Oznámenie Komisie Európskemu Parlamentu a Rade - Tematický program spolupráce s priemyselne vyspelými krajinami a inými krajinami s vysokými príjmami v rámci budúcich finančných výhľadov (2007-2013) /* KOM/2006/0025 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 25.1.2006 KOM(2006) 25 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Tematický program spolupráce s priemyselne vyspelými krajinami a inými krajinami s vysokými príjmami v rámci budúcich finančných výhľadov (2007 - 2013) OBSAH 1. Úvod 3 2. Kontext 3 2.1. Rozsah pôsobnosti 3 2.2. Odôvodnenie tematického programu 4 2.3. Rámec súčasnej politiky a spolupráce a doterajšie skúsenosti 5 2.3.1. Krajiny OECD, ktoré nie sú členskými štátmi EÚ 5 2.3.2. Nové priemyselne vyspelé ázijské krajiny a územia 7 2.3.3. Krajiny Rady pre spoluprácu v oblasti Perzského zálivu 7 3. Hlavné charakteristické rysy TPIC 8 3.1. Celkový cieľ 8 3.2. Osobitné ciele 8 3.3. Hlavné priority 9 3.4. Zásady programovania 11 PRÍLOHY 13 OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Tematický program spolupráce s priemyselne vyspelými krajinami a inými krajinami s vysokými príjmami v rámci budúcich finančných výhľadov (2007 - 2013) 1. ÚVOD V záujme racionalizácie a zjednodušenia súčasného legislatívneho systému, ktorým sa riadia vonkajšie činnosti Spoločenstva, Európska komisia navrhla nový systém šiestich nástrojov v rámci finančných výhľadov na roky 2007 - 2013. Tri z týchto nástrojov (zamerané na humanitárnu pomoc, stabilitu a makrofinančnú pomoc) sú svojou podstatou horizontálne, aby reagovali na osobitné potreby a okolnosti. Ďalšie tri nástroje (zamerané na predvstupovú pomoc, na podporu politiky európskeho susedstva a partnerstva i na rozvojovú spoluprácu a hospodársku spoluprácu) sú určené na realizáciu konkrétnych politík a majú definované geografické pokrytie. V budúcnosti budú tieto nástroje tvoriť základné právne predpisy pre výdavky Spoločenstva zamerané na podporu programov externej spolupráce, vrátane príslušných tematických programov, a nahradia, okrem iného, existujúce tematické predpisy. Tematické programy poskytujú špecifickú pridanú hodnotu vykonávaním činností zameraných na doplnenie geografických programov, čo zostáva základným rámcom pre spoluprácu Spoločenstva s tretími krajinami. Komisia sa zaviazala, že prerokuje rozsah pôsobnosti, ciele a priority každého tematického programu s Európskym parlamentom a Radou na základe formálnych oznámení obidvom týmto inštitúciám[1]. Výsledky tohto procesu poskytnú zamerania politiky na následné etapy programovania, a najmä na tematické strategické dokumenty, ktoré sa majú vypracovať v súlade s ustanoveniami uvedených nástrojov. 2. KONTEXT 2.1. Rozsah pôsobnosti Európska únia v poslednom desaťročí dôsledne upevnila dvojstranné vzťahy so širokým spektrom rozvinutých krajín a nových priemyselne vyspelých krajín a území v rozličných regiónoch sveta: predovšetkým v Severnej Amerike, východnej Ázii a Australázii, ale aj v juhovýchodnej Ázii a v regióne Perzského zálivu. Predpokladaný tematický program spolupráce s priemyselne vyspelými krajinami a inými krajinami s vysokými prijímami (TPIC) zavádza rámec na rozširovanie a prehlbovanie spolupráce a angažovanosti s týmito priemyselne vyspelými krajinami a územiami, ktoré, i napriek svojej zemepisnej rozptýlenosti, štrukturálnym rozdielom a nerovnakej veľkosti, majú záujem o rozvíjanie dvojstranných vzťahov s Európskou úniou. Spolupráca medzi Európskou úniou a týmito krajinami sa riadi predovšetkým vlastnými cieľmi politiky EÚ - hoci realizácia týchto cieľov prinesie úžitok všetkým zainteresovaným. TPIC realizovaný v rámci plánovaného nástroja rozvojovej spolupráce a hospodárskej spolupráce[2] (DCECI) sa zameria najmä na tie partnerské krajiny, ktoré majú podobné politické, hospodárske a inštitucionálne štruktúry a hodnoty ako Európska únia a ktoré sú pre EÚ dôležitými dvojstrannými politickými a obchodnými partnermi, ako aj významnými aktérmi na mnohostranných fórach a v celosvetovom riadení. Bude sa však venovať aj novým priemyselne vyspelým krajinám a územiam, v ktorých má Európska únia strategický záujem spojený s presadzovaním svojich politických a hospodárskych väzieb a vplyvu. Zemepisné pokrytie TPIC preto zahŕňa: 1. hlavné krajiny OECD, ktoré nie sú členmi EÚ[3]: Spojené štáty, Kanada, Kórejská republika, Austrália a Nový Zéland; 2. niektoré ázijské priemyselne vyspelé krajiny a územia, ktoré sú vylúčené zo zoznamu DAC[4] príjemcov oficiálnej rozvojovej pomoci (ODA): Singapur, Hongkong, Macao, Brunej a čínsky Tchaj-pej; 3. krajiny Rady pre spoluprácu s Perzským zálivom, ktoré sú vylúčené zo zoznamu DAC príjemcov ODA: Kuvajt, Katar, Spojené arabské emiráty, Bahrajn a Saudská Arábia[5]. V budúcnosti možno zvážiť rozšírenie geografického rozsahu TPIC, ak by krajiny alebo územia zahrnuté v DCECI boli vylúčené zo zoznamu DAC príjemcov ODA. Podľa toho by boli potom zrevidované zdroje pridelené na tento program. 