SK Úradný vestník Európskej únie C 191/103

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2005/36/ES o uznávaní odborných kvalifikácií a nariadenie […] o administratívnej spolupráci prostredníctvom informačného systému o vnútornom trhu“

COM(2011) 883 final – 2011/0435 (COD)

2012/C 191/18

Hlavný spravodajca: Arno METZLER

Európsky parlament (19. januára 2012) a Rada (27. januára 2012) sa rozhodli podľa článku 46 a článku 304 Zmluvy o fungovaní Európskej únie prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2005/36/ES o uznávaní odborných kvalifikácií a nariadenie […] o administratívnej spolupráci prostredníctvom informačného systému o vnútornom trhu“

COM(2011) 883 final – 2011/0435 (COD).

Predsedníctvo výboru poverilo 17. januára 2012 odbornú sekciu pre zamestnanosť, sociálne veci a občianstvo vypracovaním tohto stanoviska.

Vzhľadom na naliehavosť danej témy bol Arno METZLER rozhodnutím Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na 480. plenárnom zasadnutí 25. a 26. apríla 2012 (schôdza z 26. apríla) vymenovaný za hlavného spravodajcu. Výbor prijal 164 hlasmi za, pričom 1 člen hlasoval proti a 3 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 Uznávanie odborných kvalifikácií z iných členských štátov je významným nástrojom na podporu mobility občanov EÚ, a tým aj na dokončenie vnútorného trhu. Zlepšuje to konkurencieschopnosť členských štátov, podporuje rast a znižuje nezamestnanosť. Národné hospodárstva môžu využiť rôzne profesionálne skúsenosti, ktoré ich občania nazbierali počas pracovnej činnosti v iných členských štátoch.

1.2 Ešte stále sa v dostatočnej miere nevyužíva potenciál občanov EÚ, ktorí chcú vykonávať pracovnú činnosť v niektorom z iných členských štátov. Dôvodom sú najrôznejšie prekážky pri uznávaní odborných kvalifikácií z iných členských štátov. Podľa občanov EÚ sú súčasné postupy príliš komplikované a nie sú dostatočne transparentné.

1.3 EHSV preto v zásade víta návrh na zmenu a doplnenie smernice 2005/36/ES, ktorý má odstrániť uvedené problémy pri uznávaní odborných kvalifikácií tým, že sa zjednodušia postupy a zlepší ich transparentnosť pre občanov EÚ. Návrh smernice účinne podporuje dosiahnutie cieľa zlepšiť mobilitu občanov EÚ, ktorý bol stanovený v stratégii Európa 2020.

1.4 EHSV víta zavedenie európskeho profesijného preukazu, ktorý podľa neho prinesie značné zjednodušenie postupov. Jednotlivé ustanovenia však podľa názoru EHSV môžu ohroziť bezpečnosť a zdravie spotrebiteľov a pacientov, preto by mali byť prepracované najmä navrhnuté ustanovenia týkajúce sa európskeho profesijného preukazu:

— Všeobecné a základné kritériá a predpisy súvisiace s postupmi na zavedenie európskeho profesijného preukazu musia byť stanovené v samotnej smernici.

— Treba zabrániť zneužívaniu fyzického európskeho profesijného preukazu tým, že bude mať obmedzenú platnosť a podniknú sa osobitné opatrenia na jeho zabezpečenie proti falšovaniu.

— EHSV má vážne výhrady voči ustanoveniu, podľa ktorého platí, že ak hostiteľský členský štát neprijme rozhodnutie o potvrdení európskeho profesijného preukazu, považuje sa preukaz za potvrdený. V prípade nedodržania lehoty by mali byť zvolené iné ochranné právne prostriedky, napríklad nárok na urýchlené posúdenie alebo náhrada škody.

