SK Úradný vestník Európskej únie C 44/109

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Zlé zaobchádzanie so starými ľuďmi“

(2008/C 44/24)

Európska komisia požiadala prostredníctvom listu podpredsedníčky Komisie Margot WALLSTRÖMOVEJ zo 16. mája 2007 Európsky hospodársky a sociálny výbor v súlade s článkom 262 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva o vypracovanie stanoviska na „Zlé zaobchádzanie so starými ľuďmi“.

Odborná sekcia pre zamestnanosť, sociálne veci a občianstvo poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci, prijala svoje stanovisko 2. októbra 2007. Spravodajkyňou bola pani HEINISCH.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 439. plenárnom zasadnutí 24. a 25. októbra 2007 (schôdzi z 24. októbra 2007) prijal 144 hlasmi za, pričom 3 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 Charta základných práv Európskej únie (vyhlásená v Nice 7. decembra 2000) v článku 25 uznáva a rešpektuje právo starých osôb na dôstojný a nezávislý život a na účasť na spoločenskom a kultúrnom živote. V Európe sa počet obyvateľov nad 65 rokov a starších značne zvyšuje. Výzvou do budúcnosti je tieto demografické zmeny pozitívne riešiť a nevnímať jav dlhovekosti ako záťaž pre spoločnosť, ani ako hrozbu pre jednotlivca.

1.2 K tejto úlohe patrí aj zaoberať sa témou zlého zaobchádzania so starými ľuďmi, ktorá je veľmi zanedbávaná a ešte stále sa bagatelizuje a potláča. Zvláštne riziká existujú pre starých ľudí, ktorí sú závislí na opatere alebo sa nachádzajú v ústraní domova alebo opatrovateľského ústavu. EHSV preto dôrazne žiada predsedníctva Rady EÚ, aby sa venovali téme „zlé zaobchádzanie so starými ľuďmi“, najmä s tými, ktorí sú odkázaní na opateru. Určené predsedníctvam EÚ, Komisii, vládam členských štátov.

1.3 Hlavnú zodpovednosť za zabránenie zlému zaobchádzaniu so starými ľuďmi majú členské štáty. Pretože však táto problematika existuje vo všetkých členských štátoch, považuje EHSV vytvorenie celoeurópskej stratégie za nevyhnutné. — Vzhľadom na skutočnosť, že zlé zaobchádzanie so starými ľuďmi predstavuje porušovanie ľudských práv a Charty základných práv Európskej únie, EHSV navrhuje Komisii, aby na základe existujúcich právnych úprav vypracovala obsiahlu stratégiu na zamedzenie tohto zlého zaobchádzania. — Základom tejto celoeurópskej stratégie musí byť štúdia na úrovni EÚ o zlom zaobchádzaní so starými ľuďmi, najmä s tými, ktorí sú odkázaní na opateru. Na uskutočnenie analýzy stavu by mali byť okrem údajov o miere výskytu zaznamenané aj údaje o rôznych formách zlého zaobchádzania, ich príčinách a rizikových faktoroch. Zahrnutá by mala byť oblasť domácej ako aj ústavnej starostlivosti. — Táto štúdia by mala dať do súvislosti rozsah ohrozenia starých ľudí, ich právnu situáciu, ich možnosti získať pomoc a podporu s podmienkami platnými pre zlé zaobchádzanie s deťmi. — V tejto štúdii by mal byť posúdený stav uplatňovania Charty základných práv Európskej únie s cieľom ochrany starých ľudí v členských štátoch. Určené Európskemu parlamentu, Komisii, Generálnemu riaditeľstvu pre zamestnanosť, sociálne veci a rovnosť príležitostí.

