SK Úradný vestník Európskej únie C 327/1

Oznámenie Komisie o uplatňovaní právnych predpisov EÚ v oblasti potravín a ochrany spotrebiteľov v prípadoch dvojakej kvality výrobkov – konkrétny prípad potravín

(2017/C 327/01)

Voľný pohyb tovaru je jednou zo štyroch základných slobôd jednotného trhu. Jednotný trh s tovarom podporuje inováciu na produktových trhoch a zároveň prispieva k tomu, aby mali v celej Európe podnikateľské subjekty viac možností a spotrebitelia väčší výber.

Voľný pohyb tovaru nutne neznamená, že každý výrobok musí byť totožný vo všetkých kútoch jednotného trhu. Tak ako si spotrebitelia ľubovoľne môžu vybrať, ktorý výrobok si kúpia, tak môžu prevádzkovatelia podnikov ľubovoľne umiestňovať na trh a predávať tovar s odlišným zložením alebo vlastnosťami za predpokladu, že v plnej miere rešpektujú právne predpisy EÚ (či už ide o bezpečnosť výrobkov, označovanie, alebo iné horizontálne, prípadne odvetvové právne predpisy). Na to, aby podnikateľské subjekty zostali úspešnými, musia reagovať na rôzne trendy v dopyte, na logistické otázky a na novovznikajúce technológie, ako aj neustále prispôsobovať a inovovať svoje výrobky. Dokonca aj výrobky tej istej značky môžu mať odlišné vlastnosti v dôsledku legitímnych faktorov, akými sú miesto výroby alebo preferencie spotrebiteľov v cieľových regiónoch. Obavy však môže vyvolávať umiestňovanie výrobkov s odlišným zložením pod tou istou značkou na trh, čo potenciálne uvádza spotrebiteľa do omylu.

EÚ vypracovala komplexný legislatívny rámec na ochranu práv spotrebiteľov. Účinná ochrana spotrebiteľov je základom efektívneho a dobre fungujúceho trhu. Tento rámec zahŕňa ochranu spotrebiteľov pred zavádzajúcimi informáciami a obchodnými praktikami.

Otázka dvojakej kvality určitých výrobkov (1), a najmä potravinových výrobkov, je zdrojom čoraz väčších obáv. V marci 2017 Európska rada privítala iniciatívu Komisie viac sa zaoberať touto problematikou. Predseda Juncker v svojej správe o stave Únie jednoznačne zdôraznil (2), že v Únii rovných nemôžu existovať spotrebitelia druhej triedy a nemôže byť prípustné, „aby sa v niektorých častiach Európy občanom predávali potraviny nižšej kvality ako v iných krajinách, napriek tomu, že ich obal a označenie sú totožné“. V snahe obnoviť dôveru a vieru občanov v jednotný trh Komisia vynakladá úsilie vo viacerých oblastiach a ako na prvú sa rozhodla zamerať sa na oblasť potravín.

Toto úsilie je kombináciou dialógu so zainteresovanými stranami s praktickými krokmi na to, aby zodpovedné orgány mohli prijať konkrétne opatrenia. V nadväznosti na diskusiu v Európskej rade v marci 2017 Komisia predostrela túto otázku fóru na vysokej úrovni pre lepšie fungovanie potravinového dodávateľského reťazca, aby iniciovala dialóg medzi priemyslom, spotrebiteľmi a vnútroštátnymi orgánmi. V tomto dialógu sa bude v nadchádzajúcich mesiacoch pokračovať. Komisia okrem toho pripravuje konkrétne opatrenia na zabezpečenie spoľahlivých a porovnateľných dôkazov a začína oblasťou potravín. Ako krok smerom k porovnateľným a záväzným testom v celej EÚ vypracúva Spoločné výskumné centrum usmernenia pre spoločnú metodiku testovania. Je to nevyhnutné na posúdenie rozsahu tejto otázky a poskytnutie dôveryhodných údajov potrebných na prijatie opatrení.

