Záverečná správa úradníka pre vypočutie (1)

Vec AT.37956 – Výstuže do betónu

(2020/C 312/06)

1. Cieľom návrhu rozhodnutia je opätovné prijatie predchádzajúceho rozhodnutia Komisie z 30. septembra 2009 (ďalej len „rozhodnutie z roku 2009“) (2), zrušeného Súdnym dvorom v roku 2017, ktoré samo osebe bolo opätovným prijatím predchádzajúceho rozhodnutia zo 17. decembra 2002 (ďalej len „rozhodnutie z roku 2002“) (3), zrušeného Všeobecným súdom v roku 2007.

2. V návrhu rozhodnutia sa konštatuje existencia kartelu na talianskom trhu s oceľovými výstužnými tyčami do betónu počas rokov 1989 až 2000 v rozpore s článkom 65 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva uhlia a ocele (ďalej len „Zmluva o ESUO“). Rozhodnutie je určené piatim podnikom (spoločne sa označujú ako „účastníci konania“): 1. Alfa Acciai S.p.A. (ďalej len „Alfa“); 2. Feralpi Holding S.p.A. (ďalej len „Feralpi“); 3. Ferriere Nord S.p.A. (ďalej len „Ferriere Nord“); 4. Partecipazioni Industriali S.p.A. in Amministrazione Straordinaria – ex Riva Fire S.p.A. (ďalej len „Partecipazioni Industriali“) a 5. Ferriera Valsabbia S.p.A. a Valsabbia Investimenti S.p.A. (spoločne ďalej len „Valsabbia“).

3. Výstuže do betónu . Na pochopenie tohto návrhu rozhodnutia je potrebný stručný opis týchto konaní: Po rozsudkoch Súdneho dvora z 21. septembra 2017 (ďalej len „rozsudky z 21. septembra 2017“) ( 4 ) , ktorými sa zrušilo rozhodnutie z roku 2009, Komisia obnovila konanie vo veci AT.37956 –. Na pochopenie tohto návrhu rozhodnutia je potrebný stručný opis týchto konaní: — Rozhodnutie z roku 2002 bolo určené ôsmim talianskym výrobcom oceľových výstuží do betónu, ako aj talianskemu združeniu výrobcov ocele Federacciai. Všeobecný súd ho 25. októbra 2007 zrušil, pretože právny základ použitý v danom rozhodnutí, konkrétne článok 65 Zmluvy o ESUO, v čase prijatia rozhodnutia už nebol účinný (5). Rozhodnutie z roku 2002 sa stalo konečným vo vzťahu k združeniu Federacciai, ktoré nepodalo Všeobecnému súdu žiadosť o zrušenie rozhodnutia. — Svojím rozhodnutím z roku 2009 Komisia opätovne prijala rozhodnutie, v ktorom konštatuje porušenie právnych predpisov a ukladá pokuty ôsmim podnikom, ktoré napadli rozhodnutie z roku 2002 (6). Všetky žiadali o zrušenie rozhodnutia z roku 2009 pred Všeobecným súdom, ktorý potvrdil rozhodnutie a poskytol malé zníženie pokút dvom podnikom (ďalej len „rozsudky z 9. decembra 2014“) (7). Päť z ôsmich podnikov sa proti rozsudkom z 9. decembra 2014 odvolalo. Rozhodnutie z roku 2009 sa stalo konečným vo vzťahu k trom podnikom, ktoré sa proti rozsudkom z 9. decembra 2014 neodvolali (8). — Rozhodnutia anuloval Súdny dvor 21. septembra 2017, keď zrušil rozhodnutie z roku 2009 vo vzťahu k účastníkom konania, ktorí podali odvolanie. Súdny dvor konštatoval, že rozhodnutie z roku 2009 je v rozpore so základnou procedurálnou požiadavkou vyplývajúcou z nariadenia č. 1/2003 a nariadenia č. 773/2004 (9), keďže nebolo vykonané ústne vypočutie vo veci samej, na ktoré boli pozvané orgány členských štátov na ochranu hospodárskej súťaže. Orgány členských štátov na ochranu hospodárskej súťaže skutočne neboli pozvané na prvé ústne vypočutie 13. júna 2002, ktoré sa týkalo veci samej a ktoré sa uskutočnilo pred uplynutím platnosti Zmluvy o ESUO (10). Pozvané boli na druhé ústne vypočutie 30. septembra 2002, ale toto ústne vypočutie sa týkalo iba právnych dôsledkov uplynutia platnosti Zmluvy o ESUO na pokračovanie konania.