2.2. Odôvodnenie tematického programu Vzťahy a príslušné programy spolupráce s krajinami a územiami TPIC sa rozvíjali rozdielnymi rýchlosťami na základe odlišných právnych základov a v rámci rozdielnych politických systémov[6], odzrkadľujúc, okrem iného, rôznorodosť príslušných krajín, pokiaľ ide o ich veľkosť, kultúru, obyvateľstvo, dvojstranné hospodárske väzby a obchodné toky s Európskou úniou. Nejestvujú žiadne dvojstranné stratégie krajín a indikatívne programy pre spoluprácu s priemyselne vyspelými krajinami. Spoločné zámery politiky a ciele spolupráce zakotvené v rôznych dvojstranných nástrojoch (ako sú rámcové dohody, dohody o spolupráci, politické vyhlásenia, programy spolupráce a akčné plány[7]), ktorými sa riadia vzťahy medzi Európskou úniou a partnerskými krajinami, budú určovať iniciatívy v oblasti spolupráce v rámci TPIC. Účelom týchto iniciatív je však doplniť a posilniť medzivládny dialóg o rozsiahlom súbore otázok politiky medzi Európskou úniou a týmito krajinami prostredníctvom nezávislej spolupráce medzi širokým spektrom aktérov. Finančná podpora spolupráce s priemyselne vyspelými krajinami bude zameraná predovšetkým na podnietenie iniciatív a vzájomnej súčinnosti hospodárskych a sociálnych aktérov a ďalších súkromných a verejnoprávnych orgánov v Európskej únii a v partnerských krajinách, v dôsledku ktorých sa upevnia dvojstranné vzťahy. Tomuto druhu činností v oblasti spolupráce medzi Európskou úniou a partnerskými krajinami TPIC sa nemožno náležite venovať prostredníctvom geografických programov[8] v zmysle DCECI. Z toho vyplýva nutnosť, aby tematický program rozvinul iniciatívy v oblasti spolupráce zamerané na realizáciu agendy motivovanej strategickými cieľmi Európskej únie. Úspory z veľkovýroby, synergické efekty, vyššiu efektívnosť a viditeľnosť možno dosiahnuť organizovaním diverzifikovaných iniciatív dvojstrannej spolupráce v jednom rámci. Je to oveľa pravdepodobnejšie, keďže niektoré z týchto iniciatív by mohli mať regionálny charakter. 2.3. Rámec súčasnej politiky a spolupráce a doterajšie skúsenosti Dvojstranná spolupráca s krajinami a územiami, na ktoré je zameraný TPIC, sa v minulosti riadila širokým súborom právne záväzných a nezáväzných nástrojov opísaných v prílohe 1. Hlavné výsledky a orientácie dosiahnuté v minulosti v tomto rámci sú načrtnuté nižšie. 2.3.1. Krajiny OECD, ktoré nie sú členskými štátmi EÚ Základným kameňom minulej i budúcej spolupráce so Spojenými štátmi, Kanadou, Japonskom, Kórejskou republikou, Austráliou a Novým Zélandom je súbor iniciatív uskutočnených v období rokov 2001 - 2006 na základe nariadenia Rady č. 382/2001. Tieto iniciatívy odzrkadľujú programy spolupráce obsiahnuté v rozličných dvojstranných nástrojoch. Táto inštitucionálna štruktúra poskytla rámec, v ktorom sa majú rozvinúť projekty určené na podporu a upevnenie politických a hospodárskych vzťahov s týmito krajinami. Okrem toho tiež užitočne doplnila osobitné dvojstranné dohody medzi Spoločenstvom a niektorými z týchto krajín, napríklad v oblasti školstva, vedy a techniky. Nariadenie Rady č. 382/2001 sa týka dvoch ústredných tém: a) vypracúvania projektov zameraných na posilnenie dvojstrannej spolupráce so všetkými partnerskými krajinami v širokom spektre oblastí a b) podpory obchodných vzťahov s výlučným zameraním na Japonsko a Kóreu. Pokiaľ ide o spoluprácu, hlavné iniciatívy, ktoré sa uskutočnili, sú: - Zriadenie a rozvíjanie siete 27 centier[9] Európskej únie na vysokých školách v šiestich partnerských krajinách. Tieto centrá sa usilujú o to, aby sa v partnerských krajinách presadilo lepšie pochopenie Európskej únie, jej inštitúcií, dejín, hospodárstva a jej politík. - Podpora politického dialógu medzi EÚ a USA o novej transatlantickej agende, iniciatívy