Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o štrukturálnych opatreniach, ktorými sa zlepšuje odolnosť úverových inštitúcií EÚ /* COM/2014/043 final - 2014/0020 (COD) */





DÔVODOVÁ SPRÁVA 1. KONTEXT NÁVRHU Európska únia (ďalej len „Únia“) a jej členské štáty sa od začiatku finančnej krízy podujali vykonať v oblasti finančnej regulácie a dohľadu zásadnú reformu. V oblasti bankovníctva iniciovala Únia niekoľko reforiem s cieľom vytvoriť bezpečnejší, zdravší, transparentnejší a zodpovednejší finančný systém, ktorý bude prínosom pre hospodárstvo i spoločnosť ako celok. Sektor bankovníctva Únie je však naďalej príliš veľký tak v absolútnom vyjadrení (42,9 biliónov EUR), ako aj v relatívnom vyjadrení (takmer 350 percent HDP Únie). Individuálna veľkosť najväčších bánk Únie podľa aktív je približne porovnateľná s HDP ich domovskej krajiny, resp. blízko tejto hodnote. Tieto banky sú i naďalej príliš veľké na to, aby zlyhali („too big to fail“), príliš veľké na to, aby ich bolo možné zachrániť („too big to save“) a príliš komplikované na to, aby ich situáciu bolo možné riešiť („too complex to resolve“). V tejto súvislosti komisár Barnier v novembri 2011 oznámil zriadenie expertnej skupiny na vysokej úrovni, ktorej mandátom je posúdiť potrebu štrukturálnej reformy v bankovom sektore Únie. Tejto skupine predsedá Erkki Liikanen, guvernér fínskej centrálnej banky[1]. Správa bola prezentovaná v októbri 2012 a uvádzalo sa v nej, že reštrukturalizácia bánk je nevyhnutná na podporu existujúcich reforiem, a odporúčalo sa v nej povinné odčlenenie obchodovania na vlastný účet a iných vysokorizikových obchodných činností do samostatného právneho subjektu v rámci bankovej skupiny. Toto odčlenenie by bolo povinné len pre tie banky, v rámci ktorých odčleňované činnosti predstavujú významný podiel podnikania banky[2]. Európsky parlament (ďalej len „EP“) prijal 3. júla 2013 veľkou väčšinou iniciatívnu správu nazvanú „Reforma štruktúry bankového sektora EÚ“[3], v ktorej uvítal opatrenia štrukturálnych reforiem na úrovni Únie, ktorých cieľom je riešiť obavy o banky, ktoré sú príliš veľké na to, aby zlyhali („TBTF“)[4]. Tento návrh predstavuje zásadnú súčasť reakcie Únie v oblasti riešenia dilemy tých bánk, ktoré sú „príliš veľké na to, aby zlyhali“ (TBTF). Jeho cieľom je predísť tomu, aby skutočne došlo k výskytu zostatkových neriadených rizík v bankovom systéme Únie. Obmedzí sa ním umelé nafukovanie bankových súvah, najmä činnosťami čisto špekulatívneho charakteru, čím sa zníži riziko, že by na záchranu zlyhávajúcich bánk museli zasiahnuť daňovníci, a tým sa znížia náklady a komplikovanosť prípadného nevyhnutného riešenia krízovej situácie. Zároveň je dôležitým doplnením smernice, ktorou by sa zriadil rámec na ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností (BRRD)[5]. Štrukturálna reforma doteraz nebola súčasťou medzinárodného reformného programu, na ktorom sa dohodla G20. Niekoľko jurisdikcií na celom svete však už uzákonilo alebo navrhlo opatrenia s cieľom riešiť spomínané obavy. V uplynulých rokoch sa do reformných iniciatív zapojilo niekoľko členských štátov (Nemecko, Francúzsko, Spojené kráľovstvo a Belgicko). Spojené štáty nedávno prijali takzvané „Volckerovo pravidlo“, ktoré bankám zakazuje obchodovať na vlastný účet. Medzinárodné organizácie navyše vyzvali na celosvetovú rozpravu o bankových štruktúrach a obchodných modeloch. Vzhľadom na stále rozsiahlejšie šírenie reformných iniciatív v tejto súvislosti a s cieľom predísť tomu, aby prelínajúce sa alebo nezlučiteľné opatrenia negatívne neovplyvnili medzinárodne pôsobiace banky, vedúci predstavitelia G20 na poslednom samite v Petrohrade vyzvali Radu pre finančnú stabilitu, aby posúdila cezhraničný nesúlad a dôsledky štrukturálnych bankových reforiem pre globálnu finančnú stabilitu. V tomto návrhu sa podrobne zohľadňuje novo sa vynárajúce medzinárodné koordinačné úsilie a uznáva sa potreba predchádzať prípadom regulačnej arbitráže. K tomuto návrhu je priložený priamo súvisiaci návrh riešiť ďalší zdroj finančnej nákazy – konkrétne vzájomnú prepojenosť medzi účastníkmi trhu vrátane systémových bánk prostredníctvom nepriehľadných obchodných prepojení v transakciách spočívajúcich vo financovaní cenných papierov. V zelenej knihe o tieňovom bankovníctve, ktorú Komisia predložila 19. marca 2012[6], sa uznáva, že akákoľvek posilnená regulácia bankovníctva by mohla zahnať významnú časť bankových činností za hranice tradičného bankovníctva a smerom k „tieňovému bankovníctvu“, ktoré je vymedzené ako „systém sprostredkúvania úverov, ktorý zahŕňa subjekty a činnosti mimo štandardného bankového systému“[7]. Európsky parlament 20. novembra 2012 prijal uznesenie o tieňovom bankovníctve[8], v ktorom prízvukoval potrebu zabezpečiť väčšiu transparentnosť štruktúry a činností finančných inštitúcií, ako aj potrebu, aby orgány dohľadu disponovali informáciami o úrovni činností tieňového bankovníctva, akými sú zmluvy o repo transakciách a požičiavanie cenných papierov. Komisia 4. septembra 2013 vo svojom oznámení o tieňovom bankovníctve zdôraznila[9], že posilnenie transparentnosti transakcií spočívajúcich vo financovaní cenných papierov, ako napr. zmlúv o repo transakciách a požičiavania cenných papierov, iné rovnocenné transakcie a ďalšie založenie finančných nástrojov bude nevyhnutné na monitorovanie rizík súvisiacich so vzájomnou prepojenosťou, nadmerným využívaním finančnej páky a procyklickým správaním. Zvyšná časť tejto dôvodovej správy sa obmedzuje na prezentáciu súčasného návrhu v súvislosti so štrukturálnym odčlenením úverových inštitúcií. 2. VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU So zainteresovanými stranami prebehli konzultácie pri niekoľkých príležitostiach. Expertná skupina na vysokej úrovni sa počas svojho mandátu zišla s najrôznejšími zainteresovanými stranami a usporiadala verejné konzultácie zamerané na banky, firemných klientov a retailových klientov a ich združenia[10]. V októbri 2012 usporiadala verejnú konzultáciu so zainteresovanými stranami aj Komisia[11]. Predmetom diskusií s členskými štátmi bola tiež štrukturálna reforma bankovníctva a potreba koordinovaného opatrenia na úrovni Únie. V priebehu vypracúvania posúdenia vplyvu Komisia na jar 2013 usporiadala ešte jednu konzultáciu s verejnými zainteresovanými stranami, v rámci ktorej vyzvala banky, aby namodelovali vplyv rozličných druhov možností štrukturálnych reforiem[12]. Z 500 odpovedí na túto konzultáciu vyplynuli rozdiely medzi bankami na jednej strane a klientmi a nebankovými finančnými spoločnosťami na strane druhej. Banky boli vo výraznej väčšine proti štrukturálnemu odčleňovaniu; druhá strana bola z veľkej časti za toto opatrenie. Názory ostatných kategórií respondentov boli vyváženejšie. Medzirezortná riadiaca skupina (ISG) pre bankovú štrukturálnu reformu bola zriadená v marci 2013 so zástupcami z generálnych riaditeľstiev COMP, ECFIN, EMPL, ENTR, JUST, MARKT, SG, SJ, TAXUD a JRC. Táto ISG sa zišla v marci, apríli a septembri 2013 a podporila prácu na posúdení vplyvu. Návrh posúdenia vplyvu bol predložený Výboru pre posudzovanie vplyvu (ďalej len „IAB“) Komisie 19. septembra 2013 a prediskutovaný s ním 16. októbra 2013. IAB poskytol svoje odporúčania na zlepšenie 18. októbra 2013. Hlavnými odporúčaniami bolo: i) vylepšiť opis problematiky a základný scenár; ii) lepšie opísať a vysvetliť možnosti reformy; iii) lepšie posúdiť vplyvy a lepšie preukázať účinnosť zvolených reformných možností; iv) lepšie prezentovať názory zainteresovaných strán a v) doplniť slovník pojmov. Útvary Komisie opätovne predložili revidované posúdenie vplyvu 18. decembra 2013 spolu s osobitným dokumentom, v ktorom sa IAB vysvetľovalo, ako boli zapracované odporúčania IAB. IAB následne 15. januára 2014 vydal pozitívne stanovisko, pričom poskytol odporúčania na ďalšie vylepšenia, žiadajúc najmä posilniť analýzu opodstatnenia navrhovaných opatrení, alternatívnych reformných možností, vplyvu a názorov zainteresovaných strán, pokiaľ ide o opatrenia v oblasti transparentnosti, ktoré boli zapracované iba v opätovne predloženom konečnom posúdení vplyvu. IAB zároveň odporučil ďalej posilniť prezentáciu možností štrukturálnej reformy a posúdenie vplyvu a účinnosti zvolených reformných možností. Konečnou verziou posúdenia vplyvu sa výrazne rozšírila analýza reformných opatrení v oblasti transparentnosti a ďalej sa dopracovali ostatné dve odporúčania IAB. Pokiaľ ide o celkové náklady a prínosy tohto návrhu, posúdenie vplyvu uskutočnené v súvislosti s týmto návrhom bolo predmetom kvalitatívnej analýzy a kvantitatívneho modelovania. Z posúdenia vplyvu vyplynulo, že implicitné subvencie sú významné, pričom závisia od veľkosti banky a úrovne vzájomnej prepojenosti banky. Zatiaľ čo tento návrh náležite zohľadňuje jasné prínosy vyplývajúce z rôznorodosti bankových modelov v Európe, jeho zámerom je zabezpečiť, aby sa zachovala krehká rovnováha medzi predchádzaním systémovým rizikám a financovaním udržateľného hospodárskeho rastu. 3. PRÁVNE PRVKY NÁVRHU 3.1. Právny základ a subsidiarita Právnym základom pre toto nariadenie je článok 114 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), ktorý umožňuje prijímať opatrenia na aproximáciu vnútroštátnych ustanovení so zameraním na vytvorenie a dobré fungovanie vnútorného trhu. Jednotnými pravidlami o bankových štruktúrach sa posilní finančná stabilita v Únii, lepšie integrujú finančné trhy, uľahčí riadne riešenie krízových situácií skupín a ich ozdravenie, zlepší cezhraničné poskytovanie služieb a usadzovanie v iných členských štátoch, znížia narušenia hospodárskej súťaže a predíde regulačnej arbitráži. Niektoré členské štáty navrhli alebo prijali štrukturálne reformné opatrenia pre svoje vnútroštátne bankové systémy. Nesúrodými vnútroštátnymi právnymi predpismi, ktoré nesledujú tie isté politické ciele spôsobom, ktorý je zlučiteľný a rovnocenný s mechanizmami uvedenými v tomto nariadení, sa zvyšuje pravdepodobnosť, že pohyby kapitálu a investičné rozhodnutia budú narušené. Bez celoeurópskeho prístupu budú banky nútené prispôsobiť svoju štruktúru a fungovanie vnútroštátnym podmienkam, čím sa ešte zvýši ich komplikovanosť a fragmentácia. Nesúrodými vnútroštátnymi právnymi predpismi by sa zároveň narušilo úsilie dosiahnuť jednotný súbor pravidiel uplatniteľných na celom vnútornom trhu a úsilie vytvoriť účinnú bankovú úniu, keďže by to malo za účinok obmedzenie účinnosti jednotného mechanizmu dohľadu[13] a budúceho jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií („SRM“)[14]. Nesúrodé právne predpisy takisto sťažujú riadenie cezhraničných inštitúcií a spôsobujú mu dodatočné náklady. Harmonizácia na úrovni Únie, s ktorou sa počíta v tomto nariadení, môže zabezpečiť, aby bankové skupiny Únie, spomedzi ktorých mnohé pôsobia v niekoľkých členských štátoch, boli regulované na základe spoločného rámca štrukturálnych požiadaviek, čím by sa zabezpečili rovnaké podmienky, znížila regulačná zložitosť, predišlo neopodstatneným nákladom na dodržiavanie predpisov pri cezhraničných činnostiach, podporila by sa ďalšia integrácia na trhu Únie a prispelo by sa k odstráneniu možností na regulačnú arbitráž. V súlade s cieľmi prispieť k fungovaniu vnútorného trhu členský štát, ktorý predtým prijal právne predpisy zakazujúce úverovým inštitúciám, ktoré prijímajú vklady od jednotlivcov a MSP, zapájať sa do činnosti obchodovania s investíciami vo vlastnom mene a na vlastný účet a mať v držbe obchodné aktíva, môže požiadať Komisiu o udelenie výnimky z ustanovení stanovených v kapitole III („odčlenenie určitých obchodných činností“) pre úverovú inštitúciu, ktorá podlieha vnútroštátnemu právu zlučiteľnému s ustanoveniami tejto kapitoly. Členským štátom, o ktorých sa zistí, že už implementovali „superrovnocenné“ opatrenia, by to umožnilo vyhnúť sa nákladnému uvádzaniu existujúcich platných ustanovení do súladu s týmito ustanoveniami. S cieľom zabezpečiť, aby vplyv vnútroštátnych právnych predpisov neohrozil zámer alebo fungovanie vnútorného trhu, musia byť ciele vnútroštátnych právnych predpisov rovnaké ako ciele uvedené v tomto návrhu, a vnútroštátnymi právnymi mechanizmami a mechanizmami dohľadu a presadzovania predpisov sa musí zabezpečiť, aby úverové inštitúcie spĺňali právne záväzné požiadavky, ktoré sú zlučiteľné s týmto návrhom. V tomto návrhu sa náležite zohľadňuje rýchly vývoj finančných trhov a finančné inovácie, ako aj vývoj rámcov Únie v oblasti regulácie a dohľadu. S cieľom zabezpečiť účinný a ucelený dohľad a vypracúvanie jednotného súboru pravidiel v bankovníctve sa v tomto návrhu predpokladá, že Európsky orgán pre bankovníctvo (EBA) bude zohrávať dôležitú úlohu. Príslušné orgány budú s EBA konzultovať prijímanie určitých rozhodnutí, ako sa stanovuje v tomto návrhu, pričom EBA vypracuje návrh regulačných a vykonávacích technických predpisov a predloží správy Komisii. To je osobitne dôležité v situáciách opísaných v článkoch 9, 10, 13 a 21. 