C 125/5

Uverejnenie jednotného dokumentu zmeneného na základe schválenia nepodstatnej zmeny v súlade s článkom 53 ods. 2 druhým pododsekom nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012

(2021/C 125/04)

Európska komisia schválila túto nepodstatnú zmenu v súlade s článkom 6 ods. 2 tretím pododsekom delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 664/2014 (1).

Žiadosť o schválenie tejto nepodstatnej zmeny je uverejnená v databáze Komisie eAmbrosia.

JEDNOTNÝ DOKUMENT

„TERNERA ASTURIANA“

EÚ č.: PGI-ES-0182-AM01 – 4. 8. 2020

CHOP ( ) CHZO (X)

1. Názov

„Ternera Asturiana“

2. Členský štát alebo tretia krajina

Španielsko

3. Opis poľnohospodárskeho výrobku alebo potraviny

3.1. Druh výrobku

Trieda 1.1. Čerstvé mäso (a droby)

3.2. Opis výrobku, na ktorý sa vzťahuje názov uvedený v bode 1

Hovädzie mäso získané zo zvierat plemien Asturiana de los Valles alebo Asturiana de la Montaña alebo z ich krížencov narodených, chovaných a vykrmovaných v Astúrskom kniežatstve. Tieto zvieratá možno získať aj krížením čistokrvných samcov uvedených plemien so samicami, ktoré podľa genetiky pochádzajú z týchto dvoch astúrskych plemien, no nevykazujú znaky úplnej čistoty plemena a majú určité morfologické charakteristiky, ktoré nie sú v súlade so štandardom plemena. Chovné samice a teľatá, na ktoré sa vzťahuje CHZO, nemusia byť nutne zapísané v oficiálnych plemenných knihách týchto dvoch plemien.

Výrobky sú kategorizované na základe veku zvieraťa pri zabití, a to takto:

— „Ternera“: mladšie ako 12 mesiacov,

— „Añojo“: 12 až 18 mesiacov.

V každej kategórii sa výrobky rozlišujú podľa európskeho systému klasifikácie jatočných tiel takto:

— „culón“: jatočné telá v triede mäsitosti S alebo E, s výnimkou zvierat plemena Asturiana de la Montaña,

— „valles“: zvieratá v triede mäsitosti U alebo R, s výnimkou zvierat plemena Asturiana de la Montaña,

— „casín“: zvieratá plemena Asturiana de la Montaña v triede mäsitosti R alebo vyššej.

Na to, aby boli splnené potrebné kritériá, musia jatočné telá patriť do tried S-E-U-R podľa európskych pravidiel a mať stupeň pretučnenosti 2 alebo 3, s výnimkou tried S a E, pre ktoré je povolený stupeň 1.

Mäso musí byť výhradne čerstvé alebo chladené. Farba mäsa musí byť v rozmedzí hodnôt „2“ (ružová) a „4“ (červená). Mäso musí byť na pohľad vlhké. Tuk musí mať bielu až krémovú farbu, bez tukových ložísk.

3.3. Krmivo (len pri výrobkoch živočíšneho pôvodu) a suroviny (len pri spracovaných výrobkoch)

Zvieratá musia byť obhospodarované a kŕmené v súlade s tradičnými postupmi obhospodarovania v Astúrii, ktoré sú založené na využívaní prírodných zdrojov.

Aspoň prvých päť mesiacov života musia piť materské mlieko. Na vykrmovanie sa musí používať krmivo, ktoré je prírodné a tradičné, pričom je zakázané používať látky, ktorými sa upravuje bežná rýchlosť rastu zvierat, ktoré predstavujú riziko pre ľudskú konzumáciu alebo majú negatívny vplyv na kvalitu mäsa.

3.4. Špecifické kroky výroby, ktoré sa musia uskutočniť vo vymedzenej zemepisnej oblasti

Zvieratá musia byť narodené, chované a vykrmované v registrovaných astúrskych poľnohospodárskych podnikoch s chovom hospodárskych zvierat, porážku a predaj musia vykonávať registrované subjekty v Astúrii a musia spĺňať všetky požiadavky stanovené v špecifikácii výrobku pre chránené zemepisné označenie.

Poľnohospodársky podnik s chovom hospodárskych zvierat zaregistrovaný pre CHZO „Ternera Asturiana“ sa musí nachádzať na území Astúrskeho kniežatstva.

Spracovateľské závody, t. j. bitúnky, rozrábkarne a veľkoobchodní dodávatelia zaregistrovaní pre CHZO „Ternera Asturiana“ sa musia nachádzať na území Astúrskeho kniežatstva.