Európskej únie a Spojených štátov zameranej na zvýšenie transatlantickej hospodárskej integrácie a rastu, a Dohoda uzavretá s Kanadou o posilnení obchodu a investícií; - Rozvoj činností, ktoré podporujú výskum politiky a diskusiu rozličných výskumných tímov a iných organizácií v USA a Kanade; - Posilnenie medziľudských väzieb prostredníctvom takých iniciatív, ako sú transatlantické dialógy občianskej spoločnosti, rok vzájomnej výmeny ľudí medzi Európskou úniou a Japonskom, alebo podpora pilotných projektov s Austráliou a Novým Zélandom v oblasti vyššieho vzdelávania. So Spojenými štátmi a Japonskom sa uskutočnila úspešná spolupráca aj v oblasti zamestnanosti a sociálnej politiky so zameraním na demografické trendy, zdravotné postihnutie, rovnaké príležitosti, otázky zdravia a bezpečnosti. Pokiaľ ide o podporu obchodných vzťahov, cieľ uľahčiť prístup na trh pre spoločnosti Európskej únie a zlepšiť ich obchodné zastúpenie v Japonsku a Kórei sa dosiahol pomocou dvoch hlavných programov: - Program rozvoja ľudských zdrojov pod názvom „Program odborného vzdelávania pracovníkov vrcholového manažmentu v Japonsku a Kórei”, ktorý pomáha spoločnostiam Európskej únie rozvíjať japonskú / kórejskú vnútropodnikovú odbornosť prostredníctvom vzdelávania v oblasti jazykov a podnikania pre ich pracovníkov vrcholového manažmentu. Doteraz sa na tomto programe zúčastnilo takmer 1 000 európskych pracovníkov vrcholového manažmentu. - Kampaň EÚ Brána do Japonska, ktorá je programom obchodnej podpory zameraným na pomoc malým a stredným podnikom EÚ v ich úsilí o rozvinutie svojej podnikateľskej činnosti a rozšírenie svojho odbytu na japonskom trhu prostredníctvom cielených obchodných misií. Predpokladá sa, že súčasná kampaň Brána do Japonska privedie na japonský trh v období rokov 2002 - 2006 približne 1 000 malých a stredných podnikov Európskej únie. Obidva tieto programy boli ponúknuté novým členským štátom. Spolupráca a obchodné činnosti boli v roku 2004 predmetom spoločného externého hodnotenia[10], ktorého záverom bolo, že tieto iniciatívy sú relevantné, efektívne a majú kladný vplyv, a ktorým sa odporučilo ich pokračovanie a posilnenie. 2.3.2. Nové priemyselne vyspelé ázijské krajiny a územia TPIC zahŕňa aj nové priemyselne vyspelé ázijské krajiny s územia, s ktorými má Európska únia dlhodobé vzťahy: Brunej, Hongkong, Macao, Singapur a čínsky Tchaj-pej. TPIC umožní riešiť potreby spolupráce s týmito krajinami, ktorá v minulosti nemohla byť zahrnutá do nariadenia o Ázii a Latinskej Amerike (ALA)[11], pretože tento nástroj bol zameraný na rozvojové krajiny. Nejestvuje žiadna osobitná dvojstranná dohoda s Hongkongom. V oznámení pod názvom „Európska únia a Hongkong: po roku 1997” Európska únia však uviedla svoj zámer, že ešte predtým, ako sa Hongkong vráti Číne ako „osobitná administratívna oblasť”, podľa zásady „jedna krajina, dva systémy”, bude podporovať vzťahy s týmto územím. Odvtedy sa Spoločenstvo podujalo dôrazne a efektívne sa angažovať v osobitnej administratívnej oblasti Hongkong a preskúmať spôsoby, ako postaviť obchodné investovanie a vzťahy v oblasti spolupráce na trvalejšom základe. Európska únia sa zaviazala rozšíriť dvojstranné obchodné a hospodárske vzťahy a prispieť k podpore Macaa ako centra pre odbornú prípravu a kultúrne výmeny. Vzťahy s čínskym Tchaj-pejom sa zakladajú na rešpektovaní politiky „jednej Číny“. Nejestvujú žiadne diplomatické alebo politické vzťahy, uskutočňujú sa však intenzívne kontakty v oblastiach hospodárstva, obchodu, vedy a techniky, štandardov a noriem, ako aj vo viacerých ďalších oblastiach. Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a Združením štátov juhovýchodnej Ázie (ASEAN) poskytuje rámec na inštitucionalizovaný dialóg s Brunejom a Singapurom, zameraný na obchod, hospodársku spoluprácu a rozvoj. Európska únia má za cieľ nadviazať vzťah so Singapurom na základe aktualizovaného programu politiky zameraného na široký okruh otázok. Tento cieľ sa presadzuje okrem iného prostredníctvom novej Dohody o dvojstrannej spolupráci a partnerstve, ktorá je v súčasnosti v štádiu prerokúvania. Táto dohoda odzrkadľuje významnú úlohu Singapuru vo vzťahoch medzi Európskou úniou a juhovýchodnou Áziou v oblasti obchodu, podnikania, vzdelávania a výskumu. 