V tejto súvislosti je cieľom navrhovanej smernice zabezpečiť, aby pracovníci v Únii boli chránení primeranými minimálnymi mzdami, ktoré by im umožnili dôstojné živobytie bez ohľadu na to, kde pracujú. V záujme tohto všeobecného cieľa sa v návrhu stanovuje rámec na zlepšenie primeranosti minimálnych miezd a na zlepšenie prístupu pracovníkov k ochrane formou minimálnej mzdy. Tieto ciele sú relevantné tak pre systémy zákonnej minimálnej mzdy, ako aj pre tie, ktoré sa spoliehajú na kolektívne vyjednávanie. Navrhovaná smernica je koncipovaná tak, aby sa pri dosahovaní týchto ambícií zohľadňovali a plne rešpektovali osobitosti vnútroštátnych systémov, vnútroštátne právomoci, autonómia sociálnych partnerov a zmluvná sloboda. Jej koncepcia navyše zaručuje prístup k zamestnaniu a berie do úvahy účinky na tvorbu pracovných miest a konkurencieschopnosť, a to aj pre MSP. Poskytuje dostatočnú flexibilitu na zohľadnenie sociálneho a hospodárskeho vývoja vrátane trendov produktivity a zamestnanosti.

Hoci minimálne mzdy sa v posledných rokoch zvyšujú, vo väčšine členských štátov s vnútroštátnymi zákonnými minimálnymi mzdami sú príliš nízke v porovnaní s inými mzdami alebo na to, aby zaručovali dôstojné živobytie. Takmer vo všetkých členských štátoch sú vnútroštátne zákonné minimálne mzdy nižšie než 60 % hrubého mediánu mzdy a/alebo 50 % hrubej priemernej mzdy. V roku 2018 v deviatich členských štátoch zákonná minimálna mzda neposkytovala dostatočný príjem na to, aby sa slobodná osoba s minimálnou mzdou dostala nad hranicu rizika chudoby. Okrem toho sú z ochrany formou vnútroštátnych zákonných minimálnych miezd vylúčené niektoré osobitné skupiny pracovníkov. Členské štáty, ktoré majú široké pokrytie kolektívnym vyjednávaním, majú zvyčajne nízky podiel pracovníkov s nízkymi mzdami a vysoké minimálne mzdy. Aj v členských štátoch, ktoré sa spoliehajú výlučne na kolektívne vyjednávanie, však niektorí pracovníci nemajú prístup k ochrane formou minimálnej mzdy. Podiel takýchto pracovníkov je 10 % až 20 % v štyroch krajinách a v jednej krajine je to 55 %.

Ochranu formou minimálnej mzdy možno poskytovať kolektívnymi zmluvami (ako je to v prípade 6 členských štátov) alebo zákonnými minimálnymi mzdami (ako je to v 21 členských štátoch).

V posledných desaťročiach nízke mzdy v mnohých členských štátoch nedržia krok s inými kategóriami miezd. Štrukturálne trendy, ktoré pretvárajú trhy práce, ako je globalizácia, digitalizácia či nárast neštandardných spôsobov práce, najmä v sektore služieb, vedú k zvýšenej polarizácii pracovných miest, čo následne vedie k rastúcemu podielu nízko platených a nízkokvalifikovaných povolaní a prispieva k narušeniu tradičných štruktúr kolektívneho vyjednávania. To zasa vyúsťuje do rozšírenejšej chudoby pracujúcich a mzdovej nerovnosti.

Lepšie pracovné a životné podmienky, a to aj vďaka primeraným minimálnym mzdám, sú prínosom pre pracovníkov aj podniky v Únii. Riešenie veľkých rozdielov v pokrytí minimálnymi mzdami a ich primeranosti prispieva k posilňovaniu spravodlivosti na trhu práce EÚ, stimulácii zvyšovania produktivity a podpore hospodárskeho a sociálneho pokroku. Hospodárska súťaž na jednotnom trhu by sa mala opierať o inovácie a zvyšovanie produktivity, ako aj o vysoké sociálne normy.