1.4 Zlému zaobchádzaniu so starými ľuďmi, najmä s tými, ktorí sú odkázaní na opateru, sa dá účinne zabrániť iba na príslušnej národnej úrovni. Každý členský štát musí v kontexte pripravovanej celoeurópskej stratégie vypracovať národný akčný plán na zamedzenie tohto zlého zaobchádzania, pre ktorý musia byť poskytnuté potrebné prostriedky v každom členskom štáte. V národných akčných plánoch by sa mali zohľadniť predovšetkým tieto aspekty: — Odtabuizovanie zlého zaobchádzania s opatrovanými starými ľuďmi zvyšovaním povedomia verejnosti o situácii ľudí, ktorí sú odkázaní na opateru a ich ošetrovateľov, napr. uskutočňovaním informačných a osvetových kampaní. — Prijímanie rámcových smerníc a právneho základu, ktoré zodpovedajú Charte základných práv Európskej únie. — Vypracovanie národných správ o predchádzaní zlému zaobchádzaniu so starými ľuďmi v domácej a ústavnej starostlivosti. Tieto správy by mali tiež obsahovať informáciu o tom, či v členských štátoch záväzne platia (minimálne) normy týkajúce sa starostlivosti, či boli vytvorené inštitucionalizované formy kontroly a nakoľko úspešné sú tieto právne predpisy pri ochrane starých ľudí v domácej a ústavnej starostlivosti. — Zlepšenie informovanosti, výkonných kompetencií a spolupráce všetkých aktérov a inštitúcií priamo zapojených do poskytovania starostlivosti. Patria sem aj príslušné školenia a iniciatívy pre profesijné skupiny, ktorých sa to obzvlášť týka: zdravotnícky a ošetrovateľský personál, polícia, a tiež vytvorenie práva pre zamestnancov opatrovateľských zariadení ohlasovať zlé zaobchádzanie. — Vytvorenie celoplošného, jednoducho dostupného a (aj) dôverného poradenstva, aby sa včas odstránili nedostatky v informovaní o situácii v opatrovateľstve u všetkých (potenciálne) zúčastnených a postihnutých. — Vytvorenie ponuky na odbremenenie rodinných príslušníkov zabezpečujúcich opateru a poskytovanie poradenstva a podpory profesionálnym opatrovateľom. — Vytvorenie sietí na spoluprácu, školenia a systematickú výmenu informácií všetkých aktérov a inštitúcií priamo zapojených do poskytovania starostlivosti. Určené členským štátom.

1.5 EHSV považuje vzájomnú výmenu osvedčených postupov a modelov v rámci krajiny a medzi krajinami EÚ za bezpodmienečne nutnú na zabezpečenie kvality a vývoja noriem v oblasti poskytovania starostlivosti. Určené členským štátom a EUCPN.

2. Zdôvodnenie

2.1 Staroba a riziko zlého zaobchádzania

2.1.1 Prognózy obyvateľstva naznačujú, že v Európe sa do roku 2050 značne zvýši počet obyvateľov nad 65 rokov a starších (o 58 miliónov alebo 77 %); relatívne najviac zo všetkých vekových skupín pritom stúpne počet veľmi starých ľudí (80- a viacročných). Tento vývoj má vplyv na každodenný život v mnohých oblastiach a predstavuje pre takmer všetky oblasti politiky zvláštne výzvy.

2.1.2 Nielen (ale tiež) v súvislosti s demografickým vývojom je stále naliehavejšie venovať sa otázkam zlého zaobchádzania so starými ľuďmi, pretože je to veľmi zanedbávaná téma, ktorá sa ešte stále bagatelizuje a potláča. Takisto nedostatočné a neúplné sú aj doterajšie empirické údaje.

2.1.3 Kriminálne štatistiky uvádzajú, že muži a ženy nad 60 rokov sú vystavení výrazne menšiemu riziku násilia než mladšie ročníky a aj v prieskumoch viktimizácie starší ľudia zriedkavejšie informujú o svojich skúsenostiach s násilím, než mladší. Kriminálne štatistiky a prieskumy viktimizácie však nie sú veľmi vhodné na zachytenie a zvýraznenie špecifických rizík násilia voči starým ľuďom.