1.5 EHSV sa obáva, že vzhľadom na množstvo systémov, ktoré v Európe existujú v oblasti osobnej kvalifikácie, môže dôjsť k ich prekrývaniu, pôsobnosti viacerých rôznych predpisov alebo dokonca rozporom medzi nimi. V smernici je preto potrebné stanoviť, v akom vzťahu nadradenosti/podradenosti je smernica o uznávaní odborných kvalifikácií voči nástrojom európskeho kvalifikačného rámca a voči európskym právnym predpisom. Okrem toho je potrebné ďalej zavádzať Európsky systém prenosu a započítavania kreditov (ECTS).

1.6 EHSV víta rozšírenie možností automatického uznávania prostredníctvom spoločných zásad odbornej prípravy. Predpoklady pre zavedenie tohto postupu, samotný postup a kritériá, podľa ktorých stanovuje Komisia tieto spoločné zásady, by však mali byť definované v samotnej smernici. Minimálne kvórum musí byť zvýšené na 50 % + 1 členský štát.

2. Zhrnutie návrhu Komisie

2.1 Mobilita kvalifikovaných odborníkov v Európskej únii je príliš nízka. Existuje však veľký nevyužitý potenciál pre mobilitu. Uznávanie odborných kvalifikácií je kľúčom k tomu, aby základné slobody na vnútornom trhu fungovali efektívne v prospech občanov EÚ. Mobilita by zároveň nemala ísť na úkor spotrebiteľov, napríklad na úkor pacientov, ktorí od zdravotníckych pracovníkov očakávajú primerané jazykové znalosti.

2.2 Modernizáciou smernice by sa reagovalo aj na potreby členských štátov, ktoré čelia čoraz väčšiemu nedostatku kvalifikovanej pracovnej sily. Mobilita občanov EÚ v rámci jednotného trhu je v tejto súvislosti dôležitou záležitosťou. Nedostatok pracovných síl bude v budúcnosti nielen pretrvávať, ale predpokladá sa, že sa ešte zvýši, najmä v sektore zdravotníctva, v sektore vzdelávania a takisto pri rastúcich sektoroch, ako je stavebníctvo alebo obchodné služby.

2.3 Navrhovaná modernizácia existujúcich opatrení sleduje tieto ciele:

— zjednodušenie komplexnosti postupov pomocou európskeho profesijného preukazu, ktorý by ďalej využíval výhody už úspešne fungujúceho informačného systému o vnútornom trhu (IMI),

— reforma všeobecných pravidiel pre usadenie sa v inom členskom štáte alebo dočasné presťahovanie sa,

— modernizácia systému automatického uznávania, konkrétne zdravotných sestier, ošetrovateľov, pôrodných asistentiek, farmaceutov a architektov,

— ponúknutie právneho rámca v smernici pre čiastočne kvalifikovaných odborníkov a notárov,

— objasnenie záruk pre pacientov, ktoré sa týkajú jazykových znalostí a rizík zanedbania starostlivosti, by sa malo lepšie odraziť v právnom rámci,

— vytvorenie právnej požiadavky na poskytovanie užívateľsky priaznivých a obsažných informácií o pravidlách upravujúcich uznávanie kvalifikácií podporených komplexnými zariadeniami elektronickej verejnej správy pre celý proces uznávania kvalifikácií,

— začatie systematického skríningu a vzájomného hodnotenia pre všetky regulované povolania v členských štátoch.

3. Všeobecné pripomienky

3.1 V stratégii Európa 2020 (1) bolo ako jeden z cieľov stanovené, že sa má uľahčiť a podporovať mobilita pracovníkov v rámci Európskej únie. V oznámení „Program pre nové zručnosti a nové pracovné miesta: Európsky príspevok k plnej zamestnanosti“ (2) Európska komisia konštatovala, že nedostatok vysokokvalifikovaných pracovných síl bráni trvalo udržateľnému rastu. V oblastiach so sústavným vysokým rastom vládne nedostatok týchto vysokokvalifikovaných pracovných síl, zatiaľ čo v iných oblastiach prevláda sústavná vysoká nezamestnanosť. Geografická mobilita má preto obrovský význam, aj pokiaľ ide o zlepšenie situácie v regionálnej nezamestnanosti. Komisia vo svojom „Akte o jednotnom trhu“ (3) uviedla mobilitu občanov ako jednu z 12 hybných síl na podnecovanie rastu a posilňovanie dôvery. Väčšia mobilita kvalifikovanej pracovnej sily môže viesť k väčšej konkurencieschopnosti európskeho hospodárstva. Na to je potrebné v čase nedostatku pracovných síl zlepšiť možnosti, ako spojiť zamestnávateľov a kvalifikovaných pracovníkov z rôznych členských štátov. EHSV preto očakáva, že smernica výrazným spôsobom prispeje k zvýšeniu rastu.

