Pokiaľ nie je uvedené inak, údaje použité v tejto správe sú údaje, ktoré boli buď verejne dostupné, alebo boli Komisii k dispozícii do konca júna 2021. Správa obsahuje údaje z roku 2020 týkajúce sa Spojeného kráľovstva (UK) s cieľom ukázať rozsah pôsobnosti systému EU ETS do 31. decembra 2020. Technické a opisné informácie o systéme EU ETS sú uvedené v dodatkoch k pracovnému dokumentu útvarov Komisie, ktorý je sprievodným dokumentom k tejto správe.

V júli 2021 Komisia prijala balík návrhov na plnenie Európskej zelenej dohody. Cieľom návrhov je pripraviť politiky EÚ v oblasti klímy, energetiky, využívania pôdy, dopravy a zdaňovania na úlohu zníženia čistých emisií GHG do roku 2030 aspoň o 55 % v porovnaní s úrovňami z roku 1990. Systém EU ETS zohrá pri dosahovaní tohto cieľa podstatnú úlohu. Balík obsahuje návrh zvýšiť ambíciu systému EU ETS o nový cieľ: zníženie emisií do roku 2030 o 61 % pod úrovne z roku 2005 (v porovnaní so súčasnými 43 % pod úrovňami z roku 2005), nižší strop celkových emisií a prudšie ročné zníženie emisií o 4,2 % namiesto súčasnej úrovne 2,2 % za rok. Návrhom revízie systému EU ETS sa rozširuje aj jeho pokrytie o emisie z námornej dopravy a navrhuje sa v ňom nový samostatný systém obchodovania s emisiami s cieľom zahrnúť emisie z palív používaných v odvetví cestnej dopravy a v sektore budov.

Graf 1 súhrnne zobrazuje zníženie stropu spojené so zvýšením lineárneho redukčného koeficientu na 2,2 % od roku 2021. Zároveň ilustruje úlohu, ktorú zohrávajú zásoby z trhovej stabilizačnej rezervy (MSR) a odloženie príspevkov do trhovej stabilizačnej rezervy (pozri oddiel 3.2.2). Stĺpce grafu lemované prerušovanou čiarou približujú vplyv cieľa väčšieho zníženia emisií do roku 2030, ako ho navrhla Komisia 14. júla 2021 v balíku revízie na plnenie Európskej zelenej dohody.

Strop je maximálne absolútne množstvo emisií GHG, ktoré môžu vypúšťať subjekty, na ktoré sa vzťahuje systém EU ETS, aby sa zabezpečilo splnenie cieľa znížiť emisie v rámci systému ETS, ktorý zodpovedá množstvu kvót uvedených do obehu v období obchodovania. Pre celý systém EU ETS sa uplatňuje spoločný strop pre celú EÚ (podrobné informácie o strope sa uvádzajú v dodatku 2 k pracovnému dokumentu útvarov Komisie, ktorý je sprievodným dokumentom k tejto správe). Počas fázy 3 systému EU ETS (2013 – 2020) sa strop každoročne znižoval o lineárny redukčný koeficient vo výške 1,74 %, aby sa zabezpečil pokles celkových emisií (pozri oddiel 3.2.1). Vo fáze 4 systému EU ETS (2021 – 2030) sa strop tak pre stacionárne zariadenia, ako aj leteckú dopravu každoročne zníži o lineárny redukčný koeficient vo výške 2,2 %. V tabuľke 1 sú uvedené údaje o strope emisií zo stacionárnych zariadení a počet kvót pre leteckú dopravu uvedených do obehu pre každý rok počas fázy 3.

Dňa 31. decembra 2020 nadobudol platnosť aj dodatok z Dauhy, ktorým sa stanovuje druhé záväzné obdobie (obdobie CP2) Kjótskeho protokolu (od 1. januára 2013 do 31. decembra 2020). Podľa článku 5 nariadenia Komisie (EÚ) č. 389/2013 (nariadenie o registri) koná Komisia ako správca registra EÚ týkajúceho sa Kjótskeho protokolu, ktorý je súčasťou registra EÚ. Hoci 31. december 2020 bol posledným dňom obdobia CP2, systém transparentnosti a plnenia podmienok Kjótskeho protokolu bude naďalej fungovať až do záverečnej kontroly plnenia podmienok. V roku 2023 sa nahlásia a preskúmajú inventúry emisií za posledný rok obdobia CP2 a predloží sa záverečná správa.

