ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
13.

Navrhované nariadenie ustanovuje, že ratingové agentúry musia sprístupniť v centrálnom registri, ktorý zriadi CESR, informácie „o svojich historických výkonnostných parametroch a informácie o predchádzajúcich ratingových činnostiach“ (49). ECB je pripravená pomôcť Komisii a CESR pri tvorbe registra, ktorý bude mať význam v súvislosti s uskutočňovaním činností ESCB. Mala by sa nájsť rovnováha medzi úrovňou požadovaných informácií na uspokojenie potrieb užívateľov a nákladov ratingových agentúr na ich poskytnutie. ECB má aj tieto odporúčania. Po prvé, z dôvodov jasnosti by bolo vhodné odlíšiť rozdelením do dvoch článkov navrhovaného nariadenia: i) ustanovenia týkajúce sa požiadaviek na zverejnenie pre ratingové agentúry a ii) ustanovenia týkajúce sa zriadenia centrálneho registra CESR a povahy údajov a informácií, ktoré majú byť v registri uvedené. Po druhé, mali by sa spresniť druhy údajov a informácií, ktoré budú v registri dostupné. ECB si je vedomá toho, že tieto informácie budú zahŕňať „údaje o historických štandardných mierach jej ratingových kategórií“ (50). Po tretie, zber týchto informácií CESR, podmienky ich uchovávania, opatrenia týkajúce sa riadenia registra a prístupu do neho a všetky možné zmeny podmienok vzťahujúce sa na tento register a na ratingové agentúry v budúcnosti by sa mali dôkladnejšie preskúmať. To by si mohlo vyžadovať zavedenie podrobnejších ustanovení alebo použitie komitológie vo väčšej miere v navrhovanom nariadení, aby sa umožnilo prijatie technických opatrení, ktoré vymedzia princípy vzťahujúce sa na organizáciu a činnosť registra. CESR by mal tiež preskúmať možné synergie s inými iniciatívami. Po štvrté, register by mal zabezpečiť „dostupnosť relevantných, štandardizovaných údajov o výkonnosti ratingových agentúr, ktorá účastníkom trhu umožňuje uskutočňovať porovnania v celom odvetví“ (51). ECB odporúča poveriť CESR zostavením štatistiky, ktorá by monitorovala historický výkon ratingových agentúr, a jej pravidelným zverejňovaním. ECB tiež navrhuje členiť a uchovávať uvedené údaje v porovnateľnom formáte, ktorý by identifikoval cenné papiere a ich ratingy, na úrovni nástrojov a emitenta, na základe medzinárodného identifikačného čísla cenných papierov pre emisie a na základe štandardizovaného identifikátora pre emitentov. Ďalej je potrebné zabezpečiť, aby boli investori vo väčšej miere schopní posúdiť úverové riziká v ich portfóliách, t. j. investori by mali mať možnosť dospieť k vlastným záverom o štatistických vzájomných závislostiach ako sú napr. korelácie medzi kategóriami úverových ratingov vo vzťahu k rozličným druhom hodnotených subjektov alebo nástrojov.
2.1.

Napriek tomu, navrhované nariadenie stále umožňuje dve rozdielne metódy nakladania so sezónnymi výrobkami, a to buď presne stanovený ročný index váh alebo index sezónnych váh na úrovni triedy. Zatiaľ čo navrhované nariadenie upravuje určité obmedzenia pri uplatňovaní týchto dvoch indexov s cieľom obmedziť neporovnateľnosť výsledkov medzi jednotlivými štátmi, uskutočnené simulácie preukazujú, že oba prístupy za určitých podmienok stále vedú k značne odlišným výsledkom. ECB by preto privítala prísnejší režim, ktorý by umožňoval použitie len jednej z oboch odlišných metód, aby sa ešte viac zlepšila porovnateľnosť nakladania so sezónnymi položkami. Ak sa však nepredpokladá, že výber medzi obidvomi metódami by mohol mať výraznejší dosah na všetky položky HICP a ak by vypustenie jednej z týchto metód z navrhovaného nariadenia mohlo viesť k výraznému odkladu pri jeho prijatí, ECB by uvítala, keby sa nakladanie so sezónnymi výrobkami obmedzilo len na jednu z týchto metód pri budúcich revíziách nariadenia.
Keďže sa podľa článkov 127 ods. 4 a 282 ods. 5 zmluvy vyžaduje, aby bola ECB požiadaná o vydanie stanoviska k navrhovanému nariadeniu, mala by sa o tejto skutočnosti vložiť do navrhovaného nariadenia citácia v súlade s článkom 296 druhým odsekom zmluvy, podľa ktorého sa v právnych aktoch uvedú odkazy okrem iného na stanoviská ustanovené v zmluvách.

