SK Úradný vestník Európskej únie C 44/34

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Chudoba detí a kvalita života detí“ (prieskumné stanovisko)

2011/C 44/06

Hlavná spravodajkyňa: pani KING

V liste z 28. apríla 2010 a v súlade s článkom 304 Zmluvy o fungovaní Európskej únie požiadala podpredsedníčka belgickej vlády a ministerka sociálnych vecí a zdravotníctva Laurette Onkelinx v mene budúceho belgického predsedníctva Európsky hospodársky a sociálny výbor o vypracovanie prieskumného stanoviska na tému

„Chudoba detí a kvalita života detí“.

Grémium výboru poverilo 25. mája 2010 vypracovaním tohto stanoviska odbornú sekciu pre zamestnanosť, sociálne veci a občianstvo.

Vzhľadom na naliehavosť danej témy bola Brenda King rozhodnutím Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na 464. plenárnom zasadnutí 14. a 15. júla 2010 (schôdza zo 14. júla 2010) vymenovaná za hlavnú spravodajkyňu. Výbor prijal 113 hlasmi za, pričom 6 členovia hlasovali proti a 14 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 Približne 20 miliónom detí v EÚ hrozí v súčasnosti, že budú žiť v chudobe. Pomer detí, ktoré žijú v chudobe je dokonca vyšší než pomer dospelých, ktorí žijú v rovnakých podmienkach (20 % ku 16 %), pričom sa očakáva, že počet osôb žijúcich v chudobe sa v dôsledku hospodárskej krízy ešte zvýši. Už samotná skutočnosť, že v EÚ existujú deti žijúce v chudobe dokazuje, že sú im upierané najzákladnejšie práva.

1.2 Ak nepodnikneme žiadne kroky v oblasti chudoby detí, bude to mať negatívne dôsledky na kvalitu života v Európskej únii v budúcnosti. Dosiahnutie cieľov stratégie Európa 2020 stojí a padá so vzdelanou a zdravou mladou generáciou plnou dôvery. Samotná skutočnosť, že tak veľa deťom hrozí, že budú žiť v chudobe, ako aj rozsah, v akom sa prenáša chudoba z generácie na generáciu, sú ohromujúcim dôkazom zlyhania súčasných opatrení EÚ na ochranu najzraniteľnejších zložiek spoločnosti.

1.3 Chudoba detí a kvalita života detí sú problémom, ktorý má viac rozmerov. Výsledky mnohých správ ukazujú, že problém prehlbuje množstvo faktorov, napríklad materiálny nedostatok, nedostatočný prístup k základným zdravotným službám, dôstojnému bývaniu a vzdelávaniu. Vo všeobecnosti sa uznáva, že tieto faktory súvisia a sú vzájomne prepojené, preto by aj riešenia problému mali túto skutočnosť odrážať.

1.4 Chudoba detí a núdza pripravujú milióny detí o možnosť vykročiť do života správnou nohou a brzdia aj ich osobný rozvoj. Veľmi často môže mať zásah v raných štádiách života dieťaťa pozitívny vplyv na celý jeho ďalší život. Je preto nevyhnutné vytvoriť politické opatrenia, ktoré by zaručili, že všetky deti, a najmä deti z marginalizovaných častí spoločnosti, budú mať možnosť v plnej miere rozvinúť svoj potenciál, a tak prispieť k lepšej budúcnosti.

1.5 Vzhľadom na tohtoročný Európsky rok boja proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu EHSV víta politický záväzok Rady, ktorá za jeden z piatich hlavných cieľov EÚ do roku 2020 stanovila zníženie chudoby. Cieľom je „znížiť podiel Európanov, ktorí žijú pod hranicou chudoby jednotlivých krajín o 25 %, čo by viedlo k tomu, že 20 miliónov ľudí by sa dostalo nad hranicu chudoby“ (1).

1.6 Výbor je však sklamaný, že nebol stanovený špecifický cieľ na zníženie chudoby detí a podporu kvality života detí, vzhľadom na politickú pozornosť a množstvo iniciatív v tejto oblasti na úrovni EÚ a členských krajín od začiatku roka 2000.

1.7 Výbor víta, že jednou zo siedmich hlavných iniciatív bude „Európska platforma na boj proti chudobe“, ktorej cieľom je „zabezpečenie sociálnej a územnej súdržnosti, aby všetci mohli využívať výhody plynúce z rastu a zamestnanosti a aby ľudia žijúci v chudobe a sociálnom vylúčení mali možnosť žiť dôstojný život a aktívne sa podieľať na živote spoločnosti“.

