SPRÁVA KOMISIE RADE o ustanovení o výnimke (článok 10 prílohy XI k služobnému poriadku) /* COM/2012/0476 final */





SPRÁVA KOMISIE RADE o ustanovení o výnimke (článok 10 prílohy XI k služobnému poriadku) zhrnutie V tejto správe Komisia predkladá tretie posúdenie podmienok ustanovenia o výnimke od roku 2011. Komisia pripomína zásady, ktoré sú základom príslušnej metódy, ako aj právny výklad ustanovenia o výnimke na základe rozsudku Súdneho dvora vo veci C-40/10. Komisia ďalej posudzuje hospodársku a sociálnu situáciu Únie od 1. júla 2011 do polovice mája roku 2012, keď bol vydaný dokument Európska hospodárska prognóza – jar 2012. Súdny dvor vo svojom rozsudku z 24. novembra 2010 vo veci C-40/10 zdôraznil, že ustanovenie o výnimke umožňuje zohľadniť dôsledky vážneho a zároveň náhleho zhoršenia hospodárskej a sociálnej situácie, pokiaľ by odmeny úradníkov neboli upravené dostatočne rýchlo prostredníctvom uplatnenia „bežnej metódy“. Súdny dvor konštatoval, že postup stanovený v článku 10 prílohy XI k služobnému poriadku predstavuje v rámci úpravy odmien jedinú možnosť, ako zohľadniť hospodársku krízu a v dôsledku toho sa odchýliť od použitia kritérií stanovených v článku 3 ods. 2 uvedenej prílohy. Stanovenou metódou sa v súlade so zásadou paralelnosti podrobne meria príslušná hospodárska a sociálna situácia v Únii a to, ako sa odráža v rozhodnutiach členských štátov týkajúcich sa platov štátnych zamestnancov. Zákonodarca starostlivo zvolil kritériá, ktoré sa majú zohľadniť v rámci úpravy odmien a dôchodkov; tieto kritériá sa môžu uplatniť pri raste aj poklese hospodárstva. Ustanovenie o výnimke nie je ustanovením o hospodárskom cykle; má sa preto použiť iba v prípade extrémneho vývoja v EÚ, ktorý sa uvedenou metódou nedá zmerať. Nemá sa použiť zakaždým, keď je EÚ vo fáze poklesu v rámci hospodárskeho cyklu. Pri posudzovaní toho, či je v roku 2012 potrebné uplatniť ustanovenia o výnimke, použila Komisia 15 ukazovateľov. Posledné prognózy GR ECFIN ukazujú, že hospodárstvo EÚ bude v roku 2012 pravdepodobne stagnovať (rast HDP o 0,1 %) a hospodársky rast naberie tempo v roku 2013 (rast HDP o 1,3 %). Očakáva sa, že mzdy v celom hospodárstvo porastú v rokoch 2012 a 2013 o 2,1 %. Predpokladá sa, že sa kúpna sila štátnych úradníkov a pracovníkov EÚ v roku 2012 zníži. Do konca mája žiadny z členských štátov neprognózoval zníženie miezd v druhej polovici roku 2012. Komisia sa takisto zaoberala žiadosťou Rady o zistenie počtu členských štátov, v súvislosti s ktorými prebieha postup pri nadmernom deficite, a posúdila spojitosť tohto ukazovateľa s deficitom štátneho rozpočtu a výškou verejného dlhu. V tejto správe sa dospelo k záveru, že počas referenčného obdobia od 1. júla 2011 do polovice mája 2012 nedošlo k žiadnemu vážnemu a náhlemu zhoršeniu hospodárskej a sociálnej situácie v Únii, ktorú by nebolo možné zohľadniť pri bežnom uplatnení metódy, a že nie je dôvod na predloženie návrhu podľa článku 10 prílohy XI k služobnému poriadku. Komisia pripomína, že v reakcii na všeobecnú ťažkú hospodársku situáciu už predložila Európskemu parlamentu a Rade návrh, vďaka ktorému by bolo možné dosiahnuť významné úspory v nasledujúcich rokoch a ešte väčšie úspory v dlhodobom horizonte. Návrh obsahuje novú a revidovanú metódu, ako aj úpravy mechanizmu ustanovenia o výnimke. 1. Úvod V marci 2012 Rada adresovala Komisii nasledujúcu žiadosť[1]: „RADA PRIPOMÍNA, že výklad ustanovenia o výnimke z článku 10 prílohy XI služobného poriadku, pokiaľ ide o úpravu platov a dôchodkov úradníkov a ostatných zamestnancov s účinnosťou od 1. júla 2011, je v súčasnosti predmetom konania pred Európskym súdnym dvorom. KONŠTATUJE, že hospodárska a sociálna situácia v EÚ naďalej vyvoláva znepokojenie. ŽIADA preto v súlade s článkom 241 ZFEÚ Komisiu, aby pozorne sledovala vývoj hospodárskej a sociálnej situácie a aby na základe článku 10 prílohy XI služobného poriadku predložila správu, v ktorej na základe objektívnych údajov poskytnutých Komisiou posúdi, či ide o vážne a náhle zhoršenie ekonomickej a sociálnej situácie v rámci EÚ, a aby predložila primerané návrhy vždy, keď dôjde k takémuto vážnemu a náhlemu zhoršeniu, a v každom prípade v dostatočnom časovom predstihu, aby ich Európsky parlament a Rada mohli preskúmať a prijať do konca roku 2012. ŽIADA Komisiu, aby okrem údajov uvedených v správe za rok 2011 zohľadnila aj počet členských štátov, v súvislosti s ktorými prebieha postup pri nadmernom deficite.“ Podľa článku 241 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) môže Rada uznášajúca sa jednoduchou väčšinou požiadať Komisiu, aby urobila šetrenie, ktoré pokladá za potrebné na dosiahnutie spoločných cieľov a aby jej predložila vhodné návrhy. Ak Komisia návrh nepredloží, musí informovať Radu o dôvodoch. Táto správa reaguje na žiadosť Rady a je v súlade s článkom 241 ZFEÚ. Okrem toho sa Komisia v roku 2011 zaviazala, že v roku 2012 opätovne preskúma uplatňovanie ustanovenia o výnimke. Toto je tretie posúdenie podmienok určených v ustanovení o výnimke. Dve predchádzajúce posúdenia boli predložené 13. júla 2011 [KOM(2011) 440] a 13. decembra 2011 [KOM(2011) 829]. Toto posúdenie pokrýva obdobie, ktoré sa začína dňom účinnosti poslednej ročnej úpravy odmien a dôchodkov (1. júl 2011) a končí dňom, keď boli poskytnuté najnovšie údaje pre potreby tejto správy (polovica mája 2012). Okrem toho poskytuje výhľad hospodárskej a sociálnej situácie v rokoch 2012 a 2013 založený na prognózach. Vo svojej žiadosti Rada konkrétne požiadala Komisiu, aby vzala do úvahy počet členských štátov, v súvislosti s ktorými prebieha postup pri nadmernom deficite. Komisia rieši túto osobitnú žiadosť na základe svojho všeobecného hodnotenia verejných financií. 