2.1.4 Platí to predovšetkým pre riziká zlého zaobchádzania so starými ľuďmi v najbližšom sociálnom prostredí osobami, ktoré poznajú, dôverujú im a prípadne sú od nich závislí. V minulých desaťročiach veda, politika a prax „objavili“, že v tomto prostredí dochádza k násiliu v značnom rozsahu. V prvom rade sa tak dialo v súvislosti s deťmi a ženami ako obeťami (1), ale iba zriedka v súvislosti so zlým zaobchádzaním so starými ľuďmi.

2.1.5 Podľa definície „Action on Elder Abuse“, ktorú prevzala Svetová zdravotnícka organizácia (WHO) a ktorá sa presadila vo výskume a politike, sa pod zlým zaobchádzaním so starými ľuďmi rozumie každé jednotlivé alebo opakované konanie alebo zanedbanie primeraného konania, ktoré môže viesť k poškodeniu alebo ohrozeniu staršieho človeka (2).

2.1.6 Údaje, ktoré sú k dispozícii, naznačujú, že dochádza k častému, sčasti závažnému zlému zaobchádzaniu so starými ľuďmi, ktoré však – až na výnimky – zostáva neodhalené (3). Reprezentatívny prieskum uskutočnený v roku 2006 v Anglicku, Škótsku, Walese a Severnom Írsku medzi viac než 2000 osobami vo veku 66 rokov a staršími, ktorí žijú v súkromných domácnostiach (vrátane domácností s opatrovateľskou službou) (4), dospel k týmto výsledkom: celkovo 2,6 % opýtaných uvádzalo zlé zaobchádzanie zo strany člena rodiny, priateľa alebo opatrovateľa v posledných dvanástich mesiacoch. Keď sa vezme do úvahy aj zlé zaobchádzanie zo strany susedov a známych, zvýši sa tento podiel na 4 %. Najčastejšou formou zlého zaobchádzania bolo zanedbávanie, nasledovalo finančné využívanie, psychické a fyzické týranie a – najmenej časté – sexuálne zneužívanie. Ženy uvádzajú zlé zaobchádzanie častejšie než muži. Tieto údaje sú porovnateľné so zisteniami z ostatných západných spoločností a približne sa zhodujú s častosťou výskytu domáceho násilia. Jedna štúdia v Španielsku z roku 2004 dospela k záveru, že miera zlého zaobchádzania so starými ľuďmi je takmer rovnako vysoká ako u detí.

2.2 Zlé zaobchádzanie s opatrovanými starými ľuďmi

2.2.1 Pojem „starostlivosť“ je ponímaný široko a siaha od pomoci a podpory v domácnosti až po (stacionárnu) intenzívnu starostlivosť.

2.2.2 Rizikám sú vystavení najmä starí ľudia, ktorí sú odkázaní na opateru alebo sa nachádzajú v ústraní domova alebo opatrovateľského ústavu. Toto prieskumné stanovisko sa preto zameriava na ich situáciu, ich špecifické ohrozenie a možnosti prevencie a intervencie.

2.2.3 S výnimkou najstarších vekových skupín potrebuje opateru iba menšina starých ľudí: koncom roka 2003 bolo v Nemecku odkázaných na opateru 1,6 % ľudí vo veku od 60 do 64 rokov a 9,8 % ľudí vo veku od 75 do 79 rokov, ale 60,4 % ľudí vo veku od 90 do 94 rokov (5). Podľa odhadov sa bude zvyšovať nielen počet starších ľudí (pozri vyššie), ale predovšetkým viac nevládnych a odkázaných na opateru. Očakáva sa nárast počtu ľudí odkázaných na opateru o 116 až 136 %; nárast počtu osôb v ústavoch sociálnej starostlivosti dokonca o 138 až 160 %. Predovšetkým v oblasti veľmi starých ľudí (od 80 rokov) sa bude zvyšovať riziko, že budú potrebovať pomoc a opateru (6).