3.2 V súčasnosti platná smernica o odbornej kvalifikácii má ešte celý rad nedostatkov. Občania EÚ majú rôzne možnosti, ako si nechať uznať odbornú kvalifikáciu, je však pre nich zložité zistiť, ktoré postupy môžu využiť, na ktoré orgány sa môžu obrátiť a aké dokumenty musia predložiť. Tieto nedostatky existujúcej smernice o uznávaní odborných kvalifikácií bránia mobilite občanov EÚ, a tým aj dokončeniu vnútorného trhu (4). Dlho trvajúce postupy uznávania často občanom EÚ znemožňujú promptne zareagovať na ponuku pracovného miesta, keďže miesto môžu prijať až po tom, ako absolvovali celý proces uznávania kvalifikácie. Je preto potrebné zreformovať administratívne postupy a zvýšiť transparentnosť uznávania odborných kvalifikácií, keďže spoločné platformy sa ukázali byť v praxi nepoužiteľné a neúčinné. Od ich zavedenia nebola totiž schválená žiadna spoločná platforma.

3.3 EHSV preto víta návrh na zmenu a doplnenie smernice 2005/36/ES. Sloboda poskytovania služieb a sloboda usadiť sa, ako aj vnútorný trh budú ešte viac profitovať zo zjednodušených postupov vzájomného uznávania odborných kvalifikácií a zvýšenia transparentnosti. Návrhom smernice sa tiež má podporiť dosiahnutie cieľov stanovených v stratégii Európa 2020 a dokumentoch, ktoré na ňu nadväzujú.

3.4 Zjednodušenie postupov, ktoré má byť v rámci reformy zavedené, vníma EHSV v zásade ako vhodný nástroj na podporu mobility občanov EÚ v rámci Európskej únie. Môže to pomôcť vytvoriť určitú dynamiku, ktorá po nedávnych krízach otvorí členským štátom možnosti ďalšieho rastu a mobility, ako aj vytvárania nových pracovných miest.

3.5 Najmä mladší pracujúci majú záujem získavať pracovné skúsenosti v rôznych členských štátoch. Prinášajú pritom do príslušného členského štátu množstvo rôznych pracovných skúseností a ovplyvňujú tým vykonávanie daného povolania nielen v hostiteľskej krajine, ale aj po svojom návrate do domovskej krajiny.

3.6 Pozitívne vplyvy mobility prevažujú nad prípadnými negatívnymi vplyvmi, ktoré by mohli vzniknúť v dôsledku „úniku mozgov“ (brain drain). Hoci sa nedá úplne vylúčiť, že dôjde k „úniku mozgov“, doterajšie skúsenosti ukázali, že tento fenomén sa vyskytuje oveľa menej, než sa očakávalo, a občania EÚ sa v dôsledku svojich kultúrnych a rodinných väzieb po fáze pracovnej mobility často vracajú späť do domovskej krajiny.

3.7 Pracovná mobilita medzi členskými štátmi však musí prebiehať tak, aby sa zachovali sociálne normy. Prípadný dočasný migračný tlak v jednom členskom štáte nesmie byť zneužitý na znižovanie sociálnych noriem v inom členskom štáte.