„(5) S cieľom posilniť hospodársku súťaž medzi ratingovými agentúrami, pomôcť zabrániť možným konfliktom záujmov v rámci modelu ‚emitent platí‘, ktoré sú zvlášť nebezpečné, pokiaľ ide o ratingy štruktúrovaných finančných nástrojov, a zvýšiť transparentnosť a kvalitu ratingov štruktúrovaných finančných nástrojov by registrované alebo certifikované ratingové agentúry mali mať právo prístupu k zoznamu štruktúrovaných finančných nástrojov, ktoré posudzujú ich konkurenti. Informácie pre tento rating by mali poskytovať emitenti alebo spriaznené tretie strany na účel vydania nevyžiadaných konkurenčných ratingov štruktúrovaných finančných nástrojov. Vydaním takýchto nevyžiadaných ratingov by sa malo podporiť používanie viac ako jedného ratingu na štruktúrovaný finančný nástroj. Prístup k webovým lokalitám by sa mal udeliť iba vtedy, ak je ratingová agentúra schopná zaistiť dôvernosť požadovaných informácií.“
Keďže bola ECB požiadaná o vydanie stanoviska podľa článku 127 ods. 4 zmluvy, mala by sa o tejto skutočnosti vložiť do nariadenia citácia v súlade s článkom 296 druhým odsekom zmluvy, podľa ktorého sa v právnych aktoch uvedú odôvodnenia a odkazy, okrem iného, na stanoviská vyžadované podľa zmlúv.

V článku 9 nariadenia (ES) č. 2494/95 sa požaduje, aby HICP boli indexmi Laspeyersovho typu. Ak dôjde k zmene hospodárskych podmienok, môže dôjsť k zmene vzoru výdavkov spotrebiteľa do takej miery, že si to vyžaduje aktualizáciu váh príslušných výdavkových skupín , aby sa zaistila ich relevancia.“

V článku 9 nariadenia (ES) č. 2494/95 sa požaduje, aby HICP boli indexmi Laspeyersovho typu. Ak dôjde k zmene príslušných cien rôznych tovarov a služieb, môže dôjsť k zmene vzoru výdavkov spotrebiteľa do takej miery, že si to vyžaduje aktualizáciu váh príslušných výdavkových skupín a najmä ich príslušných množstiev, aby sa zaistila ich relevancia.“

Na základe tohto nariadenia by sa od členských štátov nemalo vyžadovať, aby vykonávali nové štatistické zisťovania, ani zisťovania rodinných rozpočtov častejšie ako raz za päť rokov, berúc pri tom do úvahy, že členské štáty môžu mať príležitosť aktualizovať výsledky zisťovaní rodinných rozpočtov na základe iných dostupných informácií alebo použiť údaje národných účtov zostavované v súlade s Európskym systémom účtov (ESA 1995)7 a že váhy jednotlivých štátov, ktoré sú potrebné na vypočítanie súhrnných indexov HICP pre eurozónu, EÚ a ostatné kategórie, vychádzajú z údajov národných účtov.“

Na základe tohto nariadenia by sa od členských štátov nemalo vyžadovať, aby vykonávali nové štatistické zisťovania, ani zisťovania rodinných rozpočtov častejšie ako raz za päť rokov, berúc pri tom do úvahy, že od členských štátov sa vyžaduje zostavovanie národných účtov v súlade s Európskym systémom účtov (ESA 1995)7 a že váhy jednotlivých štátov, ktoré sú potrebné na vypočítanie súhrnných indexov HICP pre eurozónu, EÚ a ostatné kategórie, vychádzajú z údajov národných účtov.“
2.2.

