SPOLOČNÁ POZÍCIA (ES) č. 22/2006

prijatá Radou 25. septembra 2006

na účely prijatia nariadenia Európskeho parlamentu a Rady č. .../2006 z … 2006 o rozhodnom práve pre mimozmluvné záväzky („RÍM II“)

(2006/C 289 E/04)

EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej články 61 písm. c) a 67,

so zreteľom na návrh Komisie,

so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),

konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy (2),

keďže:

Riadne fungovanie vnútorného trhu vyžaduje v záujme predvídateľnosti výsledku sporov, istoty pokiaľ ide o rozhodné právo a voľného pohybu súdnych rozhodnutí aby kolízne normy v členských štátoch určovali použitie rovnakého vnútroštátneho právneho poriadku bez ohľadu na to, súd ktorej krajiny vo veci koná.

Vecná pôsobnosť a ustanovenia tohto nariadenia by mali byť zlučiteľné s nariadením Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (5) (Brusel I) a Rímskym dohovorom o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky (6) .

Toto nariadenie by sa malo uplatňovať bez ohľadu na povahu súdneho orgánu, ktorý vo veci koná.

Nároky vyplývajúce z „acta iure imperii“ by mali zahŕňať nároky voči úradníkom, ktorí konajú v mene štátu, a zodpovednosť za konanie verejných orgánov vrátane zodpovednosti menovaných verejných funkcionárov. Tieto prípady by mali byť preto z pôsobnosti tohto nariadenia vylúčené.

Rodinné vzťahy by mali zahŕňať rodičovstvo, manželstvo, pokrvné a širšie príbuzenstvo. Odkaz v článku 1 ods. 2 na vzťahy s účinkami porovnateľnými s manželstvom a inými rodinnými vzťahmi sa mal by sa vykladať podľa právneho poriadku členského štátu konajúceho súdu.

Obsah pojmu mimozmluvný záväzok sa v jednotlivých členských štátoch líši. Na účely tohto nariadenia by sa preto mimozmluvný záväzok mal chápať ako autonómny pojem.

Jednotné pravidlá uplatňované bez ohľadu na to, ktorý právny poriadok určujú, môžu zabrániť nebezpečenstvu narušenia rovnosti sporových strán v Spoločenstve .

Jednotné pravidlá by mali zvýšiť predvídateľnosť súdnych rozhodnutí a zabezpečiť primeranú rovnováhu medzi záujmami osoby, o ktorej sa tvrdí, že je zodpovedná, a záujmami poškodenej osoby. Väzba s krajinou, na území ktorého vznikla priama škoda (lex loci damni), vytvára spravodlivú rovnováhu medzi záujmami osoby, o ktorej sa tvrdí, že je zodpovedná, a poškodenej osoby, a tiež zohľadňuje moderný prístup k občianskoprávnej zodpovednosti a vývoj systémov objektívnej zodpovednosti.

Rozhodné právo by sa malo určiť na základe miesta, kde vznikla škoda, bez ohľadu na to, na území ktorej krajiny alebo krajín nastali nepriame následky. V dôsledku toho by teda krajinou, na území ktorej vznikla škoda, mala byť v prípade ujmy na zdraví krajina, kde došlo k tejto ujme, a v prípade škody na majetku krajina, kde sa poškodil majetok.

Všeobecným pravidlom v tomto nariadení by mala byť zásada „lex loci damni“ uvedená v článku 4 ods. 1. Článok 4 ods. 2 by sa mal považovať za výnimku z tohto všeobecného pravidla, ktorá určuje osobitný hraničný ukazovateľ pre prípad, že strany majú svoj obvyklý pobyt v tej istej krajine. Článok 4 ods. 3 by sa mal chápať ako „únikové pravidlo“ z uplatnenia článku 4 ods. 1 a 2, ak je zo všetkých okolností veci zrejmé, že civilný delikt má zjavne užšiu väzbu s inou krajinou.

Kolízna norma v prípade zodpovednosti za výrobky by mala spĺňať ciele spravodlivého rozdelenia rizík, ktoré prináša moderná spoločnosť charakterizovaná vysokou technologickou úrovňou, úrovňou ochrany zdravia spotrebiteľov, stimulácie inovácií, zabezpečenia nenarušenej hospodárskej súťaže a uľahčenia obchodu. Z hľadiska uvedených cieľov je vyváženým riešením vytvorenie kaskádového systému kolíznych kritérií spolu s požiadavkou predvídateľnosti. V prvom rade by sa mal brať do úvahy právny poriadok krajiny, v ktorej mala poškodená osoba svoj obvyklý pobyt v čase vzniku škody, ak bol v tejto krajine výrobok uvedený na trh. Ostatné úrovne kaskádového systému sa aktivujú, ak výrobok nebol uvedený na trh v tejto krajine, bez toho, aby bol dotknutý článok 4 ods. 2 a možnosť existencie zjavne užšej väzby s inou krajinou.

Osobitné pravidlo v článku 6 nie je výnimkou zo všeobecného pravidla uvedeného v článku 4 ods. 1, ale skôr jeho spresnením. Vo veciach nekalej súťaže by kolízna norma mala chrániť účastníkov hospodárskej súťaže, spotrebiteľov a širokú verejnosť a zaručiť riadne fungovanie trhového hospodárstva. Väzba s právnym poriadkom krajiny, kde došlo alebo by mohlo dôjsť k poškodeniu konkurenčných vzťahov alebo kolektívnych záujmov spotrebiteľov, vo všeobecnosti spĺňa tieto ciele.

Mimozmluvné záväzky vyplývajúce z obmedzenia hospodárskej súťaže podľa článku 6 ods. 3,by mali zahŕňať porušenia noriem vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže, ako aj práva hospodárskej súťaže Spoločenstva. Rozhodným právom pre takéto mimozmluvné záväzky by mal byť právny poriadok krajiny, na ktorej trhu je obmedzenie účinné alebo by mohlo byť účinné, za predpokladu, že tento účinok je priamy a podstatný. Ak škoda vznikla vo viacerých krajinách, uplatnenie právneho poriadku každej z týchto krajín by sa malo obmedziť na škodu, ktorá vznikla v danej krajine.

Pokiaľ ide o poškodenie životného prostredia, článok 174 zmluvy, ktorý ustanovuje, že by sa mala zabezpečiť vysoká úroveň ochrany založenej na zásade opatrnosti, zásade potreby vykonania preventívnej akcie, zásade priority nápravy pri zdroji a na zásade znečisťovateľ platí, v plnom rozsahu opodstatňuje použitie zásady zvýhodnenia poškodenej osoby. Otázka, kedy si osoba požadujúca náhradu môže zvoliť rozhodné právo, by sa mala riešiť podľa právneho poriadku členského štátu, ktorého súd vo veci koná.

