SK Úradný vestník Európskej únie CE 16/35

Budúcnosť systémov sociálneho zabezpečenia a dôchodkov

P6_TA(2008)0556

Uznesenie Európskeho parlamentu z 20. novembra 2008 o budúcnosti systémov sociálneho zabezpečenia a dôchodkov: ich financovanie a smerovanie k individualizácii (2007/2290(INI))

(2010/C 16 E/07)

Európsky parlament,

— so zreteľom na oznámenie Komisie z 12. októbra 2006 s názvom Dlhodobá udržateľnosť verejných financií v EÚ (KOM(2006)0574),

— so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä jej články 99 a 141,

— so zreteľom na rozsudky Súdneho dvora Európskych spoločenstiev, najmä na rozsudok zo 17. mája 1990 vo veci Douglas Harvey Barber/Guardian Royal Exchange Assurance Group (1),

— so zreteľom na právne záväzný Dohovor o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien (CEDAW), ktorý prijalo v roku 1979 Valné zhromaždenie OSN, a najmä na jeho článok 11 ods. 1 písm. d) a e) a článok 11 ods. 2 písm. c),

— so zreteľom na oznámenie Komisie z 1. marca 2006 s názvom Plán uplatňovania rovnosti žien a mužov 2006 – 2010 (KOM(2006)0092),

— so zreteľom na závery predsedníctva Európskej rady v Bruseli z 13. a 14. marca 2008,

— so zreteľom na oznámenie Komisie zo 17. októbra 2007 s názvom Modernizácia sociálnej ochrany na dosiahnutie väčšej sociálnej spravodlivosti a hospodárskej súdržnosti: intenzívnejšie presadzovanie aktívneho začlenenia ľudí najviac vzdialených od trhu práce (KOM(2007)0620),

— so zreteľom na dohovor Medzinárodnej organizácie práce (ILO) z roku 1952 o minimálnych normách sociálneho zabezpečenia,

— so zreteľom na pracovný dokument Komisie z 11. apríla 2008 o vykonaní článku 8 a súvisiacich ustanovení smernice Rady 80/987/EHS z 20. októbra 1980 aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa ochrany zamestnancov v prípade insolventnosti ich zamestnávateľa v súvislosti s doplnkovými podnikovými alebo medzipodnikovými dôchodkovými systémami mimo vnútroštátnych systémov zákonného sociálneho zabezpečenia (SEK(2008)0475),

— so zreteľom na odporúčania európskych sociálnych partnerov z 18. októbra 2007 obsiahnuté v správe s názvom Kľúčové výzvy, ktorým čelia európske trhy práce: spoločná analýza európskych sociálnych partnerov,

— so zreteľom na zelenú knihu Komisie o modernizácii pracovného práva s cieľom splniť výzvy 21. storočia (KOM(2006)0708) a na svoje uznesenie z 11. júla 2007 (2) k tejto veci,

— so zreteľom na oznámenie Komisie z 26. februára 2007 s názvom Zhodnotenie sociálnej situácie – Predbežná správa na jarné zasadnutie Európskej rady v roku 2007 (KOM(2007)0063) a na svoje uznesenie z 15. novembra 2007 o zhodnotení sociálnej situácie (3),

— so zreteľom na oznámenie Komisie z 10. mája 2007 s názvom Podporovať solidaritu medzi generáciami (KOM(2007)0244) a na svoje uznesenie z 21. februára 2008 o demografickej budúcnosti Európy (4),

— so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku,

— so zreteľom na správu Výboru pre zamestnanosť a sociálne veci a stanoviská Výboru pre práva žien a rodovú rovnosť a Výboru pre hospodárske a menové veci (A6-0409/2008),

A. keďže sociálne zabezpečenie: — zriaďuje, reguluje, riadi a financuje (zvyčajne čiastočne) štát a tiež spoločne prostredníctvom daní alebo príspevkov, ktoré platia poistenci, pričom štát je verejne zodpovedný za plnenie potrieb sociálneho zabezpečenia svojich občanov, — sa vyznačuje zodpovednosťou a zaručením primeraného základného zabezpečenia pre všetkých, — je založené na princípe solidarity, — zahrnuje deväť oblastí uvedeného dohovoru ILO, — má za cieľ zaručiť základné zabezpečenie v oblasti zamestnania (poistenie v nezamestnanosti), príjmu (vyplácanie dôchodku) a zárobkovej schopnosti (zdravotné poistenie),

B. keďže sa očakáva, že celkový počet obyvateľov EÚ bude mierne rásť do roku 2025 a mierne poklesne po roku 2025, takže v roku 2050 bude o niečo nižší a obyvateľstvo značne staršie,

C. keďže pri konštantnej úrovni prisťahovalectva v dnešnom rozsahu klesne pracovná sila z 227 miliónov obyvateľov v roku 2005 na 183 miliónov v roku 2050, úroveň zamestnanosti vzrastie na 70 % v roku 2020 najmä vďaka vyššej zamestnanosti žien, celkový počet zamestnaných ľudí vzrastie do roku 2017 o 20 miliónov, ale potom do roku 2050 klesne o 30 miliónov a predpokladaný pomer počtu obyvateľov nad 65 rokov k počtu obyvateľov v produktívnom veku vzrastie z 1:4 v roku 2005 na 1:2 v roku 2050,