4. Generálne riaditeľstvo pre hospodársku súťaž (ďalej len „GR pre hospodársku súťaž“) listom z 15. decembra 2017 vysvetlilo každému účastníkovi konania závery, ku ktorým dospelo podľa rozsudkov z 21. septembra 2017 a na základe ktorých malo v úmysle obnoviť konanie s cieľom dosiahnuť konečné stanovisko k danej veci. V liste bolo vysvetlené, že podľa rozsudku súdu vo veci Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia (ďalej len „judikatúra vo veci PVC II“) sa po zrušení rozhodnutia Komisie konanie vo veci môže obnoviť od bodu, keď bola zistená procesná chyba (11). V tomto prípade neboli zrušením rozhodnutia z roku 2002 dotknuté prípravné akty rozhodnutia, iba ústne vypočutie. V tých istých listoch boli adresáti rozhodnutia náležite vyzvaní, aby vyjadrili svoj záujem o účasť na novom ústnom vypočutí, ktoré by sa týkalo aj veci samej. Všetci účastníci konania odpovedali 1. februára 2018 a vyjadrili svoj záujem o účasť na ústnom vypočutí.

5. V nasledujúcich listoch z 22. marca a 13. apríla 2018 GR pre hospodársku súťaž vysvetlilo, že správnym právnym základom pre posudzovanie porušenia právnych predpisov bol článok 65 Zmluvy o ESUO, zatiaľ čo po uplynutí platnosti Zmluvy o ESUO bolo správnym právnym základom, pokiaľ ide o konanie, nariadenie č. 1/2003. V listoch bolo ďalej vysvetlené, že v prípade prijatia nového rozhodnutia o pokutách v tejto veci sa bude Komisia riadiť usmerneniami k metóde stanovenia pokút z roku 1998 a zároveň stanoviskami, ktoré uviedla vo svojich listoch z 30. júna 2008 (že nebude ukladať pokuty, ktoré by boli vyššie než pokuty uložené v roku 2002).

6. GR pre hospodársku súťaž na žiadosť podnikov Alfa a Valsabbia informovalo účastníkov konania, že pred novým ústnym vypočutím dostali orgány členských štátov na ochranu hospodárskej súťaže oznámenie námietok, doplňujúce oznámenie námietok a ich príslušné odpovede, spolu s listami z 15. decembra 2017, odpoveďami na tieto listy a listami z 22. marca 2018.

7. Nové ústne vypočutie sa uskutočnilo 23. apríla 2018 za účasti štyroch z piatich účastníkov konania: Alfa, Feralpi, Ferriere Nord a Valsabbia.

8. Podnik Partecipazioni Industriali sa na novom ústnom vypočutí nezúčastnil (12). Na vlastnú žiadosť však dostal povolenie namiesto ústnej obhajoby predložiť písomné pripomienky v rovnakom časovom rámci, s akým sa počítalo pre nové ústne vypočutie. Podnik Partecipazioni Industriali predložil tieto písomné pripomienky 24. apríla 2018. Dňa 7. mája 2018 podnik Feralpi predložil písomnú obhajobu ako doplnok k účasti na novom ústnom vypočutí.

9. Orgány členských štátov na ochranu hospodárskej súťaže boli pozvané na nové ústne vypočutie a šesť z nich skutočne malo na novom ústnom vypočutí zastúpenie (13).

10. Niektorí účastníci konania namietali, že nové ústne vypočutie 23. apríla 2018 nemôže vyriešiť problém neuskutočnenia ústneho vypočutia vo veci samej v roku 2002, na ktoré boli pozvané orgány členských štátov na ochranu hospodárskej súťaže, pretože ústne vypočutia v roku 2002 zahŕňali aj tri ďalšie podniky a združenie podnikov, ktoré boli ďalšími adresátmi oznámenia námietok, rozhodnutia z roku 2002 a rozhodnutia z roku 2009. Tento argument považujem za nepresvedčivý, keďže adresát oznámenia námietok nemá právo na ústne vypočutie v prítomnosti iných adresátov oznámenia námietok (14).

