SK Úradný vestník Európskej únie C 255/61

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Oznámenie Komisie Rade, Európskemu parlamentu, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru – Podpora dobrej správy v daňových záležitostiach“

[KOM(2009) 201 v konečnom znení]

(2010/C 255/11)

Spravodajca: pán Umberto BURANI

Európska komisia sa 28. apríla 2009 rozhodla podľa článku 262 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Oznámenie Komisie Rade, Európskemu parlamentu, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru - Podpora dobrej správy v daňových záležitostiach“

KOM(2009) 201 v konečnom znení.

Odborná sekcia pre hospodársku a menovú úniu, hospodársku a sociálnu súdržnosť, poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 13. novembra 2009. Spravodajcom bol pán BURANI.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 458. plenárnom zasadnutí 16. a 17. decembra 2009 (schôdza zo 17. decembra 2009) prijal jednomyseľne nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 Oznámenie je príspevkom Komisie k boju proti daňovým podvodom a daňovým rajom, ktorý vyhlásila skupina G-20 a potvrdila Rada pre hospodárske a finančné záležitosti (ECOFIN) a Európska rada. Dosiahnutie dobrej správy v daňových záležitostiach je už dávno sledovaným cieľom. V tejto oblasti boli vydané predpisy o spolupráci medzi členskými krajinami EÚ a spolupráci s tretími krajinami, o vzájomnej pomoci, o zdaňovaní príjmu z úspor, o vymáhaní daní. Bol prijatý kódex správania s cieľom vyhnúť sa škodlivej daňovej súťaži. Toto všetko dokazuje, že EÚ pripisuje dobrej správe v daňových záležitostiach kľúčový význam a že podľa toho v praxi aj koná.

1.2 V tomto oznámení, hlavne v časti o krokoch nadväzujúcich na iniciatívy OECD, sú načrtnuté hlavné opatrenia, ktoré sa Komisia chystá vykonať. Dokument ako celok predstavuje artikulovaný plán pravidiel, rokovaní a inovácií v oblasti kritérií, ktorými sa riadia niektoré politiky. EHSV plne súhlasí so všetkými navrhovanými opatreniami a pripomienkami Komisie. Predovšetkým v jednom bode, teda pokiaľ ide o súlad medzi finančnou pomocou poskytnutou v rôznej podobe mnohým krajinám a úrovňou ich spolupráce v daňovej oblasti, výbor dúfa, že EÚ zaujme pevné a zodpovedné stanovisko: konkrétne to znamená, že treba skoncovať s nepodmienenou pomocou bez protihodnoty.

1.3 Nemá význam uvádzať všetky body, na ktorých sa zhodujeme. Text by sa tým zbytočne predĺžil bez akéhokoľvek prínosu. EHSV sa však nazdáva, že musí upozorniť na niekoľko základných problémov, ktoré si podľa jeho názoru zasluhujú pozornú úvahu.

V úvodnej poznámke Komisie sa dobrá správa v daňových záležitostiach chápe ako prostriedok „koordinovanej reakcie“ na pranie špinavých peňazí, korupciu a terorizmus. Opakovane sa teda zdôrazňuje princíp celosvetového boja proti týmto javom. V skutočnosti však toto konštatovanie vyvoláva isté pochybnosti. Samotná dobrá správa v daňových záležitostiach nemôže splniť požiadavky boja proti iným javom, ktoré môžu alebo nemusia mať význam z daňového hľadiska, ich pôvod je však iný: pranie špinavých peňazí ako produkt organizovaného zločinu, terorizmu a korupcie.

1.4.1 Tretia smernica o praní špinavých peňazí (1) považuje daňový podvod za „závažný trestný čin“, ktorý by mal spadať pod ustanovenia tejto smernice. V praxi to tak nie je. Daňový únik (alebo podvod) je predmetom niekoľkých špecifických smerníc, ktoré túto problematiku berú z príslušnosti a právomoci orgánov poverených bojom proti praniu špinavých peňazí a dávajú ju do pôsobnosti len daňových orgánov. Vzniká teda problém prekrývania predpisov alebo skôr potreba jasného vymedzenia právomocí a príslušnosti: smernici o praní špinavých peňazí by sa mal vrátiť jej pôvodný účel a z jej pôsobnosti by sa mali vylúčiť daňové a finančné trestné činy, ktoré nemajú zločinecké alebo teroristické pozadie. Smernice o daňových záležitostiach by naopak mali z pôsobnosti daňových orgánov vyňať trestné činy s jasným zločineckým alebo teroristickým pozadím. Vždy však bude existovať určitá nejasná „šedá zóna“ medzi týmito dvoma javmi, ale aspoň budú stanovené jasné základné princípy.