1.8 EHSV výslovne odporúča, aby sa táto platforma stala rámcom na odstránenie chudoby detí a podporu kvality života detí tým, že bude rozvíjať špeciálne na deti zamerané, viacrozmerné prístupy, ktorých základom budú práva detí a ktoré budú podporované osobitnými cieľmi zameranými na deti a rodiny s deťmi.

1.9 Sieť nezávislých expertov EÚ o sociálnom začleňovaní poukázala na konkrétne skupiny detí, ktorým najviac hrozí, že budú žiť v extrémnej chudobe. Patria medzi ne:

i. deti žijúce v rôznych zariadeniach a deti, ktoré tieto zariadenia opúšťajú, deti žijúce na ulici, zneužívané, týrané alebo zanedbávané deti, deti, ktorých rodičia majú problémy s duševným zdravím, deti v opatere, deti bez domova a deti, ktoré sú obeťami domáceho násilia alebo obchodovania s ľuďmi;

ii. deti s postihnutím, deti etnických menšín, rómske deti, mladí žiadatelia o azyl a prisťahovalci;

iii. deti žijúce vo veľmi chudobných a izolovaných vidieckych oblastiach, kde nie sú k dispozícii základné zariadenia a deti žijúce na veľkých sídliskách na okraji veľkých mestských oblastí.

1.10 Charta základných práv EÚ obsahuje aj ustanovenia týkajúce sa práv detí, ktoré poverujú EÚ, aby zabezpečila prežitie, ochranu a rozvoj detí. Zraniteľné deti by mali mať vlastné ukazovatele a ciele v rámci platformy EÚ na boj proti chudobe.

1.11 EHSV podporuje požiadavku vypracovať rozsiahle odporúčanie Komisie o chudobe detí a kvalite ich života, ktoré by stanovilo hlavné politické smerovanie a ciele, ako aj vytvoriť rámec sústavného monitorovania, výmeny poznatkov, výskumu a partnerského hodnotenia, ktorý pomôže dosiahnuť do roku 2020, ciele EÚ v oblasti chudoby.

2. Kontext

2.1 Od roku 2000 zohráva otázka chudoby detí a sociálneho začlenenia čoraz významnejšiu úlohu v otvorenej metóde koordinácie v oblasti sociálnej politiky. Táto otázka bola označená za kľúčovú aj v každej zo spoločných správ o sociálnej ochrane a sociálnom začlenení (2002 – 2004). Hlavy štátov EÚ vyhlásili, že je potrebné, aby členské štáty „prijali nevyhnutné opatrenia na rýchle a výrazné zníženie chudoby detí, pričom by sa všetkým deťom nezávisle od ich sociálneho pôvodu poskytli rovnaké príležitosti“ (2).

2.2 V rámci iniciatívy luxemburského predsedníctva Rady EÚ z roku 2005 s názvom „Realizácia procesu sociálneho začlenenia EÚ“ sa vyzýva výslovne, aby sa všetko zameralo na deti a aby sa na úrovni EÚ prijal aspoň jeden ukazovateľ kvality života detí. V roku 2006 Európska komisia vo svojom oznámení o právach dieťaťa venovala osobitnú pozornosť otázke sociálneho začlenenia detí a úlohe procesu sociálneho začlenenia EÚ. Analytická správa a odporúčania, ktoré vypracovala osobitná skupina EÚ pre chudobu a kvalitu života detí, boli formálne schválené v januári 2008. Koncom roka 2009 Komisia v pracovnom dokumente k stratégii Európa 2020 uznala, že chudoba detí a ich sociálne začlenenie sú jedným z dlhodobých sociálnych problémov EÚ, ktoré finančná a hospodárska kríza ešte vyostrila. V marci 2010 bola zverejnená podrobná správa o chudobe detí a kvalite života detí v Európskej únii, ktorú pre Európsku komisiu vypracovalo konzorcium pod vedením inštitútu TÁRKI pre sociálny výskum.