D. keďže všeobecný nárast dôchodkového veku založený na všeobecnom trende zvyšovania predpokladanej dĺžky života dostatočne nezohľadňuje skutočnosť, že ešte stále existuje mnoho priemyselných odvetví, v ktorých je predpokladaná dĺžka života pracovníkov výrazne nižšia,

E. keďže sociálni partneri majú vo všeobecnosti, a najmä v tých priemyselných odvetviach, v ktorých je predpokladaná dĺžka života pracovníkov nižšia ako priemer, veľkú zodpovednosť, pokiaľ ide o prírastok a úbytok pracovníkov, a môžu byť hlavnými podporovateľmi pri zabezpečovaní účinnej personálnej politiky zohľadňujúcej vek,

F. keďže v dôsledku nižšieho podielu nezamestnaných klesnú do roku 2050 výdavky na príspevky v nezamestnanosti o približne 0,6 percentuálneho bodu HDP, čo je veľmi mierny pokles, ktorý nebude kompenzovať vyššie výdavky v iných oblastiach,

G. keďže EÚ vydáva na sociálnu ochranu 27,2 % HDP (2008), pričom najväčší podiel pripadá na starobné dávky a dôchodky (46 %),

H. keďže pojem sociálneho zabezpečenia sa nechápe ako vzťah medzi výdavkami a príjmami, ale ako spoločenská zmluva, vzťah medzi právami a povinnosťami občanov i štátu, a ako taká sa musí chápať; keďže rozpočtový charakter sociálneho zabezpečenia sa však v žiadnom prípade nesmie narušiť,

I. keďže sa očakáva, že ak sa budú uskutočňovať súčasné politiky, starnutie obyvateľstva povedie vo väčšine členských štátov do roku 2050 k nárastu verejných výdavkov, najmä v oblasti dôchodkov, zdravotnej starostlivosti a dlhodobej starostlivosti, pričom k najväčšiemu nárastu dôjde v období rokov 2020 až 2040,

J. keďže ciele lisabonskej stratégie v oblasti zamestnanosti žien, mládeže a starších osôb, ako aj barcelonské ciele v oblasti služieb starostlivosti o deti majú kľúčový význam pre životaschopnosť dôchodkových systémov,

K. keďže rozvojové ciele milénia z roku 2000, najmä cieľ č. 3, zahrnujú zásadu rodovej rovnosti,

L. keďže vo všeobecnosti je pracovná kariéra žien obvykle menej homogénna a vyznačuje sa pomalším rastom mzdy, zatiaľ čo muži majú obvykle súvislejší priebeh zamestnania so stabilnejším rastom mzdy, čo spôsobuje rozdiely medzi ich odvodmi do dôchodkového systému a predstavuje zvýšené riziko chudoby žien, ktoré sa ešte predlžuje vzhľadom na ich vyššiu očakávanú dĺžku života,

Všeobecné otázky

1. naliehavo žiada členské štáty, aby vzhľadom na lisabonskú stratégiu a potrebu zahrnúť sociálne riziká, zaistiť udržateľnosť systému sociálneho zabezpečenia a dôchodkového systému a zachovať jadro európskych sociálnych modelov, pokročili vo vyvažovaní výdavkov a aktivácie v sociálnej oblasti a aby pritiahli a udržali viac ľudí v kvalitnom a bezpečnom zamestnaní s povinným sociálnym poistením, aby podporovali rast a tvorbu pracovných miest a prístup k zamestnaniu na základe väčšej transparentnosti trhu, aby modernizovali systémy sociálnej ochrany (napríklad prostredníctvom väčšieho rozlíšenia programov výhod a finančných mechanizmov) a zvyšovali investovanie do ľudského kapitálu podporou výskumu, rozvoja a inovácií a prostredníctvom lepšieho vzdelávania a odbornej prípravy v kontexte celoživotného vzdelávania pre všetkých;

2. vyzýva Komisiu, aby pozorne sledovala reformy systému sociálneho zabezpečenia a dôchodkového systému v členských štátoch, porovnávala ich doterajší vplyv na zamestnanosť žien a zameriavala sa na najlepšie uplatňované postupy, najmä v znižovaní rodovej diskriminácie v oblasti odmeňovania a v zosúladení profesionálneho a rodinného života;

3. zdôrazňuje, že zdroje hospodárskeho rastu sa budú v dôsledku demografickej zmeny obmieňať a že rastúca produktivita práce a technologické inovácie sa stanú zdrojom hospodárskeho rastu; uvedomuje si, že na zabezpečenie vyššej úrovne produktivity bude potrebné viac investovať do výskumu, vývoja a lepších metód riadenia, pričom dôležitou prioritou bude súčinnosť medzi technickými a sociálnymi inováciami;