3.2. Proporcionalita Podľa zásady proporcionality stanovenej v článku 5 ZEÚ nesmie obsah a forma činnosti Únie prekračovať rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov zmlúv. Navrhovaným nariadením sa veľkým úverovým inštitúciám a bankovým skupinám Únie zakazuje uskutočňovať obchodovanie na vlastný účet a určité súvisiace činnosti. Odčlenenie vlastníctva má potenciál byť najúčinnejším nástrojom štrukturálnej reformy, pokiaľ ide o dosiahnutie osobitných cieľov uľahčiť riešenie krízových situácií a obmedziť morálne hazardovanie, konflikty záujmov a nevhodné alokovanie kapitálu a zdrojov. Potenciálne prínosy zákazu činností obchodovania na vlastný účet by boli obzvlášť výrazné, pokiaľ ide o zmiernenie rizík, zložitosť, vzájomnú prepojenosť a konflikty záujmov. Avšak vzhľadom na výzvy vyplývajúce z neľahkého rozlišovania medzi obchodovaním na vlastný účet a inými, podobnými obchodnými činnosťami, najmä tvorbou trhu, proporcionalitu tohto opatrenia podporuje úzke vymedzenie činností podliehajúcich tomuto zákazu. Vyňatie menších bánk z rozsahu pôsobnosti tohto zákazu je opodstatnené z dôvodu neprimeraných účinkov, ktoré by takýto zákaz mohol pre tieto banky znamenať, ak by boli nútené odčleniť časti svojho portfólia. Navrhované nariadenie si od príslušných orgánov takisto vyžaduje, aby uskutočňovali systematické prehodnocovanie určitých iných činností – konkrétne tvorby trhu, investícií do/sponzoringu sekuritizácie a obchodovania s určitými derivátmi. Tieto činnosti boli identifikované ako činnosti, s ktorými sa viaže najväčšie riziko, že by sa obchodovanie na vlastný účet mohlo uskutočňovať napriek danému zákazu, čo by mohlo znamenať riziká pre stabilitu základnej úverovej inštitúcie a finančného systému Únie. Príslušnému orgánu je udelená právomoc vyžadovať odčlenenie. Táto právomoc vyžadovať odčlenenie sa neukladá ako bezpodmienečné opatrenie: namiesto toho je príslušnému orgánu dovolené využívať vlastný úsudok na základe súboru harmonizovanej metriky. Iba za určitých okolností, keď riziká presahujú mieru, ktorá sa vymedzí pomocou tejto harmonizovanej metriky, sa od príslušného orgánu vyžaduje presadzovať odčlenenie. Tento prístup sa považuje za primeraný, pretože odčlenenie sa ním ukladá iba za určitých podmienok a po hĺbkovom preskúmaní vplyvu týchto činností na rizikový profil a správanie základnej úverovej inštitúcie. Navrhované nariadenie je zamerané na veľké úverové inštitúcie a bankové skupiny. Vzhľadom na skutočnosť, že hlavným účelom tohto návrhu je riešiť zostatkové systémové riziká vo finančnom systéme Únie, rozšírenie platnosti opatrení tohto návrhu na všetky úverové inštitúcie by bolo neprimerané a mohlo by viesť k neopodstatneným nákladom, a to najmä pre menšie úverové inštitúcie. Úverové inštitúcie pod prahovými hodnotami navrhovaného nariadenia predpokladaným štrukturálnym opatreniam nepodliehajú. To znamená, že členské štáty alebo príslušné orgány sa môžu rozhodnúť, že podobné opatrenia uložia aj menším úverovými inštitúciám. Navrhované nariadenie rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané v Charte základných práv Európskej únie, najmä právo na ochranu osobných údajov, slobodu podnikania, vlastnícke právo, právo na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces, a musí sa vykonávať v súlade s týmito právami a zásadami. 3.3. Podrobné vysvetlenie návrhu V tejto časti sa stručne opisujú hlavné prvky tohto nariadenia. 3.3.1. Ciele a predmet štrukturálneho odčlenenia Navrhované nariadenie má za cieľ posilniť finančnú stabilitu v Únii prostredníctvom štrukturálnej reformy veľkých bánk, a tým doplniť finančné regulačné reformy už realizované na úrovni Únie. V článku 1 sa uvádzajú zámer a ciele reformy. V článku 2 sa uvádza predmet úpravy, ktorým je stanoviť pravidlá o štrukturálnych zmenách pre banky TBTF, a to uložením zákazu obchodovania na vlastný účet a potenciálnym odčlenením určitých obchodných činností. 3.3.2. Rozsah pôsobnosti V článku 3 sa uvádza, že navrhované nariadenie sa vzťahuje na banky, ktoré spĺňajú určité kritériá a presahujú určité prahové hodnoty: 1. Požiadavky platia pre európske banky, ktoré boli identifikované ako banky globálneho systémového významu. 2. Požiadavky platia pre banky, ktoré presahujú tieto prahové hodnoty za tri po sebe idúce roky: a) celkové aktíva banky presahujú 30 miliárd EUR[15] a b) celkové obchodné aktíva a záväzky banky presahujú 70 miliárd EUR alebo 10 percent jej celkových aktív. V článkoch 22 a 23 sa stanovujú ďalšie podrobné údaje o tom, ako by sa mali vypočítavať „obchodné činnosti“ (na účely prieskumu príslušnými orgánmi vedúceho k možnému odčleneniu od úverovej inštitúcie). Vzhľadom na skutočnosť, že banková štrukturálna reforma je zameraná na bankové činnosti, v článku 23 ods. 2 sa uvádza, že pri finančných konglomerátoch sa do výpočtu nesmú zahrnúť činnosti poisťovacích a nefinančných podnikov. Navrhované nariadenie bude platiť pre úverové inštitúcie Únie a ich materské spoločnosti, dcérske spoločnosti a pobočky v EÚ vrátane tretích krajín. Zároveň sa bude vzťahovať na pobočky a dcérske spoločnosti v Únii tých bánk, ktoré sú usadené v tretích krajinách. Takýto rozsiahly teritoriálny záber je opodstatnený preto, aby sa zabezpečili rovnaké podmienky a predišlo prevodu činností mimo Únie s cieľom obchádzať tieto požiadavky. Zahraničné dcérske spoločnosti bánk Únie a pobočky v EÚ zahraničných bánk by však mohli byť vyňaté, ak podliehajú rovnocenným pravidlám odčlenenia (články 4 a 27). V článku 4 ods. 2 sa predpokladá ďalšia potenciálna výnimka: orgánom dohľadu bola udelená právomoc vyňať z odčlenenia tie zahraničné dcérske spoločnosti skupín, ktoré majú autonómnu geografickú decentralizovanú štruktúru, ktorá sa riadi stratégiou riešenia krízových situácií založenou na viacnásobných vstupných bodoch („multiple point of entry“). Ak sa požiadavka odčlenenia bude vzťahovať na všetky globálne firemné skupiny bez ohľadu na geografickú lokalitu, eliminuje sa tým možnosť, že by banky obchádzali odčlenenie tým, že budú príslušné činnosti umiestňovať mimo Únie. Ak sa tento rozsiahly teritoriálny záber navyše doplní o režim rovnocennosti tretích krajín, zmiernia sa tým možné extrateritoriálne obavy jurisdikcií tretích krajín. Ak sa bude od zahraničných bánk vyžadovať, aby svoje prevádzky v Únii odčlenili, zabezpečia sa tým zároveň rovnaké podmienky na vnútornom trhu, a tým sa minimalizuje riziko nekalej hospodárskej súťaže. 3.3.3. Zákaz obchodovania na vlastný účet (kapitola II) V článku 6 ods. 1 navrhovaného nariadenia sa stanovuje, že úverové inštitúcie a subjekty v tej istej skupine sa nesmú zúčastňovať na obchodovaní s finančnými nástrojmi a komoditami na vlastný účet. Hoci sú konzistentné údaje o špecifickej bankovej aktivite na úrovni Únie len ťažko dostupné, z dostupných dôkazov vyplýva, že obchodovanie na vlastný účet predstavuje obmedzenú časť bankových súvah[16]. Z tých istých dôkazov však vyplýva, že takéto obchodovanie bolo pred krízou rozšírené a pri absencii regulačného zásahu neexistuje záruka, že by v budúcnosti opäť nedošlo k jeho rozmachu. Definovať obchodovanie na vlastný účet a odlíšiť ho od tvorby trhu je náročné. Podľa článku 5 ods. 4, kde sa obchodovanie na vlastný účet vymedzuje v úzkom slova zmysle, by boli zakázané činnosti jednotlivých trading deskov, oddelení, divízií alebo obchodníkov špecificky zamerané na zaujímanie pozícií v snahe vygenerovať zisk na vlastný účet bez akejkoľvek väzby na činnosť klienta alebo hedžing rizika daného subjektu. V článku 6 ods. 2 sa objasňuje, že ak úverové inštitúcie patriace do rozsahu pôsobnosti navrhovaného nariadenia podľa vymedzenia v článkoch 3 a 4 prevádzkujú účelovo zamerané štruktúry na nákup a predaj nástrojov peňažného trhu na účely pokladničného manažmentu, daný zákaz sa na ne nevzťahuje. Obchodovanie so štátnymi dlhopismi Únie je takisto zo zákazu vyňaté [článok 6 ods. 2 písm. a)], aby sa na týchto dôležitých trhoch predišlo možným negatívnym následkom. Táto výnimka kopíruje výnimku stanovenú pre obchodovanie so štátnymi dlhopismi v súvislosti s posudzovaním činností (článok 8 ods. 2). Aj keď by sa zákaz obchodovania na vlastný účet mohol v zásade uplatňovať na všetky banky, navrhuje sa, aby sa uplatňoval len na banky uvedené v článku 3. Aby sa predišlo tomu, že banky budú zákaz obchádzať napr. vlastníctvom hedžových fondov alebo investíciami do nich, v článku 6 ods. 1 písm. b) sa uvádza, že bankám podliehajúcim zákazu obchodovania na vlastný účet sa takisto zakazuje investovať do hedžových fondov alebo mať v držbe podiely v hedžových fondoch (alebo certifikátov/derivátov na ne viazaných), resp. subjektov, ktoré sa zapájajú do obchodovania na vlastný účet alebo sponzorujú hedžové fondy. Fondy nevyužívajúce pákový efekt a fondy uzavretého typu – hlavne fondy súkromného kapitálu, rizikového kapitálu a fondy sociálneho podnikania – sú vyňaté z tohto zákazu vzhľadom na ich úlohu pri podpore financovania reálnej ekonomiky (článok 6 ods. 3). Úverové inštitúcie, na ktoré sa tieto zákazy vzťahujú, budú pre hedžové fondy naďalej môcť poskytovať bankové/správcovské služby. 3.3.4. Potenciálne odčlenenie určitých obchodných činností (kapitola III) Banky sa zapájajú do mnohých iných obchodných a investičných bankových činností vrátane tvorby trhu, poskytovania úverov fondom súkromného a rizikového kapitálu, investovania a sponzorovania rizikových sekuritizácií, predaja a obchodovania s derivátmi atď. Bankové skupiny sa budú môcť do týchto iných činností naďalej zapájať pod podmienkou súhlasu príslušného orgánu, ktorý bude povinný preskúmavať obchodné činnosti a bude mať právomoc (a za určitých okolností aj povinnosť) odčleniť určitú podskupinu činností (tvorba trhu, rizikové sekuritizácie, komplexné deriváty), ak sú presiahnuté určité ukazovatele. Cieľom je vyhnúť sa riziku, že banky by zákaz podľa článku 6 obchádzali tak, že by sa zapájali do skrytých činností obchodovania na vlastný účet a že obchodné činnosti, ktoré nie sú zakázané, by sa stali príliš významnými alebo mali vysoký pákový efekt. Základným princípom navrhovaného nariadenia je, že „subjekty prijímajúce vklady“ v rámci bankových skupín sa do týchto činností môžu zapájať len vtedy, keď príslušný orgán nedospeje k záveru, že tieto činnosti musí vykonávať osobitný „obchodný subjekt“. 3.3.4.1. Rozsah činností podliehajúcich odčleneniu V článku 8 sú všeobecne vymedzené obchodné činnosti tak, že tento pojem znamená činnosti iné než napr. prijímanie vkladov oprávnených na poistenie vkladov, požičiavanie, retailové platobné služby a niekoľko ďalších činností. V článku 8 ods. 2 sa navyše štátne dlhopisy krajín Únie vynímajú z povinnosti preskúmania a právomoci odčlenenia. Takáto výnimka je v súlade so súčasnou praxou nulovej rizikovej váhy podľa nariadenia a smernice o kapitálových požiadavkách[17] (CRR/CRD IV). Napriek tomu sa v článku 8 ods. 3 uvádza, že Komisia môže pomocou delegovaných aktov rozšíriť rozsah výnimky na štátne dlhopisy krajín mimo Únie, ak spĺňajú určité podmienky. 3.3.4.2. Povinnosť preskúmať činnosti Príslušné orgány budú na základe navrhovaného nariadenia povinné preskúmať obchodné činnosti bánk, ktoré presahujú dané prahové hodnoty, najmä vrátane troch činností, ktoré sú buď obzvlášť blízke obchodovaniu na vlastný účet, a teda náchylné obsahovať skryté obchodovanie na vlastný účet (tvorba trhu), alebo ktoré zohrali kľúčovú úlohu počas finančnej krízy (napr. investovanie a sponzorovanie činností pri rizikovej sekuritizácii a obchodovanie s derivátmi inými než deriváty, ktoré sú výslovne povolené na účely obozretného riadenia rizík). Príslušné orgány tieto činnosti posúdia na základe určitej metriky, ktorá sa prispôsobí pomocou údajov z oblasti dohľadu. Táto metrika udáva relatívnu veľkosť, pákový efekt, zložitosť, ziskovosť, súvisiace trhové riziko, ako aj vzájomnú prepojenosť (článok 9 ods. 2). Aby sa zabezpečilo, že táto metrika sa meria a uplatňuje dôsledným spôsobom, článkom 9 ods. 4 sa EBA poveruje úlohou vypracovať záväzný vykonávací technický predpis, ktorý prijme Komisia. 