Obdobie, ktoré je predmetom tohto preskúmania, zahŕňa obdobie po poslednom preskúmaní (2019), konkrétne od decembra 2019 do súčasnosti. Pokiaľ ide o zmenu z roku 2021, obdobie preskúmania trvá od 13. februára 2021 (dátum nadobudnutia účinnosti zmeny) do súčasnosti.

Takéto riziká zablokovania sa zistili v preskúmaní nariadenia o presadzovaní z roku 2019. Ak by napríklad druhá strana nevymenovala rozhodcu, pričom na nápravu tejto situácie neexistuje žiadny záložný mechanizmus, Únia by nebola schopná dosiahnuť záväzné rozhodnutie, ktoré možno vykonať.

Nariadenie o presadzovaní bolo pôvodne navrhnuté na základe predpokladu, že existuje plne funkčný postup urovnávania sporov, ktorý vedie ku konečnému a záväznému rozhodnutiu sporu. Avšak v situáciách, keď by protistrana Únie v spore nespolupracovala a bránila by postupu vedúcemu k záväznému a vykonateľnému rozhodnutiu, cieľ nariadenia, ktorým je ochrana záujmov Únie tým, že Únii dáva k dispozícii nástroje potrebné na účinnú a rýchlu reakciu voči nezákonným opatreniam tretích krajín, by nebolo možné dosiahnuť. Na riešenie týchto výziev Komisia navrhla aktualizáciu nariadenia o presadzovaní a nariadenie bolo v roku 2021 zmenené.

3.1.4.Článok 3 písm. d): zmena koncesií alebo záväzkov

Posledná situácia, v ktorej je možné použiť nariadenie o presadzovaní, je v prípadoch jednostrannej zmeny koncesií zo strany člena WTO na základe článku XXVIII Všeobecnej dohody o clách a obchode z roku 1994 (ďalej len „dohoda GATT 1994“) alebo záväzkov na základe článku XXI Všeobecnej dohody o obchode so službami (ďalej len „dohoda GATS“), ak nebolo dohodnuté žiadne kompenzačné vyrovnanie, pokiaľ ide o tovar, a ak sa neuskutočňujú kompenzačné vyrovnania v súlade so zisteniami rozhodcovského konania podľa článku XXI dohody GATS, pokiaľ ide o služby.

Pôvodne sa nariadenie o presadzovaní uplatňovalo iba v situáciách týkajúcich sa článku XXVIII dohody GATT 1994. Zmenou z roku 2021 sa do tohto ustanovenia doplnili situácie týkajúce sa článku XXI dohody GATS. Toto doplnenie je logické a opodstatnené vzhľadom na podobnosť oboch typov situácií.

V období preskúmania sa žiadny takýto prípad nevyskytol. Neobjavili sa ani náznaky, že by konkrétny člen WTO mal v úmysle zmeniť koncesie alebo záväzky bez toho, aby viedol rokovania o kompenzačnom vyrovnaní. Nariadením mohlo mať odstrašujúci účinok, pretože už len jeho existencia preukazuje, že Únia má vôľu a je dobre vybavená na to, aby účinne využívala svoje práva na vyrovnávacie opatrenia podľa uvedených ustanovení.

3.2.Opatrenia obchodnej politiky

V článku 5 nariadenia o presadzovaní sú uvedené potenciálne opatrenia obchodnej politiky, ktoré môže Únia použiť v situáciách uvedených v bode 3.1. Pôvodne sa v zozname uvádzalo:

a)článok 5 ods. 1 písm. a): pozastavenie colných koncesií a uloženie nových alebo vyšších ciel;

b)článok 5 ods. 1 písm. b): zavedenie alebo zvýšenie množstvových obmedzení na dovoz alebo vývoz tovaru, a

c)článok 5 ods. 1 písm. c): pozastavenie koncesií v oblasti verejného obstarávania.