1.4.2 Zdá sa, že v súčasnej dobe sa smernice o praní špinavých peňazí a smernice o daňových záležitostiach uberajú rôznym smerom. Zodpovednosť zato však nemožno pripísať Komisii, ale skôr rozdeleniu právomocí a pôsobnosti: v celosvetovom rámci spadá boj proti praniu špinavých peňazí a proti organizovanému zločinu pod FATF (2), v Európe je v pôsobnosti Rady pre spravodlivosť a vnútorné veci. Daňovými podvodmi sa zaoberá G-20, v Európe Rada ECOFIN. V žiadnom dokumente niet ani len náznaku o nutnosti spolupráce, o výmene informácií a deľbe úloh medzi jednotlivými orgánmi. EHSV naliehavo žiada nápravu tohto stavu, ktorý spôsobuje, že konečný cieľ „celosvetového boja“ sa stáva niečím abstraktným a nedosiahnuteľným.

1.5 Práve v súvislosti s celosvetovým bojom vzniká problém daňových rajov, na ktoré sa pozornosť sústredí len vtedy, keď je reč o daňových únikoch. V úzadí zostáva aj problém peňazí pochádzajúcich z organizovaného zločinu alebo peňazí určených na financovanie terorizmu. Tento jav sa netýka len najznámejších centier, s ktorými daňové orgány momentálne rokujú, ale predovšetkým istých nových finančných centier lokalizovaných v oblastiach, v ktorých sa geopolitické vplyvy môžu prejaviť na ochote rokovať.

1.6 Náročným problémom, o ktorom sa nehovorí, je problém lodí plaviacich sa pod vlajkou cudzieho štátu, pod tzv. „lacnou vlajkou“ (3), ktoré sú zdrojom značných a úplne legálnych tokov kapitálu chránených pred zdanením. Ich dočasným miestom určenia sú vo všeobecnosti daňové raje, odkiaľ sú potom investované. Aj keď je tento postup z mnohých hľadísk diskutabilný, lode plaviace sa pod vlajkou cudzieho štátu existujú s tichým súhlasom všetkých krajín. V boji pri daňovým rajom bude potrebné vyhnúť sa neželanému vplyvu na zákonné aktivity a zabrániť presunu kapitálu do menej ústretových centier.

1.7 Záver: EHSV konštatuje, že v oblasti boja proti daňovým podvodom a vo finančných aspektoch boja proti organizovanému zločinu a terorizmu Európa urobila a stále robí veľa. Chcel by však upozorniť zákonodarcov na niekoľko vážnych nedostatkov: chýba vyvážená koordinácia medzi bojom proti daňovým podvodom a bojom proti kriminalite, ako aj jasné rozdelenie úloh a právomocí orgánov poverených bojom proti rôznym javom. Tieto javy majú často znaky charakteristické tak pre daňové podvody ako aj kriminalitu alebo terorizmus. Preto je ťažké niekam ich jednoznačne priradiť. To je ďalší dôvod na štruktúrovanú spoluprácu medzi rôznymi orgánmi. O takejto spolupráci sa programy Rady alebo Komisie nezmieňujú.

2. Zhrnutie obsahu oznámenia

2.1 Dokument Komisie obsahuje niekoľko úvah o dobrej správe v oblastí daní. Tieto úvahy sú ohlasom na výsledky niekoľkých schôdzí: krajín G-20 v novembri 2008, Rady ECOFIN v decembri 2008, ministrov financií a guvernérov centrálnych bánk krajín G-20 14. marca 2009, Európskej rady 19. a 20. marca 2009 a nakoniec summitu krajín G-20 2. apríla 2009. Spoločným menovateľom záverov týchto podujatí je vôľa podniknúť kroky proti nespolupracujúcim územiam vrátane daňových rajov a uplatniť sankcie s cieľom chrániť verejné financie a finančné systémy. Na summite krajín G-20 bolo predovšetkým zdôraznené, že „éra bankových utajení sa skončila“.

