Rok 2019 bol významný míľnik pre európske opatrenia v oblasti klímy. Európska rada v decembri súhlasila s rozhodnutím, aby sa EÚ stala v súlade s Parížskou dohodou klimaticky neutrálnou do roku 2050. Európsky parlament schválil tento cieľ už vo svojom marcovom uznesení o zmene klímy. V záujme zabezpečenia klimatickej neutrality do roku 2050 predstavila Komisia Európsku zelenú dohodu ako komplexný viacodvetvový plán na zabezpečenie zelenej a spravodlivej transformácie. Všetky opatrenia a politiky EÚ by mali v zásade viesť k tomu, aby EÚ pomohli uskutočniť úspešnú a spravodlivú transformáciu k udržateľnej budúcnosti.

Emisie CO2 z medzinárodnej leteckej dopravy v roku 2019 naďalej rástli, zvýšili sa o 3 % v porovnaní s predchádzajúcim rokom, a pokračovali v rastúcom trende. Na emisie z leteckej dopravy sa vzťahuje systém ETS, ale v súčasnosti sa týka iba letov v rámci Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP). Pokiaľ ide o emisie z leteckej dopravy mimo EHP, t. j. z letov prichádzajúcich z/smerujúcich do krajín mimo EHP, ich cena sa v súčasnosti nestanovuje podľa EU ETS v súlade s ustanovením o odložení účinnosti uvedenom v smernici. Tým sa mal stimulovať globálny trhový mechanizmus, systém kompenzácie a znižovania emisií uhlíka v medzinárodnom letectve (Carbon Offsetting and Reduction Scheme for international aviation – CORSIA). Celkový vplyv leteckej dopravy na globálnu klímu vrátane emisií alebo účinkov iných látok ako CO2 je podstatne vyšší než vplyv samotných emisií CO2. Odhaduje sa, že vplyvy radiačného zosilnenia, ktoré nesúvisia s emisiami CO2, boli 2- až 4-krát väčšie ako vplyvy radiačného zosilnenia CO2, čo v prípade celkového vplyvu leteckých činností v rámci EHP zodpovedá rozsahu 136 – 272 miliónov ton ekvivalentu CO2 IX . Tento rozsah vyplýva z rôznej miery neistoty, ktorá stále prevláda v súvislosti s presným rozsahom rozličných vplyvov nesúvisiacich s emisiami CO2 a so vzájomnou vyváženosťou medzi nimi.

Emisie zo stacionárnych zariadení vo všetkých krajinách, na ktoré sa vzťahuje systém obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Európskej únii (EU emissions trading system – EU ETS), výrazne klesli dokonca aj pred vypuknutím pandémie od roku 2018 do roku 2019 o 9,1 %. Emisie, na ktoré sa nevzťahuje ETS (napríklad emisie z priemyselných odvetví nezaradených do ETS, dopravy, zo stavebníctva, z poľnohospodárstva a odpadu) sa od roku 2018 do roku 2019 nezmenili. Rok predtým ich objem síce mierne klesol, ale celkovo sú emisie z tejto skupiny hospodárskych odvetví stabilné už niekoľko rokov. Z predbežného započítania podľa Kjótskeho protokolu vyplýva, že znižovanie čistých kreditov z využívania pôdy, zo zmien vo využívaní pôdy a z lesného hospodárstva (LULUCF) od roku 2013 do roku 2017 sa v roku 2018 stabilizovalo.

