SK Úradný vestník Európskej únie C 277/102

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 92/85/EHS o zavedení opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci tehotných pracovníčok a pracovníčok krátko po pôrode alebo dojčiacich pracovníčok“

[KOM(2008) 637 v konečnom znení – 2008/0193 (COD)]

(2009/C 277/22)

Spravodajkyňa: pani HERCZOG

Rada sa 7. novembra 2008 rozhodla podľa článku 262 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 92/85/EHS o zavedení opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci tehotných pracovníčok a pracovníčok krátko po pôrode alebo dojčiacich pracovníčok“

KOM(2008) 637 v konečnom znení – 2008/0193 (COD).

Odborná sekcia pre zamestnanosť, sociálne veci a občianstvo poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 6. apríla 2009. Spravodajkyňou bola pani HERCZOG.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 453. plenárnom zasadnutí 13. a 14. mája 2009 (schôdza z 13. mája 2009) prijal 82 hlasmi za, pričom 37 členovia hlasovali proti a 2 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1. Výbor podporuje návrh Komisie na vypracovanie novej smernice, ktorá by zlepšila ochranu poskytovanú tehotným pracovníčkam a pracovníčkam krátko po pôrode alebo dojčiacim pracovníčkam.

1.2. Výbor vníma túto iniciatívu ako príležitosť na posilnenie právnych predpisov, ktoré okrem toho, že ženám umožňujú primerane sa zotaviť z pôrodu, ich zároveň povzbudzujú, aby dojčili a pomáhajú im vytvoriť si silné puto so svojím novorodencom.

1.3. Rizikové pracovné podmienky počas tehotenstva a obdobia dojčenia považuje výbor za neprijateľné. V tejto súvislosti je potrebné podnecovať ženy k tomu, aby o svojom tehotenstve čo najskôr informovali zamestnávateľa, aby bolo možné odhadnúť a eliminovať akékoľvek zdravotné a bezpečnostné riziká. Osobitnú pozornosť treba venovať rizikám ohrozujúcim ženskú a mužskú plodnosť ako aj embryo.

1.4. Výbor tiež žiada špeciálnu podporu pre rodičov a deti, ktoré majú osobitné potreby, alebo sa nachádzajú v mimoriadnej situácii. Ide o predčasne narodené, zdravotne postihnuté alebo choré deti, viacnásobné pôrody alebo hospitalizáciu ako aj o prípady adopcie a pestúnskej starostlivosti atď.

1.5. Výbor sa zhoduje s Komisiou v názore, že všetkým tehotným pracovníčkam by mala byť zaručená platená materská dovolenka v trvaní minimálne 18 týždňov. Výbor však žiada Komisiu, aby vzala do úvahy odporúčania sociálnej platformy (1) vrátane odporúčaní Európskej ženskej lobby ako aj odporúčania Svetovej zdravotníckej organizácie (2) a organizácie UNICEF (3), ktoré vychádzajú z prínosu dojčenia počas prvých šiestich mesiacov života dieťaťa pre zdravotnú prevenciu matky aj dieťaťa. Výbor preto odporúča hľadať ďalšie právne aj praktické riešenia, ktoré by mohli uľahčiť proces dojčenia z priestorového a časového hľadiska.

1.6. Zároveň sa však výbor domnieva, že práceneschopnosť z dôvodu choroby počas tehotenstva by nemala mať vplyv na celkové trvanie materskej dovolenky, ale vyzýva Komisiu, aby špecifikovala, aké obdobie pred pôrodom sa tým myslí.

1.7. Výbor víta návrh, aby členské štáty prijali potrebné opatrenia na ochranu tehotných alebo dojčiacich pracovníčok v zmysle článku 2 (4) pôvodnej smernice pred dôsledkami neoprávneného prepustenia.

1.8. Výbor súhlasí s tým, že ženy majú právo vrátiť sa do zamestnania na svoje pracovné miesto alebo na rovnocenné pracovné miesto s rovnakými pracovnými podmienkami, ako aj mať úžitok z akéhokoľvek zlepšenia pracovných podmienok, na ktoré by mali právo počas svojej neprítomnosti.

1.9. Výbor plne podporuje návrh, aby sa výška dávky počas materskej dovolenky rovnala predchádzajúcej mzde. Toto opatrenie nie je len nevyhnutnosťou, ale aj uznaním hodnoty materstva.

