Návrh smernica európskeho Parlamentu a Rady o poplatkoch za bezpečnostnú ochranu letectva {SEK(2009) 615 v konečnom znení} {SEK(2009) 616 v konečnom znení} /* KOM/2009/0217 v konečnom znení - 0063 /0000 */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | V Bruseli, 11.5.2009 KOM(2009) 217 v konečnom znení 2009/0063 (COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o poplatkoch za bezpečnostnú ochranu letectva ( predložený Komisiou){SEK(2009) 615 v konečnom znení}{SEK(2009) 616 v konečnom znení} DÔVODOVÁ SPRÁVA 1) KONTEXT NÁVRHU - Všeobecný kontext Súčasné systémy vymáhania nákladov na bezpečnostnú ochranu letectva, ktoré sú regulované na vnútroštátnej úrovni, nie sú pre používateľov vždy transparentné. S používateľmi sa systematicky nekonzultuje na všetkých letiskách EÚ pred stanovením poplatkov alebo pred úpravou systému poplatkov. - Existujúce ustanovenia v oblasti návrhu V oblasti návrhu nie sú žiadne existujúce ustanovenia. - Súlad s politikou civilného letectva a ostatnými cieľmi Únie Tretí balík, ktorý prijala Rada v roku 1992, predstavoval konečnú etapu liberalizácie prístupu k trhu leteckej dopravy. Následné iniciatívy boli zamerané na reguláciu a liberalizáciu pomocných činností, ako je poskytovanie služieb pozemnej obsluhy, prideľovanie prevádzkových intervalov a používanie počítačových rezervačných systémov. Spoločenstvo prijalo právne predpisy aj v oblasti bezpečnosti a bezpečnostnej ochrany letectva a otázku riadenia letovej prevádzky rieši legislatívnymi opatreniami o vytvorení jednotného neba. Smernica o letiskových poplatkoch sa týka iných poplatkov ako bezpečnostných poplatkov. 2) KONZULTÁCIE SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENIE VPLYVU - Konzultácie so zainteresovanými stranami Konzultačné metódy, hlavné cieľové odvetvia a všeobecný profil respondentov Počas vypočutia, ktoré sa uskutočnilo 17. júla 2008, Komisia konzultovala so zainteresovanými stranami odvetvia leteckej dopravy o rôznych možnostiach navrhovania právnych predpisov Spoločenstva o poplatkoch za bezpečnostnú ochranu. Komisia požiadala členské štáty a odvetvie o informácie a názory aj prostredníctvom dotazníkov. Uskutočnili sa aj bilaterálne stretnutia s niektorými zainteresovanými stranami s cieľom ďalšej výmeny názorov. Zhrnutie stanovísk a spôsob ich zohľadnenia Všetky organizácie odvetvia zdôraznili, že za bezpečnosť letectva zodpovedá štát, a preto by náklady mali znášať štáty. Žiadny členský štát však nesúhlasil s tým, aby jeho povinnosťou bolo hradiť náklady na bezpečnosť. - Získavanie a využívanie expertízy Príslušné vedecké/odborné oblasti Na vyhodnotenie zvoleného prístupu sa vykonalo posúdenie vplyvu s cieľom poskytnúť kvantitatívnu a kvalitatívnu analýzu vplyvu tejto iniciatívy. Na toto posúdenie vplyvu sa nepoužila žiadna externá expertíza. GR JRC však nekvantifikovalo vplyv niektorých opatrení. Poznámka GR JRC je pripojená v prílohe XII k posúdeniu vplyvu. Pri posúdení vplyvu sa využili štatistiky, ktoré sú verejne prístupné, hlavne z Eurostatu, ako aj štatistiky, ktoré poskytli zainteresované strany a členské štáty. Hlavné organizácie/odborníci, s ktorými sa uskutočnili konzultácie Konzultovalo sa so všetkými organizáciami hlavných zainteresovaných strán. Konzultovalo sa aj s používateľmi dopravy a spotrebiteľmi prostredníctvom ich združení. Zhrnutie prijatých a využitých odporúčaní Neexistuje žiadna zmienka o existencii potenciálne závažných rizík s nezvratnými dôsledkami. Konštatovalo sa hlavne to, že zo štyroch uvažovaných možností politiky, ktoré boli určené ako základ štúdie, ponúka realizácia všeobecného rámca obsahujúceho všeobecné zásady (t. j. možnosť 3) najlepší potenciál na úspech a uskutočnenie pozitívnej zmeny v