2. Právny základ Podľa článku 65 služobného poriadku, „…Rada každý rok upraví odmeny úradníkov a ostatných zamestnancov Únie. Táto úprava sa uskutoční v septembri na základe spoločnej správy Komisie na základe spoločného indexu, ktorý pripraví Štatistický úrad Európskej únie po dohode s vnútroštátnymi štatistickými úradmi členských štátov; index bude odrážať situáciu k 1. júlu v každej z krajín Únie. Počas tejto úpravy Rada zváži, či v rámci hospodárskej a sociálnej politiky Únie je potrebné upraviť odmeny. Do úvahy vezme najmä všetky zvýšenia miezd vo verejnej službe a potreby prijatia nových úradníkov.“ Podľa článku 65a služobného poriadku sú pravidlá vykonávania článkov 64 a 65 uvedené v prílohe XI. V článku 3 ods. 1 a ods. 2 prílohy XI k služobnému poriadku sa uvádza: „1. S účinnosťou od 1. júla a podľa článku 65 ods. 3 služobného poriadku Rada pred koncom každého roka rozhodne, na návrh Komisie a na základe kritérií stanovených v oddiele 1 tejto prílohy, o úprave odmien a dôchodkov. 2. Veľkosť úpravy sa zistí tak, že bruselský medzinárodný index sa vynásobí špecifickým ukazovateľom. Úprava sa vyjadrí v čistej hodnote ako jednotná cezhraničná percentuálna sadzba.“ V článku 10 prílohy XI k služobnému poriadku (ustanovenie o výnimke) sa uvádza: „V prípade vážneho a náhleho zhoršenia hospodárskej a sociálnej situácie v Únii, hodnotenej na základe objektívnych údajov poskytnutých Komisiou na tento účel, Komisia predloží potrebné návrhy, o ktorých Európsky parlament a Rada rozhodnú v súlade s článkom 336 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.“ Vzťah medzi článkom 3 prílohy XI k služobnému poriadku a ustanovením o výnimke preskúmal Súdny dvor vo svojom rozsudku vo veci C-40/10 Komisia/Rada. Súdny dvor poukázal na to, že ustanovenie o výnimke „...vo výnimočnej situácii […] umožňuje jednorazové odchýlenie sa od metódy upravenej v článku 3 prílohy XI k služobnému poriadku, ale bez toho, aby došlo k zmene a doplneniu tejto metódy alebo jej zrušeniu pre nasledujúce roky“ (bod 74, podčiarknutie bolo doplnené). Súdny dvor okrem toho objasnil, že „...Komisia ho vo svojej správe z 27. júna 1994 o uplatnení ustanovenia o výnimke [SEK(94) 1027 v konečnom znení, v bode II.3, s. 5 a 6] posúdila tak, že toto ustanovenie umožňuje zohľadniť dôsledky vážneho a zároveň náhleho zhoršenia hospodárskej a sociálnej situácie, pokiaľ by odmeny úradníkov neboli upravené dostatočne rýchlo prostredníctvom uplatnenia ,bežnej metódy‘“ (bod 75, podčiarknutie bolo doplnené). Súdny dvor konštatoval, že: „... postup stanovený v článku 10 [prílohy XI k služobnému poriadku] predstavuje v rámci úpravy odmien jedinú možnosť, ako zohľadniť hospodársku krízu a v dôsledku toho sa odchýliť od použitia kritérií stanovených v článku 3 ods. 2 uvedenej prílohy“ (bod 77, podčiarknutie bolo doplnené). Tento záver nemôže vyvrátiť ani skutočnosť, že uplatnenie článku 10 prílohy XI služobného poriadku závisí od návrhu Komisie. Najmä z článku 17 ods. 2 ZEÚ vyplýva, že navrhovací monopol Komisie, ktorý jej zmluvy v legislatívnom konaní v zásade priznávajú, je v súlade s inštitucionálnou rovnováhou stanovenou týmito zmluvami“ (bod 78). 3. Ciele a základné zásady metódy Komisia sa domnieva, že je vhodné zopakovať ciele a zásady, ktoré sú základom metódy úpravy platov a dôchodkov. Je vhodné uviesť, že rozsah pôsobnosti a uplatňovanie ustanovenia o výnimke je v súčasnosti predmetom súdneho preskúmania vo veci C-66/12 pred Súdnym dvorom. Ustanovenia aktuálnej metódy úpravy odmien a dôchodkov sa uplatňujú od 1. júla 2004 do 31. decembra 2012 a sú uvedené v článkoch 64, 65 a 65a služobného poriadku a v jeho prílohe XI. Hlavné ciele metódy sú: – automatická úprava miezd, aby sa zabránilo prerušeniu práce všetkých inštitúcií a agentúr Únie každoročnými vyjednávaniami a možnými štrajkmi, – transparentné, účinné a pomerne jasné pravidlá stanovenia úpravy miezd úradníkov a ostatných zamestnancov inštitúcií EÚ, vychádzajúce z politických rozhodnutí prijatých členskými štátmi vo vzťahu k úradníkom verejnej správy vlastnej krajiny. S cieľom zabezpečiť správne uplatňovanie metódy sa stanovili tieto zásady: – rovnosť kúpnej sily úradníkov EÚ na rôznych služobných miestach, – paralelnosť s úradníkmi jednotlivých členských štátov, pokiaľ ide o vývoj kúpnej sily. V rámci uvedenej metódy je potrebné podrobnejšie preskúmať dve hľadiská: – zásadu paralelnosti, – časový posun. 3.1. Zásada paralelnosti V súlade s článkom 1 ods. 4 prílohy XI, výpočet (globálneho) špecifického ukazovateľa odráža priemernú zmenu čistej odmeny štátnych úradníkov v ústredných štátnych správach v reálnom vyjadrení, t. j. so zreteľom na infláciu v členskom štáte, v ktorom pracujú. Podľa ustanovení článku 3 ods. 2 prílohy XI sa následne prostredníctvom bruselského medzinárodného indexu (BII) zmeria inflácia spotrebiteľských cien v Bruseli, ktorý je referenčným miestom výkonu práce väčšiny úradníkov EÚ. Bruselský medzinárodný index sa nakoniec vynásobí špecifickým ukazovateľom a výsledok tohto výpočtu predstavuje nominálnu ročnú úpravu základných platov úradníkov EÚ, ktorá môže byť kladná alebo záporná. Zmeny kúpnej sily úradníkov EÚ teda v plnej miere určuje globálny špecifický ukazovateľ, čo zabezpečuje rovnovážnosť s vývojom kúpnej sily štátnych úradníkov. Toto je zásada paralelnosti. 