Navrhovaná smernica vychádza z článku 153 ods. 1 písm. b) Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), v ktorom sa stanovuje, že Únia má podporovať a dopĺňať činnosti členských štátov v oblasti pracovných podmienok, a to v medziach zásad subsidiarity a proporcionality (článok 5 ods. 3 a článok 5 ods. 4 ZEÚ). Keďže neobsahuje opatrenia, ktoré by priamo ovplyvňovali úroveň odmeny, v plnej miere rešpektuje obmedzenia, ktoré pre činnosť Únie vyplývajú z článku 153 ods. 5 ZFEÚ.

Navrhovaná smernica priamo odkazuje na „sociálnu doložku“ smernice 2014/24/EÚ o verejnom obstarávaní, ktorú možno nájsť aj v súvisiacej smernici 2014/23/EÚ a smernici 2014/25/EÚ. V uvedenej „sociálnej doložke“ sa od členských štátov vyžaduje prijatie opatrení na to, aby hospodárske subjekty pri realizácii verejného obstarávania a udeľovaní koncesií dodržiavali uplatniteľné povinnosti v oblasti pracovného práva. Na tento účel sa v navrhovanej smernici členským štátom ukladá povinnosť prijať vhodné opatrenia na to, aby hospodárske subjekty pri plnení verejných alebo koncesných zákaziek dodržiavali mzdy stanovené v príslušných kolektívnych zmluvách, prípadne zákonné minimálne mzdy, ak existujú. Táto požiadavka môže prispieť k posilneniu presadzovania pravidiel stanovených v „sociálnej doložke“ uvedených smerníc.

Smernica 2000/78/ES zakazuje priamu alebo nepriamu diskrimináciu v zamestnaní, pokiaľ ide o pracovné podmienky vrátane odmeňovania, a to najmä na základe veku [článok 3 písm. c)]. Rozdielne zaobchádzanie umožňuje len vtedy, ak je objektívne a primerane odôvodnené oprávneným cieľom, ako je politika zamestnanosti alebo ciele odbornej prípravy. Navrhovaná smernica je v súlade s týmto prístupom, keďže vyžaduje, aby sa rozdielne sadzby zákonných minimálnych miezd obmedzovali na minimum, a ak je to relevantné a objektívne a primerane odôvodnené oprávneným cieľom, aby boli nediskriminačné, primerané a časovo obmedzené.

V smernici 2014/67/EÚ je zakotvené zlepšenie prístupu k informáciám pre vyslaných pracovníkov, a to najmä zavedením jednotných oficiálnych vnútroštátnych webových stránok o vysielaní pracovníkov. Smernica takisto vyžaduje, aby sa v prípade, že pracovné podmienky sú stanovené v kolektívnych zmluvách v súlade so smernicou 96/71, tieto relevantné informácie zahŕňali aj rôzne minimálne mzdové sadzby a ich zložky. V smernici 2014/67/EÚ sa navyše zavádza mechanizmus subdodávateľskej zodpovednosti, ktorý sa má vzťahovať aspoň na odvetvie stavebníctva a minimálne mzdové sadzby. Jednoduchý prístup k informáciám o zákonných minimálnych mzdových sadzbách podľa smernice 2014/67/EÚ podporuje ciele tohto návrhu, a medzi nimi najmä zabezpečenie ochrany formou primeranej minimálnej mzdy v EÚ. Navrhovaná smernica zasa prispieva k cieľom smernice 2014/67/EÚ tým, že posilňuje presadzovanie rámcov zákonnej minimálnej mzdy, podporuje rozvoj spoľahlivých systémov monitorovania a zberu údajov a poskytuje pracovníkom prístup k účinným mechanizmom urovnávania sporov a právo na nápravu.

·v druhej fáze, od 3. júna do 4. septembra 2020, Komisia konzultovala so sociálnymi partnermi o obsahu a právnom nástroji plánovaného návrhu.

·v prvej fáze, od 14. januára do 25. februára 2020, Komisia konzultovala so sociálnymi partnermi o potrebe iniciatívy v oblasti minimálnych miezd a jej možnom smerovaní,

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Politiky v oblasti minimálnej mzdy sú predmetom mnohostranného dohľadu v rámci európskeho semestra a EÚ už vydala politické usmernenia pre vybrané členské štáty. Hoci v posledných rokoch viaceré členské štáty podnikli kroky na zlepšenie svojich systémov minimálnej mzdy, vnútroštátne opatrenia nestačia na riešenie problému nedostatočnej primeranosti a/alebo pokrytia, pokiaľ ide o ochranu formou minimálnej mzdy. Bez politických opatrení na úrovni EÚ sa môžu jednotlivé krajiny brániť lepšiemu nastaveniu minimálnej mzdy zo strachu, že by to mohlo negatívne ovplyvniť ich konkurencieschopnosť v oblasti externých nákladov.

