Správa Komisie Rade, Európskemu parlamentu, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov - Správa eú za rok 2009 o súdržnosti politík v záujme rozvoja SEK(2009) 1137 v konečnom znení /* KOM/2009/0461 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | V Bruseli 17.9.2009 KOM(2009) 461 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE RADE, EURÓPSKEMU PARLAMENTU, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV SPRÁVA EÚ ZA ROK 2009 O SÚDRŽNOSTI POLITÍK V ZÁUJME ROZVOJA SEK(2009) 1137 v konečnom znení OBSAH 1. Záväzok EÚ voči súdržnosti politík v záujme rozvoja 3 2. Organizačné mechanizmy 4 3. Pokrok v tematických oblastiach 5 3.1. Obchod 5 3.2. Životné prostredie 6 3.3. Zmeny klímy 6 3.4. Bezpečnosť 6 3.5. Poľnohospodárstvo 7 3.6. Rybné hospodárstvo 7 3.7. Sociálny rozmer globalizácie, zamestnanosti a dôstojných pracovných podmienok 8 3.8. Migrácia 8 3.9. Výskum 8 3.10. Informačná spoločnosť 9 3.11. Doprava 9 3.12. Energetika 9 4. Posúdenie vplyvu zvýšenej súdržnosti politík v záujme rozvoja na dosiahnutie rozvojových cieľov tisícročia: prístup zvolený na základe dosiahnutých výsledkov 10 5. Záver 12 1. ZÁVÄZOK EÚ VOčI SÚDRžNOSTI POLITÍK V ZÁUJME ROZVOJA Uvedomujúc si, že politiky EÚ, zamerané na iné oblasti ako rozvoj, vykazujú určité vopred neplánované vplyvy na tretie krajiny a nadväzne na činnosť OECD v tejto oblasti Únia vypracovala koncepciu súdržnosti politík v záujme rozvoja (ďalej len „SPR“), ktorej cieľom je posilnenie synergie medzi politikami EÚ, ktoré sa netýkajú cieľov pomoci a rozvoja. Dôkladné plánovanie a uplatňovanie politík EÚ malo viesť k zvýšenej efektívnosti jednak politík zameraných na rozvojovú pomoc, jednak politík, ktoré nie sú na túto pomoc zamerané, a k efektívnemu využívaniu zdrojov obmedzením nesúdržnosti politík a rozvojových synergií. EÚ s cieľom zaviesť uvedený prístup do praxe prijala v roku 2005 v súlade s SPR odvážne záväzky v dvanástich politických oblastiach[1] a odvtedy venovala čas a energiu na posilnenie postupov, nástrojov a mechanizmov súvisiacich s SPR na všetkých úrovniach. Tieto snahy boli oficiálne zahrnuté do Európskeho konsenzu o rozvoji, ktorý bol prijatý v decembri 2005, a prvá monitorovacia správa o SPR v Únii, ktorej súčasťou boli názory a expertíza Komisie a členských štátov EÚ, bola vydaná Komisiou v septembri 2007 na základe poverenia Rady z mája 2005. Prístup zvolený na základe dosiahnutých výsledkov na účel posúdenia SPR Diskusia, ktorá nasledovala po vydaní správy o SPR za rok 2007 spolu s diskusiami o SPR s organizáciami občianskej spoločnosti a medzinárodnými organizáciami, osobitne s OECD, viedla k prehodnoteniu metodiky EÚ v oblasti SPR na účel podávania správ za rok 2009 a k zvýšeniu pozornosti venovanej vplyvu na rozvojové krajiny. S cieľom nadviazať na kladnú skúsenosť z roku 2007 pri zahrnutí určitých dôkazov vychádzajúcich z analýzy SPR bola správa za rok 2009 vypracovaná na základe dvojstranného prístupu. Bola zostavená aktualizovaná analýza zmien týkajúcich sa politík, a to na základe príspevkov členských štátov a rôznych útvarov Komisie. Správa za rok 2009 ako taká aj naďalej zostáva známkou úsilia na úrovni celej EÚ, ktorého cieľom je poukázať na európske úsilie smerujúce k podpore SPR na úrovni vnútroštátnej, medzinárodnej a na úrovni EÚ a informovať o pokroku, ktorý bol dosiahnutý voči záväzkom prijatým v oblasti SPR. Správa za rok 2009 navyše tiež predstavuje celkový koncepčný rámec, ktorý spája 12 politických oblastí EÚ s rozvojovými cieľmi tisícročia (RCT) v rozvojových krajinách a vypracováva tri konkrétne prípadové štúdie v rozvojových krajinách a osobitne v Afrike, ktorá