3.2. Časový posun obsiahnutý v metóde V súlade s článkom 1 ods. 2 a ods. 4 prílohy XI k služobnému poriadku by mal bruselský medzinárodný index zohľadňovať zmeny spotrebiteľských cien v období od júna predchádzajúceho roku do júna aktuálneho roku a Eurostat by mal vypočítať špecifický ukazovateľ tak, aby odrážal zmeny reálnych odmien štátnych úradníkov v ústredných štátnych správach štátov zahrnutých do vzorky v období od 1. júla predchádzajúceho roka do 1. júla aktuálneho roka. Podľa článku 3 ods. 1 prílohy XI k služobnému poriadku a s účinnosťou od 1. júla musí Rada pred koncom každého roka na návrh Komisie rozhodnúť o úprave odmien a dôchodkov. Maximálna lehota platnosti ročnej úpravy je jeden rok. Pred konečným prijatím nariadenia o úprave miezd, ktoré sa musí uskutočniť do 31. decembra, je možné využiť lehotu šiestich mesiacov na opravy, ktoré sa uplatňujú spätne. Zákonodarca sa domnieval, že metóda môže fungovať s týmto časovým posunom a že úradníci EÚ a ostatní zamestnanci budú schopní znášať dôsledky ročnej inflácie. Preto sa v článku 65 ustanovuje len jeden ročný termín na úpravu odmien. Na základe článkov 4 – 8 prílohy XI k služobnému poriadku je však možné vykonať prechodnú úpravu odmien, pokiaľ v období od júna do decembra došlo k výraznej zmene životných nákladov. 4. Ustanovenie o výnimke Zákonodarca prijal ustanovenie o výnimke ako neoddeliteľnú súčasť metódy. Toto ustanovenie obsahuje niekoľko podmienok, ktoré sú spojené s určitými účinkami a ktoré treba splniť pred prijatím akéhokoľvek opatrenia: – zhoršenie situácie musí byť vážne a zároveň náhle, musí mať vplyv na hospodársku a sociálnu situáciu na úrovni Únie a musí byť hodnotené na základe objektívnych údajov poskytnutých Komisiou, – zhoršenie situácie musí mať natoľko výnimočnú povahu, pokiaľ ide o načasovanie a rozsah, že ho nie je možné náležite zohľadniť prostredníctvom bežnej metódy. V ustanovení o výnimke sa určuje, že ak neexistujú objektívne dôvody na jej uplatnenie, Komisia je povinná predložiť vhodné návrhy, o ktorých rozhodne Európsky parlament a Rada v súlade s článkom 336 ZFEÚ. Ako rozhodol Európsky súdny dvor vo veci C-40/10, ustanovenie o výnimke „vo výnimočnej situácii […] umožňuje jednorazové odchýlenie sa od metódy upravenej v článku 3 prílohy XI k služobnému poriadku, ale bez toho, aby došlo k zmene a doplneniu tejto metódy alebo jej zrušeniu pre nasledujúce roky.“ Okrem toho podľa znenia článku 10 prílohy XI služobného poriadku „je jeho cieľom umožniť inštitúciám reagovať na náhle udalosti, ktoré si vyžadujú skôr jednorazový zásah ako kompletnú zmenu ,bežnej‘ metódy úpravy odmien.“ 4.1. Podmienky uplatnenia ustanovenia o výnimke Znenie ustanovenia o výnimke by sa malo podrobne preskúmať, keďže na to, aby bolo možné ustanovenie uplatniť, musia byť splnené všetky podmienky stanovené v článku 10 prílohy XI k služobnému poriadku. Pojem „zhoršenie“ sa používa na opísanie oslabenia hospodárskej a sociálnej situácie. To, či došlo k „vážnemu“ zhoršeniu ekonomickej a sociálnej situácie, by sa malo určiť so zreteľom na rozsah a dobu trvania pozorovaných hospodárskych a sociálnych dôsledkov. To, či zhoršenie ekonomickej a sociálnej situácie bolo „náhle“, by sa malo posúdiť so zreteľom na rýchlosť a predvídateľnosť hospodárskych a sociálnych dôsledkov. V tejto súvislosti je osobitne dôležité rozlišovať medzi bežnými výkyvmi hospodárskeho cyklu a výkyvmi spôsobenými vonkajšími okolnosťami. Zákonodarca oprávnil Komisiu určiť objektívne údaje, ktoré Komisia použije na posúdenie toho, či sú splnené podmienky na uplatnenie ustanovenia o výnimke. Komisia sa domnieva, že základom tohto posúdenia by mal byť rad objektívnych ukazovateľov, ktoré sa týkajú hospodárskej a sociálnej oblasti. Ukazovatele by mali vyhovovať nasledujúcemu súboru relevantných a všeobecne uznaných zásad[2]: – Ukazovateľ by mal zachytiť podstatu problému a mal by mať jasný a uznaný normatívny výklad. – Ukazovateľ by mal byť stabilný a štatisticky overený. – Ukazovateľ by mal byť aktuálny a v prípade potreby podliehať revízii. – Ukazovatele by sa mali zameriavať na EÚ ako celok, a nie na jednotlivé členské štáty. – Ukazovatele by mali byť vo vzájomnom súlade. – Súbor ukazovateľov by mal byť pre občanov EÚ čo najtransparentnejší a najprístupnejší. – Vždy, keď je to možné, by sa mali využiť už existujúce súbory ukazovateľov. V súlade s týmito zásadami je vhodných týchto 15 ukazovateľov: – hospodárska činnosť: rast HDP, domáci dopyt, stav zásob, čistý vývoz, súkromná spotreba, verejná spotreba, celkové investície a inflácia (harmonizovaný index spotrebiteľských cien – HICP) v rámci Únie, – verejné financie: saldo verejných financií a úroveň verejného dlhu v Únii, pracovný trh: celková zamestnanosť, miera nezamestnanosti a kompenzácia zamestnancov v Únii, – ukazovatele nálady: ukazovateľ ekonomického sentimentu a očakávania v oblasti zamestnanosti v Únii. V záujme posúdenia aktuálneho splnenia kritérií ustanovených v ustanovení o výnimke by sa mala vykonať analýza hospodárskej a sociálnej situácie v období od júla 2011 do polovice mája 2012 (v závislosti od dostupnosti relevantných údajov alebo prognóz), keďže ročná úprava na rok 2011 už pokryla obdobie pred 1. júlom 2011. Tento postup je v súlade s vymedzením pojmu „náhle zhoršenie“, ktorý obsahuje článok 10 prílohy XI k služobnému poriadku. S cieľom poskytnúť všeobecný prehľad je však podľa potreby prezentované aj dlhšie obdobie. 