spôsobe určovania poplatkov za bezpečnostnú ochranu a vo vzťahu medzi letiskami a leteckými dopravcami o tejto otázke. - Posúdenie vplyvu Pri posúdení vplyvu sa posudzovali tieto možnosti politiky: Prvá možnosť, „žiadne opatrenie EÚ“, sa použila ako referenčná, s ktorou sa porovnávali ostatné scenáre politík. Obsahom druhej možnosti bol scenár, v ktorom aktéri odvetvia letectva vyvíjajú a prijímajú dobrovoľné samoregulačné opatrenia s pôsobnosťou v celej EÚ s cieľom riešiť otázky stanovené ktoroukoľvek stranou, t. j. leteckými dopravcami a letiskami, z dôvodu chýbajúcej dohody a spoločného porozumenia medzi stranami o tom, ako možno najlepšie vyriešiť hlavné body sporu. Treťou možnosťou bol akt Spoločenstva, ktorým sa zriaďuje všeobecný rámec vyžadujúci, aby spôsob určovania poplatkov za bezpečnostnú ochranu na vnútroštátnej úrovni odrážal viacero všeobecných zásad, ktoré by prevádzkovatelia letísk museli dodržiavať. V možnosti 4 sa navrhuje, aby členské štáty financovali bezpečnosť letísk v plnom rozsahu. Tým sa odstránia všetky poplatky za bezpečnostnú ochranu a ich diskriminačné aspekty. 3) PRÁVNE PRVKY NÁVRHU - Zhrnutie navrhovaného opatrenia V návrhu sa ustanovujú viaceré základné zásady, ktoré prevádzkovatelia letísk musia dodržiavať pri určovaní svojich poplatkov za bezpečnostnú ochranu. Sú to: Nediskriminácia: Systémy spoplatňovania bezpečnostnej ochrany letectva by nemali diskriminovať dopravcov ani cestujúcich. Konzultácia a náprava: Riadiaci orgán letiska a leteckí dopravcovia obsluhujúci letisko alebo ich príslušné organizácie sa musia zapojiť do dialógu o systéme spoplatňovania bezpečnostnej ochrany na letisku nielen vtedy, keď sa takýto systém upravuje, ale aj vtedy, keď sa určujú výšky poplatkov za bezpečnostnú ochranu. Cieľom tejto požiadavky je, aby si tieto dve strany pravidelne vymieňali názory na výšku poplatkov, ako aj na faktory a regulačné požiadavky, ktoré ovplyvňujú určovanie týchto poplatkov. Transparen tnosť: Navrhovaná smernica neobsahuje žiadne ustanovenia o metódach výpočtu poplatkov za bezpečnostnú ochranu, ktoré by sa mali uplatňovať v každom členskom štáte. Aj keď Komisia uznáva širokú rozmanitosť regulácie na letiskách v rôznych členských štátoch, aj tak musí prevádzkovateľ poskytnúť leteckým dopravcom primerané množstvo informácií, aby mal konzultačný proces medzi letiskami a leteckými dopravcami zmysel. V smernici sa preto ustanovuje, ktoré informácie by mal riadiaci orgán letiska pravidelne poskytovať. Leteckí dopravcovia by zasa mali poskytovať informácie o svojich dopravných plánoch, plánovanom využití svojich lietadiel a o svojich súčasných a budúcich požiadavkách na letisko, aby riadiaci orgán letiska mohol optimálne využívať ich kapitál a kapacity. Leteckí dopravcovia by mali mať právo byť informovaní aj o bezpečnostných opatreniach, ktoré sú prísnejšie, ako to vyžadujú právne predpisy Spoločenstva. Súvislosť medzi nákladmi a poplatkami: Výnosy z poplatkov za bezpečnostnú ochranu sa použijú len na úhradu nákladov na bezpečnosť. Úrad pre dohľad: Je nevyhnutné, aby sa na úrovni členských štátov riadne uplatňoval a dodržiaval návrh smernice obsahujúci zásady, ktoré majú dodržiavať hlavní partneri v odvetví leteckej dopravy, t. j. letiská a leteckí dopravcovia, ktorých záujmy sa rozchádzajú. Vhodným garantom dodržiavania ustanovení smernice by bol úrad zriadený v každom členskom štáte, ktorý zodpovedá za zabezpečenie správneho uplatňovania smernice. - Právny základ Návrh je založený na článku 80 ods. 2 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva. - Zásada subsidiarity Zásada subsidiarity sa uplatňuje, ak návrh nepatrí do výlučnej právomoci Spoločenstva. Ciele návrhu nie je možné dostatočne dosiahnuť na