Po prvé, obnoviteľné zdroje energie majú dôležitú úlohu v oblasti energetickej bezpečnosti. Odhaduje sa, že v roku 2015 ich príspevok k úsporám za dovoz fosílnych palív bol 16 miliárd EUR, a predpokladá sa, že v roku 2030 dosiahne 58 miliárd EUR . Po druhé, vďaka rýchlo sa znižujúcim nákladom v dôsledku technologického pokroku, a to najmä v energetickom odvetví, je tiež možné postupne ďalej integrovať obnoviteľné zdroje na trh. Prepracované znenie smernice o podpore využívania obnoviteľných zdrojov na obdobie po roku 2020 spolu s návrhmi týkajúcimi sa koncipovania trhu, ktoré sú súčasťou balíka Čistá energia pre všetkých Európanov, ďalej umožnia zapojenie obnoviteľných zdrojov energie v rovnakej miere ako ostatné zdroje energie. Po tretie, obnoviteľné zdroje energie takisto úzko súvisia s energetickou efektívnosťou. V odvetví elektrickej energie, by prechod z fosílnych palív, ktoré sa spaľujú, na obnoviteľné zdroje energie, ktoré sa nespaľujú, mohol znížiť primárnu spotrebu energie. V sektore budov môžu riešenia využívajúce obnoviteľné zdroje energie zlepšiť energetickú hospodárnosť budovy nákladovo účinným spôsobom. Po štvrté, obnoviteľné zdroje energie sú takisto kľúčovým hnacím prvkom dekarbonizácie energetického systému Únie. V roku 2015 prispeli obnoviteľné zdroje energie k celkovej úspore emisií skleníkových plynov, ktorej objem sa rovná objemu emisií v Taliansku. A v neposlednom rade zohrávajú obnoviteľné zdroje energie dôležitú úlohu pri tom, aby sa EÚ stala celosvetovým vedúcim predstaviteľom v oblasti inovácie. S 30 % svetových patentov týkajúcich sa obnoviteľných zdrojov energie je EÚ v tejto oblasti priekopníkom a je odhodlaná uprednostňovať výskum a inovácie s cieľom ďalej podporovať transformáciu energetiky.

V referenčnom scenári PRIMES na rok 2016 sa predpokladá, že EÚ ako celok a väčšina členských štátov prijmú do roku 2020 opatrenia, ktoré budú stačiť na dosiahnutie ich cieľov. Členské štáty, o ktorých sa v súčasnosti predpokladá, že do roku 2020 nedosiahnu záväzné národné ciele v oblasti obnoviteľných zdrojov energie, budú mať možnosť využívať mechanizmy spolupráce. V tabuľke 1 je zhrnuté minulé, súčasné a očakávané využívanie obnoviteľných zdrojov energie na úrovni členských štátov vrátane súčasnej trajektórie v odvetví dopravy v porovnaní s osobitným 10 % cieľom.

Doprava je jediným sektorom, ktorý v súčasnosti nedosiahol súhrnné trajektórie podľa národných akčných plánov pre energiu z obnoviteľných zdrojov energie na úrovni EÚ, pričom v roku 2015 podiel energie z obnoviteľných zdrojov predstavoval 6 %. To potvrdzuje skôr pomalý pokrok pri dosahovaní 10 % cieľa v oblasti dopravy, a to v dôsledku rôznych ťažkostí vrátane relatívne vysokých nákladov na zmierňovanie emisií skleníkových plynov a regulačnej neistoty. Energia z obnoviteľných zdrojov v tomto sektore pochádza väčšinou z biopalív (88 %), pričom elektrina má v súčasnom štádiu obmedzenejšiu úlohu.

V roku 2014 pochádzalo približne 10 % bioetanolu a približne 26 % bionafty spotrebovaných v EÚ z dovozu. Hlavnými vývoznými krajinami boli v prípade bionafty Malajzia a v prípade bioetanolu Guatemala, Bolívia, Pakistan, Rusko a Peru. Tri z nich sa zapojili do osobitného stimulačného opatrenia EÚ pre trvalo udržateľný rozvoj a dobrú správu vecí verejných (ďalej len „VSP+“). Prvá správa o všeobecnom systéme preferencií za obdobie rokov 2014 – 2015 obsahuje analýzu situácie v oblasti ľudských a pracovných práv, ochrany životného prostredia a dobrej správy vecí verejných v týchto krajinách. V roku 2015 sa dovoz bioetanolu a bionafty znížil, pričom najväčší pokles dovozu bol zaznamenaný v prípade etanolu z krajín zapojených do VSP+.