2.2 Cieľom tohto oznámenia je určiť, ako môže EÚ prispieť k dobrej správe v oblasti priameho zdaňovania. V troch rôznych kapitolách dokument skúma možnosti jej zlepšenia, nástroje na jej konkrétnu podporu a úlohu členských štátov pri podpore iniciatív OECD a OSN prostredníctvom koordinovaných akcií v rámci EÚ a na medzinárodnej úrovni.

2.3 Dobrá správa v oblasti daní je cieľom, o dosiahnutie ktorého sa Komisia usiluje už dávno prostredníctvom spolupráce v rámci EÚ a v širšom rozsahu prostredníctvom spolupráce s OECD v boji proti praniu špinavých peňazí v daňových rajoch.

Právny a regulačný rámec EÚ v oblasti spolupráce v daňovej oblasti možno považovať v podstate za uspokojivý. Boli vydané alebo sa pripravujú smernice v oblasti vzájomnej pomoci, zdaňovania príjmu z úspor, vymáhania daní. Treba už len vyčkať, ako rýchlo a dôsledne členské štáty uplatnia predpisy Spoločenstva v praxi.

2.4.1 Pokiaľ ide o škodlivú súťaž v oblasti daní bol vydaný „kódex správania v oblasti zdaňovania podnikov“ (4), vďaka ktorému sa už dosiahli sľubné výsledky, aj keď je v ňom stále čo zlepšovať. Kódex prijali členské štáty a ich závislé územia. Jeho rozšírenie na tretie krajiny je náplňou pracovného programu na roky 2009-2010. Stále sa opakujúcou témou v tejto súvislosti je transparentnosť. Jasný je aj postoj Komisie k implementácii predpisov o štátnej pomoci pri opatreniach týkajúcich sa priameho zdaňovania podnikov.

Komisia zamýšľa navrhnúť koordinovanú činnosť členských štátov zameranú na zabezpečenie primeraných aktivít nadväzujúcich na iniciatívy OECD na medzinárodnom poli a očakáva realizáciu nedávno prijatých dôležitých záväzkov. Tieto záväzky majú dva aspekty: na jednej strane OECD navrhuje odstrániť preferenčné daňové režimy svojich 30 členských krajín, na druhej strane vyvíjala a ďalej hodlá vyvíjať tlak na nečlenské štáty, aby sa politicky zaviazali k spolupráci s krajinami OECD.

2.5.1 OECD kontaktovala mnohé krajiny, prakticky skoro všetky krajiny sveta, a už aj dosiahla prvé úspechy: 35 nečlenských krajín, medzi ktorými je veľa daňových rajov, sa politicky zaviazalo spolupracovať v oblasti transparentnosti a výmeny informácií v daňových záležitostiach. Iné krajiny (5) sa nedávno zaviazali dodržiavať štandardy OECD v oblasti výmeny informácií na požiadanie bez ohľadu na vnútroštátne predpisy a bankové tajomstvo.

V oblasti medzinárodnej politiky je činnosť Komisie zameraná na dosiahnutie dohody o osvedčených postupoch v oblasti dobrej správy v daňových záležitostiach s rôznymi krajinami. (6). Rada ECOFIN v máji 2008 požiadala ešte konkrétnejšie, aby sa do príslušných dohôd, ktoré uzatvára Spoločenstvo s tretími krajinami, doplnilo ustanovenie o dobrej správe v daňových záležitostiach. V decembri toho istého roku sa zavedenie tohto ustanovenia stalo ešte záväznejším vzhľadom na požiadavku rozhodnejšie bojovať proti daňovým rajom a proti súdnym orgánom, ktoré odmietajú spoluprácu.

2.6.1 V oblasti zdaňovania úspor Komisia dosiahla, že niektoré tretie krajiny (7), ako aj závislé alebo pridružené územia členských štátov (z ktorých niektoré boli predtým zaradené medzi daňové raje) začali uplatňovať rovnaké opatrenia alebo opatrenia zodpovedajúce smerniciam Spoločenstva. S inými krajinami (8) prebiehajú prípravné rozhovory, ale zatiaľ sa s nimi nezačali oficiálne rokovania.