Pokiaľ ide o porušenia práv duševného vlastníctva, mala by sa zachovať univerzálne uznávaná zásada „lex loci protectionis“. Na účely tohto nariadenia by sa pojem práva duševného vlastníctva mal vykladať ako napríklad autorské právo, súvisiace práva, právo sui generis na ochranu databáz, ako aj práva priemyselného vlastníctva.

Presné vymedzenie obsahu pojmu protestného pracovného opatrenia kolektívneho vyjednávania, akým je štrajk alebo výluka, sa v jednotlivých členských štátoch líši a spravuje sa vnútornými normami jednotlivých členských štátov. Toto nariadenie preto za všeobecné pravidlo považuje zásadu, že by sa mal uplatňovať právny poriadok štátu, kde sa uskutočnilo protestné opatrenie kolektívneho vyjednávania, aby sa chránili práva a povinnosti zamestnancov a zamestnávateľov.

Osobitné pravidlá by sa mali ustanoviť pre formy zodpovednosti za škodu spôsobenú inak ako civilným deliktom, akými sú bezdôvodné obohatenie, konanie bez príkazu („negotiorum gestio“) a predzmluvná zodpovednosť („culpa in contrahendo“).

Pojem „predzmluvná zodpovednosť“ je na účely tohto nariadenia autonómnym pojmom a nemusí sa nevyhnutne vykladať v zmysle vnútroštátneho právneho poriadku. Mal by zahŕňať porušenie povinnosti poskytnúť potrebné informácie a neúspešné rokovania o zmluve. Článok 12 sa vzťahuje len na mimozmluvné záväzky, ktoré priamo súvisia s rokovaniami pred uzavretím zmluvy. Toto znamená, že ak počas rokovaní o zmluve osoba utrpí ujmu na zdraví, mal by sa uplatniť článok 4 alebo iné použiteľné ustanovenia tohto nariadenia.

V záujme rešpektovania úmyslu strán a zvýšenia právnej istoty by strany mali mať možnosť výslovne si zvoliť rozhodné právo pre mimozmluvný záväzok. Slabším stranám treba poskytnúť ochranu uložením určitých podmienok na možnosť takejto voľby.

V záujme zabezpečenia primeranej rovnováhy medzi stranami sa musia, pokiaľ je to vhodné, zohľadniť normy bezpečnosti a správania sa platné v krajine, v ktorej došlo ku skutočnosti zakladajúcej nárok na náhradu škody, a to aj vtedy, ak sa mimozmluvný záväzok spravuje právnym poriadkom inej krajiny. Pojem „normy bezpečnosti a správania sa“ by sa mal vykladať tak, že odkazuje na všetky normy súvisiace s bezpečnosťou a správaním sa vrátane napríklad pravidiel bezpečnosti cestnej premávky v prípade dopravnej nehody.

Toto nariadenie by nemalo brániť uplatňovaniu iných nástrojov, ktoré obsahujú opatrenia zamerané na podporu riadneho fungovaniu vnútorného trhu, ak ich nemožno uplatniť súčasne s právnym poriadkom určeným pravidlami tohto nariadenia.

Malo by sa zabrániť rozptýleniu kolíznych noriem medzi viaceré právne nástroje, ako aj rozdielom medzi týmito normami. Toto nariadenie však nevylučuje, aby právo Spoločenstva v osobitných veciach obsahovalo kolízne normy týkajúce sa mimozmluvných záväzkov.

Dodržiavanie medzinárodných záväzkov prijatých členskými štátmi znamená, že toto nariadenie by nemalo mať vplyv na medzinárodné dohovory, ktorých zmluvnými stranami sú jeden alebo viacero členských štátov v čase prijatia tohto nariadenia. Komisia by s cieľom zabezpečiť lepšiu prehľadnosť noriem mala uverejniť v Úradnom vestníku Európskej únie na základe informácií poskytnutých členskými štátmi zoznam predmetných dohovorov.

Keďže cieľ tohto nariadenia nemožno uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov a z dôvodu rozsahu a účinkov nariadenia ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.

PRIJALI TOTO NARIADENIE:

KAPITOLA I

PÔSOBNOSť

Článok 1

Vecná pôsobnosť

1. Toto nariadenie sa uplatní na mimozmluvné záväzky v občianskych a obchodných veciach v situáciách, v ktorých dochádza k stretu rôznych právnych poriadkov. Neuplatní sa najmä na daňové, colné alebo správne veci ani na zodpovednosť štátu za konanie alebo opomenutie pri výkone štátnej moci („acta iure imperii“).

2. Z pôsobnosti tohto nariadenia sú vylúčené:

c)

3. Bez toho, aby bol dotknutý článok 21 a 22, toto nariadenie sa neuplatní na dôkazy a na konanie.

4. Na účely tohto nariadenia pojem „členský štát“ znamená každý členský štát s výnimkou Dánska.

Článok 2

Mimozmluvné záväzky

1. Na účely tohto nariadenia pojem škoda označuje každý následok civilného deliktu, z bezdôvodného obohatenia, z konania bez príkazu („negotiorum gestio“) alebo z predzmluvnej zodpovednosti („culpa in contrahendo“).

2. Toto nariadenie sa uplatní tiež na mimozmluvné záväzky, u ktorých je predpoklad, že vzniknú.

3. Každý odkaz v tomto nariadení na:

Článok 3

Všeobecné uplatnenie

Právny poriadok uvedený v tomto nariadení sa uplatní bez ohľadu na to, či je alebo nie je právnym poriadkom členského štátu.

KAPITOLA II

CIVILNÉ DELIKTY

Článok 4

Všeobecné pravidlo

1. Pokiaľ nie je v tomto nariadení ustanovené inak, spravuje sa mimozmluvný záväzok vyplývajúci z civilného deliktu právnym poriadkom krajiny, na území ktorej vznikla škoda, bez ohľadu na to, na území ktorej krajiny došlo ku skutočnosti, ktorá spôsobila škodu, a bez ohľadu na to, na území ktorej krajiny alebo krajín nastali nepriame následky takejto skutočnosti.

2. Ak však osoba, o ktorej sa tvrdí, že je zodpovedná, ako aj poškodená osoba, majú svoj obvyklý pobyt v tej istej krajine v čase vzniku škody, civilný delikt sa spravuje právnym poriadkom tejto krajiny.

