1.

predkladá vysokej predstaviteľke Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku/podpredsedníčke Komisie (VP/PK), ESVČ, Komisii, členským štátom a Rade tieto odporúčania: a) opätovne potvrdiť záväzok voči zásade zodpovednosti za ochranu prijatím medziinštitucionálneho konsenzu týkajúceho sa zásady zodpovednosti za ochranu vrátane spoločného pochopenia vplyvov zodpovednosti za ochranu v prípade vonkajšej činnosti EÚ a úlohy, ktorú môžu jej opatrenia a nástroje zohrávať v príslušných situáciách, ktorý spoločne pripravia Rada, ESVČ, Komisia a Parlament na základe zohľadnenia stanovísk zainteresovaných strán, medzi nimi subjektov občianskej spoločnosti a mimovládnych organizácií; b) zahrnúť do výročnej správy PK/VP adresovanej Parlamentu kapitolu o SZBP týkajúcej sa činnosti EÚ v oblasti predchádzania konfliktom a ich zmierňovania pri uplatňovaní zásady zodpovednosti za ochranu; analyzovať v tejto kapitole užitočnosť príslušných nástrojov a administratívnych štruktúr v uplatňovaní zásady zodpovednosti za ochranu a zároveň určiť potrebné revízie; pripraviť túto kapitolu v spolupráci s osobitným zástupcom EÚ pre ľudské práva a so zohľadnením rozličných pozícií, ktoré prijal Parlament vo vzťahu k konkrétnym otázkam týkajúcim sa predchádzaniu konfliktom alebo ochrany ľudských práv; a prediskutovať zistenia s Parlamentom; c) začleniť zásadu zodpovednosti za ochranu do rozvojovej pomoci EÚ; ďalej profesionalizovať a posilňovať preventívnu diplomaciu, mediáciu, predchádzanie krízam a reakčné kapacity Únie, s osobitným dôrazom na zber informácií a výmenu, ako aj systémy včasného varovania; zlepšovať koordináciu medzi rozličnými štruktúrami Komisie, Rady a ESVČ, ktoré sa zaoberajú všetkými hľadiskami zásady zodpovednosti za ochranu, a pravidelne informovať Parlament o iniciatívach prijatých v rámci podpory zásady zodpovednosti za ochranu; d) zabezpečiť dostatočné plánovanie politiky, operačné koncepcie a ciele rozvoja kapacít v rámci spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky (SBOP) tak, aby bola Únia schopná plne uplatňovať zásadu zodpovednosti za ochranu v úzkej medzinárodnej spolupráci v rámci OSN a regionálnych organizácií; e) ďalej rozvíjať kapacity v EÚ v oblasti predchádzania a zmierňovania konfliktov vrátane zálohových kapacít právnych odborníkov, policajných dôstojníkov a regionálnych analytikov a vytvorenie autonómneho Európskeho mierového inštitútu, ktorého úlohou by bolo zabezpečovať poradenstvo EÚ a kapacity na mediáciu, dvojúrovňovú diplomaciu a výmenu najlepších postupov týkajúcich sa mieru a zmierňovania napätia; posilňovať preventívne prvky vonkajších nástrojov EÚ, najmä nástroja pre stabilitu; f) posilniť prepojenia medzi včasným varovaním, plánovaním politík a rozhodovacím procesom na vysokej úrovni v ESVČ a Rade; g) začleniť systematické posudzovanie rizikových faktorov genocídy, vojnových zločinov, etnických čistiek a zločinov proti ľudskosti do strategických dokumentov regiónov a krajín, a začleniť ich predchádzanie do dialógov s tretími krajinami, v ktorých hrozia tieto trestné činy a porušovania práv; h) rozvíjať spoluprácu s personálom delegácií EÚ a veľvyslanectiev členských štátov, ako aj civilných a vojenských misií a zabezpečiť ich zaškolenie v oblasti medzinárodných právnych predpisov týkajúcich sa ľudských práv a humanitárneho práva a trestného práva vrátane ich kapacity odhaľovania potenciálnych situácií vrátane štyroch špecifikovaných trestných činov a porušovaní práv, okrem iného prostredníctvom pravidelných výmen s miestnou občianskou spoločnosťou; zabezpečiť, aby osobitní zástupcovia EÚ dodržiavali zásadu zodpovednosti za ochranu vždy, keď to bude potrebné, a rozšíriť mandát osobitného zástupcu EÚ pre ľudské práva na otázky týkajúce sa zodpovednosti za ochranu; identifikovať styčný bod EÚ v oblasti zásady zodpovednosti za ochranu v ESVČ v rámci existujúcich štruktúr a zdrojov, ktorých úlohou je najmä zvyšovať povedomie o dôsledkoch zásady zodpovednosti za ochranu a zabezpečovať včasné toky informácií medzi všetkými zainteresovanými stranami v dotknutých situáciách, a zároveň povzbudzovať zriaďovanie miestnych styčných bodov pre zásadu zodpovednosti za ochranu v členských štátoch; ďalej profesionalizovať a posilňovať preventívnu diplomaciu a mediáciu; i) zaviesť a podporovať internú diskusiu v rámci EÚ o reforme Bezpečnostnej rady OSN, ktorá je jediným medzinárodne legitímnym orgánom, ktorý môže sankcionovať zásahy zásady zodpovednosti za ochranu bez súhlasu cieľového štátu; j) zapojiť a vyškoliť zástupcov občianskej spoločnosti a mimovládnych organizácií, ktorí by mohli zohrávať úlohu v neformálnej diplomacii alebo tzv. dvojúrovňovej diplomacii s cieľom podporovať výmeny osvedčených postupov v tejto oblasti; k) posilňovať spoluprácu s regionálnymi a subregionálnymi organizáciami, a to aj zlepšovaním ich prevencie, budovania kapacít a reakčných opatrení v súvislosti so zásadou zodpovednosti za ochranu; l) zabezpečiť rýchle ratifikovanie zmien a doplnení štatútu Medzinárodného trestného súdu vymedzujúce zločin agresie všetkými členskými štátmi EÚ, pretože Medzinárodný trestný súd môže zohrávať ústrednú úlohu pri prevencii masových zločinov, ako aj pri snahe zaistiť zodpovednosť; m) trvať na dodržiavaní doložky týkajúcej sa Medzinárodného trestného súdu v dohodách s tretími krajinami a zvážiť preskúmanie dohody s krajinami, ktoré nedodržiavajú zatykače vydané Medzinárodným trestným súdom; n) obhajovať dvojaký prístup, ktorý zahŕňa podporovanie univerzálneho prijatia zásady zodpovednosti za ochranu a zároveň podnecuje štáty k podpore a pomoci v rámci medzinárodného trestného súdu;