11. Odvolávajúc sa na návrhy generálnej advokátky Kokott vo veci Solvay/Komisia (15) a na judikatúru Európskeho súdu pre ľudské práva (16), všetci účastníci konania vo svojich písomných a ústnych podaniach kritizovali neprimeranú dĺžku – približne 18 rokov – tohto konania a tvrdili, že bolo porušené ich základné právo na uzavretie ich veci v primeranej lehote, uvedené v článku 41 ods. 1 a v článku 47 ods. 2 Charty základných práv. Podľa účastníkov konania nie je Komisia oprávnená opätovne začať konanie, keďže jeho neprimeranú dĺžku a potrebu dvakrát opätovne prijať to isté rozhodnutie bolo možné prisúdiť výlučne nesprávnemu postupu samotnej Komisie. Ak by sa Komisia napriek tomu rozhodla prijať tretie rozhodnutie o zákaze, mala by výrazne znížiť pokuty, aby tak zohľadnila neprimeranú dĺžku konania.

12. Otázka dodržania základného práva účastníkov konania na uzavretie ich veci v primeranej lehote, teda práva uznaného v judikatúre Súdneho dvora za všeobecnú zásadu práva Európskej únie a uvedeného v článku 41 ods. 1 a v článku 47 ods. 2 Charty základných práv, si skutočne v tejto veci vyžaduje pozorné zváženie.

13. Pri zohľadnení všetkých štádií správneho a súdneho konania je celková dĺžka konania v tejto veci, ktoré sa začalo inšpekciami vykonávanými Komisiou od októbra do decembra 2000, bezpochyby mimoriadne dlhá. Skutočne už uplynulo viac ako 18 rokov. Keďže Súdny dvor sa v rozsudkoch z 21. septembra 2017 nezaoberal viacerými dôvodmi na odvolanie uplatnenými voči rozsudkom Všeobecného súdu do tej miery, že tieto rozsudky potvrdili rozhodnutie z roku 2009, je pravdepodobné, že prinajmenšom niektorí účastníci konania uplatnia svoje právo nechať preskúmať aj tretie rozhodnutie Komisie Všeobecným súdom a Súdnym dvorom. Za predpokladu, že týmto tretím kolom súdneho preskúmania sa definitívne ukončí správne a súdne konanie v tejto veci, je pravdepodobné, že dovtedy môže celková dĺžka konania ľahko dosiahnuť 22 alebo 23 rokov.

14. Súdny dvor konštatoval, že primeranosť dĺžky konania je potrebné posudzovať z hľadiska konkrétnych okolností každej veci a osobitne z hľadiska dôležitosti veci pre dotknutých účastníkov konania, jej zložitosti a prístupu účastníkov konania a príslušných orgánov, pričom zoznam relevantných kritérií nie je úplný (17).

15. Z toho vyplýva, že skutočnosť, že premlčacia lehota na ukladanie pokút, ako je stanovená v článku 25 nariadenia č. 1/2003, ešte neuplynula, nie je odpoveďou na otázku (18).

16. Neprimeranosť dĺžky konania môže vyplývať nielen z neprimeranej dĺžky jedného štádia alebo viacerých štádií konania, ale aj z celkovej spoločnej dĺžky správneho a súdneho konania (19).

17. Nie je možné tvrdiť, že Komisia by mala posudzovať iba dĺžku svojho vlastného konania. V článku 41 ods. 1 a článku 47 ods. 2 Charty základných práv je dvakrát vyjadrené to isté základné právo účastníkov konania na uzavretie ich veci v primeranej lehote (20). Pre dotknuté podniky je rozhodujúce iba to, kedy nestranný orgán o ich „veci“ rozhodne s konečnou platnosťou (21).

18. Komisia sa nemôže úplne zbaviť zodpovednosti za celkovú dĺžku konania vrátane súdnych štádií konania, pretože zlučiteľnosť so základnými právami v rámci systému, v ktorom Komisia pôsobí ako vyšetrovateľ aj ako prvostupňový orgán s rozhodovacou právomocou v antitrustových veciach, závisí od účastníkov konania, ktorí majú možnosť preskúmať rozhodnutia Komisie prostredníctvom súdov EÚ (22).

19. V tejto veci nepopierateľne existuje reálne riziko, že Súdny dvor môže zastávať názor, že celková dĺžka trvania konania v tejto veci vrátane dvoch štádií pred Všeobecným súdom po rozhodnutí z roku 2002 a rozhodnutí z roku 2009 je neprimeraná. Vzniká potom otázka, čo by bolo vhodným opravným prostriedkom.