predstavuje zvlášť dramatický kontinent z pohľadu RCT. Dve prípadové štúdie sa zameriavajú na RCT (RCT1 na hlad a RCT6 na boj proti HIV/AIDS) v troch rozvojových krajinách (Etiópia, Mozambik a Senegal na RCT1, pričom Rwanda, Tanzánia a Zambia na RCT6), tretia prípadová štúdia sa zameriava na Spoločnú stratégiu EÚ a Afriky ako rámca so značným potenciálom pre SPR. 2. ORGANIZAčNÉ MECHANIZMY EÚ od roku 2007 značne posilnila svoj prístup k SPR, pričom kladie dôraz na uskutočňovanie záväzkov v oblasti politík prijatých v roku 2005, ako aj vylepšuje mechanizmy vedúce k presadzovaniu SPR, ich efektívnejšiemu využívaniu a k zvyšovaniu informovanosti o nich. Komisia vo svojej práci týkajúcej sa SPR dosiahla vysokú úroveň, ako je uvedené v Partnerskom preskúmaní pomoci poskytovanej Európskym spoločenstvom, ktoré vypracoval Výbor pre rozvojovú pomoc (DAC)[2]. Komisia v roku 2008 pokračovala vo svojej činnosti zameranej na SPR, a to tak, že vylepšila a lepšie využívala medziútvarové konzultácie (ISC) a hodnotenia vplyvu (IA), pričom v oboch prípadoch ide o účinné mechanizmy na presadzovanie SPR. Komisia na medzinárodnej úrovni prispela k akcii venovanej analýze mandátu Výboru pre rozvojovú pomoc OECD, čím sa malo napomôcť, aby oblasť SPR bola pre OECD v budúcnosti opäť prioritou. Na úrovni Rady bol zaznamenaný určitý pokrok vďaka Priebežnému pracovnému programu v oblasti SPR, hodnoteniu programu Rady so zameraním na SPR a spoločných zasadaní Rady, hoci systematické hodnotenie týchto činností sa ukázalo ako pomerne obmedzené. I keď predsedníctva EÚ môžu v oblasti SPR zohrávať hlavnú úlohu, ich úsilie je nutne obmedzené na ich funkčné obdobie, čo vedie k nedostatku kontinuity z jedného predsedníctva EÚ na ďalšie. Európsky parlament prejavil väčší záujem o SPR v druhej polovici svojho funkčného obdobia. Poslanci EP položili veľa písomných otázok týkajúcich sa špecifických aspektov politík EÚ vrátane migrácie, obchodu a rybného hospodárstva a ich vplyvov na rozvojové krajiny. EP taktiež prijal 17. júna 2008 uznesenie o súdržnosti politík v záujme rozvoja a účinkoch využívania určitých biologických prírodných zdrojov zo strany EÚ na rozvoj v západnej Afrike. Členské štáty taktiež dosiahli, každý samostatne, určitý pokrok. Mnohé z nich posilnili svoje záväzky voči SPR, doladili svoje inštitucionálne mechanizmy s cieľom podporiť SPR a zúčastnili sa intenzívnejšieho dialógu so spoločnosťou vo všeobecnosti. Členské štáty, ktoré majú pre SPR vytvorený právny základ, považovali presadzovanie SPR za jednoduchšie. Prekážky pretrvávajú vo vzťahu k nedostatku informovanosti o rozvojových problémoch zo strany ministerstiev, ktoré sa rozvojom nezaoberajú. Je to z toho dôvodu, že je náročné dokázať existenciu konečného vplyvu politík netýkajúcich sa rozvoja na chudobu v rozvojových krajinách, čo sťažuje možnosť preukázať výsledky zvýšenej SPR. Situácia teda nie je úplne optimistická. Ťažkosti, s ktorými sa stretávame na vnútroštátnej úrovni, sa často rozšíria na úroveň EÚ a niekedy dochádza k tomu, že sa navzájom zintenzívňujú. Členské štáty poukazujú na nedostatok politickej vôle a na obmedzenú prioritu, ktorá sa dáva znižovaniu svetovej chudoby, ako na vážnu prekážku pri dosahovaní pokroku SPR. Protichodné záujmy môžu niekedy sťažovať situáciu Rade, aby mohla v oblasti SPR vysielať jednotné posolstvá. Na základe týchto predpokladov sa javí, že by mohol byť navrhnutý strategickejší prístup. Podávanie správ o pokroku v SPR dosiahnutom v dvanástich oblastiach politík je dôležitým prostriedkom na zvýšenie informovanosti a na poukázanie na dôležitosť širšieho politického programu EÚ v oblasti rozvoja. Posilnenie