2.3 V Lisabonskej zmluve z roku 2009 sa podpora práv dieťaťa uvádza ako výslovný cieľ EÚ. Na úvodnej konferencii pri príležitosti Európskeho roka boja proti chudobe a sociálnemu vylúčeniu (2010) vyzval predseda komisie Barroso, aby sa podnikli kroky, ktoré umožnia do roku 2020 znížiť podiel osôb, ktorým hrozí život v chudobe v celej populácii, najmä však detí a starších ľudí, keďže súčasné čísla sú neakceptovateľné. Belgicko, ktoré predsedá Rade EÚ v druhej polovici roka 2010, si za svoje hlavné priority stanovilo boj proti chudobe a podporu kvality života detí.

3. Chudoba detí a kvalita života detí v EÚ

3.1 Chudoba detí

3.1.1 Chudoba detí a kvalita života detí sú jedným z hlavných problémov v celej Európskej únii. Rozsah a závažnosť týchto problémov sa však vo veľkej miere líši, a to nielen medzi jednotlivými krajinami, ale často aj medzi regiónmi v rámci jednotlivých krajín. Údaje štatistiky EÚ o príjmoch a životných podmienkach (EU-SILC) z roku 2007 ukazujú (3), že:

— 20 % detí v EÚ hrozí, že budú žiť v chudobe (4), v celkovej populácii je to 16 %. Toto riziko je pre deti vyššie vo všetkých krajinách okrem Cypru, Dánska, Estónska, Fínska, Nemecka a Slovinska (v Lotyšsku je rovnako vysoké). Riziko chudoby detí dosahuje 30 - 33 % v dvoch krajinách (Bulharsko a Rumunsko), 23 - 25 % v piatich krajinách (Grécko, Taliansko, Poľsko, Španielsko a Spojené kráľovstvo), zatiaľ čo v piatich krajinách (Cyprus, Dánsko, Fínsko, Slovinsko a Švédsko) dosahuje 10 – 12 %.

— Tieto informácie treba doplniť údajmi o prepade v riziku chudoby (5), ktorý ukazuje „aké chudobné sú chudobné deti“ – t. j. výšku rizika chudoby detí. Prepad v riziku chudoby pre deti sa rôzni, od 13 % vo Fínsku a 15 % vo Francúzsku až po 40 % v Rumunsku a 44 % v Bulharsku. Tento ukazovateľ sa vo väčšine krajín s pribúdajúcim vekom dieťaťa zvyšuje.

— Ďalším kľúčovým faktorom, ktorý musíme zohľadniť pri hodnotení príjmovej chudoby, je jej trvanie, teda ako dlho žijú deti pod hranicou rizika chudoby. Ako sa zdôrazňuje v už spomínanej správe inštitútu TÁRKI, hoci riziko života v chudobe detí v danom roku naznačuje do určitej miery riziko deprivácie a sociálneho vylúčenia, ktorému čelia, oveľa vážnejšiu hrozbu predstavuje to, ak majú príjem pod touto hranicou po niekoľko rokov. V prípade 20 krajín EÚ, pre ktoré sú dostupné príslušné údaje EU-SILC, ukazuje správa inštitútu TÁRKI, že podiel detí žijúcich v domácnostiach, ktoré sú ohrozené chudobou sa v rokoch 2005 – 2007 pohyboval v rozmedzí od 4 - 6 % (v Rakúsku, na Cypre, vo Fínsku, Slovinsku a Švédsku) až do 13 – 16 % (V Taliansku, Litve, Luxembursku, Poľsku a Portugalsku).

3.2 Materiálna deprivácia

3.2.1 Definícia, ktorú používa EÚ pre deti ohrozené chudobou, je založená na počte detí žijúcich v rodinách s nízkym príjmom. Hoci je to dôležitý krok, nie je dostatočný, keďže nezahŕňa všetko, čo dieťa potrebuje na dobrý štart do života. Deti môžu mať ubytovanie, ktoré nespĺňa normy alebo byť dokonca bez domova, žiť v spustnutých častiach miest, byť vystavené vysokej kriminalite, mať zdravotné problémy, nesprávnu výživu, môžu im viac hroziť nehody a zranenia, môžu byť obeťou fyzického zneužívania, šikanovania či nemať dostatočný prístup k službám pre deti, sociálnym službám alebo službám pre rodiny, byť znevýhodnené z hľadiska vzdelania či tým, že dostupné možnosti vzdelávania nemajú dostatočnú kvalitu, môžu mať obmedzený prístup k ihriskám, športovým či rekreačným zariadeniam alebo kultúrnym aktivitám. Niektoré z detí sa musia vyrovnať s viac než len jedným znevýhodnením, ktoré sa svojou akumuláciou môžu navzájom prepojiť a posilňovať, a tak prehĺbiť chudobu a sociálne vylúčenie dieťaťa a zväčšiť podiel chudoby a vylúčenia prenášaných z jednej generácie na druhú.