4. v kontexte súčasných demografických, ekonomických a sociálnych trendov a predchádzania medzigeneračným a vnútrospoločenským konfliktom zdôrazňuje význam nájdenia nových metód účinného a spravodlivého rozdelenia nákladov a príspevkov medzi menej početné ekonomicky aktívne obyvateľstvo a početnejšie ekonomicky neaktívne obyvateľstvo; na európskej i vnútroštátnej úrovni by malo byť cieľom udržanie rovnováhy medzi ekonomickou realizovateľnosťou systému sociálneho zabezpečenia a dôchodkového systému na jednej strane a zahrnutím sociálnych rizík na strane druhej;

5. pripomína svoje presvedčenie, že na podporu ekonomicky realizovateľného systému sociálnej ochrany by sa v pracovnom práve Spoločenstva malo posilniť postavenie pracovných zmlúv na dobu neurčitú ako bežnej formy zamestnávania; týmito zmluvami sa zabezpečí primeraná sociálna a zdravotná ochrana a dodržiavanie základných práv; uznáva však, že tieto práva sa musia chrániť aj u tých, ktorí sú zahrnutí do iných pracovných modelov, vrátane práva na dôchodok, ktorý dôchodcom umožní dôstojný život;

6. pripomína, že základom európskych sociálnych modelov je zásada solidarity medzi generáciami a sociálnymi skupinami a že sa financujú najmä z výnosov spojených s prácou, ako sú príspevky zamestnancov a zamestnávateľov a zdanenie príjmu; poukazuje však na to, že starnúce obyvateľstvo bude vytvárať významný tlak na aktívnu pracovnú silu a že riešenia demografickej zmeny by mali byť politickou prioritou; zdôrazňuje, že inak by demografická zmena mohla ohroziť zásadu solidarity a v dôsledku toho európske sociálne modely; zdôrazňuje preto aj dôležitosť posilnenia zásady solidarity vrátane spravodlivého finančného vyrovnania;

7. pripomína, že podľa článku 141 Zmluvy o ES možno prijať opatrenia na aktívne dosiahnutie rovnosti odmeňovania a že podľa judikatúry Spoločenstva sú odvody na sociálne zabezpečenie súčasťou mzdy;

8. konštatuje, že podľa odhadov bude v dôsledku demografických zmien do roku 2030 pomer aktívnych a neaktívnych osôb 2:1; vyzýva Komisiu a členské štáty, aby vytvorili politiky, ktoré zabezpečia, že opatrovatelia, z ktorých mnohí sú pre opatrovateľské povinnosti nútení odísť z trhu práce, nebudú negatívne postihnutí neistotou v súvislosti s dôchodkom;

9. pripomína, že posun smerom k individualizácii prispieva k modernizácii druhého a tretieho piliera bez spochybňovania prvého piliera systémov sociálneho zabezpečenia; umožňuje to ľuďom, najmä ženám a iným zraniteľným skupinám, väčšiu slobodu výberu, čím sa stanú nezávislejšími a schopnými budovať si vlastné, dodatočné penzijné práva;

10. žiada Komisiu, aby uskutočnila podrobnejší výskum a štúdie týkajúce sa vplyvu individualizácie sociálnych práv na rovnaké zaobchádzanie so ženami a mužmi;

11. domnieva sa, že rovnosť mužov a žien musí byť jedným z cieľov každej reformy systému sociálneho zabezpečenia a dôchodkového systému, pričom však zdôrazňuje, že s tým súvisiace nerovnosti sú predovšetkým nepriamej povahy a vyplývajú z pretrvávajúcej nerovnosti na trhu práce, v odmeňovaní, perspektívach kariérneho rastu a rozdelenia povinností v rámci rodiny a domácnosti, a možno ich preto napraviť len prostredníctvom celkových opatrení;

12. vyzýva Komisiu a členské štáty, aby zvyšovali informovanosť medzi (mladými) dospelými o význame včasného vytvárania si nároku na dôchodok;

Pracovná sila

13. je presvedčený, že ak bude pokračovať súčasná situácia, znižujúci sa objem pracovnej sily povedie k poklesu celkového počtu odpracovaných hodín; domnieva sa, že na zvrátenie tohto vývoja by sa mohli prijať opatrenia na zníženie miery nezamestnanosti a zvýšenie náboru (v kombinácii s odborným školením a rekvalifikáciou) so zahrnutím osôb s vysokým pracovným potenciálom, ako sú osoby so zdravotným postihnutím, ženy a staršie osoby; zdôrazňuje potrebu umožniť flexibilný odchod do dôchodku na základe dobrovoľnosti, zmeniť organizáciu pracovných postupov a rozumne využívať nové technológie; zdôrazňuje, že je takisto potrebné zlepšiť podporné služby a služby, ktoré súvisia so starostlivosťou o deti a závislých rodinných príslušníkov, s cieľom znížiť počet tých, ktorí dobrovoľne pracujú na čiastočný úväzok;