2.6.2 Viacero rokovaní prebieha s krajinami Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP) (9) a so Švajčiarskom. Krajiny EHP priamo uplatňujú zásady vnútorného trhu, zatiaľ čo pre štátnu pomoc platia „obdobné pravidlá“. Vzťahy so Švajčiarskom upravuje dohoda o voľnom obchode z roku 1972, niektoré jej aspekty však boli v poslednej dobe spochybnené. S Lichtenštajnskom prebiehajú rokovania o novej dohode o boji proti podvodom. Celá táto oblasť je vo fáze vývoja.

2.6.3 Zásady transparentnosti, spolupráce a výmeny informácií boli zapracované do akčných plánov a dohôd uzatvorených s mnohými krajinami v rámci európskej politiky susedstva a politiky rozširovania. Komisia sa usiluje o rozšírenie týchto zásad na mnohé tretie krajiny. Prvé kontakty sa javia pri niektorých krajinách ako sľubné, bude potrebné však stanoviť, aký postoj zaujať voči tým krajinám, ktoré túto myšlienku zatiaľ odmietajú.

2.6.4 Osobitná pozornosť je venovaná rokovaniam s rozvojovými krajinami. Kým niektoré sú ústretové, iné prejavujú neochotu, ktorú je potrebné prekonať podmienením finančnej pomoci v rámci Nástroja európskeho susedstva a partnerstva (ENPI) a Európskeho rozvojového fondu (EDF) akceptovaním pravidiel dobrej správy v daňových záležitostiach.

2.7 Osobitná kapitola oznámenia je venovaná vymenovaniu prebiehajúcich iniciatív. Sú to interné iniciatívy vo forme smerníc, ktoré sú uvedené v bode 2.4, a externé aktivity zamerané na praktické uplatnenie iniciatív uvedených v bode 2.5. Treba poukázať na to, že Komisia právom požaduje, aby jej Rada umožnila uplatniť dostatočnú pružnosť pri rokovaniach, pretože len tak bude možné prispôsobiť všeobecné opatrenia špecifickým potrebám príslušných krajín. Osobitná pozornosť je venovaná motivácii podieľať sa na rozvojovej spolupráci, ktorú by bolo potrebné uplatniť voči vzdorujúcim krajinám ako stimul k väčšej otvorenosti (pozri vyššie bod 2.6.4).

2.8 Komisia na záver upozorňuje Radu na význam navrhovaných opatrení a potrebu zaručiť rýchlu transpozíciu už vydaných smerníc do vnútroštátnych predpisov, urýchliť postup schvaľovanie smerníc, ktoré sú v procese skúmania, prijímať koherentnejšie a lepšie koordinované opatrenia na úrovni EÚ a nakoniec zaistiť väčší súlad medzi postojmi jednotlivých členských štátov a dohodnutými zásadami dobrej správy.

3. Pripomienky a komentáre

3.1 EHSV s potešením víta oznámenie Komisie. Už bolo naozaj načase vytýčiť akčnú líniu a stanoviť kódex správania v komplexnej oblasti boja proti daňovým podvodom v rámci dobrej správy v daňových záležitostiach. Európsky hospodársky a sociálny výbor podporuje a plne schvaľuje všetky uvedené aspekty a opatrenia, ktoré navrhuje Komisia. Pokladá však za potrebné upozorniť na niektoré zásadné a na niektoré čiastkové problémy, ktoré si podľa jeho názoru zasluhujú osobitnú pozornosť.

Komisia hovorí o probléme súladu medzi finančnou podporou zo strany EÚ určitým krajinám a stupňom ich spolupráce pri zásadách dobrej správy v oblasti daní (pozri vyššie bod 2.7). V rámci strednodobej revízie Európskeho rozvojového fondu (ERF) by sa malo uvažovať o prijatí vhodných opatrení a začlenení špecifických opatrení do dohody z Cotonou (10). Mohlo by ísť o opatrenia, ktorými by sa krátili finančné prostriedky krajinám, ktoré nespolupracujú a naopak stimulovať formou technickej pomoci a dodatočných fondov tie krajiny, ktoré preukážu ochotu plniť si svoje záväzky.

