DÔVODOVÁ SPRÁVA

1.KONTEXT NÁVRHU

•Dôvody a ciele návrhu

Dohodou medzi Francúzskom a Spojeným kráľovstvom Veľkej Británie a Severného Írska týkajúcou sa výstavby a prevádzky pevného spojenia cez Lamanšský prieliv prostredníctvom súkromných koncesionárov, podpísanou v Canterbury 12. februára 1986 (ďalej len „Dohoda z Canterbury“), sa zriadila medzivládna komisia, ktorej úlohou je dohliadať na všetky záležitosti týkajúce sa výstavby a prevádzky pevného spojenia cez Lamanšský prieliv.

Až do konca prechodného obdobia stanoveného v Dohode o vystúpení Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska z Európskej únie a z Európskeho spoločenstva pre atómovú energiu je medzivládna komisia vnútroštátnym bezpečnostným orgánom v zmysle článku 3 bodu 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/798, ktorá je zodpovedná za pevné spojenie cez Lamanšský prieliv.

V súlade s článkom 3 bodom 7 smernice (EÚ) 2016/798 môže byť vnútroštátnym bezpečnostným orgánom subjekt, ktorý niekoľko členských štátov poverilo úlohami týkajúcimi sa bezpečnosti železníc. Po skončení uvedeného prechodného obdobia však bude medzivládna komisia orgánom zriadeným členským štátom a treťou krajinou. V smernici (EÚ) 2016/798 sa nepredpokladá možnosť vnútroštátneho bezpečnostného orgánu ako orgánu povereného členským štátom a treťou krajinou. Preto ak sa po skončení prechodného obdobia nestanoví inak, právo Únie sa už nebude vzťahovať na úsek pevného spojenia cez Lamanšský prieliv, ktorý podlieha právomoci Spojeného kráľovstva.

Na zaistenie bezpečnej a efektívnej prevádzky pevného spojenia cez Lamanšský prieliv je potrebné mať jeden bezpečnostný orgán zodpovedný za celú túto infraštruktúru, ktorým by mala zostať medzivládna komisia. To si vyžaduje zmenu smernice (EÚ) 2016/798.

V paralelnej a súvisiacej iniciatíve Komisia navrhuje aj prijatie rozhodnutia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa Francúzsko splnomocňuje rokovať a za určitých podmienok uzatvoriť medzinárodnú dohodu, ktorou by sa medzivládna komisia zachovala ako jediný vnútroštátny bezpečnostný orgán pre pevné spojenie cez Lamanšský prieliv. Takouto dohodou by sa zabezpečilo, že medzivládna komisia bude, pokiaľ ide o pevné spojenie cez Lamanšský prieliv, dodržiavať ustanovenia práva Únie, ktoré sa vzťahujú na vnútroštátne bezpečnostné orgány, najmä smernice (EÚ) 2016/798, smernice (EÚ) 2016/797 a nariadenia (EÚ) 2016/796. V tejto dohode by sa stanovilo, že v naliehavých prípadoch môže francúzsky vnútroštátny bezpečnostný orgán dočasne prevziať právomoc nad úsekom pevného spojenia cez Lamanšský prieliv, ktorý podlieha právomoci Francúzska. Okrem toho by sa v nej stanovilo, že ak spor, ktorý sa predloží rozhodcovskému súdu zriadenému Dohodou z Canterbury, nastolí otázku výkladu práva Únie, tento súd sa musí obrátiť na Súdny dvor Európskej únie. Napokon, podľa navrhovaného splnomocňujúceho rozhodnutia by Komisia oprávnila Francúzsko uzavrieť dohodu po overení, či spĺňa podmienky stanovené v danom splnomocňujúcom rozhodnutí.

So zreteľom na tento návrh Komisie na splnomocňujúce rozhodnutie určené Francúzsku je cieľom tohto návrhu zmeniť článok 3 bod 7 smernice (EÚ) 2016/798, v ktorom sa vymedzuje pojem „vnútroštátny bezpečnostný orgán“, a to na účely bezpečnosti železníc podľa uvedenej smernice, ako aj na účely interoperability železníc podľa smernice (EÚ) 2016/797. Cieľom je umožniť, aby sa orgán poverený členským štátom a treťou krajinou vykonávať úlohy týkajúce sa bezpečnosti a interoperability železníc na základe medzinárodnej dohody uzavretej alebo schválenej EÚ mohol podľa práva Únie považovať za vnútroštátny bezpečnostný orgán.

Okrem toho sa v tomto návrhu stanovuje, že ak je to z dôvodu bezpečnosti železníc potrebné, príslušný členský štát by mal bezodkladne využiť právo zaručené dohodou s príslušnou treťou krajinou, pričom vnútroštátny bezpečnostný orgán je oprávnený prevziať výlučnú právomoc nad úsekom železničnej infraštruktúry, ktorý sa nachádza na území daného členského štátu. V návrhu by sa tiež stanovilo, že Súdny dvor by mal byť príslušný rozhodovať na žiadosť rozhodcovského súdu zriadeného medzinárodnou dohodou, akou by napríklad bola dohoda, na základe ktorej by Francúzsko malo byť splnomocnené rokovať so Spojeným kráľovstvom a uzatvárať s ním dohody.