14. pripomína, že dosiahnutie vyššej miery zamestnanosti významne závisí od potreby udržať všetky skupiny aktívne, najmä tie, ktoré sú vylúčené z trhu práce; preto zdôrazňuje potrebu potláčať diskrimináciu na trhu práce a ponúkať pracovné miesta osobám, ktoré nie sú aktívne na trhu práce; zdôrazňuje ďalej potrebu zabezpečiť rozumnú adaptáciu na uľahčenie zamestnávania osôb so zdravotným postihnutím a tých, ktorí majú vážne zdravotné problémy, a zabezpečiť prístup k zamestnaniu osobám s telesným i duševným postihnutím;

15. v tejto súvislosti trvá na potrebe aktívnych politík zamestnanosti zameraných na ženy, mládež a staršie osoby s cieľom vhodne využiť pracovný potenciál a ochotu podnikať a zabezpečiť okrem iného, aby sa na základe odvodov do dôchodkového systému zaručilo dôchodcom právo na dôstojný dôchodok;

16. zdôrazňuje potrebu diskutovať na vnútroštátnej úrovni o zvýšení zákonného veku odchodu do dôchodku; bez ohľadu na rozdielny zákonný vek odchodu do dôchodku v členských štátoch sa domnieva, že je potrebné, aby pracujúcich nabádali k zotrvaniu v zamestnaní na základe dobrovoľnosti, pokiaľ to podmienky umožnia, až do dovŕšenia príslušnej vekovej hranice alebo i dlhšie;

17. vyzýva sociálnych partnerov, aby sa okrem iného na základe skúseností získaných v jednotlivých odvetviach dohodli podľa odvetví na opatreniach v súvislosti so starnúcimi pracovníkmi vo všeobecnosti a na konkrétnej personálnej politike, ktorá zohľadňuje vek;

18. vyzýva členské štáty, aby vytvorili finančné a sociálne stimuly na povzbudenie záujmu pracujúcich o dobrovoľné pokračovanie v práci aj po dosiahnutí zákonom stanoveného veku odchodu do dôchodku;

19. vyzýva členské štáty, aby uskutočňovali aktívnu politiku zlepšovania podmienok bezpečnosti práce s cieľom znižovať riziko v určitých profesiách a zabrániť odchodu vysokého percenta kvalifikovaných pracovníkov do predčasného dôchodku;

20. pripomína, že každú politiku proaktívnej hospodárskej migrácie, ktorá sa týka najmä potenciálnych migrantov v produktívnom veku a ktorá ponúka zrýchlené prisťahovalecké konanie pre vysokokvalifikovaných žiadateľov, bude musieť sprevádzať zlepšená integrácia migrantov na trh práce a do spoločnosti ako celku; zdôrazňuje, že intenzívnejšie úsilie zvýšiť prisťahovalectvo môže viesť k úniku mozgov z krajín pôvodu, čo by mohlo mať negatívny následok na hospodársky a spoločenský vývoj týchto krajín a podporiť nové vlny nekontrolovanej migrácie;

21. uznáva, že problémom môže byť aj tzv. plytvanie mozgami, a to pre hospodárstvo ako celok i pre jednotlivcov, keď sa kvalifikovaní migrujúci pracovníci zamestnávajú na riešenie nedostatku menej kvalifikovaných pracovníkov; zdôrazňuje, že je potrebné, aby mali migrujúci pracovníci prospech zo svojho prispievania do dôchodkového systému;

22. vyzýva Komisiu, aby podnikla potrebné opatrenia, ktoré zabezpečia, že občania EÚ pracujúci a žijúci v hosťujúcom členskom štáte nestratia ani jedno zo svojich práv sociálneho zabezpečenia;

23. domnieva sa, že dlhodobý vplyv prisťahovalectva na starnutie populácie je nepredvídateľný, pretože závisí od vývoja migračných tokov, preskupovania rodín a pôrodnosti migrantov; domnieva sa, že prisťahovalectvo môže prispieť k vyššej rovnováhe systémov sociálneho zabezpečenia, ak budú prisťahovalci zamestnaní legálne, čím sa budú podieľať na ich financovaní;

Dôchodky

24. upriamuje pozornosť na existujúcu diskrimináciu všetkých zraniteľných skupín, pokiaľ ide o prístup na pracovný trh a jeho podmienky, najmä osôb, ktoré pracujú na pracovných miestach, kde príspevky na sociálne zabezpečenie nie sú povinné, čo vedie k nižšej miere zamestnanosti a nižším mzdám, a preto i k menším príležitostiam, aby tieto skupiny dosiahli primerané dôchodky; zdôrazňuje potrebu poskytovať rovnaké príležitosti pre všetkých a zabezpečiť tak vyššiu mieru zamestnanosti, rovnakú odmenu za prácu a primerané dôchodkové práva;