V roku 2020 a v prvej polovici roka 2021 sa v registri EÚ vykonalo viacero významných prác na jeho rozvoji. Najprv sa od 1. januára 2021 začala predbežne vykonávať Dohoda o obchode a spolupráci medzi EÚ a Spojeným kráľovstvom, pričom platnosť nadobudla 1. mája 2021. V tejto dohode sa EÚ a Spojené kráľovstvo zaviazali zachovať takú úroveň ambície svojich politík v oblasti zmeny klímy a ochrany životného prostredia, aká bola na konci roka 2020, a prispôsobiť tieto politiky v súlade so svojimi medzinárodnými záväzkami. V článku 392 dohody sa stanovuje, že obe zmluvné strany budú mať od 1. januára 2021 zavedený systém stanovovania cien uhlíka, ktorý sa bude vzťahovať na emisie GHG z výroby elektrickej energie a tepla, priemyslu a leteckej dopravy. Systém EU ETS sa vzťahuje na výrobcov elektrickej energie v Severnom Írsku a lety z EHP do Spojeného kráľovstva, kým lety zo Spojeného kráľovstva do EHP patria do systému, ktorý má na stanovovanie cien uhlíka Spojené kráľovstvo (pozri oddiel 4). V dôsledku toho ostali výrobcovia elektrickej energie v Severnom Írsku v registri EÚ a smernica o EU ETS bola zmenená tak, aby v nej boli obsiahnuté zmeny v pokrytí letov.

Počas fázy 3 fungovalo verejné webové sídlo EUTL spoľahlivo, v prevádzke bolo nepretržite 365 dní každý rok len s malými prerušeniami z dôvodu plánovaných technických inovácií. Bolo to tak aj v roku 2020. Výnimkou bol 18. august 2020, keď sa pre technické problémy niekoľko transakcií nespracovalo správne. V dôsledku riešenia problémov a opráv nebol register EÚ dostupný od 19. do 21. augusta.

V pôvodnej rezerve bolo 480,2 milióna kvót po odpočítaní 300 miliónov kvót na program NER300, ktorým sa podporujú inovácie (pozri oddiel 3.1.5). K júnu 2021 bolo vyhradených 178,3 milióna kvót pre 1 392 zariadení pre celú fázu 3. V rezerve teda ostáva 301,9 milióna kvót. Z tohto počtu sa 200 miliónov kvót umiestni do rezervy pre fázu 4 a zvyšok sa umiestni do trhovej stabilizačnej rezervy.

Na začiatku fázy 3 bola v systéme EU ETS vytvorená rezerva pre nových účastníkov (NER), ktorá zodpovedá 5 % celkového objemu kvót pre toto obdobie, určená na poskytnutie ďalšieho bezodplatného prideľovania emisných kvót pre nové priemyselné zariadenia a zariadenia s výrazným zvýšením kapacity. Odvetvia a pododvetvia, ktoré sa považujú za odvetvia a pododvetvia vystavené vysokému riziku úniku uhlíka, a v dôsledku toho sa im poskytol vyšší podiel bezodplatne pridelených kvót, boli zaradené do zoznamu odvetví vystavených riziku úniku uhlíka. Keďže dopyt po bezodplatne prideľovaných kvótach presiahol dostupnú ponuku, objem pridelených kvót pre všetky zariadenia sa znížil o rovnaký percentuálny podiel, a to uplatnením medziodvetvového korekčného faktora, ktorý bol revidovaný v roku 2017. Hodnoty medziodvetvového korekčného faktora sú uvedené v tabuľke 3.1 v dodatku 3 k sprievodnému pracovnému dokumentu útvarov Komisie.

Vo fáze 3 bola v článku 10c smernice o EU ETS stanovená výnimka zo všeobecného pravidla obchodovania s emisnými kvótami formou aukcie s cieľom podporiť investície do modernizácie odvetvia elektrickej energie v niekoľkých členských štátoch s nižšími príjmami. Bezodplatné kvóty podľa článku 10c sa odpočítali od množstva kvót, s ktorými by inak členský štát obchodoval formou aukcie. Keďže bezodplatné prideľovanie kvót výrobcom elektrickej energie podľa článku 10c zahŕňalo štátnu pomoc, vnútroštátne schémy stanovené na uplatnenie výnimky podľa článku 10c boli schválené na základe pravidiel štátnej pomoci a podliehali požiadavkám usmernení o štátnej pomoci.

Celkové príjmy, ktoré dosiahli členské štáty, Spojené kráľovstvo, Island, Lichtenštajnsko a Nórsko z aukcií vo fáze 3, presiahli sumu 68 miliárd EUR (pozri tabuľky 5.1, 5.2 a 5.3 v sprievodnom pracovnom dokumente útvarov Komisie). Len v roku 2020 sa aukciami dosiahli celkové príjmy v sume vyše 19 miliárd EUR a v prvej polovici roka 2021 to bolo 13,9 miliardy EUR. V smernici o EU ETS sa stanovuje, že členské štáty by mali použiť aspoň 50 % príjmov z obchodovania formou aukcie vrátane všetkých príjmov z kvót pridelených na účely solidarity a rastu a všetkých príjmov z kvót vydaných pre leteckú dopravu na účely súvisiace s klímou a energetikou.

Vo fáze 3 sa uskutočnilo vyše 1 800 aukcií a do 30. júna 2021 tento počet presiahol 1 900. V tabuľke 3 sa uvádza prehľad objemov kvót dražených na platformách EEX a ICE do 30. júna 2021 vrátane skorších aukcií so všeobecnými kvótami.

Zostávajúce nevynaložené finančné prostriedky z druhého kola výziev na prekladanie návrhov sa vložia do inovačného fondu. Doteraz sa do inovačného fondu previedlo 746,6 milióna EUR.