Výška emisií vyplývajúcich z nepriamej zmeny využívania pôdy súvisiacich s biopalivami spotrebovanými v EÚ sa odhaduje na 23 Mt ekvivalentu CO2, čo znamená čisté úspory vo výške 12 Mt ekvivalentu CO2 . Ak by sa uplatnil príslušný rozsah citlivosti stanovený v prílohe VIII k smernici o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov, výška emisií vyplývajúcich z nepriamej zmeny využívania pôdy by sa pohybovala v rozmedzí 14 až 28 Mt ekvivalentu CO2 a zodpovedajúce čisté úspory v rozmedzí 7 až 21 Mt ekvivalentu CO2.

Kým počet zalesnených plôch, prírodných oblastí a umelých plôch sa v EÚ v období rokov 2000 až 2016 zvyšoval, počet trávnych porastov klesal. Pomer trávnych porastov k poľnohospodárskej pôde sa v roku 2015 znížil o 2,01 % v porovnaní s referenčným pomerom vypočítaným na základe údajov z roku 2005 . Strata trvalých trávnych porastov dosiahla v rokoch 2006 až 2016 hodnotu 3 Mha (-4,9 %) . Kým medzi stratou trávnych porastov a zväčšovaním plochy ornej pôdy, na ktorej sa pestujú plodiny na výrobu biopalív, nebolo v rámci Únie ako celku možné zistiť priamu kauzálnu súvislosť, jeden členský štát ju oznámil.

Z najnovšieho modelu nepriamej zmeny využívania pôdy vyplýva, že v roku 2020 by politika EÚ v oblasti biopalív mohla viesť k zväčšeniu plochy ornej pôdy v EÚ o 1,8 Mha a o 0,6 Mha vo zvyšku sveta, pričom 0,1 Mha by bolo na úkor lesov. K rozširovaniu ornej pôdy na celosvetovej úrovni by došlo na úkor trávnych porastov (-1,1 Mha), opustenej pôdy (-0,9 Mha) a iných prírodných porastov (-0,4 Mha).

d.Otázky súvisiace so životným prostredím, hospodárstvom a rozvojom

Pokiaľ ide o biodiverzitu, vodné zdroje, kvalitu vody a pôdy, neboli v EÚ zistené žiadne významné nepriaznivé účinky vyplývajúce z výroby biopalív a biokvapalín. Nepriama zmena využívania pôdy však môže spôsobiť straty v oblasti biodiverzity, pokiaľ sa ďalšie rozširovanie pôdy uskutočňuje v citlivých oblastiach, ako sú lesy alebo trávne porasty s vysokou biodiverzitou.

Pokiaľ ide o kvalitu pôdy, v EÚ sa toto riziko rieši prostredníctvom spoločnej poľnohospodárskej politiky a európskymi a vnútroštátnymi právnymi predpismi o ochrane životného prostredia. Pokiaľ ide o tretie krajiny, k degradácii pôdy by mohlo dôjsť v prípade, že sa rozširovanie na účely výroby biopalív uskutoční na pôde, ktorá nie je vhodná na poľnohospodárske využitie. Z výskumov vyplýva, že oblasti ornej pôdy viacerých obchodných partnerov EÚ v oblasti surovín na výrobu biopalív (napr. Rusko, Ukrajina, Kanada, Peru a Brazília) nie sú príliš vhodné na pestovanie plodín (bez ohľadu na konečné využitie plodín), čo má vplyv na pôdu.

V EÚ nebol nahlásený žiaden vplyv výroby biopalív na dostupnosť vody. Pokiaľ ide o kvalitu vody, Nemecko oznámilo nepriaznivé účinky v dôsledku nitrátov v oblastiach s intenzívnym chovom zvierat a s vyše 50 % ornej pôdy využívanej na pestovanie kukurice na výrobu bioplynu, ktorý sa však väčšinou využíva na výroby elektriny. V tretích krajinách, ktoré sú vývoznými partnermi EÚ v oblasti biopalív, nebola zistená žiadna priama súvislosť medzi výrobou biopalív a nedostatkom vody.

Pokiaľ ide o ceny potravín, malo by sa uviesť, že v rokoch 2012 až 2015 došlo k poklesu cien za poľnohospodárske komodity. V roku 2015 dosiahla cena rastlinných olejov najnižšiu úroveň od roku 2005 (v USD), pričom ceny krmív a kŕmnych výliskov na báze repky olejnej sa zvýšili. Nižší dopyt v oblasti biopalív po rastlinných olejoch bol jedným z faktorov, ktorý prispel k zníženiu cien olejov/tukov. Ostatné faktory zahŕňajú: vysokú ponuku a zásoby obilia, nahrádzanie obilných pokrmov a nízke ceny surovej ropy.