3.8 Európsky profesijný preukaz so sebou prinesie vítané zjednodušenie postupov. Žiadateľ sa môže obrátiť aj na orgány svojej domovskej krajiny. Tieto sú v zásade asi schopné posúdiť predložené podklady lepšie, než orgány iných členských štátov. Preskúmané doklady vložené do databázy IMI sú potom k dispozícii pre ďalšie postupy. Bezpečnosť spotrebiteľov a pacientov musí však aj naďalej byť zabezpečená uznaním európskeho profesijného preukazu orgánmi hostiteľskej krajiny.

3.9 EHSV víta skutočnosť, že sa smernica zameriava na IMI. V členských štátoch však už existujú štruktúry vnútroštátnych profesijných preukazov. Aby sa zabránilo zbytočným administratívnym nákladom a byrokracii, mali by sa tieto štruktúry zapojiť do postupov udeľovania európskeho profesijného preukazu. Mali by sa predovšetkým otvoriť možnosti fyzicky začleniť do existujúceho vnútroštátneho profesijného preukazu uznaný európsky profesijný preukaz. Najmä kritériá v rámci článku 58 (článok 4a ods. 6) a postupy, podľa ktorých Komisia stanovuje povolania, v ktorých sa môže využívať európsky profesijný preukaz, musia byť stanovené v smernici. To isté platí, aj pokiaľ ide o zodpovednosť za preklad potrebných postupov a dokumentov.

3.10 Bolonský proces a európsky kvalifikačný rámec si vyžadujú transparentnosť a porovnateľnosť dosiahnutého vzdelania, najmä pokiaľ ide o vysokoškolské vzdelanie. To sa však nesmie prekrývať s ustanoveniami smernice o odbornej kvalifikácii. V smernici o odbornej kvalifikácii sa preto musí jasne stanoviť, že odborné kvalifikácie sa uznávajú výlučne podľa ustanovení tejto smernice alebo ustanovení osobitných smerníc. Európsky kvalifikačný rámec nesmie uľahčovať ani sťažovať uznávanie odbornej kvalifikácie. To isté platí aj vo vzťahu smernice o odbornej kvalifikácii k európskym právnym predpisom.

3.11 Smernica o odbornej kvalifikácii sa vzťahuje výlučne na odborné kvalifikácie nadobudnuté v niektorom z členských štátov. Európska komisia vo svojom oznámení „Program pre nové zručnosti a nové pracovné miesta: Európsky príspevok k plnej zamestnanosti“ (5) stanovila ako jeden z cieľov lepšiu integráciu migrantov na trhu práce. Tento cieľ sa má dosiahnuť okrem iného tým, že sa odstránenia prekážky, ktoré bránia ich zamestnávaniu, keďže ich kompetencie a kvalifikácia nie sú uznané. Európska komisia by mala prijať opatrenia, ktoré uľahčia uznávanie odborných kvalifikácií nadobudnutých v tretích krajinách.

4. Osobitné pripomienky

4.1 Európsky profesijný preukaz

4.1.1 EHSV víta vytvorenie európskeho profesijného preukazu, ktoré sa navrhuje v článkoch 4a až 4e. Vytvorenie európskeho profesijného preukazu spolu s informačným systémom o vnútornom trhu (IMI) v mnohých prípadoch značne zjednoduší a urýchli postup uznávania.

4.1.2 Podľa článku 4a ods. 7 je možné za vystavenie európskeho profesijného preukazu vyberať poplatok. Komisia má možnosť stanoviť kritériá výpočtu a rozdelenia týchto poplatkov podľa postupu uvedeného v článku 58a. Náklady však nesmú dosiahnuť takú výšku, aby žiadateľov odradili od využívania tohto postupu.

4.1.3 EHSV má vážne výhrady voči postupu uvedenému v článku 4d ods. 5 navrhovanej smernice, podľa ktorého sa európsky profesijný preukaz považuje za potvrdený v prípade, že príslušný orgán neprijal rozhodnutie v lehote stanovenej v odsekoch 2 a 3 tohto článku. Lehota je stanovená veľmi prísne, spravidla je to jeden mesiac, v prípade, že sa vyžadujú kompenzačné opatrenia sú to dva mesiace. To by mohlo príslušné orgány viesť k tomu, že žiadosť o uznanie zamietnu aj v prípadoch, keď sú preťažené množstvom žiadostí alebo im ešte chýbajú dodatočné informácie a ony nemajú možnosť vecne v danej lehote rozhodnúť. To v konečnom dôsledku nevedie k urýchleniu postupov, ale z dôvodu opravných právnych prostriedkov voči takémuto rozhodnutiu k ich predlžovaniu.