V roku 2017 sa zmeneným rozhodnutím o programe NER300 umožnilo opätovné investovanie uvoľnených finančných prostriedkov z projektov zrušených v rámci prvej výzvy na predkladanie návrhov (708,7 milióna EUR) do projektov podporovaných v rámci existujúcich finančných nástrojov – energetických demonštračných projektov InnovFin a dlhového nástroja v rámci Nástroja na prepájanie Európy, ktoré oba spravuje Európska investičná banka. Tieto projekty a ich príslušné spôsoby financovania úspešne dokazujú, že zavedený mechanizmus kombinovaného financovania funguje efektívne. Úplné pridelenie nevyčerpaných finančných prostriedkov programu NER300 sa očakáva do konca roka 2022.

Z programu NER300 sa v 20 členských štátoch udelila podpora vo výške 2,1 miliardy EUR spolu 38 projektom zameraným na získavanie energie z obnoviteľných zdrojov a jednému projektu na zachytávanie a ukladanie oxidu uhličitého. Do 30. júna 2021 bolo do prevádzky uvedených osem projektov: bioenergetický projekt Verbiostraw v Nemecku, projekt v oblasti veternej energie na pevnine Windpark Handalm v Rakúsku, projekty v oblasti veternej energie na mori Veja Mate a Nordsee One v Nemecku, projekt inteligentnej siete Puglia Active Network v Taliansku, projekty v oblasti systémov veternej energie plávajúcich na mori Vertimed vo Francúzsku a Windfloat v Portugalsku, ako aj projekt koncentrovanej slnečnej energie Minos v Grécku. Dva projekty, taliansky bioenergetický projekt BEST a švédsky projekt v oblasti veternej energie na pevnine Windpark Blaiken, sa považujú za dokončené.

Prechodné bezodplatné prideľovanie kvót podľa článku 10c smernice o EU ETS bude k dispozícii aj vo fáze 4, ale s prísnejšími podmienkami transparentnosti a s možnosťou pre oprávnené členské štáty použiť celé množstvo kvót pridelených podľa článku 10c alebo ich časť na podporu investícií v rámci modernizačného fondu. Bulharsko, Maďarsko a Rumunsko sa rozhodli pokračovať vo využívaní článku 10c vo fáze 4 a v súčasnosti sú v procese vypracúvania vnútroštátnych rámcov na vykonávanie tohto ustanovenia. Tieto rámce musí schváliť Komisia na základe pravidiel štátnej pomoci. Ďalšie oprávnené štáty sa rozhodli svoje kvóty určené pre fázu 4 buď vydražiť alebo ich previesť do modernizačného fondu. Počet kvót vo fáze 4 určených na použitie na základe výnimky podľa článku 10c, ktoré sa previedli do modernizačného fondu alebo sa vydražili, je uvedený v tabuľke 6.4 v dodatku 6 k pracovnému dokumentu útvarov Komisie, ktorý je sprievodným dokumentom k tejto správe.

S kvótami podľa článku 10c, ktoré zostali nepridelené z fázy 3, by sa mohlo buď obchodovať formou aukcie, alebo by sa mohli v súlade s ustanoveniami smernice o EU ETS prideliť vo fáze 4 na investície podľa článku 10c, ktoré sa vybrali prostredníctvom súťažného ponukového konania, alebo by sa mohli previesť do modernizačného fondu. G r af 5 ukazuje rozsah, v akom boli kvóty podľa článku 10c v každom roku fázy 3 pridelené, vydražené alebo prevedené do fázy 4.

Keďže ceny uhlíka rastú, zvyšujú sa aj príjmy z aukcií a kompenzácie nepriamych nákladov; relatívny podiel by teda mal ostať podobný. V roku 2019 sa však vyššie ceny uhlíka nepremietli do vyšších príjmov z aukcií, pretože to bol prvý rok, v ktorom sa trhovou stabilizačnou rezervou znížil objem vydražených kvót. V roku 2019 sa vydražilo asi o 30 % menej kvót než v roku 2018. Pri porovnávaní nepriamych nákladov vzniknutých v rokoch 2019 a 2018 (kompenzácie vyplatené v rokoch 2020 a 2019) je teda dôležité zohľadniť skutočnosť, že na určenie kompenzačných súm sa používajú budúce ceny uhlíka. Keďže priemerná cena t-1 stúpala výraznejšie než príjmy z aukcií, zvýšil sa aj relatívny podiel kompenzácie v porovnaní s príjmami z aukcií.

Celková kompenzácia nepriamych nákladov, ktorú vyplatilo 13 členských štátov v roku 2020 za náklady vzniknuté v roku 2019, predstavovala minimálne 1 358 miliónov EUR – viac ako dvojnásobok sumy vyplatenej v roku 2019 (za náklady vzniknuté v roku 2018). Tento značný nárast súvisel najmä so zvýšením cien uhlíka. Väčšina schém nemá pevný rozpočet, ale vypláca kompenzáciu na základe skutočných vzniknutých nepriamych nákladov. Okrem toho sa vo vzorci na výpočet kompenzácie stanovenom v usmerneniach o štátnej pomoci uvádza, že členské štáty musia pri výpočte vyplácanej kompenzácie používať priemernú forwardovú cenu emisnej kvóty z roku t-1. Znamená to, že na výpočet kompenzácie nepriamych nákladov vzniknutých v roku 2019 sa používajú forwardové ceny z roku 2018. Medzi rokmi 2018 a 2019 vzrástla cena uhlíka používaná ako základ na výpočet kompenzácie z približne 6 EUR na približne 16 EUR.