2.2.4 Zlé zaobchádzanie s opatrovanými starými ľuďmi je chápané ako gerontologický problém a zahŕňa nielen fyzické týranie osôb odkázaných na opateru, ale aj všetko konanie a zanedbávanie, ktoré má vážne negatívne dôsledky na životnú situáciu a zdravotný stav starších ľudí (7). Formy zlého zaobchádzania sú (8): — priame fyzické násilie (bitie, trasenie, štípanie, používanie fyzického donucovania, mechanické obmedzovanie slobody, odopieranie fyzických pomôcok atď.), — nepriame fyzické násilie (neoprávnené podanie liekov, napr. na upokojenie atď.), — pohlavné zneužívanie (nerešpektovanie individuálnej hranice studu, intímne kontakty bez súhlasu atď.), — citové alebo psychické násilie (slovné útoky, nerešpektovanie alebo ignorovanie, citový chlad, sociálna izolácia, vyhrážanie sa fyzickým alebo iným násilím alebo iným zlom, nadávky, ponižovanie atď.), — finančné alebo iné materiálne využívanie (neoprávnené disponovanie majetkom, predaj nehnuteľností bez súhlasu, prehováranie alebo nútenie k peňažným darom, odcudzenie peňazí a hodnotných predmetov až po vymáhanie peňažných výhod vydieraním, starí ľudia ako cieľ kšeftárov atď.), — zanedbávanie (neposkytovanie potrebnej pomoci v bežnom živote, hygienickej a všeobecnej starostlivosti, najmä odopretie potravín a tekutín až po vznik tzv. preležanín – dekubitov – následkom nedostatočnej starostlivosti o osoby pripútané na lôžko atď.), — vyhrážanie sa opustením resp. premiestnením do opatrovateľského ústavu, — zneužívanie starých ľudí ako pokusné osoby bez ich súhlasu príp. proti ich vôli.

2.2.5 K zlému zaobchádzaniu so starými ľuďmi môže dochádzať tak pri domácej ako aj ústavnej starostlivosti. Spoľahlivé údaje o výskyte prípadov násilia voči ľuďom odkázaným na opateru nie sú v Európe k dispozícii. Do nedostatočne preskúmanej oblasti zanedbávania, zlého zaobchádzania a násilia pri opatrovaní seniorov, ktorá je podľa odhadov veľká, je možné nahliadnuť len ojedinele.

2.2.5.1 Pri domácej opatere existujúce štúdie odhadujú podiel výskytu násilia voči opatrovaným osobám medzi 5 a 25 % (9).

2.2.5.2 V jednej nemeckej štúdii (10) o zlom zaobchádzaní a zanedbávaní obyvateľov v domovoch dôchodcov a opatrovateľských ústavoch uviedlo 70 % opýtaných opatrovateľov, že sa sami dopustili násilného alebo problematického konania alebo zanedbávania alebo ho spozorovali u iných opatrovateľoch (11).

2.3 Identifikácia zlého zaobchádzania s opatrovanými ľuďmi

2.3.1 V praxi je často ťažké spozorovať zlé zaobchádzanie. Ako hlavné príčiny nespozorovania zlého zaobchádzania je potrebné uviesť: vysoká miera studu obetí, závislosť od pomoci, starostlivosti a náklonnosti osôb, ktoré s nimi zle zaobchádzajú a z toho vyplývajúci strach z pomsty resp. zhoršenia situácie, faktická neschopnosť vyjadriť sa o prežitom zlom zaobchádzaní spôsobená chorobou, najmä organickým odumieraním mozgu, neistota, ako konať v prípade podozrenia na zlé zaobchádzanie.