nástrojov SPR bolo potrebné na lepšie zvládnutie potenciálu politík EÚ v oblasti rozvoja. Avšak na dosiahnutie skutočného pokroku potrebuje EÚ zmeniť svoj prístup. EÚ by namiesto monitorovania vplyvu všetkých politík na rozvojové krajiny mala účinnejšie presadzovať SPR prostredníctvom sústrednejšieho prístupu. EÚ by si mala zvoliť niekoľko hlavných rozvojových problémov, analyzovať, ako by mohla prispieť k ich vyriešeniu prostredníctvom širokého spektra svojich politík a nástrojov a zabezpečiť politickú mobilizáciu vo vzťahu k týmto problémom. EÚ by sa v tretej fáze mala tiež venovať partnerskému prístupu k SPR. EÚ by spolu s rozvojovými krajinami mohla napríklad uskutočniť prehodnotenie konzultačných mechanizmov, ktoré je poskytované v usmerneniach na hodnotenie vplyvu, v Dohode z Cotonou a prípadne tiež v Partnerstve EÚ a Afriky, a vylepšiť ich, ak je to potrebné. 3. POKROK V TEMATICKÝCH OBLASTIACH Pokrok, ktorý bol dosiahnutý v 12 oblastiach politiky, je nerovnomerný. Správa o SPR hodnotí pokrok dosiahnutý v každej oblasti a určuje nevyriešené problémy, ktorým je potrebné sa venovať s cieľom posilniť synergie medzi jednotlivými politikami. [pic] 3.1. Obchod Pokrok dosiahnutý v záväzkoch SPR týkajúcich sa obchodu bol dosiahnutý v oblastiach, kde je EÚ schopná ovplyvňovať výsledok, napr. autonómne preferencie ponúknuté rozvojovým krajinám (ako sú VSP a nariadenie o prechodnom prístupe na trh pre krajiny AKT, ktoré podpísali DHP). Čo sa týka ostatných oblastí, EÚ aktívne pracovala na dosiahnutí úspešného výsledku, v čom aj ďalej pokračuje na účel zabezpečenia možných výstupov, ktoré by viedli k efektívnym výsledkom v oblasti rozvoja. Na multilaterálnej úrovni si výrazný pokrok v oblasti Rozvojovej agendy z Doha v rámci WTO[3] vyžaduje záväzok všetkých hlavných aktérov vrátane hlavných krajín s rozvíjajúcim sa hospodárstvom. Na bilaterálnej úrovni úspešné uzatvorenie dohôd o hospodárskom partnerstve a dohôd o voľnom obchode závisí od množstva úsilia oboch strán (EÚ a partnerských krajín) dosiahnuť dohody, ktoré vhodným spôsobom posilňujú regionálnu integráciu a berú pri tom do úvahy rozvojovú dimenziu. 3.2. Životné prostredie V oblasti politiky životného prostredia bolo v EÚ zaznamenaných niekoľko pokrokových krokov zameraných na zahrnutie rozvojových otázok do oblasti politiky životného prostredia, čoho príkladom je okrem iného Iniciatíva udržateľnej spotreby a výroby, Balík o lesníctve alebo posilnenie dialógu s rozvojovými a rozvíjajúcimi sa krajinami. Avšak na riešenie čaká niekoľko kritických problémov, ako je zlepšenie medzinárodného riadenia životného prostredia a presadzovanie vykonávania Dohovoru o biodiverzite. V oblasti politiky životného prostredia je prvoradou vyššia súdržnosť smerujúca k rozvoju, ak sa má v rozvinutých a rozvojových krajinách dosiahnuť vyšší dôraz kladený na environmentálne aspekty, vychádzajúci z ich prísľubov bezpečnejšieho a pohostinnejšieho sveta. Nutné sú intenzívne a súdržné politiky zamerané na poskytnutie jasného vedenia a smerovania verejnosti v širšom zmysle, aby mohlo dôjsť k rýchlemu a hladkému globálnemu prechodu k hospodárstvu, ktoré je ohľaduplné k životnému prostrediu. Súdržnosť politík v oblasti rozvoja poskytuje žiadané nástroje (napr. konzultačné mechanizmy, hodnotenie vplyvu) na zabezpečenie toho, že rozvojové krajiny budú súčasťou vývoja smerujúceho k žiadanej situácii. 