Ďalším krokom na podporu zrozumiteľnosti a transparentnosti by bolo zlepšenie informácií o presnom obsahu výrobku. V oblasti potravín Komisia v súčasnosti diskutuje so zástupcami podnikov, najmä výrobcami potravín a maloobchodníkmi s potravinami o tom, ako zabezpečiť úplnú transparentnosť zloženia výrobkov (presahujúcu súčasné právne záväzky). Jedna možnosť, ktorá sa práve skúma, je kódex správania, v ktorom by sa stanovili záväzné normy, aby sa zabránilo problémom dvojakej kvality. A napokon sa Komisia spolu s orgánmi pre vnútroštátnu ochranu spotrebiteľa a pre oblasť potravín zaoberá presadzovaním príslušných právnych predpisov EÚ.

Týmto oznámením sa prispieva k celkovej stratégii a napomáha sa praktickému uplatňovaniu existujúcich právnych predpisov. Pre riešenie otázky dvojakej kvality výrobkov je relevantných viacero právnych predpisov EÚ. Obzvlášť v prípade potravinových výrobkov, na ktoré je toto oznámenie zamerané, sú to tieto:

— „nariadenie o všeobecných zásadách potravinového práva“ (3), ktorého cieľom je zabezpečiť, aby sa na trh EÚ umiestňovali len bezpečné potravinové výrobky a aby boli spotrebitelia presne informovaní a neboli uvádzaní do omylu, pokiaľ ide o zloženie a vlastnosti potravinových výrobkov ponúkaných na predaj,

— „nariadenie o poskytovaní informácii o potravinách spotrebiteľom“ (4), ktorým sa stanovujú pravidlá a požiadavky na označovanie vrátane povinného poskytovania úplného zoznamu zložiek, čím sa umožní spotrebiteľom, aby boli plne informovaní o zložení potravinových výrobkov (5),

— „smernica o nekalých obchodných praktikách“ (6), ktorou sa zabezpečuje, aby spotrebitelia neboli uvádzaní do omylu ani vystavovaní agresívnemu marketingu a aby všetky tvrdenia obchodníkov v EÚ boli jednoznačné, presné a odôvodnené. Jej úlohou je, umožniť spotrebiteľovi robiť informované a zmysluplné rozhodnutia. Táto horizontálna smernica sa uplatňuje na mnohé obchodné praktiky, ktoré sú takisto regulované inými všeobecne platnými právnymi predpismi EÚ alebo právnymi predpismi EÚ pre konkrétne odvetvia, napríklad pre potraviny, hračky, kozmetiku, čistiace prostriedky a iné, ale len na tie aspekty, ktoré nie sú zahrnuté v právnych predpisoch platných pre príslušné odvetvie.

Úlohou členských štátov, a najmä vnútroštátnych orgánov pre spotrebiteľov a potraviny, je zabezpečiť dodržiavanie spotrebiteľského acquis EÚ a na vnútroštátnej úrovni presadzovať európske právne predpisy o bezpečnosti a označovaní potravín. Komisia je však odhodlaná vnútroštátnym orgánom pomáhať a poskytovať im potrebnú podporu a usmernenie. V tomto oznámení sa príslušný legislatívny rámec upresňuje s cieľom poskytnúť vnútroštátnym orgánom náležité nástroje a ukazovatele na zabezpečenie riadneho presadzovania právnych predpisov. Malo by sa to vnímať ako prvý krok iniciatívy Komisie na podporu vnútroštátnych orgánov na presadzovanie právnych predpisov v ich úsilí zamedziť nekalým praktikám. Môže sa ďalej aktualizovať na základe nových údajov vychádzajúcich zo spoločnej metodiky testovania a pre výrobky iné než potraviny.

1. Požiadavky na čestné informácie podľa nariadenia (EÚ) č. 1169/2011

V zmysle článku 8 nariadenia (ES) č. 178/2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, ktorého cieľom je predchádzať uvádzaniu spotrebiteľov do omylu, nariadením (EÚ) č. 1169/2011 o poskytovaní informácií o potravinách spotrebiteľom (ďalej len „nariadenie o informáciách o potravinách“) sa zavádza komplexný právny rámec zameraný na zabezpečenie nielen vysokej úrovne ochrany zdravia spotrebiteľov a ich sociálnych a ekonomických záujmov, ale aj voľného pohybu bezpečných a zdravých potravín v rámci jednotného trhu EÚ.