2.4 Situácia v domácej starostlivosti

2.4.1 Väčšina starých ľudí žije v súčasnosti svoj každodenný život v súkromnom byte. V mnohých európskych krajinách sú starší ľudia odkázaní na opateru opatrovaní v domácom prostredí, v Nemecku asi dve tretiny. Iba okolo 7 % 65-ročných a starších žije v domovoch. V rodine poskytuje starostlivosť v prvom rade životný partner, na druhom mieste dcéry a nevesty. V prevažnej väčšine tejto starostlivosti síce nedochádza k zlému zaobchádzaniu, ale sa vyskytuje (pozri ods. 2.2.5.1).

2.4.2 Domáca starostlivosť prináša veľkú záťaž, najmä na zdravie ošetrujúcich a ich spoločenské kontakty. Rodiny musia sčasti znášať veľké obmedzenia, aby sa postarali o starých členov rodiny. Problémy zhoršuje nedostatočná príprava na starostlivosť a nedostatočná podpora počas doby opatery. Zvláštnu záťaž spôsobuje starostlivosť o starých ľudí, ktorí trpia demenciou.

2.4.3 Príčinou zlého zaobchádzania v domácej starostlivosti nie je iba preťaženie opatrujúcich, ale mnoho iných rizikových faktorov. K nim patrí kvalita vzťahu pred začatím opatrovania, závislosť na návykových látkach a psychické poruchy ošetrovateľa, pocit sociálnej izolácie a nedostatočnej sociálnej podpory, ale aj agresívne správanie samotných opatrovaných osôb (12).

2.5 Situácia v ústavnej starostlivosti

2.5.1 V súčasnosti je síce v ústavnej starostlivosti iba malá časť starých ľudí, ale počíta sa s výrazným nárastom počtu osôb v opatrovateľských ústavoch, najmä veľmi starých ľudí (pozri ods. 2.2.3). Už teraz sa objavuje trend odklonu od domácej starostlivosti smerom k starostlivosti v stacionárnych opatrovateľských ústavoch alebo k jej ambulantnému poskytovaniu.

2.5.2 V prevažnej väčšine opatrovateľských ústavoch nedochádza k zlému zaobchádzaniu. Platí to predovšetkým pre ústavy, ktoré sú v členských štátoch uznané a kontrolované a ktoré starostlivo dodržiavajú zdravotné predpisy platné v danom štáte.

2.5.3 Niektoré opatrovateľské ústavy však majú zlé meno. Síce takmer neexistujú systematické prieskumy zlého zaobchádzania v opatrovateľských ústavoch, avšak kontroly, ktoré vykonávajú napríklad lekárske služby zdravotníckych poisťovní, ukazujú, že zneužívanie v opatrovateľských ústavoch nie je ojedinelým javom (13).

2.5.3.1 Boli zistené poškodenia a nedostatky v starostlivosti, napr. v poskytovaní stravy a tekutín, predpisovanie privysokých dávok psychofarmák, závažné nedostatky pri zaobchádzaní s liekmi a opatrenia na obmedzovanie slobody pohybu.

2.5.4 V zle vedených opatrovateľských domoch je často možné nájsť namiesto záujmu o ich obyvateľov nedbalosť a ľahostajnosť. Prísny časový rozvrh je často v rozpore so sebaurčením a samostatnosťou obyvateľov opatrovateľských domov.

2.5.5 Nedostatkom času a pracovným preťažením trpia nielen osoby odkázané na opateru, ale sú nespokojní aj opatrovatelia. Predčasný odchod opatrovateľov zo zamestnania a nedostatok kvalifikovaných uchádzačov zostruje personálny problém v opatrovateľských domoch. Snaha podporovať „starostlivosť o starých ľudí“ a urobiť ju atraktívnejšou je v súčasnosti sotva badateľná.

2.6 Analýza a návrhy EHSV

2.6.1 Zlé zaobchádzanie so starými ľuďmi je neprijateľné, nech už sa deje kdekoľvek a v akejkoľvek miere a nesmie byť ďalej prehliadané. Výbor vyzýva predsedníctva Rady EÚ, Európsku komisiu a jednotlivé vlády, aby prijali opatrenia na riešenie príčin zlého zaobchádzania, aby bola starí ľudia chránení, či už sú v domácej alebo v ústavnej starostlivosti.