4.2. Zachovanie zásady paralelnosti Stanovenou metódou sa v súlade so zásadou paralelnosti podrobne meria príslušná hospodárska a sociálna situácia v Únii a to, ako sa odráža v rozhodnutiach členských štátov týkajúcich sa platov štátnych zamestnancov. Zákonodarca starostlivo zvolil kritériá, ktoré sa majú zohľadniť v rámci úpravy odmien a dôchodkov; tieto kritériá sa môžu uplatniť pri raste aj poklese hospodárstva. Metóda úpravy odmien a dôchodkov je účinná už takmer štyridsať rokov. Počas tohto obdobia prešlo hospodárstvo EÚ obdobiami rýchleho rastu, ale aj obdobiami spomalenia hospodárstva. Zásadu paralelnosti s úradníkmi členských štátov, pokiaľ ide o zmeny kúpnej sily, ktorá je v služobnom poriadku zakotvená od roku 1962, treba zachovať aj v čase hospodárskeho spomalenia v Európskej únii. Tento postup je v plnom súlade s článkom 65, ktorý stanovuje, že počas ročnej úpravy sa má osobitne zohľadniť akékoľvek zvýšenie platov v štátnej správe. Ak však dôjde k náhlemu a vážnemu zhoršeniu situácie, ktoré bude mať natoľko výnimočnú povahu, pokiaľ ide o načasovanie a rozsah, že ho nebude možné náležite zohľadniť prostredníctvom danej metódy, malo by sa použiť ustanovenie o výnimke. Rozdielny výklad by viedol k nesúrodým výsledkom: napriek tomu, že metóda dokáže náležite zachytiť hospodársky a sociálny vývoj v EÚ prostredníctvom jeho vplyvu na platy štátnych zamestnancov v členských štátoch, zákonodarca by musel prijať výnimočné opatrenia, pokiaľ ide o ročnú úpravu odmien a dôchodkov úradníkov EÚ. Takýto výklad by vybočoval z hospodárskej a sociálnej politiky Európskej únie, ako je ustanovená v článku 65 služobného poriadku. To isté platí aj pre časový posun obsiahnutý v metóde. Referenčné obdobie zahŕňa podľa vymedzenia maximálnu lehotu úpravy platov v dĺžke jedného roka (táto lehota však môže byť v skutočnosti kratšia). Hoci sa zákonodarca domnieval, že uvedená metóda by mala fungovať s týmto časovým posunom, ustanovenie o výnimke ho umožňuje skrátiť, pokiaľ členské štáty pristúpili k výrazným opatreniam pri úprave platov štátnych úradníkov, ktoré by sa mali uplatniť aj na úradníkov EÚ ešte pred ďalšou ročnou úpravou. Keď je teda potrebné predložiť príslušné návrhy, tieto musia odrážať výnimočný vývoj, ktorý metóda náležite nezachytila. Tieto návrhy by nemali prekračovať rámec vykonávacích pravidiel stanovených v prílohe XI Služobného poriadku: neexistuje žiadny objektívny dôvod na uplatnenie iných kritérií, ako je zmena kúpnej sily vo verejnej správe v členských štátoch, pretože by to oslabilo účinky metódy a malo za následok dodatočné opatrenia týkajúce sa zamestnancov EÚ, ktoré neboli uplatnené voči zamestnancom v členských štátoch. Nakoniec treba poznamenať, že ustanovenie o výnimke nie je ustanovením o hospodárskom cykle. Ako už bolo uvedené, zákonodarca starostlivo zvolil kritériá, ktoré sa majú zohľadniť v rámci úpravy odmien a dôchodkov; tieto kritériá sa môžu uplatniť v čase hospodárskeho rastu, ako aj pri poklese hospodárstva. Metódu možno uplatniť rovnako v čase nárastu i poklesu miezd v členských štátoch a zvýšenie alebo zníženie kúpnej sily štátnych zamestnancov sa priamo odzrkadlí na mzdách a dôchodkoch úradníkov EÚ. Ustanovenie o výnimke sa má teda využiť len v prípade mimoriadneho vývoja v EÚ a iba ak sa tento vývoj nedá zmerať bežnou metódou. Nemá sa využívať zakaždým, keď sa EÚ nachádza vo fáze poklesu v rámci hospodárskeho cyklu. 5. Hospodárska a sociálna situácia v EÚ 5.1. Predchádzajúce obdobie 5.1.1. Ročná úprava v roku 2011 V období od júla 2010 do júla 2011 pristúpilo k zvýšeniu nominálnych platov päť z ôsmich členských štátov použitých vo vzorke (pozri tabuľku 1). V dôsledku toho došlo k priemernému nárastu nominálnej mzdy o 1,1 %. Z dôvodu inflácie (2,9 %) došlo k poklesu kúpnej sily štátnych zamestnancov (– 1,8 %). Táto strata kúpnej sily sa musela automaticky uplatniť na platy úradníkov EÚ a pri zohľadnení vysokej miery inflácie v Bruseli, vyjadrenej bruselským medzinárodným indexom (3,6 %), bolo jej výsledkom 1,7 % nominálne zvýšenie platov zamestnancov EÚ (pozri tabuľku 2). Rada sa však rozhodla neprijať návrh Komisie na ročnú úpravu v roku 2011 a porušila tak zásadu paralelnosti zakotvenú v služobnom poriadku. To viedlo k ďalšiemu zhoršeniu kúpnej sily úradníkov EÚ (– 3,6 %) v porovnaní s úradníkmi členských štátov (– 1,8 %). 5.1.2. Odchýlka od zásady paralelnosti V záujme uplatnenia zásady paralelnosti ustanovenej v metóde úpravy odmien úradníkov EÚ sa sledujú zmeny v mzdách úradníkov členských štátov a pri určovaní vývoja kúpnej sily platov úradníkov EÚ sa uplatňuje priemerná zmena kúpnej sily úradníkov členských štátov. Ročná úprava vypočítaná ako referenčná hodnota na dané 12-mesačné obdobie sa však zohľadňuje pri úprave miezd vo verejnej správe EÚ až v nasledujúcom roku. Kúpna sila úradníkov EÚ sa preto riadi priemernou kúpnou silou úradníkov členských štátov, ktoré tvoria reprezentatívnu vzorku, a podľa systematického časového posunu obsiahnutého v metóde. Ako však Komisia upozornila už v roku 2008[3], zásada paralelnosti je čiastočne znefunkčnená, čo môže potenciálne poškodiť úradníkov EÚ z dvoch dôvodov. Hoci sú ich platy ovplyvnené zmenami štátnych sociálnych odvodov prostredníctvom špecifického ukazovateľa, sociálne odvody úradníkov EÚ sa pravidelne upravujú aj nezávisle. Druhým prvkom dvojitého započítania sú osobitné odvody, ktoré predstavujú dodatočný odvod z odmien úradníkov EÚ. Tieto prvky by sa mali takisto zohľadniť s cieľom náležite porovnať kúpnu silu úradníkov členských štátov a úradníkov EÚ (pozri tabuľky 3 a 4). V dôsledku toho kumulatívna kúpna sila[4] úradníkov členských štátov klesla počas ôsmich rokov od roku 2003 do roku 2011 o 3,6 %, zatiaľ čo kúpna sila úradníkov EÚ klesla za zodpovedajúce obdobie 7 rokov od roku 2004 do roku 2011 o 4,2 % a zamietavé rozhodnutie Rady z decembra 2011 o uplatnení metódy mala za následok ešte väčší pokles kúpnej sily úradníkov EÚ, t. j. pokles celkovo o 7,6 % medzi rokmi 2004 a 2012 (pozri graf 1). Zásada paralelnosti