3.3.4.3. Právomoc odčlenenia V článku 10 ods. 1 sa uvádza, že príslušné orgány musia vyžadovať odčlenenie, ak sa zistí, že obchodné činnosti bánk (tvorba trhu, investovanie a sponzorovanie rizikovej sekuritizácie a obchodovanie s určitými derivátmi) a súvisiace riziká presahujú určité prahové hodnoty a spĺňajú určité podmienky viazané na danú metriku. Ak banka k spokojnosti príslušného orgánu preukáže, že tieto činnosti neohrozujú finančnú stabilitu Únie, berúc do úvahy ciele navrhovaného nariadenia môže príslušný orgán rozhodnúť o tom, že odčlenenie vyžadovať nebude. V článku 10 ods. 2 sa uvádza, že príslušný orgán môže vyžadovať odčlenenie konkrétnej obchodnej činnosti, ak sa domnieva, že predmetná činnosť ohrozuje finančnú stabilitu banky alebo Únie, berúc do úvahy ktorýkoľvek z cieľov navrhovaného nariadenia. Príslušný orgán by mal konzultovať s EBA pred prijatím rozhodnutí uvedených v článku 10 a mal by EBA upovedomiť o svojom konečnom rozhodnutí. V článku 10 ods. 5 sa Komisia splnomocňuje prijať delegovaný akt, v ktorom sa stanoví úroveň, ktorá nesmie byť v prípade každého ukazovateľa metriky presiahnutá, ako aj dané podmienky vrátane počtu ukazovateľov metriky, ktoré musia byť presiahnuté, aby začalo platiť odčlenenie. Komisia bude okrem toho splnomocnená stanoviť, ktorý druh sekuritizácie sa nepovažuje za sekuritizáciu predstavujúcu hrozbu pre finančnú stabilitu podľa zoznamu kritérií, a preto by ho základná úverová inštitúcia mohla vykonávať. 3.3.4.4. Riadenie vlastných rizík bánk („riadenie pokladnice“) Ak dôjde k ďalšiemu odčleneniu, v článku 11 ods. 1 sa objasňuje, že banka prijímajúca vklady stále môže riadiť svoje vlastné riziko. Napriek tomu však môže riadenie pokladnice viesť k obchodovaniu na vlastný účet a vzhľadom na skutočnosť, že riadenie likvidity zahŕňa zaujímanie určitých špekulatívnych pozícií, mali by sa na to vzťahovať určité ochranné opatrenia. 3.3.4.5. Poskytovanie služieb riadenia rizík klientom V článku 12 sa objasňuje, že základná úverová inštitúcia stále môže predávať určité produkty riadenia rizík (t. j. deriváty) nefinančným nebankovým klientom. Predaj derivátov klientom však banku vystavuje viacerým rizikám, čo môže najmä spôsobiť, že riešenie jej krízovej situácie bude zložitejšie, a preto bude musieť byť spojené s rozličnými stupňami ochranných opatrení a kontrol. S cieľom riešiť tieto riziká sa uvádza, že úrokové, devízové, kreditné, komoditné deriváty a deriváty na emisné kvóty oprávnené na zúčtovanie prostredníctvom centrálnej protistrany môže základná úverová inštitúcia predávať svojim nefinančným klientom, poisťovniam a inštitúciám zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, avšak len na zabezpečenie úrokového, devízového, kreditného, komoditného rizika a rizika emisných kvót a pod podmienkou maximálnych hodnôt platiacich pre vyplývajúce pozičné riziko. Vykazovanie určitých derivátov ešte viac núti banky tieto deriváty štandardizovať, čo je v súlade s politickými cieľmi nariadenia o infraštruktúre európskych trhov (EMIR)[18]. 3.3.4.6. Pravidlá o odčlenení obchodných činností Ak príslušné orgány vyžadujú odčlenenie spomínaných obchodných činností a tieto činnosti zotrvajú v rámci bankovej skupiny, tieto činnosti by sa tak museli previesť na osobitný právny subjekt („obchodný subjekt“). Právne, ekonomické, riadiace a prevádzkové väzby uvedeného subjektu so zvyškom skupiny by sa museli obmedziť, aby sa zabezpečilo účinné odčlenenie. V článku 13 ods. 3 sa uvádza, že ak dôjde k odčleneniu, skupina musí byť zorganizovaná do homogénnych funkčných podskupín zostavených, na jednej strane, zo základných úverových inštitúcií a na druhej strane z ostatných obchodných subjektov. V článku 13 ods. 5 až 13 navrhovaného nariadenia sa uvádzajú podmienky, ktoré budú platiť, aby sa zabezpečilo silné odčlenenie z hľadiska právneho, ekonomického, riadiaceho a prevádzkového. Po odčlenení by sa mali na jednotlivé podskupiny na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe uplatňovať prudenciálne požiadavky uvedené v týchto článkoch. Navyše v článku 13 ods. 11 sa stanovujú výnimky z CRR, pokiaľ ide o upustenie od určitých požiadaviek, aby sa zabezpečilo, že na jednotlivé podskupiny sa na subkonsolidovanom základe uplatňujú prudenciálne požiadavky (vlastné zdroje, likvidita a zverejňovanie). Skupiny, ktoré sa kvalifikujú ako vzájomné spoločnosti, družstvá, sporiteľne a podobné inštitúcie, sa zapájajú do rizikových obchodných činností, a preto podliehajú požiadavkám tohto návrhu. Tieto inštitúcie však majú veľmi osobitú vlastnícku a ekonomickú štruktúru a zohrávajú dôležitú úlohu pri financovaní miestneho a regionálneho hospodárstva. Ak by sa uložili niektoré z pravidiel súvisiacich s odčlenením, mohli by byť nutné ďalekosiahle zmeny štrukturálnej organizácie takýchto subjektov. To by mohlo byť nepomerné k prínosom, ak by si to od týchto subjektov vyžadovalo úplnú zmenu ich firemnej identity. Príslušný orgán preto môže rozhodnúť, že základným úverovým inštitúciám, ktoré spĺňajú požiadavky stanovené v článku 49 ods. 3 písm. a) alebo b) nariadenia (EÚ) č. 575/2013, povolí mať v držbe kapitálové nástroje alebo hlasovacie práva v obchodnom subjekte, keď sa príslušný orgán domnieva, že držba takýchto kapitálových nástrojov alebo hlasovacích práv je nevyhnutná pre fungovanie skupiny a táto prijala dostatočné opatrenia s cieľom náležite zmierniť príslušné riziká. Ďalšou zásadnou súčasťou ekonomického odčlenenia medzi základnou úverovou inštitúciou a obchodným subjektom sú obmedzenia veľkej majetkovej angažovanosti. V článkoch 14 až 17 sa preto stanovujú pravidlá v tomto zmysle. Tieto pravidlá odkazujú na limity v rámci skupiny, ako aj mimo nej a na jednotlivé a súhrnné veľké majetkové angažovanosti. 3.3.4.7. Plán odčlenenia Samotnému odčleneniu obchodných činností predchádza povinnosť, na základe ktorej príslušné banky musia príslušným orgánom predložiť „plán odčlenenia“. V článku 18 sa stanovuje, že tento plán by mal príslušný orgán schváliť, pričom má možnosť vyžadovať v pláne podľa potreby zmeny, alebo by mal vytýčiť svoj vlastný plán odčlenenia, ak príslušná banka v tejto veci nekoná. 3.3.4.8. Spolupráca medzi príslušnými orgánmi a orgánmi pre riešenie krízových situácií V smernici o ozdravení a riešení krízových situácií bánk (BRRD) sa predpokladá, že orgány pre riešenie krízových situácií môžu v rámci svojho plánovania riešenia krízových situácií od bánk vyžadovať, aby uskutočnili štrukturálne zmeny (napr. svojej zákonnej a organizačnej štruktúry), ak sa orgán pre riešenie krízových situácií domnieva, že je to nevyhnutné na odstránenie prekážok účinného riešenia krízovej situácie. Aj keď navrhované nariadenie pojednáva o širšej škále cieľov, ktoré idú nad rámec riešenia krízových situácií, je nevyhnutné zabezpečiť, aby jednotlivé orgány pre riešenie krízových situácií spolu navzájom komunikovali. V článku 19 sa preto uvádza, že ak príslušný orgán rozhodne o tom, že bude vyžadovať odčlenenie, musí o tom upovedomiť orgány pre riešenie krízových situácií (článok 19 ods. 1) a zohľadniť akékoľvek prebiehajúce alebo pred tým existujúce posúdenie riešiteľnosti uskutočnené orgánmi pre riešenie krízových situácií podľa článkov 13 a 13a BRRD. Podobne musí orgán pre riešenie krízových situácií zohľadniť oznámenie rozhodnutia príslušného orgánu o odčlenení, keď posudzuje riešiteľnosť danej inštitúcie. 3.3.4.9. Zakázané činnosti obchodného subjektu V článku 20 sa stanovuje, že existujú určité činnosti, ktoré obchodný subjekt nesmie vykonávať. Ide o prijímanie vkladov oprávnených na ochranu v rámci systémov ochrany vkladov a poskytovanie retailových platobných služieb, ako sú vymedzené v smernici o platobných službách[19]. 3.3.4.10. Výnimka Hoci sa v navrhovanom nariadení stanovujú jednotné pravidlá o zámere, cieľoch a nástrojoch štrukturálnej reformy bánk na vnútornom trhu, v článku 21 sa povoľuje možná výnimka z požiadaviek odčlenenia kapitoly III pre úverové inštitúcie, na ktoré sa vzťahujú vnútroštátne právne predpisy majúce rovnocenný účinok ako ustanovenia kapitoly III tohto návrhu. Túto výnimku udelí Komisia na žiadosť dotknutého členského štátu po tom, ako členský štát dostal kladné stanovisko od príslušného orgánu zodpovedného za dohľad nad bankami, pre ktoré sa výnimka žiada. Aby boli splnené podmienky udelenia výnimky, primárne vnútroštátne právne predpisy musia byť prijaté pred 29. januárom 2014 a spĺňať kritériá stanovené v článku 21 ods. 1. Znamená to, že zámer vnútroštátnych právnych predpisov, ich hmotný rozsah pôsobnosti a ustanovenia odkazujúce na odčlenenie právnych, ekonomických a riadiacich záležitostí subjektu prijímajúceho vklady musia byť podobné ustanoveniam navrhovaného nariadenia. 3.3.5. Dodržiavanie súladu s predpismi: subjekty a príslušné orgány (kapitola V) Väčšina bánk, na ktoré sa vzťahuje článok 3, pôsobí vo viacerých krajinách tak formou pobočiek, ako aj formou dcérskych spoločností. Dohľad nad nimi vykonáva niekoľko rozličných orgánov, a to tak domácich (materská spoločnosť, dcérske spoločnosti v rozličných členských štátoch), ako aj hosťovských (pobočky). Aby sa zabezpečilo účinné a efektívne uplatňovanie štrukturálnej reformy na skupinovej úrovni, v článku 26 sa konečné slovo o rozhodnutiach o štrukturálnom odčlenení dáva vedúcemu orgánu dohľadu zodpovedajúcemu za konsolidovanú skupinu. Je to prístup, ktorý bol zvolený na základe niektorých vnútroštátnych reformných návrhov. Vedúci orgán dohľadu by mal pred prijatím akýchkoľvek rozhodnutí konzultovať s domácim orgánom dohľadu významných dcérskych spoločností skupiny. 3.3.6. Vzťahy s tretími krajinami (kapitola VI) V článku 27 sa stanovuje prijímanie delegovaných aktov, ktorých cieľom je uznať štrukturálne reformy tretích krajín za rovnocenné, keď spĺňajú určité podmienky. 3.3.7. Administratívne sankcie a opatrenia (kapitola VII) V kapitole VII sa premietajú súčasné horizontálne politiky v odvetví finančných služieb týkajúce sa sankcií a opatrení. Vymedzuje sa v nej spoločný prístup k zásadným porušeniami navrhovaného nariadenia a stanovujú sa administratívne sankcie a opatrenia, ktoré by príslušné orgány mali byť splnomocnené uplatniť v prípade zásadných porušení. 3.3.8. Správa a preskúmanie (kapitola VIII) Prijatie tohto návrhu by predstavovalo prvý súbor pravidiel štrukturálneho odčlenenia, ktorý sa vzťahuje na banky na úrovni Únie. Preto je dôležité posúdiť, či sa pravidlá opísané vyššie naozaj osvedčili ako účinný a efektívny spôsob dosiahnutia zámeru a cieľov štrukturálnej reformy. S týmto cieľom sa v poslednej kapitole uvádza niekoľko oblastí, v ktorých Komisia preskúma rámec tak zo všeobecného hľadiska, ako aj z hľadiska konkrétneho (článok 34). Preskúmania sa budú zameriavať napríklad na uplatňovanie prahových hodnôt, uplatňovanie a účinnosť zákazu uvedeného v článku 6, rozsah činností podliehajúcich preskúmaniu a vhodnosť a uplatňovanie ukazovateľov metriky. 3.3.9. Harmonogram V nasledujúcej tabuľke sa uvádzajú hlavné dátumy v súvislosti s prijatím a vykonávaním kľúčových ustanovení tohto návrhu, vychádzajúc z toho, že konečné znenie nariadenia Európsky parlament a Rada prijmú do júna 2015: · Komisia prijme požadované delegované akty na vykonávanie kľúčových ustanovení do 1. januára 2016; · zoznam bánk, na ktoré sa nariadenie vzťahuje i ktoré sú z rozsahu pôsobnosti vyňaté, sa uverejní 1. júla 2016 a následne každoročne; · zákaz obchodovania na vlastný účet nadobudne účinnosť 1. januára 2017; · ustanovenia o odčlenení obchodných činností od úverových inštitúcií nadobudnú účinnosť 1. júla 2018. 4. Vplyv na rozpočet Finančný a rozpočtový vplyv návrhu sa uvádza v pripojenom legislatívnom finančnom výkaze. 