V smernici o EU ETS sa uvádza, že členské štáty, ktoré zavedú schému kompenzácie nepriamych nákladov, by mali do troch mesiacov od konca každého roka uverejniť v jednoducho prístupnej forme celkovú poskytnutú sumu kompenzácie a prehľad podľa jednotlivých prijímajúcich odvetví a pododvetví. Súhrn údajov uverejnených členskými štátmi, pokiaľ ide o kompenzáciu nepriamych nákladov vzniknutých v roku 2019, ktorá bola vyplatená v roku 2020, je uvedený v t ab uľke 4 . Údaje sú porovnané s príjmami z aukcií v roku 2019.

Komisia spolu s Európskou výkonnou agentúrou pre klímu, infraštruktúru a životné prostredie vyhlásila v roku 2020 prvé výzvy na predkladanie návrhov v rámci inovačného fondu. O výzvy prejavili značný záujem spoločnosti všetkých veľkostí, ktoré hľadali finančné prostriedky pre svoje inovačné projekty čistých technológií, a to v rôznych odvetviach a vo všetkých členských štátoch, ako aj na Islande a v Nórsku. Na základe výzvy na predkladanie rozsiahlych projektov bolo 70 najlepšie hodnotených projektov (z 311 žiadostí) vyzvaných, aby do 23. júna 2021 predložili úplný návrh pre druhú fázu. Prijalo sa 66 úplných návrhov, v ktorých sa požadovalo približne 6 miliárd EUR podpory, pričom v rámci tejto výzvy sú celkovo k dispozícii finančné prostriedky vo výške 1 miliardy EUR. Výsledky hodnotenia budú k dispozícii v štvrtom štvrťroku 2021.

Počnúc cyklom hodnotenia súladu za rok 2021 sa medzinárodné kredity v súlade so smernicou o EU ETS už nesmú používať na účely dosahovania súladu so systémom EU ETS. Týmto sa zaistí, že emisie sa budú znižovať na vnútroštátnej úrovni, čím sa zabezpečí environmentálna integrita systému, a zamedzí sa nadmernej ponuke, čím sa zachová jeho nákladová efektívnosť.

Vo fáze 3 mohli účastníci systému EU ETS na plnenie časti svojich povinností v rámci tohto systému používať medzinárodné kredity z mechanizmu čistého rozvoja a zo spoločného plnenia v rámci Kjótskeho protokolu. Tieto kredity sú finančné nástroje, ktoré by mali predstavovať jednu tonu CO2 odstráneného z atmosféry alebo zníženého v atmosfére v dôsledku projektu znižovania emisií. Účastníci mohli medzinárodné kredity používať do konca cyklu hodnotenia súladu v roku 2020, pričom podliehali kvalitatívnym a kvantitatívnym normám. Kredity sa neodovzdávali priamo, ale vymieňali sa za kvóty v rámci systému EU ETS.

Trhovou stabilizačnou rezervou sa začali v roku 2019 riešiť historické nerovnováhy, čo viedlo k prijatiu takmer 1 miliardy kvót. Tento objem zahŕňa úpravu 264 miliónov kvót odobraných z aukčných objemov v roku 2019, 397 miliónov kvót odobraných z aukčných objemov za roky 2019 a 2020 a vyše 300 miliónov kvót, ktoré sa majú odobrať z aukčných objemov za roky 2020 až 2021, čo v každom prípade predstavuje 24 % prebytku predchádzajúceho roka. Znížené emisie v roku 2020 v dôsledku krízy spôsobenej pandémiou ochorenia COVID-19 budú viesť k vyššiemu príjmu do MSR v období 2021 – 2022, a to vo výške 379 miliónov kvót.

Na základe fungovania systému EU ETS v rokoch 2020 a 2021, TNAC a revidovaných právnych predpisov boli aukčné objemy v roku 2021 znížené takmer o 40 %, čo je skoro 320 miliónov kvót. Podobne sa znížia aukčné objemy v roku 2022. Tabuľka 10.1 v dodatku 10 k sprievodnému pracovnému dokumentu útvarov Komisie poskytuje informácie o príspevkoch členských štátov do MSR od začiatku jej fungovania v roku 2019 do konca roka 2021.

Od roku 2018 do roku 2019, keď začala fungovať MSR, prebytok výrazne klesol z 1,65 miliardy na približne 1,385 miliardy kvót. V roku 2020 sa prebytok z dôvodu nižšieho dopytu zvýšil na 1,579 miliardy kvót. Odhaduje sa, že tento ďalší prebytok z roku 2020 sa absorbuje počas nasledujúcich dvoch až štyroch rokov. G r af 8 znázorňuje vývoj prebytku na európskom trhu s uhlíkom do roku 2020.