3.3. Zmeny klímy V oblasti politiky zmeny klímy bol zaznamenaný výrazný pokrok, keďže dochádza k postupnému chápaniu a formulácii ich rozvojovej dimenzie. Na úrovni EÚ klimaticko-energetický balík prijatý v roku 2008 poskytne významné príležitosti rozvojovým krajinám hlavne v súvislosti s Mechanizmom čistého rozvoja, zachytávaním a ukladaním oxidu uhličitého, udržateľnou výrobou biopalív, stratégiami s nízkym obsahom uhlíka atď. Pokrok bol taktiež zaznamenaný prostredníctvom uvedenia Globálnej aliancie proti zmene klímy v roku 2007, spolu s rokovaniami OSN o zmenách klímy po roku 2012, čo by malo vziať rozvojové otázky do úvahy pri príprave Konferencie OSN o zmenách klímy, ktorá sa bude konať v Kodani v decembri 2009, spolu s rozvojovými politikami, ktoré v súčasnosti lepšie integrujú opatrenia zamerané na zmiernenie a na adaptáciu, aj keď je ich uplatňovanie iba v ranom štádiu. V kontexte hospodárskej a finančnej krízy, ktorá pravdepodobne odvracia pozornosť a prideľovanie rozpočtových prostriedkov v rozvinutých a rozvojových krajinách smerom k problémom okamžitého záujmu, je maximálne dôležité, aby sa politický dialóg posilňoval s cieľom rozvinúť zdieľanú víziu s najzraniteľnejšími rozvojovými krajinami, čím sa zdôrazní potrebná súdržnosť našich opatrení v oblasti zmeny klímy, energetiky a rozvoja. 3.4. Bezpečnosť Európska únia podporuje mierové procesy v mnohých rozvojových krajinách po stránke politickej, finančnej a prostredníctvom vojenských prostriedkov, čím týmto krajinám poskytuje stabilitu a mier, ktoré potrebujú pre rozvoj. Ako však bolo uvedené v Správe o realizovaní európskej bezpečnostnej stratégie, ktorú schválila Európska rada v decembri 2008, existuje potreba ďalšieho posilňovania súdržnosti. Pilierová štruktúra EÚ stále vytvára prekážky súdržnej činnosti medzi úlohami vyplývajúcimi zo spoločnej európskej bezpečnostnej a obrannej politiky a rozvojovej spolupráce. Jednotlivé útvary Komisie a Rady sa vzájomne informujú, ale aj tak existuje priestor pre ďalšie zlepšovanie medziinštitucionálnej koordinácie, plánovania a rozhodovania. Správne fázovanie a koordinácia aktivít EÚ sú osobitne dôležité, ako aj zosúladenie s iniciatívami partnerských krajín. EÚ by teda mala zintenzívniť svoje úsilie tak, aby hovorila jedným hlasom. Strategické partnerstvo Afriky a EÚ o mieri a bezpečnosti je významným míľnikom na ceste k zvýšenej SPR. 3.5. Poľnohospodárstvo Celosvetová kríza v oblasti cien potravín v období rokov 2007 – 2008 priniesla nové skutočnosti v oblasti potravín v rozvojových krajinách, zdôrazňujúc pritom mnoho faktorov a ich zložitých vzájomných vzťahov. Vplyv poľnohospodárskej politiky EÚ je preto nutné starostlivo zvažovať v súvislosti s uvedenou zložitosťou, pričom tu nedávna adaptácia spoločnej poľnohospodárskej politiky predstavuje krok správnym smerom, osobitne pridelením väčšieho podielu príjmovej pomoci farmárom a znížením vývozných subvencií počas uplynulého roku v EÚ. EÚ nad rámec zmien domácej poľnohospodárskej politiky rýchlo zareagovala na krízu v oblasti cien potravín vytvorením o. i. potravinového nástroja vo výške 1 miliardy EUR, čím preukázala svoj vážny záväzok týkajúci sa odstránenia chudoby a k potravinovej bezpečnosti v partnerských krajinách. EÚ sa v rámci doplnkového opatrenia rozhodla posilniť svoje zameranie na poľnohospodárstvo v súvislosti s jeho rozvojovým úsilím a ponúkla ochrannú doložku ohľadom potravinovej bezpečnosti, ktorá pomáha zabezpečiť potravinovú bezpečnosť pri Dohodách o hospodárskom partnerstve, ktoré sú dojednané s africkými, karibskými a tichomorskými štátmi (štáty AKT). Potraviny a poľnohospodárstvo zostanú hlavnou témou medzinárodných politických programov počas nasledujúcich rokov a v dlhšom časovom horizonte by poľnohospodárska politika v EÚ aj v rozvojových krajinách mala brať do úvahy problémy spôsobené opatreniami súvisiacimi s klimatickými zmenami, demografickými