3.2.2 Pomer materiálnej deprivácie všetkých detí v EÚ zodpovedá podielu detí, ktorým hrozí život v chudobe (20 %). Rozsah materiálnej deprivácie sa však medzi členskými štátmi oveľa viac líši: od 4 – 10 % (v Luxembursku, v troch severských krajinách, Holandsku a Španielsku) po 39 – 43 % (v Maďarsku, Lotyšsku a Poľsku), 57 % (Rumunsko) a 72 % (Bulharsko), v porovnaní s ohrozením chudobou od 10 % do 33 %. Tieto obrovské rozdiely v materiálnej deprivácii sa dajú vysvetliť rozdielmi v priemernej životnej úrovni medzi jednotlivými členskými krajinami, ako aj v rámci nich.

3.2.3 Materiálna deprivácia dosahuje u , 46 %, pričom tento podiel sa výrazne mení – od 18 – 28 % (Dánsko, Luxembursko, Holandsko, Španielsko, Švédsko) po 72 – 96 % (Bulharsko, Maďarsko, Lotyšsko, Rumunsko). U detí, ktoré žijú nad hranicou rizika chudoby, dosahuje priemer materiálnej deprivácie v EÚ 13 %. Aj tu je škála široká: 1 – 6 % (Dánsko, Luxembursko, Holandsko, Španielsko, Švédsko) až 35 – 62 % (Bulharsko, Maďarsko, Lotyšsko, Rumunsko).

3.2.4 EHSV odporúča, aby boli miera rizika chudoby v jednotlivých krajinách, hranica rizika chudoby a miera materiálnej deprivácie v jednotlivých krajinách začlenené medzi ukazovatele.

3.3 Najohrozenejšie deti

3.3.1 Rodičia – samoživitelia a početné rodiny

3.3.1.1 Deti žijúce s jedným rodičom a deti žijúce v početných rodinách sú prakticky vo všetkých krajinách najviac ohrozenou skupinou. Údaje EU-SILC z roku 2007 ukazujú, že na úrovni EÚ hrozí život v chudobe 34 % detí žijúcim v rodine s jedným rodičom, pričom táto miera sa pohybuje od 17 – 24 % (Dánsko, Fínsko, Švédsko) do 40 – 50 % (Estónsko, Írsko, Litva, Luxembursko, Rumunsko, Spojené kráľovstvo), či až do 54 % (Malta). Pokiaľ ide o deti z početných rodín (t. j. domácností s 2 dospelými a 3 alebo viac deťmi), miera rizika chudoby je u tejto skupiny pre celú EÚ 25 %. Škála sa pohybuje od 12 - 15 % (Nemecko, Fínsko, Švédsko, Dánsko, Slovinsko) až do 41 - 55 % (Taliansko, Lotyšsko, Portugalsko, Rumunsko) či 71 % (Bulharsko).

3.3.2 Domácnosti, v ktorých nikto nemá zamestnanie

3.3.2.1 Prieskum pracovných síl v EÚ z roku 2007 ukázal, že 9,4 % detí žije v domácnostiach, kde ani jeden z rodičov nemá zamestnanie, pričom tento podiel dosahuje najrôznejšie hodnoty: od 2,2 - 3,9 % (na Cypre, v Grécku, Luxembursku a Slovinsku), po 12 % v Belgicku, 12,8 % v Bulharsku, 13,9 % v Maďarsku a 16,7 % v Spojenom kráľovstve (6). Deti z týchto domácností sú vo vysokej miere – v priemere 70 % – ohrozené chudobou, pričom najnižšie riziko bolo zaznamenané v Dánsku a Fínsku (47 – 49 %) a najvyššie v Bulharsku, Českej republike, Estónsku, Litve, Portugalsku, Rumunsku a na Slovensku (81 – 90 %).

3.3.2.2 Pokiaľ ide o materiálnu depriváciu, život v domácnosti, kde nikto nie je zárobkovo činný, sa pravdepodobne významne prejaví nielen na súčasných životných podmienkach detí, ale aj na ich životných podmienkach v priebehu ďalšieho života. Nezamestnanosť nenastoľuje len otázku prípadných finančných problémov – neprítomnosť pracujúceho dospelého v domácnosti, v ktorej dieťa žije, môže tiež obmedziť možnosti dieťaťa podieľať sa v plnej miere na spoločenskom živote teraz aj v budúcnosti.