Zmenou z roku 2021 sa zoznam rozšíril takto:

a)článok 5 ods. 1 písm. ba): pozastavenie záväzkov týkajúcich sa obchodu so službami a uloženie obmedzení obchodu so službami; podlieha povinnej prioritizácii/hierarchii krokov. Komisia by musela zvážiť každú kategóriu a dospieť k záveru, že opatrenia nie sú možné, kým prejde k ďalšej kategórii. Prvou kategóriou sú služby, ktoré majú povolenie na úrovni Únie. Druhou kategóriou sú služby, pri ktorých existuje rozsiahla legislatíva Únie. Treťou kategóriou sú služby, pri ktorých zber informácií preukázal najmenší zásah do vnútroštátnych právnych predpisov.

b)článok 5 ods. 1 písm. bb): pozastavenie záväzkov, pokiaľ ide o obchodné aspekty práv duševného vlastníctva, ktoré udelila inštitúcia alebo agentúra Únie a ktoré sú platné v celej Únii, a ukladanie obmedzení ochrany takýchto práv duševného vlastníctva alebo ich komerčného využívania vo vzťahu k držiteľom práv, ktorí sú štátnymi príslušníkmi dotknutej tretej krajiny. Tento rozsah možností do značnej miery zodpovedá prvému hierarchickému kroku uplatniteľnému na služby.

Dostupnosť opatrení spojených so službami a právami duševného vlastníctva od februára 2021 predstavuje významné zlepšenie nástroja a zvyšuje schopnosť Únie presadzovať svoje práva v rámci obchodných dohôd v mnohých ohľadoch:

·zvyšuje účinnosť nástroja presadzovania, a to aj tým, že má významný odstrašujúci účinok, pokiaľ ide o nezákonné konanie tretích krajín,

·zodpovedá potrebám moderných a vedomostných ekonomík,

·zodpovedá významu služieb a práv duševného vlastníctva v medzinárodnom obchode,

·robí Úniu dôveryhodnou, keď chce rokovať o ochrane držiteľov práv v zahraničí,

·preukazuje, že Únia je odhodlaná v plnom rozsahu uplatňovať práva, ktoré má na základe obchodných dohôd, a to aj zvýšením účinnosti presadzovania záväzkov prostredníctvom krížových odvetných opatrení.

Všetky tri doterajšie prípady uplatnenia nariadenia o presadzovaní, a to aj v rámci obdobia preskúmania, zahŕňali opatrenia obchodnej politiky vo forme dodatočných ciel na dovoz tovaru do Únie. Opatrenia boli primerané a úmerné škode spôsobenej zodpovedajúcimi opatreniami tretej krajiny (v tomto prípade Spojených štátov). Použitie dovozných ciel sa ukázalo ako účinný spôsob na dosiahnutie toho, aby hospodárstvo Spojených štátov zaplatilo svoju cenu, a bolo faktorom, ktorý Spojené štáty časom priviedol k zmene opatrení. V dôsledku toho sú v súčasnosti všetky opatrenia podľa nariadenia o presadzovaní pozastavené, keďže opatrenia Spojených štátov sa neuplatňujú tak, ako sa uplatňovali predtým.

Žiadna z ďalších možností podľa článku 5 sa počas obdobia preskúmania nevyužila. Čiastočne je to spôsobené relatívne krátkym časovým obdobím po zmene z roku 2021, ktorou sa dodatočné možnosti zaviedli. Okrem toho, ako už bolo uvedené, používanie dovozných ciel na tovar je účinné. Počas obdobia preskúmania zároveň nevznikla otázka krížových odvetných opatrení, ktorá by mohla viesť k zváženiu protiopatrení nad rámec tovaru, napríklad v oblasti obchodu so službami alebo práv duševného vlastníctva. Vo veci Boeingu sa opatrenia Spojených štátov, ktoré vyvolali protiopatrenia Únie, týkali tovaru podľa Dohody WTO a Únia mohla účinne reagovať opatreniami týkajúcimi sa tovaru. V prípadoch ochranných opatrení v rámci WTO by nebolo dovolené reagovať inými opatreniami ako tými, ktoré sa prijali v súvislosti s tovarom po pozastavení záväzkov podľa Všeobecnej dohody WTO o clách a obchode. Zostávajúce možnosti podľa článku 5 nariadenia o presadzovaní preto stále nie sú odskúšané, ale sú k dispozícii na využitie v budúcnosti.