4.1.4 Keby nastala situácia, keď by podľa článku 4d ods. 5 bolo potvrdených mnoho európskych profesijných preukazov, znamenalo by to riziko pre bezpečnosť a zdravie spotrebiteľov a pacientov. V tomto prípade sa totiž nedá vylúčiť, že sa žiadateľ takto stane neprávom držiteľom európskeho profesijného preukazu. Okrem toho by sa len ťažko dala takýmto neprávom potvrdeným európskym profesijným preukazom spätne odňať platnosť.

4.1.5 V záujme žiadateľov i spotrebiteľov sa preto navrhuje, aby bolo v takýchto prípadoch možné využiť odvolacie konanie podľa vnútroštátneho práva. Členské štáty by mali byť smernicou zaviazané vytvoriť takéto odvolacie konanie. Možnými nástrojmi v tejto súvislosti by mohli byť nárok na urýchlené posúdenie a nárok na náhradu škody. Tento nárok by mal vzniknúť len vtedy, ak príslušný orgán v stanovenej lehote z vlastnej viny neprijal kladné rozhodnutie alebo nenariadil kompenzačné opatrenie.

4.1.6 Okrem toho by mali byť lehoty stanovené tak, aby trvanie celého postupu (preskúmanie žiadosti v krajine pôvodu a uznanie v hostiteľskej krajine) neprekročilo štyri mesiace. V prípade, ak príslušný orgán hostiteľského členského štátu požiada príslušný orgán domovského štátu o dodatočné informácie, mala by táto žiadosť, v rozpore s ustanoveniami článku 4d ods. 3 tretia veta, odkladný účinok.

4.1.7 V článku 4e ods. 5 sa okrem iného ustanovuje, že držiteľ európskeho profesijného preukazu má byť každé dva roky upozornený na svoje práva podľa článku 4e ods. 5. Takéto pripomínanie vedie k dodatočnému administratívnemu zaťaženiu, z ktorého držiteľ nemá žiaden ďalší úžitok. Je bežné, že sa o právach poučí raz a je to dostačujúce.

4.1.8 Predpokladom pre dodržanie uvedených postupov a lehôt je bezproblémové fungovanie systému IMI. Vzhľadom na očakávaný vysoký počet žiadostí je potrebné, aby bola v momente vstupu smernice do platnosti zabezpečená jeho výkonnosť. Výpadok systému IMI sa dá v navrhovanom systéme právnej ochrany zohľadniť ďaleko lepšie, než prípady predpokladaného schválenia, ktoré treba zamietnuť ako nezlučiteľné so systémom.

4.1.9 Európsky profesijný preukaz nemá byť len uložený ako súbor v systéme IMI. Žiadateľ má po uznaní odbornej kvalifikácie dostať aj jeho fyzickú podobu. Tento preukaz by malo byť možné využívať pri právnych úkonoch prakticky ako legitimácia. Preto treba stanoviť minimálne normy na zabezpečenie týchto fyzických preukazov proti falšovaniu.

4.1.10 Okrem toho nesmú mať tieto fyzické európske profesijné preukazy neobmedzenú platnosť, pretože by mohli byť zneužívané ako legitimácia, hoci skutočnosti, ktoré boli členským štátom oznámené na základe ustanovení článku 56 ods. 2 prvý pododsek alebo na základe výstražného mechanizmu podľa článku 56a, vylučujú vykonávanie uvedeného povolania. Tieto fyzické preukazy by preto mali platiť desať rokov, v prípade zdravotníckeho personálu len päť rokov, a po uplynutí platnosti by malo byť povinné opätovne požiadať o ich vydanie. Neobmedzená platnosť európskeho profesijného preukazu v databáze IMI by však nemala byť ovplyvnená obmedzenou platnosťou fyzického preukazu. Pri zákaze vykonávať povolanie by malo byť ustanovené, že musí byť zabavený aj fyzický preukaz.

