1. Úvod

Stratégia vnútornej bezpečnosti z roku 2010[1] bola vypracovaná s cieľom umožniť Európskej únii reagovať na súčasné a vznikajúce hrozby pre bezpečnosť európskej spoločnosti, jej občanov a organizácií v EÚ.

Stratégia sa zameriava na vymedzenie problémov týkajúcich sa vnútornej bezpečnosti EÚ v situácii, keď majú mnohé zo súčasných bezpečnostných výziev cezhraničný a medzisektorový charakter a žiadny z členských štátov nie je schopný samostatne reagovať na tieto hrozby účinným spôsobom. Ďalej sa v stratégii stanovujú spoločné zásady a usmernenia – v plnej miere v súlade so základnými právami– , na ktorých je založený európsky bezpečnostný model a ktoré sú a zamerané na ďalší rozvoj spoločných nástrojov a politík pomocou integrovanejšieho prístupu.

V oznámení Komisie „Stratégia vnútornej bezpečnosti EÚ“[2] sa stanovuje päť hlavných strategických cieľov, ktoré majú EÚ a jej členské štáty sledovať, aby mohli účinnejšie predchádzať závažnej a organizovanej trestnej činnosti, terorizmu a počítačovej kriminalite a bojovať proti týmto javom, posilňovať riadenie našich vonkajších hraníc a zvyšovať odolnosť voči prírodným katastrofám a katastrofám spôsobeným ľudskou činnosťou. Konkrétne opatrenia sa mali prijať na úrovni EÚ, ako aj na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni.

V roku 2011[3] a 2013[4] predložila Komisia správu o vykonávaní stratégie vnútornej bezpečnosti a prispôsobila opatrenia a odporúčania novému vývoju. Správy sa zameriavajú na úsilie, ktoré sa vynaložilo na úrovni EÚ, a informujú o dosiahnutom pokroku a o súčasných a budúcich výzvach.

Vo svojom poslednom oznámení Komisia na záver konštatuje, že „ďalšia a posledná správa o vykonávaní stratégie vnútornej bezpečnosti bude predložená v polovici roku 2014. V správe sa bude hodnotiť, či boli ciele stratégie vnútornej bezpečnosti naplnené a zvážia sa aj budúce úlohy v oblasti vnútornej bezpečnosti.“

V súlade s uvedenými závermi a na základe hodnotení uskutočnených v dvoch predchádzajúcich správach má táto tretia a zároveň záverečná správa o stratégii vnútornej bezpečnosti na roky 2010 – 2014 dvojaký cieľ. Po prvé, hodnotí opatrenia vykonávané od roku 2010 v rámci piatich strategických cieľov stratégie vnútornej bezpečnosti. Po druhé, vo svetle obnovenej stratégie vnútornej bezpečnosti identifikuje možné budúce výzvy, prierezové ciele a vznikajúce hrozby, a to v súlade s oznámením Komisie s názvom „Otvorená a bezpečná Európa: premeniť víziu na skutočnosť“[5], v ktorej sú predstavené návrhy budúceho programu EÚ v oblasti vnútorných vecí.

Pri príprave tejto správy Komisia zohľadnila uznesenie Európskeho parlamentu o druhej správe o stratégii vnútornej bezpečnosti.[6]

2. Najdôležitejšie dosiahnuté výsledky pri vykonávaní stratégie vnútornej bezpečnosti na roky 2010 – 2014

Vďaka vykonávaniu stratégie vnútornej bezpečnosti a cielených stratégií získala európska vnútorná bezpečnosť v posledných rokoch nový impulz.

Piatimi strategickými cieľmi stratégie vnútornej bezpečnosti na roky 2010 – 2014 sú: 1) rozloženie medzinárodných zločineckých sietí, 2) zabraňovanie terorizmu, radikalizácii a náboru nových členov, 3) zvýšenie úrovne bezpečnosti občanov a podnikateľskej verejnosti v kybernetickom priestore, 4) zvýšenie bezpečnosti prostredníctvom riadenia hraníc a 5) zvýšenie odolnosti Európy voči krízam a katastrofám.