3.3.3 Deti, ktorým hrozí extrémna chudoba

3.3.3.1 Sieť nezávislých expertov EÚ o sociálnom začleňovaní poukázala na konkrétne skupiny detí, ktorým najmä hrozí, že budú žiť vo vážnejšej alebo extrémnej chudobe. Obzvlášť výrazne sa to prejavuje v prípade viacerých členských štátov v ich národných akčných plánoch pre začlenenie a aj v niekoľkých nadnárodných výmenných projektoch. Medzi tieto skupiny patria: deti so zdravotným postihnutím, deti etnických menšín (najmä Rómovia), mladí žiadatelia o azyl a prisťahovalci, zneužívané, týrané alebo zanedbávané deti, deti, ktorých rodičia majú problémy s duševným zdravím, deti v opatere, deti bez domova a deti, ktoré sú obeťami domáceho násilia alebo obchodovania s ľuďmi, deti žijúce vo veľmi chudobných a izolovaných vidieckych oblastiach, kde nie sú k dispozícii mnohé základné zariadenia, ako aj deti žijúce vo veľkých sídliskách na okraji veľkých mestských oblastí (7). Z analýz EÚ z roku 2007 vyplýva, že postavenie detí z rodín prisťahovalcov a niektorých etnických menšín vyvoláva v starých členských krajinách EÚ čoraz väčšie obavy.

3.4 Dlhodobé vplyvy a prenos chudoby z generácie na generáciu

3.4.1 Dlhodobé vplyvy

3.4.1.1 Dôležitou témou, ktorá vyplynula zo spoločných správ o sociálnej ochrane a sociálnom začlenení je to, že vyrastanie v chudobe obmedzuje rozvoj osobnosti a má dlhodobé následky pre rozvoj dieťaťa a kvalitu jeho života, ako aj pre ich zdravie a kvalitu života v dospelosti. Zvyšuje riziko, že deti, ktoré vyrastajú v týchto pomeroch budú aj v dospelosti chudobné, nezamestnané a budú trpieť sociálnym vylúčením. Tieto dlhodobé následky boli zdôraznené v správe z roku 2007, v ktorej závere sa uvádza, že deti vyrastajúce v chudobe pravdepodobne nebudú v škole také dobré ako ich zámožnejší spolužiaci, pravdepodobne sa nebudú tešiť ani takému dobrému zdraviu a oveľa ľahšie sa dostanú do konfliktu s justičným systémom a – ako mladí dospelí – budú mať pravdepodobne viac problémov nájsť si svoje miesto na trhu práce a v spoločnosti všeobecne.

3.4.2 Prenos chudoby z generácie na generáciu

3.4.2.1 Súvisiacou a opakujúcou sa témou je aj otázka, do akej miery sa chudoba prenáša z jednej generácie na nasledujúcu generáciu. V niektorých krajinách je obzvlášť zjavný vzťah medzi prenosom chudoby z generácie na generáciu a vzdelaním, a toto sa zdá byť pravidlom v krajinách s nízkou i vysokou chudobou detí a sociálnym vylúčením. Modul EU-SILC z roku 2005 zameraný na prenos znevýhodnení z generácie na generáciu ukázal, že možnosti vzdelávania, ktoré sú deťom k dispozícii, majú vplyv na pravdepodobnosť života v chudobe v dospelosti. Takže jedincovi, ktorého rodičia majú základné vzdelanie, hrozí 23-násobne väčšie riziko, že nebude mať ukončené žiadne formálne vzdelanie v porovnaní s niekým, koho rodičia majú ukončené vzdelanie tretieho stupňa.

4. Porovnanie, sledovanie a zhodnotenie

4.1 Hlavnou otázkou, ktorej treba venovať osobitnú pozornosť je to, že prísne porovnávanie, sledovanie a hodnotenie by mali byť hlavnou a viditeľnou črtou tak na národnej úrovni, ako aj na úrovni EÚ.