Na tento účel sa v nariadení o informáciách o potravinách zavádza všeobecná zásada o tom, že informácie o potravinách nesmú uvádzať do omylu, a to najmä:

— ak ide o vlastnosti potraviny vrátane informácií o jej charaktere, identite, vlastnostiach, zložení, množstve, trvanlivosti, krajine pôvodu alebo mieste pôvodu, spôsobe výroby alebo produkcie a

— poukazovaním na prítomnosť konkrétnej potraviny alebo zložky na základe vzhľadu, opisu alebo zobrazení, hoci v skutočnosti prirodzene prítomná zložka alebo bežne používaná zložka v tejto potravine sa nahradila inou zložkou alebo inou prísadou.

Uvedené nariadenie takisto stanovuje zoznam povinných informácií, ktoré by sa vo všeobecnosti mali vždy pre všetky druhy potravín uvádzať: predovšetkým názov potraviny, zoznam zložiek, množstvo určitých zložiek alebo kategórií zložiek, informácie o alergénoch, výživové údaje atď. Informácie o potravinách musia byť presné, jasné a ľahko zrozumiteľné pre spotrebiteľa. Na tento účel sú v nariadení stanovené konkrétne požiadavky na prezentáciu povinných informácií vrátane minimálnej veľkosti písma.

Pri dosahovaní spoločného výkladu a napomáhaní pri uplatňovaní pravidiel nariadenia o informáciách o potravinách útvary Komisie intenzívne spolupracovali s príslušnými orgánmi členských štátov a v súčasnosti sa dokončujú posledné detaily oznámenia, ktoré má Komisia čoskoro prijať. Oznámením Komisie C(2017) 4864 final z 13. júla 2017 boli takisto vydané konkrétne usmernenia, pokiaľ ide o informácie o látkach alebo výrobkoch spôsobujúcich alergie alebo neznášanlivosť.

Pre príslušné orgány presadzovania právnych predpisov by preto kontrola dodržiavania nariadenia o informáciách o potravinách mala byť prvým krokom pri preskúmaní toho, či sa umiestňovanie potravinárskych výrobkov na trh uskutočňuje v súlade s právnymi predpismi.

2. Informačné postupy, pokiaľ ide o vlastnosti výrobkov, na ktoré sa vzťahuje smernica 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách

Interakcia s potravinovým právom, a najmä nariadením o informáciách o potravinách – zásada lex specialis a jej vplyv na presadzovanie právnych predpisov

Na základe zásady lex specialis zakotvenej v článku 3 ods. 4 smernice o nekalých obchodných praktikách v prípadoch rozporu alebo prekrývania medzi ustanoveniami smernice o nekalých obchodných praktikách a právnych predpisov Únie platných pre konkrétne odvetvia upravujúcich osobitné aspekty nekalých obchodných praktík, majú prednosť a na tieto osobitné aspekty sa použijú uvedené právne predpisy pre konkrétne odvetvie (7). Smernica o nekalých obchodných praktikách bude však aj naďalej relevantná na posudzovanie prípadných ďalších aspektov obchodných praktík, na ktoré sa nevzťahujú právne predpisy platné pre konkrétne odvetvie. Smernica o nekalých obchodných praktikách môže byť zvyčajne komplementárne použitá spolu s pravidlami EÚ platnými pre konkrétne odvetvia. Keďže v článku 11 smernice o nekalých obchodných praktikách sa od všetkých členských štátov vyžaduje, aby zabezpečili vhodné a účinné prostriedky na boj proti nekalým obchodným praktikám, v tých členských štátoch, kde sú rôzne orgány zodpovedné za presadzovanie smernice o nekalých obchodných praktikách a príslušných pravidiel platných pre konkrétne odvetvia, príslušné orgány by mali úzko spolupracovať s cieľom zaistiť, aby výsledky ich jednotlivých preskúmaní toho istého obchodníka a/alebo obchodných praktík boli konzistentné (8).