2.3.3. Krajiny Rady pre spoluprácu v oblasti Perzského zálivu Napokon, TPIC zahŕňa krajiny Rady pre spoluprácu v oblasti Perzského zálivu, ktoré boli predtým zahrnuté do nariadenia ALA (pozri vyššie). To znamená, že Kuvajt, Katar, Spojené arabské emiráty, Bahrajn a Saudská Arábia takisto spadajú do sféry pôsobnosti TPIC[12]. Vzťahy Európskej únie so Saudskou Arábiou, Bahrajnom, Kuvajtom, Ománom, Katarom a Spojenými arabskými emirátmi sa riadia Dohodou o spolupráci z roku 1989 uzavretou medzi Európskym spoločenstvom a Radou pre spoluprácu v oblasti Perzského zálivu (GCC). Európska únia sa usiluje posilniť činnosti v oblasti spolupráce medzi hospodárskymi, sociálnymi aktérmi a aktérmi občianskej spoločnosti v Európskej únii a krajinách Rady pre spoluprácu v oblasti Perzského zálivu, v rámci strategického partnerstva pre oblasť Stredomoria a Blízkeho východu, ktoré schválila Európska rada v júni 2004. Európska únia preto očakáva posilnenie činností v oblasti spolupráce spoločne s neveľkým počtom kľúčových orientácií, aby sa lepšie odzrkadlil strategický charakter vzťahov a podporili sa záujmy EÚ v danom regióne. Krajiny Rady pre spoluprácu v oblasti Perzského zálivu predstavujú v súčasnosti piaty najväčší vývozný trh Európskej únie. V dôsledku veľkého množstva paliva dopravovaného z Perzského zálivu (69 % celkového dovozu Európskej únie z týchto krajín) je tento región pre Európsku úniu štrnástym najväčším zdrojom dovozu. Spolupráca Komisie s Radou pre spoluprácu v oblasti Perzského zálivu sa zameriava na energetické a hospodárske otázky. Prebieha pravidelný dialóg medzi expertmi na otázky energetiky, ktorý vyústil do organizovania seminárov, workshopov a medzinárodných konferencií. Okrem toho, v roku 2003 sa uskutočnilo stretnutie pod názvom Hospodársky dialóg s cieľom uľahčiť dialóg a lepšie porozumenie v oblastiach spoločného záujmu. Tento dialóg má poskytnúť fórum na výmenu know-how a osvedčených postupov v otázkach týkajúcich sa regionálnej integrácie (napr. v otázkach colnej únie, hospodárskej a menovej únie, práva v oblasti hospodárskej súťaže), ako aj v iných oblastiach, ktoré zaujímajú obidve strany (napr. Irak). 3. HLAVNÉ CHARAKTERISTICKÉ RYSY TPIC 3.1. Celkový cieľ Celkovým cieľom tematického programu spolupráce s priemyselne vyspelými krajinami (TPIC) je vytvoriť zosúladený rámec s cieľom ďalej rozvíjať vzťahy medzi Európskou úniou a partnerskými krajinami a presadzovať strategické záujmy Európskej únie v týchto krajinách. Podpora a stimulovanie politického dialógu a hospodárskej súčinnosti s týmito partnerskými krajinami prostredníctvom súboru praktických činností v oblasti spolupráce pomôže rozšíriť a prehĺbiť tak dvojstranné, ako aj regionálne vzťahy a dosiahnuť, že Európska únia sa stane väčšmi uznávaným, lepšie pochopeným a väčšmi vyhľadávaným aktérom na medzinárodnej politickej scéne. 3.2. Osobitné ciele Osobitné ciele TPIC teda sú: - Podporovať projekty v oblasti spolupráce, väzby v oblasti spolupráce, hospodárske partnerstvá, výmeny ľudí a spoločné podujatia medzi aktérmi v Európskej únii a partnerských krajinách; - Presadzovať rozvíjanie dialógov o otázkach politiky a šírenie odborných poznatkov medzi politickými, hospodárskymi a sociálnymi partnermi, ako aj ďalšími aktérmi občianskej spoločnosti a neštátnymi aktérmi, v súlade s celkovými cieľmi pre každú partnerskú krajinu. - Presadzovať lepšie pochopenie Európskej únie (jej inštitúcií, jej politík, jej stanovísk ku globálnym výzvam a jej procesov hospodárskej, sociálnej a politickej integrácie, ako aj zodpovedajúcich dôsledkov pre vonkajšie vzťahy) u všetkých strán v partnerských krajinách, vrátane tvorcov verejnej mienky, subjektov rozhodovania a tvorcov politiky, obchodných kruhov a profesijných združení, odborov, spotrebiteľských združení, enviromentálnych skupín politických strán, médií, akademickej komunity a iných činiteľov; - Pozitívne ovplyvňovať predstavy jednotlivcov a verejných a súkromných organizácií v partnerských krajinách o Európskej únii a stimulovať ich väčšiu angažovanosť v súvislosti s Európskou úniou na podporu cieľov medzinárodnej politiky Spoločenstva; - Stimulovať dvojstranný obchod, investičné toky a colnú spoluprácu medzi Európskou úniou a partnerskými krajinami a podporovať činnosť v oblasti spolupráce s cieľom posilniť sociálny a environmentálny rozmer globalizácie. V záujme podpory regionálnej spolupráce by sa tieto ciele mohli presadzovať všade, kde to bude vhodné, prostredníctvom regionálneho prístupu. 