by sa mala v rôznych hospodárskych cykloch zachovať. Toto presvedčenie pramení z predpokladu, že členské štáty prijmú vhodné opatrenia, pokiaľ ide o ich štátnych zamestnancov, čo bude mať priamy vplyv na platy úradníkov EÚ. Napriek tejto zásade sa odmeny úradníkov EÚ od roku 2004 značne odkláňajú od odmien úradníkov členských štátov, a to na úkor verejnej správy EÚ. 5.2. Posúdenie hospodárskej a sociálnej situácie EÚ počas referenčného obdobia 5.2.1. Perspektíva pomalého hospodárskeho rastu Recesia sa za EÚ ako celok skončila na jeseň v roku 2009 a pripravila pôdu pre oživenie v roku 2010. Celkovo sa HDP v EÚ za celý rok 2010 zvýšil o 2,0 %. V roku 2011 ročné údaje EÚ ukázali viditeľný rast, najmä vďaka dobrému začiatku prvého štvrťroka. Celkovo sa HDP v EÚ za celý rok 2011 zvýšil o 1,5 %. Oživenie krátkodobo ustalo v poslednom štvrťroku 2011, pričom sa vývoj HDP zmenil na mierne záporný. Rýchly odhad Eurostatu na prvý štvrťrok 2012 ukazuje stabilizáciu HDP (miera rastu HDP v EÚ v porovnaní s predchádzajúcim kvartálom bude 0 %) a prognóza GR ECFIN[5] naznačuje pomalý rast v rámci EÚ do konca roka. Podľa rýchleho odhadu Eurostatu vydaného 15. mája 2012 HDP v EÚ v roku 2012 mierne vzrástol (0,1 %) v porovnaní s prvým štvrťrokom 2011. Vychádzajúc z predpokladu, že eurozóna úspešne zvládne problémy súvisiace s krízou, sa v priebehu roku 2012 očakáva navrátenie dôvery. Po prechodných šokoch spôsobiacich pokles dôvery a po jej opätovnom obnovení GR ECFIN predpovedá návrat mierneho hospodárskeho rastu v roku 2013, t. j. rastu vo výške 1,3 % v EÚ. V roku 2011 boli čisté vývozy hlavnou hybnou silou hospodárskeho rastu, pričom zásoby a domáci dopyt prispeli k rastu HDP len mierne. V roku 2012 bude vývoj domáceho dopytu a zásob pravdepodobne záporný, ale ich vplyv vykompenzujú čisté vývozy, čoho výsledkom bude veľmi mierny hospodársky rast za rok 2012. V roku 2013 sa predpokladá nárast domáceho dopytu, ktorý spolu s čistým vývozom prispeje k výraznejšiemu oživeniu hospodárskej činnosti (pozri graf 2). Od recesie, ktorá nastala v roku 2009, už kumulatívna hodnota HDP narastá. V roku 2011 vzrástol o 2,6 % (2006 sa používa ako základ) a podľa prognóz zostane veľmi blízko tejto hodnoty aj v roku 2012. V roku 2013 by mal nastať ďalší skok až na 4 % vďaka výraznejšiemu hospodárskemu rastu v danom roku. Indikátor ekonomického sentimentu (IES)[6] sa stabilizoval v prvom štvrťroku 2012, ale zostal pod svojím dlhodobým priemerom. Indikátor ekonomického sentimentu v EÚ bol v apríli stabilný na úrovni 93,2 bodov. V eurozóne klesol na 92,8 a prevážil tak výnosy zaznamenané počas prvého štvrťroka 2012. Pokles v eurozóne bol spôsobený najmä oslabením dôvery v odvetviach priemyslu a služieb. Dôvera sa zlepšila len v sektore maloobchodu. Pozitívnejší pohľad ESI v EÚ odráža výrazné zlepšenie v Spojenom kráľovstve[7]. Viditeľné zlepšenie ukazovateľa dôvery spotrebiteľov v máji 2012 by malo mať v blízkej budúcnosti pozitívny vplyv aj na indikátor ekonomického sentimentu. 5.2.2. Verejné financie sa začínajú prispôsobovať Vývoj verejných financií v eurozóne a EÚ aj naďalej charakterizuje fiškálna stratégia na prekonanie krízy, ktorá bola zavedená po recesii v rokoch 2008 – 2009. V súlade so závermi zasadnutia Rady, ktoré boli prvýkrát vydané v roku 2009 a znovu potvrdené v roku 2011 a začiatkom roka 2012, je hlavným cieľom stratégie na prekonanie krízy vrátiť verejné financie späť k udržateľnému vývoju v súlade s fiškálnymi pravidlami EÚ. Úsilie o fiškálnu konsolidáciu, ktoré sa začalo v roku 2010, sa zintenzívnilo v roku 2011 a viedlo k podstatnému zlepšeniu podmienok verejných financií v eurozóne aj v EÚ. Hospodársky cyklus, ktorý v prvej polovici roku 2011 ešte zaznamenával konjunktúru, tiež pozitívne prispel k tomuto zlepšeniu. Predpokladá sa, že celkový deficit verejných financií v eurozóne klesne na 3,2 % HDP v roku 2012, teda približne o 1 percentuálny bod HDP nižšie ako v roku 2011. Berúc do úvahy iba prijaté rozpočty a ostatné opatrenia dostatočne konkretizované členskými štátmi do termínu uzávierky, celkový rozpočtový deficit smeruje v roku 2013 k ďalšiemu zníženiu až na úroveň 2,9 % HDP. Podobný vývoj sa očakáva aj v celej EÚ, kde agregovaný deficit dosiahne podľa predpokladov 3,6 % HDP v roku 2012 a 3,3 % v roku 2013. Predpokladá sa, že pomer verejného dlhu k HDP sa bude v eurozóne aj v EÚ naďalej zvyšovať počas obdobia, ktorého sa prognózovanie týka, hoci v porovnaní s obdobím 2008 – 2010 pomalším tempom. Napriek tomu, že sa súčasné deficity znižujú, zvýšené úrokové platby kombinované s nižším rastom nominálneho HDP vedú k predpokladu, že zadlženosť veľmi mierne porastie. Vo všeobecnosti hrubý verejný dlh v eurozóne v roku 2013 dosiahne 92,5 % HDP, zatiaľ čo v EÚ podľa predpokladov mierne prekročí 87% HDP (pozri graf 6). Rámček: Počet členských štátov, v súvislosti s ktorými prebieha postup pri nadmernom deficite (EDP) Rada požiadala Komisiu, aby okrem údajov uvedených v správe Komisie za rok 2011 zohľadnila aj počet členských štátov, v súvislosti s ktorými prebieha postup pri nadmernom deficite. Tento ukazovateľ sa odvodzuje od celkového salda verejných financií, ktoré sa hodnotí v predchádzajúcej časti. Podľa názoru Komisie saldo verejných financií lepšie zohľadňuje podstatu problému. Počet členských štátov, v súvislosti s ktorými prebieha postup pri nadmernom deficite, neukazuje veľkosť deficitu, ale len naznačuje počet členských štátov, v ktorých je deficit nad hranicou 3 %. Treba poznamenať, že dôvody na to, aby sa uplatnil postup pri nadmernom deficite, sú v jednotlivých členských štátoch rozdielne z hľadiska