1.10. V súlade so spoločnými zásadami flexiistoty a celoživotného prístupu sa výbor domnieva, že návrh treba vnímať v kontexte obťažností spojených so starostlivosťou o deti vo veku do dvoch rokov (5). Ako užitočné sa v tomto kontexte ukázalo umožniť rodičom na základe dohody so všetkými partnermi využívať pružný pracovný čas.

1.11. Materská dovolenka ako prostriedok na ochranu tehotenstva a materstva sa musí jasne odlíšiť od rodičovskej dovolenky. Prvoradým cieľom navrhovaného 18-týždňového obdobia je umožniť ženám, aby sa zotavili z pôrodu a zabezpečiť minimálne obdobie na dojčenie a vytvorenie silného puta medzi matkou a novorodencom. Výbor zdôrazňuje význam rodičovskej dovolenky, ktorá dáva obom rodičom možnosť stráviť so svojím dieťaťom dostatočný čas. Zastáva však názor, že rodičovská dovolenka by mala nasledovať po materskej dovolenke, pričom ani otcovia by nemali byť ukrátení o túto možnosť.

1.12. Výbor pri tejto príležitosti navrhuje možnosť uvažovať o iniciatívach umožňujúcich starým rodičom a iným blízkym členom rodiny starať sa o dieťa, ak si to želajú aj zamestnaní rodičia dieťaťa a za predpokladu, že je to v záujme dieťaťa. Toto opatrenie by pomohlo riešiť potreby trhu práce a podporilo zosúladenie pracovného, súkromného a rodinného života. Avšak dočasná doplnková starostlivosť, ktorú poskytujú členovia rodiny nenahrádza zodpovednosť štátu poskytovať kvalitatívne a kvantitatívne vhodné zariadenia starostlivosti o deti.

1.13. Výbor uznáva význam celistvého a komplexného prístupu k týmto otázkam, ktorý umožní celkový pohľad na túto problematiku a prinesie hospodársky a sociálny pokrok. Tvorcovia politiky by preto mali zvážiť odlišné potreby, konkurenčné hodnoty a konflikty záujmov v nasledujúcich oblastiach:

— demografické otázky (vrátane nízkej pôrodnosti a rýchlo narastajúceho počtu dôchodcov),

— potreby trhu práce,

— vzdelávanie a celoživotné vzdelávanie,

— rovnaké príležitosti pre mužov a ženy,

— zosúladenie pracovného, rodinného a súkromného života,

— prístupné, cenovo dostupné a kvalitné služby starostlivosti o deti,

— aktívne občianstvo,

— solidarita medzi generáciami,

— boj proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu,

— a najlepší záujem dieťaťa (6).

Výbor preto vyzýva Európske inštitúcie a členské štáty, aby zvážili potrebu jednotného prístupu k tomuto legislatívnemu návrhu a vyhli sa obmedzeniu jeho pôsobnosti a dôsledkov.

1.14. Výbor sa domnieva, že ak sa návrh zameriava na podporu zosúladenia pracovného, súkromného a rodinného života, nie je možné vnímať materskú dovolenku oddelene od celého radu ďalších nástrojov, ktoré existujú v spomenutých oblastiach.

1.15. V tejto súvislosti zohrávajú kľúčovú úlohu ako hlavní aktéri pracovného trhu sociálni partneri. Výbor zastáva názor, že občianska spoločnosť sa tiež musí aktívne zapojiť do tohto procesu a zabezpečiť, aby členské štáty implementovali smernicu a zároveň všetkými prostriedkami podporovať spomenutý komplexný prístup.

2. Súvislosti

2.1. Cieľom tohto návrhu smernice, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 92/85/EHS je zlepšiť ochranu poskytovanú tehotným pracovníčkam a pracovníčkam krátko po pôrode a/alebo dojčiacim pracovníčkam. Ochrana je potrebná z viacerých dôvodov. Dĺžku materskej dovolenky ovplyvňuje mnoho faktorov, ktoré treba zohľadniť pri jej právnej úprave. Predchádzajúca smernica stanovuje minimálnu materskú dovolenku v trvaní 14 po sebe nasledujúcich týždňov a zároveň ukladá požiadavky týkajúce sa bezpečnosti a zdravia pri práci na ochranu tehotných žien a žien, ktoré sú krátko po pôrode alebo dojčia. Žena počas materskej dovolenky nesmie byť prepustená. V súlade s článkom 2 ods. 7 predchádzajúcej právnej normy – smernice 76/207/EHS – má žena po skončení svojej materskej dovolenky právo vrátiť sa na svoje miesto alebo na porovnateľné miesto. Akékoľvek menej priaznivé zaobchádzanie so ženou sa považuje za diskrimináciu.

