Uznesenie Európskeho parlamentu o ostrove Lampedusa



Úradný vestník 033 E , 09/02/2006 S. 0598 - 0599



P6_TA(2005)0138 Lampedusa Uznesenie Európskeho parlamentu o ostrove Lampedusa Európsky parlament, - so zreteľom na Všeobecnú deklaráciu ľudských práv a jej článok 14, - so zreteľom na Ženevský dohovor z roku 1951, ktorý sa týka štatútu utečenca najmä jeho článok 33 ods. 1, ktorý požaduje náležité preskúmanie individuálnych prípadov a zakazuje vyhostenie alebo vrátenie (refoulement) utečencov, - so zreteľom na Európsku dohovor o ľudských právach, najmä článok 4 protokolu 4, podľa ktorého "kolektívne vyhostenie cudzincov je zakázané", - so zreteľom na Barcelonskú deklaráciu, ako aj pracovný program prijatý na Euro-stredomorskej konferencii z 27. a 28. novembra 1995, s cieľom podporiť ochranu základných práv v stredomorskej oblasti, - so zreteľom na Chartu základných práv Európskej únie [1] a jej článok 18 o práve na azyl, - so zreteľom na článok 6 Zmluvy o EÚ a článok 63 Zmluvy o ES, - so zreteľom na otázky na písomnú odpoveď E-2616/04 a E-0545/05, - so zreteľom na článok 115 ods. 5 rokovacieho poriadku, A. keďže ostrov Lampedusa v strede Sicílskeho prielivu je malý ostrov s rozlohou 20 km2 a 5500 obyvateľmi, a má očividne obmedzené možnosti prijímania a ubytovania veľkého počtu imigrantov a žiadateľov o azyl, ktorí sa pravidelne vyloďujú na jeho brehoch, často v zúfalých podmienkach, B. znepokojený kolektívnym vyhosťovaním migrantov, ktoré uskutočnili talianske úrady od októbra 2004 do marca 2005 z ostrova Lampedusa v Taliansku do Líbye, C. keďže vysoký komisár OSN pre utečencov (UNHCR) odsúdil vrátenie 180 osôb 17. marca 2005 a vyhlásil že je veľmi neisté, že by Taliansko prijalo potrebné opatrenia, aby zaručilo, že neposiela skutočných utečencov, späť do Líbye, ktorá nie je považovaná za krajinu bezpečného azylu; keďže UNHCR hlboko ľutuje nedostatok transparentnosti na strane talianskych, ako aj líbyjských úradov, D. znepokojený odmietnutím talianskych úradov umožniť UNHCR vstup do záchytného strediska na ostrove Lampedusa 15. marca 2005; zatiaľ čo podľa UNHCR talianske úrady povolili prístup líbyjským úradníkom, E. hlboko znepokojený osudom stoviek žiadateľov o azyl, ktorí boli vrátení do Líbye, keďže táto krajina nie je signatárom Ženevského dohovoru o utečencoch, nemá fungujúci azylový systém, neposkytuje účinnú záruku práv utečencov a uplatňuje svojvoľné zatýkanie, zadržiavanie a vyhosťovanie; a keďže vyhostené osoby sú spravidla spútané a nepoznajú krajinu, do ktorej budú vyhostení, F. znepokojený zaobchádzaním a žalostnými životnými podmienkami osôb držaných v táboroch v Líbyi, ako aj nedávnymi rozsiahlymi repatriáciami cudzincov z Líbye do krajín, z ktorých prišli, za podmienok, ktoré nezaručujú ani ich dôstojnosť ani ich prežitie; aj so zreteľom na informácie líbyjských zdrojov, ktoré zaznamenali 106 prípadov úmrtia ako následok týchto vyhostení, G. so zreteľom na bilaterálnu dohodu medzi Talianskom a Líbyou, ktorej obsah je zatiaľ tajný a ktorá pravdepodobne zveruje líbyjským úradom sledovanie migrácie a ktorá ich zaväzuje opätovne prijať osoby vrátené Talianskom, H. znepokojený tým, že v Taliansku neexistuje zákon o práve na azyl, I. so zreteľom na žiadosť Európskeho súdu pre ľudské práva adresovanú Taliansku 6. apríla 2005, týkajúcu sa poskytnutia informácií o situácii na ostrove Lampedusa, v následnosti na žiadosť č. 11593/05 predloženú skupinou vyhostených migrantov, 1. žiada talianske úrady a všetky členské štáty, aby sa zdržali kolektívneho vyhosťovania žiadateľov o azyl a "neregulárnych migrantov" do Líbye ako aj do iných krajín, a aby zaručili individuálne posúdenie žiadostí o azyl a rešpektovanie zásady non-refoulement; 2. je toho názoru, že skupinové vyhosťovanie migrantov Talianskom do Líbye vrátane vyhostení zo 17. marca 2005 predstavujú porušenie zásady non-refoulement a že talianske úrady nesplnili svoje medzinárodné záväzky, pretože neoverili, či životy nimi vyhostených osôb, nie sú v ich krajinách pôvodu ohrozené; 3. vyzýva talianske úrady, aby UNHCR umožnili voľný prístup do záchytného strediska na ostrove Lampedusa a k osobám, ktoré sú tam držané a ktoré by mohli potrebovať medzinárodnú ochranu; 4. vyzýva Komisiu, ako strážcu zmlúv, aby dohliadala na dodržiavanie práva na azyl v Európskej únii, v súlade s článkom 6 Zmluvy o EÚ a článkom 63 Zmluvy o ES, aby zabránila skupinovému vyhosťovaniu a aby trvala na dodržiavaní záväzkov podľa právnych predpisov Únie Talianskom, ako aj ostatnými členskými štátmi; 5. pripomína potrebu imigračnej a azylovej politiky Spoločenstva založenej na vytvorení legálnych imigračných kanálov a na definícii spoločného štandardu ochrany základných práv imigrantov a žiadateľov o azyl v celej Európskej únii tak, ako to stanovila Európska rada v Tampere v roku 1999 a potvrdil Haagsky program; 6. opakovane zdôrazňuje svoje hlboké výhrady k návrhu smernice Rady o azylových postupoch (KOM(2002)0326), ktorá zvolila prístup najnižšieho spoločného menovateľa a vyzýva členské štáty, aby dohliadli na rýchlu transpozíciu smernice 2004/83/ES [2] o minimálnych štandardoch na označenie a štatút utečencov; 7. vyzýva Komisiu na transparentný dialóg v tejto oblasti vrátane zverejnenia výsledkov svojej technickej misie v Líbyi zameranej na ilegálnu imigráciu v novembri a decembri 2004; 8. vyzýva Líbyu, aby umožnila prístup medzinárodným pozorovateľom, ukončila svojvoľné vyhosťovanie a zatýkanie migrantov, ratifikovala Ženevský dohovor o utečencoch a uznala mandát UNHCR a žiada, aby boli všetky dohovory s Líbyou o opätovnom prijatí zverejnené; 9. vyzýva na vyslanie delegácie zloženej z členov príslušných výborov do záchytného strediska na ostrove Lampedusa a do Líbye, aby mohla zhodnotiť rozsah problému a presvedčiť sa o legitímnosti konania talianskych a líbyjských úradov; 10. poveruje svojho predsedu, aby postúpil toto uznesenie Rade, Komisii, vládam a parlamentom členských štátov, vláde Líbye, a Vysokému komisárovi OSN pre utečencov. [1] Ú. v. ES C 364, 18.12.2000, s. 1. [2] Ú. v. EÚ L 304, 30.9.2004, s. 12. --------------------------------------------------