Je takisto dôležité zdôrazniť, že informácie vyžadované v právnych predpisoch EÚ platných pre konkrétne odvetvia v spojitosti s obchodnou komunikáciou vrátane reklamy a marketingu sa považujú za „podstatné“ v zmysle smernice o nekalých obchodných praktikách (9). Za podstatné informácie sa označujú kľúčové informácie, ktoré sú prevádzkovatelia podnikov povinní poskytovať spotrebiteľom, ktorí takto môžu urobiť informované rozhodnutia o obchodných transakciách. (10) Neposkytnutie takýchto podstatných informácií sa môže považovať za klamlivú obchodnú praktiku, ak toto vynechanie možno považovať za dôvod, v dôsledku ktorého urobí priemerný spotrebiteľ rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by inak neurobil.

Napríklad v nariadení o informáciách o potravinách sa vyžaduje, aby prevádzkovatelia podnikov poskytovali presné informácie o výrobkoch, ako je množstvo určitých zložiek alebo kategórií zložiek. Toto je „podstatná“ informácia v zmysle článku 7 ods. 5 smernice o nekalých obchodných praktikách. Vynechanie týchto informácií by sa po hodnotení jednotlivých prípadov mohlo považovať za natoľko zavádzajúce, že pravdepodobne ovplyvní rozhodnutia priemerného spotrebiteľa o obchodných transakciách.

Uplatňovanie smernice o nekalých obchodných praktikách na obchodné praktiky

Smernica o nekalých obchodných praktikách funguje ako záchranná sieť, ktorá zabezpečuje, že je možné zachovať vysokú spoločnú úroveň ochrany spotrebiteľa vo všetkých odvetviach, a dopĺňa iné právne predpisy EÚ a vypĺňa medzery, ktoré sa v nich nachádzajú. Smernica o nekalých obchodných praktikách zakazuje akúkoľvek obchodnú praktiku, ak obsahuje nepravdivé informácie alebo akokoľvek uvádza do omylu, alebo je spôsobilá uviesť do omylu priemerného spotrebiteľa, a to aj keď sú tie informácie vecne správne, pokiaľ ide o hlavné znaky výrobku, v každom prípade spôsobí alebo pravdepodobne spôsobí, že priemerný spotrebiteľ sa rozhodne o obchodnej transakcii tak, ako by sa inak nerozhodol.

Zhodnotenie toho, či je obchodná praktika v rozpore so smernicou o nekalých obchodných praktikách vyžaduje, aby sa obchodné praktiky posudzovali od prípadu k prípadu.

Umiestňovanie výrobkov na trh v totožnom balení a pod tou istou značkou, ale s odlišným zložením a zmyslovým profilom by mohlo byť v rozpore s ustanoveniami smernice o nekalých obchodných praktikách, ak možno v jednotlivých prípadoch preukázať, že:

— spotrebitelia majú oprávnené konkrétne očakávania od výrobku v porovnaní s „referenčným výrobkom“ a výrobok sa od týchto očakávaní výrazne odchyľuje,

— obchodník vynechá alebo neposkytne dostatočné informácie spotrebiteľom, ktorí si neuvedomia, že možno existuje rozdiel v porovnaní s ich očakávaniami,

— tieto neprimerané alebo nedostatočné informácie pravdepodobne narušia ekonomické správanie priemerných spotrebiteľov, napríklad tým, že sa rozhodnú kúpiť si tovar, ktorý by si inak nekúpili.

Na opis „referenčného výrobku“ by mohli byť užitočné tieto kritériá:

i) výrobok je umiestňovaný na trh v niekoľkých členských štátoch v „totožnom balení a pod tou istou značkou“,

ii) uvedený výrobok sa predáva vo väčšine týchto členských štátov s identickým zložením a

iii) spotrebiteľovo vnímanie hlavných vlastností tohto výrobku zodpovedá zloženiu tohto výrobku tak, ako sa vo väčšine týchto členských štátov uvádza v reklame.

Spoločné výskumné centrum vďaka svojej prebiehajúcej práci poskytne ďalšie ukazovatele na zlepšenie porovnávacích testov potravín.