Ako ukazuje súčasná finančná kríza, mal by sa zaviesť jasný právny rámec s cieľom uľahčiť plynulé a rýchle uskutočňovanie úverov centrálnych bánk alebo iných nástrojov centrálnych bánk na podporu likvidity vrátane operácií uskutočňovaných počas krízových situácií. V tomto ohľade je potrebné, aby informácie o úveroch centrálnych bánk alebo iných nástrojoch centrálnych bánk na podporu likvidity poskytnutých konkrétnej úverovej inštitúcii vrátane pomoci v podobe poskytnutia núdzovej likvidity mali dôverný charakter s cieľom prispieť k stabilite finančného systému ako celku a k udržaniu dôvery verejnosti počas obdobia krízy. Vyššie uvedená výnimka podľa článku 8 ods. 2 písm. a) smernice 2003/71/ES by mohla prípadne slúžiť ako právny základ pre nezverejnenie niektorých informácií o operáciách centrálnych bánk vrátane pomoci v podobe poskytnutia núdzovej likvidity. Výnimka z povinnosti zverejňovania by však mala byť výslovne uvedená vo všetkých príslušných právnych predpisoch EÚ. Hladké fungovanie finančného systému si navyše vyžaduje jednoznačnú výnimku, pretože individuálne posudzovanie potreby zverejniť informácie by mohlo viesť k ťažkostiam v situácii, keď je nutné rýchlo konať. Z uvedených dôvodov sú návrhy na zmeny a doplnenia smerníc 2003/71/ES a 2004/109/ES uvedené v prílohe a zodpovedajúce zmeny a doplnenia by mali byť vložené do všetkých príslušných právnych predpisov EÚ, ktoré ustanovujú požiadavky na zverejňovanie.
9.

Ak je financovanie ex ante nedostatočné na vyplatenie vkladateľov, navrhované prepracované znenie smernice stanovuje tri kroky pre dodatočné financovanie ex post. ECB má k tomu tieto pripomienky: 9.1. Ako prvý krok budú členovia systému ochrany vkladov povinní zaplatiť mimoriadne príspevky do výšky 0,5 % oprávnených vkladov (26). ECB víta toto riešenie, ktoré do plnenia výnimočných požiadaviek zapája samotný finančný sektor, čím obmedzuje podnety na morálny hazard, ktorý je so systémom ochrany vkladov spojený a poskytuje priestor na účinný tlak zo strany členov. 9.2. Ako druhý krok sa môže aktivovať mechanizmus vzájomných pôžičiek, ktorý umožní systému ochrany vkladov fungujúcemu v členskom štáte poskytnúť pôžičku do výšky 0,5 % svojich oprávnených vkladov inému takému systému ochrany vkladov, ktorá sa musí splatiť aj s úrokom do piatich rokov (27). ECB poznamenáva, že aktivácia cezhraničných dojednaní o pôžičkách medzi systémami ochrany vkladov by mohla viesť k prípadom, kedy by sa systém ochrany vkladov poskytujúci pôžičku neskôr ocitol v situácii, v ktorej by musel pokryť vlastné potreby výplat alebo k prípadom, kedy by mal systém ochrany vkladov prijímajúci pôžičku väčší rozsah funkcií ako systém ochrany vkladov poskytujúci pôžičku, napr. by mal právomoc rekapitalizovať alebo poskytovať úvery krachujúcej úverovej inštitúcii vo svojom členskom štáte. ECB preto víta obmedzenia zavedené navrhovaným prepracovaným znením smernice vrátane obmedzenia, aby mohli byť požičané prostriedky použité len na vyplatenie nárokov vkladateľov (28). ECB vychádza z toho, že v súčasnom štádiu legislatívnej diskusie k navrhovanému prepracovanému zneniu smernice by boli dojednania o pôžičkách medzi systémami ochrany vkladov dobrovoľné. Ďalšími prvkami, ktoré by sa mali zvážiť pri regulácii tejto oblasti, sú: i) minimálne predpoklady na aktiváciu dojednaní o pôžičkách, ktoré by sa týkali vyčerpania iných finančných zdrojov systému ochrany vkladov prijímajúceho pôžičku a ii) podmienky, za ktorých môže byť pôžička poskytnutá vrátane záruk splatenia pre systém ochrany vkladov poskytujúci pôžičku. Zároveň je predmetom širšej diskusie, či majú systémy ochrany vkladov používať svoje prostriedky na účely krízového riadenia nad rámec vyplácania vkladateľov (29). ECB sa domnieva, že táto otázka by sa mala riešiť v rámci legislatívnych prác iniciovaných oznámením Komisie o riešení krízy. 9.3. Ako tretí krok a ako poslednú možnosť by mali mať systémy ochrany vkladov pripravené alternatívne spôsoby financovania. ECB však poznamenáva, že pokiaľ ide o prípadnú účasť centrálnej banky, dojednania ohľadom financovania pre systémy ochrany vkladov musia byť v súlade so zákazom menového financovania ustanoveným v Zmluve a najmä so zákazom pre národné centrálne banky umožňovať prečerpávanie účtov alebo poskytovať iný druh úveru v zmysle článku 123 Zmluvy a jeho bližšieho vymedzenia prostredníctvom sekundárnej legislatívy Únie a ustálených zásad ECB (30).
Odôvodnenie