Obrázok 1: Celkové emisie skleníkových plynov v EÚ27 (vrátane emisií z medzinárodnej leteckej dopravy) a odstránené množstvá emisií v rokoch 1990 – 2019, súčasný cieľ do roku 2030 a jeho navrhované sprísnenie, predpokladané emisie v rokoch 2020 – 2050 pri súčasných (základný scenár) a dodatočných opatreniach, ktoré sú nevyhnutné na dosiahnutie klimatickej neutrality (nulovej bilancie) do roku 2050 VI

Podľa približnej inventúry skleníkových plynov sa emisie skleníkových plynov v EÚ27 I (vrátane medzinárodnej leteckej dopravy) znížili v roku 2019 o 24 % v porovnaní s úrovňami v roku 1990 II . Po zarátaní emisií a odstránených množstiev emisií z využívania pôdy, zo zmien vo využívaní pôdy a z lesného hospodárstva (land use, land use change and forestry – LULUCF) došlo k čistému zníženiu emisií o 25 % III . EÚ tak zostáva na dobrej ceste k splneniu svojho cieľa podľa Rámcového dohovoru OSN o zmene klímy, ktorým je zníženie emisií skleníkových plynov do roku 2020 o 20 % IV . V porovnaní s rokom 2018 sa v roku 2019 množstvo emisií znížilo o 3,7 %. Emisie skleníkových plynov v EÚ teda dosiahli najnižšiu úroveň od roku 1990. Od roku 1990 do roku 2019 sa kombinovaný HDP EÚ zvýšil o približne 60 %. Intenzita emisií skleníkových plynov v hospodárstve definovaná ako pomer medzi emisiami a HDP V klesla na úroveň 282 g ekvivalentu CO2/EUR2015, čo predstavuje menej ako polovicu hodnoty z roku 1990.

„O dosiahnutom pokroku nie sú žiadne pochybnosti, teraz však nesmieme zaspať na vavrínoch. Potrebujeme zintenzívniť úsilie vo všetkých hospodárskych odvetviach. Hnacou silou ekologickej transformácie budú politiky Európskej zelenej dohody, ktoré nám umožnia rýchlejšie znižovať emisie skleníkových plynov, pričom našim cieľom je dosiahnuť do roku 2030 úroveň o 55 % nižšiu ako v roku 1990. Táto transformácia je uskutočniteľná, ak svoj záväzok dodržíme a využijeme príležitosti, ktoré oživenie hospodárstva ponúka, na to, aby sme znovu naštartovali hospodárstvo ekologickejším, odolnejším spôsobom a aby sme vytvorili zdravú a udržateľnú budúcnosť pre všetkých.“

Nórsko a Island súhlasili, že budú s EÚ spolupracovať, aby splnili svoje ciele v oblasti zníženia emisií skleníkových plynov do roku 2030 aspoň o 40 % v porovnaní s úrovňami v roku 1990. V kontexte Dohody o EHP budú Nórsko a Island od roku 2021 vykonávať nariadenie o spoločnom úsilí (Effort Sharing Regulation – ESR) a nariadenie o LULUCF. Nórsko a Island sa do systému EU ETS zapájajú už od roku 2008.

V záujme zabezpečenia konzistentnosti sa v návrhu nariadenia, ktorým sa zriaďuje Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti, stanovujú kritériá, ktoré by mali spĺňať národné plány podpory obnovy a odolnosti na roky 2021 – 2023 XI . Je potrebné, aby boli plány v súlade s odporúčaniami pre jednotlivé krajiny, ktoré sú uvedené v cykloch európskeho semestra v rokoch 2019 a 2020, s integrovanými národnými energetickými a klimatickými plánmi (NEKP) vrátane plánov spravodlivej transformácie. Plány by mali zahŕňať investície aj reformy, ktoré prispievajú k zelenej transformácii, čo zodpovedá cieľu, aby 37 % výdavkov pridelených v rámci Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti súviselo s klímou. Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti prepája politiky s financovaním, ktoré dopĺňajú kľúčové finančné zdroje na plnenie cieľov Európskej zelenej dohody, konkrétne Program InvestEU, kohézne fondy, Fond na spravodlivú transformáciu, inovačný fond a modernizačný fond. Program Digitálna Európa bude podporovať súbežnú zelenú a digitálnu transformáciu.