Ako vyplýva z oboch správ Komisie o stratégii vnútornej bezpečnosti a z tejto správy, od roku 2010 sa dosiahol výrazný pokrok pri napĺňaní týchto cieľov. Stratégia vnútornej bezpečnosti na roky 2010 – 2014 predstavovala v posledných rokoch základný pilier iniciatív EÚ týkajúcich sa vnútornej bezpečnosti. Prispela k ďalšiemu zlepšeniu kapacít EÚ, jej členských štátov a ďalších zainteresovaných strán a k posilneniu operačnej spolupráce medzi členskými štátmi. Takisto pomohla posilniť medzisektorový prístup na všetkých úrovniach.

Pri vykonávaní stratégie bolo potrebné vysporiadať sa s viacerými problémami. Finančná kríza a z nej plynúce rozpočtové obmedzenia v Európe do istej miery brzdili dostupnosť zdrojov. Nové technológie poskytli nové príležitosti pre zainteresované strany v oblasti bezpečnosti, ale zároveň vytvorili nové hrozby. Priniesli napríklad rýchlo rastúcu hrozbu počítačovej kriminality a potrebu vypracovať komplexný prístup na boj proti nej. Obvinenia týkajúce sa rozsiahlych programov na zhromažďovanie spravodajských informácií, hoci nemajú priamu súvislosť so spoluprácou v oblasti presadzovania práva, vyvolali intenzívnu diskusiu o podmienkach, za akých by sa bezpečnosť mala zaisťovať. To viedlo k posilnenému odhodlaniu chrániť vzájomnú dôveru a stanoviť inkluzívnejšie bezpečnostné politiky, a k potrebe výraznejšieho začlenenia základných práv do politík vnútornej bezpečnosti. Napokon, pokiaľ ide o vonkajší rozmer bezpečnosti, EÚ bola vystavená účinkom regionálnych konfliktov a zásadných politických zmien, ako je napríklad tzv. arabská jar, konflikty v subsaharskej Afrike a konflikt v Sýrii, ktoré majú vplyv na vnútornú bezpečnosť EÚ.

Uvedené výzvy potvrdili potrebnosť stratégie vnútornej bezpečnosti, ktorá sa realizovala prostredníctvom všeobecných iniciatív a iniciatív týkajúcich sa každého z jej piatich konkrétnych cieľov.

Právne predpisy a mechanizmy spolupráce poskytujú v súčasnosti spoločné nástroje na lepšiu ochranu európskych spoločností a hospodárstiev pred závažnou a organizovanou trestnou činnosťou. Ukázalo sa, že prehĺbená spolupráca v oblasti presadzovania práva a justície má zásadný význam, pokiaľ ide o reakciu na spoločné hrozby, ako je nedovolené obchodovanie s ľuďmi, terorizmus, počítačová kriminalita a korupcia.

S cieľom riešiť čoraz zložitejšie výzvy v oblasti bezpečnosti bolo vynaložené značné úsilie o lepšie uplatňovanie multidisciplinárneho a integrovaného prístupu – jedného z kľúčových cieľov stratégie vnútornej bezpečnosti. Uskutočnili sa iniciatívy s cieľom podnietiť spoluprácu rôznych zainteresovaných strán a rozvíjať a posilňovať synergie medzi politikami a opatreniami.

Stály výbor pre operačnú spoluprácu v oblasti vnútornej bezpečnosti (COSI), vytvorený Lisabonskou zmluvou, začal svoju činnosť v roku 2010. Tento výbor sa postupne stáva v oblasti vnútornej bezpečnosti EÚ ťažiskom integrovaného operačného prístupu, ktorý zahŕňa viacero orgánov. Výbor by mal zintenzívniť svoju operačnú činnosť, pokiaľ ide o koordináciu činnosti členských štátov, Komisie a agentúr EÚ. Posilnené styčné aktivity tohto výboru s Politickým a bezpečnostným výborom EÚ (PBV) by lepšie prepojili vonkajší a vnútorný rozmer vnútornej bezpečnosti.

2.1. Najdôležitejšie dosiahnuté výsledky v období rokov 2010 – 2014 podľa jednotlivých cieľov

2.1.1. Cieľ 1: rozloženie medzinárodných zločineckých sietí

V stratégii vnútornej bezpečnosti sú určené tri kľúčové opatrenia: 1) odhaliť a rozložiť zločinecké siete, 2) chrániť hospodárstvo pred prenikaním zločineckých sietí, a 3) habať majetok pochádzajúci z trestnej činnosti.