3.5. Špecifické pravidlá krájania, strúhania, balenia atď. výrobku, na ktorý sa vzťahuje registrovaný názov

–

3.6. Špecifické pravidlá označovania výrobku, na ktorý sa vzťahuje registrovaný názov

Všetky jatočné telá, na ktoré sa vzťahuje CHZO, musia byť označené očíslovaným štítkom, ktorý vydá regulačná rada a ktorý obsahuje názov [Indicación Geográfica Protegida „Ternera Asturiana“ (chránené zemepisné označenie „Ternera Asturiana“)], logo, identifikátor zvieraťa, plemeno, podnik, z ktorého zviera pochádza, a dátum zabitia, ako aj akékoľvek ďalšie informácie, ktoré sa všeobecne vyžadujú podľa platných právnych predpisov.

Mäso určené na konzumáciu musí byť označené štítkom, ktorý zaregistruje regulačná rada, a sekundárnym očíslovaným štítkom vydaným regulačnou radou.

Okrem štítkov pripevnených k výrobku musí mať každé jatočné telo a jatočná polovica potvrdenie o záruke, v ktorom musia byť okrem loga „Ternera Asturiana“ uvedené informácie o poľnohospodárskom podniku pôvodu, druhu a identifikátore zvieraťa, jeho veku v čase zabitia, bitúnku, dátume zabitia, klasifikácii EUROP, hmotnosti jatočného tela a dátume minimálnej trvanlivosti.

4. Stručné vymedzenie zemepisnej oblasti

Zemepisná oblasť, na ktorú sa vzťahuje CHZO „Ternera Asturiana“, zahŕňa celé územie Astúrskeho kniežatstva.

5. Súvislosť so zemepisnou oblasťou

5.1. Historické faktory

Podľa fylogenetickej teórie pochádzajú astúrske plemená z druhu Bos brachyceros europaeus. Sánchez Belda (1984) opísal tri skupiny hovädzieho dobytka na Pyrenejskom polostrove, konkrétne červený hovädzí dobytok s vyklenutým profilom alebo turtedanský dobytok, čierny hovädzí dobytok s rovným profilom alebo iberský dobytok a hnedý hovädzí dobytok s vyklenutým profilom alebo kantábrijský dobytok. Plemeno dobytka Asturiana je najvýznamnejším hnedým plemenom na Pyrenejskom polostrove, a to z hľadiska počtu aj produkčných vlastností.

Sánchez Belda a Sánchez Trujillo (1979) o kantábrijskej skupine (hnedý hovädzí dobytok s prehĺbeným profilom) uviedli, že „ich rozloženie sa zhoduje s územím Kantábrijských vrchov, ktoré sa rozprestiera na západnej strane až po nižšie položenú provinciu Zamora a Portugalsko…“.

Prostredníctvom molekulárnej genetiky sa nedávno potvrdila teória existencie podskupiny hovädzieho dobytka indoeurópskeho pôvodu, ktorá je strednej veľkosti alebo zavalitejšej stavby a farbu jej srsti tvoria rôzne kombinácie čiernych a červených chlpov. V podstate ju možno rozlíšiť na základe dvoch nemenných charakteristík: tento dobytok má čierne končatiny a sliznice a teľatá majú pri narodení červenú farbu.

Existujú dve plemená astúrskeho dobytka, a to Asturiana de los Valles a Asturiana de la Montaña. Tieto dva typy, ktoré sú dnes známe, boli jasne rozlíšené až v druhom desaťročí 20. storočia, keď autori ako Naredo a Bajo (1916) a Abril Brocas (1918) tento dobytok opísali podrobnejšie a rozlíšili dva rôzne typy.

Plemeno Asturiana de los Valles sa pôvodne chovalo na tri účely – mäso, mlieko a prácu. Pochádza z jednej pobrežnej obce (Carreño), z ktorej sa rozšírilo po celom regióne až do celej západnej polovice Astúrie.

Od 11. storočia začalo v chove plemena Asturiana de los Valles dochádzať k veľkému rozmachu, a to najmä v stredozápadnej oblasti, čo viedlo k intenzívnemu konkurenčnému boju o pastviny, ktorý sa od 13. storočia neustále stupňoval.

V 13. storočí s úpadkom feudalizmu bol tento poľnohospodársky systém nahradený modelmi ako dlhodobé zmluvy o užívaní pôdy (foros), prenájmy a podielové hospodárenie, a napokon následné vyplatenie a spoločné odkúpenie neuzavretých horských oblastí zo strany obcí, pričom tieto pozemky v niektorých prípadoch slúžili ako spoločná pôda a inokedy boli vo vlastníctve kláštorov alebo šľachty. Takáto bola situácia na začiatku 19. storočia, keď bolo takmer po celej Astúrii rozšírené množstvo autochtónneho dobytka.