25. uznáva skutočnosť, že verejné dôchodkové systémy posilňujú spoločenskú solidaritu, zodpovedné za ne sú členské štáty a ochrana týchto systémov by mala byť politickou prioritou; je presvedčený, že väčšie využívanie alternatív k dôchodkom vyplácaným štátom, ako sú napr. doplnkové systémy, by mohlo byť reálnou možnosťou; poukazuje na to, že súkromné dôchodky by mohli zahŕňať zamestnanecké doplnkové dôchodkové systémy u zamestnávateľov alebo iných kolektívnych organizácií a združení, ako aj individuálne doplnkové dôchodky založené na sporení; zdôrazňuje, že existencia súkromných dôchodkov zvýši potrebu primeranej regulácie súkromných dôchodkových fondov, prenosnosti takýchto dôchodkov a podpory a neustálej modernizácie (vrátane väčšej pružnosti) týchto alternatív; v rámci toho je presvedčený o potrebe zohľadniť riziko, že ženy by v kontexte existujúceho verejného dôchodkového systému mohli stratiť poistné krytie, ak by tento systém nahradili súkromným poskytovaním, ale že toto riziko by sa mohlo znížiť započítaním materskej dovolenky, rodičovskej dovolenky a prerušenia práce z osobných dôvodov k nároku na dôchodok;

26. žiada členské štáty, aby vážne počítali s potrebou rekonštrukcie tradičných dôchodkových systémov vychádzajúcich zo systematického hodnotenia rizík a predpokladu typického, štandardného priebehu života a upravili systém sociálneho zabezpečenia v súlade s reformou dôchodkového systému vzhľadom na to, že predpokladaný štandardný priebeh života sa rýchlo mení a oveľa bežnejšími sa stanú takzvané „mozaikové životopisy“; domnieva sa, že by to mohlo viesť k novému sociálnemu riziku zvýšenej nepredvídateľnosti pri mnohých jednotlivcoch, a najmä zraniteľných skupinách, predovšetkým prisťahovalcoch, nízkokvalifikovaných pracovníkoch, osamelých rodičoch a osobách s inými opatrovateľskými povinnosťami; zdôrazňuje, že by to mohlo viesť ku skorému odchodu z trhu práce alebo k obmedzenej účasti na ňom; poukazuje na to, že zmena dôchodkových systémov je tiež nevyhnutná na dosiahnutie flexibilného pracovného trhu;

27. poznamenáva, že trvalo udržateľný dôchodkový systém sa musí prispôsobiť demografickej a hospodárskej výzve, a zdôrazňuje, že v prípade širokej dostupnosti je vyváženou možnosťou štruktúra spočívajúca na troch pilieroch; navrhuje, aby povinné dôchodkové poistenie (prvý pilier) dopĺňali kolektívne financované zamestnanecké dôchodkové systémy (druhý pilier) a individuálne doplnkové produkty tretieho piliera; zdôrazňuje význam dôchodkových systémov, ktoré spájajú zásadu solidarity s často vysokými výnosmi vyplývajúcimi z rozsiahlych, dlhodobých a prezieravých investičných stratégií, ktoré prinášajú zisk; vyzýva Komisiu, aby pripravila vhodný a uskutočniteľný rámec pre reguláciu dôchodkových produktov v celej Európe a dohľad nad nimi; zdôrazňuje, že vnútorný trh so zamestnaneckými dôchodkami a dôchodkami z tretieho piliera by jednotlivcom umožnil využiť ustanovenia o prenose nároku na dôchodok, podporil by hospodársku súťaž a znížil náklady na dôchodkové sporenie;

28. poznamenáva, že sú to najmä ženy, ktoré sa starajú o deti a staré osoby, chorých a zdravotne postihnutých členov rodiny, dobrovoľne alebo nedobrovoľne, pod tlakom kultúrnych postojov a sociálnych noriem alebo z dôvodu nekvalitných či nedostatočných detských a iných opatrovateľských zariadení (zariadení dlhodobej starostlivosti), a preto viackrát prerušia svoju pracovnú kariéru; zdôrazňuje potrebu poskytnúť ženám a opatrovateľom kompenzáciu a skutočnú možnosť rozhodovania mať deti v súvislosti s opatrovateľskými povinnosťami, bez obáv z prípadného finančného znevýhodnenia alebo bez ohrozenia kariérneho postupu; víta opatrenia členských štátov s cieľom zabrániť takejto situácii či ju kompenzovať napr. započítaním doby materskej dovolenky a opatery v rodine do zákonného dôchodkového poistenia;

29. vyzýva členské štáty, sociálnych partnerov a predstaviteľky ženských organizácií, aby i ďalej venovali nepretržitú pozornosť možnému alebo skutočnému dosahu reforiem dôchodkových systémov na rovnosť mužov a žien a aby v prípade potreby zabezpečili prijatie nápravných opatrení na zaručenie rovnakého zaobchádzania;

30. žiada, aby Komisia a členské štáty urýchlene prijali opatrenia zakazujúce priamu diskrimináciu v zamestnaneckých dôchodkových systémoch vrátane postupu, pri ktorom je úroveň platieb a príspevkov založená na poistno-matematických faktoroch podľa pohlavia;

31. pripomína svoje uznesenie z 21. februára 1997 o situácii manželských partnerov pomáhajúcich samostatne zárobkovo činným osobám (5), v ktorom sa okrem iného požadovalo zabezpečenie povinného individuálneho dôchodkového poistenia pre pomáhajúceho manželského partnera;