Spotreba etanolu v EÚ mala zanedbateľný vplyv na ceny obilnín, keďže podiel EÚ na celosvetovom trhu s etanolom neprekročil 7 % a motorom celosvetového trhu s obilninami je najmä dopyt po krmivách. Najväčší rast spotreby biopalív sa v budúcnosti očakáva v rozvojových krajinách, pričom nasýtenie zvýšeného dopyt po potravinách a krmivách pre rastúcu a prosperujúcejšiu populáciu sa predpokladá väčšinou prostredníctvom vyššej produktivity so zlepšením výnosov a očakáva sa, že bude zodpovedné za približne 80 % nárast produkcie plodín.

Pokiaľ ide o právo na využívanie pôdy, v najnovších správach o rozsiahlych predajoch pôdy sa potvrdili zistenia zo správy Komisie z roku 2015 o pokroku v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov, že len veľmi malý podiel projektov týkajúcich sa biopalív mimo EÚ sa vypracováva so zreteľom na trh EÚ. Navyše mnohé projekty na získavanie pôdy, ktoré sa začali na začiatku prvého desaťročia tohto storočia, neuspeli a nezmenili sa na skutočné projekty na výrobu biopalív. V rokoch 2014 – 2015 bol záujem investorov malý, pričom o niečo viac ako polovica (51 %) získanej pôdy zostala ležať ladom (67 % v subsaharskej Afrike). Určiť, že pri dohodách ide jednoznačne o biopalivá, je ťažké, keďže poľnohospodárske plodiny môžu skončiť v potravinovom reťazci v závislosti od cien komodít v čase zberu alebo iných faktorov. Takisto by sa malo uviesť, že Organizácia OSN pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO) s cieľom vyriešiť obavy súvisiace s vplyvom na miestne komunity a práva na využívanie pôdy v rozvojových krajinách prijala v roku 2012 usmernenia pre zodpovednú správu držby pôdy a v roku 2014 usmernenia pre zodpovedné investície do poľnohospodárstva. V rozvojových krajinách zahŕňajú systémy EÚ na certifikáciu trvalej udržateľnosti, do ktorých je zapojených viacero zainteresovaných strán (napr. ISCC, RSPO, RED, RSB EU RED) aj aspekty sociálnej, hospodárskej a environmentálnej udržateľnosti, ktoré presahujú povinné kritériá EÚ trvalej udržateľnosti.





4. ZÁVERY

Podpora energie z obnoviteľných zdrojov je kľúčovou súčasťou politiky EÚ v oblasti energetiky, ako sa uznáva v článku 194 ZFEÚ, a značne prispieva k vykonávaniu rámcovej stratégie energetickej únie. Nový regulačný rámec na obdobie po roku 2020, ktorý navrhla Komisia ako súčasť balíka Čistá energia pre všetkých Európanov v novembri 2016, vychádza zo skúseností získaných v rámci súčasnej smernice o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov. Jeho účelom je dať politike v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov väčší európsky rozmer a maximalizovať jej využívanie v sektore budov, dopravy a priemyslu. Komisia navrhla silnejšie ustanovenia s cieľom správne stanoviť podmienky pre investície vrátane umožnenia progresívnej cezhraničnej podpory, zásady neuplatňovania spätnej účinnosti a zrýchlených administratívnych postupov, ako aj posilnenia postavenia spotrebiteľov. Na sektory elektriny, dopravy a vykurovania a chladenia sa zamerali konkrétne opatrenia, pričom ako základ pre ďalší pokrok členských štátov po roku 2020 sa navrhuje používať národné ciele do roku 2020. Pokiaľ ide o bioenergiu, Komisia navrhla posilniť rámec EÚ pre udržateľnosť bioenergie tým, že sa rozšíri aj na biomasu a bioplyn využívané na výrobu tepla a elektriny vo veľkých energetických zariadeniach.

EÚ a veľká väčšina členských štátov napredujú pri využívaní energie z obnoviteľných zdrojov, čo dosvedčuje 16 % podiel v konečnej energetickej spotrebe v roku 2014. Z odhadov na rok 2015 však vyplýva, že členské štáty budú musieť pokračovať v svojom úsilí, aby splnili záväzné ciele na rok 2020, keďže trajektória začína byť strmšia. Týka sa to predovšetkým Francúzska, Luxemburska a Holandska, ktoré budú musieť v roku 2016 podstatne zvýšiť svoje podiely, aby udržali krok so svojimi trajektóriami. V dlhodobejšej perspektíve prognózy ukazujú, že EÚ ako celok dosiahne svoj cieľ 20 % podielu v roku 2020. Niektoré členské štáty ako Írsko, Luxembursko, Holandsko a Spojené kráľovstvo však možno budú musieť posilniť spoluprácu s inými členskými štátmi, a to pomocou mechanizmov spolupráce, ako je poskytovanie štatistických údajov, aby včas splnili svoje národné záväzné ciele.

