(132)

Komisia pri stanovení svojej budúcej politiky zohľadnila najmä tieto hľadiská: a) Ak poľnohospodár stratí dobytok v dôsledku choroby zvierat, alebo ak je jeho úroda postihnutá ochorením rastlín, nepredstavuje to za normálnych okolností prírodnú katastrofu alebo mimoriadnu udalosť v zmysle zmluvy. V takých prípadoch môže Komisia povoliť pomoc na poskytnutie kompenzácie za vzniknutú stratu a pomoc na zabránenie budúcich strát iba na základe článku 87 ods. 3 písm. c) zmluvy, ktorý ustanovuje, že pomoc na uľahčenie rozvoja určitých činností možno považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom, ak neovplyvňuje podmienky obchodovania do miery, ktorá je v rozpore so spoločný záujmom; b) V súlade s uvedenými zásadami Komisia zastáva názor, že vyplatenie pomoci poľnohospodárom s cieľom kompenzácie strát vyplývajúcich z chorôb zvierat alebo rastlín možno akceptovať iba ako súčasť vhodného programu na úrovni Spoločenstva, štátu alebo regiónu na prevenciu, kontrolu alebo eradikáciu príslušnej choroby. Pomoc, ktorá iba jednoducho kompenzuje poľnohospodárom vzniknuté straty bez toho, aby sa vykonali akékoľvek kroky na nápravu problému pri jeho zdroji, treba považovať za čistú prevádzkovú pomoc, ktorá je nezlučiteľná so spoločným trhom. Komisia bude preto vyžadovať, aby existovali ustanovenia Spoločenstva alebo vnútroštátne ustanovenia, stanovené buď zákonom, nariadením, alebo administratívnym úkonom ustanovujúce, že kompetentné vnútroštátne orgány by sa mali zaoberať príslušnou chorobou buď zorganizovaním opatrení na jej eradikáciu, najmä prostredníctvom záväzných opatrení zabezpečujúcich vznik náhrad, alebo počiatočným zavedením výstražného systému, ktorý bude v náležitých prípadoch kombinovaný s pomocou podporujúcou jednotlivcov, aby sa zúčastnili na preventívnych opatreniach na dobrovoľnom základe (31). Predmetom opatrení pomoci preto môžu byť iba choroby, ktoré sú záležitosťou verejných orgánov, a nie opatrenia, za ktoré musia zodpovednosť prebrať samotní poľnohospodári; c) Ciele opatrení pomoci by mali byť buď: (i) preventívne v tom, že obsahujú opatrenia skríningu alebo analýzy, vykynoženie škodcov, ktorí môžu prenášať chorobu, preventívnu vakcináciu zvierat alebo ošetrovanie úrody a preventívnu porážku dobytka, resp. zničenie úrody, alebo (ii) kompenzačné v tom, že sa postihnutý dobytok porazí alebo sa úroda zničí na príkaz alebo odporúčanie verejných orgánov, resp. uhynie ako výsledok vakcinácií alebo iných opatrení odporúčaných alebo nariadených kompetentnými orgánmi, alebo (iii) kombinované v tom, že na schému kompenzačnej pomoci za straty vyplávajúce z choroby sa vzťahuje podmienka, že príjemca za zaviaže vykonať vhodné budúce preventívne opatrenia stanovené verejnými orgánmi. d) V záujme zlepšenia riadenia rizík by sa mala zohľadniť skutočnosť, či správanie poľnohospodára (napr. výber výrobných postupov) prispelo k zvýšenému riziku choroby; e) Tak ako v minulosti, náhrada za choroby zvierat a rastlín by sa mala obmedziť na úroveň prvovýroby (poľnohospodárov). V prípade spoločností pôsobiacich v oblasti spracovania a odbytu poľnohospodárskych výrobkov treba vplyv takýchto chorôb na ich činnosť pokladať za bežné riziko podnikania. Ak takéto spoločnosti čelia hospodárskym problémom v dôsledku chorôb zvierat alebo rastlín, možno ich podporiť prostredníctvom záchrannej a reštrukturalizačnej pomoci. Ďalšiu možnosť podpory takýchto spoločností predstavuje začlenenie spoločností na spracovanie a odbyt poľnohospodárskych výrobkov do nariadenia de minimis, ktoré sa vzťahuje na nepoľnohospodárske spoločnosti a otvára možnosti podpory do výšky 200 000 EUR na spoločnosť a tri fiškálne roky; f) Pokiaľ ide o pomoc na testy TSE (prenosné spongiformné encefalopatie), zohľadnili sa tieto hľadiská: (i) testy slúžia na to, aby zabránili rozšíreniu TSE, choroby, ktorá vzbudzuje mimoriadnu obavu z hľadiska ochrany zdravia človeka; (ii) existuje riziko narušenia hospodárskej súťaže, ktoré vyplýva z odlišných úrovní poskytovanej štátnej pomoci, minimálne pokiaľ ide o jatočný hovädzí dobytok. Väčšina členských štátov však v súčasnosti poskytuje určitú štátnu pomoc. Ceny za testy TSE sa medzi členskými štátmi naďalej odlišujú. S cieľom znížiť riziko narušenia hospodárskej súťaže, ktoré by mohla spôsobiť pomoc poskytnutá na testy TSE u hovädzieho dobytka zabitého na účely konzumácie človekom, a s cieľom podporiť výskum zameraný na nízkonákladové testy by sa pomoc mala obmedziť na 40 EUR, čo je približne najlepšia cena, ktorá je v súčasnosti dostupná v Spoločenstve; (iii) existuje obava, že prinútenie poľnohospodárov, aby