Pracovníci vo väčšine členských štátov trpia nedostatočnou primeranosťou a/alebo nedostatkami v pokrytí, pokiaľ ide o ochranu formou minimálnej mzdy. Tieto problémy sa týkajú tak pracovníkov v krajinách so zákonnými minimálnymi mzdami, ako aj v krajinách, ktoré sa spoliehajú na kolektívne vyjednávanie. Okrem toho je pravdepodobné, že v budúcnosti bude ovplyvnených viac pracovníkov v dôsledku dlhodobého poklesu kolektívneho vyjednávania a rastúcej polarizácie trhov práce. Pokiaľ ide o budúcnosť, vytvára to výzvy z hľadiska snahy o vytvorenie rovnakých podmienok na jednotnom trhu a zabezpečenie toho, aby bola hospodárska súťaž založená na vysokých sociálnych normách, inovácii a zvyšovaní produktivity.

Očakávané hospodárske vplyvy zahŕňajú vyššie náklady práce pre firmy, vyššie ceny a v menšej miere aj nižšie zisky. Vplyv na firmy by sa zmiernil zvýšením spotreby osôb s nízkymi mzdami, čo by podporilo domáci dopyt. Firmy, najmä MSP, by mali prospech aj z postupnejšieho a predvídateľnejšieho zvyšovania minimálnej mzdy, čím by sa zlepšilo podnikateľské prostredie.

Tento balík bol v posúdení vplyvu posúdený ako najúčinnejší, najefektívnejší a najkoherentnejší. Kvantitatívna analýza vykonaná na základe scenára založeného na hypotetickom zvýšení minimálnej mzdy na 60 % hrubého mediánu mzdy naznačuje, že by sa tým zlepšila primeranosť minimálnych miezd približne v polovici členských štátov. Z takýchto zlepšení by malo prospech 10 až 20 miliónov pracovníkov. Vo viacerých krajinách by zlepšenie ochrany formou minimálnej mzdy viedlo k zníženiu chudoby pracujúcich a mzdovej nerovnosti o viac ako 10 % a k zníženiu rozdielu v odmeňovaní žien a mužov približne o 5 % alebo viac. Takisto sa očakáva, že by zlepšilo pracovné stimuly a že by podporilo rodovú rovnosť a pomohlo znížiť rozdiely v odmeňovaní žien a mužov, keďže väčšinu osôb s minimálnou mzdou (približne 60 % v EÚ) tvoria ženy.

Posúdenie vplyvu bolo predložené výboru pre kontrolu regulácie a bolo s ním prediskutované. Odporúčania, ktoré výbor pre kontrolu regulácie uviedol vo svojom prvom (zápornom) stanovisku z 2. októbra 2020, boli premietnuté najmä do týchto úprav: i) lepšie sa rozlíšilo, do akej miery sa problémy, špecifické ciele, navrhované riešenia a ich vplyv vzťahujú na rôzne typy systémov stanovovania minimálnej mzdy; ii) bolo podrobnejšie objasnené, ako sa v analýze problémov posudzuje neprimeranosť minimálnych miezd v jednotlivých členských štátoch, iii) bolo podrobnejšie zdôvodnené, prečo je táto legislatívna iniciatíva v súlade so zvoleným právnym základom a so zásadami subsidiarity a proporcionality, a iv) boli objasnené dôvody zloženia posudzovaných balíkov politiky. S cieľom reagovať na výhrady, ktoré výbor uviedol vo svojom druhom stanovisku (kladné stanovisko s výhradami) zo 14. októbra 2020, bolo v správe o posúdení vplyvu ďalej objasnených niekoľko prvkov: odôvodnenie zloženia balíkov možností, najdôležitejšie opatrenia pre úspech každého balíka možností, vplyv na MSP, výber uprednostňovaného balíka a jeho dôsledky pre krajiny, ktoré sa spoliehajú na kolektívne vyjednávanie.