V dokumente s názvom Plán uplatňovania rovnosti žien a mužov 2006 – 2010 (7) bol prijatý záväzok preskúmať platnú legislatívu EÚ. Smernica 92/85/EHS nebola do procesu prepracovania zahrnutá a preto prichádza jej preskúmanie teraz.

2.2. Európska rada v marci 2006 zdôraznila potrebu lepšej rovnováhy medzi pracovným a súkromným životom s cieľom dosiahnuť hospodársky rast, prosperitu a konkurencieschopnosť a schválila Európsky pakt pre rodovú rovnosť (8). Európsky parlament pri viacerých príležitostiach vyzýval, aby sa platné právne predpisy týkajúce sa tehotných pracovníčok a poskytovania rodičovskej dovolenky zlepšili a aby sa prijali opatrenia na zlepšenie zosúladenia pracovného, súkromného a rodinného života. Vo svojom uznesení z 21. februára 2008 o demografickej budúcnosti Európy (9) Parlament vyzval členské štáty, aby prijali osvedčené postupy v súvislosti s trvaním materskej dovolenky a jej možným vplyvom na mieru pôrodnosti prostredníctvom koordinovaných verejných politík vytvárajúcich materiálne a psychologické prostredie vhodné pre rodinu a deti. Už vo svojom predchádzajúcom uznesení z 27. septembra 2007 (10) Parlament naliehal na členské štáty, aby rozložili náklady súvisiace s dávkami na materskú a rodičovskú dovolenku a privítal konzultácie so sociálnymi partnermi. Vyzval členské štáty na potláčanie diskriminácie tehotných žien na trhu práce a na zabezpečenie vysokej úrovne ochrany matiek. V marci 2008 Európska rada opätovne zdôraznila, že je potrebné vyvinúť úsilie s cieľom zosúladiť pracovný život so súkromným a rodinným životom žien aj mužov (11).

Smernica je desiatou samostatnou smernicou v zmysle článku 16 ods. 1 rámcovej smernice 89/391/EHS o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci. Jej navrhovaná revízia zahŕňa rozšírenie právneho základu o článok 141 Zmluvy o ES v oblasti rovnakého zaobchádzania.

2.3. Občania a zástupcovia občianskej spoločnosti, ktorých Komisia konzultovala, vyjadrili znepokojenie nad skutočnosťou, že rodičovstvo má oveľa väčší dosah na pracovné vyhliadky žien ako na vyhliadky mužov. Miera zamestnanosti je u žien s nezaopatrenými deťmi iba 65 % v porovnaní s 91,7 % v prípade mužov. Ženy musia čeliť dôsledkom stereotypných predpokladov o ich zodpovednosti za domácnosť a pracovných schopnostiach (12). Môže to viesť k tomu, že iba menší počet žien sa po skončení materskej dovolenky vráti na trh práce.

3. Všeobecné pripomienky

3.1. Komisia sa vo svojom oznámení z roku 2006 (13) vyjadrila, že práva detí sú prioritou pre EÚ a že členské štáty sú povinné dodržiavať Dohovor Organizácie spojených národov o právach dieťaťa (UNCRC) a jeho nezáväzné protokoly, ako aj rozvojové ciele tisícročia. Európska rada v marci 2006 požiadala členské štáty, „aby prijali nevyhnutné opatrenia na rýchle a výrazné zníženie chudoby detí, pričom by sa všetkým deťom nezávisle od ich sociálneho pôvodu poskytli rovnaké príležitosti“ (14). V kontexte tejto problematiky to znamená poskytnúť všetkým deťom príležitosť, aby boli dojčené, aby im ich priamy opatrovník poskytoval riadnu starostlivosť v súlade s potrebami ich štádia vývoja a aby mali v prípade potreby prístup k pružnej, kvalitnej a cenovo dostupnej dennej starostlivosti.