20. Podľa Európskeho súdu pre ľudské práva je prekročenie primeranej lehoty na rozhodnutie procesnou vadou, ktorá predstavuje porušenie základného práva, a dotknutý účastník konania musí mať teda právo na účinný opravný prostriedok, ktorý mu umožní primeranú nápravu (23).

21. Súdny dvor často dostáva otázku, aký opravný prostriedok by samotný Všeobecný súd alebo Súdny dvor mali poskytnúť, keď zistia, že správne a/alebo súdne konanie v antitrustovej veci je neprimerane dlhé.

22. Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora môže Všeobecný súd alebo Súdny dvor zrušiť rozhodnutie Komisie o porušení článku 101 alebo 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) a uložení pokút za také porušenie, iba ak sa preukáže, že neprimerane dlhé správne a/alebo súdne konanie nepriaznivo ovplyvňuje schopnosť dotknutých podnikov obhajovať sa v správnom a/alebo súdnom konaní (24).

23. Abstraktné a nepresné tvrdenia podnikov o porušovaní ich práva na obhajobu nie sú postačujúce. Preukázaný musí byť konkrétny nepriaznivý účinok na schopnosť podniku obhajovať sa, napríklad ak osoby v rámci podniku, ktoré by mohli poskytnúť oslobodzujúce vysvetlenia informácií v spise Komisie, už neboli nažive alebo neboli k dispozícii v čase, keď podnik oneskorene získal prístup k spisu Komisie, pričom tieto osoby by boli k dispozícii, keby prístup k spisu nebol oneskorený (25).

24. Ak nie je preukázaný konkrétny nepriaznivý účinok na schopnosť podniku obhajovať sa, Súdny dvor vždy konštatoval, že Všeobecný súd alebo Súdny dvor môže iba poskytnúť finančnú kompenzáciu. Zatiaľ čo podľa staršej judikatúry mohol túto kompenzáciu poskytovať Všeobecný súd alebo Súdny dvor vo forme zníženia pokút, ktoré uložil súd v rámci vykonávania svojej neobmedzenej právomoci v zmysle článku 261 ZFEÚ (26), podľa novšej judikatúry je vhodným opravným prostriedkom pre dotknutý podnik prijatie osobitného opatrenia týkajúceho sa spôsobenej škody podľa článku 268 ZFEÚ v spojení s článkom 340 ods. 2 ZFEÚ (27).

25. V tejto veci som nezaznamenal žiadny dôkaz o konkrétnom nepriaznivom účinku neprimeranej dĺžky konania na schopnosť účastníkov konania obhajovať sa. Prvé správne štádium konania, ktoré viedlo k rozhodnutiu z roku 2002, bolo pomerne rýchle a účastníci konania mali v tom čase úplný prístup k spisu. Počas nového ústneho vypočutia 23. apríla 2018 a v rôznych písomných podaniach od obnovenia konania, ktoré nasledovalo po listoch z 15. decembra 2017, účastníci konania nepreukázali žiadne konkrétne nepriaznivé účinky na svoju schopnosť obhajovať sa. Skôr naopak, vecné argumenty rozvinuté počas nového ústneho vypočutia a v niektorých písomných podaniach potvrdzujú schopnosť účastníkov konania obhajovať sa.

26. Účastníci konania napriek tomu tvrdia, že v tejto konkrétnej veci, keď už teraz mohlo dôjsť k porušeniu ich základného práva na uzavretie ich veci v primeranej lehote, je Komisia povinná okamžite prerušiť konanie, aby vedome zabránila predlžovaniu už aj tak neprimeranej dĺžky konania, a teda predlžovaniu porušovania základného práva účastníkov konania.

27. Aj keď nemôžem súhlasiť s argumentmi účastníkov konania, pokiaľ ide o ich konečný záver, myslím si, že účastníci konania majú pravdu v tom, že situácia, v akej sa Komisia dnes v tejto veci nachádza, je odlišná od situácie, na ktorú sa vzťahuje judikatúra uvedená v bodoch 21 až 24.