Spôsoby zdieľania informácií medzi príslušnými orgánmi a ESMA by mali umožňovať zdieľanie informácií v reálnom čase, ak je to potrebné pre ESMA na efektívny výkon jeho úloh. V dlhšom časovom horizonte by ESMA mal získať automatický prístup ku všetkým informáciám, ktoré sa vykazujú na základe navrhovaného nariadenia. V tejto súvislosti by sa mali začať práce na vytvorení centralizovaných mechanizmov zbierania informácií v Únii. Takéto centralizované mechanizmy by pomohli prekonať obmedzenia, ktoré sú typické pre používanie nekoordinovaných skupín mikroúdajov, a taktiež by umožňovalo, aby sa informácie zozbierané na základe navrhovaného nariadenia používali spolu s ostatnými dostupnými súbormi údajov, čím by sa minimalizovala administratívna záťaž pre vykazujúce subjekty a verejné orgány.

Okrem toho by sa malo výslovne ustanoviť zdieľanie informácií medzi ESMA a centrálnymi bankami ESCB. Tým by sa uľahčil výkon funkcií centrálnych bánk v oblasti zberu štatistických údajov a monitorovania a posudzovania finančnej stability. Malo by sa ustanoviť aj zdieľanie informácií medzi ESMA a ESRB, aby sa uľahčil výkon úloh ESRB v oblasti identifikácie a určenia poradia dôležitosti systémových rizík v rámci finančného systému. Táto zmena a doplnenie súvisí so zmenou a doplnením 3 (bod odôvodnenia).
3.