Ako súčasť širšieho balíka opatrení na plnenie Európskej zelenej dohody uverejneného 14. júla 2021 a na základe smernice o EU ETS zmenenej v roku 2017 Komisia navrhla zmeniť systém EU ETS pre leteckú dopravu . Tento návrh v sprievodnom posúdení vplyvu obsahuje správu o posúdení systému CORSIA a štúdiu o prenose nákladov. Jeho snahou je zapracovať systém CORSIA do právnych predpisov EÚ spôsobom, ktorý je v súlade s cieľom EÚ v oblasti klímy do roku 2030.

Výrazný vplyv pandémie COVID-19 na medzinárodnú leteckú dopravu mal dosah aj na systém CORSIA. Globálne emisie z leteckej dopravy klesli v roku 2020 pod 54 % úrovne roka 2019. Vzhľadom na tento vplyv dosiahol letecký priemysel s podporou viacerých zúčastnených krajín, ktoré sú členmi organizácie ICAO, úpravu základných hodnôt systému CORSIA z pôvodného priemeru emisií z rokov 2019 a 2020 na emisie z roku 2019 pre skúšobnú fázu (roky 2021 – 2023). Keďže sa nepredpokladá, že by sa odvetvie leteckej dopravy zotavilo skôr ako v roku 2023 (návrat na úrovne premávky z roku 2019), počas skúšobnej fázy systému CORSIA by pre letecké spoločnosti už nemali existovať žiadne kompenzačné povinnosti, alebo by malo zostať len niekoľko z nich.

Zahrnutie odvetvia leteckej dopravy do systému EU ETS malo vo fáze 3 výrazný vplyv na environmentálne správanie systému ako celku. Do roku 2020 prevádzkovatelia lietadiel odovzdali 308 miliónov kvót pre leteckú dopravu a 139 miliónov všeobecných kvót. Hodnota všeobecných kvót ukazuje, že odvetvie leteckej dopravy muselo nakúpiť veľké objemy kvót zo stacionárnych zariadení, a tým prispelo k celkovej prísnosti a ambícii systému EU ETS.

Emisie z leteckej dopravy sa vo fáze 3 systému EU ETS (2013 – 2020) medziročne zvyšovali až do roku 2020, keď tento trend zvrátila pandémia ochorenia COVID-19. V období 2013 – 2019 vzrástli emisie z letov, na ktoré sa vzťahoval systém EU ETS, o 27,5 %. Pandémia a súvisiace cestovné obmedzenia mali za následok, že overené emisie prevádzkovateľov lietadiel spravovaných štátmi EHP v roku 2020 prudko klesli o 63 % v porovnaní s rokom 2019, pričom dosiahli 24,9 milióna ton CO2 v rámci systému EU ETS a 0,3 milióna ton v rámci švajčiarskeho systému ETS (25,2 milióna ton CO2 v t ab uľke 6 ). To znamená, že doteraz najvyššie emisie z leteckej dopravy boli zaznamenané v roku 2019. V t ab uľke 6 sa uvádza súhrn overených emisií, bezodplatne pridelených emisných kvót a aukčných objemov odvetvia leteckej dopravy od začiatku fázy 3.

Na základe dohody o obchode a spolupráci medzi EÚ a Spojeným kráľovstvom, ktorá bola podpísaná v decembri 2020 a uplatňuje sa od 1. januára 2021, sa systém EU ETS naďalej uplatňuje aj na lety z EHP do Spojeného kráľovstva, pričom na lety zo Spojeného kráľovstva do EHP sa uplatňuje nový systém ETS Spojeného kráľovstva.

Zhromaždenie organizácie ICAO sa v októbri 2016 dohodlo na uznesení o systéme CORSIA, ktorý má začať platiť v roku 2021. CORSIA je systém kompenzácie emisií uhlíka, ktorého cieľom je stabilizovať čisté emisie z medzinárodnej leteckej dopravy na pevne stanovené úrovne prostredníctvom kupovania a zrušenia medzinárodných kreditov. Vzhľadom na túto dohodu sa smernica o EU ETS v roku 2017 zmenila, a to s cieľom predĺžiť rozsah pôsobnosti systému EU ETS v leteckej doprave len v rámci EHP do konca roka 2023.

Krajiny zapojené do systému EU ETS používajú rôzne prístupy týkajúce sa príslušných orgánov zodpovedných za jeho vykonávanie. V niektorých krajinách je zapojených viacero miestnych orgánov, kým v iných je vykonávanie centralizovanejšie (podrobný prehľad administratívnych opatrení v krajinách zapojených do systému EU ETS je uvedený v oddiele 11.3 dodatku 11 k sprievodnému pracovnému dokumentu útvarov Komisie). Organizácia správy systému EU ETS v zúčastnených krajinách sa počas fázy 3 celkovo ukázala ako veľmi účinná.