trendmi, zmenami modelov spotreby a obmedzenými plochami vhodnými na obrábanie. Nasýtenie rastúcej populácie sveta si bude vyžadovať do roku 2050 zdvojnásobenie výroby potravín na globálnej úrovni, pričom štvornásobný nárast bude potrebný v Afrike. V tomto kontexte pokrok v oblasti poľnohospodárskej produktivity, hlavne v rozvojových krajinách, a trvalá udržateľnosť výroby budú predstavovať kritické výzvy, ktorým budú musieť čeliť súdržné poľnohospodárske a rozvojové politiky EÚ. 3.6. Rybné hospodárstvo Nahradením zastaraných dohôd v oblasti rybného hospodárstva Dohodami o partnerstve v sektore rybolovu zaviedla EÚ politický rámec, ktorý je náklonnejší pre rozvoj, a to prostredníctvom reformy spoločnej rybárskej politiky, o ktorej bolo rozhodnuté v roku 2002 a 2004. Opatrenia prijaté na úrovni EÚ v boji proti nezákonnému, neohlásenému a neregulovanému rybolovu sú dôležitými krokmi, ktoré zabraňujú ubúdaniu zdrojov a vzniku situácie, keď rozvojové krajiny prichádzajú o možný výlov a o príjmy. Avšak pretrvávajú obavy ohľadne trvalej udržateľnosti a sociálnych dôsledkov uvedených dohôd. Najbližšia reforma spoločnej rybárskej politiky poskytuje príležitosť na prehodnotenie vonkajšieho rozmeru tejto politiky so zámerom, aby bola priaznivejšia pre rozvoj. 3.7. Sociálny rozmer globalizácie, zamestnanosti a dôstojných pracovných podmienok V oblasti sociálneho rozmeru globalizácie sa stretávame s potrebou riešiť rozmanité problémy (dôstojné pracovné podmienky, rodová otázka, deti, mládež, programy zamerané na zamestnanosť), pričom nie je jednoduché dosiahnuť koordináciu a súdržnosť, ktoré tu hrajú dôležitú úlohu. EÚ pokračuje vo svojom záväzku, ktorý sa týka nastoľovania dôležitých problémov na medzinárodných fórach. Sociálna dimenzia globalizácie a dôstojné pracovné podmienky sa vo svetle globálnej hospodárskej krízy stávajú ešte dôležitejšími pre rozvoj a znižovanie chudoby. Nevyhnutnými krokmi pri riešení uvedených problémov sú zvyšovanie úrovne sociálnej ochrany, financovanie sociálnych záchranných sietí a využívanie programu dôstojných pracovných podmienok ako nástrojov na boj proti kríze. V tomto ohľade je kľúčové celoplošne presadzovať a brať do úvahy rodový rozmer ako automatickú celkovú odozvu. 3.8. Migrácia Európska únia sa prostredníctvom svojho globálneho prístupu k migrácii snaží zabezpečiť, aby prínosy migrácie boli rozdelené medzi EÚ a jej partnerské krajiny. Proces súdržnosti politík v záujme rozvoja prispieva k tomu, aby bola zabezpečená táto citlivá vyváženosť aj do budúcnosti. EÚ upevnila svoj dialóg s tretími krajinami o problémoch migrácie a rozvoja, pričom do spolupráce s týmito krajinami naďalej zahŕňa vzájomné obavy a problémy týkajúce sa migrácie. Je potrebné, aby toto úsilie pokračovalo s cieľom pustiť sa do politickej výzvy týkajúcej sa ponúknutia reálnych možností migrácie a mobility štátnym príslušníkom rozvojových krajín, ktorí si v EÚ legálne hľadajú zamestnanie. Pozornosť sa venuje taktiež aj prevoditeľnosti sociálno-ekonomických práv, ale v nasledujúcich rokoch je potrebné sa jej venovať viac. Navyše došlo k realizácii v mnohých oblastiach, hlavne v oblasti prevodov platieb, zvýšenej mobility a pevnejších vzťahov a dialógu s organizáciami týkajúcimi sa diaspór. Taktiež dôležitými témami zostávajú uľahčenie migrácie za prácou, umiestňovanie pracovných síl, účinný prevod a uznanie nových zručností a venovanie sa problému úniku mozgov. Nakoniec uvedieme, že sa budú ďalej skúmať otázky ako napr. vplyv hospodárskej krízy a zmien klímy na migráciu. 