28. Judikatúra uvedená v bodoch 21 až 24 sa týka opravného prostriedku, ktorý by mal poskytnúť Všeobecný súd alebo Súdny dvor, ak zistí, že správne a/alebo súdne konanie v antitrustovej veci bolo neprimerane dlhé, keďže otázka, ktorej Komisia v súčasnosti čelí v súvislosti s touto vecou, je, či by mala pokračovať v konaní a prijímať nové, tretie rozhodnutie, ktoré by v prípade nasledujúceho súdneho preskúmania, na ktoré majú účastníci konania plné právo, ľahko predĺžilo už aj tak veľmi dlhé konanie o ďalších štyri alebo päť rokov (pozri bod 13).

29. Zásadný rozdiel je, že Komisia nemá povinnosť obnoviť konanie, ak bolo predchádzajúce rozhodnutie o porušení právnych predpisov v súvislosti s antitrustom a uložení pokút zrušené z procesných dôvodov, a nemá ani žiadnu povinnosť pokračovať v takom obnovenom konaní do prijatia nového rozhodnutia.

30. Tak ako má Komisia široký priestor na voľné uváženie, či začať alebo nezačať vyšetrovanie možného porušovania antitrustových zákazov, alebo či pokračovať alebo nepokračovať vo svojom vyšetrovaní až do prijatia prvého rozhodnutia o porušení právnych predpisov v súvislosti s antitrustom a uložení pokút (28), podobne má široký priestor na voľné uváženie, či obnoviť alebo neobnoviť konanie po zrušení tohto prvého rozhodnutia z procesných dôvodov, a či pokračovať alebo nepokračovať v obnovenom konaní do prijatia druhého rozhodnutia. Rovnako ak je toto druhé rozhodnutie tiež zrušené z procesných dôvodov, Komisia má opäť široký priestor na voľné uváženie, či obnoviť alebo neobnoviť konanie a či pokračovať alebo nepokračovať v obnovenom konaní do prijatia tretieho rozhodnutia.

31. Nesúhlasím však s názorom účastníkov konania, že v terajšej situácii, keď existuje reálne riziko, že Súdny dvor môže zastávať názor, že celková dĺžka trvania konania je už neprimeraná, Komisia by nevyhnutne stratila celý priestor na voľné uváženie a bola by automaticky povinná prerušiť konanie. Tento pohľad príliš jednostranne kladie všetok dôraz na potrebu chrániť práva účastníkov konania na uzavretie ich veci v primeranej lehote podľa Charty základných práv, zatiaľ čo úplne prehliada význam vykonávania pravidiel hospodárskej súťaže EÚ, ktoré predstavujú základný cieľ zmlúv (29).

32. Podľa môjho názoru správne stanovisko je, že v takejto situácii je Komisia pri uplatňovaní svojho priestoru na voľné uváženie, či obnoviť alebo neobnoviť konanie a či pokračovať v takom konaní do prijatia nového rozhodnutia o porušení právnych predpisov v súvislosti s antitrustom a o uložení pokút, povinná posúdiť a náležite zohľadniť možné porušenie základného práva účastníkov konania na uzavretie ich veci v primeranej lehote, k čomu už došlo, ako aj ďalší vplyv jej rozhodnutia na ochranu základného práva účastníkov konania.

33. To znamená, že pred prijatím nového, tretieho rozhodnutia v tejto veci musí Komisia preskúmať, so zohľadnením všetkých okolností danej veci, či by príspevok prijatia takého tretieho rozhodnutia k dosiahnutiu cieľa vykonávania pravidiel hospodárskej súťaže EÚ nebol prevážený vplyvom tohto postupu na ochranu práv účastníkov konania podľa Charty základných práv.

34. Ak by výsledkom takého porovnania bolo, že príspevok prijatia nového, tretieho rozhodnutia k dosiahnutiu cieľa vykonávania pravidiel hospodárskej súťaže EÚ prevažuje nad vplyvom tohto postupu na dodržiavanie základného práva účastníkov konania podľa Charty, Komisia môže prijať takéto tretie rozhodnutie. Na nápravu možného porušenia základného práva účastníkov konania potom Komisia, podľa môjho názoru, musí účastníkom konania priznať zníženie výšky pokút. Veľkosť zníženia musí odrážať špecifiká danej veci vrátane skutočnosti, že žiadna časť neprimeranej dĺžky konania v tejto veci sa nedá prisúdiť prístupu účastníkov konania (30).