2.6.2 Návrhy EHSV sa vzťahujú predovšetkým na tieto oblasti:

2.6.2.1 Dimenzia ľudských práv

— Charta základných práv Európskej únie (vyhlásená v Nice 7. decembra 2000) v článku 25 uznáva a rešpektuje právo starých ľudí na dôstojný a nezávislý život a na účasť na spoločenskom a kultúrnom živote.

— Aby sa to dosiahlo, považuje EHSV za zásadne nevyhnutné zlepšiť obraz staroby. Javu diskriminácie starých ľudí je potrebné venovať väčšiu pozornosť: tu leží často aj príčina zlého zaobchádzania so staršími ľuďmi odkázanými na opateru. Výzvou by však malo byť integrovať starších ľudí do spoločnosti a starostlivosť o nich chápať ako spoločnú úlohu.

— Výbor zdôrazňuje, že starí ľudia majú právo žiť tam, kde si vyberú bez strachu, že im ublížia a že diskriminácia starších ľudí je neprijateľná. Charta základných práv by sa mala uplatňovať pri ochrane starých ľudí, nech žijú kdekoľvek.

— Výbor zdôrazňuje, že je dôležité, aby si starí ľudia mohli zvoliť, kde chcú žiť podľa toho, akú starostlivosť potrebujú. Výbor preto žiada jednotlivé vlády, aby vytvorili zariadenia vhodné na podporu osôb, ktoré ostávajú doma, v bytoch s opatrovateľskou službou, domovoch dôchodcov alebo v domovoch s dlhodobou opaterou.

— Starí ľudia musia mať možnosť oznamovať prípady zlého zaobchádzania alebo vyjadriť svoje obavy a byť pritom chránení. Platí to takisto aj pre príbuzných a iných opatrovateľov, ktorí musia mať k dispozícii spôsoby, ako vyjadriť svoje obavy bez strachu z pomsty na ich príbuzných a z dôsledkov na ich vlastné postavenie alebo istotu práce. Musí existovať istota, že všetky oznámenia budú citlivo a účinne vyriešené.

2.6.2.2 Zlepšenie databázy a potreba výskumu

— Výbor navrhuje, aby bol uskutočnený ďalší hĺbkový prieskum, ktorý by posúdil rozsah zlého zaobchádzania so starými ľuďmi a venoval pritom pozornosť nasledovným aspektom: — zistiť mieru výskytu zlého zaobchádzania so starými ľuďmi vo všeobecnosti a čo predstavuje zlé zaobchádzanie v domácej a ústavnej starostlivosti; — príčiny zlého zaobchádzania so zvláštnym dôrazom na stres, ktorý zažívajú rodinní príslušníci zabezpečujúci opateru a na podporu, ktorú dostávajú; — do akej miery sa uplatňuje Charta základných práv z hľadiska ochrany starých ľudí; — do akej miery sú v členských štátoch zavedené normy starostlivosti o starých ľudí a ako sú sledované a kontrolované.

2.6.2.3 Odtabuizovanie a zvyšovanie povedomia

— Výbor vyzýva vlády jednotlivých štátov, aby prijali opatrenia na zvýšenie povedomia o zlom zaobchádzaní so starými ľuďmi prostredníctvom národných kampaní v médiách s praktickou pomocou štatutárnych a dobrovoľníckych agentúr s cieľom prelomiť tabu zlého zaobchádzania so starými ľuďmi, kdekoľvek sa vyskytuje.

— Výbor uznáva, že médiá môžu mať vplyv na zmenu povedomia verejnosti a zdôrazňuje, že by mali zaujať dobre informovaný a konštruktívny postoj.