3.2.1 Výbor preto navrhuje, aby do politiky Spoločenstva podpory iných krajín bola zapracovaná koncepcia, podľa ktorej si krajiny pomoc musia zaslúžiť tým, že konkrétne preukážu ochotu spolupracovať v daňovej oblasti, ale nie len v tejto oblasti. EHSV sa nazdáva, že právne akty, v ktorých sú stanovené spôsoby uskutočňovania pomoci, by mali obsahovať v tomto zmysle jasnú klauzulu. Je potrebné vykonať jasnú a jednoznačnú zmenu v politike poskytovania finančnej pomoci, ktorá sa musí stať prostriedkom na podporu konkrétneho a kontrolovateľného procesu morálneho, sociálneho a hospodárskeho rozvoja. Skorumpované vlády nereagujú na výzvy k spolupráci. Jediný spôsob, ako ich presvedčiť, je ohroziť ich záujmy. Ešte sa len ukáže, nakoľko bude možné v praxi zrealizovať opatrenia, ktoré navrhuje Komisia. Politické a sociálne prekážky by mohli pri ich uplatňovaní zohrať rozhodujúci úlohu.

K iným úvahám vedie úvodná poznámka Komisie, v ktorej sa dobrá správa v daňových záležitostiach chápe ako prostriedok „koordinovanej reakcie“ na problémy prania špinavých peňazí, korupcie a terorizmu. Tým sa opätovne potvrdzuje viackrát uvádzaná koncepcia, s ktorou EHSV stále súhlasí: len v rámci celosvetového boja je možné zrealizovať stratégiu ochrany spoločnosti proti všetkým druhom finančných trestných činov: kriminálnej, teroristickej alebo daňovej povahy.

3.3.1 Všetky opatrenia, ktoré Komisia vo svojom oznámení uvádza, sú pre oblasť dobrej správy v daňových záležitostiach potrebné. EHSV však upozorňuje, že chýba jasný odkaz na komplexnú stratégiu. Už uplatňované alebo plánované opatrenia v daňovej oblasti by mali byť súbežné a zosúladené s opatreniami v rámci boja proti praniu špinavých peňazí a boja proti korupcii, organizovanému zločinu a terorizmu. Najskôr by však bolo potrebné odstrániť niektoré nejasné miesta a nezrovnalosti medzi smernicami o daňových záležitostiach a smernicami o boji proti praniu špinavých peňazí.

V smerniciach o daňových podvodoch sa nenachádza žiadny odkaz na ustanovenia tretej smernice o predchádzaní využívania finančného systému na účely prania špinavých peňazí (11), napriek tomu, že táto smernica zaraďuje aj daňové podvody (alebo minimálne niektoré ich aspekty) medzi „závažné trestné činy“ (12). Preto by bolo vhodné položiť si otázku, či je tretia smernica o praní peňazí uplatniteľná aj v daňovej oblasti, predovšetkým v súvislosti s povinnosťou poskytovať údaje, s funkciami jednotky finančnej polície (13), účasťou tretích strán, napr. slobodných povolaní (14). Odpoveď na túto otázku je však negatívna: v „daňových“ smerniciach sa boj proti podvodom prisudzuje výlučne daňovým orgánom, vôbec sa nespomínajú kompetencie jednotky finančnej polície alebo prepojenie na tento orgán a nie sú uznávané ani ustanovenia tretej smernice o praní peňazí.

3.4.1 V smerniciach Spoločenstva teda existuje nezrovnalosť, a to medzi právnou úpravou a oblasťou pôsobnosti. Jasná hranica medzi finančným podvodom a praním špinavých peňazí, i keď teoreticky sa dá definovať, je v praxi nejasná alebo neexistujúca: napríklad daňový únik (neplatenie DPH) môže byť považovaný za pašeráctvo (pranie špinavých peňazí) alebo za daňový podvod a môže upozorniť na prepojenie zdanlivo „normálnych“ podnikov na pašovanie drog, zbraní, a pod. Tam, kde je korupcia sa vždy vyskytuje daňový únik, avšak často sa za ním skrývajú oveľa vážnejšie zločiny inej povahy. Za „pochybnými“ finančnými prevodmi sa môžu skrývať teroristické aktivity. V tomto kontexte existuje veľa sporných interpretácií a sporov v oblasti právomocí.