Na vykonanie takéhoto posúdenia od prípadu k prípadu by mohlo byť užitočné najprv preskúmať:

— hlavné vlastnosti výrobku, ktoré priemerný spotrebiteľ pravdepodobne berie do úvahy, keď sa rozhoduje o kúpe, a ktoré zohľadňuje pri svojom pozitívnom či negatívnom rozhodnutí o obchodnej transakcii (11),

— či boli informácie o hlavných vlastnostiach konkrétneho výrobku vynechané alebo nejasné,

— či chýbajúce alebo nejasné informácie o hlavných vlastnostiach pravdepodobne zmenia spotrebiteľovo rozhodnutie o obchodnej transakcii.

Hlavné vlastnosti, ktoré spotrebitelia zvažujú pri kúpe značkových výrobkov

Existencia jedného alebo niekoľkých značkových výrobkov vo všeobecnej ponuke určitej kategórie spracovaných potravinárskych výrobkov (napr. káva, čokoláda, čaje, nealkoholické nápoje atď.) ovplyvňuje väčšinu spotrebiteľov pri ich výbere. Rozhodnutie spotrebiteľa o obchodnej transakcii týkajúce sa značkového výrobku je do veľkej miery založené na jeho vnímaní, čo táto značka preňho predstavuje. Pokiaľ ide o potraviny, ide o subjektívny názor formovaný zmyslovou skúsenosťou každého spotrebiteľa, jeho stravovacími preferenciami a na základe takých faktorov, ako je vystavenie reklame značky a úsilie budovania imidžu.

Priemerný spotrebiteľ si možno značkový výrobok nekúpi, ak je presvedčený, že sa výrobok odchyľuje od jeho vnímania toho, aký by príslušný výrobok tejto značky mal byť.

Ťažkosti pri posudzovaní výskytu potenciálne klamlivých prvkov v prezentácii značkových výrobkov spočívajú v tom, že všeobecne známe „značkové“ vlastnosti daného výrobku určitej nie sú preložené do objektívneho, jasného opisu poskytovaného výrobcami. Tieto sú spotrebiteľom naznačované rôznymi nepriamymi prostriedkami komunikácie a/alebo všeobecnými tvrdeniami o tom, že je dobré byť verný značke alebo tomu, čo ju za tie roky urobilo úspešnou. Napríklad, vyjadrenia ako „pôvodný“, „jedinečný“, „recept zakladateľa“, „je jedno, kam pôjdete, všade si na tomto jedle/týchto nápojoch pochutíte“, sa na obaloch potravín objavujú často.

Štúdie o preukázaní vernosti značkám ukazujú, že značky fungujú v mysliach spotrebiteľov ako osvedčenie o kontrolovanej a konštantnej kvalite. Toto vysvetľuje, prečo niektorí priemerní spotrebitelia možno očakávajú, že výrobky určitej značky majú ekvivalentnú, ak nie totožnú kvalitu (12), kdekoľvek a kedykoľvek si ich kúpia, a ak sa majitelia značiek rozhodnú zmeniť akýkoľvek dôležitý prvok zloženia ich výrobkov, budú ich o tom informovať.

Treba takisto pripomenúť, že v rámci jednotného trhu, kde si spotrebitelia všeobecne uvedomujú, že toto je trh, kde nakupujú a kde je zabezpečený voľný obeh tovaru a rovnaký prístup k nemu, a priori neočakávajú, že výrobky tej istej značky, predávané v rôznych krajinách, budú odlišné.

Pre podnikateľské subjekty s potravinami a nápojmi však „konštantná kvalita“ neznamená nevyhnutne totožné výrobky v rozdielnych geografických oblastiach. Je naozaj bežné, že prevádzkovatelia potravinárskych podnikov prispôsobujú svoje výrobky preferenciám miestnych spotrebiteľov a ďalším podmienkam. Najmä zmyslová optimalizácia sa vykonáva, aby vyhovovala stravovacím návykom, ktoré sa môžu v jednotlivých regiónov značne líšiť. Vzhľadom na geografickú a/alebo sezónnu dostupnosť (alebo na špecifické regionálne požiadavky) môžu pri získavaní surovín okrem toho existovať aj objektívne rozdiely, ktoré majú vplyv na zloženie a/alebo chuť výrobkov a ktorým sa výrobcovia môžu preto len ťažko vyhnúť. Takisto sa môžu uviesť na trh nové recepty odzrkadľujúce technologický pokrok alebo stratégie výživovej reformulácie, čo nie je technicky ani ekonomicky možné realizovať súčasne na všetkých trhoch. A napokon, prevádzkovatelia potravinárskych podnikov môžu takisto prispôsobiť zloženie výrobkov cenovej premenlivosti miestneho dopytu.