2014/0020 (COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o štrukturálnych opatreniach, ktorými sa zlepšuje odolnosť úverových inštitúcií EÚ (Text s významom pre EHP) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 114, so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru[20], so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky[21], po porade s európskym dozorným úradníkom pre ochranu údajov[22], konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, keďže: (1) Finančný systém Únie zahŕňa vyše 8 000 bánk s rôznou veľkosťou, firemnou štruktúrou a obchodnými modelmi, spomedzi ktorých niektoré existujú vo forme veľkých bankových skupín uskutočňujúcich najrôznejšie činnosti. Tieto skupiny tvorí zložitá sieť právnych subjektov a vnútroskupinových vzťahov. Sú navzájom vysoko poprepájané prostredníctvom medzibankových pôžičiek a úverov a prostredníctvom derivátových trhov. Následky prípadného zlyhania takýchto veľkých bánk môžu byť extrémne rozsiahle a významné. (2) Finančná kríza ukázala vzájomnú prepojenosť bánk v Únii a z toho vyplývajúce riziko pre finančný systém. V dôsledku toho bolo riešenie krízových situácií bánk zatiaľ náročné, namiesto riešenia krízovej situácie iba postihnutých častí postihovalo celé bankové skupiny a významným spôsobom sa opieralo o verejné zdroje. (3) Únia a jej členské štáty sa od začiatku finančnej krízy podujali vykonať zásadnú reformu v oblasti bankovej regulácie a dohľadu vrátane vytýčenia prvých krokov smerom k bankovej únii. Vzhľadom na hĺbku finančnej krízy a potrebu zabezpečiť, aby mohla byť riešená krízová situácia všetkých bánk, existovala potreba posúdiť, či je potrebných viac opatrení na ďalšie zníženie pravdepodobnosti a vplyvu zlyhania najväčších a najkomplexnejších bánk. Mandátom na tento účel bola poverená expertná skupina na vysokej úrovni, ktorej predsedá Erkki Liikanen. Táto expertná skupina odporučila pre najväčšie a najkomplexnejšie banky povinné odčlenenie obchodovania na vlastný účet a iných vysokorizikových obchodných činností do samostatného právneho subjektu v rámci bankovej skupiny. (4) Prebiehajúcim programom regulačnej reformy v bankovníctve sa zvýši odolnosť tak jednotlivých bánk, ako aj bankového sektora ako celku. Napriek tomu však určitá podmnožina najväčších a najkomplexnejších bankových skupín v Únii stále zostáva príliš veľká na to, aby zlyhala, príliš veľká na to, aby mohla byť zachránená a príliš komplexná na to, aby sa dala riadiť, riešiť jej krízová situácia a vykonávať nad ňou dohľad. Štrukturálna reforma je preto dôležitým doplnkom ostatných regulačných iniciatív a opatrení, pretože by ponúkla jeden spôsob, ako priamejšie riešiť vnútroskupinovú zložitosť, vnútroskupinové dcérske spoločnosti a motiváciu nadmerne riskovať. Niekoľko členských štátov už prijalo alebo zvažuje prijatie opatrení na zavedenie štrukturálnej reformy do svojich jednotlivých bankových systémov. (5) Európsky parlament 3. júla 2013 vyzval Komisiu, aby predložila principiálny prístup k štrukturálnej reforme európskeho bankového sektora. (6) Právnym základom pre toto nariadenie je článok 114 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), ktorý umožňuje prijímať opatrenia na aproximáciu vnútroštátnych ustanovení so zameraním na vytvorenie a dobré fungovanie vnútorného trhu. (7) Nesúrodými vnútroštátnymi právnymi predpismi, ktoré nesledujú tie isté politické ciele spôsobom, ktorý by bol zlučiteľný a rovnocenný s mechanizmami predpokladanými v tomto nariadení, sa zvyšuje pravdepodobnosť, že rozhodnutia účastníkov trhu o pohyboch kapitálu budú negatívne ovplyvnené, pretože rozličné a nesúrodé pravidlá a postupy môžu výrazne zvýšiť prevádzkové náklady úverových inštitúcií, ktoré pôsobia cezhranične, a teda môžu viesť k menej efektívnemu alokovaniu zdrojov a kapitálu v porovnaní so situáciou, keď sa na pohyb kapitálu vzťahujú podobné a konzistentné pravidlá. Z tých istých dôvodov rozličné a nesúrodé pravidlá zároveň negatívne ovplyvnia aj rozhodnutia účastníkov trhu týkajúce sa toho, kde a ako poskytovať cezhraničné finančné služby. Rozličné a nesúrodé pravidlá môžu zároveň neúmyselne povzbudiť geografickú arbitráž. Pohyb kapitálu a poskytovanie cezhraničných služieb sú základnými prvkami správneho fungovania vnútorného trhu Únie. Bez celoeurópskeho prístupu budú úverové inštitúcie nútené prispôsobiť svoju štruktúru a fungovanie vnútroštátnym podmienkam, čím sa ešte zvýši ich zložitosť, čo povedie k zvýšenej fragmentácii vnútorného trhu. (8) Nesúrodé vnútroštátne právne predpisy zároveň podkopávajú úsilie dosiahnuť jednotný súbor pravidiel uplatniteľný na celom vnútornom trhu. Takýto vývoj by zároveň mal aj ten účinok, že by sa obmedzila účinnosť jednotného mechanizmu dohľadu [23], pretože Európska centrálna banka (ECB) by musela na úverové inštitúcie, ktoré sú pod jej dohľadom, uplatňovať súbor rozličných a nesúrodých právnych predpisov, čím sa zvýšia náklady na dohľad a samotný dohľad sa skomplikuje. Nesúrodé právne predpisy zároveň sťažujú a predražujú riadenie cezhraničných úverových inštitúcií, najmä pokiaľ ide o zabezpečovanie súladu s protichodnými a potenciálne nesúrodými pravidlami. Podobne by aj jednotný mechanizmus riešenia krízových situácií (SRM)[24] musel riešiť úverové inštitúcie, ktoré podliehajú potenciálne odlišným vnútroštátnym požiadavkám, pokiaľ ide o ich organizačnú a prevádzkovú štruktúru. (9) Harmonizácia na úrovni Únie môže zabezpečiť, aby bankové skupiny Únie, spomedzi ktorých mnohé pôsobia v niekoľkých členských štátoch, boli regulované na základe spoločného rámca štrukturálnych požiadaviek, čím by sa predišlo narušeniam hospodárskej súťaže, znížila regulačná zložitosť, predišlo neopodstatneným nákladom na dodržiavanie predpisov pri cezhraničných činnostiach, podporila by sa ďalšia integrácia na trhu Únie a prispelo by sa k odstráneniu možností na regulačnú arbitráž. (10) V súlade s cieľom prispievať k fungovaniu vnútorného trhu by malo byť možné udeliť úverovej inštitúcii výnimku z ustanovení o odčlenení určitých obchodných činností, keď členský štát prijal primárne vnútroštátne právne predpisy pred 29. januárom 2014 (vrátane následne prijatých sekundárnych právnych predpisov), ktorými sa zakazuje úverovým inštitúciám, ktoré prijímajú vklady od jednotlivcov a malých a stredných podnikov (MSP), obchodovať s investíciami vo vlastnom mene a na vlastný účet a držať obchodné aktíva. Členský štát by preto mal byť oprávnený požiadať Komisiu o udelenie výnimky z ustanovení o odčlenení určitých obchodných činností pre úverovú inštitúciu, ktorá podlieha vnútroštátnym právnym predpisom zlučiteľným s uvedenými ustanoveniami. To by umožnilo členským štátom, ktoré už majú zavedené primárne právne predpisy, ktorých účinky sú rovnocenné a konzistentné s týmto nariadením, vyhnúť sa zosúlaďovaniu existujúcich, už účinných ustanovení. Aby sa zabezpečilo, že vplyv týchto vnútroštátnych právnych predpisov, ako aj akýchkoľvek následných vykonávacích opatrení neohrozí zámer alebo fungovanie vnútorného trhu, zámerom uvedených vnútroštátnych právnych predpisov a súvisiacich mechanizmov dohľadu a presadzovania sa musí dať zabezpečiť, aby úverové inštitúcie, ktoré prijímajú oprávnené vklady od jednotlivcov a MSP, spĺňali právne záväzné požiadavky, ktoré sú rovnocenné a zlučiteľné s ustanoveniami uvedenými v tomto nariadení. Príslušný orgán vykonávajúci dohľad nad úverovou inštitúciou, na ktorú sa vzťahujú predmetné vnútroštátne právne predpisy, by mal byť zodpovedný za predloženie stanoviska, ktoré by malo sprevádzať žiadosť o výnimku. (11) Podľa článku 4 ods. 1 písm. i) nariadenia Rady (EÚ) č. 1024/2013[25] je ECB splnomocnená vykonávať úlohu v oblasti dohľadu v súvislosti so štrukturálnymi zmenami, ktoré sa vyžadujú od úverových inštitúcií s cieľom predchádzať finančnému stresu alebo zlyhaniu, keď sú tieto úlohy pre príslušné orgány výslovne stanovené v právnych predpisoch Únie. (12) Toto nariadenie má za cieľ znížiť nadmerné riskovanie, rýchle narastanie súvah, náročné riešenie krízových situácií, ťažké monitorovanie, konflikty záujmov, narušenia hospodárskej súťaže a nevhodné alokovanie kapitálu. Jeho zámerom je zároveň chrániť inštitúcie vykonávajúce činnosti, ktoré si zasluhujú verejnú bezpečnostnú sieť, pred stratami vzniknutými v dôsledku iných činností. Nevyhnutné pravidlá by preto mali prispieť k opätovnému zameraniu bánk na ich základnú úlohu orientovanú na vzťahy, ktorou je slúžiť reálnej ekonomike, a vyhýbať sa tomu, aby bol bankový kapitál v nadmernej miere alokovaný na obchodovanie namiesto poskytovania úverov nefinančnej ekonomike. (13) Toto nariadenie sa bude vzťahovať len na úverové inštitúcie a skupiny s obchodnými činnosťami, ktoré spĺňajú prahové hodnoty stanovené v nariadení. To je v súlade s výslovným zameraním na obmedzenú podmnožinu najväčších a najkomplexnejších úverových inštitúcií a skupín, ktoré napriek iným legislatívnym aktom ostávajú príliš veľké na to, aby zlyhali, príliš veľké na to, aby sa dali zachrániť a príliš komplexné na to, aby sa dali riadiť, riešiť ich krízová situácia a vykonávať nad nimi dohľad. Ustanovenia tohto nariadenia by sa preto mali vzťahovať len na tie úverové inštitúcie a skupiny Únie, ktoré sa považujú za globálne systémovo významné alebo ktoré presahujú určité relatívne a absolútne účtovné prahové hodnoty, pokiaľ ide o obchodnú činnosť alebo absolútnu veľkosť. Členské štáty alebo príslušné orgány sa môžu rozhodnúť, že podobné opatrenia uložia aj menším úverovými inštitúciám. (14) Územný záber tohto nariadenia by mal byť rozsiahly, aby sa zabezpečilo, že sa nenaruší hospodárska súťaž a predíde sa obchádzaniu predpisov. Ak však dcérske spoločnosti v tretích krajinách materských spoločností v EÚ alebo pobočky v EÚ úverových inštitúcií usadených v tretích krajinách patriace do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia podliehajú opatreniam, ktoré sa podľa stanoviska Komisie považujú za opatrenia s účinkom rovnocenným s účinkami tohto nariadenia, mali by sa z rozsahu pôsobnosti vyňať. Príslušné orgány by zároveň mali mať možnosť vyňať aj zahraničné dcérske spoločnosti skupín s materskou spoločnosťou v EÚ, ak sú tieto autonómne a ak by vplyv ich zlyhania mal iba obmedzené účinky na skupinu ako celok. (15) Úverovým inštitúciám a subjektom patriacim do tej istej skupiny by malo byť zakázané kupovať a predávať finančné nástroje a komodity na svoj vlastný účet, pretože táto činnosť má obmedzenú alebo nemá žiadnu pridanú hodnotu pre verejné dobro a je prirodzeným spôsobom riziková. (16) Je ťažké rozlíšiť obchodovanie na vlastný účet od tvorby trhu. S cieľom prekonať túto náročnosť by sa mal zákaz obchodovania na vlastný účet obmedziť na trading desky, oddelenia, divízie alebo jednotlivých obchodníkov špecificky zameraných na obchodovanie na vlastný účet. Banky by nemali mať možnosť obchádzať tento zákaz tým, že budú prevádzkovať alebo profitovať z investícií v nebankových subjektoch zapájajúcich sa do obchodovania na vlastný účet. (17) Aby sa zabezpečilo, že subjekty podliehajúce zákazu obchodovania na vlastný účet budú môcť naďalej prispievať k financovaniu hospodárstva, malo by sa im povoliť investovať do fondov tvoriacich uzavretý zoznam. Tento vyčerpávajúci zoznam by mal zahŕňať alternatívne investičné fondy (AIF) uzavretého typu a fondy nevyužívajúce pákový efekt, európske fondy rizikového kapitálu, európske fondy sociálneho podnikania a európske dlhodobé investičné fondy. Aby sa zabezpečilo, že tieto fondy nebudú ohrozovať životaschopnosť a finančné zdravie úverových inštitúcií, ktoré do nich investujú, je nevyhnutné, aby AIF uzavretého typu a nevyužívajúce pákový efekt, do ktorých úverové inštitúcie stále môžu stále investovať, boli riadené správcami AIF, ktorí majú povolenie a nad ktorými sa vykonáva dohľad v súlade s príslušnými ustanoveniami smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ[26], a že tieto AIF sú zriadené v Únii, alebo ak nie sú zriadené v únii, sú uvádzané na trh v Únii podľa pravidiel uvedenej smernice. (18) Subjekty podliehajúce zákazu obchodovania na vlastný účet by mali mať povolené používať svoj vlastný kapitál na investovanie v rámci svojho pokladničného manažmentu. Pokladničný manažment by mal byť činnosť, ktorej zámerom je zachovať hodnotu vlastného kapitálu a súčasne rozdeliť kreditné riziko medzi viaceré protistrany a maximalizovať likviditu svojho vlastného kapitálu. Pri riadení svojej pokladničnej hotovosti by subjekty podliehajúce zákazu obchodovania na vlastný účet nemali sledovať cieľ, ktorým je dosiahnutie návratnosti vyššej, než je miera na peňažnom trhu, a ako referenčnú hodnotu by mali používať mieru návratnosti trojmesačných vysokokvalitných štátnych dlhopisov. (19) Aktíva peňažných ekvivalentov sú nástroje, s ktorými sa obvykle obchoduje na peňažnom trhu, ako napr. pokladničné poukážky a poukážky miestnych orgánov, depozitné certifikáty, komerčné cenné papiere, bankové akcepty, krátkodobé obligácie alebo jednotky či podiely na regulovaných fondoch peňažného trhu. S cieľom zakázať predaj nakrátko by úverová inštitúcia mala mať v držbe aktíva peňažných ekvivalentov pred tým, ako tieto aktíva bude môcť predať. (20) Politiky odmeňovania, ktoré podporujú nadmerné riskovanie, môžu poškodzovať zdravé a účinné riadenie rizík bánk. Ak sa doplnia príslušné existujúce právne predpisy Únie v tejto oblasti, ustanovenia politiky odmeňovania by mali prispieť k tomu, aby sa predchádzalo obchádzaniu zákazu obchodovania na vlastný účet. Podobne