úrovni členských štátov z tohto dôvodu (týchto dôvodov): Ciele návrhu nemôže dostatočne dosiahnuť každý členský štát individuálne, lebo systémy poplatkov za bezpečnostnú ochranu a určovanie poplatkov za bezpečnostnú ochranu na jednotlivých letiskách nie sú v EÚ jednotne regulované. V členských štátoch stále existujú rôzne systémy spoplatňovania. Táto situácia znemožňuje, aby letiská a leteckí dopravcovia mali rovnaké podmienky. Opatrením Spoločenstva sa ciele návrhu dosiahnu lepšie z týchto dôvodov: Uplatňovaním spoločného súboru základných pravidiel, pokiaľ ide o poplatky za bezpečnostnú ochranu, sa zabezpečia spravodlivé podmienky medzi partnermi v leteckej doprave pri vymedzení parametrov na prideľovanie nákladov na bezpečnosť letísk v celej EÚ. V členských štátoch existujú rôzne systémy spoplatňovania. Nie všetky systémy obsahujú základné zásady, ktoré sa jednotne uplatňujú pri určovaní poplatkov za bezpečnostnú ochranu a pri stanovení základnej metódy ich výpočtu. Návrhom smernice sa umožňuje takéto jednotné uplatňovanie. Návrh sa obmedzuje na vymedzenie minimálneho súboru pravidiel, ktoré musia členské štáty a/alebo prevádzkovatelia letísk dodržiavať pri určovaní výšky poplatkov za bezpečnostnú ochranu. Navrhovanou smernicou sa nezavádza konkrétny systém spoplatňovania. Vymedzenie takéhoto systému je ponechané na členských štátoch. Návrh je preto v súlade so zásadou subsidiarity. - Zásada proporcionality Návrh je v súlade so zásadou proporcionality z týchto dôvodov: Navrhovanou smernicou sa nemení rozsah základného rámca pre poplatky za bezpečnostnú ochranu určované na vnútroštátnej úrovni a sa zachováva flexibilita letísk pri určovaní vlastných poplatkov za bezpečnostnú ochranu. Smernicou sa zabezpečuje, aby používatelia letísk boli dôkladnejšie informovaní o poplatkoch za bezpečnostnú ochranu. Administratívna záťaž pre členské štáty a regionálne orgány zapojené do procesu vymedzenia regulačného rámca sa obmedzuje len na to, že musia prispôsobiť smernici svoje existujúce právne predpisy, ak tieto právne predpisy nie sú v súlade so základnými zásadami ustanovenými v smernici. - Výber nástrojov Navrhované nástroje: smernica. Iné prostriedky by neboli primerané z tohto dôvodu (týchto dôvodov): Smernica je najvhodnejším prostriedkom regulácie poplatkov za bezpečnostnú ochranu, lebo sa ňou ustanovujú jasné, ale základné zásady týkajúce sa poplatkov za bezpečnostnú ochranu, ktoré prevádzkovatelia letísk musia dodržiavať pri ukladaní a vyberaní svojich poplatkov za bezpečnostnú ochranu. Transpozíciou smernice do svojich vnútroštátnych právnych predpisov môžu všetky členské štáty vo vnútroštátnych právnych predpisoch zohľadniť konkrétnu situáciu, pokiaľ ide o letiská v danom členskom štáte, a to vždy za podmienky plného uplatňovania ustanovení smernice. 4) VPLYV NA ROZPOČET Návrh nemá vplyv na rozpočet Spoločenstva. 5) DODATOČNÉ INFORMÁCIE - Tabuľka zhody Členské štáty musia oznámiť Komisii znenie vnútroštátnych ustanovení transponujúcich smernicu, ako aj tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou. - Európsky hospodársky priestor Navrhovaný akt sa týka záležitosti EHP, a mal by sa preto rozšíriť na Európsky hospodársky priestor. 