3.9. Výskum EÚ pokračuje v prispievaní k rozvojovým cieľom prostredníctvom svojich výskumných programov a v podpore účasti výskumných pracovníkov z rozvojových krajín na výskumných projektoch a programoch mobility. Financovaním projektov zameraných na rôzne oblasti, ako napr. zdravie alebo potravinová bezpečnosť, výskumná politika rozhodne prispela k rozvoju. Avšak účasť výskumných pracovníkov z rozvojových krajín celkovo často zostáva nízka. Hlavnou prekážkou účasti rozvojových krajín na výskumnej spolupráci sú ich obmedzené výskumné kapacity a výskumná infraštruktúra. Navyše k opatreniam zameraným na podporu rozvojových krajín a osobitne na posilnenie výskumných kapacít sa kladie zvýšený dôraz aj na intenzívnejší dialóg s regionálnymi orgánmi s cieľom určiť spoločné priority výskumu a kapacity na spoločný výskum. Dôležitú úlohu vo vzťahu napr. k riadeniu afrického výskumného programu a k aktívnej úlohe pri napomáhaní partnerstvám v oblasti výskumu medzi Afrikou a Európou by malo zaujať AUC. 3.10. Informačná spoločnosť EÚ prijala dôležité opatrenia na presadzovanie informačnej spoločnosti prístupnej pre všetkých. Zintenzívnila svoju výskumnú spoluprácu s rozvojovými krajinami v oblasti informačných a komunikačných technológií a posilnila svoju spoluprácu s nimi v otázkach právnej regulácie. Na rozmach internetu taktiež reaguje Africká únia (AU) a Európska únia v rámci nového strategického partnerstva pre vedu, informačnú spoločnosť a vesmír. EÚ prostredníctvom tohto partnerstva podporuje budovanie infraštruktúry a zvyšovanie kapacít informačných a komunikačných technológií v rozvojových krajinách. Potenciál tohto partnerstva by sa mal ďalej využívať s cieľom posilniť výskumnú spoluprácu, pokračovať v politickom dialógu a s cieľom zvýšiť snahy smerujúce k rozmachu informačnej a komunikačnej infraštruktúry. 3.11. Doprava V oblasti dopravy sa súdržnosť stále viac presadzuje viac vyváženými opatreniami z pohľadu druhov dopravy, a to hlavne v subsaharskej Afrike, a venovaním sa prierezovým otázkam. Aby bolo možné stanoviť ciele a iniciatívy týkajúce sa SPR, bolo by potrebné zabezpečiť lepšie rámce pre koordináciu a spoluprácu. Ak majú zainteresovaní aktéri využiť príležitosť, ktorá sa im ponúka, dôležitým východiskovým bodom by mohlo byť partnerstvo v oblasti infraštruktúry. Posilnenie spolupráce medzi Európou a Afrikou v oblasti dopravy je kľúčovou témou Oznámenia o partnerstve medzi Európskou úniou a Afrikou. Cieľom tejto spolupráce je spojiť transeurópsku a africkú dopravnú sieť. Komisia umožní africkým partnerom čerpať zo skúseností, ktoré získala v rámci Európskej dopravnej politiky. Týmto spôsobom by chcela pomôcť pri vytváraní efektívnejšieho dopravného systému a zároveň prispieť k rozvoju afrického kontinentu s cieľom čeliť problémom prameniacim z chudoby, degradácie životného prostredia a migračnej nevyváženosti. 3.12. Energetika Za posledné dva roky sa energetike dostala významná politická pozornosť a hľadali sa možné synergie s rozvojom. Napríklad klimaticko-energetický balík EÚ z roku 2008 by mohol ovplyvniť rozvojové krajiny, osobitne prostredníctvom svojej kapitoly o biopalivách, a to vytvorením nových príležitostí pre vývoz biopalív. V tejto súvislosti sa objavia príležitosti a riziká, ktoré bude potrebné starostlivo zvážiť. Na základe uvedeného boli rozvojové rozmery politiky EÚ v oblasti biopalív starostlivo zvažované. Recipročne môžu byť rozvojové politiky v konkrétnych rozvojových krajinách uskutočňované v synergii, čím sa pomôže krajinám, ktoré majú dobrý potenciál na rozvoj výroby a využitia biopalív, a to s náležitým ohľadom na program udržateľnosti stanovený v smernici EÚ o energii z obnoviteľných zdrojov. Pokrok bol však dosiahnutý zavedením ďalších iniciatív ako