3.3. Hlavné priority V záujme dosiahnutia výrazného účinku sa horeuvedené ciele budú dosahovať orientáciou na obmedzený počet priorít. V závislosti od okolností a príležitostí budú činnosti navrhované a realizované vo forme iniciatív špecifických pre každú krajinu, ako aj regionálnych a sektorových iniciatív. Komisia sa bude usilovať zabezpečiť zosúladenosť medzi činnosťami podporovanými vo všetkých krajinách tak, ako to bolo obvyklé v súvislosti s minulou spoluprácou s krajinami OECD, ktoré nie sú členskými štátmi Európskej únie. V kontexte horeuvedených cieľov sa pre TPIC navrhujú tieto hlavné priority: - Verejná diplomacia, najmä i) zjednotením a rozšírením jestvujúcej siete centier Európskej únie ako centier excelencie a zriaďovaním nových takýchto centier Európskej únie v partnerských krajinách, v ktorých ešte neexistujú, a opatreniami zameranými na podporu budovania siete medzi centrami Európskej únie; ii) rozvíjaním činností, ktoré stimulujú skúmanie politiky a diskusie výskumných tímov a iných organizácií o témach relevantných pre rozvoj dvojstranných vzťahov medzi Európskou úniou a partnerskými krajinami. - Podpora hospodárskeho partnerstva, obchodnej, vedeckej a technickej spolupráce . To sa môže dosiahnuť okrem iného tým, že sa spoločnostiam Európskej únie bude pomáhať pri posilňovaní ich schopnosti efektívnejšie zvládať špecifické charakteristiky trhového a podnikateľského prostredia v partnerských krajinách. V tejto súvislosti je nutné, aby pokračovali existujúce programy a iniciatívy, ktorých životný cyklus siaha za rok 2006 (napr. program odborného vzdelávania pracovníkov vrcholového manažmentu pre Japonsko a Kóreu), alebo aby sa podľa potreby preformovali (napr. kampaň Brána do Japonska). V tejto súvislosti bude posúdená možnosť rozšíriť sieť euroinformačných korešpondenčných centier do vybraných partnerských krajín TPIC ako prostriedok na podporenie obchodných väzieb, ako aj ďalšie opatrenia zamerané na podporu realizácie hospodárskych iniciatív s partnerskými krajinami. Okrem toho, keďže väčšina krajín TPIC sa zameriava na inováciu a konkurencieschopnosť a snaží sa rozvíjať hospodárstvo založené na poznatkoch, presadzovanie činností v oblasti spolupráce týkajúcej sa vedy a výskumu by malo značnú hodnotu a bolo by predmetom všeobecného záujmu. Hoci účelom TPIC nemá byť financovanie výskumných a rozvojových projektov, môže podporiť činnosti zamerané na stimulovanie a uľahčenie vzájomného pôsobenia medzi výskumnými komunitami v Európskej únii a partnerských krajinách a ich prístupu k možnostiam financovania v rámci 7. rámcového programu. - Medziľudské väzby vrátane rozvoja spolupráce v oblasti vzdelávania s tými partnerskými krajinami, s ktorými EÚ nemá dvojstranné dohody o spolupráci v oblasti vzdelávania[13]. Niektoré z krajín TPIC sú v prvej línii politík a systémov v oblasti vzdelávania a odbornej výchovy a sú hostiteľskými vysokoškolskými inštitúciami svetovej triedy. Poskytujú teda reálny potenciál pre dynamickú a vzájomne prospešnú spoluprácu v oblasti vzdelávania a odbornej prípravy. V tejto súvislosti je potrebné preskúmať možnosť regionálnej ázijsko-tichooceánskej iniciatívy v oblasti spolupráce týkajúcej sa vyššieho vzdelávania, čo by vytvorilo jednotný rámec pre dvojstrannú, regionálnu a prípadne mnohostrannú spoluprácu medzi Európskou úniou, na jednej strane, a partnerskými krajinami v regióne, na strane druhej. To by malo za cieľ podporovať spoločný rozvoj učebných plánov a mobilitu študentov / fakúlt medzi inštitúciami Európskej únie a inštitúciami partnerských krajín pri presadzovaní dialógu o politikách v oblasti vzdelávania a o ďalších špecifických iniciatívach v oblasti vyššieho vzdelávania. Okrem jednotného rámca spolupráce je potrebné preskúmať potenciál pre spoluprácu v oblasti vzdelávania vo forme zvýšeného prístupu k programu Erasmus Mundus, napríklad prostredníctvom „Ázijského okna” programu Erasmus Mundus rozšíreného na východnú Áziu, juhovýchodnú Áziu a Australáziu, ako aj otvorenia Transatlantického okna. Cieľ takejto spolupráce bude spočívať v stimulovaní prílevu študentov a akademických pracovníkov z partnerských krajín do magisterských kurzov programu Erasmus Mundus. Komisia môže usporiadať diskusie so zainteresovanými partnerskými krajinami s cieľom dohodnúť postupy a, za