2009/0063 (COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o bezpečnostných poplatkoch v leteckej doprave EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 80 ods. 2, so zreteľom na návrh Komisie[1], so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru[2], so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov[3], konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy[4], keďže: (1) Za bezpečnostnú ochranu letectva na európskych letiskách je v podstate zodpovedný štát. Každý členský štát rozhoduje o spôsoboch financovania bezpečnostnej ochrany letectva. Treba však ustanoviť spoločný rámec, ktorým sa upravujú základné črty poplatkov za bezpečnostnú ochranu a spôsob ich určovania, lebo ak takýto rámec neexistuje, základné požiadavky vo vzťahu medzi riadiacimi orgánmi letísk a užívateľmi letísk sa nemusia dodržať. (2) Vyberaním poplatkov so zreteľom na poskytovanie leteckých navigačných služieb sa už zaoberá nariadenie Komisie (ES) č. 1794/2006 zo 6. decembra 2006, ktorým sa stanovuje spoločný systém spoplatňovania leteckých navigačných služieb[5], a smernica Rady 96/67/ES z 15. októbra 1996 o prístupe k trhu služieb pozemnej obsluhy na letiskách Spoločenstva[6]. (3) Pre používateľov letísk je mimoriadne dôležité pravidelne dostávať od riadiaceho orgánu letiska informácie o tom, ako a na akom základe sa vypočítavajú poplatky za bezpečnostnú ochranu letectva. Tieto informácie poskytujú leteckí dopravcovia so zreteľom na náklady vzniknuté z poskytovania bezpečnostných služieb a produktivity súvisiacich investícií. Ak má riadiaci orgán letiska riadne posúdiť požiadavky so zreteľom na svoje budúce investície, mal by od používateľov letiska včas požadovať, aby mu poskytli všetky svoje prevádzkové plány, projekty rozvoja a osobitné požiadavky a želania. (4) Keďže metódy určovania a spoplatňovania súm určených na pokrytie nákladov na bezpečnosť sa v Spoločenstve líšia, je potrebné zosúladiť základ spoplatňovania nákladov na bezpečnosť na letiskách Spoločenstva, kde sa náklady na bezpečnosť premietajú do poplatkov za bezpečnostnú ochranu. Na týchto letiskách by mal poplatok súvisieť s nákladmi na zaistenie bezpečnosti zohľadňujúc pritom každé verejné financovanie nákladov na bezpečnosť. (5) Dôležité je ustanoviť transparentnosť vo vzťahu k hospodárskemu vplyvu vnútroštátnych bezpečnostných opatrení, ktoré sú prísnejšie ako spoločné základné normy ustanovené v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008 z 11. marca 2008 o spoločných pravidlách v oblasti bezpečnostnej ochrany civilného letectva a o zrušení nariadenia (ES) č. 2320/2002[7]. (6) Riadne a účinné uplatňovanie tejto smernice by mal v každom členskom štáte zabezpečiť nezávislý úrad pre dohľad. Úrad by mal mať všetky potrebné zdroje na vykonávanie svojich úloh, pokiaľ ide o personálne zabezpečenie, expertízu a finančné prostriedky. (7) Keďže ciele prijatého opatrenia nemôžu členské štáty dostatočne dosiahnuť, pretože systémy poplatkov za bezpečnostnú ochranu sa na ich úrovni nedajú jednotne zaviesť v celom Spoločenstve, a preto ich z dôvodu rozsahu a účinnosti postupov možno lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality ustanovenou v tomto článku táto smernica nepresahuje rámec toho, čo je na dosiahnutie týchto cieľov nevyhnutné, PRIJALI TÚTO SMERNICU: Článok 1 Predmet úpravy 1. Touto smernicou sa ustanovujú spoločné zásady vyberania poplatkov za bezpečnostnú ochranu na letiskách Spoločenstva. 2. Táto smernica sa vzťahuje na každé letisko, ktoré sa nachádza na území, ktoré podlieha ustanoveniam zmluvy. Táto smernica sa nevzťahuje na poplatky vyberané za traťové a terminálové letecké navigačné služby v súlade s nariadením Komisie (ES) č. 1794/2006, ani na poplatky vyberané za služby pozemnej obsluhy, ktoré sú uvedené v prílohe k smernici Rady 96/67/ES. Článok 2 Vymedzenie pojmov Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov: a) „letisko“ je akákoľvek pozemná plocha osobitne upravená na pristávanie, vzlietanie a manévrovanie lietadiel vrátane pomocných zariadení, ktoré môžu tieto činnosti zahŕňať z dôvodu požiadaviek leteckej prevádzky a služieb vrátane zariadení potrebných na pomoc komerčným leteckým službám; b) „riadiaci orgán letiska“ je orgán, ktorý má v