·štúdia Effects of collectively agreed minimum wages in the Nordic countries (Účinky kolektívne dohodnutých minimálnych miezd v severských krajinách), ktorú vypracoval Per Skedinger, Výskumný ústav priemyselnej ekonomiky.

·štúdia Effects of statutory minimum wages on small and medium-sized enterprises (Vplyv zákonných minimálnych miezd na malé a stredné podniky), ktorú vypracoval Attila Lindner, University College London,

V tomto ustanovení sa vymedzuje predmet úpravy smernice, a to vytvorenie rámca na úrovni Únie s cieľom zabezpečiť, aby sa minimálne mzdy stanovovali na primeranej úrovni a aby pracovníci mali prístup k ochrane formou minimálnej mzdy, a to buď formou zákonnej minimálnej mzdy, alebo mzdy zakotvenej v kolektívnych zmluvách.

Aj možný negatívny vplyv na zamestnanosť by podľa očakávaní mal byť obmedzený. Vo väčšine prípadov by zostal pod úrovňou 0,5 % celkovej zamestnanosti, hoci v troch členských štátoch by dosiahol 1 %. Výhody silnejšej ochrany formou minimálnej mzdy pre dotknutých pracovníkov by výrazne prevážili nad možným negatívnym vplyvom na zamestnanosť týchto pracovníkov.

V tomto ustanovení sa od členských štátov vyžaduje, aby v spolupráci so sociálnymi partnermi prijali opatrenia potrebné na zabezpečenie účinného prístupu pracovníkov k zákonnej minimálnej mzde. Požadované opatrenia by spočívali najmä v posilnení systému kontrol a inšpekcií v teréne, usmerňovaní orgánov presadzovania práva a poskytovaní primeraných informácií pracovníkom o uplatniteľných zákonných minimálnych mzdách.

V tomto ustanovení sa vyžaduje účinné a včasné zapojenie sociálnych partnerov do stanovovania a aktualizácie zákonných minimálnych miezd, a to aj formou účasti v poradných orgánoch uvedených v článku 5. Vyžaduje sa v ňom, aby členské štáty zapájali sociálnych partnerov do vymedzovania kritérií uvedených v článku 5, aktualizácie minimálnych miezd, stanovovania rozdielnych sadzieb a odpočtov uvedených v článku 6, ako aj zberu údajov a realizácie štúdií v danej oblasti.

Vnútroštátne kritériá by mali zahŕňať aspoň kúpnu silu minimálnych miezd, všeobecnú úroveň hrubých miezd a ich distribúciu, mieru rastu hrubých miezd a vývoj v oblasti produktivity práce. Mali by byť vymedzené v súlade s vnútroštátnymi postupmi, buď v príslušných vnútroštátnych právnych predpisoch, v rozhodnutiach príslušných orgánov alebo v trojstranných dohodách. Od členských štátov sa takisto vyžaduje, aby používali orientačné referenčné hodnoty na usmernenie posudzovania primeranosti zákonných minimálnych miezd, ako napríklad tie, ktoré sa bežne používajú na medzinárodnej úrovni.

V záujme primeranosti zákonnej minimálnej mzdy sa v tomto ustanovení vyžaduje, aby členské štáty so zákonnými minimálnymi mzdami zabezpečili tieto prvky: vnútroštátne kritériá na stanovenie a aktualizáciu zákonnej minimálnej mzdy, ktoré by boli stabilne a jasne vymedzené, pravidelné a včasné aktualizácie, ako aj zriadenie poradných orgánov.

Tento prístup k osobnej pôsobnosti navrhovanej smernice bol uplatnený aj na účely smerníc 2019/1152 a 2019/1158. Umožňuje riešiť riziko, že by sa z rozsahu pôsobnosti navrhovanej smernice vylúčil rastúci počet pracovníkov v neštandardných formách zamestnania, ako sú pracovníci v domácnosti, pracovníci pracujúci na vyžiadanie, zamestnanci, ktorí vykonávajú prácu na základe dohody o práci vykonávanej mimo pracovného pomeru, pracovníci pracujúci za poukážky, nepravo samostatne zárobkovo činné osoby, pracovníci platforiem, stážisti či učni. Navrhovaná smernica by sa vzťahovala na takýchto pracovníkov, ak by spĺňali kritériá stanovené Súdnym dvorom, pokiaľ ide o vymedzenie pojmu „pracovník“.