4.2 Čiastočný prístup

4.2.1 Kodifikácia čiastočného prístupu stanovená v článku 4f sa riadi pravidlami, ktoré stanovil Európsky súdny dvor vo veci C-330/03. Obmedzenie by bolo porušením článku 45 a článku 49 ZFEÚ.

4.2.2 Praktické využitie čiastočného prístupu je veľmi obmedzené. Kodifikácia nesmie viesť k sociálnemu dampingu.

4.3 Aj v prípadoch uvedených v článku 5 ods. 1 písm. b) je potrebné účinne zabrániť zneužitiu týchto ustanovení. EHSV v tejto súvislosti navrhuje vytvoriť prísnejší kontrolný mechanizmus.

4.4 V článku 7 ods. 4 piaty pododsek sa preberajú ustanovenia z predchádzajúcich pravidiel, podľa ktorých sa služby môžu poskytovať, ak príslušný orgán nezareaguje. Aj tu je potrebné, podobne ako v článku 4d ods. 5, uprednostniť iné opravné prostriedky, ktoré môžu viesť k prijatiu rozhodnutia (pozri bod 4.1.3 a ďalej).

4.5 V článku 11 sa pre oblasť pôsobnosti smernice o odborných kvalifikáciách definuje 5 úrovní kvalifikácie. Tieto úrovne kvalifikácie nijako nesúvisia s európskym kvalifikačným rámcom (EQF) ani európskym systémom prenosu kreditov pre odborné vzdelávanie a prípravu (ECVET). Pri stanovovaní minimálnych požiadaviek v hlave III kapitola III sa odkazuje na kredity systému ECTS. Komisia by mala, s cieľom zabezpečiť lepšiu transparentnosť pre žiadateľov i príslušné orgány, vypracovať postup, ktorý umožní začleniť týchto päť úrovní kvalifikácie do systémov EQF, ECVET a európskeho referenčného rámca zabezpečenia kvality odborného vzdelávania a prípravy (EQAVET, doteraz EQARF), ako aj do bolonského a kodanského procesu, a vylúči rozpory medzi nimi a ich prekrývanie sa.

4.6 Ak sa v súlade s ustanoveniami článku 14 ods. 1 vyžaduje skúška spôsobilosti, mali by členské štáty v súlade s článkom 14 ods. 7 organizovať túto skúšku aspoň dvakrát ročne. Táto povinnosť môže znamenať veľkú záťaž najmä pre malé členské štáty, ako aj v prípade profesijných skupín, v ktorých je veľmi málo uchádzačov. Bolo by vhodnejšie stanoviť, že členské štáty musia zabezpečiť, aby žiadny žiadateľ nemusel čakať na skúšku spôsobilosti dlhšie než šesť mesiacov od rozhodnutia o tom, že je musí absolvovať.

4.7 Zmenou článku 31 ods. 1 sa odborná príprava sestier a ošetrovateľov zodpovedných za všeobecnú starostlivosť podmieňuje ukončeným dvanásťročným všeobecným vzdelaním. Rovnaké pravidlo platí podľa článku 40 ods. 2 aj pre odbornú prípravu pôrodných asistentiek. EHSV poukazuje na to, že to nesmie viesť k vylúčeniu menej kvalifikovaných mladých ľudí z tejto ponuky odbornej prípravy. Vyzýva preto Európsku komisiu, aby dbala na to, aby stanovené vysoké nároky na kvalitu boli v primeranom pomere k požiadavkám povolania.