spojitosti s inými činnosťami, alebo bez spojitosti s nimi, podľa vnútroštátnych právnych predpisov alebo nariadení za cieľ správu a riadenie infraštruktúry letiska a koordináciu a kontrolu činností rôznych prevádzkovateľov na príslušných letiskách; c) „užívateľ letiska“ je každá fyzická alebo právnická osoba zodpovedná za prepravu cestujúcich, poštových zásielok a/alebo nákladu leteckou dopravou z príslušného letiska alebo na príslušné letisko; d) „poplatok za bezpečnostnú ochranu“ je poplatok, ktorý je osobitne určený na refundáciu všetkých nákladov alebo časti nákladov na bezpečnostné opatrenia určené na ochranu civilného letectva pred činmi protiprávneho zasahovania. Článok 3 Nediskriminácia Členské štáty zabezpečia, aby poplatky za bezpečnostnú ochranu nediskriminovali používateľov letiska ani cestujúcich v leteckej doprave. Článok 4 Konzultácie 1. Členské štáty zabezpečia, aby riadiaci orgán letiska mal prístup ku všetkým potrebným informáciám o nákladoch na poskytovanie leteckých bezpečnostných služieb na letisku. 2. Členské štáty zabezpečia, aby sa na každom letisku ustanovil povinný a pravidelný postup konzultácií medzi riadiacim orgánom letiska a používateľmi letiska so zreteľom na prevádzku systému poplatkov za bezpečnostnú ochranu a výšku týchto poplatkov. Tieto konzultácie sa uskutočnia najmenej jedenkrát do roka. 3. Riadiaci orgán letiska predloží každý návrh na úpravu systému alebo výšky poplatkov za bezpečnostnú ochranu používateľom letiska najneskôr štyri mesiace pred nadobudnutím ich účinnosti spolu s dôvodmi na navrhované zmeny. Riadiaci orgán letiska konzultuje o navrhovaných zmenách s používateľmi letiska a pred prijatím rozhodnutia zohľadní ich názory. 4. Riadiaci orgán letiska uverejní svoje rozhodnutie najneskôr dva mesiace pred nadobudnutím jeho účinnosti. Ak riadiaci orgán letiska nedospeje s používateľmi letiska k dohode, riadiaci orgán letiska odôvodní svoje rozhodnutie so zreteľom na používateľov letiska. Článok 5 Transparentnosť 1. Členské štáty zabezpečia, aby riadiaci orgán letiska raz ročne poskytol každému používateľovi letiska a zástupcom alebo združeniam používateľov letiska informácie o zložkách, ktoré sú základom na určovanie výšky všetkých poplatkov za bezpečnostnú ochranu vyberaných na letisku. Tieto informácie obsahujú prinajmenšom: a) zoznam jednotlivých služieb a infraštruktúry poskytovanej výmenou za vyberaný poplatok za bezpečnostnú ochranu; b) spôsob výpočtu poplatkov za bezpečnostnú ochranu; c) výnosy a náklady každej kategórie poplatkov za bezpečnostnú ochranu vyberaných na letisku; d) celkový počet zamestnancov vykonávajúcich služby, za ktoré sa vyberajú poplatky za bezpečnostnú ochranu; e) predpovede, pokiaľ ide o výšku poplatkov za bezpečnostnú ochranu; f) všetky plánované investície, ktoré môžu výrazne ovplyvniť výšku poplatkov za bezpečnostnú ochranu. 2. Členské štáty zabezpečia, aby používatelia letiska predložili riadiacemu orgánu pred každou poradou uvedenou v článku 4 informácie, ktoré sa týkajú najmä: a) predpovedí, pokiaľ ide o premávku; b) predpovedí, pokiaľ ide o zloženie a predpokladané využitie ich lietadiel; c) ich rozvojových projektov na príslušnom letisku; d) ich požiadaviek voči príslušnému letisku. Článok 6 Posúdenie vplyvu 1. Pred prijatím prísnejších opatrení podľa článku 6 nariadenia (ES) č. 300/2008 členské štáty vykonajú posúdenie vplyvu, pokiaľ ide o účinky na výšku poplatkov za bezpečnostnú ochranu. Pokiaľ ide o prísnejšie vnútroštátne opatrenia, ktoré už existujú [dátum nadobudnutia účinnosti tejto smernice], členské štáty vykonajú posúdenie vplyvu v priebehu prechodného obdobia troch rokov od dátumu nadobudnutia účinnosti tejto smernice. 