Možné nekalé praktiky pri umiestňovaní odlišných potravinových výrobkov na jednotnom trhu

Nedostatočné informácie o odlíšení výrobkov ponúkaných v rôznych členských štátoch pod tou istou značkou môžu ovplyvniť rozhodnutia spotrebiteľov o obchodných transakciách.

Po overení súladu s potravinovým právom EÚ, keď majú orgány presadzovania právnych predpisov konkrétne informácie, z ktorých usúdia po analýze jednotlivých prípadov, že praktiky odlišovania konkrétneho prevádzkovateľa potravinárskeho podniku môžu byť nekalými obchodnými praktikami, môžu zvážiť vykonanie kontroly trhu, ktorá bude zahŕňať porovnania rôznych oblastí a krajín. Takéto testy by sa mali vykonávať pomocou spoločného postupu testovania, na ktorom Komisia v súčasnosti pracuje. Výsledky tejto práce by mohli poskytnúť ďalšie údaje a odporúčania k predmetnej otázke.

Ak sa testami identifikujú potravinové výrobky, ktoré:

— majú zdanlivo rovnakú prezentáciu,

— sú uvádzané na trh pod tou istou značkou,

— ale výrazne sa líšia v zložení a/alebo zmyslovom profile.

Orgány presadzovania právnych predpisov musia zobrať do úvahy, na základe jednotlivých prípadov, potrebu podrobnejšieho preskúmania s cieľom posúdiť, či marketing príslušných výrobkov bol v súlade so smernicou o nekalých obchodných praktikách, a to vrátane požiadavky, aby sa správali v súlade s odbornou starostlivosťou (13) v zmysle jej článku 5 ods. 2 Pri predkladaní takéhoto posúdenia špecifických prípadov by sa mali zohľadniť dôvody na diferenciáciu výrobkov, ako aj nasledujúce aspekty, na základe konkrétnych skutočností a okolností každého jedného prípadu a malo by sa vyhodnotiť, či môžu ovplyvniť správanie spotrebiteľov.

— Prezentácia výrobku alebo jeho reklama, ktoré by nabádali spotrebiteľov domnievať sa, že výrobok je totožný na celom jednotnom trhu, ako je napríklad zdôrazňovanie jeho jedinečnosti, jeho pôvodu prvotnej výroby, jeho pôvodnosti, tradičného jedinečného spôsobu výroby alebo receptúry, dodržiavania receptúry vytvorenej pred mnohými rokmi na konkrétnom mieste atď.

— Marketingové stratégie rôznych verzií výrobku, ktoré sú pre spotrebiteľov potenciálne zavádzajúce. Napríklad vo svojej distribučnej stratégii, prevádzkovateľ podniku, ktorý distribuuje výrobky rôznych kvalitatívnych úrovní na celom jednotnom trhu, predáva len nižšie kvalitatívne úrovne v určitých regiónoch/krajinách bez poskytnutia dostatočného množstva informácií, ktoré by spotrebiteľom umožňovali byť informovaní o tom, aká kvalitatívna úroveň je dostupná na ich miestnom trhu.

— Chýbajúce alebo nedostatočné informácie pre spotrebiteľov (prostredníctvom akýchkoľvek komunikačných prostriedkov) o tom, že sa prvky zloženia výrobku zásadne zmenili v porovnaní s minulosťou (napr. použitie novej receptúry) – s tým, že sa berú do úvahy zmeny zloženia ako takého v kontexte politík členských štátov o nutričnej reformulácii, ako aj v súlade s požiadavkou odbornej starostlivosti.