Na tento účel sa vyvinulo značné úsilie s cieľom ďalej posilňovať policajnú prácu založenú na spravodajstve a zlepšiť spoluprácu medzi orgánmi presadzovania práva a inými orgánmi. Najlepším príkladom je vypracovanie a vykonávanie cyklu politík EÚ na boj proti závažnej a organizovanej trestnej činnosti.[7] Členské štáty EÚ s podporou inštitúcií a agentúr EÚ určujú – primárne na základe hodnotenia hrozieb závažnej a organizovanej trestnej činnosti (SOCTA)[8] zo strany Europolu – priority[9], stanovujú strategické ciele vo viacročných plánoch a vypracúvajú ročné operačné plány, ktoré sa vykonávajú.

Agentúry pre spravodlivosť a vnútorné veci boli posilnené, čo malo za následok lepšiu operačnú podporu pri vyšetrovaní zo strany Europolu[10] a Eurojustu[11] zahŕňajúcu spoločné vyšetrovacie tímy[12], strategické a operačné analýzy, ako aj návrhy nového právneho základu[13] pre obe agentúry. Špecializované siete na cezhraničné presadzovanie práva boli ďalej rozvíjané a (finančne) podporované rovnako, ako tomu bolo v prípade spoločných vyšetrovacích tímov. Finančné prostriedky EÚ, a najmä finančný program „Predchádzanie trestnej činnosti a boj proti nej (ISEC)“, pomohli členským štátom posilniť svoju cezhraničnú spoluprácu.

Pre rozličné kriminálne javy sa stanovili komplexné rámce politiky, ktoré usmerňujú spoluprácu zainteresovaných strán. Protidrogová stratégia EÚ na obdobie 2013 – 2020[14] nanovo stanovila smerovanie v oblasti boja proti obchodovaniu s drogami, pričom sa okrem iného zamerala na zmenu dynamiky na trhoch s nedovolenými drogami. Na rýchlo narastajúcu hrozbu, ktorú predstavujú nové drogy, reagujú legislatívne návrhy týkajúce sa nových psychoaktívnych látok[15]. V januári 2013 bola uverejnená prvá správa EMCDDA a Europolu o trhoch s drogami, ktorá predstavovala zásadný krok pri identifikovaní nových trendov a posilňovaní synergií medzi agentúrami[16].

Komplexný a multidisciplinárny prístup, s ktorým EÚ pristupuje k obchodovaniu s ľuďmi (prevencia, ochrana, stíhanie a partnerstvo), sa premietol do smernice o prevencii obchodovania s ľuďmi a boji proti nemu a o ochrane obetí obchodovania z roku 2011[17]. Stratégia EÚ na roky 2012 – 2016 zameraná na odstránenie obchodovania s ľuďmi[18], ktorú prijala Komisia a schválila Rada[19], sa v súčasnosti realizuje. V roku 2013 bola zriadená platforma občianskej spoločnosti EÚ proti obchodovaniu s ľuďmi, ktorá zahŕňa viac ako 100 organizácií.

Dňa 13. decembra 2011 nadobudla účinnosť smernica o boji proti sexuálnemu zneužívaniu a sexuálnemu vykorisťovaniu detí a proti detskej pornografii[20], ktorou sa harmonizovali trestné činy a stanovili minimálne sankcie. Zameriava sa aj na boj proti detskej pornografii online a sexuálnej turistike.

Odpoveďou na ziskom motivovanú trestnú činnosť sú významné protiopatrenia – zriadenie úradov pre vyhľadávanie majetku v členských štátoch a ich cezhraničná spolupráca[21], návrh štvrtej smernice na boj proti praniu špinavých peňazí[22] spolu s nariadením o prevodoch finančných prostriedkov[23], ako aj dohoda na novej smernici o zaistení a konfiškácii príjmov z trestnej činnosti[24]. Mechanizmus pre podávanie správ o korupcii a hodnotenie tohto javu na úrovni celej EÚ viedli vo februári 2014 k vzniku prvej správy EÚ o boji proti korupcii[25]. V tejto správe sa vysvetľuje, aké protikorupčné opatrenia sú v jednotlivých členských štátoch zavedené, ktoré sú účinné, čo by sa dalo zlepšiť a akým spôsobom. Vyzýva sa v nej na posilnenie štandardov bezúhonnosti a navrhujú sa zlepšenia kontrolných mechanizmov v oblasti verejného obstarávania.