Komisia následne v marci 2020 prijala nový návrh na európsky právny predpis v oblasti klímy, aby sa cieľ dosiahnutia klimatickej neutrality stal v EÚ právne záväzným. Návrh bol v septembri zmenený, aby zahrnul nový cieľ do roku 2030 a podporil zvýšenie vnútroštátne stanoveného príspevku EÚ podľa Parížskej dohody, a to z pôvodného cieľa dosiahnuť zníženie aspoň o 40 % na cieľ aspoň 55 % v porovnaní s rokom 1990. Na obrázku 1 je znázornené, kam sa predpokladá, že sa emisie EÚ dostanú na jednej strane pri súčasných a plánovaných politikách a opatreniach (základný scenár) a na strane druhej pri realistickom vývoji smerom ku klimatickej neutralite prostredníctvom dodatočných opatrení zameraných na dosiahnutie čistého zníženia emisií o 55 %, ako je stanovené v pláne cieľov v oblasti klímy (nulová bilancia).

* Projekt je príkladom toho, ako finančné prostriedky EÚ prispievajú k inováciám šetrným ku klíme v odvetviach, na ktoré sa vzťahuje systém ETS. Financovaný bol z prostriedkov nástroja LIFE v rokoch 2016 – 2019.

Projekt LIFE ECONOMICK v Taliansku preukázal technickú a ekonomickú životaschopnosť použitia novej technológie v prípade vypaľovacej pece s prerušovanou prevádzkou (alebo mobilnej pece) v odvetví výroby sanitárnej keramiky. Jeho riešenia, ktoré znižujú tepelné straty a optimalizujú podmienky spaľovania, môžu výrazne zlepšiť energetickú hospodárnosť mobilnej pece a vplyvy na jej životný cyklus, pričom sa zároveň zachová konkurencieschopnosť na trhu a zlepšia sa pracovné podmienky. ©SE.TE.C.SRL

3.EMISIE, NA KTORÉ SA VZŤAHUJE ROZHODNUTIE O SPOLOČNOM ÚSILÍ

Na emisie z odvetví, ktoré nie sú zahrnuté do systému ETS, okrem emisií a/alebo odstránených množstiev emisií z LULUCF, ako sú doprava, stavebníctvo, poľnohospodárstvo a odpad, sa vzťahujú právne predpisy EÚ o spoločnom úsilí. V rozhodnutí o spoločnom úsilí (Effort Sharing Decision – ESD) sa stanovujú vnútroštátne emisné ciele na rok 2020 vyjadrené ako percentuálne zmeny oproti úrovniam z roku 2005. Na tomto základe musia členské štáty XVI dodržiavať ročné emisné limity. V nariadení o spoločnom úsilí (Effort Sharing Regulation – ESR) XVII sa podobne stanovujú vnútroštátne emisné ciele do roku 2030. Komisia v súčasnosti určuje podľa súčasného ESR ročné pridelené emisné kvóty pre každú krajinu na roky 2021 – 2030, a to na základe komplexného preskúmania inventúry skleníkových plynov.

Pokrok pri dosahovaní cieľov v rámci spoločného úsilia

Členské štáty plánujú, prijímajú a vykonávajú politiky a opatrenia na dosiahnutie svojich súčasných cieľov do roku 2030 v rámci spoločného úsilia. Ak sa v súčasnosti vykonávané vnútroštátne politiky zlúčia, EÚ27 by do roku 2030 mohla znížiť emisie v oblasti spoločného úsilia o 19 % v porovnaní s rokom 2005. To je výrazne menej ako celkový cieľ zníženia emisií o 30 % podľa ESR do roku 2030 v porovnaní s rokom 2005. Členské štáty však vo svojich konečných integrovaných národných energetických a klimatických plánoch načrtli, ako by sa vykonaním dodatočných politík dalo dosiahnuť zníženie o 32 %. Ide o jasný pokrok v porovnaní s vnútroštátnymi politikami, ktoré sa vykonávajú v súčasnosti. Na obrázku 3 je znázornený rozdiel medzi súčasnými cieľmi členských štátov na rok 2030 podľa ESR a ich vlastnými projekciami, ktoré zahŕňajú existujúce a plánované opatrenia XVIII .