ich štruktúry. V Maastrichtskej zmluve z roku 1992, ktorá počítala s vytvorením eura, bol stanovený spôsob, akým sa v rámci Únie vykonáva mnohostranný fiškálny dohľad. Tento dohľad, presadzovaný naposledy v rámci balíka šiestich opatrení („six-pack“) ako aj Zmluva o stabilite, koordinácii a riadení (TSCG), sú založené na postupe pri nadmernom deficite. V záujme hladkého fungovania hospodárskej a menovej únie (HMÚ) sa v článku 126 ZFEÚ ustanovuje, že členské štáty sa vyhýbajú nadmernému štátnemu deficitu vymedzenému v protokole o postupe pri nadmernom deficite v podobe referenčnej hodnoty pre ročný deficit verejných financií (3 %) a hrubý dlh (60 %) vo vzťahu k HDP na konci roka, pričom možno zohľadniť celý rad faktorov. Do konca mája 2012 bolo 23 členských štátov, v súvislosti s ktorými prebieha postup pri nadmernom deficite, a to BE, BG, CZ, DK, DE, IE, EL, ES, FR, IT, CY, LV, LT, HU, MT, NL, AT, PL, PT, RO, SI, SK a UK. Sedem z nich malo lehotu na korekciu deficitu v roku 2012, desať z nich má termín korekcie v roku 2013, ES v roku 2013, EL v roku 2014, zatiaľ čo IE a UK v roku 2015. Len tri členské štáty nedodržali lehotu na korekciu v roku 2011 (BG, HU a MT). Keďže pre jednotlivé členské štáty existujú rôzne štrukturálne dôvody na začatie postupu pri nadmernom deficite, samotné uvedenie ich počtu prinesie, ak vôbec, len nevýraznú pridanú hodnotu k ďalším ukazovateľom použitým v tejto správe, najmä k tým, ktoré sa týkajú verejných financií. Cieľom EDP je zlepšiť stav verejných financií v členských štátoch prostredníctvom individuálnych odporúčaní, preto jeho existenciu možno vnímať ako zámer dosiahnuť lepší stav verejných financií. Základným princípom v súčasnosti posilneného rámca hospodárskeho riadenia je, že zdravé verejné financie sú jediným spôsobom, ako vytvoriť zdravé hospodárske prostredie. Jeho podstatou je analyzovať stav verejných financií prostredníctvom kritérií stanovených právnymi predpismi. Toto je ešte dôležitejšie v záverečnej fáze EPD v prípade, keď členský štát dodržiava odporúčania už pred uplynutím konečného termínu. Preto sa počet členských štátov, v súvislosti s ktorými prebieha postup pri nadmernom deficite, periodicky mení v dôsledku opatrení na zníženie deficitu verejných financií pod úroveň 3 % HDP. Počet členských štátov, na ktoré sa vzťahuje tento postup, sa môže meniť z roka na rok. Nárast tohto počtu v roku 2009 spôsobilo zvýšenie verejných výdavkov vyplývajúcich z vládnych intervencií na finančných trhoch. Všetky členské štáty s výnimkou siedmich (BG, CZ, EE, MT, PL, RO a SK) informovali o rôznych intervenciách, ktoré vláda v súvislosti s finančnou krízou podnikla od roku 2007. Preto ukazovateľ počtu členských štátov, v súvislosti s ktorými prebieha postup pri nadmernom deficite, nemá výpovednú hodnotu. Relevantnejšie v tomto smere sú ukazovatele zohľadňujúce úroveň a zmenu deficitu verejných financií a hrubého dlhu v členských štátoch. Celkovo je možné konštatovať, že v sledovanom období dochádzalo k úprave verejných financií. Deficit verejných financií sa od roku 2008 výrazne zlepšil a očakáva sa, že v roku 2013 poklesne na 3,3 %, pričom miera zadlženosti sa v roku 2013 veľmi mierne zvýši na 87 % HDP. 5.2.3. Inflácia sa má postupne zmierniť Spotrebiteľské ceny v roku 2011 ovplyvňoval najmä rast svetových cien komodít a v niektorých členských štátoch zvýšenie nepriamych daní a regulovaných cien. Inflácia meraná harmonizovaným indexom spotrebiteľských cien (HICP) v roku 2011 dočasne prekročila 3 %, ale potom začala klesať v dôsledku oslabenia hospodárskeho prostredia. Pozvoľný pokles cien komodít, ako to naznačujú futurity komodít ku koncu tohto roka, ako aj relatívne slabá hospodárska činnosť, by mali ďalej znížiť infláciu vyjadrenú indexom spotrebiteľských cien. Rýchlejšiemu poklesu miery inflácie bránia fiškálne opatrenia prijaté v niekoľkých členských štátoch, najmä zvýšenie nepriamych daní a regulovaných cien. Návrat mierneho rastu koncom roka 2012 a v roku 2013 nespôsobí podľa predpokladov cenové tlaky, najmä preto, lebo produkčné medzery sa budú v EÚ a eurozóne zužovať veľmi pomaly. Pozvoľný pokles cien komodít ku koncu tohto roka v súlade s predpokladmi založenými na vývoji futurít, ako aj pomerne slabá hospodárska činnosť, by mali znížiť infláciu vyjadrenú indexom spotrebiteľských cien. Ďalej sa očakáva, že celková inflácia poklesne v dôsledku zníženia energetickej inflácie, čo odráža základné účinky súvisiace so zvyšovaním cien ropy na začiatku roku 2011. Návrat k miernemu rastu koncom roka 2012 a v roku 2013 nespôsobí podľa predpokladov žiadne podstatné inflačné tlaky, najmä preto, lebo produkčné medzery sa v EÚ a eurozóne zužujú veľmi pomaly. Predpokladá sa, že celková inflácia HICP zostane v roku 2013 na úrovni okolo 2 % (1,9 % v EÚ a 1,8 % v eurozóne) a tým bude v súlade s inflačnými očakávaniami. V roku 2013 sa hlavná inflácia, napriek určitému skresleniu spôsobenému zvýšením nepriamych daní a regulovaných cien, bude pohybovať paralelne (pozri graf 7). 