Monitorovací systém v systéme EU ETS je koncipovaný ako modulový prístup, ktorý prevádzkovateľom umožňuje vysokú mieru flexibility s cieľom zabezpečiť nákladovú efektívnosť a zároveň dosiahnuť vysokú spoľahlivosť monitorovaných údajov o emisiách. Na tento účel môžu prevádzkovatelia používať viacero monitorovacích metód („metodika založená na výpočtoch“ alebo „metodika založená na meraniach“, výnimočne aj „rezervný postup“) vrátane kombinácie metód pre jednotlivé časti zariadenia. V prípade prevádzkovateľov lietadiel sú dovolené len metodiky založené na výpočtoch, pričom základným parametrom, ktorý je potrebné vypočítať pri letoch zaradených do systému EU ETS, je spotreba paliva. Požiadavka, aby zariadenia a prevádzkovatelia lietadiel mali plán monitorovania schválený príslušným orgánom na základe nariadenia MRR, zabraňuje svojvoľnému výberu monitorovacích metód a časových obmien (podrobný prehľad o monitorovaní, ktoré sa uplatňuje v krajinách zapojených do systému EU ETS, je uvedený v oddiele 11.1 dodatku 11 k sprievodnému pracovnému dokumentu útvarov Komisie).

Začiatok fázy 4 bol poznačený významnou zmenou na sekundárnom trhu. Historicky sa významný podiel obchodovania na sekundárnom trhu uskutočňoval na platforme burzy ICE Futures Europe so sídlom v Spojenom kráľovstve. Burza ICE London 7. júna 2021 presunula obchodovanie s emisnými kvótami EÚ (tak spotové, ako aj deriváty) do svojej dcérskej spoločnosti v Holandsku, ktorou je burza ICE Endex. Obchodovanie na burze ICE Endex podlieha dohľadu holandského orgánu pre finančné trhy.

Na cenu emisných kvót môže vplývať veľa faktorov . Poprední trhoví analytici poukazujú najmä na MSR, ktorá absorbuje trhový prebytok, a na dlhodobé politické očakávania trhových hráčov. Trh s uhlíkom je výhľadový a predvída budúce legislatívne zmeny. Zvýšené ambiciózne ciele v oblasti klímy do roku 2030, ktoré sú zakotvené v európskom právnom predpise v oblasti klímy, si vyžadujú nižší strop emisií v rámci systému EU ETS, čím by sa znížila ponuka kvót. Podľa analytikov účastníci trhu už túto očakávanú zmenu zohľadňujú.

Deriváty zohrávajú zásadnú úlohu, keďže poskytujú prevádzkovateľom systémov ETS flexibilné spôsoby na riadenie ich rizika vyplývajúceho z ceny uhlíka. Tieto zmluvy ponúkajú burzy a finanční sprostredkovatelia, ktorí môžu voľne „zabaliť“ emisné kvóty do rôznych finančných produktov, a to podľa trhových preferencií a zavedeného právneho rámca.

·nariadenie o zneužívaní trhu, ktoré je súborom pravidiel EÚ zakazujúcim rôzne druhy zneužívania trhu, napr. obchodovanie s využitím dôverných informácií alebo manipulácia s trhom takými praktikami, ako je šírenie nepravdivých alebo neoverených informácií. Nariadenie o zneužívaní trhu sa týka všetkých účastníkov trhu, a to bez ohľadu na to, či k zneužívaniu dochádza v EÚ alebo mimo EÚ,

Začlenenie leteckej dopravy do dohody o prepojení systémov bolo zásadnou požiadavkou EÚ. Švajčiarsko na základe článku 6 dohody uplatňuje rovnaký prístup k pokrytiu, emisnému stropu a prideľovaniu kvót ako systém EU ETS. Na švajčiarske vnútroštátne lety a lety zo Švajčiarska do EHP sa vzťahuje švajčiarsky systém ETS, kým lety z EHP do Švajčiarska patria do systému EU ETS. Umožňuje sa tým, aby dohoda o prepojení systémov prispievala k environmentálnej integrite tak systému EU ETS, ako aj systému ETS Švajčiarska.

Prevody (všeobecné kvóty a kvóty pre leteckú dopravu z oboch systémov) Z Do Celkový počet EÚ Švajčiarsko 977 065 Švajčiarsko EÚ 450 578 Zostatok 526 487

8. ÚČINKY VYKONÁVANIA SMERNICE O ENERGETICKEJ EFEKTÍVNOSTI A NÁRODNÝCH ENERGETICKÝCH A KLIMATICKÝCH PLÁNOV NA SYSTÉM EU ETS

Správa o trhu s uhlíkom by mala zohľadniť účinky vykonávania smernice o energetickej efektívnosti a celkový vplyv politík a opatrení zahrnutých v integrovaných národných energetických a klimatických plánoch (NEKP) na fungovanie systému EU ETS vrátane rovnováhy medzi dopytom po kvótach a ich ponukou na trhu EÚ s uhlíkom. Tento oddiel sa vzťahuje na tieto dve témy.

8.1. Vplyv vykonávania smernice o energetickej efektívnosti na systém EU ETS

Medzi systémom EU ETS a smernicou o energetickej efektívnosti existuje viacero vzájomných interakcií, najmä keď politické opatrenia majú vplyv na energetickú efektívnosť prevádzkovateľov, na ktorých sa tento systém vzťahuje. Článkom 8 smernice o energetickej efektívnosti sa podporujú nákladovo efektívne opatrenia energetickej efektívnosti tým, že sa od veľkých prevádzkovateľov požaduje, aby každé štyri roky vykonávali energetický audit, alebo aby používali certifikovaný systém energetického alebo environmentálneho manažérstva. Pomôže im to identifikovať energetické straty, potenciál úspor energie a nákladovo efektívne opatrenia na zníženie ich energetickej spotreby.