3. Ak je zo všetkých okolností veci zrejmé, že civilný delikt má zjavne užšiu väzbu s inou krajinou než je krajina uvedená v odseku 1 alebo 2, uplatní sa právny poriadok tejto inej krajiny. Zjavne užšia väzba s inou krajinou sa môže zakladať najmä na už existujúcom vzťahu medzi stranami, ako napríklad zmluva, ktorý je úzko spojený s predmetným civilným deliktom.

Článok 5

Zodpovednosť za výrobok

1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 4 ods. 2, mimozmluvný záväzok vyplývajúci zo škody spôsobenej výrobkom sa spravuje:

c)

Ak však osoba, o ktorej sa tvrdí, že je zodpovedná, nemohla rozumne predvídať uvedenie výrobku alebo výrobku rovnakého druhu na trh v krajine, ktorej právny poriadok sa má uplatniť podľa písmen a), b) alebo c), rozhodným právom je právny poriadok krajiny, na území ktorej má osoba, o ktorej sa tvrdí, že je zodpovedná, svoj obvyklý pobyt.

2. Ak je zo všetkých okolností veci zrejmé, že civilný delikt má zjavne užšiu väzbu s inou krajinou než s krajinou uvedenou v odseku 1, uplatní sa právny poriadok tejto inej krajiny. Zjavne užšia väzba s inou krajinou sa môže zakladať najmä na už existujúcom vzťahu medzi stranami, ako napríklad zmluva, ktorý je úzko spojený s predmetným civilným deliktom.

Článok 6

Nekalá súťaž a konanie obmedzujúce slobodnú súťaž

1. Mimozmluvný záväzok vyplývajúci z nekalej súťaže sa spravuje právnym poriadkom krajiny, kde došlo alebo by mohlo dôjsť k poškodeniu konkurenčných vzťahov alebo kolektívnych záujmov spotrebiteľov.

2. Ak prejav nekalej súťaže poškodzuje výlučne záujmy určitého súťažiteľa, uplatní sa článok 4.

3. Mimozmluvný záväzok vyplývajúci z obmedzenia hospodárskej súťaže sa spravuje právnym poriadkom krajiny, na ktorej trhu má obmedzenie účinok alebo by mohlo mať účinok.

4. Od rozhodného práva podľa tohto článku sa nemožno odchýliť dohodou podľa článku 14.

Článok 7

Poškodenie životného prostredia

Mimozmluvný záväzok vyplývajúci z poškodenia životného prostredia, vrátane škody spôsobenej osobám alebo na majetku sa spravuje právnym poriadkom určeným podľa článku 4 ods. 1, pokiaľ sa osoba žiadajúca náhradu škody nerozhodla svoj nárok oprieť o právny poriadok krajiny, na území ktorej došlo ku skutočnosti, ktorá spôsobila škodu.

Článok 8

Porušenie práva duševného vlastníctva

1. Mimozmluvný záväzok vyplývajúci z porušenia práva duševného vlastníctva sa spravuje právnym poriadkom štátu, na území ktorého je toto právo chránené.

2. Mimozmluvný záväzok vyplývajúci z porušenia jednotného práva duševného vlastníctva Spoločenstva, sa spravuje právnym poriadkom krajiny, na území ktorej došlo k porušeniu, pokiaľ ide o otázky, na ktoré sa nevzťahuje príslušný právny nástroj Spoločenstva.

3. Od rozhodného práva podľa tohto článku sa nemožno odchýliť dohodou podľa článku 14.

Článok 9

Protestné pracovné opatrenie kolektívneho vyjednávania

Bez toho, aby bol dotknutý článok 4 ods. 2, rozhodným právom pre mimozmluvný záväzok, pokiaľ ide o zodpovednosť osoby v postavení zamestnanca alebo zamestnávateľa, alebo organizácií zastupujúcich ich profesijné záujmy, za škodu spôsobenú plánovaným alebo vykonávaným protestným pracovným opatrením kolektívneho vyjednávania, je právny poriadok krajiny, na území ktorej sa má vykonať alebo sa vykonalo opatrenie.

KAPITOLA III

BEZDÔVODNÉ OBOHATENIE, KONANIE BEZ PRÍKAZU A PREDZMLUVNÁ ZODPOVEDNOSŤ

Článok 10

Bezdôvodné obohatenie

1. Ak sa mimozmluvný záväzok vyplývajúci z bezdôvodného obohatenia, vrátane vrátenia neoprávnene prijatej platby, týka existujúceho vzťahu medzi stranami, akým je napríklad zmluva alebo civilný delikt, ktorý má úzku väzbu s týmto bezdôvodným obohatením, spravuje sa tým istým právnym poriadkom ako uvedený vzťah.

2. Ak rozhodné právo nemožno určiť podľa odseku 1 a strany majú svoj obvyklý pobyt v tej istej krajine v čase, keď došlo ku skutočnosti, ktorá spôsobila bezdôvodné obohatenie, rozhodným právom je právny poriadok tejto krajiny.

3. Ak rozhodné právo nemožno určiť podľa odsekov 1 alebo 2, rozhodným právom je právny poriadok krajiny, na území ktorej došlo k bezdôvodnému obohateniu.

4. Ak je zo všetkých okolností veci zrejmé, že mimozmluvný záväzok vyplývajúci z bezdôvodného obohatenia, má zjavne užšiu väzbu s inou krajinou než s krajinou uvedenou v odsekoch 1, 2 a 3, uplatní sa právny poriadok tejto inej krajiny.

Článok 11

Konanie bez príkazu

1. Ak sa mimozmluvný záväzok vyplývajúci z konania bez riadneho oprávnenia v súvislosti s obstaraním záležitosti inej osoby týka existujúceho vzťahu medzi stranami, akým je napríklad zmluva alebo civilný delikt, ktorý má úzku väzbu s týmto mimozmluvným záväzkom, spravuje sa tým istým právnym poriadkom ako uvedený vzťah.

2. Ak rozhodné právo nemožno určiť podľa odseku 1 a strany majú svoj obvyklý pobyt v tej istej krajiny v čase, keď došlo ku skutočnosti, ktorá spôsobila škodu, rozhodným právom je právny poriadok tejto krajiny.

3. Ak rozhodné právo nemožno určiť podľa odsekov 1 alebo 2, rozhodným právom je právny poriadok krajiny, na území ktorej sa konanie uskutočnilo.