35. Návrh rozhodnutia podľa môjho názoru spĺňa tieto požiadavky. Jeho záverom skutočne je, že so zohľadnením všetkých konkrétnych okolností danej veci je prijatie tretieho rozhodnutia o uložení pokút vcelku odôvodnené, pri súčasnom znížení výšky pokút o 50 % z dôvodu dlhého trvania konania. Aj keby Súdny dvor zistil, že dĺžka konania v tejto veci je neprimeraná, toto zníženie pokút by zrejme predstavovalo vhodný opravný prostriedok (31).

36. V porovnaní s rozhodnutím z roku 2009 sa v návrhu rozhodnutia okrem zníženia výšky pokút o 50 % uvedeného v bode 35 zohľadňujú rozsudky z 9. decembra 2014 a znižuje sa základná suma pokuty pre podniky Partecipazioni Industriali a Ferriere Nord o 3 %, resp. 6 % (32). Okrem toho sa vzhľadom na finančnú situáciu podniku Partecipazioni Industriali v návrhu rozhodnutia ustupuje od uplatnenia koeficientu na dosiahnutie odstrašujúceho účinku voči podniku Partecipazioni Industriali a jeho pokuta je stanovená na 0 EUR po uplatnení stropu 10 % podľa článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003.

37. Podľa článku 16 rozhodnutia 2011/695/EÚ som preskúmal, či sa návrh rozhodnutia zaoberá iba námietkami, v súvislosti s ktorými dostali účastníci konania príležitosť vyjadriť svoje názory, a dospel som k presvedčeniu, že áno.

38. Celkovo konštatujem, že v tomto prípade sa rešpektoval účinný výkon procesných práv účastníkov konania.

V Bruseli 1. júla 2019 Wouter WILS

(1) V súlade s článkami 16 a 17 rozhodnutia predsedu Európskej komisie 2011/695/EÚ z 13. októbra 2011 o funkcii a pôsobnosti vyšetrovateľa v niektorých konaniach vo veci hospodárskej súťaže, Ú. v. EÚ L 275, 20.10.2011, s. 29 (ďalej len „rozhodnutie 2011/695/EÚ“).

(2) Rozhodnutie Komisie K(2009) 7492 v konečnom znení z 30. septembra 2009 v konaní podľa článku 65 zmluvy o ESUO (vec COMP/37.956 – Výstužné tyče do betónu, opätovné prijatie), zmenené rozhodnutím Komisie K(2009) 9912 v konečnom znení z 8. decembra 2009 v konaní podľa článku 65 zmluvy o ESUO (vec COMP/37.956 – Výstužné tyče do betónu, opätovné prijatie), zhrnutie uverejnené v Ú. v. EÚ C 98, 30.3.2011, s. 16. Záverečná správa úradníka pre vypočutie z 22. septembra 2009 vo veci COMP/37.956 – Výstužné tyče do betónu, opätovné prijatie (Ú. v. EÚ C 98, 30.3.2011, s. 14).

(3) Rozhodnutie Komisie 2006/894/ES zo 17. decembra 2002 týkajúce sa postupu podľa normy vyplývajúcej z článku 65 dohovoru ESUO (Európske spoločenstvo uhlia a ocele) na ťarchu nasledujúcich spoločností: Alfa Acciai a.s., Feralpi Siderurgica a.s., Ferriere Nord a.s., IRO Industrie Riunite Odolesi a.s., Leali a.s., Acciaierie e Ferriere Leali Luigi a.s. v likvidácii, Lucchini a.s., Siderpotenza a.s., Riva Acciaio a.s., Valsabbia Investimenti a.s., Ferriera Valsabbia a.s. a združenia podnikov Federacciai (Federácia talianskych železiarskych podnikov) [Prípad C.37.956 – Guľatina (valcovaný tyčový materiál) pre železobetón], Ú. v. EÚ L 353, 13.12.2006, s. 1. Záverečná správa úradníka pre vypočutie z 9. decembra 2002 vo veci COMP/37.956 – Výstužné tyče do betónu (Ú. v. EÚ C 303, 13.12.2006, s. 2).

(4) Rozsudky vo veci Feralpi Holding/Komisia, C-85/15 P, EU:C:2017:709; Ferriera Valsabbia, Valsabbia Investimenti/Komisia, C-86/15 P a Alfa Acciai/Komisia, C-87/15 P, EU:C:2017:717; Ferriere Nord/Komisia, C-88/15 P, EU:C:2017:716; Riva Fire/Komisia, C-89/15 P, EU:C:2017:713.