3.2. Politika zamestnanosti EÚ podporuje celoživotný prístup k práci, pričom uznáva, že pracovníci majú v rôznych štádiách svojho života rôzne potreby a priority. Smernica o ochrane počas tehotenstva, materskej dovolenky a obdobia dojčenia má odrážať tento celoživotný prístup.

3.3. Ako to vyjadrila Európska ženská lobby „Opatrenia súvisiace s materstvom sú špecificky zamerané na ženy. Tvorcovia politických opatrení, zamestnávatelia a spoločnosť ako celok musia vyjadrovať uznanie a podporu fyzickej stránke pôrodu a následnej popôrodnej starostlivosti a dojčeniu“ (15). Ako bolo spomenuté, Európa má právny rámec, ktorý prostredníctvom celého radu legislatívnych opatrení zakazuje diskrimináciu na základe pohlavia. Avšak ženy často obmedzia dĺžku svojho pracovného času alebo sa na dlhšie obdobie uvoľnia z práce, aby sa starali o svoje deti, čo znamená nižšie mzdy a nižšie dôchodky. Preto je nevyhnutné lepšie presadzovanie platnej legislatívy v otázkach rovnosti.

3.4. Ženy by mali mať možnosť pružne sa rozhodnúť kedy začnú čerpať materskú dovolenku. Zamestnávatelia by zase mali mať možnosť naplánovať si ľudské zdroje tak, aby na obdobie ich neprítomnosti zabezpečili náhradu. Pri plánovaní by mali brať do úvahy minimálnu dĺžku dovolenky (aspoň šesť týždňov po pôrode) (16).

3.5. Návrh udeľuje ženám vracajúcim sa z materskej dovolenky právo žiadať o pružný pracovný úväzok, pričom zamestnávateľ pri posúdení takejto žiadosti zohľadní potreby podniku i pracovníčky. Výbor súhlasí s týmto ustanovením.

3.6. Aby sa dosiahlo zlepšenie, je nutné sprehľadniť a lepšie zosúladiť rôzne ciele stratégií EÚ na uskutočňovanie Lisabonskej stratégie, barcelonských cieľov, ale aj demografickej situácie, solidarity medzi generáciami, rovnakých príležitostí pre mužov a ženy a lepšej rovnováhy medzi pracovným a súkromným životom.

3.7. EÚ by vo svojej snahe o zvýšenie počtu pracujúcich žien (17) mala podporovať príležitosti na zosúladenie pracovného, rodinného a súkromného života, aby sa s odlišnými potrebami, konkurenčnými hodnotami a konfliktmi záujmov zaobchádzalo transparentne a aby sa tak aj monitorovali.

3.8. Veľká časť členských štátov zaviedla rad opatrení na podporu lepšieho zosúladenia pracovného, súkromného a rodinného života, ktoré odrážajú rozličné potreby jednotlivých vnútroštátnych trhov práce a rôznorodosť tradícií a kultúr, ktoré existujú v Európe. Ak sa návrh zameriava na podporu zosúladenia pracovného, súkromného a rodinného života, materskú dovolenku nie je možné vnímať oddelene od celého radu ďalších nástrojov, ktoré v tejto oblasti existujú. Patria sem zariadenia starostlivosti o deti, pružné usporiadanie pracovného procesu, rodičovská dovolenka a ďalšie formy dovolenky, ktoré sú v mnohých prípadoch dôležitejšie pre zosúladenie pracovného a rodinného života.

4. Konkrétne pripomienky

4.1. Hlavným právnym základom tohto návrhu je zdravie a bezpečnosť tehotných a dojčiacich žien. Existuje však logické prepojenie medzi problematikou zdravia a bezpečnosti a právom dieťaťa na primeranú starostlivosť, zosúladením rodinného a pracovného života a zamestnaním a pracovnými príležitosťami. Okrem toho demografická situácia v Európe si vyžaduje politiku, ktorá by podporovala vyššiu pôrodnosť. Otázky, ktorými sa zaoberá tento návrh smernice, nestoja oddelene. Treba ich vnímať komplexne, ako je to uvedené v odporúčaniach.

4.2. Osobitnú pozornosť treba venovať rizikám spojeným so ženskou a mužskou plodnosťou. Muži aj ženy by mali byť chránení pred faktormi genetických mutácií, ktoré spôsobujú neplodnosť a čo je horšie, môžu spôsobiť poškodenie embrya.