2.6.2.4 Informácie, osveta, vzdelávanie a prevencia

— Výbor vyzýva, aby jednotlivé vlády prijali opatrenia s cieľom: — zlepšiť informovanosť starých ľudí a ich príbuzných o zlom zaobchádzaní; — zabezpečiť, aby profesionálni opatrovatelia mohli bez obáv oznamovať prípady zlého zaobchádzania so starými ľuďmi a aby im bolo poskytnuté dostatočné poradenstvo a podpora; — zabezpečiť dostatočné školenie pre všetkých pracovníkov v zdravotníctve a opatrovateľstve vrátane polície o tom, ako rozpoznať zlé zaobchádzanie a ako sa s ním vyrovnať; — zabezpečiť, aby siete zdravotníckych a sociálnych služieb boli schopné viesť miesta núdzového príjmu, skupiny podpory a poskytovať nezávislé, dôverné telefonické poradenské služby; — zabezpečiť, aby rodinní príslušníci zabezpečujúci opateru mali dostatok informácií o symptómoch a vývoji choroby, akou je demencia, aby bolo zabezpečené pochopenie rozsahu potrebnej starostlivosti a poskytnutá dostatočná podpora, vrátane školenia; — zabezpečiť, aby rodinní príslušníci zabezpečujúci opateru mali prístup k primeranej dennej starostlivosti, oddychu a lekárskej pomoci, aby sa zmiernil stres z prípadnej 24 hodinovej opatery; — zabezpečiť, aby sa rodinní príslušníci mohli uvoľniť zo zamestnania z dôvodu poskytovania starostlivosti bez toho, aby utrpeli ich vyhliadky v zamestnaní a aby sa to uplatňovalo rovnako pre mužov aj ženy.

— Produkty a služby z oblasti informačných a komunikačných technológií (IKT) poskytnú mnohým starším ľuďom možnosť žiť dlhšie tam, kde sa im najviac páči a zachovať si pritom samostatnosť a vysokú životnú úroveň. IKT im môžu pomôcť vybavovať každodenné záležitosti a v prípade potreby môžu byť použité na to, aby kontrolovali ich zdravie a aktivitu, a tým znížiť potrebu inštitucionálnej starostlivosti. IKT zvýšia bezpečnosť starších ľudí a zabezpečia im prístup k sociálnym a zdravotníckym službám ako aj k pohotovostnej službe a týmto spôsobom sa postarajú o to, aby mohli aj naďalej žiť do veľkej miery nezávisle, samostatne a dôstojne.

2.6.2.5 Vytváranie sietí

— Výbor vyzýva národné vlády, aby vytvorili siete agentúr na zabezpečenie spolupráce, školení a systematickej výmeny informácií (14).

2.6.2.6 Inštitucionalizovaná kontrola poskytovania starostlivosti

— Výbor vyzýva členské štáty, aby vytvorili monitorovacie a inšpekčné služby na vysokej úrovni s cieľom zabezpečiť vysoko kvalitné služby pre starších ľudí, ktoré budú založené na jasne stanovených a verejne dostupných normách starostlivosti a aby tieto orgány mali právomoc prijímať nápravné opatrenia, výsledky ktorých by mali byť zverejnené.

2.6.2.7 Zvyšovanie odhalenosti zlého zaobchádzania

— Výbor zdôrazňuje, že je dôležité citlivým spôsobom zvyšovať odhalenosť zlého zaobchádzania so starými ľuďmi, či už v domácej alebo ústavnej starostlivosti, a to prostredníctvom príslušných agentúr. Musí existovať istota, že sa v každom prípade nahláseného zlého zaobchádzania bude konať a prijme sa náprava. Je nutné si uvedomiť, že súčasťou tohto procesu môžu byť policajné alebo súdne zásahy.

V Bruseli 24. októbra 2007 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Dimitris DIMITRIADIS

(1) Pozri stanovisko EHSV z vlastnej iniciatívy zo 16.3.2006 na tému „Domáce násilie voči ženám“ (Ú. v. EÚ C 110, 9.5.2006) a doplňujúce stanovisko zo 14.12.2006 na tému „Deti ako nepriame obete domáceho násilia“ (Ú. v. EÚ C 325, 30.12.2006), spravodajkyňa pre obe stanoviská: pani HEINISCH.