S nástupom mechanizácie poľnohospodárstva a so zavedením špecializovaných dojných plemien sa plemeno Asturiana čoraz menej využívalo na mlieko a na prácu a jeho výskyt sa obmedzil na okrajové časti astúrskych hôr, kde sa využíval výrobný systém prispôsobený danej oblasti, pričom jeho techniky a tradície sa dodnes odovzdávajú z generácie na generáciu. Princípom tohto výrobného systému sú predovšetkým malé plochy na pestovanie plodín, ktoré slúžia na rodinnú spotrebu, a prírodné pasienky v údoliach a na horských svahoch. Tie sa na jar a na jeseň využívajú na pastvu. V lete sa tu pestuje krmivo rastlinného pôvodu, ktoré sa skladuje v podobe sena a v zime sa používa na kŕmenie zvierat. V lete sa na pastvu používajú vysokohorské pasienky, ktoré sú zväčša spoločnou pôdou a sú pretkané listnatými lesmi, pričom v priebehu teplého obdobia sa dobytok postupne presúva z nižších do vyšších polôh. Systém živočíšnej výroby založený na extenzívnom chove autochtónneho dobytka, ktorý sa sezónne presúva medzi vysokohorskými pasienkami a údoliami, prispel k aktuálnemu modelu využívania pôdy, v rámci ktorého sú trasy sezónnych presunov zvierat lemované malými koncentráciami obyvateľstva, a to od zimných obydlí v osadách a dedinách až po chatky na najvyššie položených pastvinách, ktoré sú v súčasnosti často krátkodobo využívané počas leta.

Predpokladá sa, že plemeno Asturiana de la Montaña má zemepisný pôvod v obci Caso, preto sa ľudovo nazýva aj „casina“. Chovatelia tradične od konca jari do jesene využívali spoločné pasienky obcí a následne dobytok presunuli do pobrežných oblastí (z obce Villaviciosa do obce Llanes). Tento cyklus bol zakončený krátkym dočasným pobytom v osadách alebo zimoviskách relatívne blízko dedín, kde sa dobytok pásol na lúkach a kŕmil sa sušenou trávou nazbieranou v lete.

Oblasti, do ktorých bolo toto plemeno zavedené alebo v ktorých sa udomácnilo a v ktorých sa v súčasnosti chová, sa vyznačujú mimoriadne drsnými ekosystémami, ktorým sa toto plemeno veľmi dobre prispôsobilo, pričom zohráva dôležitú úlohu v rámci zachovávania prírodného prostredia a krajiny, a zároveň prispieva k zachovaniu ľudských obydlí v horských oblastiach.

5.2. Prírodné faktory

Orografia

Význačnými fyzickými aspektmi orografie tohto regiónu sú rozdiely v nadmorskej výške a ich rozsah, ktorý siaha od 0 m (hladina mora) až po maximálnu výšku 2 648 m (Torre Cerreu). Viac než polovica územia tak má nadmorskú výšku nad 400 m a viac než štvrtina má nadmorskú výšku nad 800 m. Tento faktor už po stáročia zásadne ovplyvňuje podnebie, biológiu a sociológiu daného regiónu.

Podnebie

Zemepisná poloha Astúrie v stredných zemepisných šírkach severnej pologule znamená, že podnebie je tu vlhké a mierne.

Dynamiku atmosféry navyše do určitej miery ovplyvňuje horský charakter regiónu, ktorý vedie k pohybu vzdušných hmôt, v dôsledku čoho vzniká vysoko dynamická mozaika typov podnebia s podobnou frekvenciou cyklonálnych a anticyklonálnych situácií, čím sa vysvetľuje rovnomerné rozloženie zrážok v priebehu roka (1 000 mm), pričom najviac zrážok je v zime a najmenej v lete, a na jar a na jeseň je počasie vysoko premenlivé.

Vegetácia

Vegetácia Astúrie je typická pre oblasť Atlantického oceána a dominujú jej listnaté lesy, ktorým vyhovujú miestne bohaté zrážky a mierne teploty, no ovplyvňujú ju aj pedologické, klimatické a biotické faktory.

Na základe podnebia možno rozlíšiť rôzne vegetačné vrstvy, ktoré sú ovplyvnené zmenami teploty a reliéfom.

Na začiatku sa s rastúcou nadmorskou výškou striedajú najprv dubové, potom bukové a nakoniec brezové lesy. V nadmorskej výške nad 1 600 m sa vegetácia mení na kosodrevinu a vo výške 2 200 m sa nachádzajú už len lúky.

