V hodnotiacej správe Komisie o uplatňovaní pravidiel EÚ pre boj proti prevádzačstvu migrantov z marca 2017 sa riešili obavy týkajúce sa kriminalizácie činnosti vykonávanej organizáciami občianskej spoločnosti alebo jednotlivcami poskytujúcimi humanitárnu pomoc nelegálnym migrantom. Táto správa odráža názory rôznych zainteresovaných strán a uznáva sa v nej, že voliteľná povaha pravidiel EÚ umožňujúca členským štátom nekriminalizovať napomáhanie nelegálnemu vstupu z humanitárnych dôvodov môže viesť k nedostatku jasnosti a právnej istoty. Komisia sa v súčasnosti spoločne s príslušnými zainteresovanými stranami pokúša riešiť uplatňovanie tohto konkrétneho aspektu právneho rámca.

Po prijatí smernice o boji proti terorizmu v marci 2017 Komisia spolupracovala s občianskou spoločnosťou s cieľom lepšie pochopiť obavy z vplyvu protiteroristických opatrení na základné práva. Pomáha členským štátom správne transponovať a vykonávať novú smernicu, a to aj z hľadiska základných práv. Tieto výmeny názorov budú tvoriť vstupy pre posúdenie smernice Komisiou vrátane jej vplyvu na základné práva a slobody (najmä pokiaľ ide o nediskrimináciu, zásady právneho štátu a úroveň ochrany a pomoci poskytovanej obetiam terorizmu).

Aby mohli občania plne využívať svoje základné práva, musia vedieť, o aké práva ide a na koho sa majú obrátiť v prípade ich porušenia. V nadväznosti na správu Komisie o uplatňovaní charty z roku 2016 prijala Rada 12. októbra 2017 závery, v ktorých zdôraznila potrebu zvyšovania povedomia o charte a digitálnych nástrojoch, ako je napríklad elektronická justícia. Komisia v roku 2017 vylepšila portál elektronickej justície. Bude obsahovať časť týkajúcu sa základných práv s používateľsky ústretovými kontrolnými zoznamami a usmernením k charte a rozsahu jej uplatňovania.

Komisia takisto naďalej podporovala školenie odborníkov pracujúcich v oblasti práva o uplatňovaní charty v rámci programu „Spravodlivosť“.

2.4. Kontrola inštitúcií EÚ Súdnym dvorom

Vo svojom stanovisku 1/15 k návrhu dohody medzi Kanadou a Európskou úniou o prenose údajov z osobného záznamu o cestujúcom z Európskej únie do Kanady, prijatom 26. júla 2017, Súdny dvor konštatoval, že niekoľko ustanovení návrhu dohody je nezlučiteľných s právom na rešpektovanie súkromného života (článok 7) a ochranu osobných údajov (článok 8). Súdny dvor vyjadril obavy v súvislosti s primeranosťou, jasnosťou a presnosťou pravidiel stanovených v dohode a nedostatočnou odôvodnenosťou prenosu, spracúvania a uchovávania citlivých údajov. Komisia dôkladne zvažuje najvhodnejší spôsob riešenia obáv, ktoré vyjadril súdny dvor, s cieľom zaručiť bezpečnosť občanov EÚ pri plnom dodržiavaní základných práv, najmä práva na ochranu údajov.

Vo veci Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi/Rada Všeobecný súd zrušil rozhodnutie a nariadenie Rady vzhľadom na to, že meno pani Muammer Mohamed El-Qaddafi bolo uvedené na zozname osôb, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia uplatňované v súvislosti so situáciou v Líbyi. Tieto opatrenia sa týkali zákazu vstupu na územie Líbye a tranzitu cezeň a stanovovalo sa v nich zmrazenie finančných prostriedkov a finančných aktív vlastnených alebo ovládaných osobami uvedenými na zozname. Všeobecný súd rozhodol, že z odôvodnenia opatrení nebolo možné usúdiť, prečo sú pôvodné dôvody uvedenia mena žalobkyne na zozname naďalej relevantné aj napriek vývoju situácie v Líbyi. Konštatoval preto, že Rada porušila svoju povinnosť uviesť skutočné a konkrétne dôvody zachovávania takýchto reštriktívnych opatrení – dôsledok rešpektovania práva žalobkyne na obhajobu, ktoré vyplýva aj z článkov 41, 47 a 48 ods. 2 charty.

3.1. Vývoj v oblasti základných práv a právneho štátu

Komisia v roku 2017 vydala odôvodnené stanovisko k uplatňovaniu právnych predpisov EÚ v oblasti azylu a migrácie Maďarskom a vykladaných v zmysle niekoľkých ustanovení charty vrátane práva na azyl, práva na slobodu a bezpečnosť a práva na účinný prostriedok nápravy.

