Návrh ROZHODNUTIE RADY, ktorým sa členské štáty splnomocňujú, aby v záujme Európskej únie ratifikovali Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o bezpečnosti pri používaní chemických látok pri práci z roku 1990 (dohovor č. 170) /* COM/2012/0677 final - 2012/0320 (NLE) */





DÔVODOVÁ SPRÁVA 1. KONTEXT NÁVRHU Tento návrh umožní členským štátom ratifikovať Dohovor Medzinárodnej organizácie práce (MOP) č. 170 o bezpečnosti pri používaní chemických látok pri práci z roku 1990, (ďalej len „dohovor č. 170 o chemických látkach“ alebo „dohovor“). Dohovor č. 170 o chemických látkach bol prijatý na 77. Medzinárodnej konferencii práce 25. júna 1990 a nadobudol platnosť 4. novembra 1993. Účelom dohovoru je prevencia a zníženie výskytu chorôb a pracovných úrazov spôsobených chemickými látkami a okrem toho zlepšenie ochrany širokej verejnosti a životného prostredia. Do júna 2012 ratifikovalo dohovor č. 170 o chemických látkach 17 štátov, ktoré sú členmi MOP. Je jedným z dohovorov MOP, ktoré MOP označila za aktuálne a preto sa aktívne podporujú. Európska únia (EÚ) sa zaväzuje interne aj vo svojich zahraničných vzťahoch podporovať program dôstojnej práce. Pracovné normy sú kľúčovým prvkom koncepcie dôstojnej práce. Ratifikácia dohôd MOP členskými štátmi teda predstavuje dôležitý signál, pokiaľ ide o súdržnosť politiky Únie v oblasti zlepšovania pracovných noriem na celom svete. Preto je potrebné, aby sa na úrovni EÚ odstránili všetky zákonné prekážky ratifikácie členskými štátmi v prípade dohovorov, ktorých obsah nie je problematický s ohľadom na existujúce aquis Únie. V ustanoveniach dohovoru č. 170 o chemických látkach sú uvedené tieto témy: zavedenie hodnotenia chemických látok, získavanie informácií zo strany zamestnávateľov od ich dodávateľov, poskytovanie informácií pracovníkom, potreba vhodných preventívnych opatrení a vytvorenie ochranných programov pre pracovníkov. Časť I dohovoru obsahuje ustanovenia o rozsahu pôsobnosti a vymedzeniach, časť II obsahuje všeobecné zásady, časť III sa týka klasifikačných systémov a podobných opatrení, časti IV a V sa týkajú povinností zamestnávateľov a povinností pracovníkov, zatiaľ čo v časti VI sa stanovujú práva pracovníkov vrátane práva dostať sa v nebezpečnej situácii do bezpečia, pričom pracovníci majú byť pri uplatňovaní svojich práv chránení pred nepríjemnými dôsledkami. Časť VII sa týka spravodajských povinností v súvislosti s vývozom do dovážajúcich členských štátov MOP. V EÚ je bezpečnosť chemických látok dôležitou otázkou v rámci sociálnej, environmentálnej politiky a politiky vnútorného trhu a upravuje ju súbor právnych predpisov Únie, okrem iného: − nariadenie (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí, o zmene, doplnení a zrušení smerníc 67/548/EHS a 1999/45/ES a o zmene a doplnení nariadenia (ES) č. 1907/2006[1], − nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES[2], − smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/37/ES z 29. apríla 2004 o ochrane pracovníkov pred rizikami z vystavenia účinkom karcinogénov alebo mutagénov pri práci (šiesta samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice Rady 89/391/EHS)[3], − smernica Rady 98/24/ES o ochrane zdravia a bezpečnosti pracovníkov pred rizikami súvisiacimi s chemickými faktormi pri práci (štrnásta samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS)[4]. 2. VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU Neuplatňuje sa. 3. PRÁVNE PRVKY NÁVRHU V súlade s pravidlami o právomociach v oblasti zahraničných vzťahov, ktoré vypracoval Súdny dvor Európskej únie[5], a konkrétnejšie pokiaľ ide o uzatvorenie dohovoru č. 170 o chemických látkach[6] a jeho ratifikáciu, členské štáty nemôžu samostatne rozhodnúť o ratifikácii bez predchádzajúceho povolenia Rady, keďže časti dohovoru patria do právomoci Únie. Zároveň Európska únia ako taká nemôže ratifikovať žiadny dohovor MOP, pretože jeho zmluvnými stranami môžu byť iba členské štáty. Ak predmet dohody alebo zmluvy čiastočne spadá do právomoci Únie a čiastočne do právomoci členských štátov, inštitúcie Únie a členské štáty musia prijať všetky potrebné opatrenia, aby čo najlepšie zabezpečili spoluprácu pri ratifikácii dohovoru a pri plnení záväzkov, ktoré z uvedeného dohovoru vyplývajú[7]. V poslednom desaťročí boli prijaté tri dohovory, ktorých časti spadajú do právomoci Únie, Rada preto splnomocnila členské štáty, aby v záujme Únie ratifikovali tie časti, ktoré spadajú do právomoci Únie[8]. Osobitne s odkazom na dohovor č. 170 o chemických látkach , Súdny dvor už v roku 1993 uviedol, že regulácia v súvislosti s klasifikáciou, balením a označovaním nebezpečných látok a prípravkov dosiahla takú úroveň, že členské štáty už v tejto oblasti na zahraničnopolitickej úrovni nemôžu konať zvrchovane[9]. Odvtedy sa súvisiace aquis Únie ďalej rozvíjalo a konsolidovalo. Túto oblasť upravuje najmä nariadenie (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí (ďalej len „nariadenie“). Nariadením sa na úrovni Únie vykonáva Globálny harmonizovaný systém klasifikácie a označovania chemických látok (ďalej len „GHS“), ktorý vyvinula Organizácia spojených národov. Právne predpisy Únie, ktoré sú založené na článku 114 ZFEÚ, sú oveľa podrobnejšie ako všeobecné zásady stanovené v dohovore č. 170 o chemických látkach. Medzi všeobecnými zásadami stanovenými v dohovore a v nariadení nie je žiadny rozpor. Z článku 19 ods. 8 stanov MOP vyplýva, že dohovor obsahuje minimálne normy, čo znamená, že vnútroštátne vykonávacie právne predpisy môžu stanoviť vyššie normy ako sú normy stanovené v dohovore. Pokiaľ ide o prístup, ktorý sa uplatňuje podľa pravidiel bezpečnosti a zdravia pracovníkov, nie je medzi dohovorom a minimálnymi požiadavkami podľa aquis Únie v tejto oblasti žiadny nesúlad. Znamená to, že opatrenia Únie môžu byť prísnejšie ako normy MOP a naopak[10]. Cieľom tohto návrhu je preto splnomocniť členské štáty, aby v záujme Únie ratifikovali tie časti dohovoru č. 170 o chemických látkach, ktoré spadajú do právomoci Únie. Návrh vychádza z článku 218 ods. 6 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), ktorý sa uplatňuje mutatis mutandis, v spojení s článkom 114 ZFEÚ, ktorý predstavuje právny základ pre právne predpisy Únie o aproximácii zákonov v oblasti klasifikácie, označovania a balenia látok a zmesí. 2012/0320 (NLE) Návrh ROZHODNUTIE RADY, ktorým sa členské štáty splnomocňujú, aby v záujme Európskej únie ratifikovali Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o bezpečnosti pri používaní chemických látok pri práci z roku 1990 (dohovor č. 170) RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 114 v spojení s článkom 218 ods. 6 písm. a) bodom v) a s článkom 218 ods. 8 prvým pododsekom, so zreteľom na návrh Európskej komisie, so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu[11], keďže: (1) Európsky