Vzhľadom na to, že uvedené problémy týkajúce sa súladu, ktoré sa podrobne analyzujú v oddiele 3, ešte nie sú doriešené, Komisia prijala všetky vhodné opatrenia na zabezpečenie súladu so smernicou v celej Európskej únii vrátane začatia postupov v prípade nesplnenia povinnosti podľa článku 258 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.

3.2.Vymedzenie pojmov (článok 2)

V článku 2 sa vymedzuje 14 odborných pojmov, ktoré majú zásadný význam pre uplatňovanie smernice. Všetky členské štáty okrem jedného transponovali vymedzenia týchto pojmov správne.

V jednom členskom štáte naďalej chýba vymedzenie pojmu „referenčná hodnota“ (č. 6).

3.3.Trestné činy

Podľa článkov 3, 4 a 5 sú členské štáty povinné zabezpečiť, aby boli tri druhy skutkov zneužívania trhu kriminalizované aspoň v závažných prípadoch a vtedy, ak sú spáchané úmyselne:

·obchodovanie s využitím dôverných informácií, odporúčanie inej osobe, aby sa zapojila do obchodovania s využitím dôverných informácií, alebo navádzanie inej osoby, aby sa zapojila do obchodovania s využitím dôverných informácií (článok 3),

·neoprávnené zverejňovanie dôverných informácií (článok 4) a

·manipulácia s trhom (článok 5).

3.3.1.Horizontálne otázky

Keďže v smernici sa stanovujú minimálne pravidlá, členské štáty môžu prijať alebo zachovať prísnejšie trestnoprávne predpisy týkajúce sa zneužívania trhu.

Členské štáty môžu napríklad kriminalizovať prípady zneužívania trhu, ktoré nie sú považované za „závažné“. Väčšina členských štátov využila túto možnosť v súvislosti s neoprávneným zverejňovaním. V súvislosti so zvyšnými dvoma trestnými činmi to urobilo iba niekoľko členských štátov. Aj tie členské štáty, ktoré postupovali nad rámec minimálnej požiadavky, to však väčšinou urobili bez odkazu na neúplné zoznamy kritérií v odôvodneniach 11 a 12. Podrobnejšie sa to analyzuje ďalej v oddiele 4.1. Možnosť členských štátov obmedziť kriminalizáciu na závažné prípady navyše v niektorých prípadoch poslúžila na odôvodnenie zníženia počtu prvkov trestného činu. Napríklad alternatíva manipulácie s trhom „akýmkoľvek iným konaním“ v článku 5 ods. 2 písm. a) nebola transponovaná, čím sa vytvorila medzera v kriminalizácii tohto trestného činu.

V smernici sa nevyžaduje, aby členské štáty kriminalizovali spáchanie trestného činu z nedbanlivosti, napriek tomu, že v odôvodnení 21 sa výslovne uvádza, že členské štáty môžu stanoviť, že manipulácia s trhom spáchaná z nepozornosti alebo závažnej nedbanlivosti predstavuje trestný čin. Niekoľko členských štátov využilo túto možnosť a kriminalizovalo nedbanlivé konanie v určitej forme, napr. ak osoba mala vedieť, že informácia je dôvernou informáciou. Podrobnejšie sa to analyzuje ďalej v oddiele 4.3.

Niektoré členské štáty doplnili definíciu trestného činu o prvky, ktoré sa v smernici nevyžadujú, predovšetkým v súvislosti so subjektívnym duševným prvkom (mens rea). Vo vnútroštátnych právnych predpisoch sa napríklad na získanie neoprávnenej výhody alebo na spôsobenie neoprávnenej nevýhody vyžadoval konkrétny úmysel. Komisia to považovala za prípustné ako vyjadrenie „závažnosti“ prípadu.

3.3.2.Obchodovanie s využitím dôverných informácií

V článku 3 ods. 1 sa stanovuje, že členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa obchodovanie s využitím dôverných informácií, odporúčanie inej osobe zapojiť sa do obchodovania s využitím dôverných informácií alebo navádzanie inej osoby zapojiť sa do obchodovania s využitím dôverných informácií považovali za trestné činy (odsek 1). Na účely smernice sa za obchodovanie s využitím dôverných informácií považuje činnosť, keď osoba má dôverné informácie a využíva ich priamo alebo nepriamo na nadobudnutie alebo prevod finančných nástrojov, na ktoré sa tieto informácie vzťahujú, a to na vlastný účet alebo na účet tretej osoby (odsek 2).

V odseku 3 prvom pododseku sa uvádza zoznam osôb, na ktoré sa článok vzťahuje. V druhom pododseku sa okrem toho spresňuje, že článok sa vzťahuje aj na každú osobu, ktorá získala dôverné informácie za iných okolností, než sú okolnosti uvedené v prvom pododseku, ak uvedená osoba vie, že ide o dôverné informácie. Dva členské štáty uvedenú povinnosť netransponovali („iné okolnosti“).

Trestný čin odporúčania inej osobe, aby sa zapojila do obchodovania s využitím dôverných informácií, alebo navádzania inej osoby, aby sa zapojila do obchodovania s využitím dôverných informácií, je bližšie vymedzený v článku 3 ods. 6. Jeden členský štát tento trestný čin úplne netransponoval, keďže sa nekriminalizuje, ak druhá osoba nekoná na základe odporúčania.

3.3.3.Neoprávnené zverejňovanie dôverných informácií

Podľa článku 4 ods. 1 sa neoprávnené zverejňovanie dôverných informácií vymedzené v odsekoch 2 až 5 považuje za trestný čin.

V čase vypracúvania tejto správy zatiaľ neboli úplne v súlade s týmto článkom iba právne predpisy jedného členského štátu, a to z dôvodu, že tento členský štát nekriminalizoval ďalšie zverejnenie odporúčaní alebo navádzanie, ako sa to vyžaduje v článku 4 ods. 4.