Okrem toho uviedla tri veci Súdneho dvora, ktoré poukázali na problematiku dodržiavania základných práv vyplývajúcich z charty. Prvá sa týkala zlučiteľnosti povinností súvisiacich s poskytovaním správ a transparentnosťou, pokiaľ ide organizácie občianskej spoločnosti financované zo zahraničia, s právom na slobodu zhromažďovania, právom na rešpektovanie súkromného života a právom na ochranu osobných údajov v spojení s povinnosťami týkajúcimi sa voľného pohybu kapitálu vyplývajúcimi zo zmluvy. Druhá vec sa týkala práva na akademickú slobodu, práva na vzdelanie a slobody podnikania v súvislosti s pravidlami ovplyvňujúcimi slobodu inštitúcií vysokoškolského vzdelávania poskytovať služby a usídliť sa kdekoľvek v EÚ a so zákonnými povinnosťami EÚ vyplývajúcimi z medzinárodného obchodného práva. Tretia vec sa týkala zlučiteľnosti vnútroštátnych pravidiel predlžovania mandátov sudcov všeobecných súdov so zásadou nezávislosti súdnictva, najmä s povinnosťou členských štátov poskytovať prostriedky nápravy dostatočné na zabezpečenie účinnej právnej ochrany v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo EÚ v zmysle článku 19 ods. 1 Zmluvy o Európskej únii v spojení s právom na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces zakotveným v článku 47 charty.

Charta sa uplatňuje na členské štáty len pri vykonávaní práva EÚ. Postupy v prípade nesplnenia povinnosti, ktoré vychádzajú z charty možno preto začať len vtedy, keď sa preukáže dostatočná súvislosť s právom EÚ. Členské štáty sú však povinné rešpektovať hodnoty, na ktorých je založená EÚ, aj pri konaní mimo rozsahu uplatňovania práva EÚ. Nevyhnutnou podmienkou ochrany základných práv je najmä dodržiavanie zásad právneho štátu. Pokiaľ ide o situáciu v Poľsku v rokoch 2016 a 2017, Komisia na základe svojho rámca na podporu právneho štátu vydala štyri odporúčania, ktoré sa týkali niekoľkých zákonov obmedzujúcich nezávislosť súdnictva a rozdelenie právomocí v Poľsku a majúcich vplyv na celú štruktúru poľského súdneho systému, najmä pokiaľ ide o ústavný súd, najvyšší súd, všeobecné súdy a národnú súdnu radu. V decembri 2017 Komisia skonštatovala, že v Poľsku jednoznačne hrozí vážne porušenie zásad právneho štátu, a navrhla Rade, aby prijala rozhodnutie podľa článku 7 ods. 1 Zmluvy o Európskej únii. Komisia zároveň prijala štvrté odporúčanie na základe svojho rámca na podporu právneho štátu, ktorým poľské orgány vyzvala, aby v priebehu troch mesiacov zistené problémy vyriešili. Komisia sa okrem toho rozhodla začať proti Poľsku konanie pred Súdnym dvorom za porušenia práva EÚ zákonom o organizácii všeobecných súdov.

3.2. Usmernenie Súdneho dvora pre členské štáty

Vo veciach Achbita a Bougnaoui Súdny dvor objasnil výklad ustanovení smernice o rovnakom zaobchádzaní v zamestnaní (2000/78/ES) v zmysle vyváženosti, ktorú je potrebné dosiahnuť medzi slobodou vyznania alebo viery (článok 10), slobodou podnikania (článok 16) a zásadou nediskriminácie (článok 21). Obidve veci sa týkali zákazu nosenia islamskej šatky na súkromnom pracovisku. Vo veci Achbita Súdny dvor konštatoval, že vnútorný predpis podniku zakazujúci nosenie viditeľných politických, filozofických alebo náboženských symbolov by sa mal posudzovať z hľadiska zamestnávateľovej slobody podnikania. Politika politickej, filozofickej a náboženskej neutrality môže preto predstavovať oprávnený cieľ, ktorý v súlade s judikatúrou Európskeho súdu pre ľudské práva odôvodňuje rozdielne zaobchádzanie, ak prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné. Vo veci Bougnaoui Súdny dvor ďalej objasnil, že v prípade neexistencie takejto politiky vôľu zamestnávateľa zohľadňovať želanie zákazníka, aby služby tohto zamestnávateľa neboli poskytované pracovníčkou, ktorá nosí moslimskú šatku, nemožno považovať za podstatnú a rozhodujúcu požiadavku na zamestnanie, ktorá by mohla vylúčiť diskrimináciu v zmysle smernice o rovnakom zaobchádzaní v zamestnaní.

Vo veciach M.A.S. A M.B. Súdny dvor poskytuje bližšie objasnenie povinnosti vnútroštátnych súdov neuplatniť vnútroštátne pravidlá týkajúce sa premlčania, ak by to mohlo viesť k situácii, keď by ľudia obvinení z vážnych podvodov na dani z pridanej hodnoty (DPH) mohli uniknúť odsúdeniu. Súdny dvor konštatoval, že povinnosť bojovať proti podvodom a akýmkoľvek iným nezákonným činnostiam poškodzujúcim finančné záujmy EÚ nemôže byť nikdy v rozpore so zásadou zákonnosti trestných činov a trestov stanovenou v charte, ktorou sa vyžaduje, aby boli pravidlá trestného zákona presne určené a nemohli byť retroaktívne.

Vo veci Soufiane El Hassani/Minister Spraw Zagranicznych Súdny dvor konštatoval, že článok 47 charty (právo na účinný prostriedok nápravy) ukladá členským štátom povinnosť zaručiť v určitom štádiu konania možnosť predložiť vec, ktorá sa týka právoplatného rozhodnutia o odmietnutí udelenia víza, na súd.