5.2.4. Situácia na pracovnom trhu sa má stabilizovať Súčasný vývoj na trhu práce odráža dedičstvo dvojročnej recesie, ako aj stagnáciu v rokoch 2011 – 2012. Zlepšenie počas raných štádií zotavenia v rokoch 2009 až 2011 nebolo výrazné. Keďže spoločnosti prispôsobili svoje pracovné vstupy predovšetkým znížením počtu odpracovaných hodín na zamestnanca a nie znížením počtu zamestnancov, následná expanzia mala za následok v prvom rade normalizáciu pracovného času, ale žiadny alebo iba okrajový rast zamestnanosti. Vplyvom klesajúcej zamestnanosti v druhej polovici roka 2011 sa miera nezamestnanosti v roku 2012 zvýšila na 10,3 % a očakáva sa, že zostane na tejto úrovni aj v roku 2013 (pozri graf 8). V súlade s týmto vývojom sa predpoklady zamestnanosti v odvetví priemyslu a služieb EÚ v prieskumoch Komisie znížili ku koncu roku 2011 a zostali na nízkej úrovni aj v prvom štvrťroku 2012. Predpoklady zamestnanosti v EÚ v spracovateľskom priemysle zostali nad dlhodobým priemerom a predpoklady zamestnanosti v službách zostali mierne pod dlhodobým priemerom (pozri graf 9). Okrem toho očakávané oživenie hospodárskej činnosti by malo pomôcť stabilizovať situáciu na trhu práce. V dôsledku zvyčajného časového odstupu medzi zmenami v hospodárskej činnosti a reakciou zamestnanosti na tieto zmeny však ešte určitý čas potrvá, kým dôjde k nejakému zlepšeniu na trhu práce. Takisto sa očakáva, že na túto situáciu bude mať priaznivý vplyv reformné úsilie, ktoré sa vynakladá v niektorých regiónoch EÚ. Ich účinok by sa mal prejaviť s určitým časovým posunom, ako tomu bolo v krajinách, ktoré už pred časom takéto opatrenia vykonali. Celkovo sa v roku 2013 predpokladá, že zamestnanosť sa mierne zvýši v EÚ a stabilizuje v eurozóne. Vplyvom stúpajúceho trendu zamestnanosti sa očakáva, že miera nezamestnanosti v EÚ a eurozóne začne klesať. Je nutné pripomenúť, že to nie je po prvý raz, čo sa miera nezamestnanosti v Európskej únii zvyšuje a dosahuje porovnateľnú úroveň. V rokoch 2000 – 2004 sa miera nezamestnanosti zvýšila z 8,5 % na 9,1 % a následne v roku 2008 klesla na 7,1 %. 5.2.5. Odmeňovanie vo verejnom sektore v porovnaní s celým hospodárstvom Komisia sa nazdáva, že je dôležité porovnať situáciu zamestnancov vo verejnom sektore s celým hospodárstvom EÚ. Na tento účel je vhodné vziať do úvahy odmeňovanie zamestnancov, ktoré je vyjadrením celkových nákladov práce na všetkých zamestnancov, určených ako hrubé mzdy vrátane nadčasov a bonusov spolu so získanými vecnými dávkami a príspevkami zamestnávateľa na sociálne zabezpečenie[8], a to tak vo verejnom sektore (sektore verejnej správy[9]), ako aj v celom hospodárstve. Za zmienku stojí, že údaje o celom hospodárstve obsahujú aj údaje týkajúce sa verejného sektora. Váha verejného sektora v celom hospodárstve predstavuje 22 %. Na odmeňovanie v súkromnom sektore majú značný vplyv hospodárske cykly: odmeny zamestnancov v celom hospodárstve sa v roku 2007 zvýšili o 5,2 % a v roku 2008 o 4,4 %, ale poklesli o – 0,3 % v roku 2009, v čase najväčších finančných otrasov, kedy HDP klesol o 4,3 %. Odmeňovanie vo verejnej službe nemusí nevyhnutne kopírovať hospodárske cykly. V roku 2009 sa napríklad odmeny zamestnancov vo verejnom sektore zvýšili o 3,4 %. Ročný rast odmien zamestnancov vo verejnom sektore sa pravdepodobne zvýši z 0,4 % v roku 2011 na 0,8 % v roku 2012 a má sa ďalej zvýšiť na 1,3 % v roku 2013. Odmeny za celé hospodárstvo sa zvýšili o 2,6 % v roku 2011 a podľa prognóz majú rásť rýchlejším tempom (1,9 % v roku 2012 a 2,3 % v roku 2013) než platy vo verejnom sektore (pozri graf 10). Počas recesie v roku 2009 bolo zvyšovanie platov v celom hospodárstve minimálne, pričom úpravy platov vo verejnom sektore zostali mierne. Zmenilo sa to však hneď ako sa recesia skončila, čo malo za následok výraznejšie zvýšenie platov v celom hospodárstve, pričom úpravy platov vo verejnom sektore zostali na nízkej úrovni v dôsledku snahy vlád upraviť rozpočtové deficity. Od roku 2004 do roku 2011 vzrástli odmeny v EÚ v nominálnom vyjadrení o 28,4 % vo verejnom sektore a o 27,9 % v celom hospodárstve. Podľa dokumentu „Európska hospodárska prognóza – jar 2012“ je pravdepodobné, že sa do roku 2013 zvýšia vo verejnom sektore o 31,1 % (za obdobie od roku 2004) oproti 33,3 % za celú ekonomiku (pozri graf 11). Predpokladá sa, že nominálne odmeny na zamestnanca budú rásť v rokoch 2012 a 2013 asi o 2,1 % ročne. To bude mať za následok zníženie reálnych miezd v roku 2012 v dôsledku vyššej miery inflácie (2,6 %), povedie však k zvýšeniu reálnych platov v roku 2013, keď inflácia klesne na 1,9 %. Menej priaznivá však bude situácia zamestnancov vo verejnom sektore, v prípade ktorých sa ráta s menším nárastom odmien. Strata kúpnej sily vo verejnom sektore dosahuje v roku 2012 1,8 % a je v súlade s prognózou osobitného ukazovateľa, ktorú vydal Eurostat na základe informácií poskytnutých v marci 2012 pracovnou skupinou zriadenou podľa článku 65, podľa ktorých v prípade úradníkov v ústrednej štátnej správe sa očakáva, že prídu o 1,6 % svojej kúpnej sily. Toto jasne ukazuje, že budúca úprava platov v inštitúciách EÚ je úzko previazaná s rastom platov vo verejnom sektore a v plnej miere zodpovedá hospodárskej a sociálnej situácii v Únii, a to napriek vyšším rastom platov v celom hospodárstve. 5.2.6. Zmeny v parite kúpnej sily štátnych zamestnancov v ústrednej štátnej správe (dodatočný odhad) Dodatočný odhad Eurostatu uskutočnený koncom mája ukázal, že strata kúpnej sily vo verejnom sektore bude nižšia, než sa pôvodne predpokladalo, t. j. 1 %[10] v ôsmich členských štátoch a 1,4 % v EÚ-27. Je tomu tak v dôsledku značného zvýšenia platov v Nemecku, ktoré federálna vláda poskytla zamestnancom verejného sektora a ktoré sa bude vzťahovať aj na federálnych štátnych zamestnancov. Uvedená strata kúpnej sily sa uplatní na zamestnancov EÚ prostredníctvom metódy. Neexistujú žiadne udalosti, ktoré by sa mali zohľadniť pri úprave platov a ktoré by metóda nebola schopná zachytiť. Preto neexistujú žiadne objektívne dôvody spôsobiť vyššiu stratu kúpnej sily pre európskych úradníkov nad rámec toho, čo členské štáty uplatňujú voči svojim štátnym zamestnancom. Okrem toho je nutné pripomenúť, že vzhľadom na prvky dvojitého započítania a zamietavé