Ústredným ustanovením smernice o energetickej efektívnosti zameraným priamo na tvorbu úspor energie je článok 7, ktorým sa vyžaduje, aby členské štáty prijali politické opatrenia na dosiahnutie úspor energie. Keďže členské štáty majú možnosť výberu, na ktoré odvetvia sa zamerajú, tieto opatrenia by mohli pôsobiť spoločne s povinnosťami v rámci systému EU ETS. Pokiaľ ide o možné vplyvy na odvetvia systému EU ETS, opatrenia členských štátov možno roztriediť do štyroch kategórií:

·politické opatrenia v oblasti energetickej efektívnosti zavedené v odvetviach mimo rozsahu pôsobnosti systému EU ETS, ktoré neovplyvňujú priamo systém, ako je nahradenie starej pece na uhlie efektívnejším kotlom na spaľovanie biomasy,

·opatrenia energetickej efektívnosti zamerané na zníženie spotreby energie dodávanej z odvetví systému ETS, ako je elektrická energia, diaľkové vykurovanie a rafinérie dodávajúce palivo pre dopravu a vykurovanie. Patria sem opatrenia na zatepľovanie budov s diaľkovým vykurovaním, výmenu elektrických spotrebičov a zlepšovanie palivovej účinnosti v doprave. Hoci je pôsobnosť príslušných rozhodnutí mimo zariadení, na ktoré sa vzťahuje systém EU ETS, signál o cene uhlíka môže stimulovať konanie účastníkov trhu, predovšetkým spotrebiteľov,

·politické opatrenia, ktorými sa podporujú činnosti vedúce k zmene nosiča energie, ako je nahradenie elektrického ohrievača solárnym ohrievačom (čo vedie k zníženej energetickej spotrebe v odvetví systému ETS) alebo nahradenie plynového kotla tepelným čerpadlom (čo vedie k zvýšenej energetickej spotrebe v odvetví systému ETS),

·politické opatrenia podporujúce energetickú efektívnosť hlavných procesov zariadení, na ktoré sa vzťahuje systém EU ETS.

Posledné uvedené opatrenia sú v priamom vzájomnom pôsobení so systémom EU ETS. V období 2014 – 2020 Belgicko, Holandsko a Rumunsko oznámili politické opatrenia podľa článku 7 zamerané na zariadenia systému ETS – dobrovoľné dohody (v prípade Belgicka a Holandska) alebo ekvivalentné opatrenia (v prípade Rumunska). Tieto opatrenia tvorili vysoký podiel kumulatívnych úspor energie oznámených týmito krajinami za obdobie 2014 – 2018: 61 % Belgicko, 20 % Holandsko a 44 % Rumunsko. Hoci v dobrovoľných dohodách sa stanovuje, že prevádzkovatelia by sa mali zaviazať k energetickej efektívnosti alebo k cieľom úspor energie, tieto ciele sa neobmedzujú na energetickú spotrebu podliehajúcu systému EU ETS. V praxi väčšina úspor energie pochádza pravdepodobne zo zlepšenia energetickej efektívnosti v priemyselných procesoch, ktoré patria do systému EU ETS, ale časť úspor môže pochádzať z úspor energie mimo tohto systému (napr. palivová účinnosť v doprave, energetická efektívnosť v kanceláriách). Hoci väčšina členských štátov zaradila do svojho rozsahu činnosti aspoň jedno politické opatrenie zamerané na priemyselné odvetvia, na ktoré sa vzťahuje aj systém EU ETS, údaje oznamované podľa článku 7 nerozlišujú medzi podielom úspor z odvetví systému ETS a úspor z iných (pod)odvetví.

Ustanoveniami článku 7 ods. 4 smernice o energetickej efektívnosti sa riešilo vzájomné pôsobenie so systémom EU ETS na obdobie 2014 – jún 2020.

·Článok 7 ods. 4 písm. b) sa týkal možnosti, ktorú členské štáty mohli použiť pri výpočte požadovaného množstva úspor energie za obdobie 2014 – 2020. Z výpočtu mohli vylúčiť celý objem alebo časť objemu predanej energie použitej v priemyselných prevádzkach, na ktoré sa vzťahoval systém EU ETS. Túto možnosť využilo 15 členských štátov.

·Článkom 7 ods. 4 písm. c) sa členským štátom umožnilo, aby k nahlasovanému objemu úspor energie vypočítaných v súlade s článkom 7 ods. 2 a 3 zarátali aj úspory energie z opatrení podporujúcich energetickú efektívnosť na strane ponuky. Túto možnosť využili len tri členské štáty.