V oznámení Komisie[26] sa vzhľadom na hrozbu, ktorú pre bezpečnosť občanov predstavuje nezákonné používanie strelných zbraní, stanovuje niekoľko spôsobov, ktorými môže EÚ členským štátom pomôcť posilniť ich úsilie o zmiernenie tejto hrozby. EÚ ratifikovala protokol OSN o strelných zbraniach[27].

Zvýšené riziko falšovaného a nekvalitného tovaru je potrebné zmierniť s ohľadom na jeho finančné dôsledky pre legálnu ekonomiku, štátne rozpočty a zdravie občanov. Táto potreba viedla k novému súboru opatrení, ako je napríklad prijatie akčného plánu EÚ v colnej oblasti na boj proti porušovaniu práv duševného vlastníctva[28] na roky 2013 – 2017, ako aj opatrenie EÚ na boj proti pašovaniu cigariet[29].

Smernicou o európskom vyšetrovacom príkaze v trestných veciach sa ustanovuje spoločný mechanizmus v Európskej únii na získavanie akýchkoľvek druhov dôkazov v trestných veciach[30]. Justičné orgány môžu napríklad požiadať svojich partnerov v iných členských štátoch, aby vypočuli svedkov, vykonali domovú prehliadku alebo monitorovali bankové účty. Týmto opatrením sa takisto zavádza automatické vzájomné uznávanie vyšetrovacích príkazov a obmedzujú sa dôvody, pre ktoré môže iný členský štát odmietnuť príkaz vykonať.

Značný pokrok sa dosiahol, pokiaľ ide o cezhraničnú výmenu informácií v oblasti presadzovania práva. Členské štáty postupne implementovali existujúce iniciatívy, ako je prümské rozhodnutie[31] a švédska iniciatíva[32]. Orgány presadzovania práva získali prísne regulovaný prístup k určitým informačným systémom, napríklad do databázy EURODAC obsahujúcej daktyloskopické údaje[33]. Komisia v decembri 2012 predložila oznámenie o európskom modeli výmeny informácií (EIXM)[34]. Pri zavádzaní modelu EIXM Komisia úzko spolupracuje s členskými štátmi a Europolom.

Komisia predložila návrh smernice zameranej na reguláciu spracúvania záznamov o cestujúcich v EÚ (PNR) na účely presadzovania práva zo strany členských štátov[35]. Je dôležité, aby sa navrhovaná smernica s konečnou platnosťou prijala.

Agentúry EÚ realizovali zintenzívnenú odbornú prípravu komunity zaoberajúcej sa presadzovaním práva so zameraním na posilnenie individuálnych a spoločných spôsobilostí[36]. Komisia ako nový prístup k odbornej príprave predstavila Európsku schému odbornej prípravy v oblasti presadzovania práva (LETS)[37]. Je založená na štyroch vzdelávacích článkoch[38] a zameraná na rôzne druhy príslušníkov orgánov presadzovania práva (polícia, pohraničná stráž, colníci) a na všetky hodnosti. Zahŕňa aj výmenné programy.

2.1.2. Cieľ 2: zabraňovanie terorizmu, radikalizácii a náboru nových členov

V roku 2010 boli určené tri kľúčové opatrenia: 1) posilniť právomoci komunít pri zabraňovaní radikalizácii a náboru nových členov, 2) zamedziť teroristom prístup k finančným zdrojom a materiálnemu vybaveniu a sledovať ich transakcie, a 3) zaistiť bezpečnosť dopravy.

Pokiaľ ide o spoluprácu s komunitami, miestnymi orgánmi a občianskou spoločnosťou, Komisia podnikla rôzne kroky. V septembri 2011 zriadila sieť na zvyšovanie povedomia o radikalizácii (RAN[39]), čím sa posilnili právomoci miestnych odborníkov na riešenie problémov spojených s radikalizáciou a náborom nových členov. V januári 2014 Komisia prijala oznámenie o predchádzaní radikalizácii vedúcej k terorizmu a násilnému extrémizmu[40]. Navrhované kroky zahŕňajú opatrenia zamerané na prevenciu a vytváranie odolnosti, ako aj na pomoc radikalizovaným jednotlivcom pri demobilizácii a deradikalizácii. Komisia zároveň uverejnila súhrn osvedčených postupov a prístupov zistených sieťou RAN.