účelom dosiahnutia viacnásobného účinku na investície Európskej únie, preskúmať s nimi rozsah pôsobnosti pre zodpovedajúce príspevky z ich strany. - Dialógy : V záujme doplnenia formálneho dialógu o politike na vládnej úrovni bude TPIC poskytovať podporu pre činnosti v oblasti dialógov so zainteresovanými stranami a medzi nimi v oblastiach strategického významu pre spoluprácu s príslušnými partnerskými krajinami, ako je podnikanie; spotrebitelia; životné prostredie; energetika a doprava; zamestnanosť, sociálna politika a rovnaké príležitosti; médiá, vrátane audiovizuálneho sektoru... atď., ako aj činnosti zamerané na uľahčenie výmeny informácií a najlepších postupov v oblasti regulačnej spolupráce. Sem môže patriť aj rozvoj osobitných návštevných programov zameraných na špecifické cieľové skupiny (napr. mediálni profesionáli, regulátori, sociálni partneri a ďalší príslušní experti). - Zbližovanie prostredníctvom cielených činností a podujatí v partnerských krajinách, s cieľom stimulovať záujem o Európu a Európsku úniu, zviditeľniť Európsku úniu v partnerských krajinách, prispieť k pochopeniu v radoch verejnosti, čo Európska únia je a čo robí, zvýšiť informovanosť o politikách a inštitúciách Európskej únie a o jej úlohe ako medzinárodného aktéra na hospodárskej a politickej scéne, a propagovať špecifické ciele súčasnej alebo budúcej spolupráce. Na doplnenie hlavných oblastí spolupráce uvedených vyššie má TPIC poskytnúť dostatočne pružný rámec zaoberajúci sa a podporujúci oblasti spolupráce špecifické pre danú krajinu alebo nové oblasti spolupráce, ktoré môžu byť stanovené v budúcnosti. 3.4. Zásady programovania Rozhodnutia o štvorročných (2007 - 2010) a následne trojročných (2011 - 2013) tematických strategických dokumentoch prijme Komisia na základe komitologických postupov. Tematický strategický dokument pre priemyselne vyspelé krajiny poskytne ďalšie údaje o prioritách politiky a premietne ich do plánovaných činností. Tieto dokumenty budú definovať kritériá oprávnenosti pre príjemcov a jasne vysvetlia druhy činností, ktoré sa majú uskutočniť. Komisia sa bude usilovať o komplementárnosť s ďalšími programami Spoločenstva, najmä s inými tematickými programami, ako aj s národnými a regionálnymi programami, majúc na zreteli, že riziká prekrývania a duplicity snáh sú obmedzené, pretože v krajinách TPIC nejestvujú žiadne geografické programy[14]. Tematický strategický dokument poskytne indikatívne rozdelenie rozpočtu medzi (i) oprávnené partnerské krajiny a územia, (ii) priority pre činnosť a (iii) dvojstranné a mnohoštátne / regionálne iniciatívy. Poskytne aj rozdelenie pridelených finančných prostriedkov na financovanie tak prevádzkových výdavkov, ako aj administratívnych výdavkov (technická pomoc pre ES, štúdie a hodnotenia). Na základe plánovania viacročných programov Komisia vypracuje ročné pracovné plány, ktoré určia prioritné činnosti, ktoré majú byť podporované, osobitné ciele, očakávané výsledky, ako aj indikatívne sumy. Program bude riadiť Komisia, a to, podľa vhodnosti, prostredníctvom dekoncentrácie riadiacej zosdpovednosti na delegácie ES v partnerských krajinách. Hoci nie je možné určiť mechanický kľúč rozdeľovania, pri prideľovaní prostriedkov sa bude, okrem iného, prihliadať na minulé úrovne finančnej intervencie Spoločenstva (pozri prílohu 2), ako aj na pomernú veľkosť krajín a pomernú šírku, hĺbku a rozmer politických a hospodárskych vzťahov medzi Európskou úniou a partnerskými krajinami. Bude sa však zohľadňovať aj potreba dosiahnuť výrazný efekt na úrovni krajiny. Keď to bude uskutočniteľné, Komisia sa bude usilovať o spoločné zdieľanie nákladov na činnosti s príslušnými partnerskými krajinami; to však nebude záväzná požiadavka, pretože v niektorých prípadoch (napr. v prípade verejnej diplomacie) môžu partnerské krajiny usúdiť, že ciele politiky Európskej únie majú protirečivý charakter. Komisia vypracuje pravidelné správy o činnostiach a útvary Komisie budú vykonávať aj strednodobé prieskumy. Uskutoční sa externé hodnotenie činností počas prvého trojročného obdobia (2007 - 2009), ktoré poskytne vstupné údaje na prípravu druhého tematického strategického dokumentu (2011 - 2013). Komisia pošle správy Rade a Európskemu parlamentu a prerokuje ich s nimi. PRÍLOHA 1 : Ustanovený rámec spolupráce Hlavné právne a politické nástroje na podnietenie spolupráce