Zatiaľ čo sa posúdenie toho, čo sú „zásadné“ rozdiely, môže zmeniť na základe skutočností a okolností každého prípadu, za zásadný rozdiel v hlavných vlastnostiach výrobku možno všeobecne považovať tieto situácie: i) jedna alebo viacero kľúčových zložiek alebo ich percentuálne zastúpenie vo výrobku sa zásadne líši od porovnávaného „referenčného výrobku“; ii) táto variácia môže potenciálne zmeniť ekonomické správanie priemerného spotrebiteľa, ktorý by urobil iné rozhodnutie o kúpe, keby si bol vedomý tohto rozdielu.

Praktické aspekty

Orgány presadzovania právnych predpisov a smernice o nekalých obchodných praktikách by mali úzko spolupracovať pri týchto preskúmaniach s cieľom zaistiť, aby výsledky ich jednotlivých preskúmaní toho istého prevádzkovateľa podniku a/alebo obchodných praktík, boli konzistentné. Konkrétne:

— Pre jednotlivé potravinové výrobky, by sa mala vykonať predbežná kontrola všetkých požiadaviek stanovených v rámci nariadenia o informáciách o potravinách.

— Pre potravinové výrobky, na ktoré sa uplatňujú normy o ich zložení, by sa mal skontrolovať aj súlad s právnymi požiadavkami príslušných nariadení (14).

— Ak akékoľvek z požadovaných informácií v zmysle uvedeného nariadenia chýbajú alebo je ich prezentácia zavádzajúca, orgány by mali prijať nevyhnutné opatrenia na presadzovanie.

— Podľa smernice o nekalých obchodných praktikách sa môže uskutočniť preskúmanie ďalších potenciálne nekalých obchodných praktík.

Cezhraničná spolupráca

Keďže sa táto otázka týka postupov prevádzkovateľov podnikov na celom jednotnom trhu a má cezhraničný rozmer, príslušné orgány by sa mali snažiť vykonávať uvedené preskúmanie koordinovane podľa nariadenia o spolupráci v oblasti ochrany spotrebiteľa č. 2006/2004 (ďalej len „nariadenie CPC“) (15). V nariadení CPC sú stanovené jasné záväzky o vzájomnej pomoci medzi príslušnými orgánmi, aby sa zabezpečilo, že orgány členského štátu, kde má obchodník sídlo, príjmu potrebné opatrenia na zastavenie porušení, ktoré sa dotýkajú iných spotrebiteľov v iných jurisdikciách Únie. V nariadení sa pre orgány v celej EÚ takisto uvádza povinnosť navzájom sa na možné porušenia upozorňovať a vymieňať si o nich informácie. V prípade zavádzajúcich informácií o vlastnostiach potravinového výrobku by orgány v oblasti ochrany spotrebiteľa krajiny, v ktorej môže byť spotrebiteľom spôsobená škoda, mali v plnej miere využívať nástroje poskytované nariadením CPC a požiadať o pomoc zodpovedajúci orgán/orgány druhého štátu, v ktorom má obchodník sídlo. Nové nariadenie CPC, ktoré bude uplatniteľné v EÚ počnúc od konca roku 2019, vzhľadom na uvedené posilňuje spoluprácu a mechanizmy dohľadu nad súčasným systémom a umožňuje rýchlejšiu a účinnejšiu výmenu informácií a upozornení o porušeniach v celej EÚ. Komisia môže túto prácu podporiť a prideliť finančné prostriedky v rámci programu na ochranu spotrebiteľa.

Posúdenie potenciálne nekalých obchodných praktík v prípade značkových potravinových výrobkov – diagram:

(1) Znamená to tovar umiestňovaný na jednotný trh v jednotlivých členských štátoch EÚ pod tou istou značkou alebo ochrannou známkou, ale s odlišným obsahom, zložením alebo kvalitou.

(2) http://europa.eu/rapid/press-release_SPEECH-17-3165_sk.htm

(3) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 z 28 januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín (Ú. v. ES L 31, 1.2.2002, s. 1).

(4) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1169/2011 z 25. októbra 2011 o poskytovaní informácií o potravinách spotrebiteľom, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a ktorým sa zrušuje smernica Komisie 87/250/EHS, smernica Rady 90/496/EHS, smernica Komisie 1999/10/ES, smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/13/ES, smernice Komisie 2002/67/ES a 2008/5/ES a nariadenie Komisie (ES) č. 608/2004 (Ú. v. EÚ L 304, 22.11.2011, s. 18).