Úspory energie z politických opatrení energetickej efektívnosti v systéme ETS znižujú dopyt po kvótach. Vplyv na emisie GHG je komplexnejší, keďže systém ETS stanovuje strop celkových emisií zo všetkých zahrnutých subjektov a MSR zabezpečuje rovnováhu medzi ponukou a dopytom. Úspory energie v odvetviach priamo zahrnutých do systému ETS alebo nepriamo s ním prepojených môžu teda prispieť k obmedzovaniu emisií alebo znižovaniu cien uhlíka. Rovnako platí, že pokiaľ politické opatrenia energetickej efektívnosti riešia zlyhania trhu a odstraňujú prekážky zavádzania nákladovo efektívnych opatrení na dosiahnutie úspor energie a majú ďalšie prínosy, takisto umožňujú účastníkom obmedziť emisie pri nižších nákladoch. Stimuly systému EU ETS v súvislosti s cenou uhlíka zasa prispievajú k dosahovaniu cieľov EÚ a orientačných národných cieľov energetickej efektívnosti podľa článku 3.

8.2. Vplyv vykonávania národných energetických a klimatických plánov na systém EU ETS

27 národných energetických a klimatických plánov (NEKP) dokončených v roku 2019 poskytuje prehľad o tom, ako členské štáty EÚ pristupujú k prvej fáze svojho prechodu na klimatickú neutralitu v rokoch 2021 až 2030.

V posúdení NEKP Komisiou sa ukázalo, že podľa existujúcich a plánovaných opatrení členské štáty plánujú znížiť emisie o 41 % pod úrovne z roku 1990, čo znamená prekonanie predchádzajúcej cieľovej hodnoty EÚ do roku 2030 o 40 %. Plány takisto naznačujú, že takmer všetky členské štáty, ktoré používajú uhlie na výrobu elektriny, postupne tento spôsob výroby ukončujú, alebo stanovili dátumy jeho ukončenia. Spolu 21 členských štátov buď uhlie na výrobu elektriny už nepoužíva, alebo sa zaviazali používanie uhlia ukončiť (vrátane hnedého uhlia a rašeliny), pričom vo svojich NEKP uviedli konkrétne dátumy. V tejto súvislosti sa v NEKP predpokladá, že používanie uhlia klesne do roku 2030 o 70 % v porovnaní s rokom 2015 a elektrina z obnoviteľných zdrojov bude do roku 2030 predstavovať 60 % vyrobenej elektriny. Tieto vývojové trendy by priamo ovplyvnili systém EU ETS, pričom by potenciálne viedli k podstatnému poklesu emisií z energetiky a následnému poklesu dopytu po emisných kvótach. Pokiaľ toto politicky motivované ukončovanie výroby urýchľuje ukončovanie používania uhlia motivované trhom s uhlíkom a tieto vplyvy sa nekompenzujú prostredníctvom trhovej stabilizačnej rezervy, mohli by sa znížiť ceny uhlíka v systéme ETS.

Z posúdenia Komisie vyplýva aj to, že podiel energie z obnoviteľných zdrojov by mohol na úrovni EÚ v rámci existujúcich a plánovaných opatrení dosiahnuť do roku 2030 hodnotu v rozpätí 33,1 – 33,7 %, čo presahuje cieľovú hodnotu na rok 2030 vo výške minimálne 32 %. Ďalšie investície a reformy v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov identifikované v NEKP majú potenciál tento podiel ešte zvýšiť. V súvislosti s energetickou efektívnosťou je potrebná vyššia ambícia na dosiahnutie cieľovej hodnoty na rok 2030. Hoci konečné plány a opatrenia naplánované na úrovni EÚ dokazujú zvýšené povedomie o tejto problematike, stále treba vynaložiť značné úsilie na odstránenie tohto rozdielu. Pokiaľ by tieto vývojové trendy ovplyvnili odvetvia priamo zahrnuté do systému EU ETS alebo nepriamo s ním prepojené, mohli by znížiť dopyt po kvótach. Stimuly systému EU ETS v súvislosti s cenou uhlíka zasa prispievajú k dosahovaniu národných cieľov v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov a energetickej efektívnosti stanovených v NEKP.

Od posúdenia konečných NEKP Komisiou v októbri 2020 urobili niektoré členské štáty vo svojich plánoch zmeny a úpravy. Podrobnejšie informácie o ich dôsledkoch sú k dispozícii v správe EÚ o pokroku opatrení v oblasti klímy za rok 2021. Všetky členské štáty sú povinné predložiť aktualizácie svojich NEKP v júni 2023 (vo forme návrhu) a v roku 2024 (konečné plány). Tieto aktualizácie by mali vyjadrovať zvýšenú ambíciu v súlade s cieľom EÚ znížiť čisté emisie GHG do roku 2030 aspoň o 55 % oproti roku 1990 vrátane prípadného zohľadnenia vyšších cieľov v oblasti energetickej efektívnosti do roku 2030 (úspory konečnej a primárnej energetickej spotreby vo výške 36 – 39 %) a energie z obnoviteľných zdrojov (40 % obnoviteľných zdrojov v energetickom mixe EÚ), ktoré navrhla Komisia v balíku právnych predpisov na plnenie Európskej zelenej dohody. Komisia posúdi všetky aktualizované návrhy plánov do konca roka 2023 a konečné plány do konca roka 2024.