Centralizovaný mechanizmus uznávania tretích krajín navyše na úrovni Únie zahŕňa povinnosť členských štátov podľa dohovoru STCW hodnotiť systémy odbornej prípravy, vzdelávania a osvedčovania tretích krajín, ktorých osvedčenia námorníkov uznávajú. Z hodnotenia vyplynulo, že centralizovaný mechanizmus prispel k vytvoreniu rovnakých podmienok medzi EÚ a tretími krajinami a zároveň viedol k značnému zníženiu nákladov v porovnaní so situáciou, v ktorej by každý členský štát vykonával kontroly v tretích krajinách individuálne.

Právne predpisy EÚ týkajúce sa požiadaviek na odbornú prípravu a osvedčovanie námorníkov boli zostavené a upravené najmä na základe medzinárodných požiadaviek, a to dohovoru STCW. Keďže dohovor STCW už bol transponovaný do práva Únie v celom rozsahu a všetky členské štáty sú zmluvnými stranami dohovoru, musí sa smernica zosúladiť s poslednými zmenami medzinárodného rámca.

Význam ľudského faktora pre bezpečnosť života na mori a ochranu morského životného prostredia sa uznáva na úrovni Únie od začiatku 90. rokov minulého storočia. Za obzvlášť dôležité prvky na dosiahnutie vysokej úrovne bezpečnosti sa považovali zlepšenie námorného vzdelávania, odbornej prípravy a osvedčovania námorníkov. Na úrovni EÚ sa to dosiahlo prostredníctvom smernice 2008/106/ES v znení zmien, a to stanovením minimálnych noriem v oblasti prípravy a vzdelávania. Táto smernica zahŕňa na úrovni EÚ medzinárodný rámec požiadaviek na odbornú prípravu, osvedčovanie a strážnu službu námorníkov, ktoré vypracovala Medzinárodná námorná organizácia (IMO) a ktoré sú predpísané v Medzinárodnom dohovore o normách výcviku, kvalifikácie a strážnej služby námorníkov z roku 1978 v znení zmien (ďalej len „dohovor STCW“).

Vzhľadom na technickú povahu plánovaného návrhu sa uskutočnila cielená konzultácia. Konzultácie s národnými expertmi v oblasti STCW, združeniami vlastníkov lodí a odborovými zväzmi námorníkov prebiehali 4 týždne prostredníctvom online prieskumu. Uskutočnil sa seminár, na ktorom sa zúčastnili členské štáty, ako aj európske združenia vlastníkov lodí a námorníkov, a vymenili si názory na plánované opatrenia. Zhrnutie konzultácie, ako aj podrobná spätná väzba k pripomienkam vyjadreným počas procesu konzultácie sú uvedené v pracovnom dokumente útvarov Komisie pripojenom k návrhu. Plánované opatrenia podporila veľká väčšina zúčastnených národných expertov a zainteresovaných strán. Len zainteresované strany zastupujúce vlastníkov lodí vyjadrili určité obavy, pokiaľ ide o prepracovanie centralizovaného mechanizmu zavedením diskusie medzi členskými štátmi o potrebe uznať nové tretie krajiny. S cieľom dosiahnuť rovnováhu medzi akýmikoľvek opatreniami na zvýšenie efektívnosti a potrebou zachovania konkurencieschopnosti európskej flotily predsa len boli ich obavy začlenené do konečných opatrení tak, že sa žiadajúcemu členskému štátu umožní jednostranne uznať tretiu krajinu až do prijatia rozhodnutia o jej uznaní.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Smernica sa považuje za najvhodnejšiu formu na dosiahnutie vytýčených cieľov. Sú v nej stanovené spoločné zásady a harmonizovaná úroveň bezpečnosti, zabezpečuje sa ňou presadzovanie pravidiel, ale každému členskému štátu sa ponecháva možnosť výberu právnych a technických postupov, ktoré sa majú uplatniť. Navrhované opatrenia sa týkajú najmä minimálnych požiadaviek na odbornú prípravu námorníkov a usudzuje sa, že smernica ponecháva členským štátom potrebnú slobodu na to, aby vo svojich systémoch odbornej prípravy zaviedli prísnejšie požiadavky, ak to budú považovať za vhodné.