(5) Určité výrobky, napríklad čokoláda, ovocné šťavy a džem, podliehajú špecifickým požiadavkám na zloženie alebo spadajú do systémov kvality, na základe harmonizovaných právnych predpisov EÚ alebo vnútroštátnych právnych predpisov.

(6) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES z 11. mája 2005 o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 84/450/EHS, smernice Európskeho parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („smernica o nekalých obchodných praktikách“) (Ú. v. EÚ L 149, 11.6.2005, s. 22).

(7) Ďalšie právne predpisy platné pre konkrétne odvetvia, pozri napríklad kapitolu IV nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1379/2013 z 11. decembra 2013 o spoločnej organizácii trhov s produktmi rybolovu a akvakultúry, ktorým sa menia nariadenia Rady (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 a zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 104/2000 (Ú. v. EÚ L 354, 28.12.2013, s. 1).

(8) Pozri najmä s. 17 usmernení o vykonávaní/uplatňovaní smernice 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách (možno vyhľadať tu: http://ec.europa.eu/consumers/consumer_rights/unfair-trade/unfair-practices/index_en.htm).

(9) Článok 7 ods. 5 smernice 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách a s. 17 – 19 usmernení o vykonávaní/uplatňovaní smernice 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách.

(10) Článok 7 ods. 1 a článok 7 ods. 2 smernice 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách a s. 69 usmernení o vykonávaní/uplatňovaní smernice 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách.

(11) Tento test udáva, ktoré informácie možno považovať za podstatné alebo inými slovami významné pre spotrebiteľov.

(12) V prípade niektorých kategórií značkových výrobkov, ako sú napríklad parfumy, luxusné výrobky, autá, ľudia hľadajú presne tieto výrobky a obávajú sa falzifikátov. Možno usudzovať, že podobné správanie môže existovať pre všetky druhy spotrebiteľských výrobkov.

(13) Odborná starostlivosť znamená úroveň špeciálnej schopnosti a starostlivosti, ktorú možno rozumne očakávať od prevádzkovateľa podniku pri jeho konaní voči spotrebiteľom, zodpovedajúcu čestným obchodným praktikám a/alebo všeobecnej zásade dobrej viery uplatňujúcej sa v oblasti činnosti prevádzkovateľa podniku. Takisto to zahŕňa aj dodržiavanie kritérií kvality a kontroly, ktoré prevádzkovateľ podniku predkladá, ako sú osvedčenia o kvalite a iné osvedčenia.

Toto zahŕňa zásady, ktoré už boli zakotvené v právnych predpisoch členských štátov pred prijatím smernice o nekalých obchodných praktikách, ako je napríklad „čestná obchodná prax“, „dobrá viera“ a „dobrá trhová praktika“. Tieto zásady zdôrazňujú normatívne hodnoty, ktoré sa uplatňujú v osobitnej oblasti ekonomickej činnosti. Medzi takéto normatívne hodnoty by malo patriť dodržiavanie príslušných právnych predpisov platných pre konkrétne odvetvia a ich usmernení, ako sú opísané v časti 1.

(14) Takto je tomu napríklad v prípade konzervovaného tuniaka, ktorého zloženie je štandardizované nariadením Rady (EHS) č. 1536/92 z 9. júna 1992 ustanovujúcim spoločné trhové normy pre konzervované tuniaky a malé makrely (Ú. v. ES L 163, 17.6.1992, s.1) a nariadením Rady (EHS) č. 2136/89 z 21. júna 1989 ustanovujúcim spoločné trhové normy pre konzervované sardinky (Ú. v. ES L 212, 22.7.1989, s. 79).

(15) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 z 27. októbra 2004 o spolupráci medzi národnými orgánmi zodpovednými za vynucovanie právnych predpisov na ochranu spotrebiteľa („nariadenie o spolupráci v oblasti ochrany spotrebiteľa“) (Ú. v. EÚ L 364, 9.12.2004, s.1).