4. Ak je zo všetkých okolností veci zrejmé, že mimozmluvný záväzok vyplývajúci z konania bez riadneho oprávnenia v súvislosti s obstaraním záležitosti inej osoby má zjavne užšiu väzbu s inou krajinou než s krajinou uvedenou v odsekoch 1, 2 a 3, uplatní sa právny poriadok tejto inej krajiny.

Článok 12

Predzmluvná zodpovednosť

1. Mimozmluvný záväzok vyplývajúci z rokovaní pred uzavretím zmluvy, bez ohľadu na to, či došlo k jej uzavretiu, sa spravuje tým istým právnym poriadkom ako zmluva alebo právnym poriadkom, ktorým by sa zmluva spravovala, ak by bola uzavretá.

2. Ak rozhodné právo nemožno určiť podľa odseku 1, rozhodným právom je:

právny poriadok krajiny, v ktorej vznikla škoda, bez ohľadu na to, na území ktorej krajiny došlo ku skutočnosti, ktorá spôsobila škodu, a bez ohľadu na to, na území ktorej krajiny alebo krajín nastali nepriame následky takejto skutočnosti, alebo

c)

Článok 13

Uplatnenie článku 8

Na účely tejto kapitoly sa na mimozmluvné záväzky vyplývajúce z porušenia práva duševného vlastníctva uplatní článok 8.

KAPITOLA IV

VOĽBA ROZHODNÉHO PRÁVA

Článok 14

Voľba rozhodného práva

1. Strany si môžu dohodnúť, že ich mimozmluvné záväzky sa budú spravovať právnym poriadok, ktorý si zvolili:

Voľba musí byť výslovná alebo preukázaná dostatočne spoľahlivo okolnosťami veci a nemá vplyv na práva tretích osôb.

2. Ak v čase, keď došlo ku skutočnosti, ktorá spôsobila škodu, sa všetky prvky podstatné pre situáciu nachádzajú v inej krajine než v krajine, ktorej právny poriadok sa zvolil, voľba strán nemá vplyv na uplatnenie tých ustanovení právneho poriadku tejto krajiny, od ktorých sa nemožno odchýliť dohodou.

3. Ak v čase, keď došlo ku skutočnosti, ktorá spôsobila škodu, sa všetky prvky podstatné pre situáciu nachádzajú v jednom alebo vo viacerých členských štátoch, voľba iného rozhodného práva stranami ako právneho poriadku členského štátu nebráni uplatneniu tých ustanovení práva Spoločenstva, od ktorých sa nemožno odchýliť dohodou, podľa okolností v znení, v ktorom boli zapracované do právneho poriadku členského štátu konajúceho súdu.

KAPITOLA V

SPOLOČNÉ PRAVIDLÁ

Článok 15

Rozsah použitia rozhodného práva

Rozhodným právom pre mimozmluvné záväzky podľa tohto nariadenia sa spravujú najmä:

c)

Článok 16

Kogentné ustanovenia

Žiadne ustanovenie tohto nariadenia neobmedzuje uplatňovanie ustanovení právneho poriadku konajúceho súdu v situácii, v ktorej je ich použitie povinné bez ohľadu na to, ktorý právny poriadok je inak rozhodným právom pre mimozmluvný záväzok.

Článok 17

Normy bezpečnosti a správania sa

Pri hodnotení správania sa osoby, o ktorej sa tvrdí, že je zodpovedná, sa musí brať ohľad, ako na skutkovú okolnosť a pokiaľ je to vhodné, na normy bezpečnosti a správania sa, ktoré boli účinné v mieste a v čase kedy nastala skutočnosť, ktorá spôsobila vznik zodpovednosti.

Článok 18

Priama žaloba proti poistiteľovi zodpovednej osoby

Poškodená osoba môže žalovať priamo poistiteľa zodpovednej osoby na poskytnutie náhrady škody, ak to umožňuje rozhodné právo pre mimozmluvný záväzok alebo rozhodné právo pre poistnú zmluvu.

Článok 19

Subrogácia

Ak má osoba („veriteľ“) mimozmluvnú pohľadávku voči inej osobe („dlžník“) a tretia osoba má povinnosť uspokojiť veriteľa alebo na základe takejto povinnosti veriteľa už uspokojila, právny poriadok, ktorým sa spravuje povinnosť tretej osoby uspokojiť veriteľa, určuje tiež, či a do akej miery si tretia osoba môže uplatniť voči dlžníkovi práva, ktoré mal veriteľ voči dlžníkovi podľa právneho poriadku, ktorým sa spravuje ich vzťah.

Článok 20

Spoločný záväzok

Ak má veriteľ pohľadávku voči viacerým dlžníkom, ktorí sú zodpovední za rovnakú pohľadávku a jeden z dlžníkov už úplne alebo čiastočne uspokojil pohľadávku, právo tohto dlžníka požadovať náhradu od ostatných dlžníkov sa spravuje rozhodným právom pre mimozmluvný záväzok tohto dlžníka voči veriteľovi.

Článok 21

Formálna platnosť

Jednostranný právny úkon týkajúci sa mimozmluvného záväzku je platný, pokiaľ ide o jeho formu, ak spĺňa formálne požiadavky právneho poriadku, ktorým sa spravuje predmetný mimozmluvný záväzok, alebo právneho poriadku štátu, v ktorej sa úkon urobil.

Článok 22

Dôkazné bremeno

1. Právny poriadok, ktorým sa spravuje mimozmluvný záväzok podľa tohto nariadenia, sa uplatňuje v rozsahu, v ktorom pre mimozmluvné záväzky upravuje zákonné domnienky alebo dôkazné bremeno.

2. Právny úkon možno dokazovať akýmkoľvek dôkazným prostriedkom prípustným podľa právneho poriadku štátu konajúceho súdu, alebo podľa právneho poriadku uvedeného v článku 21, podľa ktorého je tento právny úkon formálne platný, za predpokladu, že konajúci súd je spôsobilý dôkaz týmto spôsobom vykonať.

KAPITOLA VI

OSTATNÉ USTANOVENIA

Článok 23

Obvyklý pobyt

1. Na účely tohto nariadenia sa za obvyklý pobyt obchodných spoločností a iných subjektov s právnou subjektivitou alebo bez nej považuje miesto ich ústredia riadenia.

Ak ku skutočnosti, ktorá spôsobila škodu došlo alebo ak škoda vznikla v dôsledku činnosti pobočky, zastúpenia alebo inej organizačnej zložky, považuje sa za miesto obvyklého pobytu miesto, kde sa nachádza táto pobočka, zastúpenie alebo iná organizačná zložka.