4.3. Materská dovolenka ako prostriedok na ochranu tehotenstva a materstva sa musí jasne odlíšiť od rodičovskej dovolenky. Prvoradým cieľom navrhovaného 18-týždňového obdobia je umožniť ženám, aby sa zotavili z pôrodu a zabezpečiť pre ne minimálne obdobie na dojčenie. Výbor tento postoj podporuje, žiada však hľadať ďalšie právne a praktické riešenia, ktoré by matkám uľahčili dojčenie alebo odstriekavanie mlieka na pracovisku, čím by v súlade s odporúčaniami WHO a UNICEF (18) poskytli dodatočný čas na výlučné dojčenie (napr. právo počítať prestávky na dojčenie ako pracovný čas).

4.4. V mimoriadnych prípadoch (predčasne narodené, zdravotne postihnuté alebo choré deti, viacnásobné pôrody alebo hospitalizácia) Komisia navrhuje, aby členské štáty mohli umožniť dlhšiu platenú dovolenku vzhľadom na potrebu osobitnej starostlivosti. Výbor sa domnieva, že tento zoznam mimoriadnych prípadov by mal ostať otvorený a mal by jednotlivým členským štátom poskytnúť možnosť zohľadniť aj iné prípady, ako napríklad pôrod cisárskym rezom alebo popôrodné komplikácie. Rodičovská dovolenka by mala byť zaručená aj pri adoptovaných novorodencoch a novorodencoch zverených do pestúnskej starostlivosti.

4.5. V súlade s dohovorom ILO č. 183 (19) výbor akceptuje návrh, aby bolo po pôrode poskytnutých aspoň šesť týždňov materskej dovolenky, ale chcel by zdôrazniť, že šesť týždňov by mala byť minimálna dĺžka. Minimálne obdobie je potrebné, aby sa ženy mohli primerane zotaviť z pôrodu a zároveň povzbudzuje dojčenie a pomáha vytvárať silné puto medzi matkou a dieťaťom.

4.6. Vzhľadom na dohovor OSN o právach dieťaťa (20) by Komisia mala vypracovať paralelnú štúdiu, ktorá by posúdila vplyv navrhovaných opatrení na dieťa. Musí byť postarané o dobrú výživu dieťaťa a jeho pohodu. Pohoda detí a význam detstva počas tohto nesmierne dôležitého obdobia života sú rozhodujúce samé o sebe, okrem toho však deti tvoria budúcu pracovnú silu a nedostatok starostlivosti a podpory v tomto ranom období života by mohol viesť k zlyhaniam v škole a neskôr k problémom s integráciou do spoločnosti.

4.7. Výbor súhlasí s novým ustanovením, podľa ktorého práceneschopnosť počas tehotenstva z dôvodu choroby alebo komplikácií vzniknutých v súvislosti s tehotenstvom by nemala mať vplyv na trvanie materskej dovolenky, ale vyzýva Komisiu, aby špecifikovala, aké obdobie pred pôrodom sa tým myslí. Ustanovenia smernice týkajúce sa tejto nesmie byť nejednoznačné (21).

4.8. Výbor súhlasí s tým, že členské štáty by mali prijať potrebné opatrenia na ochranu tehotných alebo dojčiacich pracovníčok v zmysle článku 2 (22) pôvodnej smernice pred dôsledkami neoprávneného prepustenia.

4.9. Výbor si uvedomuje skutočnosť, že v niektorých krajinách existuje strop pre dávky vyplácané počas materskej dovolenky vo výške nemocenskej dávky poberanej počas choroby, chcel by však zdôrazniť, že zníženie platu oproti predchádzajúcej mzde má negatívny vplyv a trestá ženy za ich biologickú úlohu byť matkou a neberie do úvahy význam materstva. Nižší plat má tiež dlhodobé následky, a to najmä na ich dôchodkové nároky.

4.10. Ochrana pracovného miesta predstavuje možnosť ako zabezpečiť rast pôrodnosti, primeranú dĺžku materskej dovolenky a vyšší podiel žien na trhu práce. V súvislosti s tým je potrebné zaviesť pohyblivý pracovný čas a rôzne úväzky. Podľa dôvodovej správy smernice: „… krivky pôrodnosti je možné pozitívne ovplyvniť prostredníctvom koordinovaných verejných politík vytvárajúcich materiálne a psychologické prostredie vhodné pre rodinu a deti“ (23).