by mali obmedziť akúkoľvek zostatkovú alebo skrytú činnosť obchodovania na vlastný účet zo strany základných úverových inštitúcií pri uskutočňovaní obozretného riadenia rizík. (21) Riadiaci orgán subjektov podliehajúcich zákazu obchodovania na vlastný účet by mal zabezpečiť, aby sa tento zákaz dodržiaval. (22) Okrem obchodovania na vlastný účet sa veľké úverové inštitúcie zapájajú do početných ďalších obchodných činností, ako napr. tvorba trhu, emisie, investovanie a sponzorské činnosti naviazané na rizikové sekuritizácie, alebo štruktúrovanie, dohadovanie alebo výkon transakcií s komplexnými derivátmi. Tieto obchodné činnosti často súvisia s aktivitou klienta, ale aj tak môžu spôsobiť obavy. Vzhľadom na potenciálne užitočnú povahu týchto činností by však nemali podliehať priamemu zákazu. Namiesto toho by takéto činnosti mali byť naďalej predmetom ex post posúdenia zo strany príslušného orgánu a potenciálne takisto podliehať požiadavke odčlenenia od zvyšku činností spoločností. (23) Ak pri posudzovaní obchodných činností príslušný orgán konštatuje, že tieto činnosti presahujú určité ukazovatele metriky, pokiaľ ide o relatívnu veľkosť, finančnú páku, komplexnosť, ziskovosť, súvisiace trhové riziko, ako aj vzájomnú prepojenosť, mal by požadovať ich odčlenenie od základnej úverovej inštitúcie, pokiaľ základná úverová inštitúcia nedokáže preukázať k spokojnosti príslušného orgánu, že uvedené obchodné činnosti nepredstavujú hrozbu pre finančnú stabilitu základnej úverovej inštitúcie alebo finančného systému Únie ako celku, pričom zohľadní ciele stanovené v tomto nariadení. (24) V súvislosti s tvorbou trhu existujú osobitné obavy. Riešiteľnosti krízovej situácie banky môže brániť prítomnosť obchodovania a zásob v rámci veľkej bankovej skupiny, pretože s jednotlivými obchodnými pozíciami sa v procese riešenia krízovej situácie narába tak isto, či už sú výsledkom tvorby trhu podnietenej klientskou aktivitou alebo výsledkom špekulácie. Tvorcovia trhu sú navyše navzájom prepojení s inými veľkými bankovými skupinami. Tvorcovia trhu môžu ďalej byť vystavení významnému riziku protistrany a konkrétne fungovanie tvorby trhu sa môže líšiť v závislosti od rozličných finančných nástrojov a trhových modelov. Príslušný orgán by preto týmto činnostiam mal počas posudzovania venovať osobitnú pozornosť. (25) Určité činnosti zahŕňajúce sekuritizáciu umožnili úverovým inštitúciám rýchlu akumuláciu rizík, koncentráciu rizík v rámci sektora s finančnou pákou, zásadný rast krátkodobého využívania dlhov medzi finančnými sprostredkovateľmi a výrazné vzájomné prepojenie finančných sprostredkovateľov. Pokiaľ sekuritizácia nespĺňa určité minimálne kritériá, aby sa mohla považovať sa vysokokvalitnú, úverové inštitúcie stále podstupujú výrazné riziko likvidity. Investovanie do rizikových sekuritizovaných produktov navyše môže spôsobiť vzájomnú prepojenosť finančných inštitúcií, ktorá bráni riadnemu a rýchlemu riešeniu ich krízových situácií. V dôsledku toho si tieto činnosti vyžadujú osobitnú pozornosť počas posudzovania príslušným orgánom. (26) Aby sa zabezpečilo účinné odčlenenie z právneho, ekonomického, riadiaceho a prevádzkového hľadiska, základné úverové inštitúcie a obchodné subjekty by mali spĺňať pravidlá v oblasti kapitálu, likvidity a veľkej majetkovej angažovanosti v súvislosti s každou funkčnou podskupinou. Mali by mať silné nezávislé riadenie a oddelené riadiace orgány. (27) Skupiny, ktoré sa kvalifikujú ako vzájomné spoločnosti, družstvá, sporiteľne alebo podobné inštitúcie, majú špecifickú vlastnícku a ekonomickú štruktúru. Ak by sa uložili niektoré z pravidiel súvisiacich s odčlenením, mohli by byť nutné ďalekosiahle zmeny štrukturálnej organizácie týchto subjektov, pričom náklady na tieto zmeny by mohli byť nepomerné k prínosom. Pokiaľ tieto skupiny patria do rozsahu pôsobnosti nariadenia, príslušný orgán môže rozhodnúť, že základným úverovým inštitúciám, ktoré spĺňajú požiadavky stanovené v článku 49 ods. 3 písm. a) alebo b) nariadenia (EÚ) č. 575/2013, povolí mať v držbe kapitálové nástroje alebo hlasovacie práva v obchodnom subjekte, keď sa príslušný orgán domnieva, že držba takýchto kapitálových nástrojov alebo hlasovacích práv je nevyhnutná pre fungovanie skupiny a že základná úverová inštitúcia prijala dostatočné opatrenia s cieľom náležite zmierniť príslušné riziká. (28) Limity veľkej majetkovej angažovanosti majú za cieľ chrániť úverové inštitúcie pred rizikom vzniku strát z dôvodu nadmernej koncentrácie na jedného klienta alebo skupinu prepojených klientov. Uplatňovanie týchto obmedzení medzi odčlenenými časťami v rámci úverovej inštitúcie alebo skupiny, ako aj medzi základnou úverovou inštitúciou a externými subjektmi vykonávajúcimi obchodné činnosti je neoddeliteľnou súčasťou tohto nariadenia. Bez ohľadu na jednotlivé limity expozícií však súhrnné veľké majetkové angažovanosti môžu byť stále výrazné. Jednotlivé limity by preto mali byť doplnené súhrnným limitom pre veľké majetkové angažovanosti. Aby sa obmedzilo využívanie verejnej záchrannej siete pri činnostiach podliehajúcich odčleneniu a aby sa jasne rozlíšili činnosti obchodného subjektu od činností základnej úverovej inštitúcie, obchodným subjektom by malo byť zakázané prijímať vklady oprávnené na poistenie vkladov. Tento zákaz by nemal slúžiť ako prekážka výmeny kolaterálu výhradne v súvislosti s ich obchodnými činnosťami. Avšak aby sa neeliminoval dodatočný zdroj úverov, obchodnému subjektu by malo byť povolené poskytovať úvery všetkým klientom. Keďže sa však od obchodného subjektu môže vyžadovať poskytnutie veľkoobchodných platobných, zúčtovacích služieb a služieb vyrovnania, nemal by sa zapájať do retailových platobných služieb. (29) Bez ohľadu na odčlenenie by základná úverová inštitúcia mala stále byť schopná riadiť svoje vlastné riziko. Určité obchodné činnosti by preto mali byť povolené, pokiaľ sú zamerané na obozretné riadenie kapitálu, likvidity a financovania základnej úverovej inštitúcie a nespôsobujú obavy o jej finančnú stabilitu. Podobne musí byť základná úverová inštitúcia schopná poskytovať svojim klientom určité nevyhnutné služby riadenia rizík. K tomu by však malo dochádzať bez toho, aby bola základná úverová inštitúcia vystavená zbytočnému riziku, a bez toho, aby to spôsobovalo obavy o jej finančnú stabilitu. Hedžingové činnosti oprávnené na účely obozretného riadenia vlastného rizika a na účely poskytovania služieb riadenia rizík klientom sa môžu, avšak nemusia, kvalifikovať ako hedžové účtovníctvo podľa medzinárodných štandardov finančného výkazníctva. (30) S cieľom zvýšiť účinnosť rozhodovacieho postupu podľa tohto nariadenia, ako aj s cieľom zabezpečiť v čo najväčšej miere konzistentnosť medzi opatreniami uloženými na základe tohto nariadenia, nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1024/2013, smernice [BRRD] a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/36/EÚ[27] by príslušné orgány a relevantné orgány riešenia krízových situácií mali úzko spolupracovať za všetkých okolností a mali by mať všetky právomoci, ktoré im boli udelené príslušnými právnymi predpismi Únie. Povinnosť spolupracovať by sa mala vzťahovať na všetky fázy postupu, ktorého vyvrcholením je konečné rozhodnutie príslušného orgánu o uložení štrukturálnych opatrení. (31) Odčlenenie má významný vplyv na právnu, organizačnú a prevádzkovú štruktúru bankových skupín. S cieľom zabezpečiť účinné a efektívne uplatňovanie odčlenenia a s cieľom predísť odčleňovaniu skupín pozdĺž geografických hraníc by rozhodnutia o odčlenení mal prijímať orgán konsolidovaného dohľadu na úrovni skupiny po tom, ako podľa potreby konzultoval s príslušnými orgánmi významných dcérskych spoločností bankovej skupiny. (32) S cieľom podporiť transparentnosť a právnu istotu v prospech všetkých zainteresovaných strán na trhu by Európsky orgán pre bankovníctvo (EBA) mal na svojej webovej lokalite uverejňovať a aktualizovať zoznam úverových inštitúcií a skupín, ktoré podliehajú požiadavkám v súvislosti so zákazom obchodovania na vlastný účet a odčlenením určitých obchodných činností. (33) Pokiaľ zverejnenie informácií týkajúcich sa prudenciálneho dohľadu a na účely uplatňovania tohto nariadenia zahŕňa spracovanie osobných údajov, takéto údaje by mali byť plne chránené právnym rámcom Únie. Príslušný orgán najmä uchováva osobné údaje len počas obdobia, ktoré je nevyhnutné v súlade s uplatniteľnými pravidlami ochrany údajov[28]. (34) Odčlenenie znamená zmeny právnej, organizačnej a prevádzkovej štruktúry dotknutých bankových skupín, ktoré všetky spôsobujú vznik nákladov. Aby sa obmedzilo riziko, že sa náklady prenesú na klientov, a aby sa úverovým inštitúciám poskytol čas nevyhnutný na vykonanie rozhodnutia o odčlenení riadnym spôsobom, odčlenenie by nemalo nadobudnúť účinnosť ihneď po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia, ale malo by sa uplatňovať od [OP prosím vložte presný dátum 18 mesiacov od dátumu uverejnenia tohto nariadenia]. (35) Poskytovanie všetkých alebo časti investičných služieb alebo činností ako riadneho povolania alebo podnikania na profesionálnom základe rozličnými subjektmi identifikovanými v rámci tohto nariadenia v dôsledku štrukturálnych zmien uložených veľkým, komplexným a vzájomne prepojeným úverovým inštitúciám by sa malo vykonávať v súlade s ustanoveniami smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES[29]. Ak sa v tomto nariadení stanovujú v porovnaní so smernicou 2004/39/ES ďalšie obmedzenia schopnosti týchto subjektov vykonávať investičné služby, prednosť by mali mať ustanovenia tohto nariadenia. Výkon týchto investičných služieb alebo činností je predmetom schvaľovania vopred v súlade s ustanoveniami smernice 2004/39/ES s výnimkou úverových inštitúcií, ktoré sú povolené na základe smernice 2013/36/EÚ. (36) Komisia by mala spolupracovať s orgánmi tretích krajín, aby sa preskúmali vzájomne sa podporujúce riešenia s cieľom zabezpečiť konzistentnosť medzi ustanoveniami tohto nariadenia a požiadavkami, ktoré stanovili tretie krajiny. S týmto cieľom by Komisia mala byť schopná stanoviť, že právny rámec tretej krajiny je rovnocenný s týmto nariadením, a to aj s ohľadom na jeho právne mechanizmy a mechanizmy dohľadu a presadzovania. (37) S cieľom zabezpečiť, aby subjekty podliehajúce tomuto nariadeniu dodržiavali povinnosti vyplývajúce z tohto nariadenia, a s cieľom zabezpečiť, aby sa na ne uplatňovalo podobné zaobchádzanie v celej Únii by sa mali zabezpečiť administratívne sankcie a opatrenia, ktoré sú účinné, primerané a odrádzajúce. Z tohto dôvodu by administratívne sankcie a opatrenia stanovené týmto nariadením mali spĺňať určité základné požiadavky vo vzťahu k subjektom, na ktoré sa vzťahujú, kritériám, ktoré sa majú zohľadniť pri uplatňovaní sankcie alebo opatrenia, k uverejňovaniu sankcií alebo opatrení, ku kľúčovým právomociam ukladať sankcie a k úrovniam administratívnych peňažných sankcií. (38) S cieľom spresniť požiadavky stanovené v tomto nariadení by sa na Komisiu mala delegovať právomoc prijať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ, pokiaľ ide o tieto nepodstatné prvky: rozšírenie druhov štátnych dlhopisov, ktoré by nemali byť zakázané podľa článku 6 a ktoré príslušné orgány nemusia preskúmať alebo zvažovať na odčlenenie; stanovenie príslušných limitov a podmienok pre to, kedy sa príslušný bude domnievať, že určité obchodné činnosti musia byť odčlenené; rozšírenie zoznamu nástrojov, ktoré sú povolené pre riadenie vlastného rizika úverovej inštitúcie; rozšírenie zoznamu nástrojov, s ktorými úverová inštitúcia môže vykonávať transakcie s cieľom riadiť riziká klientov; výpočet limitu, nad úrovňou ktorého sa deriváty nesmú predávať ani zaznamenávať v súvahe základnej úverovej inštitúcie; veľké majetkové angažovanosti a rozsah vykazovania postupov zmierňovania kreditného rizika; zmeny komponentov pojmu „obchodné činnosti“ použitého na stanovenie podmienok uplatňovania kapitoly II a kapitoly III tohto nariadenia; spresnenie druhov sekuritizácií, ktoré nepredstavujú hrozbu pre finančnú stabilitu základnej úverovej inštitúcie alebo finančného systému Únie; kritériá posudzovania rovnocennosti právneho rámca a rámca dohľadu tretích krajín. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade. (39) S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia, najmä pokiaľ ide o ustanovenia uvedené v článkoch 21 a 27, mali by sa Komisii udeliť vykonávacie právomoci. (40) Technickými predpismi vo finančných službách by sa mala zabezpečiť konzistentná harmonizácia a primeraná ochrana vkladateľov, investorov a spotrebiteľov v celej Únii. Je efektívne a vhodné poveriť EBA, ako orgán s vysoko špecializovanými odbornými znalosťami, vypracovaním návrhu regulačných technických a vykonávacích predpisov, ktoré nezahŕňajú politické rozhodnutia. EBA by mal pri tvorbe návrhu technických predpisov zabezpečiť efektívne administratívne postupy a postupy predkladania správ. (41) Komisia by mala prijať regulačné technické predpisy, ktoré vypracoval EBA, s ohľadom na metodiku konzistentného merania a uplatňovania ukazovateľov metriky v nadväznosti na výpočet prahovej hodnoty, nad úrovňou ktorej by malo dôjsť k odčleneniu obchodných činností, prostredníctvom delegovaných aktov podľa článku 290 ZFEÚ a v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010[30]. Komisia a EBA by mali zabezpečiť, aby uvedené predpisy mohli uplatňovať všetky dotknuté inštitúcie spôsobom, ktorý je primeraný povahe, rozsahu a komplexnosti uvedených inštitúcií a ich činností. (42) Komisia by mala byť splnomocnená prijať vykonávacie technické predpisy, ktoré vypracoval EBA, s ohľadom na metodiku výpočtu hodnoty obchodných činností, do ktorých sa zapájajú úverové inštitúcie a skupiny, jednotný vzor na zverejňovanie celkovej hodnoty a komponentov obchodných činností úverových inštitúcií a materských spoločností, ako aj určenie postupov a formulárov na výmenu informácií o sankciách s EBA prostredníctvom vykonávacích aktov podľa článku 291 ZFEÚ a v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010. (43) Na dosiahnutie cieľa, ktorým je predchádzať systémovým rizikám, finančnému stresu alebo zlyhaniu veľkých, komplexných a vzájomne prepojených úverových inštitúcií, a v súlade so zásadou proporcionality je nevyhnutné a vhodné stanoviť pravidlá o zákaze obchodovania na vlastný účet a o odčlenení určitých obchodných činností. V súlade s článkom 5 ods. 4 Zmluvy o Európskej únii toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie vytýčených cieľov. (44) Sloboda podnikať v súlade s právom Únie a právom a postupmi jednotlivých členských štátov sa uznáva na základe článku 16 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „charta“). Každá osoba v rámci Únie má právo začať podnikať alebo v podnikaní pokračovať bez toho, aby bola predmetom buď diskriminácie alebo zbytočného obmedzovania. Vlastníctvo akcií je navyše chránené ako majetok na základe článku 17 charty. Akcionári majú právo vlastniť, používať a nakladať so svojím majetkom, ako aj právo nebyť tohto majetku nedobrovoľne zbavený. Zákaz obchodovania na vlastný účet a odčlenenie určitých obchodných činností, ktoré sa stanovujú v tomto nariadení, môžu ovplyvňovať slobodu podnikania, ako aj majetkové práva akcionárov, ktorí v takejto situácií nemôžu voľne nakladať so svojím majetkom. (45) Obmedzenia slobody podnikať a práv akcionárov by mali spĺňať ustanovenia článku 52 charty. Zasahovanie do týchto práv by nemalo byť neprimerané. Zákaz alebo odčlenenie obchodných činností by preto malo byť nutné iba vtedy, keď je vo verejnom záujme podporovať dobré fungovanie bankového trhu a finančnej stability Únie. Dotknutým akcionárom by sa nemalo brániť vo využívaní ich ostatných zákonných práv, akým je právo na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces. (46) Toto nariadenie rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané v charte, najmä právo na rešpektovanie súkromného a rodinného života, právo na ochranu osobných údajov, slobodu podnikania, vlastnícke právo, právo na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces, ako aj právo na obhajobu a rešpektovanie zásady ne bis in idem. Toto nariadenie by sa malo uplatňovať v súlade s týmito právami a zásadami, (47) Keďže subjekty dotknuté zákazom obchodovania na vlastný účet budú potrebovať dostatočný čas na to, aby zákaz vykonali, v tomto nariadení sa predpokladá, že zákaz sa bude uplatňovať od [OP prosím vložte presný dátum 18 mesiacov po dátume uverejnenia tohto nariadenia]. Podobne platí, že aj postupy uvedené v tomto nariadení, pokiaľ ide o ustanovenia, ktoré vedú k rozhodnutiu príslušného orgánu, že obchodné činnosti sa musia odčleniť od základnej úverovej inštitúcie, a postupy, ktoré sa vzťahujú na skupiny po prijatí takéhoto rozhodnutia, sú zložité a vyžadujú si čas nie len na ich uskutočnenie, ale aj na vykonanie týchto opatrení zodpovedným a udržateľným spôsobom. Preto je vhodné, aby sa takéto ustanovenia uplatňovali od [OP prosím vložte presný dátum 36 mesiacov po dátume uverejnenia tohto nariadenia], PRIJALI TOTO NARIADENIE: Kapitola I Všeobecné ustanovenia Článok 1 Ciele Cieľom tohto nariadenia je predchádzať systémovým rizikám, finančnému stresu alebo zlyhaniu veľkých, komplexných a vzájomne prepojených subjektov vo finančnom systéme, najmä úverových inštitúcií, a splniť tieto ciele: a) znížiť nadmerné riskovanie úverovej inštitúcie; b) odstrániť závažné konflikty záujmov medzi jednotlivými časťami úverovej inštitúcie; c) vyhnúť sa nevhodnému alokovaniu zdrojov a podporiť poskytovanie úverov reálnej ekonomike; d) prispieť k nenarúšaniu podmienok hospodárskej súťaže pre všetky úverové inštitúcie v rámci vnútorného trhu; e) znížiť mieru vzájomného prepojenia v rámci finančného sektora, ktoré vedie k systémovému riziku; f) uľahčiť efektívne riadenie, monitorovanie a dohľad nad úverovými inštitúciami; g) uľahčiť riadne riešenie krízových situácií a ozdravenie skupiny. Článok 2 Predmet úpravy Týmto nariadením sa stanovujú pravidlá, ktoré sa týkajú: a) zákazu obchodovania na vlastný účet; b) odčlenenia určitých obchodných činností. Článok 3 Rozsah pôsobnosti 1. Toto nariadenie sa vzťahuje na tieto subjekty: a) akúkoľvek úverovú inštitúciu alebo materskú spoločnosť v EÚ vrátane všetkých pobočiek a dcérskych spoločností bez ohľadu na to, kde sídlia, keď je identifikovaná ako globálne systémovo významná inštitúcia (G-SVI) pri uplatňovaní článku 131 smernice 2013/36/EÚ; b) ktorýkoľvek z nasledujúcich subjektov, ktorý má po dobu troch po sebe idúcich rokov celkové aktíva vo výške najmenej 30 miliárd EUR a vykonáva obchodné činností v hodnote najmenej 70 miliárd EUR alebo 10 percent jeho celkových aktív: i) akákoľvek úverová inštitúcia usadená v Únii, ktorá nie je ani materskou spoločnosťou ani dcérskou spoločnosťou, vrátane všetkých jej pobočiek bez ohľadu na to, kde sídlia; ii) materská spoločnosť v EÚ vrátane všetkých pobočiek a dcérskych spoločností bez ohľadu na to, kde sídlia, keď jeden zo subjektov skupiny je úverovou inštitúciou usadenou v Únii; iii) pobočky v EÚ úverových inštitúcií usadených v tretích krajinách. Článok 4 Vyňatie z rozsahu pôsobnosti 1. Toto nariadenie sa neuplatňuje na: a) pobočky v EÚ úverových inštitúcií usadených v tretích krajinách, ak sa na ne vzťahuje právny rámec, ktorý sa považuje za rovnocenný v súlade s článkom 27 ods. 1; b) dcérske spoločnosti materských spoločností v EÚ usadené v tretích krajinách, ak sa na ne vzťahuje právny rámec, ktorý sa považuje za rovnocenný v súlade s článkom 27 ods. 1; c) subjekty uvedené v článku 2 ods. 5 bodoch 2 až 23 smernice 2013/36/EÚ. 2. Popri písm. b) odseku 1 môže príslušný orgán vyňať z požiadaviek kapitoly III aj dcérske spoločnosti materských spoločností v EÚ usadené v tretích krajinách, keď neexistujú pravidlá považované za rovnocenné s článkami 10 až 16 a článkom 20, ak je uvedený príslušný orgán presvedčený, že: a) existuje stratégia riešenia krízových situácií, ktorá bola dohodnutá medzi orgánom pre riešenie krízových situácií na úrovni skupiny v Únii a hosťovským orgánom tretej krajiny; b) stratégia riešenia krízových situácií pre dcérsku spoločnosť materskej spoločnosti v EÚ usadenú v tretej krajine nemá nepriaznivé účinky na finančnú stabilitu členské štátu (štátov), kde je usadená materská spoločnosť v EÚ a ostatné subjekty skupiny. Článok 5 Vymedzenie pojmov Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov: 1. „úverová inštitúcia“ je úverová inštitúcia podľa vymedzenia v článku 4 ods. 1 bode 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady 575/2013[31]; 2. „skupina“ je materská spoločnosť a jej dcérske spoločnosti; 3. „riešenie krízovej situácie“ je riešenie krízovej situácie podľa vymedzenia v článku 2 ods. 1 smernice o ozdravení a riešení krízových situácií bánk [BRRD]; 4. „obchodovanie na vlastný účet“ je používanie vlastného kapitálu alebo vypožičaných peňažných prostriedkov na zaujímanie pozícií v akomkoľvek druhu transakcie s cieľom kúpiť, predať alebo inak nadobudnúť alebo sa zbaviť akéhokoľvek finančného nástroja alebo komodít s výhradným cieľom vygenerovať zisk na vlastný účet a bez akéhokoľvek prepojenia so skutočnou alebo očakávanou činnosťou klienta alebo s účelom hedžovania rizika daného subjektu v dôsledku skutočnej alebo očakávanej činnosti klienta, prostredníctvom používania trading deskov, oddelení, divízií alebo individuálnych obchodníkov špecificky zameraných na takéto zaujímanie pozícií a generovanie zisku, a to aj prostredníctvom účelových webových platforiem obchodovania na vlastný účet; 5. „materská spoločnosť v EÚ“ je materská spoločnosť v členskom štáte, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou iného podniku v inom členskom štáte; 6. „dcérska spoločnosť“ je dcérsky podnik podľa vymedzenia v článku 2 ods. 10 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/34/EÚ[32]; 7. „príslušný orgán“ je príslušný orgán podľa vymedzenia v článku 4 ods. 1 bode 40 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 vrátane ECB v súlade s nariadením Rady (EÚ) č. 1024/2013; 8. „inštitúcia“ je inštitúcia vymedzená v článku 4 ods. 1 bode 3 nariadenia (EÚ) č. 575/2013; 9. „materská spoločnosť“ je materský podnik v zmysle vymedzenia v článku 2 ods. 9 smernice 2013/34/EÚ vrátane inštitúcie, finančnej holdingovej spoločnosti, zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti a holdingovej spoločnosti so zmiešanou činnosťou; 10. „finančné nástroje“ sú finančné nástroje v zmysle vymedzenia v oddiele C prílohy I k smernici 2004/39/ES; 11. „riadiaci orgán“ je riadiaci orgán v zmysle vymedzenia v článku 3 ods. 1 bode 7 smernice 2013/36/EÚ alebo rovnocenný orgán, keď dotknutý subjekt nie je inštitúciou; 12. „tvorba trhu“ je záväzok finančnej inštitúcie poskytovať likviditu na trhu na pravidelnom a priebežnom základe, a to predkladaním dvojstranných kotácií, pokiaľ ide o určitý finančný nástroj alebo ako súčasť jej obvyklého podnikania, plnením príkazov iniciovaných klientmi alebo v reakcii na žiadosti klientov obchodovať, ale v oboch prípadoch bez toho, aby bola vystavená významnému trhovému riziku; 13. „sponzor“ je sponzor vymedzený v článku 4 ods. 1 bode 14 nariadenia (EÚ) č. 575/2013; 14. „sekuritizácia“ je sekuritizácia vymedzená v článku 4 ods. 1 bode 61 nariadenia (EÚ) č. 575/2013; 15. „obchodovanie s derivátmi“ je kúpa alebo predaj derivátov; 16. „základná úverová inštitúcia“ je úverová inštitúcia, ktorá minimálne prijíma vklady oprávnené v rámci systému ochrany vkladov v súlade so smernicou 94/19/ES[33]; 17. „komodita“ je komodita vymedzená v článku 2 ods. 1 nariadenia Komisie (EC) č. 1287/2006[34]; 18. „skupinový subjekt“ je právny subjekt, ktorý je súčasťou skupiny; 19. „finančný subjekt“ je subjekt, ktorý patrí do jednej z týchto kategórií: – subjekt finančného sektora vymedzený v článku 4 ods. 1 bode 27 nariadenia (EÚ) č. 575/2013; – alternatívne investičné fondy (AIF) uzavretého typu a nevyužívajúce pákový efekt podľa vymedzenia v smernici 2011/61/EÚ, keď sú uvedené AIF usadené v Únii alebo, ak nie sú usadené v Únii, sú uvádzané na trh v Únii podľa článkov 35 alebo 40 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ[35], kvalifikované fondy rizikového kapitálu podľa vymedzenia v článku 3 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 345/2013[36], kvalifikované fondy sociálneho podnikania podľa vymedzenia v článku 3 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 346/2013[37] a AIF povolené ako európske dlhodobé investičné fondy (ELTIF) v súlade s nariadením (EÚ) č. [XXX/XXXX][38]; – PKIPCP podľa vymedzenia v článku 1 ods. 2 smernice 2009/65/ES[39]; – účelová jednotka zaoberajúca sa sekuritizáciou podľa vymedzenia v článku 4 ods. 1 bode 66 nariadenia (EÚ) č. 575/2013; 20. „MSP“ je podnik, ktorý zamestnáva menej než 250 osôb a ktorý má ročný obrat nepresahujúci 50 miliónov EUR a/alebo celkovú ročnú hodnotu súvahy nepresahujúcu 43 miliónov EUR; 21. „obchodovanie s investíciami vo vlastnom mene a na vlastný účet“ je kupovanie, predávanie, upisovanie alebo podpisovanie cenných papierov alebo zmluvných investícií vo vlastnom mene a na vlastný účet; 22. „orgán konsolidovaného dohľadu“ je príslušný orgán zodpovedný za výkon dohľadu nad materskou spoločnosťou v EÚ a jej dcérskymi spoločnosťami na konsolidovanom základe podľa vymedzenia v článku 4 ods. 1 bode 48 nariadenia (EÚ) č. 575/2013; Kapitola II Zakázané činnosti Článok 6 Zákaz určitých obchodných činností 1. Subjekty uvedené v článku 3 nesmú: a) zapájať sa do obchodovania na vlastný účet; b) pomocou vlastného kapitálu alebo vypožičaných peňazí a na výhradný účel generovania zisku na vlastný účet: i) nadobúdať alebo ponechávať si podiely na majetku AIF podľa vymedzenia v článku 4 ods. 1 písm. a) smernice 2011/61/EÚ; ii) investovať do derivátov, certifikátov, indexov alebo akýchkoľvek iných finančných nástrojov, ktorých výkonnosť je naviazaná na podiely na majetku AIF; iii) mať v držbe akékoľvek podiely v subjekte, ktorý sa zapája do obchodovania na vlastný účet alebo nadobúda podiely na majetku AIF. 2. Zákaz uvedený v odseku 1 písm. a) sa nevzťahuje na: a) finančné nástroje vydané ústrednými vládami členských štátov alebo subjektmi uvedenými na zozname v článku 117 bode 2 a v článku 118 nariadenia (EÚ) č. 575/2013; b) situáciu, keď subjekt uvedený v článku 3 spĺňa všetky tieto podmienky: i) používa svoj vlastný kapitál ako súčasť svojich postupov pokladničného manažmentu; ii) výhradne drží, kupuje, predáva alebo inak nadobúda alebo zbavuje sa peňazí alebo aktív peňažných ekvivalentov. Aktíva peňažných ekvivalentov musia byť vysoko likvidné investície držané v základovej mene vlastného kapitálu, musia sa dať pohotovo konvertovať na známu sumu peňazí, musí sa na ne viazať nevýznamné riziko zmeny hodnoty, musia mať splatnosť nepresahujúcu 397 dní a musia predstavovať návratnosť nie vyššiu, než aká je miera návratnosti trojmesačného vysokokvalitného štátneho dlhopisu. 