4.2 Preto odporúčame:

— začať proces, v rámci ktorého by sa Komisia a členské štáty snažili nájsť možnosti, ako viac zviditeľniť ciele EÚ v sociálnej oblasti a zabezpečiť, aby boli merateľné a hmatateľné,

— zabezpečiť, aby sa prísne a pravidelne sledoval pokrok pri plnení cieľov na úrovni EÚ a národnej úrovni, ako aj pokrok pri dosahovaní lepších výsledkov v ukazovateľoch vytýčených EÚ, a aby sa o tomto pokroku podávali správy,

— zabezpečiť, aby sa konali partnerské hodnotenia, počas ktorých sa prediskutujú výsledky monitoringu, pričom cieľom bude, aby si členské krajiny a členovia Komisie lepšie osvojili politické opatrenia,

— zaviesť oveľa prísnejší prístup pri sledovaní a hodnotení, ktorý by sa viac zameriaval na výsledky, a zabezpečiť, že sa bude pravidelne vykonávať nezávislá kritická analýza pokroku dosiahnutého pri plnení cieľov. Užitočnými kľúčovými prvkami by mohlo byť: — začleniť spoločné ukazovatele systematickejšie do monitoringu a analytických rámcov jednotlivých členských štátov, aby sa tak zlepšilo vzájomné učenie sa od iných, — rozšíriť štatistickú kapacitu na úrovni EÚ, celoštátnej a nižšej úrovni a najmä zabezpečiť, aby boli vypracúvané aktuálnejšie štatistiky zo sociálnej oblasti (vrátane údajov o chudobe detí a kvalite ich života, ktoré umožnia lepšie sledovanie vplyvu finančnej a hospodárskej krízy v EÚ), — vyžadovať, aby mali všetky členské krajiny formálne ustanovenia týkajúce sa trvalého zapojenia organizácií občianskej spoločnosti a nezávislých expertov do monitorovania a hodnotenia politiky sociálneho začlenenia.

5. Európska platforma na boj proti chudobe

5.1 Posilnenie sociálneho rozmeru EÚ a najmä splnenie cieľov stratégie Európa 2020 bude do veľkej miery závisieť od navrhovanej hlavnej iniciatívy stratégie, Európskej platformy na boj proti sociálnemu vylúčeniu (EPAP).

5.2 Platforma sa musí stať viditeľným symbolom obnovenej sociálnej Európy. Musí zohrávať hlavnú úlohu pri zabezpečovaní toho, aby všetky ostatné oblasti politiky EÚ (napr. hospodárska politika, politika hospodárskej súťaže, vzdelávania, prisťahovalecká politika, politika v oblasti zdravia, inovácií a ochrany životného prostredia) prispievali k dosiahnutiu cieľov EÚ v sociálnej oblasti, vrátane cieľa znížiť chudobu.

5.3 Hlavnou prioritou bude zosúladiť otázky primeranej sociálnej ochrany, vrátane boja proti chudobe detí, podpory kvality života detí, a práv detí vo všetkých príslušných oblastiach politiky a programoch EÚ, vrátane štrukturálnych fondov. EPAP by mala byť centrálnym bodom pri monitorovaní realizácie procesu hodnotenia sociálneho vplyvu a podávania správ o ňom, ako aj pri monitorovaní rozsahu, v ktorom prispievajú iné oblasti stratégie Európa 2020 k dosahovaniu cieľa znížiť chudobu.

5.4 Zlepšiť prepojenie medzi cieľmi EÚ v oblasti sociálneho začlenenia a cieľmi štrukturálnych fondov EÚ

5.4.1 Ciele EÚ a členských štátov v oblasti sociálneho začlenenia by mali byť oveľa užšie prepojené s využívaním štrukturálnych fondov. V tejto súvislosti by sa malo využívanie štrukturálnych fondov stať hlavnou súčasťou národných akčných plánov pre začlenenie. Príkladom bol návrh Komisie z roku 2009, ktorého cieľom bolo umožniť využívať zdroje z Európskeho fondu regionálneho rozvoja na zásahy v oblasti bývania v prospech marginalizovaných spoločenstiev žijúcich v novších členských krajinách. To by mohlo zohrávať významnú úlohu pri zvyšovaní zdrojov na realizáciu iniciatív v tejto oblasti.

6. Odporúčania EHSV

6.1 Záväzok EÚ riešiť otázku chudoby detí a kvality života detí

6.1.1 Vzhľadom na celkové ciele stratégie Európa 2020 by mal byť súdržný rámec na riešenie problematiky chudoby detí a kvality života detí založený na právach. Mali by byť stanovené osobitné ciele EÚ na odstránenie chudoby detí a podporu kvality ich života.