ECB víta výslovné zohľadnenie správcovských spoločností pri uplatňovaní testu na identifikáciu finančných konglomerátov (5). ECB odporúča (6) začleniť správcovské spoločnosti do sektora v rámci finančného konglomerátu, s ktorým majú najužšie prepojenie, aby boli bližšie špecifikované v usmerneniach dohľadu. Toto riešenie bude z pohľadu hodnotenia rizika lepšie ako začlenenie do „najmenšieho finančného sektora“, s ktorým počíta navrhovaná smernica. Okrem toho v dôsledku výslovného začlenenia správcovských spoločností do doplnkového režimu dohľadu ECB odporúča (7), aby sa Európsky orgán pre cenné papiere a trhy spolu s ostatnými ESA podieľali na príprave usmernení, ktoré podporujú zbližovanie postupov dohľadu týkajúce sa doplnkového dohľadu (8). V tomto ohľade by znenie malo byť podobné tomu, ktoré je obsiahnuté v smernici 2010/78/EÚ (9), to znamená „príslušný ESA prostredníctvom Spoločného výboru“. Účasť všetkých príslušných ESA na príprave takýchto usmernení by mala zabezpečiť, aby sa šírenie škodlivého vplyvu, koncentrácia, prípady komplexnosti a konfliktov záujmov účinne riešili vo všetkých sektoroch a vo vzťahu ku všetkým regulovaným subjektom vo finančnom konglomeráte. V rovnakom duchu, pokiaľ ide o doplnkový dohľad nad vnútornými kontrolnými mechanizmami a procesmi riadenia rizík (10), by smernica 2002/87/ES mala požadovať súlad doplnkového dohľadu so sledovaním dodržiavania pravidiel obozretného podnikania príslušnými orgánmi, ako to ustanovuje smernica PKIPCP (11). Takýto súlad sa už vyžaduje medzi doplnkovým dohľadom a postupmi dohľadu na základe príslušných ustanovení bankovej smernice (12) a smernice Solventnosť II (13).
Odôvodnenie ECB má za to, že sa článok 1h písm. a) vzťahuje na obehové euromince, ktoré majú postavenie zákonného platidla predtým, než tieto zmeny a doplnenia nariadenia nadobudnú účinnosť, pričom článok 1h písm. b) ustanovuje prechodné obdobie pre zmeny razidiel vzorov obehových euromincí v súlade s novými požiadavkami na vzory. V tejto súvislosti navrhuje ECB nahradiť v článku 1h písm. a) slovo „vydané" slovom „vyrobené“ Tým by sa rozšíril obmedzený rozsah návrhu tohto ustanovenia aj na zásoby obehových euromincí, ktoré už príslušné orgány zúčastnených členských štátov vyrazili, ale ktoré ešte nemajú postavenie zákonného platidla v čase nadobudnutia účinnosti týchto navrhovaných zmien a doplnení nariadenia. Týmto spôsobom by sa ustanovili právne záruky pre všetky náklady, ktoré môžu centrálnym bankám Eurosystému vzniknúť v súvislosti s výrobou obehových euromincí, ktoré ešte nenadobudli postavenie zákonného platidla, a to až do okamihu nadobudnutia účinnosti navrhovaných zmien a doplnení nariadenia. ECB tiež poznamenáva, že obehové euromince vydané počas prechodného obdobia podľa článku 1h písm. b) by si zachovali svoje postavenie zákonného platidla ešte aj po uplynutí prechodného obdobia.
3.2.2.

Po druhé, ECB podporuje navrhovaný prístup udeliť Komisii delegované právomoci definovať jednotné kritériá úverovej registrácie a podmienky spracovania dát, ktorými sa riadia databázy s úmyslom prehĺbiť harmonizáciu pravidiel v tejto oblasti. S cieľom zabezpečiť harmonizáciu a sprístupnenie výstupných údajov na ich zdieľanie na cezhraničnom základe by si podmienky spracovania dát a kritériá úverovej registrácie vyžadovali identifikáciu základného súboru atribútov, spoločné identifikátory a spoločnú definíciu základných pojmov a obsahu dát. Okrem toho by sa mali vziať do úvahy otázky dôvernosti a ochrany údajov, ako aj aspekty týkajúce sa interoperability národných databáz. ECB tiež vychádza z toho, že jednotné kritériá úverovej registrácie by sa mali chápať ako minimálne normy, ktoré súkromným úverovým kanceláriám alebo agentúram úverových referencií a verejným úverovým registrom v súvislosti s ich účelmi a obchodnými modelmi podľa potreby umožnia zbierať dodatočné informácie o týchto úveroch.
7.