stanovisko Rady k úprave platov v roku 2011 sa strata kúpnej sily v inštitúciách EÚ od roku 2004 viac než zdvojnásobila (7,6 %) v porovnaní so štátnou správou členských krajín (3,6 %). Členské štáty boli takisto požiadané, aby predložili prognózu zmien platov od 1. júla 2012 do konca roku. Pre viaceré z nich je však problematické poskytnúť Eurostatu spoľahlivé údaje, čo Eurostatu bráni vo vypracovaní spoľahlivej prognózy. Napriek tomu je potrebné zdôrazniť, že žiadny z členských štátov nepredpokladá zníženie miezd v druhej polovici roku 2012 a najmenej deväť členských štátov plánuje zvýšenie platov štátnych zamestnancov. Ustanovenie o výnimke by sa preto nemalo uplatniť. Je to plne v súlade s odôvodnením Súdneho dvora v rozsudku vo veci C‑40/10, v ktorom Súdny dvor zdôraznil, že toto „ustanovenie umožňuje zohľadniť dôsledky vážneho a zároveň náhleho zhoršenia hospodárskej a sociálnej situácie, pokiaľ by odmeny úradníkov neboli upravené dostatočne rýchlo prostredníctvom uplatnenia ,bežnej metódy‘.“ Keďže členské štáty neplánujú žiadne zníženie miezd v druhej polovici roku 2012, ale predpovedajú zvýšenie platov, nie je žiadny dôvod odkloniť sa od „bežnej metódy“ a zohľadňovať úpravy platov v členských štátoch mimo referenčného obdobia. Celkovo, aj keď v dôsledku konsolidácie verejných financií sa očakáva, že zvýšenie platov vo verejnom sektore bude naďalej iba mierne, toto neplatí pre celé hospodárstvo. Úpravy platov, ktoré sú nižšie ako inflácia, budú ďalej znižovať platy úradníkov jednotlivých štátov a úradníkov EÚ v roku 2012, a ak sa prijme nová metóda, ktorá má nadobudnúť účinnosť v roku 2013, akákoľvek ďalšia straty kúpnej sily úradníkov členských štátov by sa mala uplatniť aj na zamestnancov EÚ. 6. Záver Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že analýza a právne kritériá článku 10 prílohy XI nie sú splnené počas referenčného obdobia od 1. júla do 2011 do polovice mája 2012. V roku 2012 sa očakáva, že hospodárstvo EÚ bude stagnovať pred návratom k rastu. Platy v celom hospodárstve porastú v rokoch 2012 a 2013 podľa predpokladov o 2,1 %, hoci nárast platov vo verejnom sektore bude nižší vzhľadom na nižšie sadzby odmeňovania zamestnancov. Nezistila sa žiadna okolnosť, ktorá nebola alebo by nemohla byť zachytená bežným uplatnením metódy. V roku 2012 by reálne mzdy zamestnancov EÚ poklesli úmerne so stratou kúpnej sily štátnych úradníkov v členských štátoch. Po referenčnom období najmenej deväť členských štátov odhaduje zvýšenie platov a žiadny z nich nepredpokladá, že by sa platy znížili. Preto nie je žiadny dôvod odkloniť sa od „bežnej metódy“ a zohľadňovať úpravy platov v členských štátoch mimo referenčného obdobia. Komisia sa preto nazdáva, že nie je potrebné predložiť návrh podľa článku 10 prílohy XI k služobnému poriadku. Komisia opätovne pripomína, že v reakcii na všeobecnú ťažkú hospodársku situáciu predložila Európskemu parlamentu a Rade návrh, vďaka ktorému by bolo možné dosiahnuť významné úspory v nasledujúcich rokoch a ešte väčšie úspory v dlhodobom horizonte. Návrh obsahuje novú a revidovanú metódu, ako aj úpravy mechanizmu ustanovenia o výnimke. [1] Dokument Rady 7421/12 z 12. marca 2012. [2] Väčšina týchto zásad patrí medzi schválené zásady otvorenej metódy koordinácie (OMK) v oblasti sociálneho začleňovania a sociálnej ochrany. Členské štáty využívajú OMK pri vymedzovaní, uplatňovaní a hodnotení sociálnych politík a pri rozvíjaní vzájomnej spolupráce. Táto metóda je nástrojom riadenia spoločných cieľov a ukazovateľov a dopĺňa legislatívne a finančné nástroje sociálnej politiky. Je súčasťou vykonávania procesu koordinácie sociálnych politík, najmä v súvislosti s Lisabonskou stratégiou (a so súčasnou stratégiou Európa 2020). [3] Správa Komisie Európskemu parlamentu a Rade o prílohe XI k služobnému poriadku, KOM(2008) 443 v konečnom znení, 10.7.2008. [4] Táto hodnota sa vypočíta zložením medziročných zmien kúpnej sily od roku 2004 do roku 2011. [5] Európska hospodárska prognóza – jar 2012. [6] Obchodné a spotrebiteľské prieskumy poskytujú mesačné posúdenia a očakávania týkajúce sa rozličných hľadísk hospodárskej činnosti v rôznych sektoroch hospodárstva: v priemysle, službách, stavebníctve, maloobchode, ako aj prieskumy týkajúce sa spotrebiteľov. Každému z piatich skúmaných sektorov sa prideľujú tzv. ukazovatele dôveryhodnosti, ktoré v podobe jednorozmerného indexu odrážajú vnímanie a očakávania na úrovni jednotlivých sektorov. S cieľom sledovať celkovú hospodársku činnosť sa od roku 1985 vypočítava všeobecnejší indikátor ekonomického sentimentu (IES), ktorý je váženým súčtom týchto piatich ukazovateľov. [7] Zdroj: Business and consumer survey results (Výsledky obchodných a spotrebiteľských prieskumov), máj 2012, GR ECFIN. [8] Tento parameter preto odráža zmeny v miere zamestnanosti a zmeny sociálnej politiky, a zároveň aj mzdovú úroveň. [9] V tomto oddiele sa pod verejným sektorom myslí verejná správa. Sektor verejnej správy zahŕňa všetky inštitucionálne jednotky, ktoré nie sú trhovými producentmi a ktorých výstupy nie sú určené na individuálnu a kolektívnu spotrebu, ktoré sú financované najmä povinnými platbami z jednotiek z iných sektorov, a/alebo všetky inštitucionálne jednotky, ktoré sa prvotne zaoberajú prerozdeľovaním vnútroštátnych príjmov a bohatstva. Inštitucionálne jednotky sú orgány verejnej správy, niektoré neziskové inštitúcie a autonómne dôchodkové fondy. Sektor verejnej správy sa delí na tieto štyri podsektory: ústredná štátna správa, regionálna samospráva, miestna samospráva a fondy sociálneho zabezpečenia. [10] Spojené kráľovstvo nepredložilo revidované údaje.