3.5 Potrebná je preto v tejto oblasti zmena prístupu a dôkladná a komplexná revízia: tretej smernici o praní peňazí sa musí vrátiť jej pôvodná orientácia, ktorou je boj proti organizovanému zločinu a terorizmu a vylúčiť z jej pôsobnosti daňové a finančné trestné činy, ktoré nemajú zločinecké alebo teroristické pozadie. Na druhej strane by daňové smernice mali z pôsobnosti daňových orgánov vylúčiť trestné činy s jasným kriminálnym alebo teroristickým pozadím. Hoci tu nechceme vytvárať rebríček hodnôt, boj proti kriminalite a terorizmu má samozrejme veľký politický a spoločenský význam, dokonca väčší ako boj proti daňovým únikom. Obidve oblasti sú koniec koncov navzájom tesne prepojené, a to nielen kvôli už spomínanému nejasnému prideleniu kompetencií, ale aj kvôli skutočnej realizácii pojmu „celosvetový boj“, ktorý v sebe zahŕňa povinnosť spolupráce a výmeny informácií medzi jednotlivými orgánmi. Potreba spolupráce jednotlivých orgánov bola už spomínaná aj v oznámení z roku 2004 (15), avšak nie v smernici.

3.6 Ďalšie členenie kompetencií a ich vzájomné prekrývanie sú odrazom rozdelenie moci na úrovni Rady: problémy, týkajúce sa daňových únikov a daňových rajov rieši Rada v zložení ECOFIN, zatiaľ čo záležitosti týkajúce sa boja proti kriminalite a terorizmu prislúchajú Rade pre spravodlivosť a vnútorné veci. Na druhej strane takéto delenie existuje i na celosvetovej úrovni: zdá sa, že G-20 a Finančná akčná jednotka na boj proti legalizácii príjmov z trestnej činnosti (16) sú každý z iného sveta. V rámci OECD existuje prepojenie, ale len na centrálnej úrovni: jeho partneri na jednotlivých národných úrovniach sa líšia podľa kompetencií jednotlivých ministerstiev.

Na základe oficiálnych vyhlásení sa zdá, že politická vôľa viesť efektívny celosvetový boj existuje, avšak pokiaľ sa najvyšší politickí a finanční predstavitelia v tejto problematike jasne nezhodnú, praktické riešenia budú v nedohľadne. Predbežné vyhodnotenie určitých hĺbkových aspektov je však naliehavé a neodkladné. Medzi ne samozrejme patrí celkové zhodnotenie fenoménu, ktorý predstavujú daňové raje (17). Vďaka aktivitám OECD a Európskej komisie mnohé „daňové raje“ nedávno súhlasili s tým, že v rámci boja proti daňovým únikom (18) budú spolupracovať pomocou zrušenia alebo oslabenia bankového tajomstva, a to tak, že žiadna krajina už nefiguruje na „čiernej listine“ (19). Blízka budúcnosť ukáže, či budú tieto sľuby dodržané a do akej miery.

3.7.1 Jednotlivé listiny nie sú i napriek tomu kompletné, respektíve pripúšťajú určité pochybnosti. Nedostatočná transparentnosť je charakteristická pre vznikajúce finančné centrá, z ktorých niektoré majú, alebo budú môcť mať v budúcnosti, povahu „útočiska“, ak nie „raja“, a to daňového či iného charakteru: niektoré krajiny juhovýchodnej Ázie alebo krajiny Perzského zálivu, ale do určitej miery aj India, Singapur a Čína (Hong Kong je iba predvojom čínskeho finančníctva). Hoci je financovanie terorizmu zaradené do „štandardných“ doložiek, pri rokovaniach sa často prehliada, pretože prebieha utajenými a neprístupnými kanálmi. Tieto i ďalšie problémy sú veľmi citlivé a preto je pochopiteľná zdržanlivosť, ktorá sa s nimi spája, i keď to nie je dôvod na to, aby sa tieto problémy prehliadali.