napr. zavedenie a realizácia dialógov o energetike s rozvojovými krajinami vrátane rozvíjajúcich sa krajín alebo prostredníctvom prijatia tematického programu na podporu životného prostredia a trvalo udržateľného hospodárenia s prírodnými zdrojmi v rozvojovom svete. Budúca energetická politika a budúce technologické stratégie v súvislosti s energiou v EÚ budú zohrávať kľúčovú úlohu pri zabezpečení trvalo udržateľného hospodárskeho rozvoja Únie, jej reakcie na klimatické zmeny a jej snahy pomáhať rozvojovým krajinám pri dosahovaní rozvojových cieľov tisícročia. Bude potrebné využiť synergie existujúce medzi politikami EÚ a rozvojovými krajinami. Takáto komplementárnosť prispeje k lepšiemu prístupu k trvalo udržateľnej energii pre všetkých partnerov, pričom umožní splnenie dôležitých cieľov súvisiacich s klimatickými zmenami. Za uvedených podmienok môže hospodársky rozvoj pokračovať a mal by napomáhať dvojitému cieľu stanovenému na odstránenie chudoby prostredníctvom lepšieho prístupu k energii a na udržanie klimatických zmien v prijateľných medziach[4]. 4. POSÚDENIE VPLYVU ZVÝšENEJ SÚDRžNOSTI POLITÍK V ZÁUJME ROZVOJA NA DOSIAHNUTIE ROZVOJOVÝCH CIEľOV TISÍCROčIA: PRÍSTUP ZVOLENÝ NA ZÁKLADE DOSIAHNUTÝCH VÝSLEDKOV Štúdia EÚ zameraná na „Rozvojové ciele tisícročia na polceste: Kde sa nachádzame a kam sa potrebujeme dostať?“[5] je východiskovým bodom koncepčného rámca na posúdenie vplyvu SPR na rozvojové krajiny. Tento prístup zdôrazňuje dôležitosť troch skupín politík, konkrétne globálny kontext, rozvojová pomoc a domáca politika, ktoré sú dôležité na dosiahnutie rozvojových cieľov tisícročia. I keď má pochopenie interakcií medzi týmito tromi skupinami kľúčový význam pre posúdenie pokroku v oblasti RCT, PCS sa osobitnejšie zameriavajú na interakcie medzi politikami rozvojovej pomoci a ostatnými politikami EÚ, ako je zdôraznené ďalej (obr. 1) Obrázok 1: Hlavné politické interakcie a pokrok v oblasti RCT [pic] Takýto rámec umožňuje systematické preskúmanie pozitívnych alebo negatívnych vplyvov, ktoré politiky EÚ, nezaoberajúce sa pomocou, môžu mať na rozvoj, a osobitne na dosiahnutie RCT. I keď sa dôraz často kladie na možné negatívne vplyvy, rámec taktiež presadzuje určenie možných synergií a možných pozitívnych vplyvov na rozvoj mimo cieľa hlavného zamerania politík. Prvky získané terénnym výskumom v Mozambiku, Etiópii a Senegale pre prípadovú štúdiu ohľadom RCT 1 (vo vzťahu k hladu) potvrdili, že v závislosti od charakteristík krajiny je možné určiť súbor vplyvov vo vzťahu k normám bezpečnosti potravín, poľnohospodárskej a obchodnej politike EÚ. Avšak problém priraďovania vplyvov, ako napr. relatívnej úlohy EÚ, ostatných medzinárodných a domácich politík pri vytváraní vplyvov, zostáva obmedzujúcim faktorom pri výkone alebo pri akomkoľvek pokuse vyvodiť politické odporúčania z tohto vzájomného vzťahu, a mal by sa urobiť nadmieru opatrne. Navyše politiky EÚ a domáce politiky sa niekedy približujú, vedúc k podobnému vplyvu: napríklad v Etiópii alebo v Senegale posun od masového tovaru k marketingu diferencovaných výrobkov na špecifický trh EÚ sú tak výsledkom politických iniciatív EÚ (normy bezpečnosti potravín, poľnohospodárska a obchodná politika), ako aj výsledkom cieľavedomej snahy daných dvoch krajín presunúť sa k diferencovanejším výrobkom s vyššou pridanou hodnotou. Čo sa týka rybného hospodárstva, situácia v Senegale poukázala na potenciál synergií medzi Dohodou EÚ o partnerstve v sektore rybolovu a senegalskou politikou v oblasti rybného hospodárstva, ktoré je potrebné posilňovať a podporovať. Čo sa týka politiky klimatických zmien a energetickej politiky, súčasné snahy EÚ na