s krajinami TPIC sú: 1. členské krajiny OECD Nariadenie Rady č. 382/2001 z 26. februára 2001 o vykonávaní projektov na podporu spolupráce a obchodných vzťahov medzi Európskou úniou a priemyselnými krajinami Severnej Ameriky, Ďalekého východu a Južnej Ázie, zmenené a doplnené nariadením Rady č. 1900/2005 z 21. novembra 2005. Transatlantické vyhlásenie o vzťahoch medzi EÚ a USA z roku 1990 a Nová transatlantická agenda a Spoločný akčný plán EÚ-USA z roku 1995; Iniciatíva Európskej únie a Spojených štátov zameraná na zvýšenie transatlantickej hospodárskej integrácie a rastu prijatá na samite EÚ - USA v júni 2005. Akčný plán EÚ / Japonsko prijatý na 10. dvojstrannom samite predstaviteľov Európskej únie a Japonska v decembri 2001; Rámcová dohoda o obchode a spolupráci s Kórejskou republikou a k nej pripojené politické vyhlásenie z októbra 1996; Spoločné vyhlásenie o vzťahoch medzi Austráliou a Európskou úniou z roku 1997 a program spolupráce z roku 2003. Spoločné vyhlásenie o vzťahoch medzi Európskou úniou a Novým Zélandom z mája 1999 a akčný plán „Priority pre budúcu spoluprácu” z roku 2004; Rámcová dohoda o obchodnej a hospodárskej spolupráci medzi Európskym spoločenstvom a Kanadou z roku 1976, Vyhlásenie o vzťahoch medzi Európskym spoločenstvom a Kanadou z roku 1990, spoločný akčný plán Európskej únie a Kanady z roku 1996 a Program partnerstva Európskej únie a Kanady. 2. Nové priemyselne vyspelé ázijské krajiny a územia Spolupráca s Brunejom, čínskym Tchaj-pejom, Hongkongom, Macaom (od roku 1999) a Singapurom bola vylúčená z nariadenia Rady (EHS) č. 443/92 z 25. februára 1992 o finančnej a technickej pomoci ázijským a latinskoamerickým rozvojovým krajinám a o hospodárskej spolupráci s nimi (nariadenie „ALA”), ako dôsledok postavenia týchto krajín a území ako nerozvojových krajín. Európska únia sa však angažuje v dlhodobých vzťahoch s týmito krajinami a územiami: Nejestvuje žiadna osobitná dvojstranná dohoda s Hongkongom, Európska únia však výslovne oznámila svoj zámer, že ešte predtým, ako sa Hongkong vráti Číne ako „osobitná administratívna oblasť”, podľa zásady „jedna krajina, dva systémy”, podporí vzťahy s týmto územím. V roku 1997 sa Komisia v oznámení pod názvom „Európska únia a Hongkong: po roku 1997” podujala dôrazne a efektívne sa angažovať v osobitnej administratívnej oblasti Hongkong a preskúmať spôsoby ako postaviť obchodné investovanie a vzťahy v oblasti spolupráce na trvalejšom základe. EÚ je tiež spojená s Hongkongom prostredníctvom colnej dohody (1999) a readmisnej dohody (2002). Stretnutia vyšších predstaviteľov osobitnej administratívnej oblasti Hongkong a Európskeho spoločenstva sa uskutočňujú pravidelne na základe neformálnej dohody. V prípade Macaa sú naše vzťahy založené na Dohode o obchode a spolupráci, uzatvorenej 14. decembra 1992, ktorá nadobudla platnosť 1. januára 1993 a na oznámení Komisie z novembra 1999 pod názvom „Európska únia a Macao: po roku 2000”. Hoci neexistujú žiadne diplomatické alebo politické vzťahy s čínskym Tchaj-pejom, predsa sa udržiavajú intenzívne kontakty v oblasti hospodárstva, obchodu, vedy a techniky, štandardov a noriem a v celom rade ďalších tém. Od marca 2003 má Komisia aj Európsky hospodársky a obchodný úrad v čínskom Tchaj-peji. Vzťahy s Brunejsko-darussalamským štátom a so Singapurom sa riadia Dohodou o spolupráci z roku 1980 medzi Európskym spoločenstvom a krajinami ASEAN (pozri nariadenie Rady č. 1440 z 30. mája 1980 o uzatvorení dohody o spolupráci medzi Európskym spoločenstvom a Indonéziou, Malajziou, Filipínami, Singapurom a Thajskom, členskými krajinami Združenia krajín juhovýchodnej Ázie a Protokol o rozšírení Dohody o spolupráci medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Indonéziou, Malajziou, Filipínami, Singapurom a Thajskom, členskými krajinami Združenia krajín juhovýchodnej Ázie na Brunej, Úradný vestník ES L 081, 23. 3. 1985). S mestským štátom začali rokovania o novej Dohode o dvojstrannej spolupráci a partnerstve a v súčasnosti intenzívne pokračujú. 