Prostredníctvom rôznych opatrení Komisia reagovala na naliehavý fenomén zahraničných bojovníkov, ktorí cestujú do oblastí konfliktov (najmä v Sýrii). Medzi tieto opatrenia patrilo vypracovanie usmernení o najlepších postupoch prostredníctvom siete RAN.

Komisia starostlivo sledovala vykonávanie Programu EÚ – USA na sledovanie financovania terorizmu (TFTP[41]) dohodnutého v roku 2010. Tento program, využívaný Európskou úniou a členskými štátmi čoraz častejšie, sa ukázal ako cenný nástroj, ktorý umožňuje identifikáciu a sledovanie teroristov a ich podporných sietí na celom svete[42].

Značné úsilie o zaistenie bezpečnosti sa vyvinulo prostredníctvom ochrany a odhaľovania nebezpečného tovaru, ako sú výbušniny a látky CBRN (chemické, biologické, rádiologické a jadrové látky) – pokračovalo vykonávanie dvoch akčných plánov[43] a nariadenia o uvádzaní prekurzorov výbušnín na trh a ich používaní[44]. Začal sa nový prístup k vykonávaniu Európskeho programu na ochranu kritickej infraštruktúry (EPCIP)[45], ktorý sa zameriava na prevenciu, pripravenosť, reakciu a najmä na vzájomnú závislosť medzi sektormi.

V oblasti bezpečnostnej ochrany letectva sa posudzovanie rizík rozšírilo na široký okruh rizík ohrozujúcich cestujúcich.[46] Metodika navrhnutá spoločne s expertmi členských štátov a spravodajským centrom EÚ poskytuje referenčný rámec pre budúcu prácu v tejto oblasti. Sieť AirPol a Komisia aj naďalej rozvíjali usmernenia EÚ o ochrane „mäkkých“ cieľov na letiskách.

Europol, Eurojust, IntCen a platformy presadzovania práva ako napríklad Atlas podporovali členské štáty pri riešení prípadných kríz, ako tomu bolo v prípade teroristických činov v Nórsku, Burgase a Toulouse. Sieť Atlas Európskej únie, ktorá pozostávajúca zo špeciálnych zásahových jednotiek v 28 členských štátoch EÚ, naďalej rozvíjala svoje kapacity. V apríli 2013 úspešne vykonala spoločné cvičenia v reakcii na simulovaný koordinovaný teroristický útok v deviatich členských štátoch[47].

2.1.3. Cieľ 3: zvýšenie úrovne bezpečnosti občanov a podnikateľskej verejnosti v kybernetickom priestore

V stratégii vnútornej bezpečnosti sú určené tri kľúčové opatrenia: 1) vybudovať kapacity v oblasti presadzovania práva a justície, 2) spolupracovať s priemyslom v záujme ochrany občanov a posilnenia ich právomocí, a 3) zlepšiť schopnosť čeliť počítačovým útokom.

V hodnotení SOCTA sa poukazuje na to, ako počítačová kriminalita zameraná na zisk umožňuje mnoho rôznych druhov trestnej činnosti. Európski občania takisto preukázali informovanosť o tejto hrozbe, keď v osobitnom prieskume Eurobarometra o kybernetickej bezpečnosti[48] 76 % obyvateľov EÚ uviedlo, že riziko, že sa stanú obeťami počítačovej kriminality, sa za posledných dvanásť mesiacov zvýšilo. Ako odpoveď na túto hrozbu boli zavedené opatrenia.

EÚ prijala smernicu o útokoch na informačné systémy[49], ktorou sa harmonizuje trestné právo členských štátov pre tieto trestné činy – napr. protiprávny prístup k informačným systémom, protiprávny zásah do systému a do údajov a protiprávne zachytávanie údajov – a uľahčuje sa spolupráca medzi orgánmi presadzovania práva.

Stratégia kybernetickej bezpečnosti pre EÚ[50], prijatá vo februári 2013, stanovuje víziu vytvoriť z EÚ najbezpečnejšie online prostredie na svete. Uvítali ju Rada[51], ako aj Európsky parlament[52]. Okrem iného sa v nej zdôrazňuje spolupráca verejného a súkromného sektora pri posilňovaní prevencie a odolnosti. Komisia predložila prvú správu o dosiahnutom pokroku a stále pracuje na dokončení opatrení navrhnutých v stratégii. Komisia takisto navrhla smernicu o bezpečnosti sietí a informácií[53], ktorá sa zameriava na posilnenie odolnosti na vnútroštátnej úrovni a na prehĺbenie spolupráce v oblasti kybernetických incidentov.