4.11. Väčšia pozornosť by sa mala venovať opatrovateľskej úlohe starých rodičov a ostatných členov rodiny, ktorí podporujú pracujúcich rodičov. Úloha ostatných členov rodiny by mohla prispieť k zachovaniu rodinných usporiadaní, zapájaniu starších ľudí, k zosúladeniu pracovného, rodinného a súkromného života a zníženiu stresu pracujúcich rodičov a pomohla by riešiť potreby trhu práce. Do úvahy by sa preto tiež mali brať pozitívne rodičovské iniciatívy a programy podporované všetkými členskými štátmi EÚ, ako aj mnohé dostupné štátne programy (24). Avšak dočasná doplnková starostlivosť, ktorú poskytujú členovia rodiny nenahrádza zodpovednosť štátu poskytovať kvalitatívne a kvantitatívne vhodné zariadenia starostlivosti o deti.

4.12. Starostlivosť o deti je pre ženy formou zamestnania, ale musí sa zabezpečiť jej kvalita a normy. Barcelonské ciele sa snažia o to, aby do roku 2010 aspoň 33 % detí vo veku do 3 rokov a 90 % detí od 3 rokov do začiatku povinnej školskej dochádzky mohlo byť umiestnených v predškolských zariadeniach, pre iné formy starostlivosti o deti však neexistujú osobitné ustanovenia. Ak by sa aj podarilo do predškolských zariadení umiestniť 33 % detí, čo sa stane so zvyšnými dvoma tretinami?

4.13. Vzhľadom na kvalitu starostlivosti o deti existuje len málo informácií o neformálnych službách, poskytovaných v domácnostiach často nekvalifikovanými, neregistrovanými domácimi opatrovateľkami a pestúnkami, ktoré sa nachádzajú mimo uznaných sledovateľných systémov. Tieto pracovníčky nie sú súčasťou formálnych zamestnaneckých štruktúr, a preto im chýba náležitá ochrana na pracovisku. Členské štáty a miestne samosprávy by sa mali snažiť o zabezpečenie kvalitnej starostlivosti vo všetkých jej formách. Sociálni partneri by mali žiadať nariadenia a transparentnosť nie len u profesionálnych poskytovateľov starostlivosti o deti, ale tiež vo všetkých formách domácej neformálnej starostlivosti, a to prostredníctvom podpory a vyžadovania odborných školení a dohľadu. Daňové stimuly by mohli prispieť k vytvoreniu kvalifikovanejších zariadení starostlivosti o deti. Keďže v oblasti starostlivosti o deti pracuje veľké množstvo žien, zlepšenie pracovných podmienok a kvalifikácie v tomto odvetví by tiež prispelo k celkovej stratégii EÚ v tejto oblasti.

V Bruseli 13. mája 2009 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) Spoločná pozícia riadiacej skupiny sociálnej platformy k pozmeňovacím návrhom k smernici, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 92/85/EHS o materskej dovolenke, 19. februára 2009.

(2) „Z hľadiska všeobecného verejného zdravia sa odporúča výlučne dojčiť deti počas prvých šiestich mesiacov života, aby mohli optimálne rásť, rozvíjať sa a byť zdravé“, Global Strategy on Infant and Young Child Feeding (Globálna stratégia kŕmenia detí a dojčiat) – A55/15, odsek 10 na stránke: http://www.who.int/nutrition/topics/infantfeeding_recommendation/en/index.html. Pozri tiež Michael S. Kramer, Ritsuko Kakuma: The optimal duration of exclusive breastfeeding – A systematic review (Optimálne trvanie výlučného dojčenia – systematický prehľad), Svetová zdravotnícka organizácia, 2002, na stránke: http://www.who.int/nutrition/topics/optimal_duration_of_exc_bfeeding_review_eng.pdf.

(3) Pozri http://www.unicef.org.