V tomto ustanovení sa od členských štátov vyžaduje, aby zabezpečili, aby bez toho, aby boli dotknuté osobitné formy nápravy a urovnávania sporov, ktoré sú prípadne stanovené v kolektívnych zmluvách, pracovníci a ich zástupcovia mali prístup k účinnému a nestrannému urovnávaniu sporov a právo na nápravu vrátane primeranej náhrady, ako aj účinnú ochranu pred akoukoľvek formou ujmy v prípade, že sa rozhodnú uplatniť svoje právo na obhajobu svojich práv v súvislosti so zavedenou ochranou formou minimálnej mzdy. Členské štáty musia zabezpečiť, aby sa pracovníkom a ich zástupcom poskytla ochrana pred nepriaznivým zaobchádzaním alebo následkami zo strany zamestnávateľa, ktoré by mohli odradiť pracovníkov od podávania sťažností v prípade porušenia ich práv.

(1)Podľa článku 3 Zmluvy o Európskej únii je cieľom Únie okrem iného presadzovať blaho svojich národov a usilovať sa o trvalo udržateľný rozvoj Európy založený na sociálnom trhovom hospodárstve s vysokou konkurencieschopnosťou.

(2)Podľa článku 31 Charty základných práv Európskej únie má každý pracovník právo na pracovné podmienky, ktoré zohľadňujú jeho zdravie, bezpečnosť a dôstojnosť.

(3)V Európskej sociálnej charte sa stanovuje, že všetci pracovníci majú právo na spravodlivé pracovné podmienky. Uznáva sa v nej právo všetkých pracovníkov na spravodlivú odmenu postačujúcu na dôstojnú životnú úroveň tak pre nich, ako aj pre ich rodiny. V článku 4 charty sa uznáva úloha slobodne uzatvorených kolektívnych zmlúv, ako aj mechanizmov stanovovania zákonnej minimálnej mzdy v záujme účinného uplatňovania tohto práva.

(4)V kapitole II Európskeho piliera sociálnych práv vyhláseného v Göteborgu 17. novembra 2017 sa stanovuje súbor zásad, ktoré majú slúžiť ako usmernenie k zabezpečeniu spravodlivých pracovných podmienok. Zásada č. 6 Európskeho piliera sociálnych práv opätovne potvrdzuje právo pracovníkov na spravodlivé mzdy, ktoré umožňujú dôstojnú životnú úroveň. Okrem toho sa v nej uvádza, že treba zaručiť primerané minimálne mzdy, ktoré vzhľadom na vnútroštátne hospodárske a sociálne podmienky zabezpečia uspokojenie potrieb pracovníkov a ich rodín, pri zachovaní prístupu k zamestnanosti a stimulov na hľadanie práce. Takisto sa v ňom pripomína, že treba zamedziť chudobe pracujúcich a že všetky mzdy sa majú stanoviť transparentným a predvídateľným spôsobom a pri rešpektovaní autonómie sociálnych partnerov.

(5)V usmernení č. 5 rozhodnutia Rady (EÚ) 2020/1512 o usmerneniach pre politiky zamestnanosti členských štátov sa členské štáty vyzývajú, aby zabezpečili účinné zapojenie sociálnych partnerov do stanovovania miezd s cieľom zaistiť spravodlivé mzdy, ktoré umožnia dôstojnú životnú úroveň, a umožniť, aby mzdy dokázali primerane reagovať na vývoj produktivity v záujme vzostupnej konvergencie. Usmernenie tiež vyzýva členské štáty, aby podporovali sociálny dialóg a kolektívne vyjednávanie o stanovovaní miezd. Navyše nabáda členské štáty a sociálnych partnerov, aby všetkým pracovníkom zabezpečili primerané a spravodlivé mzdy tým, že budú môcť využívať kolektívne zmluvy alebo primerané zákonné minimálne mzdy, a aby zohľadňovali ich vplyv na konkurencieschopnosť, tvorbu pracovných miest a chudobu pracovníkov. V ročnej stratégii udržateľného rastu na rok 2021 sa uvádza, že členské štáty by mali prijať opatrenia na zabezpečenie spravodlivých pracovných podmienok. Okrem toho sa v ročnej stratégii udržateľného rastu na rok 2020 pripomenulo, že v kontexte rastúcich sociálnych rozdielov je dôležité zabezpečiť, aby každý pracovník zarábal primeranú mzdu. Niektorým členským štátom boli adresované aj odporúčania pre jednotlivé krajiny v oblasti minimálnych miezd. Jednotlivé krajiny sa však môžu brániť lepšiemu nastaveniu minimálnej mzdy zo strachu, že by to mohlo negatívne ovplyvniť ich konkurencieschopnosť v oblasti externých nákladov.