(5) Rozsudky vo veciach SP, Leali, Acciaerie e Ferriere Leali Luigi, IRO, Lucchini, Ferriera Valsabbia, Valsabbia Investimenti a Alfa Acciai/Komisia, T-27/03, T-46/03, T-58/03, T-79/03, T-80/03, T-97/03 a T-98/03, EU:T:2007:317; Riva Acciaio/Komisia, T-45/03, EU:T:2007:318; Feralpi Siderurgica/Komisia, T-77/03, EU:T:2007:319; Ferriere Nord/Komisia, T-94/03, EU:T:2007:320. Zmluva o ESUO bola podpísaná v roku 1952 na obdobie 50 rokov a jej platnosť sa skončila 23. júla 2002.

(6) Konkrétne 1. Alfa Acciai S.p.A; 2. Feralpi Holding S.p.A. (predtým Feralpi Siderurgica S.p.A.); 3. Ferriere Nord S.p.A.; 4. IRO Industrie Riunite Odolesi S.p.A.; 5. Leali S.p.A. a Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A. v likvidácii; 6. Lucchini S.p.A. a S.P. S.p.A. v likvidácii (predtým Siderpotenza S.p.A.); 7. Riva Fire S.p.A.(predtým Riva Acciaio S.p.A.) a 8. Ferriera Valsabbia S.p.A. a Valsabbia Investimenti S.p.A.

(7) Rozsudky vo veciach Leali a Acciaierie e Ferriere Leali Luigi/Komisia, T-489/09, T-490/09 a T-56/10, EU:T:2014:1039; IRO/Komisia, T-69/10, EU:T:2014:1030; Feralpi/Komisia, T-70/10, EU:T:2014:1031; Riva Fire/Komisia, T-83/10, EU:T:2014:1034; Alfa Acciai/Komisia, T-85/10, EU:T:2014:1037; Ferriere Nord/Komisia, T-90/10, EU:T:2014:1035; Lucchini/Komisia, T-91/10, EU:T:2014:1033; Ferriera Valsabbia a Valsabbia Investimenti/Komisia, T-92/10, EU:T:2014:1032. Všeobecný súd poskytol zníženie pokuty o 3 % podniku Riva Fire a o 6 % podniku Ferriere Nord.

(8) Tri podniky, ktoré sa neodvolali, sú IRO Industrie Riunite Odolesi S.p.A. (ďalej len „IRO“), Ferriere Leali Luigi S.p.A. (ďalej len „Leali“) a Lucchini S.p.A., predtým Siderpotenza S.p.A. (ďalej len „Lucchini“). Pozri aj rozsudok vo veci Lucchini/Komisia, T-185/18, EU:T:2019:298.

(9) Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 001, 4.1.2003, s. 1 (ďalej len „nariadenie č. 1/2003“); nariadenie Komisie (ES) č. 773/2004 zo 7. apríla 2004, ktoré sa týka vedenia konania Komisiou podľa článkov 81 a 82 Zmluvy o založení ES (Ú. v. EÚ L 123, 27.4.2004, s. 18) (ďalej len „nariadenie č. 773/2004“).

(10) Takáto účasť nebola stanovená v Zmluve o ESUO, podľa ktorej mala Komisia výlučnú právomoc pri vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže.

(11) Rozsudok vo veci Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia, C 238/99 P, C 244/99 P, C 245/99 P, C 247/99 P, C 250/99 P až C 252/99 P a C 254/99 P, EU:C:2002:582, body 70 – 76.

(12) Mimoriadni komisári odmietli podniku Partecipazioni Industriali moje pozvanie na účasť na novom ústnom vypočutí. V súlade s článkom 14 ods. 4 a 5 nariadenia č. 773/2004 podnik Partecipazioni Industriali nemohli na ústnom vypočutí zastupovať iba externí právnici, pozri rozsudok vo veci Badische Anilin- & Soda-Fabrik/Komisia, 49/69, EU:C:1972:71, bod 11.

(13) Zatiaľ čo pozvanie orgánov členských štátov na ochranu hospodárskej súťaže predstavuje základnú procedurálnu požiadavku, orgány členských štátov na ochranu hospodárskej súťaže nie sú povinné sa na ústnom vypočutí zúčastniť; pozri rozsudok vo veci Servier/Komisia, T-691/14, EU:T:2018:922, bod 163.