32. pripomína svoje uznesenie z 12. marca 2008 o situácii žien vo vidieckych oblastiach Európskej únie (6), v ktorom opäť vyzýva Komisiu, aby do konca roka 2008 predložila návrh na zmenu smernice Rady 86/613/EHS z 11. decembra 1986 o uplatňovaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby vrátane činnosti v poľnohospodárstve a o ochrane samostatne zárobkovo činných žien počas tehotenstva a materstva (7), ktorý bude obsahovať ustanovenia o samostatných sociálnych a dôchodkových právach žien, ktoré pomáhajú v poľnohospodárskych podnikoch;

33. pripomína svoje uznesenie z 11. júla 2007 o politike finančných služieb (2005 – 2010) – biela kniha (8) a zdôrazňuje, že je dôležité vytvoriť transparentný a pružný európsky trh sociálneho a dôchodkového zabezpečenia znižovaním fiškálnych prekážok a prekážok prenosnosti dôchodkových práv z jedného členského štátu do druhého; zastáva názor, že na vytvorenie vnútorného trhu s dôchodkami je potrebný európsky rámec regulácie dôchodkových produktov;

34. naliehavo vyzýva Komisiu, aby urýchlene preskúmala smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2003/41/ES z 3. júna 2003 o činnostiach a dohľade nad inštitúciami zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia (9) s cieľom zaviesť stabilný režim solventnosti, ktorý by bol vhodný pre takéto inštitúcie poskytujúce zamestnanecké dôchodkové zabezpečenie, a to na základe odporúčania Výboru európskych orgánov dohľadu nad poisťovníctvom a dôchodkovým poistením zamestnancov a na základe dôkladného posúdenia vplyvu, v ktorom cez rozdiely vo výpočtoch preskúma otázky týkajúce sa rovnakých podmienok a určí predpoklady merania zodpovednosti; zdôrazňuje, že takýto režim by mohol vychádzať z rozšírenia určitých aspektov zmeneného návrhu Komisie z 26. februára 2008 týkajúceho sa návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) (KOM(2008)0119) na dôchodkové fondy, pričom sa zohľadnia špecifiká inštitúcií zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, napríklad dlhodobý charakter dôchodkových systémov, ktoré prevádzkujú, a typ pokrytia rizika alebo záruk, ktoré dôchodkové fondy poskytujú; domnieva sa, že takýto osobitný režim solventnosti by posilňoval finančnú stabilitu a zamedzoval by regulačnej arbitráži;

35. pripomína, že Súdny dvor sa vo svojom rozsudku postavil proti prekážkam, ktoré bránia oslobodeniu od dane v prípade cezhraničných dôchodkových príspevkov; zdôrazňuje, že daňová úľava ponúka najlepší podnet na dlhodobé sporenie a že ďalšia harmonizácia môže byť potrebná na odstránenie všetkých prekážok týkajúcich sa cezhraničných príspevkov do dôchodkových systémov;

36. poukazuje na súčasné smerovania od dôchodkových systémov s definovanými dávkami k dôchodkovým systémom s definovanými príspevkami a je znepokojený znížením príspevkov zamestnávateľov, ktoré očividne sprevádza tento trend; zdôrazňuje potrebu zvýšenej účasti a úrovne príspevkov zamestnancov do existujúcich dôchodkových systémov s cieľom zabezpečiť primeraný dôchodkový príjem pre jednotlivcov a zdôrazňuje, že je potrebné, aby zamestnávatelia naďalej primerane prispievali, a to najmä do systémov s definovanými príspevkami; je znepokojený tým, že plánované preskúmanie medzinárodného účtovného štandardu (IAS) 19 o dávkach pre zamestnancov, ako napríklad v prípade možného zrušenia tzv. koridorového prístupu, by mohlo vyústiť do podstatných zmien dôchodkových systémov, ktoré treba dôkladne posúdiť, najmä vzhľadom na možné negatívne vplyvy na atraktívnosť systémov s definovanými dávkami;

37. poznamenáva, že na zabezpečenie dôstojných životných podmienok pre zdravotne postihnuté osoby a na zabránenie „pasce prídavkov“ je potrebná kompenzácia dodatočných životných nákladov spojených so zdravotným postihnutím a jej koordinácia s dôchodkovými systémami a politikami sociálnej integrácie;

Finančná udržateľnosť

38. zdôrazňuje, že je potrebné, aby členské štáty udržali vhodnú úroveň financovania sociálneho zabezpečenia a dôchodkových systémov, našli alternatívu a pevné daňové základy so zreteľom na rastúcu konkurenciu spôsobenú globalizáciou; zdôrazňuje, že v záujme zvýšenia konkurencieschopnosti ekonomík členských štátov a zabezpečenia väčšieho počtu pracovných stimulov je dôležité menej sa spoliehať na zdanenie práce; uvedomuje si, že posun k väčšiemu zdaňovaniu kapitálu je zložitý z dôvodu nižšieho kapitálového daňového základu a väčšej mobility kapitálu; navrhuje, aby sa na zlepšenie finančnej udržateľnosti sociálnych výdavkov zvážili nové spôsoby zdaňovania a ďalšie alternatívy, ktoré znížia daňové zaťaženie osôb s nižšími príjmami; trvá na tom, že príspevky zamestnávateľa do sociálneho zabezpečenia sú investíciou, pretože pomáhajú zvyšovať produktivitu, a preto krajiny s vysokými sociálnymi výdajmi sú najviac konkurencieschopné;