(6)Lepšie pracovné a životné podmienky, a to aj vďaka primeraným minimálnym mzdám, sú prínosom pre pracovníkov aj podniky v Únii a predpokladom dosiahnutia inkluzívneho a udržateľného rastu. Riešenie veľkých rozdielov v pokrytí a primeranosti, pokiaľ ide o ochranu formou minimálnych miezd, prispieva k posilňovaniu spravodlivosti na trhu práce EÚ a podpore hospodárskeho rastu, sociálneho pokroku a vzostupnej konvergencie. Hospodárska súťaž na jednotnom trhu by mala byť založená na vysokých sociálnych normách, inovácii a zvyšovaní produktivity, čím sa zabezpečia rovnaké podmienky pre všetkých.

(7)Ak sú minimálne mzdy stanovené na primeranej úrovni, chránia príjem znevýhodnených pracovníkov, pomáhajú zabezpečiť dôstojné živobytie a obmedzujú pokles príjmov v zlých časoch, ako sa uznáva v Dohovore Medzinárodnej organizácie práce č. 131 o vytvorení systému určovania minimálnej mzdy. Minimálne mzdy prispievajú k udržaniu domáceho dopytu, posilňujú motiváciu pracovať a znižujú mzdové nerovnosti a chudobu pracujúcich.

(8)Ženy, mladí a nízkokvalifikovaní pracovníci a osoby so zdravotným postihnutím oproti iným skupinám častejšie zarábajú len minimálnu alebo nízku mzdu. Počas hospodárskych poklesov, ako je kríza spôsobená pandémiou COVID-19, sa úloha minimálnych miezd pri ochrane pracovníkov s nízkou mzdou stáva čoraz dôležitejšou a je nevyhnutná na podporu udržateľnej a inkluzívnej hospodárskej obnovy. Riešenie otázky minimálnej mzdy prispieva k rodovej rovnosti, odstraňuje rozdiely v odmeňovaní žien a mužov a dôchodkové medzery a pomáha ženám vyslobodiť sa z chudoby.

(9)Pandémia COVID-19 má významný vplyv na sektor služieb a malé firmy, ktoré majú vysoký podiel osôb s minimálnou mzdou. Navyše sú minimálne mzdy dôležité aj vzhľadom na štrukturálne trendy, ktoré pretvárajú trhy práce a ktoré sa čoraz viac vyznačujú vysokým podielom neštandardných a neistých pracovných miest. Tieto trendy vedú k zvýšenej polarizácii pracovných miest a následne k rastúcemu podielu nízko platených a nízkokvalifikovaných povolaní vo väčšine členských štátov, ako aj k vyššej mzdovej nerovnosti v niektorých z nich.

(10)Hoci ochrana formou minimálnej mzdy existuje vo všetkých členských štátoch, v niektorých z nich je zakotvená v legislatívnych ustanoveniach („zákonné minimálne mzdy“) aj v kolektívnych zmluvách, zatiaľ čo v iných sa poskytuje výlučne prostredníctvom kolektívnych zmlúv.

(11)Ochrana formou minimálnej mzdy zakotvená v kolektívnych zmluvách v nízko platených povolaniach je vo väčšine prípadov primeraná, zatiaľ čo zákonné minimálne mzdy sú v porovnaní s inými mzdami v hospodárstve vo viacerých členských štátoch nízke. V roku 2018 v deviatich členských štátoch zákonná minimálna mzda neposkytovala dostatočný príjem na to, aby sa slobodná osoba s minimálnou mzdou dostala nad hranicu rizika chudoby. Okrem toho používanie znížených (rozdielnych) sadzieb minimálnej mzdy a odpočtov zo zákonných minimálnych miezd negatívne ovplyvňuje ich primeranosť.