2. Členské štáty informujú Komisiu a poradia sa s užívateľmi letiska v súlade s článkom 4 o výsledku posúdenia vplyvu uvedeného v odseku 1. Článok 7 Súvislosť poplatkov za bezpečnostnú ochranu s nákladmi Poplatky za bezpečnostnú ochranu sa používajú výlučne na úhradu nákladov na bezpečnosť. Tieto náklady sa určujú pomocou zásad účtovníctva a hodnotenia, ktoré sa všeobecne uplatňujú v každom členskom štáte. Členské štáty však zabezpečia, aby sa konkrétne zohľadnili: - náklady na financovanie zariadení a inštalácií určených na bezpečnostné operácie vrátane objektívnej amortizácie týchto zariadení a inštalácií; - výdavky na bezpečnostných zamestnancov a bezpečnostné operácie; - granty a dotácie pridelené orgánmi na bezpečnostné účely. Článok 8 Nezávislý úrad pre dohľad 1. Členské štáty vymenujú alebo zriadia nezávislý orgán, ktorý vykonáva funkciu ich vnútroštátneho nezávislého úradu pre dohľad, s cieľom zabezpečiť správne uplatňovanie opatrení prijatých na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Tento orgán môže byť totožný so subjektom, ktorý členský štát poveril uplatňovaním smernice Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 12/2009 o letiskových poplatkoch[8]. 2. Členské štáty zaručia nezávislosť nezávislého úradu pre dohľad tak, že zabezpečia jeho právnu odlišnosť a funkčnú nezávislosť od všetkých riadiacich orgánov letiska a leteckého dopravcu. Členské štáty, ktoré si zachovajú vo vlastníctve letiská, riadiace orgány letísk alebo leteckých dopravcov, alebo kontrolu nad nimi, zabezpečia účinné štrukturálne oddelenie regulačnej funkcie od činností spojených s vlastníctvom alebo kontrolou. Členské štáty zabezpečia, aby nezávislý úrad pre dohľad vykonával svoje právomoci nestranne a transparentne. 3. Členské štáty oznámia Komisii názov a adresu nezávislého úradu pre dohľad, jemu pridelené úlohy a zodpovednosti a informujú ju o opatreniach prijatých na dosiahnutie súladu s odsekom 2. 4. Členské štáty zabezpečia, že v súvislosti so spormi týkajúcimi sa poplatkov za bezpečnostné služby sa prijmú opatrenia s cieľom: a) stanoviť postup na riešenie sporov medzi riadiacim orgánom letiska a používateľmi letiska; b) určiť podmienky, za ktorých možno spor predložiť nezávislému úradu pre dohľad, a najmä zabezpečiť, aby úrad mohol zamietnuť žiadosti, ktoré nepovažuje za riadne odôvodnené alebo primerane zdokumentované; a c) stanoviť kritériá, na základe ktorých sa spory posudzujú s cieľom vyriešiť ich. Tieto postupy, podmienky a kritériá sú nediskriminačné, transparentné a objektívne. 5. Nezávislý úrad pre dohľad uverejní výročnú správu týkajúcu sa jeho činností. Článok 9 Správa a preskúmanie 1. Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní tejto smernice najneskôr 4 roky od nadobudnutia jej účinnosti a v prípade potreby aj akékoľvek primerané návrhy. 2. Členské štáty a Komisia spolupracujú na uplatňovaní tejto smernice, najmä pokiaľ ide o zhromažďovanie informácií pre správu uvedenú v odseku 1. Článok 10 Transpozícia 1. Členské štáty prijmú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr [….]. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení a tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou. Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty. 2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice. Článok 11 Nadobudnutie účinnosti Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie . Článok 12 Adresáti Táto smernica je určená členským štátom. V Bruseli Za Európsky parlament Za Radu predseda predseda [1] Ú. v. EÚ C , , s. . [2] Ú. v. EÚ C , , s. . [3] Ú. v. EÚ C , , s. . [4] Ú. v. EÚ C , , s. . [5] Ú. v. EÚ L 341, 7.12.2006, s. 3. [6] Ú. v. ES L 272, 25.10.1996, s. 36. [7] Ú. v. EÚ L 97, 9.4.2008, s. 72. [8] Ú. v. EÚ L 70, 14.3.2009, s. 11.