6.2 Primerané zdroje

6.2.1 Pre rodiny s deťmi by mal byť stanovený minimálny rodinný príjem, s využitím peňažných prevodov v závislosti od postavenia rodičov na trhu práce. Finančná podpora by sa mohla všetkým deťom zaručiť aj prostredníctvom daňových úľav a/alebo všeobecných peňažných výhod.

6.2.2 Všeobecné príspevky na deti by sa mali hlbšie preskúmať ako hlavný nástroj na boj proti chudobe detí, vzhľadom na celkovú účinnosť pri ich spravovaní, skutočnosť, že nemajú stigmatizujúci účinok a ich vysokú akceptáciu, ako to vyplýva zo správy Výboru pre sociálnu ochranu (2008).

6.2.3 Keďže deti, ktoré žijú v domácnosti, kde ani jeden z rodičov nemá zamestnanie, sú vo veľkej miere ohrozené chudobou, treba stanoviť cieľ na zníženie rozdielu medzi bohatými a chudobnými v prípade rodín, kde ani jeden z rodičov nemá zamestnanie a tých, ktorí sú chudobní, hoci pracujú. Cieľom je pritom znížiť rozsah chudoby, ktorú tieto deti pociťujú. Aktívne politické opatrenia na trhu práce by mali podporovať zamestnávanie rodičov a mali by byť poskytované kvalitné služby, ako napríklad starostlivosť o deti, ktoré sú dostupné na danom mieste, prístupné a aj finančne dostupné.

6.2.4 Inkluzívne trhy práce musia poskytovať rodičom kvalitné pracovné miesta. Rovnako musia existovať politické opatrenia zamerané na zosúladenie rodinného a pracovného života, aby sa zabezpečilo, že rodičia môžu tráviť čas so svojimi deťmi.

6.2.5 V prípade detí, ktoré trpia vážnou chudobou, treba zabezpečiť rovnaké príležitosti pre všetkých prostredníctvom dobre navrhnutých politických opatrení v sociálnej oblasti a posilniť úsilie o dosiahnutie dobrých výsledkov vo vzdelávaní u každého dieťaťa, aby sa zabránilo prenosu chudoby a sociálneho vylúčenia na ďalšiu generáciu. Je potrebné posilniť politiku začleňovania a antidiskriminačnú politiku, najmä vo vzťahu k prisťahovalcom a ich potomkom, ako aj k etnickým menšinám.

6.3 Rané detstvo

6.3.1 EHSV podporuje odporúčania organizácie Eurochild, že je potrebné rozšíriť služby starostlivosti o deti, aby boli všetkým deťom a rodinám poskytované služby s inkluzívnou koncepciou: počnúc prenatálnym obdobím až do predškolského veku. Eurochild konštatuje, že barcelonské ciele neberú na vedomie mnohé osvedčené postupy týkajúce sa opatrení pre deti v ranom veku. EHSV, pokiaľ ide o barcelonské ciele, odporúča, že je potrebné vytvoriť spoločné „normy kvality“ na úrovni EÚ pre služby poskytované pre deti v ranom veku, vrátane starostlivosti o tieto deti a ich vzdelávania tak, ako ich stanovila sieť Európskej komisie pre starostlivosť o deti. Tieto normy by mali mať vplyv na vypracovanie opatrení na národnej úrovni a postupov, vrátane využitia štrukturálnych fondov.

6.4 Zdravie

6.4.1 EHS odporúča, aby pracovná skupina EÚ pre indikátory zdravia vypracovala indikátory vzťahujúce sa na deti, ktoré by umožnili monitorovať opatrenia v oblasti zdravotníctva a ich vplyv.

6.4.2 Taktiež by mali byť vytvorené indikátory dobrého duševného zdravia a porúch duševného zdravia u detí.

6.4.3 Oznámenie Komisie o nerovnostiach v oblasti zdravia by sa malo zaoberať aj otázkou zdravia detí.

6.5 Bývanie

6.5.1 Členské štáty EÚ by si mali plniť záväzky a podniknúť kroky stanovené počas piatej ministerskej konferencie o životnom prostredí a zdraví v marci 2010, týkajúce sa akčného plánu pre životné prostredie a zdravie detí v Európe.

6.5.2 Európska komisia a členské krajiny by si mali stanoviť spoločný rámec a spoločné usmernenia na meranie a monitorovanie bezdomovstva a vylúčenia v oblasti bývania, ako aj na podávanie správ o týchto zisteniach, pričom osobitnú pozornosť by mali venovať situácii detí.