Je dôležité zdôrazniť biotický faktor, ktorý súvisí s ťažbou dreva alebo so striedavým využívaním lesných pozemkov na pestovanie a pastvu, čím sa postupne zmenila vegetácia daných oblastí, pričom v oblastiach bližšie k moru sa vyskytujú početné ihličnaté lesy vytvorené v dôsledku opätovného zalesňovania a množstvo lúk v polohách s nízkou a strednou nadmorskou výškou. Tie spolu s vysokohorskými lúkami formovali spôsob chovu hovädzieho dobytka v Astúrii. Prirodzené lúky tvoria 25,3 % celkovej plochy Astúrskeho kniežatstva, pričom za posledné roky sa ich plocha rozširuje v dôsledku toho, že sa prestalo s udržiavaním umelých pasienkov.

Typické trávnaté porasty v nadmorskej výške od 800 m do 1 700 m sú z botanického hľadiska veľmi podobné prírodným lúkam, rozdiel je však v tom, že ich prirodzený trávnatý porast sa udržiava výhradne spásaním. Horské pasienky tvoria 1,2 % celkovej plochy regiónu. Tieto vysokohorské pasienky sú tvorené najmä druhmi s poľnohospodárskou hodnotou, ako sú trávy, bôbovité a hluchavkovité, ktoré sú optimálne pre výživu hovädzieho dobytka.

Kosodrevina pokrýva 20,15 % tejto oblasti a môže ju spásať autochtónny hovädzí dobytok v rámci extenzívneho systému chovu.

5.3. Podmienky výroby

V závislosti od zemepisnej polohy a dostupných zdrojov krmiva sa rozlišujú tri typy poľnohospodárskej činnosti. Tieto tri využívané systémy sú tradičný systém, polointenzívny systém alebo systém s polovičným ustajnením a optimalizácia pastvín.

Tradičný systém

Plemeno sa chová tradičným spôsobom v horských oblastiach v juhozápadnej časti strednej Astúrie, od obce Aller až po pohorie Cangas del Narcea. Poľnohospodárske podniky sú zvyčajne malé a vo veľkej miere závislé od oblastí spoločných pastvín (horské pasienky), kde sa v období medzi koncom zimy a začiatkom jari rodí väčšina teliat. Tento systém je založený na využívaní lúk v blízkosti poľnohospodárskeho podniku na jar a na jeseň, než napadne sneh, a zvieratá tak treba ustajniť, a horských pasienkov v lete, pričom v letnom období sa lúky kosia a pripravuje sa tak zimné krmivo pre stádo.

Polointenzívny systém

Polointenzívny systém hospodárenia sa používa v nízko položených pobrežných oblastiach Astúrie. V týchto oblastiach je priaznivý terén na poľnohospodársku činnosť, takže je možné používať kŕmny režim, ktorý je sofistikovanejší ako tradičný systém. Potravu zvierat tvorí kukuričná siláž, pastva, sušená tráva, čerstvá tráva sypaná do válovov a krmivá. Vo veľkom sa používa umelé oplodňovanie, takže teľatá sa rodia v priebehu celého roka.

V zime bývajú zvieratá ustajnené. Na jar a na jeseň sa pasú na lúkach patriacich k poľnohospodárskemu podniku a na okolitých kopcoch, na noc sa však zatvárajú do stajne. V lete sú otelené kravy cez deň zväčša v stajni, ale púšťajú sa na pašu po zotmení, zatiaľ čo kravy mimo laktácie a jalovice trávia celý deň vonku.

Systém s optimalizáciou pastvín

Tento poľnohospodársky systém je typický pre západnú Astúriu (najmä obce Óscos, Allande a Tineo). Podniky, v ktorých sa využíva, sa občas nachádzajú v relatívne vysokej nadmorskej výške, ale na mierne svahovitom teréne vhodnom na mechanizované poľnohospodárstvo, ktoré uľahčuje jeho využívanie.

Tieto poľnohospodárske podniky zväčša bývajú rozsiahle, majú veľký počet chovných kráv a fungujú systémom založeným na trvalých pasienkoch počas celého roka, čím sa zjednodušuje obhospodarovanie stáda. Dobytok sa zatvára do stajní len v prípade silného sneženia a v takom prípade sa kŕmi trávovou silážou a v menšej miere suchou trávou.

Odkaz na uverejnenie špecifikácie výrobku

(článok 6 ods. 1 druhý pododsek tohto nariadenia)

https://www.asturias.es/Asturias/descargas/PDF_TEMAS/Agricultura/Alimentaci%C3%B3n/2019_10_03_ternera_asturiana_modif.pdf.

(1) Ú. v. EÚ L 179, 19.6.2014, s. 17.