Hlavným prvkom súvisiacim so zvýšením efektívnosti je prepracovanie centralizovaného mechanizmu uznávania systémov tretích krajín, pokiaľ ide o vzdelávanie a osvedčovanie námorníkov. Zavedením diskusie medzi členskými štátmi o potrebe uznať novú tretiu krajinu sa celý proces stane transparentnejším v súvislosti s nutnosťou pokračovať v takomto uznávaní. Viedlo by to k rozumnejšiemu a efektívnejšiemu využívaniu dostupných ľudských a finančných zdrojov, keďže sa dôkladne zvážia náklady, ktoré by uznaním vznikli, v porovnaní s konkurenčnou výhodou pre flotilu EÚ zamestnaním námorníkov z príslušnej tretej krajiny.

SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY,

ktorou sa mení smernica 2008/106/ES o minimálnej úrovni prípravy námorníkov a zrušuje smernica 2005/45/ES

(Text s významom pre EHP)

EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 100 ods. 2,

so zreteľom na návrh Európskej komisie,

po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,

so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru,

so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov,

konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom,

keďže:

(1)S cieľom zachovať vysokú úroveň námornej bezpečnosti a ochrany mora pred znečistením je nevyhnutné zlepšiť úroveň vedomostí a zručností námorníkov Únie rozvíjaním odbornej prípravy a osvedčovania námorníkov v súlade s medzinárodnými pravidlami.

(2)Odbornú prípravu a osvedčovanie námorníkov upravuje na medzinárodnej úrovni Dohovor Medzinárodnej námornej organizácie o normách výcviku, kvalifikácie a strážnej služby námorníkov z roku 1978 (ďalej len „dohovor STCW“), ktorý bol revidovaný v roku 2010. V roku 2015 boli prijaté ďalšie zmeny dohovoru STCW týkajúce sa požiadaviek na odbornú prípravu a kvalifikáciu námorníkov pracujúcich na palube lodí, na ktoré sa vzťahuje Medzinárodný kódex bezpečnosti pre lode používajúce plyny alebo iné palivá s nízkou teplotou vzplanutia (ďalej len „kódex IGF“). Aj v roku 2016 boli prijaté zmeny dohovoru STCW v súvislosti s odbornou prípravou a kvalifikáciou námorníkov pracujúcich na palube osobných lodí a na palube lodí plaviacich sa v polárnych vodách.

(3)Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2008/106/ES sa začleňuje dohovor STCW do práva Únie. Signatármi dohovoru STCW sú všetky členské štáty, a teda harmonizované vykonávanie ich medzinárodných záväzkov sa má dosiahnuť prostredníctvom zosúladenia pravidiel Únie v oblasti odbornej prípravy a osvedčovania námorníkov s dohovorom STCW. Viaceré ustanovenia smernice 2008/106/ES by sa preto mali zmeniť tak, aby odzrkadľovali najnovšie zmeny dohovoru STCW, pokiaľ ide o odbornú prípravu a kvalifikáciu námorníkov pracujúcich na palube lodí spadajúcich pod kódex IGF, na palube osobných lodí a na palube lodí plaviacich sa v polárnych vodách.

(4)S cieľom zohľadniť vývoj na medzinárodnej úrovni a zabezpečiť včasné prispôsobenie pravidiel Únie tomuto vývoju by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, pokiaľ ide o začlenenie zmien dohovoru STCW prostredníctvom aktualizácie technických požiadaviek na odbornú prípravu a osvedčovanie námorníkov. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov, a aby tieto konzultácie uskutočňovala v súlade so zásadami stanovenými v Medziinštitucionálnej dohode z 13. apríla 2016 o lepšej tvorbe práva. Predovšetkým v záujme rovnakého zastúpenia pri príprave delegovaných aktov sa všetky dokumenty majú doručiť Európskemu parlamentu a Rade v rovnakom čase ako expertom z členských štátov a experti Európskeho parlamentu a Rady majú systematicky prístup na zasadnutia expertných skupín Komisie, ktoré sa zaoberajú prípravou delegovaných aktov.

(5)Smernica 2008/106/ES obsahuje aj centralizovaný mechanizmus uznávania osvedčení námorníkov vydaných tretími krajinami. Z hodnotenia Programu regulačnej vhodnosti a efektívnosti (ďalej len „REFIT“) vyplýva, že od zavedenia centralizovaného mechanizmu sa dosiahli značné úspory nákladov pre členské štáty. V hodnotení sa však tiež ukázalo, že pokiaľ ide o niektoré z uznaných tretích krajín, na plavidlách Únie sa následne zamestnal len veľmi obmedzený počet námorníkov. Preto by postup uznávania tretích krajín mal vychádzať z analýzy potreby takéhoto uznania vrátane odhadu počtu kapitánov lodí a dôstojníkov pochádzajúcich z danej krajiny, ktorí pravdepodobne budú zamestnaní na plavidlách Únie, aby sa dostupné ľudské a finančné zdroje využívali efektívnejším spôsobom.