6.5.3 Európska komisia by mala aj naďalej podporovať a financovať iniciatívy, ktorých cieľom je pomôcť členským krajinám a kandidátskym krajinám zatvoriť nekvalitné zariadenia na bývanie pre deti a vytvoriť vhodné alternatívy.

6.6 Ochrana pred násilím, zneužívaním a vykorisťovaním

6.6.1 Európska komisia by mala v spolupráci so zainteresovanými stranami preskúmať možnosť vytvorenia súboru ukazovateľov v oblasti násilia páchaného na deťoch, zneužívania detí a ich vykorisťovania, ktoré by pokrývali oblasti odhaľovania, ochrany, stíhania a prevencie, v súlade s odporúčaniami vyslovenými v štúdii o indikátoroch, ktorá bola v roku 2009 vypracovaná pre Agentúru pre základné práva.

6.6.2 Členské krajiny by mali vypracovať národné stratégie na ochranu detí pred všetkými formami násilia a prevenciu takéhoto násilia, ktoré by mali obsahovať jasné ciele a pridelené rozpočtové prostriedky, ako aj mechanizmy na miestnej úrovni, kde by deti alebo iné osoby mohli ohlásiť prípady násilia.

6.7 Opatrenia zamerané na deti

6.7.1 Komisia by mala posilniť prepojenie s projektom Rady Európy „Európa pre deti a s deťmi“ (Building a Europe for and with Children), ktorý stavia do popredia zapojenie detí.

6.7.2 Existujúce, spoločne dohodnuté indikátory týkajúce sa príjmu a materiálnej deprivácie musia byť rozšírené, aby zahŕňali viac ukazovateľov zameraných na deti. Je dôležité, aby tieto ukazovatele odrážali rôzne stupne vývoja dieťaťa a pokrývali najdôležitejšie údaje a všetky príslušné vekové kategórie detí. Štúdia inštitútu TÁRKI/Applica odporúča vekové rozdelenie 0 – 5, 6 – 11, 12 – 17 a zahrnutie údajov ako príjem, materiálna deprivácia, vzdelanie, bývanie, zdravie, vystavenie rizikám, sociálne zapojenie.

V Bruseli 14. júla 2010 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) Podľa definície EÚ hrozí život v chudobe osobám žijúcim v domácnostiach, ktorých celkový ekvivalentný príjem nedosahuje 60 % priemerného celkového ekvivalentného príjmu domácností v danej krajine (ako ekvivalenčná škála sa používa zmenená škála OECD).

(2) Zasadnutie Európskej rady 23. – 24. marca 2006 v Bruseli, závery predsedníctva, 7775/1/06 rev. 1, bod 72.

(3) Pozri internetovú stránku Štatistického úradu Európskych spoločenstiev (Eurostat): http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/statistics/themes.

(4) Dieťa „ohrozené chudobou“ je dieťa, ktoré žije v domácnosti, ktorej celkový ekvivalentný príjem je nižší ako 60 % mediánu ekvivalentného príjmu domácnosti v príslušnej krajine.

(5) „Relatívny prepad mediánu príjmov v riziku chudoby“ (tu prepad v riziku chudoby) meria rozdiel medzi mediánom ekvivalentných príjmov osôb, ktoré žijú pod hranicou rizika chudoby a hodnotou hranice rizika chudoby. Je vyjadrený ako percento hranice rizika chudoby.

(6) Pozri internetovú stránku: Eurostat: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/statistics/themes.

(7) Tieto vzorce potvrdila správa siete nezávislých expertov EÚ o sociálnom začleňovaní, ktorá dospela k záveru, že vo významnom počte členských krajín sa ukazujú byť mimoriadne významné dve skupiny detí, ktoré sú vo veľkej miere ohrozené chudobou a vážnejšou chudobou a sociálnym vylúčením: deti žijúce v rôznych zariadeniach a deti, ktoré tieto zariadenia opúšťajú, ako aj rómske deti. Je však aj množstvo iných situácií, ktoré sa často zdôrazňujú: deti, ktoré sú nútené pracovať, deti, ktoré sú obeťami násilia, sexuálneho zneužívania, obchodovania s ľuďmi, deti závislé od omamných látok či zapletené do zločinov, deti so zdravotným postihnutím, maloleté osoby bez sprievodu, deti z rodín, ktoré nemajú domov a deti žijúce na ulici. (zdroj: Frazer and Marlier, 2007).