Vykurovanie a chladenie, ktoré zodpovedá za približne polovicu konečnej energetickej spotreby na úrovni EÚ, je stále najväčším sektorom, pokiaľ ide o energetickú spotrebu. S polovicou spotreby energie z obnoviteľných zdrojov takisto najviac prispieva k dosiahnutiu cieľa využívania tejto energie, a to aj napriek tomu, že jeho miera rastu bola pomalšia než v prípade odvetvia elektrickej energie. V roku 2015 sa pri približne 18,1 % vykurovania a chladenia využívala energia z obnoviteľných zdrojov, pričom zďaleka najviac sa využívala biomasa.

Najrýchlejší rast podielu energie z obnoviteľných zdrojov, ktorý v súčasnosti dosahuje 28,3 % celkovej výroby elektriny, zaznamenalo odvetvie elektrickej energie. V roku 2015 naďalej k výrobe elektriny z obnoviteľných zdrojov energie najviac prispievala vodná energia. Najväčší pokrok, pokiaľ ide o rast, zaznamenáva veterná energia na pevnine. Rozvoj solárnej fotovoltickej energie bol nerovnomerný, pričom najvyšší rast bol zaznamenaný v rokoch 2011 a 2012, ale odvtedy sa miera rastu každým rokom znižuje. Na variabilné obnoviteľné zdroje energie spoločne pripadá 12 % hrubej výroby elektriny v EÚ.

Doprava predstavuje odvetvie, ktoré naďalej vykazuje pomalý rast využívania obnoviteľných zdrojov energie, v období rokov 2005 – 2014 v priemere 0,5 percentuálneho bodu za rok, a spomalenie trhu po roku 2011. Jej podiel pri využívaní energie z obnoviteľných zdrojov bol 5,9 % v roku 2014 (a v roku 2015 sa odhaduje len na 6,0 %), pričom do roku 2020 musí dosiahnuť osobitný cieľ sektora vo výške 10 %. Dôvodom tohto pomalého pokroku sú rôzne ťažkosti vrátane regulačnej neistoty a neskorého začiatku využívania pokročilých biopalív.

Pokiaľ ide o administratívne prekážky, členské štáty vykazujú pokrok pri ich odstraňovaní, ale tento pokrok nie je v rámci celej Únie rovnaký a stále existuje široký priestor na zlepšenie, najmä v prípade automatického udeľovania povolení po uplynutí lehoty na vykonanie administratívneho postupu a v prípade jednotných kontaktných miest.

Pokiaľ ide o udržateľnosť biopalív, väčšina biopalív, ktoré sa v EÚ spotrebúvajú, sa vyrába v rámci Únie z domácich surovín. Neboli zistené žiadne priame nepriaznivé účinky na biodiverzitu, pôdu a vodu, potravinovú bezpečnosť ani na tretie krajiny. Stále však vzbudzuje obavy riziko vplyvov nepriamej zmeny využívania pôdy. Na základe modelovej analýzy sa zistili riziká nepriamej zmeny využívania pôdy vyplývajúce z biopalív vyrábaných z potravín. EÚ preto prijatím smernice o nepriamej zmene využívania pôdy obmedzila príspevok týchto biopalív k cieľu 10 % využívania obnoviteľných zdrojov v oblasti dopravy. Komisia nedávno navrhla postupne po roku 2020 znižovať podiel biopalív vyrábaných z potravín, pričom by sa malo podporovať ich postupné nahrádzanie pokročilými biopalivami a elektrinou z obnoviteľných zdrojov energie.

Na záver možno uviesť, že cieľom návrhu na prepracovanie smernice o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov spoločne s ostatnými návrhmi balíka Čistá energia pre všetkých Európanov, ktoré v súčasnosti skúmajú Európsky parlament a Rada, je vyriešiť uvedené prekážky, ktoré bránia ďalšiemu zvyšovaniu využívania energie z obnoviteľných zdrojov, pričom potvrdzujú odhodlanie Európskej komisie dostať Európsku úniu na prvé miesto v oblasti využívania obnoviteľných zdrojov energie.