(12)Nie všetci pracovníci v Únii sú chránení minimálnymi mzdami. V niektorých členských štátoch dostávajú niektorí pracovníci aj napriek tomu, že sa na nich takáto ochrana vzťahuje, v praxi odmenu nižšiu, než je zákonná minimálna mzda, a to z dôvodu nedodržiavania existujúcich pravidiel. Zistilo sa najmä, že takéto nedodržiavanie sa týka najmä žien, mladých pracovníkov, ľudí so zdravotným postihnutím a poľnohospodárskych pracovníkov. Pokiaľ ide o členské štáty, v ktorých sa ochrana formou minimálnej mzdy poskytuje len na základe kolektívnych zmlúv, odhaduje sa, že podiel pracovníkov, na ktorých sa ochrana nevzťahuje, sa pohybuje od 2 % do 55 % všetkých pracovníkov.

(13)Hoci silné kolektívne vyjednávanie na odvetvovej alebo medziodvetvovej úrovni prispieva k zabezpečeniu primeranej ochrany formou minimálnej mzdy, tradičné štruktúry kolektívneho vyjednávania sa v posledných desaťročiach narúšajú, čiastočne v dôsledku štrukturálnych posunov v hospodárstve smerom k odvetviam s menším odborárskym zastúpením a poklesu členstva v odborových organizáciách v súvislosti s nárastom atypických a nových foriem práce.

(14)Komisia v súlade s článkom 154 Zmluvy o fungovaní Európskej únie uskutočnila dvojfázové konzultácie so sociálnymi partnermi, pokiaľ ide o možné opatrenia na riešenie výziev súvisiacich s primeranou ochranou formou minimálnej mzdy v Únii. Sociálni partneri sa nedohodli na začatí rokovaní o týchto otázkach. Napriek tomu je dôležité prijať opatrenia na úrovni Únie, aby pracovníci v Únii boli chránení primeranými minimálnymi mzdami, pričom sa zohľadnia výsledky konzultácií so sociálnymi partnermi.

(15)V smernici sa zavádzajú minimálne požiadavky na úrovni Únie s cieľom zabezpečiť, aby sa minimálne mzdy stanovovali na primeranej úrovni a aby pracovníci mali prístup k ochrane formou minimálnej mzdy, a to buď formou zákonnej minimálnej mzdy, alebo mzdy zakotvenej v kolektívnych zmluvách v súlade s vymedzením na účely tejto smernice.

(16)Táto smernica plne rešpektuje článok 153 ods. 5 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a jej cieľom teda nie je harmonizovať úroveň minimálnych miezd v celej Únii ani vytvoriť jednotný mechanizmus stanovovania minimálnych miezd. Nezasahuje do slobody členských štátov stanovovať zákonné minimálne mzdy či podporovať prístup k ochrane formou minimálnej mzdy zakotvenej v kolektívnych zmluvách v súlade s tradíciami a so špecifikami jednotlivých krajín a pri plnom rešpektovaní vnútroštátnych právomocí a zmluvnej slobody sociálnych partnerov. Touto smernicou sa členským štátom, v ktorých je ochrana formou minimálnej mzdy zakotvená výlučne v kolektívnych zmluvách, neukladá povinnosť zaviesť zákonnú minimálnu mzdu ani zabezpečiť všeobecnú uplatniteľnosť kolektívnych zmlúv. V tejto smernici sa takisto nestanovuje úroveň odmeny, ktorá patrí do zmluvnej slobody sociálnych partnerov na vnútroštátnej úrovni a do príslušnej právomoci členských štátov.