4.8 Podľa článku 24 ods. 2 sa minimálna dĺžka štúdia základnej lekárskej odbornej prípravy znižuje o jeden rok zo šiestich na päť rokov, minimálny počet hodín odbornej prípravy však zostáva nezmenený, teda 5 500. Toto zníženie minimálnej dĺžky odbornej prípravy na päť rokov povedie aj pri zachovaní počtu hodín na základe potrebného zefektívnenia k obmedzeniu sprostredkovaných teoretických a praktických vedomostí. Minimálne šesťročné obdobie odbornej prípravy by preto malo byť, aj z hľadiska ochrany pacientov, zachované. Zubní lekári považujú obdobie piatich rokov a 5 000 hodín odbornej prípravy za primerané.

4.9 Kapitola IIIA – Automatické uznávanie na základe spoločných zásad odbornej prípravy

4.9.1 Takéto uznávanie na základe spoločného rámca odbornej prípravy alebo spoločnej záverečnej skúšky je treba uvítať, keďže to podporuje mobilitu poskytovateľov služieb a súčasne zabezpečuje kvalitu poskytovaných služieb vďaka jednotnej úrovni odbornej prípravy.

4.9.2 Komisia v súlade s článkom 58a stanovuje spoločný súbor znalostí, zručností a spôsobilostí, ako aj kvalifikácií, ktoré je možné získať v rámci spoločného rámca pre odbornú prípravu (článok 49a ods. 3, článok 49b ods. 3). Pritom sa však nesmie úroveň prispôsobovať najnižšej úrovni v Únii. Predpoklady pre zavedenie tohto postupu, samotný postup a kritériá, podľa ktorých stanovuje Komisia tento súbor, však musia byť definované v samotnej smernici.

4.9.3 Minimálne kvórum jednej tretiny členských štátov, v ktorých musí byť tento spoločný súbor znalostí, zručností a spôsobilostí platný (článok 49a ods. 2 písm. c)) je príliš nízko stanovené. Prináša so sebou riziko, že sa minimálne normy týkajúce sa dĺžky a kvality odbornej prípravy ustália na najnižšom spoločnom menovateli. Minimálne kvórum by malo byť zvýšené najmenej na 50 % + 1 členský štát. Tým sa zabráni tomu, aby menšina členských štátov vnútila niečo väčšine a zabezpečí sa akceptovanie spoločných zásad odbornej prípravy.

4.9.4 Na rozdiel od predchádzajúceho systému spoločnej platformy má Komisia v postupoch podľa článku 58a výlučné právo iniciatívy. Právo na iniciatívu v oblasti spoločných zásad odbornej prípravy by mali aj naďalej mať členské štáty alebo vnútroštátne prípade na európskej úrovni zastúpené profesijné organizácie alebo zväzy.

4.9.5 Ustanovenia článku 55a uľahčujú uznanie platených zahraničných stáží v domovskej krajine. EHSV víta tieto ustanovenia, ktoré podporujú mobilitu absolventov medzi členskými štátmi.

4.10 Podľa článku 57a ods. 4 majú začať všetky lehoty plynúť v okamihu podania žiadosti v mieste jednotného kontaktu. Z dôvodu veľmi krátkych lehôt, ktoré stanovuje smernica (pozri aj bod 4.1.3) sa zdá, že vecné spracovanie príslušnými orgánmi bude veľmi ťažké. EHSV však chápe, že ide o zosúladenie s ustanoveniami smernice o poskytovaní služieb.

V Bruseli 26. apríla 2012 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Staffan NILSSON

(1) Pozri oznámenie Komisie z 3. marca 2010„Európa 2020, Stratégia na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu“, COM(2010) 2020 final.

(2) Oznámenie Komisie z 23. novembra 2010, COM(2010) 682 final, bod 2.

(3) Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov z 13. apríla 2011: Akt o jednotnom trhu – Dvanásť hybných síl podnecovania rastu a posilňovania dôvery, „Spoločne za nový rast“, COM(2011) 206 final.

(4) Ako uvádza Európska komisia vo svojej správe o občianstve EÚ za rok 2010 „Odstránenie prekážok vykonávania práv občanov EÚ“ z 27. októbra 2010, COM(2010) 603 final.

(5) Oznámenie Komisie z 23. novembra 2010, COM(2010) 682 final, bod 2.5.