3. Obmedzenia stanovené v odseku 1 písm. b) sa vzhľadom na AIF uzavretého typu a nevyužívajúce pákový efekt podľa vymedzenia v smernici 2011/61/EÚ, keď sú uvedené AIF usadené v Únii alebo, ak nie sú usadené v Únii, sú uvádzané na trh v Únii podľa článkov 35 alebo 40 smernice 2011/61/EÚ, neuplatňujú na kvalifikované fondy rizikového kapitálu podľa vymedzenia v článku 3 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 345/2013, na kvalifikované fondy sociálneho podnikania podľa vymedzenia v článku 3 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 346/2013 a na AIF povolené ako ELTIF v súlade s nariadením (EÚ) č. [XXX/XXXX]. 4. Riadiaci orgán každého subjektu uvedeného v článku 3 zabezpečuje, aby boli splnené požiadavky stanovené v odseku 1. 5. Požiadavky odsekov 1 až 4 sa uplatňujú od [OP prosím vložte presný dátum 18 mesiacov po dátume uverejnenia tohto nariadenia]. 6. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 36 prijímať delegované akty, ktorými sa zo zákazu uvedeného v odseku 1 písm. a) vyjmú: a) finančné nástroje iné než tie, ktoré sú uvedené v odseku 2 písm. a) emitované vládami tretích krajín, ktoré uplatňujú mechanizmy dohľadu a regulácie minimálne rovnocenné s mechanizmami uplatňovanými v rámci Únie, expozície, ktorým je pridelená 0 % riziková váha v súlade s článkom 115 nariadenia (EÚ) č. 575/2013; b) finančné nástroje emitované regionálnymi vládami členských štátov, expozície, ktorým je pridelená 0 % riziková váha v súlade s článkom 115 nariadenia (EÚ) č. 575/2013. Článok 7 Pravidlá odmeňovania Bez toho, aby boli dotknuté pravidlá odmeňovania stanovené v smernici 2013/36/EÚ, politika odmeňovania subjektov uvedených v článku 3 musí byť navrhnutá a vykonaná takým spôsobom, aby priamo alebo nepriamo nenabádala ktoréhokoľvek zamestnanca na uskutočňovanie činností zakázaných na základe článku 6 ods. 1 ani ho za uskutočňovanie týchto činností neodmeňovala. Kapitola III Odčlenenie určitých obchodných činností Článok 8 Rozsah činností 1. Na účely tejto kapitoly obchodné činností zahŕňajú činnosti iné než: a) prijímanie vkladov, ktoré sú oprávnené na základe systému ochrany vkladov v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 94/19/ES[40]; b) poskytovanie úverov vrátane spotrebiteľských úverov, úverových dohôd týkajúcich sa nehnuteľného majetku, faktoringu s regresom alebo bez regresu, financovania obchodných transakcií (vrátane forfaitingu); c) finančný lízing; d) platobné služby podľa vymedzenia v článku 4 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/64/ES[41]; e) vydávanie a správa iných platobných prostriedkov (napr. cestovných šekov a bankových zmeniek), pokiaľ takéto činnosti nepatria do písm. d); f) peňažné maklérstvo, úschova a správa cenných papierov; g) úverové referenčné služby; h) služby súvisiace s bezpečnostnými schránkami (safe custody); i) vydávanie elektronických peňazí. 2. Požiadavky tejto kapitoly sa neuplatňujú na nákup alebo predaj finančných nástrojov emitovaných ústrednými vládami členských štátov alebo subjektmi uvedenými na zozname v článku 117 bode 2 a v článku 118 nariadenia (EÚ) č. 575/2013. 3. Komisia je splnomocnená prijať delegované akty v súlade s článkom 35 s cieľom vyňať finančné nástroje: a) iné než tie, ktoré sú uvedené v odseku 2 emitované vládami tretích krajín, ktoré uplatňujú mechanizmy dohľadu a regulácie minimálne rovnocenné s mechanizmami dohľadu a regulácie uplatňovanými v rámci Únie, keď expozíciám voči nim je pridelená 0 % riziková váha v súlade s článkom 115 nariadenia (EÚ) č. 575/2013; b) emitované regionálnymi vládami členských štátov, keď expozíciám voči nim je pridelená 0 % riziková váha v súlade s článkom 115 nariadenia (EÚ) č. 575/2013. Článok 9 Povinnosť preskúmať činnosti 1. Príslušný orgán posudzuje obchodné činnosti, najmä vrátane: tvorby trhu, investícií do sekuritizácií a vystupovania ako sponzor sekuritizácií a obchodovania s derivátmi inými než tými derivátmi, ktoré sú povolené na základe článkov 11 a 12 týchto subjektov: a) základná úverová inštitúcia usadená v Únii, ktorá nie je ani materskou spoločnosťou ani dcérskou spoločnosťou, vrátane všetkých jej pobočiek bez ohľadu na to, kde sídlia; b) materská spoločnosť v EÚ vrátane všetkých pobočiek a dcérskych spoločností bez ohľadu na to, kde sídlia, keď jeden zo subjektov skupiny je základnou úverovou inštitúciou usadenou v Únii; c) pobočky v EÚ úverových inštitúcií usadených v tretích krajinách. 2. Pri uskutočňovaní posúdenia uvedeného v odseku 1 príslušný orgán používa tieto ukazovatele metriky: a) relatívna veľkosť obchodných aktív, meraná ako podiel obchodných aktív k celkovým aktívam; b) pákový efekt obchodných aktív, meraný ako podiel obchodných aktív k vlastnému kapitálu Tier 1; c) relatívna dôležitosť kreditného rizika protistrany, meraná ako podiel reálnej hodnoty derivátov k celkovým obchodným aktívam; d) relatívna zložitosť obchodných derivátov, meraná ako podiel aktív z obchodných derivátov úrovne 2 a 3 k obchodným derivátom a obchodným aktívam; e) relatívna ziskovosť príjmov z obchodnej činnosti, meraná ako podiel príjmov z obchodnej činnosti k celkovým čistým príjmom; f) relatívna dôležitosť trhového rizika, meraná vypočítaním absolútnej hodnoty rozdielu medzi obchodnými aktívami a záväzkami a vydelením tejto hodnoty jednoduchým priemerom medzi obchodnými aktívami a obchodnými záväzkami; g) vzájomná prepojenosť, meraná metodikou uvedenou v článku 131 ods. 18 smernice 2013/36/EÚ; h) kreditné riziko a riziko likvidity vyplývajúce z prísľubov a záruk poskytnutých základnou úverovou inštitúciou. 3. Príslušný orgán musí svoje posúdenie sfinalizovať do [OP – prosím vložte dátum 18 mesiacov odo dňa uverejnenia nariadenia] a následne uskutočňovať posúdenia pravidelne, najmenej každoročne. 4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom stanoviť, ako sa ukazovatele metriky budú merať, a ak je to vhodné, stanoví podrobnosti metriky uvedenej v odseku 2 a jej meranie pomocou údajov dohľadu. Návrh regulačných technických predpisov musí príslušnému orgánu poskytovať aj metodiku na konzistentné meranie a uplatňovanie tejto metriky. EBA predloží uvedený návrh regulačných technických predpisov Komisii do [OP – prosím vložte 1 mesiac odo dňa uverejnenia nariadenia]. Komisii sa udeľuje právomoc prijať návrh regulačných technických predpisov uvedených v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010. Článok 10 Právomoc príslušného orgánu vyžadovať, aby základná úverová inštitúcia nevykonávala určité činnosti 1. Keď príslušný orgán skonštatuje, že po posúdení uvedenom v článku 9 ods. 1 sú splnené limity a podmienky viazané na metriku uvedenú v písm. a) až h) článku 9 ods. 2 a špecifikované v delegovanom akte uvedenom v odseku 5, a preto sa domnieva, že existuje ohrozenie finančnej stability základnej úverovej inštitúcie alebo finančného systému Únie ako celku, zohľadniac ciele uvedené v článku 1 začne najneskôr dva mesiace po sfinalizovaní uvedeného posúdenia s postupom, ktorý vedie k prijatiu rozhodnutia uvedeného v odseku 3 druhom pododseku. 2. Keď limity a podmienky uvedené v odseku 1 nie sú splnené, príslušný orgán môže napriek tomu začať s postupom, ktorý vedie k prijatiu rozhodnutia uvedeného v odseku 3 treťom pododseku, keď po posúdení uvedenom v článku 9 ods. 1 skonštatuje, že akákoľvek obchodná činnosť s výnimkou obchodovania s derivátmi inými, než sú deriváty povolené podľa článku 11 a článku 12, ktoré uskutočňuje základná úverová inštitúcia, predstavuje ohrozenie finančnej stability základnej úverovej inštitúcie alebo finančného systému Únie ako celku pri zohľadnení cieľov uvedených v článku 1. 3. Príslušný orgán oznámi svoje závery uvedené v odsekoch 1 alebo 2 základnej úverovej inštitúcii a poskytne základnej úverovej inštitúcii príležitosť predložiť písomné pripomienky do dvoch mesiacov od dátumu oznámenia. Pokiaľ základná úverová inštitúcia v časovom limite uvedenom v prvom pododseku k spokojnosti príslušného orgánu nepreukáže, že dôvody vedúce k záverom sú neopodstatnené, príslušný orgán prijme rozhodnutie určené základnej úverovej inštitúcii a vyžadujúce od nej, aby neuskutočňovala obchodné činnosti konkretizované v uvedených záveroch. Príslušný orgán uvedie dôvody svojho rozhodnutia a zverejní ho. Na účely odseku 1, keď príslušný orgán rozhodne o tom, že základnej úverovej inštitúcii umožní uskutočňovať uvedené obchodné činnosti, takisto uvedie dôvody uvedeného rozhodnutia a zverejní ho. Na účely odseku 2, keď príslušný orgán rozhodne o tom, že základnej úverovej inštitúcii umožní uskutočňovať obchodné činnosti, príslušný orgán v tomto zmysle prijme rozhodnutie určené základnej úverovej inštitúcii. Pred prijatím akéhokoľvek rozhodnutia uvedeného v tomto odseku príslušný orgán prekonzultuje s EBA dôvody, na základe ktorých hodlá prijať predpokladané rozhodnutie, a potenciálny vplyv takéhoto rozhodnutia na finančnú stabilitu Únie a fungovanie vnútorného trhu. Príslušný orgán zároveň oznámi EBA svoje konečné rozhodnutie. Príslušný orgán prijme svoje konečné rozhodnutie do dvoch mesiacov odvtedy, keď mu boli doručené písomné pripomienky uvedené v prvom pododseku. 4. Rozhodnutia uvedené v odseku 3 druhom pododseku budú každých 5 rokov podliehať preskúmaniu príslušným orgánom. 5. Komisia do [OP vložte správny dátum 6 mesiacov od uverejnenia tohto nariadenia] prijme delegované akty v súlade s článkom 35 s cieľom: a) konkretizovať s ohľadom na metriku: a) príslušný limit každého ukazovateľa metriky poskytnutého v článku 9 ods. 1 písm. a) až h), nad ktorým je riziková úroveň dotknutej obchodnej činnosti považovaná za jednotlivo významnú; ii) podmienky vrátane toho, koľko ukazovateľov metriky musí presiahnuť príslušný limit a v akej kombinácii, aby príslušný orgán začal s postupom uvedeným v článku 10 ods. 1. iii) Spresnenie podmienok v bode ii) zahŕňa uvedenie úrovne súhrnného významného rizika dotknutej obchodnej činnosti, ktoré vyplýva z toho, že niekoľko ukazovateľov metriky presiahne príslušné limity uvedené v bode i); b) konkretizovať, ktorý druh sekuritizácie sa nepovažuje za sekuritizáciu, ktorá by predstavovala ohrozenie finančnej stability základnej úverovej inštitúcie alebo finančného systému Únie ako celku, pokiaľ ide o každý z týchto aspektov: i) štrukturálne vlastnosti, ako napr. vloženú transformáciu splatnosti a jednoduchosť štruktúry; ii) kvalita podkladových aktív a vlastnosti súvisiaceho kolaterálu; iii) zoznam a vlastnosti transparentnosti sekuritizácie a jej podkladových aktív; iv) odolnosť a kvalita postupov podpisovania. Článok 11 Obozretné riadenie vlastného rizika 1. Základná úverová inštitúcia, ktorá bola predmetom rozhodnutia uvedeného v článku 10 ods. 3, môže uskutočňovať obchodné činnosti v takom rozsahu, aby sa ich účel obmedzoval iba na obozretné riadenie jej kapitálu, likvidity a financovania. V rámci obozretného riadenia svojho kapitálu, likvidity a financovania smie základná úverová inštitúcia používať iba úrokové deriváty, devízové deriváty a kreditné deriváty oprávnené na zúčtovanie ústrednou protistranou, s cieľom hedžovať pred svojím celkových súvahovým rizikom. Základná úverová inštitúcia príslušnému orgánu preukazuje, že táto hedžingová činnosť má za cieľ znížiť – a naozaj aj preukázateľne znižuje alebo výrazne zmierňuje – špecifické identifikovateľné riziká individuálnych alebo súhrnných pozícií základnej úverovej inštitúcie. 