Na to, aby sa však dosiahol súčasný cieľ spočívajúci v znížení emisií na úrovni EÚ o 30 %, budú musieť členské štáty v plnej miere vykonávať plánované opatrenia, a to aj vzhľadom na skutočnosť, že sa v súčasnosti navrhuje sprísniť klimatický cieľ EÚ do roku 2030 tým, že sa dosiahne zníženie skleníkových plynov o 55 % v rámci úsilia dosiahnuť klimatickú neutralitu do roku 2050 XIX .

Ako je znázornené na obrázku 4, od zavedenia systému spoločného úsilia v roku 2013 boli emisie v rámci celej EÚ každý rok pod hranicou celkového stropu. Emisie krajín EÚ27, na ktoré sa vzťahuje ESD, boli v roku 2019 v porovnaní s rokom 2005 o 10 % nižšie. Cieľ zníženia o 10 % na rok 2020 sa tak s najväčšou pravdepodobnosťou prekročí, a to aj bez zohľadnenia vplyvov krízy spôsobenej pandémiou COVID-19.

Obrázok 4: Emisie v odvetviach, na ktoré sa vzťahujú právne predpisy o spoločnom úsilí na roky 2005 – 2030, a ročne pridelené emisné kvóty, EÚ27 (milióny ton ekvivalentu CO2)

Plnenie povinností vyplývajúcich z rozhodnutia o spoločnom úsilí členskými štátmi

Všetky členské štáty splnili v rokoch 2013 až 2017 svoje povinnosti vyplývajúce z rozhodnutia o spoločnom úsilí (ESD). Malta v každom z týchto rokov svoje ročne pridelené emisné kvóty prekročila, schodok však vykryla ich nákupom z Bulharska. V roku 2017 prekročili svoje ročne pridelené emisné kvóty Bulharsko, Nemecko, Estónsko, Cyprus, Rakúsko. Írsko, Litva, Luxembursko a Poľsko. Francúzsko, Švédsko a Spojené kráľovstvo zrušili prebytok svojich ročne pridelených emisných kvót od roku 2013 do roku 2017, aby tým posilnili environmentálnu integritu systému. Podobne ako v predchádzajúcich rokoch Švédsko v danom roku vymazalo svoje prebytočné ročne pridelené kvóty (5,3 milióna ton). V roku 2017 sa k nemu pridali Francúzsko a Spojené kráľovstvo, ktoré po prvýkrát vymazali prebytočné ročne pridelené emisné kvóty, ktoré sa im nahromadili v prechádzajúcich rokoch. Francúzsko vymazalo 100 miliónov ton – väčšinu (ale nie celý objem) svojho akumulovaného prebytku – a Spojené kráľovstvo vymazalo celý svoj akumulovaný prebytok dosahujúci 112,4 milióna ton. To znamená, že tieto tri krajiny vymažú za obdobie do roku 2017 spolu 244 miliónov ton prebytočných ročne pridelených emisných kvót, čo zodpovedá jednej pätine celkového teoretického množstva. Všetky ostatné členské štáty (okrem Malty) si svoj prebytok pridelených kvót preniesli na prípadné použitie v ďalších rokoch. Na plnenie povinností podľa ESD neboli použité žiadne medzinárodné kredity z mechanizmu čistého rozvoja (Clean Development Mechanism – CDM) ani zo spoločného plnenia.

Cyklus na zabezpečenie súladu za rok 2018 stále prebieha. V roku 2018 prekročili emisie Malty jej ročné emisné prídely o 18 %, preto si bude táto krajina znovu musieť kúpiť ročné emisné prídely. Emisie v ďalších desiatich členských štátoch XXI prekročili ročne pridelené emisné kvóty na rok 2018 o 14 %. Tieto členské štáty majú prebytočné ročne pridelené emisné kvóty prenesené z minulých rokov, ktoré možno použiť na zabezpečenie súladu. Kumulatívny prebytok ročne pridelených emisných kvót pre jednotlivé členské štáty na roky 2013 – 2018 je znázornený na obrázku 5.