39. zdôrazňuje skutočnosť, že členské štáty sa musia zamerať na strednodobé a dlhodobé ciele Paktu stability a rastu (PSR) a zabezpečiť trvalú udržateľnosť verejných financií s cieľom odolávať zvýšenému tlaku spôsobenému starnutím obyvateľstva; poznamenáva, že Rada 5. apríla 2008 na neformálnom stretnutí ministrov hospodárstva a financií v Brde dospela k dohode, že zameranie na sociálne výdavky by sa malo presunúť od objemu výdavkov k dosahovaniu výsledkov; odporúča, aby Rada uvažovala o ďalších zlepšeniach PSR, a to napríklad tým, že umožní, aby sa dlhodobejšie investície účtovali za dlhšie obdobie;

40. zdôrazňuje, že členské štáty by mali tvoriť svoju finančnú politiku trvalo udržateľným spôsobom tak, že spravodlivo rozdelia daňové zaťaženie medzi zamestnancov, spotrebiteľov, podnikateľské subjekty a kapitálové príjmy, ako aj v rámci generácií;

41. domnieva sa, že právna úprava by sa mala usilovať o zabezpečenie solventnosti a ochrany zamestnaneckých dôchodkových systémov, v neposlednom rade v prípadoch prevzatia alebo inej významnej zmeny vo vlastníctve alebo riadení;

42. vyzýva členské štáty, aby do ročných rozpočtov začlenili fond na výplatu budúcich dôchodkov;

43. zdôrazňuje potrebu zvážiť postupný prechod od dôchodkových systémov s príspevkovým financovaním k dôchodkovým systémom s kapitalizáciou;

Zdravotná a dlhodobá starostlivosť

44. vyjadruje presvedčenie, že opatrenia na zlepšenie zdravia znamenajú potrebu investovať, čo môže prispieť k zníženiu nákladov v súvislosti so starnutím obyvateľstva a zlepšiť dobrý stav verejných financií; zdôrazňuje význam zachovania hodnôt a zásad, ktoré tvoria základ všetkých systémov zdravotnej starostlivosti v EÚ a zahŕňajú všeobecné krytie, solidaritu pri financovaní, rovnosť prístupu a poskytovanie vysokokvalitnej zdravotnej starostlivosti, a to napriek nutnosti racionálnej spotreby obmedzených zdrojov; zdôrazňuje, že existuje potenciál zlepšenia kvality a finančnej efektívnosti služieb zdravotnej starostlivosti prostredníctvom zlepšenia ich organizácie a poskytovania služieb na základe zásady subsidiarity;

45. v dôsledku predpokladaných vyšších nákladov na zdravotnú a dlhodobú starostlivosť sa domnieva, že členské štáty by mali zhodnotiť svoje financovanie a prihliadnuť na skutočnosť, že vzhľadom na pravdepodobnú nižšiu dostupnosť neprofesionálnej starostlivosti vplyvom trendu zakladania menších rodín a rastu účasti žien na trhu práce môže byť nárast potreby dlhodobej starostlivosti vyšší, než sa očakávalo;

46. poznamenáva, že dôraz by sa mal klásť na ľudí, ktorí si vyžadujú nákladnú alebo dlhodobú zdravotnú starostlivosť, na ľudí alebo skupiny, ktoré majú problém v dostupnosti zdravotnej starostlivosti, napr. národnostné menšiny a ľudia s nízkymi príjmami, na starostlivosť o ľudí trpiacich chronickými chorobami, ako aj na rozvoj verejných podporných rehabilitačných zariadení, na začlenenie ľudí s telesným alebo duševným postihnutím a starých ľudí do spoločnosti a na ich podporu, aby sa im pomohlo viesť samostatný život a nemuseli byť umiestnení v ústavoch;

47. konštatuje, že verejné financovanie zdravotnej starostlivosti prispieva k ochrane voči finančnému riziku nezávisle od osobného zlého zdravotného stavu, čím sa podporuje rovnosť a sociálne zabezpečenie, kým na druhej strane mechanizmy založené na súkromných príspevkoch zahŕňajú len obmedzené alebo vôbec žiadne zdieľanie rizík a zvyčajne spájajú platby s rizikom ochorenia a schopnosťou platiť, a verejné financovanie zdravotnej starostlivosti zároveň zaručuje trvalo udržateľné financovanie nezávislé od demografických zmien;

48. uznáva význam verejného financovania pri dosahovaní cieľa solidarity a veľké rozdiely v úrovni verejného a súkromného financovania zdravotnej starostlivosti medzi členskými štátmi; odporúča, aby Komisia vykonala prieskum a stanovila úroveň a rozsah verejného financovania, ktoré spĺňa cieľ solidarity, a to pre systém ako celok a pre konkrétne oblasti služieb;