(17)Táto smernica by sa mala vzťahovať na pracovníkov, ktorí majú pracovnú zmluvu alebo pracovnoprávny vzťah, ako sa vymedzuje v právnych predpisoch, kolektívnych zmluvách alebo zaužívanej praxi platných v každom členskom štáte, pričom sa zohľadňujú kritériá na určenie postavenia pracovníka stanovené Súdnym dvorom Európskej únie. Ak pracovníci v domácnosti, pracovníci na vyžiadanie, pracovníci pracujúci mimo pracovného pomeru, pracovníci pracujúci za poukážky, nepravo samostatne zárobkovo činné osoby, pracovníci platforiem, stážisti a učni spĺňajú tieto kritériá, mohli by patriť do rozsahu pôsobnosti tejto smernice. Táto smernica sa vo všeobecnosti nevzťahuje na skutočne samostatne zárobkovo činné osoby, keďže tieto osoby uvedené kritériá nespĺňajú. Zneužívanie postavenia samostatne zárobkovo činných osôb, ako je vymedzené vo vnútroštátnom práve, či už na vnútroštátnej úrovni alebo v cezhraničných situáciách, je formou nepravdivo oznámenej práce, ktorá je často spájaná s nedeklarovanou prácou. O nepravú samostatne zárobkovú činnosť ide vtedy, keď je osoba formálne samostatne zárobkovo činná, pričom spĺňa podmienky, ktoré sú charakteristické pre pracovnoprávny vzťah, s cieľom vyhnúť sa určitým právnym alebo daňovým povinnostiam. Takéto osoby by mali patriť do rozsahu pôsobnosti tejto smernice. Pri určovaní toho, či pracovnoprávny vzťah existuje, by sa malo vychádzať zo skutočností súvisiacich so skutočným výkonom práce, a nie z toho, ako účastníci tento vzťah opisujú.

(18)Dobre fungujúce kolektívne vyjednávanie o stanovovaní miezd je dôležitým prostriedkom na zabezpečenie ochrany pracovníkov formou primeraných minimálnych miezd. V členských štátoch so zákonnými minimálnymi mzdami kolektívne vyjednávanie podporuje všeobecný vývoj miezd, a preto prispieva k zlepšeniu primeranosti minimálnych miezd. V členských štátoch, v ktorých sa ochrana formou minimálnej mzdy poskytuje výlučne prostredníctvom kolektívneho vyjednávania, úroveň týchto miezd, ako aj podiel chránených pracovníkov priamo závisia od fungovania systému kolektívneho vyjednávania a pokrytia kolektívnym vyjednávaním. Silné a dobre fungujúce kolektívne vyjednávanie spolu so širokým pokrytím odvetvovými alebo medziodvetvovými kolektívnymi zmluvami posilňujú primeranosť a pokrytie, pokiaľ ide o minimálne mzdy.

(19)V kontexte zmenšujúceho sa pokrytia kolektívnym vyjednávaním je nevyhnutné, aby členské štáty podporovali kolektívne vyjednávanie s cieľom zlepšiť prístup pracovníkov k ochrane formou minimálnej mzdy zakotvenej v kolektívnych zmluvách. Členské štáty, ktoré majú široké pokrytie kolektívnym vyjednávaním, majú zvyčajne nízky podiel pracovníkov s nízkymi mzdami a vysoké minimálne mzdy. Členské štáty s malým podielom zamestnancov s nízkymi mzdami majú mieru pokrytia kolektívnym vyjednávaním nad 70 %. Podobne aj väčšina členských štátov s vysokými úrovňami minimálnych miezd v pomere k mediánu mzdy má pokrytie kolektívnym vyjednávaním nad 70 %. Hoci by sa všetky členské štáty mali nabádať, aby podporovali kolektívne vyjednávanie, tie, ktoré nedosahujú túto úroveň pokrytia, by po konzultácii a/alebo dohode so sociálnymi partnermi mali zaviesť rámec facilitačných postupov a inštitucionálnych opatrení umožňujúcich podmienky pre kolektívne vyjednávanie, prípadne ho posilniť, ak už takýto rámec majú. Uvedený rámec by mal byť stanovený zákonom alebo tripartitnou dohodou.

(20)Na zabezpečenie primeraných minimálnych miezd pri súčasnom zachovaní pracovných miest a konkurencieschopnosti firiem vrátane malých a stredných podnikov sú potrebné spoľahlivé pravidlá, postupy a prax stanovovania a aktualizácie zákonných minimálnych miezd. Tie zahŕňajú niekoľko prvkov na zachovanie primeranosti zákonných minimálnych miezd vrátane kritérií a ukazovateľov na posúdenie primeranosti, pravidelných a včasných aktualizácií, existencie poradných orgánov a zapojenia sociálnych partnerov. Ich včasné a účinné zapojenie je ďalším prvkom dobrej správy vecí verejných, ktorý je predpokladom fundovaného a inkluzívneho rozhodovacieho procesu.