3.7.2 Treba tiež spomenúť i ďalšie aspekty: obchodovanie so zbraňami, ktoré často prebieha legálnymi cestami a s úradným povolením, ale potom tajne podporujú vojny a terorizmus v mnohých krajinách, a ktoré sú často financované peniazmi z predaja drog. Toto všetko vytvára obrovské toky peňazí, ktoré akoby mizli v bezodnej „čiernej diere“. Ide o jav, ktorý je známy, ale samozrejme nie je možné ho riešiť prostredníctvom smerníc, zmlúv alebo vyšetrovaním: má úplne inú povahu a súvisí s celosvetovou politikou.

3.7.3 Preto fenomén daňových rajov je problémom, ktorý treba riešiť ako celok, pričom treba zohľadňovať jeho geopolitické prvky, ktoré podmieňujú akékoľvek riešenie. Pokiaľ ide o praktické možnosti, musí byť boj proti daňovým únikom a praniu špinavých peňazí (ale predovšetkým terorizmu) celosvetový, ale treba pripomenúť, že celosvetové víťazstvo je ešte veľmi ďaleko. Predovšetkým treba dávať pozor na to, aby aktivity neboli presmerovávané zo známych centier do menej známych, ktoré môžu byť proti rokovaniam alebo im menej prístupné. Súčasná kríza urýchľuje postupnú zmenu pomeru síl medzi svetovými finančnými centrami: Ázia a islamské krajiny predstavujú nové nastupujúce mocnosti, ktorých hodnoty a správanie nemusia byť vždy v súlade s tradičnými hodnotami západnej civilizácie.

Ďalším problémom, ktorý určitým spôsobom súvisí s daňovými rajmi, sú tzv. „lacné vlajky“, pod ktorými je zaregistrovaných 63 % celosvetovej obchodnej flotily a veľké množstvo veľkých rekreačných plavidiel. Väčšina týchto lodí má sídlo v daňovom raji, kde odvádzajú významné toky prostriedkov získaných úplne legálnym spôsobom, i keď sú oslobodené od zdanenia. Medzi krajiny, ktoré takéto registrovanie akceptujú, sú aj niektoré členské štáty Európskej únie. Lode, ktoré sa plavia pod tzv. „lacnou vlajkou“ majú konkurenčnú výhodu oproti lodiam plávajúcim pod vlajkou svojho štátu a prostriedky získané z prenájmu lodí predstavujú vyhýbanie sa daňovej povinnosti ale nie „oficiálny“ daňový únik. Navyše sa na ne nevzťahujú povinnosti vyplývajúce z kolektívnych zmlúv námorníkov.

3.8.1 V oblasti „lacných vlajok“ sa neplánuje žiadne daňové opatrenie, a to nielen kvôli tomu, že neexistuje právny základ, o ktorý by sa mohli oprieť jednotlivé aktivity, ale aj preto, že opatrenia na čisto daňovom základe by mohli, okrem iného, narušiť hospodárske aktivity, ktoré majú mimoriadny význam pre celý svet a spôsobili by vyschnutie dôležitých tokov investícií do svetového hospodárstva. Odhliadnuc od morálnych aspektov „lacné vlajky“ narušujú hospodársku súťaž a vyhýbajú sa dodržiavaniu odborových predpisov: toto všetko sa deje s tichým vedomím či súhlasom vlád na celom svete. Na úrovni Spoločenstva sú jedinými predpismi, ktoré sa na ne vzťahujú, predpisy o bezpečnosti plavby a dopravy.

3.8.2 Tieto aspekty sú spomínané preto, aby sa zdôraznila skutočnosť, že nie všetky financie, ktoré prúdia do daňových rajov a potom z nich, aby boli investované vo svetových finančných centrách (20), patria do kategórie daňových podvodov, prania špinavých peňazí a financovania terorizmu. Z tohto pohľadu si zasluhujú podporu kroky, ktoré plánuje skupina G-20 v daňovej oblasti a v ktorých pokračuje Komisia: musia zahŕňať aj aspekty prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, a zároveň však musia zabezpečiť aby nemali nežiaduci vplyv na legálne, respektíve nie ilegálne finančné toky.