(2) Toronto Declaration on the global prevention of elderly abuse: „Elder Abuse is a single or repeated act, or lack of appropriate action, occurring within any relationship where there is an expectation of trust which causes harm or distress to an older person. It can be of various forms: physical, psychological/emotional, sexual, financial or simply reflect intentional or unintentional neglect.“ (WHO 2002) (http://www.who.int/ageing/projects/elder_abuse/alc_toronto_declaration_en.pdf.); Action on Elder Abuse (www.elderabuse.org.uk).

(3) Medzinárodné sympózium, ktoré sa konalo v máji 2006 v Kolíne pod záštitou komisára Vladimíra Špidlu (zamestnanosť, sociálne veci a rovnosť príležitostí), uvádza mieru výskytu násilia voči starším ľuďom v rôznych štátoch medzi 5 až 20 % (správa o sympóziu na tému „Násilie voči starým ľuďom a ich zanedbávanie v domácej a ústavnej starostlivosti“ in: forum kriminalprävention 4/2006 a 1/2007).

(4) UK Study of Abuse und Neglect of Older People (June 2007)

(www.natcen.ac.uk).

(5) Spolkový štatistický úrad (2005): Štatistika starostlivosti 2003 – výsledky v Nemecku. Wiesbaden.

(6) Rada pre prevenciu spolkovej krajiny Severné Porýnie – Vestfálsko (2006): Ohrozenie starých ľudí v starostlivosti.

(7) Táto definícia zodpovedá definícii deklarácie „Toronto Declaration on the global prevention of elderly abuse“ (WHO 2002, pozri poznámku pod čiarou 2).

(8) Rada pre prevenciu spolkovej krajiny Severné Porýnie – Vestfálsko (pozri poznámku pod čiarou 6), Toronto Declaration (pozri poznámku pod čiarou 2) a UK Study (pozri poznámku pod čiarou 4).

(9) Görgen, Thomas (2005a): Nahraumgewalt im Alter. Opferrisiken und Optionen für gewaltpräventives Handeln. forum kriminalprävention 3/2005, s. 13-16. Údaje o jednotlivých európskych krajinách možno nájsť v publikácii Walentich/Wilms/Walter (2005): Gewalt gegen ältere Menschen in der häuslichen und institutionellen Pflege. Bewährungshilfe 2/2005, s. 166-182.

(10) Görgen, Thomas (2005b): „As if I just didn't exist“ – Elder abuse and neglect in nursing homes. In: M. Cain & A. Wahidin (eds): Ageing, crime and society.

(11) Údaje o frekvencii výskytu jednotlivých fenoménov násilia ako je obmedzovanie slobody pohybu a zneužívanie psychofarmák je možné nájsť v článku Rolfa Hirscha (2005): Aspekty násilia voči starým ľuďom v Nemecku. Bewährungshilfe 2/2005, s. 149-165.

(12) Görgen 2005a (pozri poznámku po čiarou 9).

(13) Druhá správa lekárskej služby Zväzu zdravotných poisťovní v Nemecku o kvalite ambulantnej a ústavnej starostlivosti z roku 2007 konštatuje u 10 % skúmaných obyvateľov ústavov zdravotné poškodenie a tým neuspokojivý stav starostlivosti

(http://presseportal.de/pm/57869).

(14) Príkladom pre to je informačná brožúra organizácie „Bonnská iniciatíva proti násiliu v starobe“ – konať namiesto zneužívať s názvom „Starí ľudia v núdzi – môžeme pomôcť“. Informačná príručka. Bonn. 2006. Informácie o tejto a iných iniciatívach je možné nájsť aj v sieti International Network for the Prevention of Elder Abuse (www.inpea.net).