2. Bez toho, aby boli dotknuté pravidlá odmeňovania stanovené v smernici 2013/36/EÚ, má politika odmeňovania uplatniteľná na zamestnancov základnej úverovej inštitúcie zapojených do hedžingových činností tieto vlastnosti: a) jej zámerom je predchádzať akýmkoľvek zostatkovým alebo skrytým činnostiam obchodovania na vlastný účet, nech už sú vydávané za riadenie rizík alebo za iné činnosti; b) odzrkadľujú sa v nej legitímne ciele hedžingu základnej úverovej inštitúcie ako celku a zabezpečuje sa, aby udeľované odmeňovanie nebolo priamo určované odkazom na zisky vygenerované takýmito činnosťami, ale aby sa zohľadňovala celková účinnosť činností pri znižovaní alebo zmierňovaní rizika. Riadiaci orgán zabezpečí, aby politika odmeňovania základnej úverovej inštitúcie bola v súlade s ustanoveniami prvého pododseku, pričom koná v súlade s poradenstvom výboru pre riziká, ak je takýto výbor zriadený v súlade s článkom 76 ods. 3 smernice 2013/36/EÚ. 3. Komisia je splnomocnená prijímať delegované akty v súlade s článkom 35 tohto nariadenia s cieľom doplniť finančné nástroje uvedené v odseku 1 tak, že sa doplnia iné finančné nástroje vrátane iných druhov derivátov, najmä tých, ktoré podliehajú povinnostiam stanoveným v článku 11 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012[42], s cieľom zohľadniť finančné nástroje, ktoré majú rovnaký účinok na finančnú stabilitu ako nástroje uvedené v odseku 1, na účely obozretného riadenia kapitálu, likvidity a financovania. Článok 12 Poskytovanie služieb riadenia rizík klientom 1. Základná úverová inštitúcia, ktorá bola predmetom rozhodnutia uvedeného v článku 10 ods. 3, môže predávať úrokové deriváty, devízové deriváty, kreditné deriváty, deriváty na emisné kvóty a komoditné deriváty oprávnené na zúčtovanie ústrednou protistranou a emisné kvóty svojim nefinančným klientom, finančným subjektom uvedeným v článku 5 ods. 19 druhej a tretej zarážke, poisťovniam a inštitúciám poskytujúcim zamestnanecké dôchodkové zabezpečenie vtedy, keď boli splnené tieto podmienky: a) výhradným účelom predaja je zabezpečenie pred úrokovým rizikom, devízovým rizikom, kreditným rizikom, komoditným rizikom alebo rizikom emisných kvót; b) požiadavky na vlastné zdroje základnej úverovej inštitúcie pre pozičné riziko vyplývajúce z derivátov a emisných kvót nepresahujú podiel jej celkovej požiadavky na rizikový kapitál, ktorú konkretizuje Komisia v delegovanom akte v súlade s odsekom 2. Keď požiadavka v písm. b) nie je splnená, deriváty a emisné kvóty nesmie základná úverová inštitúcia ani predávať ani zaznamenávať vo svojej súvahe. 2. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 35 prijímať delegované akty s cieľom: a) povoliť iné finančné nástroje než tie, ktoré sú spomenuté v odseku 1, najmä tie, ktoré podliehajú povinnostiam stanoveným v článku 11 nariadenia (EÚ) č. 648/2012, na účely hedžingu rizika predávaného tomu druhu klientov, ktorí sú uvedení v odseku 1 tohto článku; b) konkretizovať pomer požiadaviek na vlastné zdroje základnej úverovej inštitúcie, nad rámec ktorého sa deriváty a emisné kvóty uvedené v odseku 1 tohto článku nesmú predávať ani zaznamenávať v súvahe základnej úverovej inštitúcie. Článok 13 Pravidlá o odčlenených subjektoch skupiny 1. Keď príslušný orgán prijal rozhodnutie v súlade s článkom 10 ods. 3, že základná úverová inštitúcia nesmie uskutočňovať určité obchodné činnosti, a ak základná úverová inštitúcia patrí do skupiny, tak odčleňované obchodné činnosti smie uskutočňovať len subjekt skupiny, ktorý je právne, ekonomicky a prevádzkovo odčlenený („obchodný subjekt“) od základnej úverovej inštitúcie. 2. Keď sa subjekt uvedený v článku 9 ods. 1 z vlastnej iniciatívy rozhodol, že obchodné činnosti, na ktoré sa vzťahuje článok 9, odčlení od základnej úverovej inštitúcie a dostal súhlas na svoj plán odčlenenia v súlade s postupom stanoveným v článku 18, tak na odčlenené subjekty sa vzťahujú požiadavky stanovené v odsekoch 3 až 13 tohto článku a v článkoch 14 až 17 a článku 20. 3. Materská spoločnosť v EÚ zabezpečí, aby skupina obsahujúca základné úverové inštitúcie a obchodné subjekty bola štruktúrovaná tak, aby na subkonsolidovanom základe boli vytvorené dve osobitné podskupiny, z ktorých iba jedna obsahuje základné úverové inštitúcie. 4. Materská spoločnosť v EÚ základnej úverovej inštitúcie v potrebnom rozsahu zabezpečí, aby základná úverová inštitúcia mohla uskutočňovať svoje činnosti v prípade platobnej neschopnosti obchodného subjektu. 5. Základná úverová inštitúcia nesmie držať v obchodnom subjekte kapitálové nástroje ani hlasovacie práva. Bez ohľadu na prvý pododsek môže príslušný orgán rozhodnúť, že základným úverovým inštitúciám, ktoré spĺňajú požiadavky stanovené v článku 49 ods. 3 písm. a) alebo b) nariadenia (EÚ) č. 575/2013, povolí mať v držbe kapitálové nástroje alebo hlasovacie práva v obchodnom subjekte, keď sa príslušný orgán domnieva, že držba takýchto kapitálových nástrojov alebo hlasovacích práv je nevyhnutná pre fungovanie skupiny a uvedená základná úverová inštitúcia prijala dostatočné opatrenia s cieľom náležite zmierniť príslušné riziká. Základnej úverovej inštitúcii, ktorá nie je ani ústrednou ani regionálnou úverovou inštitúciou, nesmie byť v žiadnom prípade povolené držať kapitálové nástroje alebo hlasovacie práva v žiadnom obchodnom subjekte. Pred prijatím rozhodnutia v súlade s týmto odsekom príslušný orgán záležitosť konzultuje s EBA. Príslušný orgán svoje rozhodnutie oznámi EBA. EBA uverejňuje zoznam tých inštitúcií, na ktoré bol uplatnený tento odsek. 6. Základná úverová inštitúcia a obchodný subjekt emitujú svoj vlastný dlh na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe za predpokladu, že to nie je v rozpore s plánom riešenia krízovej situácie, ktorý schválili príslušné orgány pre riešenie krízových situácií v súlade so smernicou [BRRD]. 7. Všetky zmluvy a iné transakcie uzavreté medzi základnou úverovou inštitúciou a obchodným subjektom musia byť pre základnú úverovú inštitúciu také výhodné, ako sú porovnateľné zmluvy a transakcie so subjektmi alebo zahŕňajúce subjekty, ktoré nepatria do tej istej podskupiny. 8. Väčšina členov riadiaceho orgánu základnej úverovej inštitúcie musí pozostávať z osôb, ktoré nie sú členmi riadiaceho orgánu obchodného subjektu, a väčšina členov riadiaceho orgánu obchodného subjektu musí pozostávať z osôb, ktoré nie sú členmi riadiaceho orgánu základnej úverovej inštitúcie. Žiadny člen riadiaceho orgánu ani jedného subjektu nesmie zastávať výkonnú funkciu v žiadnom z týchto subjektov, s výnimkou úradníka riadenia rizík materského podniku. 9. Riadiaci orgán základnej úverovej inštitúcie, obchodného subjektu a ich materských spoločností majú povinnosť presadzovať ciele odčlenenia. 10. V súlade s uplatniteľným vnútroštátnym právom musí byť názov alebo označenie obchodného subjektu a základnej úverovej inštitúcie také, aby umožňovalo verejnosti ľahko identifikovať, ktorý subjekt je obchodným subjektom a ktorý je základnou úverovou inštitúciou. 11. Štrukturálne odčlenené inštitúcie musia spĺňať povinnosti stanovené v druhej, tretej, štvrtej a šiestej, siedmej a ôsmej časti nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a v hlave VII smernice 2013/36/EÚ na subkonsolidovanom základe v súlade s odsekom 3 tohto článku. 12. Odchylne od článku 6 ods. 1 a článku 7 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 sa povinnosti stanovené v druhej až štvrtej časti a ôsmej časti uvedeného nariadenia musia uplatňovať na subkonsolidovanom základe v súlade s odsekom 3 tohto článku. 13. Odchylne od článku 6 ods. 4 a článku 8 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 sa požiadavky šiestej časti uvedeného nariadenia musia uplatňovať na subkonsolidovanom základe v súlade s odsekom 3 tohto článku. Článok 14 Vnútroskupinové limity veľkej majetkovej angažovanosti 1. Na účely výpočtu vnútroskupinového limitu veľkej majetkovej angažovanosti podľa odseku 2 sa všetky subjekty patriace do rovnakej podskupiny podľa článku 13 ods. 3 považujú za jedného klienta alebo jednu skupinu klientov v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 39 nariadenia (EÚ) č. 575/2013. 2. Keď boli v súlade s touto kapitolou uložené opatrenia, základnej úverovej inštitúcii nesmie vzniknúť vnútroskupinová expozícia, ktorá presahuje 25 percent oprávneného kapitálu základnej úverovej inštitúcie, voči subjektu, ktorý nepatrí do rovnakej podskupiny ako základná úverová inštitúcia. Vnútroskupinový limit expozície sa uplatňuje na subkonsolidovanom základe a po zohľadnení účinku zmiernenia kreditného rizika a výnimiek v súlade s článkami 399 až 403 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a článkom 16 tohto nariadenia. Článok 15 Mimoskupinové limity veľkej majetkovej angažovanosti 1. Popri ustanoveniach článku 395 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, keď boli v súlade s touto kapitolou tohto nariadenia uložené opatrenia, nesmú základnej úverovej inštitúcii vzniknúť tieto expozície: a) veľká majetková angažovanosť, ktorá presahuje 25 percent oprávneného kapitálu základnej úverovej inštitúcie, voči finančnému subjektu. Uvedený limit expozície sa uplatňuje na individuálnom a subkonsolidovanom základe a po zohľadnení účinku zmiernenia kreditného rizika a výnimiek v súlade s článkami 399 až 403 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a článkom 16 tohto nariadenia; b) veľké majetkové angažovanosti, ktoré celkovo presahujú 200 percent oprávneného kapitálu základnej úverovej inštitúcie, voči finančným subjektom. Uvedený limit expozície sa uplatňuje na individuálnom a subkonsolidovanom základe a po zohľadnení účinku zmiernenia kreditného rizika a výnimiek v súlade s článkami 399 až 403 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a článkom 16 tohto nariadenia. 2. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 35 prijímať delegované akty s cieľom prispôsobiť úroveň mimoskupinového súhrnného limitu veľkej majetkovej angažovanosti, ako je stanovené v odseku 1 písm. b), podľa rozsahu, v akom bolo uznané zmiernenie kreditného rizika. Článok 16 Postupy zmierňovania kreditného rizika Popri ustanoveniach článkov 399 až 403 nariadenia (EÚ) 575/2013, keď boli v súlade s touto kapitolou tohto nariadenia uložené opatrenia, sa obmedzenia týkajúce sa uznania postupov zmierňovania kreditného rizika uplatňujú na výpočet hodnôt expozícií na účely dodržiavania limitov veľkej majetkovej angažovanosti, ako sa uvádza v článkoch 14 a 15 tohto nariadenia. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 35 prijímať delegované akty s cieľom konkretizovať rozsah, v akom sa postupy zmierňovania kreditného rizika vrátane druhov a limitov oprávneného kreditného zabezpečenia uznajú na účely prvého pododseku so zámerom zabezpečiť, aby postupy zmierňovania kreditného rizika nezlyhali, keď sa dané riziká vyskytnú, aby mohlo dôjsť k účinnému ozdraveniu kreditného zabezpečenia. Článok 17 Výnimka z prechodných ustanovení o veľkej majetkovej angažovanosti Odchylne od výnimky z článku 493 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 sa výnimky stanovené v uvedenom odseku neuplatňujú na expozície vzniknuté základnej úverovej inštitúcii, ktoré boli predmetom štrukturálnych opatrení v súlade s týmto nariadením. Článok 18 Plán odčlenenia 1. Keď príslušný orgán prijal rozhodnutie v súlade s článkom 10 ods. 3, že základná úverová inštitúcia nemôže uskutočňovať určité obchodné činnosti, základná úverová inštitúcia alebo, ak je to vhodné, jej materská spoločnosť v EÚ predkladá príslušnému orgánu plán odčlenenia do 6 mesiacov od dátumu rozhodnutia uvedeného v článku 10 ods. 3 druhom pododseku. Podobne, keď sa subjekt uvedený v článku 9 ods. 1 rozhodol odčleniť od základnej úverovej inštitúcie tie obchodné činnosti, na ktoré sa vzťahuje povinnosť preskúmania v článku 9, predloží plán, v ktorom podrobne opíše svoje odčlene