medzinárodnej scéne s cieľom zjednodušiť prístup rozvojových krajín k Mechanizmu čistého rozvoja (CDM) by mali týmto trom vybraným krajinám pomôcť v budúcnosti využívať prínosy plynúce z projektov CDM. Navyše príležitosti, ktoré ponúka kapitola o biopalivách klimaticko-energetického balíka EÚ z roku 2008, by mali Mozambiku a Etiópii umožniť ďalší rozvoj tejto oblasti s očakávanými pozitívnymi vplyvmi napr. na znižovanie chudoby v Mozambiku. Prípadová štúdia o RCT 6 (vo vzťahu k boju proti HIV/Aids) sleduje, aký má vplyv obchodná politika EÚ, osobitne obchodné aspekty medzinárodných vlastníckych práv, výskumnej a migračnej politiky, na prístup k liečbe vírusu HIV v Tanzánii, Zambii a Rwande. Zistilo sa, že ani Rwande a ani Zambii sa nepodarilo využiť možnosti ponúkané dohodou TRIPS, a to z dôvodu problémov, ktoré nie sú v priamom vzťahu s touto dohodou. V Tanzánii sa však javí určitý priestor na preskúmanie a využitie možností dohody TRIPS a na realizáciu pokroku k dosiahnutiu RCT6. Čo sa týka výskumnej politiky, štúdia zistila, že niekoľko dôležitých projektov v Tanzánii, financovaných Komisiou, už buď prispelo k boju proti HIV/AIDS, alebo majú na to veľký potenciál. Nedávny vývoj v migračnej politike ukazuje zvýšenú informovanosť v EÚ o vplyve jej migračných politík na úrovne obsadzovania personálom v oblasti zdravotníctva v rozvojových krajinách. Štúdia však neobsahuje konkrétne dôkazy o tom, ako tieto predpisy fungujú v praxi. Prípadová štúdia o spoločnej stratégii Afriky a EÚ (JAES) pojednáva o možnom vplyve na SPR. JEAS predstavuje nový rámec prijatý v decembri 2007, ktorý rozširuje dlhodobú spoluprácu medzi obomi kontinentmi za hranice Afriky, za rámec rozvojovej politiky a za rámec inštitucionálnych aktérov. Tento nový rámec bol taktiež dôležitým krokom k považovaniu Afriky za jeden celok a k uvedeniu zásady deľby práce do praxe s cieľom ďalej posilňovať súdržnosť a komplementaritu opatrení EÚ. Z dôvodu krátkosti času medzi vznikom JAES a jej uvedením do praxe bol k dnešnému zaznamenaný iba obmedzený vplyv na výsledky SPR. Očakávania musia zostať realistické, a to z dôvodu širších problémov spojených s uplatňovaním JAES. 5. ZÁVER Správa za rok 2009 predstavuje základ na posudzovanie pokroku v oblasti SPR v EÚ, čo je v súlade s pôvodným mandátom. Správa navyše obsahuje prístup založený na výsledkoch tak, že prihliada na to, aké mali politiky EÚ účinky na rozvojové krajiny, a na ich schopnosť dosiahnuť RCT a na potenciál spoločnej stratégie Afriky a EÚ v súvislosti s SPR. Správa prostredníctvom tohto kombinovaného prístupu poskytuje jednak konkrétne dôkazy z rozvojových krajín o vhodnosti SPR a vykresľuje, ako EÚ vďaka širokému spektru politík môže podporovať rozvojové krajiny v ich boji proti chudobe. Zámerom tejto správy ako informačného nástroja je vzbudiť diskusiu a spätnú väzbu širokého spektra aktérov v súkromnej a verejnej sfére. [1] Závery Rady o SPR z mája 2005. Spomínaných dvanásť politických oblastí predstavuje: obchod, životné prostredie, zmenu klímy, bezpečnosť, poľnohospodárstvo, rybné hospodárstvo, sociálny rozmer globalizácie, zamestnanosť a dôstojné pracovné podmienky, migráciu, výskum, inovačnú činnosť, informačnú spoločnosť, dopravu a energetiku. [2] Partnerské preskúmanie Európskeho spoločenstva, vypracované Výborom pre rozvojovú pomoc (DAC) OECD, rok 2007 [3] Svetová obchodná organizácia (WTO). [4] Cieľom EÚ je obmedziť celkové zvýšenie priemernej teploty o maximálne 2°C v porovnaní s teplotnými úrovňami pred obdobím industrializácie. [5] http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/mdg_paper_final_20080916_en.pdf , Bourguignon et al’s (2008b)