(6)Pokiaľ ide o skúsenosti získané pri uplatňovaní postupu uznávania tretích krajín, z hodnotenia REFIT vyplynulo, že v súčasnom časovom rámci 18 mesiacov sa neberie do úvahy zložitosť procesu, ktorého súčasťou je inšpekcia v teréne vykonávaná Európskou námornou bezpečnostnou agentúrou. Potrebné diplomatické opatrenia na plánovanie a vykonávanie takejto inšpekcie si vyžadujú viac času. Navyše 18 mesiacov nestačí v prípade, ak tretia krajina musí vo svojom systéme vykonať nápravné opatrenia a prijať právne zmeny na dosiahnutie súladu s požiadavkami dohovoru STCW. Z týchto dôvodov by sa lehota na prijatie rozhodnutia Komisie mala predĺžiť z 18 na 24 mesiacov a ak tretia krajina musí vykonať významnejšie nápravné opatrenia vrátane zmien právnych predpisov, lehota by sa mala ďalej predĺžiť na 36 mesiacov. Okrem toho by sa mala žiadajúcemu členskému štátu ponechať možnosť predbežne uznať systém tretej krajiny týkajúci sa noriem odbornej prípravy, osvedčovania a strážnej služby námorníkov v snahe zachovať flexibilitu postupu uznávania.

(7)S cieľom ďalej zvýšiť efektívnosť centralizovaného systému uznávania tretích krajín by sa prehodnotenie tretích krajín poskytujúcich nízky počet námorníkov vo flotile Únie malo vykonávať v dlhších intervaloch, ktoré by sa mali zvýšiť na desať rokov. Toto dlhšie obdobie prehodnotenia systému takýchto tretích krajín by však malo byť spojené s kritériami priority, ktoré zohľadňujú obavy o bezpečnosť, čím sa dosiahne rovnováha medzi potrebou efektívnosti a účinným ochranným mechanizmom v prípade zhoršenia kvality odbornej prípravy námorníkov poskytovanej v príslušných tretích krajinách.

(8)Informácie o námorníkoch zamestnaných z tretích krajín sa na úrovni Únie sprístupňujú prostredníctvom oznámenia členských štátov o príslušných informáciách uchovávaných v ich vnútroštátnych registroch týkajúcich sa vydaných osvedčení a potvrdení. Tieto informácie by sa mali využívať nielen na štatistické účely a na účely tvorby politík, ale aj na účely zlepšenia efektívnosti centralizovaného systému uznávania tretích krajín. Na základe informácií oznámených členskými štátmi sa uznané tretie krajiny, ktoré počas obdobia minimálne piatich rokov flotile Únie neposkytli námorníkov, vyjmú zo zoznamu uznaných tretích krajín. Okrem toho sa tieto informácie použijú aj na účely uprednostnenia prehodnotenia uznaných tretích krajín.

(9)Ustanovenia týkajúce sa uznávania odborných kvalifikácií podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES sa v súvislosti s uznávaním osvedčení námorníkov podľa smernice 2008/106/ES neuplatňujú. Smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/45/ES sa upravovalo vzájomné uznávanie osvedčení námorníkov vydávaných v členských štátoch. Vymedzenia osvedčení námorníkov uvedené v smernici 2005/45/ES sa však po zmenách dohovoru STCW z roku 2010 stali zastaranými. Preto by sa systém vzájomného uznávania osvedčení námorníkov vydávaných členskými štátmi mal zmeniť s cieľom zohľadniť medzinárodné zmeny a nové vymedzenia osvedčení námorníkov, ktoré sú zahrnuté v smernici 2008/106/ES. Okrem toho by sa do systému vzájomného uznávania mali zahrnúť aj osvedčenia o zdravotnej spôsobilosti námorníkov vydané v rámci právomoci členských štátov. V záujme odstránenia nejednoznačnosti a rizika vzniku nezrovnalostí medzi smernicou 2005/45/ES a smernicou 2008/106/ES by malo byť vzájomné uznávanie osvedčení námorníkov upravené smernicou 2008/106/ES.