ECB poznamenáva, že návrh rozhodnutia neupravuje viaceré dôležité otázky, ktoré by mali byť upravené takto: 7.1. V prípade ostatných menových dohôd je Súdny dvor Európskej únie príslušným orgánom na riešenie sporov, ku ktorým môže dôjsť na základe takýchto dohôd. Návrh rozhodnutia by mal jasne vymedziť, že rovnaké pravidlo sa uplatňuje v tomto prípade. ECB má za to, že právomoc Súdneho dvora nie je zrejmá pokiaľ ide o takýto druh dohody a konkrétne sa pritom odvoláva na viaceré stanoviská Súdneho dvora, v ktorých Súdny dvor jasne rozlíšil dohody uzavreté členskými štátmi od dohôd uzavretých členskými štátmi, ktoré sú zodpovedné za svoje závislé územia, t. j. nekonajú vo svojom postavení členských štátov (3). 7.2. Jedným z najdôležitejších bodov tejto menovej dohody by mala byť potreba zabezpečiť na ostrove Svätého Bartolomeja nepretržité uplatňovanie príslušných súčasných a budúcich právnych aktov EÚ s okamžitým priamym účinkom, napr. nariadenia. ECB má za to, že Francúzsko má v úmysle riešiť túto otázku zmenou a doplnením príslušného francúzskeho ústavného zákona. ECB poznamenáva, že na rozdiel od ostatných menových dohôd návrh rozhodnutia neustanovuje zriadenie spoločného výboru zodpovedného za hodnotenie pokroku legislatívnych zmien a doplnení. ECB sa domnieva, že neexistencia takéhoto orgánu s účasťou EÚ ako jedného zo signatárov dohody, moniturujúceho správne uplatňovanie príslušného acquis EÚ v ZKÚ, je neuspokojivá, najmä ak miestny bankový systém používa euro. ECB sa domnieva, že má zásadný význam, aby sa konkrétne uplatňovanie príslušnej legislatívy EÚ uplatňovalo po dohode s Komisiou a ECB (4), napríklad začlenením príslušných právnych aktov EÚ a ECB do prílohy k menovej dohode a zverejnením takejto prílohy a jej zmien a doplnení v Úradnom vestníku Európskej únie. Prípadne by sa navrhovanom rozhodnutí malo požadovať od Francúzska, aby pred prijatím právnych aktov určených pre ostrov Svätého Bartolomeja informovalo ECB, ak tieto právne akty spadajú do oblasti jej pôsobnosti. Navyše by inštitúcie EÚ mali mať oprávnenie požadovať od Francúzska informácie o takýchto právnych aktoch. 7.3. ECB má za to, že v dôsledku zmeny postavenia ostrova Svätého Bartolomeja od 1. januára 2012, sa naň nebudú viac vzťahovať inak priamo uplatniteľné ustanovenia práva EÚ umožňujúce príslušným orgánom EÚ, akým je Europol, konať v boji proti falšovaniu eurobankoviek. Túto otázku je takisto potrebné riešiť v menovej dohode, a preto by navrhované rozhodnutie malo EÚ poveriť, aby takéto ustanovenie zahrnula do menovej dohody. V prípadoch, kde ECB odporúča zmenu a doplnenie navrhovaného rozhodnutia, sú v prílohe uvedené konkrétne pozmeňujúce návrhy spolu s vysvetlením.
14.

Rada ECOFIN v septembri 2000 schválila Akčný plán Hospodárskej a menovej únie pre štatistické požiadavky a stanovila pre potreby menovej politiky ECB lehotu pre štvrťročné integrované účty eurozóny podľa inštitucionálnych sektorov na t + 90 dní po referenčnom štvrťroku. Na základe toho by museli Eurostat a ECB zozbierať príslušné národné údaje za t + 82 dní. Vzhľadom na predpokladaný časový plán zasadnutí Rady guvernérov ECB v rokoch 2015 a 2016 by na tieto roky postačovalo skrátenie lehoty na t + 85. Vzhľadom na to ECB podporuje posun lehôt na vykazovanie pre štvrťročné sektorové účty podľa programu zasielania údajov ESA na t + 85 dní v roku 2014 s cieľom dosiahnuť t + 82 dní v roku 2017, aby sa podporilo zostavenie celkových štvrťročných integrovaných účtov eurozóny v lehote t + 90 dní. To je tiež v súlade s iniciatívou G-20 ohľadom chýbajúcich údajov, ktorá v dôsledku finančnej krízy ako jednu z priorít na doplnenie chýbajúcich údajov stanovuje sektorové účty. V programe zasielania údajov ESA 2010 to má vplyv na tabuľku 801.
6.