(14) Rozsudok vo veci Cimenteries CBR a i./Komisia, T-25/95 atď., EU:T:2000:77, bod 697, a návrhy generálneho advokáta Darmona vo veci Ahlström Osakeyhtiö a i./Komisia, C-89/85 atď., EU:C:1988:258, bod 155.

(15) Návrhy generálnej advokátky Kokott vo veci Solvay/Komisia, C-109/10 P, EU:C:2011:256.

(16) Rozsudky Európskeho súdu pre ľudské práva vo veciach Eckle/Nemecko, návrh 8130/78, bod 76; Gorou/Grécko, návrh 12686/03, bod 46; Kakamoukas a i./Grécko, návrh 38311/02, bod 32. Podniky Alfa a Valsabbia sa odvolali aj na veci Neumeister/Rakúsko, návrh 1936/63 a Rouille/Francúzsko, návrh 50268/99.

(17) Pozri návrhy generálnej advokátky Kokott vo veci Solvay/Komisia, ako sú uvedené v poznámke pod čiarou č. 15, bod 237, a judikatúru, na ktorú sa tieto návrhy odvolávajú.

(18) Návrhy generálnej advokátky Kokott vo veci Solvay/Komisia, ako sú uvedené v poznámke pod čiarou č. 15, bod 347.

(19) Návrhy generálnej advokátky Kokott vo veci Solvay/Komisia, ako sú uvedené v poznámke pod čiarou č. 15, body 238 a 239.

(20) Návrhy generálnej advokátky Kokott vo veci Solvay/Komisia, ako sú uvedené v poznámke pod čiarou č. 15, bod 240.

(21) Návrhy generálnej advokátky Kokott vo veci Solvay/Komisia, ako sú uvedené v poznámke pod čiarou č. 15, bod 240.

(22) Pozri rozsudok vo veci Schindler/Komisia, C-501/11 P, EU:C:2013:522, bod 34.

(23) Kudla/Poľsko, návrh 30210/96, body 150 – 156; pozri aj rozsudok vo veci Groupe Gascogne/Komisia, C-58/12 P, EU:C:2013:770, bod 72.

(24) Rozsudok vo veci Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied/Komisia, C-105/04 P, EU:C:2006:592, body 42 a 43, a návrhy generálnej advokátky Kokott vo veci Solvay/Komisia, ako sú uvedené v poznámke pod čiarou č. 15, body 250 až 262.

(25) Rozsudok vo veci Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied, ako je uvedený v poznámke pod čiarou č. 24, body 56 a 49, a návrhy generálnej advokátky Kokott vo veci Solvay/Komisia, ako sú uvedené v poznámke pod čiarou č. 15, body 312 až 320.

(26) Rozsudok vo veci Baustahlgewebe/Komisia, C-185/95 P, EU:C:1998:608, bod 48.

(27) Rozsudky vo veciach Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland/Komisia, C-385/07 P, bod 195; Groupe Gascogne/Komisia, ako je uvedená v poznámke pod čiarou č. 23, body 81 – 83; Bolloré/Komisia, C-414/12 P, EU:C:2014:301, bod 106; a CEPSA/Komisia, C-608/13 P, EU:C:2016:414,bod 71.

(28) Existencia tohto širokého priestoru na voľné uváženie je zrejmá zo znenia článku 7 a článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, v ktorých je stanovené, že Komisia „môže“ prijať také rozhodnutia, z judikatúry týkajúcej sa práv sťažovateľov (pozri rozsudok vo veci Ufex a i./Komisia, C-119/97 P, EU:C:1999:116, body 86 – 92), ako aj z judikatúry Masterfoods (C-344/98, EU:C:2000:689).

(29) Stanovisko Súdneho dvora 2/13 (Pristúpenie Únie k EDĽP), EU:C:2014:2454, bod 172, a návrhy generálnej advokátky Kokott vo veci Solvay/Komisia, ako sú uvedené v poznámke pod čiarou č. 15, bod 328.

(30) Z dôvodov uvedených v bode 18 nemôže byť skutočnosť, že účastníci konania uplatnili svoje právo na preskúmanie rozhodnutia z roku 2002 a rozhodnutia z roku 2009 súdmi EÚ, použitá v neprospech týchto účastníkov konania.

(31) Porovnajte s návrhmi generálnej advokátky Kokott vo veci Solvay/Komisia, ako sú uvedené v poznámke pod čiarou č. 15, bod 357.

(32) Pozri bod 3 a poznámku pod čiarou č. 7.