platili náklady na testovanie uhynutého dobytka, by mohlo spôsobiť, že niektorí z nich by sa pokúsili vyhnúť sa kontrole nelegálnym odstránením kadáverov, čo by znížilo spoľahlivosť štatistických údajov a spôsobilo by vznik zdravotných rizík; (iv) pokiaľ ide o zvieratá s nízkou hodnotou, ako sú ovce a kozy, testy TSE môžu byť drahšie, ako je hodnota zvieraťa. Donútenie vlastníkov platiť za testy by mohlo mať za následok, že takéto zvieratá by sa predávali bez testovania, čo by opäť znížilo dostupnosť údajov; (v) tak v prípade uhynutého dobytka, ako aj v prípade zvierat s nízkou hodnotou sa riziko narušenia hospodárskej súťaže poskytnutím pomoci zdá byť nižšie než v prípade jatočného dobytka; (g) pokiaľ ide o pomoc na uhynutý dobytok, zohľadnili sa tieto hľadiská: (i) uhynutý dobytok je bežným javom pri chove živých zvierat, a preto je súčasťou normálnych výrobných nákladov; (ii) pravidlo „znečisťovateľ platí“ (32) ustanovuje primárnu zodpovednosť výrobcov za riadnu starostlivosť o odstránenie uhynutého dobytka a za financovanie nákladov, ktoré sú s tým spojené; (iii) poskytnutie pomoci za odstránenie odpadu môže ísť proti zásade uplatňovanej v poľnohospodárstve, že pomoc by sa mala poskytnúť iba na činnosť, ktorá ide nad rámec dobrej poľnohospodárskej praxe. Právne predpisy Spoločenstva, ktoré sú súčasťou osvedčených poľnohospodárskych postupov, si vyžadujú riadne odstránenie uhynutých zvierat; (iv) náklady na odstránenie uhynutého dobytka môžu byť vysoké, predovšetkým tam, kde treba odstrániť uhynuté kusy ťažkého dobytka, ako napríklad hovädzieho dobytka alebo koní zo vzdialených miest; (v) je ťažké kontrolovať, čo poľnohospodári robia s uhynutým dobytkom. Existuje riziko, že uhynutý dobytok sa odstráni nelegálne, čo predstavuje vážne zdravotné riziká; (vi) tam, kde treba uhynutý dobytok testovať na prítomnosť TSE, by jeho nekontrolované odstraňovanie s cieľom vyhnúť sa nákladom na test mohlo predstavovať ďalší problém a to, že tieto zvieratá sa netestujú, aj keď by malo platiť, že práve tieto zvieratá by sa mali testovať, aby sa zabezpečili spoľahlivé štatistické údaje o TSE; (vii) riziká narušenia hospodárskej súťaže štátnou pomocou poskytnutou na odstránenie uhynutého dobytka sa pokladajú za pomerne nízke; (viii) štátna pomoc by sa mala akceptovať iba pre uhynutý dobytok vyskytujúci sa na úrovni poľnohospodárov a nie na akejkoľvek ďalšej úrovni, napr. na úrovni bitúnkov, kde je kontrola jeho správneho odstraňovania jednoduchšia; (ix) ak sa znižuje počet zvierat z dôvodu choroby na základe verejného príkazu, náhrada pre poľnohospodára by sa mala naďalej skúmať a schvaľovať na základe všeobecných pravidiel pre náhrady za choroby zvierat uvedených v podkapitole V.B.4. Pokiaľ ide o TSE, v článku 13 ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 z 22. mája 2001, ktorým sa stanovujú pravidlá prevencie, kontroly a eradikácie niektorých prenosných spongiformných encefalopatií (33), sa ustanovuje, že „majitelia sú za stratu zvierat usmrtených alebo zlikvidovaných výrobkov živočíšneho pôvodu v súlade s článkom 12 ods. 2 a ods. 1 písm. a) a c) tohto článku bez prieťahov odškodnení“; h) pokiaľ ide o pomoc na odstránenie odpadu z bitúnkov, zohľadnili sa tieto hľadiská: (i) odpadom z bitúnkov je každý odpad vyskytujúci sa na úrovni bitúnkov, závodov na spracovanie mäsa alebo mäsiarstiev, najmä vrátane vedľajších živočíšnych výrobkov spadajúcich do kategórií 1, 2 a 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 z 3. októbra 2002, ktorým sa stanovujú zdravotné predpisy týkajúce sa živočíšnych vedľajších produktov neurčených pre ľudskú spotrebu (34); (ii) odstraňovanie a ničenie odpadu z bitúnkov je hlavným faktorom nákladov pre bitúnky a závodov na spracovanie (a pre ich zákazníkov, ak sú za to spoplatňovaní); (iii) zásada „znečisťovateľ platí“ ustanovuje hlavnú zodpovednosť pre výrobcov za odstránenie uhynutého dobytka a za financovanie s tým spojených nákladov; (iv) poskytnutie štátnej pomoci na toto odstránenie odpadu môže prestavovať vážne narušenie hospodárskej súťaže; (v) kontrola by mala zvyčajne zabezpečiť správne nakladanie s odpadom z bitúnkov; (vi) medzi väčšinou členských štátov existuje široká zhoda v tom, že náklady na odstránenie odpadu z bitúnkov by mali znášať prevádzkovatelia, ktorí sú za to zodpovední; (vii) zdá sa preto primerané, ak sa jasne vylúči štátna pomoc na náklady na odstraňovanie odpadu z bitúnkov alebo na iné prevádzkové náklady bitúnkov. Štátna pomoc na investície vykonané vo vzťahu k odstraňovaniu odpadu z bitúnkov sa preskúma podľa príslušných pravidiel platných pre investičnú pomoc.