Potrebné prípravy týkajúce sa konkrétnej podoby ESM práve prebiehajú. Účinnosť ESM by zlepšili a jeho fungovanie by uľahčili štyri črty: a) mal by byť zriadený na základe zmluvy v súlade s medzinárodným právom verejným a mali by ho schváliť členské štáty, ktorých menou je euro tak, aby bolo nutné prispôsobiť vnútroštátne právne predpisy tejto zmluve; b) pravidlá rozhodovania v rámci ESM by mali uprednostňovať výkonnosť, napr. tak, že by umožnili aktiváciu ESM po vzájomnej dohode členských štátov, ktorých menou je euro; c) ESM by mal byť schopný prijať vhodnú škálu nástrojov tak, aby mohol účinne bojovať proti šíreniu situácií akútnej nestability na trhu; d) ESM by mal dodržiavať zásady opatrného a spoľahlivého finančného riadenia a podliehať kontrole externých a interných audítorov.
Povinnosť požiadať ECB o vydanie stanoviska je procesnou požiadavkou, na ktorú by sa malo zakaždým odkazovať v preambulách všetkých právnych nástrojov obsahujúcich právny rámec HISC. Okrem toho, tak ako v preambule nariadenia Rady (ES) č. 2494/95, aj v bode odôvodnenia navrhovaného nariadenia o OOH by sa mala výslovne uviesť spojitosť medzi rámcom HISC a úlohami centrálnych bánk.

„(1) Jeden rok, respektíve tri roky po dátume nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia členské štáty poskytnú Komisii (Eurostatu) správy o kvalite údajov a to v súlade s normami vymedzenými v rámci Európskeho štatistického systému a v príručke OOH-HPI. (2) Komisia (Eurostat) do piatich rokov od dátumu nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia pripraví správu o indexoch stanovených podľa tohto nariadenia a najmä o tom, do akej miery sú v súlade s nariadením Komisie (ES) č. 1749/96 (5) a nariadením Komisie (EÚ) č. 1114/2010 (6). V správe sa bude takisto riešiť otázka, či je vhodné začleniť indexy cien bývania vo vlastnom obydlí do HICP.
4.2.

ECB podporuje prísny režim zodpovednosti zavedený smernicou 2011/61/EÚ, ktorý je bližšie vymedzený v navrhovanom delegovanom nariadení (18). Poznamenáva však, že tento režim zodpovednosti spoločne s budúcimi zmenami a doplneniami (PKIPCP V) (19) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES z 13. júla 2009 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) (20) by mohli spôsobiť, že by depozitári podliehali veľmi podstatným nárokom zo zodpovednosti. V prípade niektorých depozitárov by tieto nároky mohli spôsobiť straty vo výške, ktorá by v niektorých prípadoch presahovala násobok ich celého kapitálu. ECB preto považuje za dôležité, aby depozitári vhodne riadili tieto riziká bez ohľadu na to, či sa jedná o úverové inštitúcie, investičné firmy alebo iné dohliadané inštitúcie (21), a aby sa riziká zohľadňovali podľa v príslušných požiadavkách na kapitálovú primeranosť. Budúci regulačný proces podľa PKIPCP V bude vhodnou príležitosťou na zameranie sa na túto problematiku vo vzťahu ku PKIPCI ako aj depozitárom AIF.
1.

Cieľom navrhovaného nariadenia o európskych fondoch rizikového kapitálu je prekonať problém nedostatočného financovania, s ktorým sa stretávajú malé a stredné európske podniky v počiatočných fázach svojej činnosti. Keďže je financovanie týchto spoločností prevažne založené na malých fondoch so spravovanými aktívami v priemernej výške 60 miliónov EUR, cieľom nariadenia je zlepšiť schopnosť získať kapitál v rámci celej EÚ. Ustanovujú sa ním osobitné európske fondy rizikového kapitálu so spoločnými charakteristikami, ktoré podliehajú jednotnému regulačnému rámcu. Tým by sa zabezpečila istota a transparentnosť vo vzťahu k všetkým zainteresovaným stranám vrátane investorov, regulačných orgánov a spoločností spôsobilých pre získanie investícií. Zavedením povolenia pre jednotný trh, na základe ktorého by mohol fond registrovaný v jednom z členských štátov uvádzať podiely a akcie na trh v inom členskom štáte, by sa znížila administratívna záťaž a obmedzili by sa regulačné prekážky.