2. Na účely tohto nariadenia sa za obvyklý pobyt fyzickej osoby konajúcej v rámci svojej podnikateľskej činnosti považuje jej hlavné miesto podnikania.

Článok 24

Vylúčenie spätného a ďalšieho odkazu

Uplatnenie právneho poriadku krajiny určeného podľa tohto nariadenia znamená uplatnenie platných právnych noriem tejto krajiny s výnimkou jeho noriem medzinárodného práva súkromného.

Článok 25

Štáty s viacerými právnymi systémami

1. Ak je štát zložený z viacerých územných celkov a každý z nich má vlastné právne normy pre mimozmluvné záväzky, na účely určenia rozhodného práva podľa tohto nariadenia sa každý jeho územný celok považuje za krajinu.

2. Členský štát, v ktorom rôzne územné celky majú svoje vlastné právne normy pre mimozmluvné záväzky, nie je povinný uplatňovať toto nariadenie pri kolízii výlučne medzi právnymi poriadkami týchto celkov.

Článok 26

Výhrada verejného poriadku

Uplatnenie niektorého ustanovenia právneho poriadku krajiny podľa tohto nariadenia možno odmietnuť iba v prípade, ak by jeho uplatnenie bolo v zjavnom rozpore s verejným poriadkom („ordre public“) krajiny konajúceho súdu.

Článok 27

Vzťah k iným normám práva Spoločenstva

Toto nariadenie nemá vplyv na uplatňovanie ustanovení práva Spoločenstva, ktoré v osobitných veciach ustanovujú kolízne normy pre mimozmluvné záväzky.

Článok 28

Vzťah k existujúcim medzinárodným dohovorom

1. Toto nariadenie nemá vplyv na uplatňovanie medzinárodných dohovorov, ktorých zmluvnými stranami sú jeden alebo viacero členských štátov v čase prijatia tohto nariadenia a ktoré ustanovujú kolízne normy pre mimozmluvné záväzky.

2. Toto nariadenie má však medzi členskými štátmi prednosť pred dohovormi uzavretými výlučne medzi dvomi alebo viacerými z nich, v rozsahu, v ktorom sa týkajú otázok upravených týmto nariadením.

KAPITOLA VII

ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA

Článok 29

Zoznam dohovorov

1. Členské štáty do … (7)oznámia Komisii zoznam dohovorov uvedený v článku 28 ods. 1. Po tomto dni členské štáty oznámia Komisii každé vypovedanie týchto dohovorov.

2. Komisia v Úradnom vestníku Európskej únie uverejní do šiestich mesiacov od doručenia

Článok 30

Doložka o preskúmaní

Najneskôr … (8) Komisia predloží Európskemu parlamentu, Rade a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru správu o uplatňovaní tohto nariadenia. Pokiaľ to bude potrebné, pripoja sa k správe návrhy na úpravu tohto nariadenia. Správa najmä posúdi mimozmluvné záväzky vyplývajúce z dopravných nehôd a z porušenia práva na súkromie a práva na ochranu osobnosti vrátane poškodenia dobrého mena.

Článok 31

Časové uplatnenie

Toto nariadenie sa uplatní na skutočnosti, ktoré spôsobili škodu a ku ktorým došlo po nadobudnutí jeho účinnosti.

Článok 32

Dátum uplatnenia

Toto nariadenie sa uplatňuje od … (9)okrem článku 29, ktorý sa uplatňuje od …. (7).

Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné v členských štátoch v súlade so Zmluvou o založení Európskeho spoločenstva.

(1) Ú. v. EÚ C 241, 28.9.2004, s. 1.

(2) Stanovisko Európskeho parlamentu zo 6. júla 2005 (Ú. v. EÚ C 157 E, 6.7.2006, s. 371), spoločná pozícia Rady z 25. septembra 2006 a pozícia Európskeho parlamentu z ... (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku).

(3) Ú. v. ES C 12, 15.1.2001, s. 1.

(4) Ú. v. EÚ C 53, 3.3.2005, s. 1.

(5) Ú. v. ES C 12, 16.1.2001, s. 1. Nariadenie naposledy zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 2245/2004 (Ú. v. EÚ L 381, 28.12.2004, s. 10).

(6) Ú. v. ES C 27, 26.1.1998, s. 34.

(7) Dvanásť mesiacov odo dňa prijatia tohto nariadenia.

(8) Štyri roky odo dňa nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia.

(9) 18 mesiacov odo dňa prijatia tohto nariadenia.

ODÔVODNENÉ STANOVISKO RADY

I. ÚVOD

Rada dosiahla všeobecnú dohodu o znení návrhu nariadenia o rozhodnom práve pre mimozmluvné záväzky 1. – 2. júna 2006. To viedlo k prijatiu spoločnej pozície v rámci spolurozhodovacieho postupu 25. septembra 2006.

Rada prijala rozhodnutie kvalifikovanou väčšinou. Estónska a lotyšská delegácia hlasovali proti z dôvodu výhrady k článku 9 o protestnom pracovnom opatrení kolektívneho vyjednávania a jeho následkov pre slobodu poskytovať služby (1).

Pri prijímaní svojej pozície zohľadnila Rada stanovisko Európskeho parlamentu z prvého čítania zo 6. júla 2005 (2).

Cieľom tohto návrhu je ustanoviť jednotný súbor pravidiel platných pre mimozmluvné záväzky, bez ohľadu na to, ktorej krajiny súd vo veci koná. To by malo zvýšiť istotu pokiaľ ide o rozhodné právo a zlepšiť predvídateľnosť výsledkov právnych sporov a voľný pohyb súdnych rozhodnutí.

II. ANALÝZA SPOLOČNEJ POZÍCIE

I. Všeobecne

Spoločná pozícia Rady sleduje z veľkej časti tú istú líniu ako pôvodný návrh Komisie po jeho zmene na základe zmeneného a doplneného návrhu, ktorý bol Rade predložený 22. februára 2006 (3).

V znení sa vykonali tieto hlavné zmeny:

1. Na rozdiel od pôvodného návrhu Komisie sa objasnil a hlbšie prepracoval rozsah pôsobnosti nástroja. Oblasť občianskych a obchodných vecí sa nevzťahuje na zodpovednosť štátu za konanie alebo nečinnosť pri výkone štátnej moci (acta iure imperii). Do článku 1 ods. 2 písm. g) sa doplnila dodatočná výnimka, ktorá zohľadňuje diskusie a záverečný kompromis v oblasti porušenia práva na súkromie a práva na ochranu osobnosti.