3. Krajiny Rady pre spoluprácu v Perzskom zálive Vzťahy Európskej únie so Saudskou Arábiou, Bahrajnom, Kuvajtom, Ománom, Katarom a Spojenými arabskými emirátmi sa riadia Dohodou o spolupráci z roku 1989, uzavretou medzi Európskym spoločenstvom a Radou pre spoluprácu v Perzskom zálive (GCC). V roku 1990 sa začali rokovania o Dohode o voľnom obchode medzi EÚ a GCC a v roku 2001 boli obnovené. Komisia sa snaží uzavrieť tieto rokovania čo možno najskôr. Popri týchto zmluvných vzťahoch sa raz ročne koná politický dialóg na ministerskej úrovni, ktorý zahŕňa diskusie o ľudských právach, regionálnych otázkach spoločného záujmu a témach spojených s bezpečnosťou, ako je spolupráca v boji proti terorizmu a nešírenie zbraní. PRÍLOHA 2 Nedávne intervencie založené na súčasnej tematickej rozpočtovej položke Rozpočtová položka 19-05-02 Vzťahy s krajinami OECD, ktoré nie sú členskými štátmi Európskej únie: obdobie rokov 2003 - 2006 Rozdelenie na jednotlivé partnerské krajiny (a hlavné činnosti) | Nástroje | Suma (v eurách) | Spolupráca s USA (hlavné činnosti: centrá EÚ, verejná diplomacia, činnosti spojené so zbližovaním, činnosti spojené s transatlantickým dialógom) (1) | Výzva na podávanie návrhov a Výzva na verejné súťaže | 10 704 956 | Spolupráca s Kanadou (hlavné činnosti: centrá EÚ, verejná diplomacia, akademické väzby, centrá EÚ) (1) | Výzva na podávanie návrhov a Výzva na verejné súťaže | 2 913 866 | Spolupráca s Japonskom (hlavné činnosti: centrá EÚ, výmeny ľudí…) | Výzva na podávanie návrhov | 3 164 179 | Spolupráca s Kóreou (centrá EÚ) | Výzva na podávanie návrhov | 859 055 | Spolupráca s Austráliou a Novým Zélandom (centrá EÚ, projekty spolupráce v oblasti vyššieho školstva) | Výzva na podávanie návrhov | 4 590 000 | Programy hospodárskej a obchodnej podpory: - Kampaň Brána do Japonska - Program odborného vzdelávania pracovníkov vrcholového manažmentu | Výzva na podávanie návrhov a Výzva na verejné súťaže (Štipendiá) | 12 678 071 28 918 530 | Malé projekty spolupráce, hodnotenia atď. | Zmluvy, granty | 1 172 246 | SPOLU | 65 000 903 | (1) Spolupráca v oblasti vzdelávania s USA a Kanadou sa realizuje a financuje samostatne na základe osobitných dohôd o dvojstrannej spolupráci. [1] Pozri Oznámenie Komisie Rade a Európskemu parlamentu o vonkajších činnostiach prostredníctvom tematických programov v rámci budúcich finančných perspektív na roky 2007 – 2013“ [KOM(2005) 324 konečné znenie] z 3. augusta 2005. [2] Návrh Komisie na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady o ustanovení nástroja financovania rozvojovej spolupráce a hospodárskej spolupráce [KOM (2004) 629 konečné znenie] z 29.9.2004. [3] Do dnešného dňa zahrnuté do nariadenia Rady č. 382/2001 z 26. 2. 2001 o vykonávaní projektov na podporu spolupráce a obchodných vzťahov medzi Európskou úniou a priemyselnými krajinami Severnej Ameriky, Ďalekého východu a Južnej Ázie, a ktoré zrušuje nariadenie (ES) č. 1035/1999. [4] Výbor pre rozvojovú pomoc je hlavný orgán, prostredníctvom ktorého OECD rieši otázky súvisiace so spoluprácou s rozvojovými krajinami. [5] Očakáva sa, že Saudská Arábia bude do roku 2008 vypustená zo zoznamu DAC priemyselne vyspelých krajín s vyššími – strednými prijímami. Ak to umožňuje ustanovenie uvedené v DCECI, aj Omán možno zaradiť do tejto tretej kategórie. [6] Pozri prílohu 1. [7] Pozri prílohu 1. [8] Toto sú v zásade programy externej pomoci spoločne odsúhlasené s partnerskými krajinami a zamerané na potreby ich rozvoja. [9] 15 centier v USA, 5 v Kanade, 1 v Austrálii, 1 na Novom Zélande a 2 v Japonsku. V súčasnosti prebieha rozširovanie siete centier EÚ v Austrálii (ďalšie 2 centrá), jej racionalizácia v USA a jej rozšírenie do Kórei (1 centrum). [10] Hodnotenie programu odbornej prípravy pracovníkov vrcholového manažmentu a tretej kampane Brána do Japonska – JITEX Expertise Technologique et Stratégique – 23. júla 2004; Hodnotenie zriaďovania a rozvoja centier EÚ – Hodnotenie partnerstva – september 2004. [11] Nariadenie Rady (EHS) č. 443/92 z 25. februára 1992 o finančnej a technickej pomoci ázijským a latinskoamerickým krajinám rozvojovým krajinám a o hospodárskej spolupráci s nimi. Macao predtým čerpalo výhody z činností v oblasti spolupráce, financovaných v rámci nariadenia ALA, ale už nie je oprávnené na takúto pomoc. [12] Ak budú mať činnosti regionálny charakter, TPIC môžu zahŕňať aj Omán. [13] Doteraz existujú takéto dohody len s USA a Kanadou. [14] Toto nemá obmedzujúci vplyv na možné zapojenie sa niektorých krajín TPIC do regionálnych programov v zmysle DCECI. Napríklad Brunej alebo Singapur by sa mohli zúčastňovať na programe pre celý ASEAN nezávisle (ale komplementárne) od ich účasti na TPIC.