49. berie na vedomie rastúcu popularitu trhových riešení a privatizácie v oblasti financovania zdravotnej starostlivosti ako všelieku na nárast nákladov, neefektívnosť a problémy s kvalitou starostlivosti, predovšetkým v nových členských štátoch; berie na vedomie rastúci počet dôkazov o tom, že účelová privatizácia systémov sociálneho a zdravotného poistenia, cieľ dosiahnuť zisk a konkurencia medzi finančnými sprostredkovateľmi zvyčajne zdražuje správu systémov zdravotnej starostlivosti, zatiaľ čo ich prínosy v zmysle obmedzenia nákladov, efektívnosti a kvality starostlivosti sú pochybné; z tohto dôvodu odporúča, aby si členské štáty s modelom jedného platiteľa tento model ponechali;

50. poznamenáva, že pre systémy zdravotnej starostlivosti financované prevažne z príspevkov sociálneho poistenia na báze zamestnania môže byť výhodou rozšírenie príjmovej základne o príjmy nesúvisiace so mzdami;

51. poukazuje na skutočnosť, že vzhľadom na slobodné poskytovanie služieb a právo osôb poistených v systémoch zdravotného poistenia vybrať si slobodne lekára alebo zdravotnícke zariadenie nie je prípustné, aby členské štáty odmietali hradiť svojim občanom každé liečenie poskytnuté v zahraničí, avšak členské štáty môžu stanoviť (pevné) individualizované stropy vzniknutých nákladov a nie sú povinné hradiť liečbu, ktorú by ich občania nedostali doma;

52. vyzýva členské štáty, aby sa pri prijímaní reformných politík zameraných na rekonštrukciu právneho rámca, ktoré podporia ich vnútroštátne systémy zdravotnej starostlivosti, vyhli čisto finančnému prístupu;

53. je hlboko presvedčený, že začiatkom každej reformy by mala byť podrobná analýza existujúceho zdravotného (finančného) systému slúžiaca na odhalenie slabých a problematických miest, spojená s pochopením kontextových faktorov, ktoré môžu prispieť k úspešnej reforme alebo jej prekážať; očakáva, že členské štáty si plne uvedomujú značný vplyv reforiem v oblasti zdravotnej starostlivosti na funkčnosť, kapacitu a efektívnosť ich systémov zdravotnej starostlivosti, ako aj riziká, ktoré môžu nedostatočne alebo neprimerane pripravené reformné opatrenia priniesť v oblasti kvality a dostupnosti služieb zdravotnej starostlivosti občanom a ich zamestnateľnosti;

54. vyzýva členské štáty, aby radšej zvážili celú škálu funkcií a politík financovania zdravotníctva a nezameriavali sa len na príspevkové mechanizmy; je presvedčený, že zvyšovanie úrovne príspevkov na báze zamestnania či zvyšovanie podielu súkromných príspevkov pacientov na nákladoch služieb zdravotnej starostlivosti nie sú správnymi politikami a môžu viesť ku katastrofálnym následkom, pretože neprijateľným spôsobom obmedzujú prístup občanov s nízkymi príjmami k celej škále služieb zdravotnej starostlivosti;

55. je presvedčený o tom, že prístup občanov s nízkymi príjmami k vysokokvalitným službám zdravotnej starostlivosti by sa mal jednoznačne považovať za prioritu, ktorá je veľmi úzko spätá s európskymi hodnotami solidarity a rovnakých práv, a vytvára predpoklady pre úspešné dosiahnutie lisabonského cieľa plnej zamestnanosti;

56. vyzýva Komisiu, aby zohľadnila aspekty rovnakých práv všetkých občanov EÚ na vysokú kvalitu systémov zdravotnej starostlivosti a aby zahrnula záruky potrebné na odstránenie diskriminácie občanov v súvislosti s financovaním do revízie antidiskriminačnej legislatívy Spoločenstva alebo do každého nového právneho nástroja, ktorý sa týka otázky prístupu k službám zdravotnej starostlivosti;

57. odporúča, aby členské štáty prispievali k efektívnosti a spravodlivosti vo svojich systémoch zdravotnej starostlivosti znižovaním počtu centier pre prípad rizík alebo – ešte lepšie – vytvorením jedného vnútroštátneho centra, ktoré môže uľahčiť strategické riadenie a koordináciu celého zdravotného systému;

*

* *

58. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii, Výboru pre zamestnanosť, Výboru pre sociálnu ochranu a vládam a parlamentom členských štátov a kandidátskych krajín.

(1) Vec C-262/88, Zb. 1990, s. I-1889.

(2) Ú. v. EÚ C 175 E, 10.7.2008, s. 401.

(3) Ú. v. EÚ C 282 E, 6.11.2008, s. 463.

(4) Prijaté texty, P6_TA(2008)0066.

(5) Ú. v. ES C 85, 17.3.1997, s. 186.

(6) Prijaté texty, P6_TA(2008)0094.

(7) Ú. v. ES L 359, 19.12.1986, s. 56.

(8) Ú. v. EÚ C 175 E, 10.7.2008, s. 392.

(9) Ú. v. EÚ L 235, 23.9.2003, s. 10.