2. Nariadenie sa riadi tou istou logikou ako pôvodný návrh v tom zmysle, že stanovuje všeobecné pravidlo pre rozhodné právo civilných deliktov. Všeobecné pravidlo spočíva v uplatňovaní práva krajiny, kde došlo ku škode. To sa v porovnaní s pôvodným návrhom Komisie nezmenilo. Článok 4 ods. 2 stanovuje výnimku zo všeobecnej zásady, keďže vytvára osobitnú väzbu v prípade, ak majú strany svoj obvyklý pobyt na území tej istej krajiny. Článok 4 ods. 3 by sa mal chápať ako „úniková doložka“ z článku 4 ods. 1 a 2, ak je zo všetkých okolností veci zrejmé, že civilné delikty sú zjavne užšie spojené s inou krajinou. Toto všeobecné pravidlo by sa v zásade malo vzťahovať na všetky mimozmluvné záväzky, ktoré pokrýva nariadenie. Zo všeobecného pravidla by sa malo odchýliť len za určitých obmedzených, riadne odôvodnených okolností a v takýchto prípadoch by sa mali uplatňovať osobitné pravidlá. V súlade s podmienkami uvedenými v článku 14 sa strany môžu dohodnúť na predložení mimozmluvných záväzkov právnemu poriadku podľa svojho výberu.

3. V porovnaní s pôvodným návrhom Komisie sa viac objasnil rozsah pôsobnosti osobitných pravidiel s cieľom uľahčiť ich praktické uplatňovanie. Toto nariadenie v súčasnosti obsahuje osobitné pravidlá vo veci zodpovednosti za výrobok, nekalej súťaže, škôd na životnom prostredí, porušovaní práv duševného vlastníctva a protestných pracovných opatrení kolektívneho vyjednávania.

4. Rokovania o porušeniach práva na súkromie a práva na ochranu osobnosti spôsobovali mnohým delegáciám ťažkosti. Rada preskúmala túto otázku pri mnohých príležitostiach a starostlivo zvážila všetky možnosti predostreté na rokovaniach vrátane návrhu Európskeho parlamentu. Ako konečný kompromis a pokus o zmierenie protichodných záujmov sa Rada rozhodla vypustiť v tejto etape osobitné pravidlo o porušení práva na súkromie a na ochranu osobnosti. Ako sa už uviedlo, tieto veci sú v súčasnosti vylúčené z rozsahu pôsobnosti nariadenia prostredníctvom článku 1 ods. 2 písm. g). To je však potrebné vykladať spolu s článkom 30. Doložka o preskúmaní navrhovaná Európskym parlamentom, ktorá sa v súčasnosti nachádza v článku 30 ustanovuje, že Komisia má predložiť správu najneskôr štyri roky po nadobudnutí účinnosti nariadenia. Správa by mala zvážiť najmä mimozmluvné záväzky, ktoré vyplývajú z porušenia práva na súkromie a práva na ochranu osobnosti vrátane poškodenia dobrého mena.

5. Na rozdiel od pôvodného návrhu Komisie obsahuje teraz nariadenie aj pravidlo o protestných pracovných opatrení kolektívneho vyjednávania v súlade s návrhom Európskeho parlamentu. S cieľom vyvážiť záujmy pracovníkov a zamestnancov toto pravidlo spočíva v uplatňovaní práva krajiny, kde došlo k protestnému pracovnému opatreniu kolektívneho vyjednávania. Toto ustanovenie však spôsobilo dvom delegáciám také ťažkosti, že hlasovali proti spoločnej pozícii.

6. Pôvodný návrh Komisie obsahoval jedno ustanovenie pre mimozmluvné záväzky vyplývajúce z iných činov ako sú civilné delikty. Nariadenie teraz zahŕňa osobitnú kapitolu so samostatnými ustanoveniami o bezdôvodnom obohatení, konaní bez príkazu a predzmluvnej zodpovednosti.

7. Články o kogentných ustanoveniach, vzťahu k ostatným ustanoveniam práva Spoločenstva a k existujúcim medzinárodným dohovorom boli ešte viac zjednodušené.

8. Nariadenie teraz obsahuje, tak ako to požadoval Európsky parlament, doložku o preskúmaní, ktorá ukladá Komisii povinnosť predložiť Európskemu parlamentu, Rade a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru správu o uplatňovaní nariadenia. Správa najmä zváži mimozmluvné záväzky, ktoré vyplývajú z dopravných nehôd a z porušenia práva na súkromie a práva na ochranu osobnosti vrátane poškodenia dobrého mena. Ostatné zmeny a doplnenia sa týkajú skôr formy a urobili sa, aby sa text čítal ľahšie. Znenie a odôvodnenia sa po revízii právnikmi/lingvistami prečíslovali. Tabuľka v prílohe uvádza jednotlivé čísla tak, ako sa uvádzajú v spoločnej pozícii a v pôvodnom návrhu.

2. Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy Parlamentu

Rada prijala mnoho pozmeňujúcich doplňujúcich návrhov Európskeho parlamentu. Na rokovaniach v Rade a pri revízii znenia právnikmi/lingvistami sa však ukázalo, že v niektorých prípadoch sú potrebné určité upresnenia technickej povahy. Odôvodnenia sa upravili a aktualizovali s cieľom zabezpečiť súlad s ustanoveniami nariadenia.

Zmeny urobené v článkoch 1, 2, 4, 9, 10, 11, 12, 28 a 30 si vyžadujú vloženie dodatočných odôvodnení.

Odôvodnenia 1 – 5 sa aktualizovali, aby zohľadňovali najnovší vývoj na politickej úrovni. Preto sa odkaz na akčný plán z roku 1998 nahradil odkazom na usmernenia uvedené v Haagskom programe, ktorý prijala Európska rada v roku 2004.

a) Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy prijaté v celom rozsahu

Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 12, 17, 21, 22, 35, 37, 39, 40, 45, 51, 52 a ústne pozmeňujúce a doplňujúce návrhy môžu byť prijaté tak, ako ich predložil Parlament, pretože buď prispievajú k jasnosti a jednotnosti nástroja alebo k otázkam podrobnosti.

b) Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy prijaté z hľadiska vecnej stránky

Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 2, 15, 18, 19, 20, 23, 24, 28, 31, 34, 38, 45, 54 môžu byť v zásade prijaté, ale pod podmienkou ich preformulovania.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 2 pokrývajú súčasné odôvodnenia 29 a 31.

Podstatu pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu 15 preberá odôvodnenie 24.

Zmeny navrhované v pozmeňujúcom a doplňujúcom návrhu 18 sa v podstate odrážajú v článku 2 a v článku 1 ods. 1.

Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 19 a 20 sú zahrnuté do znenia článku 1 ods. 2 písm. b) a 1 ods. 2 písm. d). Ich formulácia sa však zjednodušila, najmä vzhľadom na zahrnutie článku 2.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 23 sa prijíma v podstate. Rada sa však domnieva, že vzhľadom na zmeny vykonané v odôvodnení 9 a článku 1 ods. 1 je tento pozmeňujúci a doplňujúci návrh nadbytočný.

Rada sa domnieva, že zmeny navrhované v pozmeňujúcom a doplňujúcom návrhu 24 sú v podstate pokryté zmenami vykonanými do článkov 16, 26 a 27 ako aj odôvodnením 31.

Rada môže prijať podstatu pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov 28 a 34, ktoré by zmenili štruktúru a nadpisy oddielov. Rada sa domnieva, že sa to odráža v súčasnej štruktúre nariadenia, ktoré je rozdelené na: kapitolu I – pôsobnosť, kapitolu II – civilné delikty, kapitolu III – bezdôvodné obohatenie, konanie bez príkazu a predzmluvná zodpovednosť, kapitolu IV – voľba rozhodného práva a kapitolu V – spoločné ustanovenia, a slúži to rovnakému účelu.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 31 zavádza nové ustanovenie o protestnom pracovnom opatrení kolektívneho vyjednávania. To je v súlade s rokovaniami na Rade. Podstata pravidla sa však ďalej rozpracovala v článku 9 a v odôvodneniach 24 a 25.

Podstatu pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu 38 preberá článok 14. Rada sa však pokúsila znenie zjednodušiť a urobiť ho pružnejším.

Podstatu pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu 46 preberá článok 18.

c) Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy prijaté čiastočne

Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 3, 14, 25, 26, 36, 44, 53 a 54 môžu byť prijaté čiastočne.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 3 je prijateľný iba čiastočne, keďže odôvodnenie sa týka článku 4 a pozmeňujúci a doplňujúci návrh 26 k článku 4 nie je úplne prijatý. Prvá veta pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu sa v podstate odráža v súčasnom znení odôvodnení 13 a 14. Posledná časť pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu sa odráža v súčasnom znení odôvodnenia 28.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 14 po prvé navrhuje doplniť slová „ak je to vhodné“, aby zdôraznil zvrchovanú diskrečnú právomoc súdu a po druhé aby túto možnosť vylúčil v prípade porušovania práva na súkromie a nekalej súťaže. Hoci Rada môže prijať prvú časť pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu, veci porušovania práva na súkromie boli vylúčené z pôsobnosti a Rada nevidí žiadny dôvod na robenie takejto výnimky v prípadoch nekalej súťaže.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 25 je v podstate prijateľný. Podmienky na vyjadrenie voľby ex ante by sa však podľa názoru Rady mali stanoviť v jasných a jednoznačných pojmoch.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 26 sa týka všeobecného pravidla uvedeného v článku 4.

Pokiaľ ide o článok 4 ods. 1, Rada môže prijať navrhované zmeny.

Komisia na druhej strane nemôže prijať zmeny v odseku 2. Odsekom 2 sa zavádza osobitné pravidlo pre oblasť dopravných nehôd, ktoré by podrobilo mimozmluvné záväzky a výšku náhrady škody dvom rôznym právnym poriadkom. Ako uviedla Komisia vo svojom revidovanom návrhu (4), toto riešenie sa odchyľuje od platného práva členských štátov a preto ho nemožno prijať bez predchádzajúcej hĺbkovej analýzy. Preto navrhuje, aby sa táto otázka podrobne zvážila v správe predpokladanej článkom 30.

Pokiaľ ide o článok 4 ods. 3, mal by sa chápať ako úniková doložka z článkov 4 ods. 1 a 2, ak je zo všetkých okolností prípadu zrejmé, že civilný delikt je zjavne užšie spojený s inou krajinou. Vzhľadom na to Rada nevidí potrebu vymenovať konkrétne faktory.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 36 sa týka nového článku 10. Hoci v zásade sú navrhované zmeny prijateľné, Rada sa domnieva, že právny poriadok krajiny, v ktorej došlo k obohateniu je vhodnejšie kolízne kritérium v prípade, ak rozhodné právo nemožno určiť na základe článku 10 ods. 1 alebo 2.

Prvá časť pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu 44 je pre Radu prijateľná. V priebehu rokovaní sa však dohodlo vypustenie odseku 2, ktorý by spôsobil zásadné problémy niektorým členským štátom a Rada preto nemôže túto časť pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu prijať.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 53 sa prijíma čiastočne. Rada sa domnieva, že by bolo vhodnejšie, keby malo nariadenie automaticky prednosť pred dohovormi uzavretými výlučne medzi dvoma alebo viacerými členskými štátmi, pokiaľ sa tieto dohovory týkajú vecí, ktoré upravuje nariadenie. Zmena a doplnenie navrhované do článku 28 ods. 3 sa neprijíma, keďže Haagsky dohovor ustanovuje osobitný režim pre dopravné nehody a mnoho členských štátov, ktoré sú zmluvnými štátmi dohovoru vyjadrili svoje želanie zachovať tento režim. V tomto kontexte by sa mala venovať pozornosť doložke o preskúmaní v článku 30, ktorá osobitne odkazuje na dopravné nehody.

Rada víta doložku o preskúmaní, ako ju navrhuje pozmeňujúci a doplňujúci návrh 54. Rada sa však domnieva, že na zabezpečenie efektívneho hodnotenia v rámci existujúcich právomocí by bola vhodnejšia všeobecnejšia doložka o preskúmaní (pozri článok 30).

d) Zamietnuté pozmeňujúce a doplňujúce návrhy

Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 1, 4, 5, 6, 8, 10, 11, 13, 16, 27, 29, 32, 33, 41, 42, 43, 47, 49, 50, 56 a 57 sa zamietajú.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 1 odkazuje na nariadenie Rím I. Do prijatia nariadenia je však vhodnejšie odvolávať sa na existujúci Rímsky dohovor o rozhodnom práve pre zmluvné záväzky z roku 1980.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 4 sa týka navrhovaných zmien všeobecného pravidla (pozmeňujúci a doplňujúci návrh 26). Keďže pozmeňujúci a doplňujúci návrh 26 bol čiastočne odmietnutý, zodpovedajúce zmeny v odôvodnení sa musia odmietnuť.

Vzhľadom na zmeny vykonané v rozsahu pôsobnosti nariadenia nevidí Rada žiaden dôvod pre pozmeňujúci a doplňujúci návrh 5.

Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 6, 8, 11 a 13 by prispôsobili odôvodnenia, aby odrážali vypustenie niekoľkých osobitných pravidiel z nariadenia, ako to navrhujú pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 27 (zodpovednosť za výrobok), 29 (nekalá súťaž a konanie obmedzujúce slobodnú súťaž) a 33 (poškodenie životného prostredia). Rada nemôže prijať vypustenie týchto osobitných pravidiel, preto musela odmietnuť aj zodpovedajúce zmeny a doplnenia do odôvodnení. Rada však vyvinula úsilie na jasné vymedzenie pôsobnosti týchto osobitných pravidiel s cieľom uľahčiť ich praktické uplatňovanie.

Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 10 a 56 sa museli odmietnuť, keďže mimozmluvné záväzky vyplývajúce z porušenia práva na súkromie a práva na ochranu osobnosti vrátane poškodenia dobrého mena boli vylúčené z rozsahu pôsobnosti nariadenia.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 16 nie je pre Radu prijateľný, keďže Rada odmieta pozmeňujúci a doplňujúci návrh 42, ktorému tento pozmeňujúci a doplňujúci návrh zodpovedá.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 27 by zrušil osobitné pravidlo o zodpovednosti za výrobok. Rada sa domnieva, že uplatňovanie všeobecných pravidiel v prípadoch zodpovednosti za výrobok by neumožnilo predvídať rozhodné právo s primeranou istotou. Z hľadiska uvedeného cieľa sa vytvorenie kaskádového systému kolíznych kritérií spolu s doložkou predvídateľnosti javí ako vyvážené riešenie.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 29 navrhuje vypustiť osobitné pravidlo o nekalej súťaži. Rada to nemôže prijať. Pravidlo v článku 6 nie je výnimkou zo všeobecného pravidla uvedeného v článku 4 ods. 1 ale ho skôr vyjasňuje, aby sa dalo určiť, kde vzniká škoda. Vo veciach nekalej súťaže by toto pravidlo malo chrániť účastníkov hospodárskej súťaže, spotrebiteľov a širokú verejnosť a zaručiť dobré fungovanie trhového hospodárstva. Spojenie s miestom, kde sú postihnuté konkurenčné vzťahy alebo kolektívne záujmy, alebo v prípade obmedzení hospodárskej súťaže, krajina, kde obmedzenie pôsobí alebo môže pôsobiť, vo všeobecnosti spĺňajú tieto ciele. Mimozmluvné záväzky, ktoré vyplývajú z obmedzení hospodárskej súťaže v článku 6 ods. 3, by sa mali vzťahovať na porušenia vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže a aj práva Spoločenstva o hospodárskej súťaži.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 32 súvisí s pozmeňujúcim a doplňujúcim návrhom 26, ktorý Rada odmieta v rozsahu, v akom sa týka dopravných nehôd. Z tých istých dôvodov, ktoré už boli uvedené, sa tento pozmeňujúci a doplňujúci návrh odmieta.

Rada nemôže prijať vypustenie osobitného pravidla o škodách na životnom prostredí, ako to navrhuje pozmeňujúci a doplňujúci návrh 33. Navrhované pravidlo odráža zásadu „znečisťovateľ platí“, ktorú propaguje Spoločenstvo a ktorá sa už vo viacerých členských štátoch uplatňuje.

Rada nemôže prijať pozmeňujúci a doplňujúci návrh 41, keďže sa javí v rozpore so zmenami navrhovanými pozmeňujúcim a doplňujúcim návrhom 40, ktorý Rada prijíma.

Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 42 a 43 sa zaoberajú otázkou uplatňovania práva cudzieho štátu súdom. Rada odmieta tieto pozmeňujúce a doplňujúce návrhy, keďže táto otázka by sa mala riešiť v odlišnom kontexte.

Keďže pozmeňujúci a doplňujúci návrh 22 sa prijal, pozmeňujúci a doplňujúci návrh 47 je podľa názoru Rady nadbytočný.

Rada sa domnieva, že vyjasnenie uvedené v článku 23 ods. 2 je dostatočné na účely fyzických osôb vykonávajúcich svoje podnikateľské aktivity. Preto sa pozmeňujúci a doplňujúci návrh 49 odmieta.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 50 si kladie za cieľ vyjasniť pojem verejného poriadku. V súčasnosti by bolo ťažké ustanoviť spoločné kritériá a referenčné nástroje na účely vymedzenia verejného poriadku. Z týchto dôvodov sa pozmeňujúci a doplňujúci návrh 50 odmieta.

Pozmeňujúci a doplňujúci návrh 57 sa týka článku 6 pôvodného návrhu Komisie. Rada preskúmala túto otázku pri mnohých príležitostiach a starostlivo zvážila všetky možnosti predostreté na rokovaniach vrátane riešenia navrhovaného Európskym parlamentom. Ako konečný kompromis a pokus o zmierenie protichodných záujmov však Rada navrhuje vypustiť v tejto etape osobitné pravidlo o porušení práva na súkromie a na ochranu osobnosti. Preto sa pozmeňujúci a doplňujúci návrh 57 musí odmietnuť. Miesto toho nariadenie ustanovuje v článku 1 ods. 2 písm. g) výnimku z rozsahu pôsobnosti.

Tú je však potrebné vykladať spolu s článkom 30. Doložka o preskúmaní nachádzajúca sa v článku 30 ustanovuje, že Komisia má predložiť správu najneskôr štyri roky po nadobudnutí účinnosti nariadenia. Správa zváži najmä mimozmluvné záväzky, ktoré vyplývajú z porušenia práva na súkromie a práva na ochranu osobnosti vrátane poškodenia dobrého mena.

III. ZÁVER

Rada sa domnieva, že znenie spoločnej pozície k nariadeniu o rozhodnom práve pre mimozmluvné záväzky vytvára vyvážený systém kolíznych noriem v oblasti mimozmluvných záväzkov a dosahuje žiadanú jednotu pravidiel rozhodného práva. Okrem toho je spoločná pozícia zhruba v súlade s pôvodným návrhom Komisie a so stanoviskom Európskeho parlamentu.

(1) Pozri odkaz na poznámku k bodu I/A 12219/2006 CODEC 838 JUSTCIV 181;

(2) Pozri dokument 10812/05 CODEC 590 JUSTCIV 132;

(3) Pozri dokument 6622/06 JUSTCIV 32 CODEC 171;

(4) Pozri dokument 6622/06 JUSTCIV 32 CODEC 171;