3.8.3 Dosiahnutie transparentnosti a spolupráce zo strany daňových rajov by bolo epochálnym úspechom. Nejasné miesta, ktoré pretrvávajú a pravdepodobne aj naďalej budú, sú dôkazom toho, že okrem veľkolepých princípov sa treba zamerať aj na primerané ciele, aj keď tieto ciele nie sú ideálne. V konečnom dôsledku tu vzniká nutnosť, aby iniciatívy v oblasti finančných a daňových záležitostí boli riadené a kontrolované orgánmi prijímajúcimi politické rozhodnutia v rámci ich stratégií v oblasti medzinárodných vzťahov. V tejto oblasti Európska únia potrebuje spoločnú politiku. Vlády by mali tento cieľ považovať za prioritný. Pri súčasnom stave vecí sa však zdá, že ide o cieľ vzdialený.

V Bruseli 17. decembra 2009 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES o predchádzaní využívania finančného systému na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, Ú. v. EÚ L 309, 25.11.2005.

(2) Finančná akčná jednotka na boj proti legalizácii príjmov z trestnej činnosti (FATF) vytvorená štátmi skupiny OECD.

(3) Loď sa plaví pod vlajkou cudzieho štátu (tzv. „lacnou vlajkou“ FOC – flag of convenience), keď je zaregistrovaná v krajine, ktorá má málo pravidiel, s úmyslom znížiť prevádzkové náklady alebo obísť zložité predpisy. Medzinárodná federácia pracovníkov v doprave zostavila zoznam 32 „registrov“, ktoré považuje za tzv. lacné vlajky cudzích štátov.

(4) Odsúhlasený na zasadnutí Rady ECOFIN dňa 1. decembra 1997.

(5) Medzi inými Švajčiarsko, Rakúsko, Belgicko, Luxembursko, Hongkong, Macao, Singapur, Chile, Andorra, Lichtenštajnsko a Monako.

(6) Karibské krajiny, tichomorské ostrovy.

(7) Švajčiarsko, Lichtenštajnsko, San Maríno, Monako a Andorra.

(8) Hongkong, Macao a Singapur.

(9) Island, Lichtenštajnsko a Nórsko.

(10) Dohoda o partnerstve medzi členmi zoskupenia afrických, karibských a tichomorských štátov (ACP) na jednej strane a Európskej únie a jej členských štátov na strane druhej, podpísaná v Cotonou 23. júna 2000.

(11) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES o predchádzaní využívania finančného systému na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, Ú. v. EÚ L 309, 25.11.2005, s. 15, tiež známa pod názvom „3rd Money Laundering Directive (MLD)“ (Tretia smernica o praní peňazí).

(12) Pozri tretiu smernicu o praní peňazí, článok 3.5, písm. d): „závažné trestné činy“ znamenajú prinajmenšom: „ ... podvod, prinajmenšom závažný, ako je vymedzený v článku 1 ods. 1 a článku 2 Dohovoru o ochrane finančných záujmov Európskych spoločenstiev“, preto daňový únik, minimálne pokiaľ ide o DPH, sa vyslovene zaraďuje medzi trestné činy uvedené v spomínanej tretej smernici o praní peňazí.

(13) Jednotka finančnej polície (FIU), pozri článok 21 tretej smernice o praní peňazí.

(14) Pozri článok 2, ods. tretej smernice o praní peňazí.

(15) Oznámenie Komisie o prevencii a boji proti nezákonným firemným a finančným praktikám (KOM(2004) 611 v konečnom znení).

(16) Finančná akčná jednotka na boj proti legalizácii príjmov z trestnej činnosti (FATF) vytvorená štátmi skupiny OECD.

(17) Je zaujímavé, že do väčšiny jazykov bol anglický termín „fiscal haven“ preložený ako „daňový raj“. Rozdiel medzi „haven“ (útočisko) a „heaven“ (raj) sa nezdá byť teda len nesprávnym prekladom, ale odráža úplne odlišný spôsob myslenia.

(18) V skutočnosti sa do dohôd s daňovými rajmi sa pridáva slovo „štandardná“ zmluvná doložka, v súvislosti s organizovanými trestnými činmi a terorizmom, i keď vždy prevláda „daňový“ aspekt.

(19) Exitujú ešte ďalšie dve listiny: „bledo šedá“ a „tmavo šedá“, podľa stupňa zaručenej spolupráce.

(20) Uvádza sa, že 35 % svetových finančných tokov prechádza daňovými rajmi. Nevieme však z akých prameňov tieto údaje pochádzajú.