(4) Pozri smernicu Rady 92/85/EHS z 19. októbra1992, článok 2, Definície: Na účely tejto smernice:

a) tehotnou pracovníčkou sa rozumie tehotná pracovníčka, ktorá svojho zamestnávateľa informovala o svojom stave v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi a/alebo vnútroštátnou praxou;

b) pracovníčkou krátko po pôrode sa rozumie pracovníčka, ktorá je krátko po pôrode v zmysle vnútroštátnych právnych predpisov a/alebo vnútroštátnej praxe a ktorá o svojom stave informovala svojho zamestnávateľa v súlade s týmito vnútroštátnymi právnymi predpismi a/alebo praxou;

c) dojčiacou pracovníčkou sa rozumie pracovníčka, ktorá dojčí dieťa v zmysle vnútroštátnych právnych predpisov a/alebo vnútroštátnej praxe a ktorá o svojom stave informovala svojho zamestnávateľa v súlade s týmito vnútroštátnymi právnymi predpismi a/alebo praxou.

(5) Lamb, M.E., Ahnert, L: Nonparental child care: Context, concepts, correlates and consequences (Mimorodičovská starostlivosť o deti: kontext, koncepcie, súvislosti a dôsledky), in: Damon W., Lerner R. M., Renninger K. A., Sigel T. E.: Handbook of Child Psychology (Vol.4), Child Psychology in Practice (Príručka detskej psychológie (štvrtý zväzok), Detská psychológia v praxi), Hoboken, New Jersey a Chichester, Willey, s. 950 – 1016 (2006).

(6) V kontexte dokumentu Európskej komisie „K stratégii EÚ v oblasti práv dieťaťa“, zo 4. júla 2006 (http://europa.eu/scadplus/leg/en/lvb/r12555.htm).

(7) Plán uplatňovania rovnosti žien a mužov 2006 – 2010, KOM(2006) 92 v konečnom znení.

(8) Pozri Prílohu II k Záverom predsedníctva z 23. a 24. marca 2006 na stránke: http://register.consilium.europa.eu/pdf/sk/06/st07/st07775-re01.sk06.pdf.

(9) Uznesenie Európskeho parlamentu z 21. februára 2008 o demografickej budúcnosti Európy [2007/2156(INI) (A6-0024/2008)] na stránke: http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2008-0066+0+DOC+XML+V0//SK.

(10) Uznesenie Európskeho parlamentu z 27. septembra 2007 o rovnosti mužov a žien v Európskej únii [2007/2065(INI) (P6_TA(2007)0423)] na stránke:

http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2007-0423+0+DOC+XML+V0//SK.

(11) Pozri Prílohu II k Záverom predsedníctva z 13. a 14. marca 2008 na stránke: http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/sk/ec/99424.pdf.

(12) Oznámenie Komisie na tému „Zhrnutie pre občanov – lepšie podmienky materskej dovolenky vytvorené na podporu zosúladenia rodinného a pracovného života“ (http://www.ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=611&langId=en); Spoločná pozícia sociálnej platformy k revízii smernice Rady 96/34/EC z 3. júna 1996 o rámcovej dohode o rodičovskej dovolenke, január 2009.

(13) K stratégii EÚ v oblasti práv dieťaťa, KOM(2006) 367 v konečnom znení.

(14) Pozri bod 72 Záverov predsedníctva z 23. a 24. marca 2006 (odkaz v poznámke pod čiarou č. 6).

(15) Návrh Európskej ženskej lobby k návrhu Komisie na smernicu, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 92/85/EHS z januára 2009, s. 2.

(16) Pozri bod 4.5 v konkrétnych pripomienkach.

(17) Najmä prostredníctvom spomenutej Lisabonskej stratégie pre rast a zamestnanosť.

(18) Pozri poznámky pod čiarou 2 a 3.

(19) http://www.ilo.org/ilolex/cgi-lex/convde.pl?C183.

(20) Dohovor o právach dieťaťa, ktorý bol prijatý 20. novembra 1989 uznesením Valného zhromaždenia OSN č. 44/25 a ktorý nadobudol účinnosť 2. septembra 1990 v súlade s článkom 49. http://www2.ohchr.org/english/law/crc.htm.

(21) Nový článok 8, bod 5, ktorý sa týka „štyroch alebo viacerých týždňov“ (KOM(2008)637 v konečnom znení, s. 13).

(22) Pozri poznámku pod čiarou č. 4.

(23) Smernica KOM(2008) 637 v konečnom znení, s. 1.

(24) http://www.coe.int/t/dg3/youthfamily/enfance/parenting_en.asp.