebu  správnej rovnov áhy týchto 
práv digit álnom  prostred í. V prípade  Digital  Rights  Ireland  Súdny dvor zopakoval,  že inštitúcie EÚ 
majú povinnosť dodržiavať chartu  pri svojich  činnostiach,  najm ä ak tieto činnosti  majú vplyv  na právo 
na ochranu  súkromia,  súkromn ý život a ochranu  osobn ých údajov.  Smernicu  o uchov ávaní údajov  
vyhl ásil za neplatn ú, pretože neprimerane  obmedzovala  právo na súkromie  a na ochranu  osobn ých 
údajov  zaručené chartou.  V smernici  sa vyžadovalo,  aby člensk é štáty zabezpečili, že poskytovatelia  
telekomunika čných služieb budú uchov ávať údaje o prev ádzke  a lokalizačné údaje svojich  zákazn íkov 
počas šiestich  mesiacov  až dvoch  rokov  a že tieto údaje na požiadanie  poskytn ú orgánom 
presadzovania  práva na účely vyšetrovania,  odhaľovania  a stíhania  závažnej trestnej  činnosti  a 
terorizmu.  V prípade  Google52 Súdny dvor EÚ objasnil,  že Google  ako prev ádzkovateľ údajov  so 
sídlom  v EÚ je povinn ý rešpektovať právne predpisy  EÚ o ochrane  údajov  (články 7 a 8 charty),  a 
preto  musí za určitých okolnost í vyhovieť žiadostiam  o odstr ánenie  odkazov  na určité osobn é údaje 
(„právo byť zabudnutý“). 
Predseda  Juncker  vo svojich  politick ých usmerneniach  Európskemu  parlamentu  vyzýva k odstr áneniu  
vnútroštátnych  obmedzen í v oblasti  regul ácie telekomunik ácií, právnych  predpisov  o ochrane  
autorsk ých práv a údajov,  správy šírenia  rádiov ých vĺn a uplatňovania  práva hospod árskej  súťaže53. 
Jednou  z hlavn ých iniciat ív tejto Komisie  je strat égia v oblasti  jednotn ého digit álneho  trhu. Kľúčovým 
pilierom  tejto strat égie a dôležitým predpokladom  pre plne funguj úci jednotn ý digit álny trh je dôvera 
občanov.  To zahŕňa aj silnú a účinnú ochranu  základn ých práv v online  prostred í. Okrem  toho,  v 
záujme  plného využívania  práv na jednotnom  digit álnom  trhu je tiež potrebn é zaoberať sa potrebami  
osôb so zdravotn ým postihnut ím. 
Komisia  neust ále sleduje  vývoj  ochrany  základn ých práv vo všetkých oblastiach  polit ík, ako to 
vyžaduje  charta.  Základn é práva neslúžia len na podporu  bezpečnosti  alebo  trhovo  orientovan ých 
polit ík, ale sú samé osebe  rozhoduj úce pre prosperuj úcu otvoren ú a demokratick ú spoločnosť. 
 
6. Záver 
Komisia  sa zaviazala  zaistiť vysok ú úroveň ochrany  základn ých práv v EÚ. Snaží sa zabezpečiť, aby 
boli všetky jej legislat ívne návrhy a opatrenia  plne zlučiteľné s chartou.  
                                                            
52 Rozsudok  Súdneho  dvora  EÚ z 13.5.2014  vo veci C-131/12,  Google  Spain  a Google . 
53 Pozri  politické  usmernenia  predsedu  Junckera,  ktoré  sú dostupné  na webovej  stránke  
http://ec.europa.eu/priorities/digital -single -market/index_en.htm . 
 
15 Vzhľadom  na rastúce hrozby  pre naše spoločnosti  sa Komisia  v rámci svojho  prístupu  k bezpečnosti  
pričiní o plné rešpektovanie  a podporu  základn ých práv. S ohľadom  na nový vývoj v oblastiach  od 
digit álnej agendy  až po výzvy spojen é s migr áciou tiež aktualizuje  politiky  základn ých práv, a to v 
súlade s judikat úrou Súdneho  dvora  EÚ a Európskeho  súdu pre ľudsk é práva. 
Charta  sa vzťahuje  na inštitúcie EÚ, ale aj na člensk é štáty, a to vtedy,  keď vykon ávajú právo EÚ. 
Komisia  presadzuje  dodržiavanie  charty  člensk ými štátmi. 
Má v úmysle  podporova ť základn é práva v celej  EÚ, najm ä prostredn íctvom  prvého kolokvia  o 
základn ých právach,  ktoré sa bude  konať v októbri 2015.