parlament, Rada a Komisia podporujú ratifikáciu medzinárodných dohovorov o práci, ktoré Medzinárodná organizácia práce označila za aktuálne, čím prispievajú k úsiliu Európskej únie o podporu dôstojnej práce pre všetkých ľudí v Únii, ako aj mimo nej, ktorej dôležitou súčasťou je ochrana a zlepšovanie zdravia a bezpečnosti pracovníkov. (2) Ustanovenia časti III Dohovoru č. 170 Medzinárodnej organizácie práce (MOP) o bezpečnosti pri používaní chemických látok pri práci z roku 1990 (ďalej len „dohovor“), sú do veľkej miery zahrnuté v aquis Únie o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení v oblasti klasifikácie, označovania a balenia, ktoré sa vypracúvajú a ďalej konsolidujú od roku 1967[12]. (3) Časti dohovoru preto spadajú do právomoci Únie a členské štáty nesmú v súvislosti s týmito časťami prijímať žiadne záväzky nad inštitucionálny rámec Únie[13]. (4) Únia nemôže dohovor ratifikovať, pretože jeho stranami môžu byť len členské štáty. (5) V tejto situácii, pokiaľ ide o ratifikáciu dohovoru, musia členské štáty a inštitúcie Únie spolupracovať. (6) Rada preto splnomocňuje členské štáty, ktoré sú viazané právnymi predpismi o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení v oblasti klasifikácie, označovania a balenia, aby v záujme Európskej únie dohovor ratifikovali, PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: Článok 1 Členské štáty sa týmto splnomocňujú, pokiaľ ide o časti spadajúce podľa zmlúv do právomoci Únie, aby ratifikovali Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o bezpečnosti pri používaní chemických látok pri práci z roku 1990 (dohovor č. 170). Článok 2 Toto rozhodnutie je určené členským štátom. V Bruseli Za Radu predseda [1] Ú. v. EÚ L 351, 31.1.2008, s. 1. [2] Ú. v. EÚ L 396, 30.12.2006, s. 1. [3] Ú. v. EÚ L 158, 30.4.2004, s. 50. [4] Ú. v. ES L 131, 5.5.1998, s. 11. [5] Rozsudok AETR Súdneho dvora vo veci 22/70 z 31. marca 1971, Zb. s. 263; pozri aj článok 3 ods. 2 ZFEÚ, v ktorej sa tieto zásady kodifikovali. [6] Stanovisko 2/91 SD z 19. marca 1993, Zb. s. I-1061. [7] Stanovisko 2/91 SD (tamtiež), body 36, 37 a 38. [8] V poslednom desaťročí boli prijaté tri rozhodnutia Rady, ktorými sa členské štáty splnomocňujú na ratifikáciu dohovorov MOP: rozhodnutie Rady zo 7. júna 2007, ktorým sa členské štáty v záujme Európskeho spoločenstva splnomocňujú na ratifikáciu Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o pracovných normách v námornej doprave z roku 2006 (Ú. v. EÚ L 161 z 22.6.2007, s. 63), rozhodnutie Rady zo 14. apríla 2005, ktorým sa členské štáty oprávňujú ratifikovať v záujme Európskeho spoločenstva Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o dokladoch totožnosti námorníkov (dohovor č. 185), Ú. v. EÚ L 136 z 30.5.2005, s. 1, a rozhodnutie Rady zo 7. júna 2010, ktorým sa členské štáty splnomocňujú, aby v záujme Európskej únie ratifikovali Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o práci v odvetví rybárstva z roku 2007 (dohovor č. 188), Ú. v. EÚ 145 z 11.6.2010, s. 12. [9] Stanovisko 2/91 SD, body 25 a 26. [10] Stanovisko 2/91 SD, bod 18. [11] Ú. v. EÚ C , , s. . [12] Nariadenie (ES) č. 1272/2008 o klasifikácii, označovaní a balení látok a zmesí, o zmene, doplnení a zrušení smerníc 67/548/EHS a 1999/45/ES a o zmene a doplnení nariadenia (ES) č. 1907/2006, Ú. v. EÚ L 353 z 31. januára 2008, s. 1. [13] Stanovisko 2/91 Súdneho dvora z 19. marca 1993, Zb. s. I-1061. bod 26.