Začiatkom roku 2013 bolo uvedené do prevádzky Európske centrum boja proti počítačovej kriminalite (EC3) pri Europole. Toto centrum sa stáva ústredným miestom pre otázky týkajúce sa počítačovej kriminality a spolupracuje s členskými štátmi, Eurojustom a tretími krajinami na celom rade úspešných vyšetrovaní[54]. Spolupracuje tiež so súkromným sektorom, a to prostredníctvom poradných skupín pre bezpečnosť internetu a finančné služby. Komisia pokračovala v presadzovaní Budapeštianskeho dohovoru o počítačovej kriminalite ako rámca pre medzinárodnú spoluprácu v boji proti počítačovej kriminalite a ako modelu pre vnútroštátne právne predpisy.

Vďaka spolupráci Komisie a USA bola v roku 2012 založená globálna aliancia proti sexuálnemu zneužívaniu detí online[55], ktorá v súčasnosti spája 53 krajín s cieľom zlepšiť odhaľovanie obetí, úspešnejšie stíhať páchateľov, zvyšovať informovanosť a znižovať počet snímok sexuálneho zneužívania detí dostupných online.

Aj keď si rýchlo rastúca počítačová kriminalita vyžaduje vykonať ešte veľa práce, tieto opatrenia už teraz pomáhajú vytvárať bezpečnejšie online prostredie pre občanov a podniky.

2.1.4. Cieľ 4: zvýšenie bezpečnosti prostredníctvom riadenia hraníc

V stratégii vnútornej bezpečnosti sa určili štyri kľúčové opatrenia: 1) plne využiť potenciál systému EUROSUR, 2) posilniť úlohu agentúry Frontex na vonkajších hraniciach, 3) zabezpečovať spoločné riadenie rizika pri pohybe tovaru cez vonkajšie hranice, a 4) zlepšiť spoluprácu medzi agentúrami na vnútroštátnej úrovni.

Činnosti, ktoré EÚ na splnenie týchto kľúčových opatrení vyvinula, mali za cieľ popri posilňovaní vnútornej bezpečnosti EÚ zároveň zabezpečiť ochranu základných práv a slobôd, ako je voľný pohyb osôb v rámci schengenského priestoru a voľný pohyb tovaru a služieb v rámci vnútorného trhu. Dosiahlo sa to využitím synergií medzi politikami riadenia hraníc zameranými na osoby a na tovar, ako aj prístupom prepájajúcim riadenie migrácie a boj proti trestnej činnosti pri vykonávaní stratégie integrovaného riadenia hraníc. Vďaka opatreniam zameraným na zvyšovanie znalostí príslušníkov pohraničnej stráže, colníkov, polície a iných orgánov o situácii na zemi, na mori a vo vzduchu dnes existuje pevnejší základ na stanovovanie a prijímanie primeraných a účinných opatrení na hraniciach EÚ. Koncom roka 2013 nadobudol účinnosť dôležitý nástroj – EUROSUR[56]. Ide o multifunkčný systém na odhaľovanie a prevenciu cezhraničnej trestnej činnosti, ktorý má zároveň pomôcť zachraňovať životy migrantov na vonkajších hraniciach schengenského priestoru.

Účinnosť ďalej nadobudli aj nové právne predpisy v oblasti správy schengenského priestoru[57]. Sú určené na zlepšenie hodnotenia a monitorovania a na to, aby členským štátom poskytovali potrebnú podporu a umožnili naprávať prípadné nedostatky pri udržiavaní vzájomnej dôvery v rámci schengenského priestoru.

Rôzne analýzy agentúry Frontex a zavedenie Schengenského informačného systému druhej generácie (SIS II)[58] ďalej prispievajú k rozširovaniu poznatkov. SIS II obsahuje rozšírené funkcie na analýzu informácií.

Pre voľný pohyb osôb je prospešné zavedenie vízového informačného systému (VIS)[59] a balík predpisov o inteligentnej hraničnej kontrole[60], ktorý pozostáva z legislatívnych návrhov týkajúcich sa systému vstup/výstup a programu registrovaných cestujúcich. Oba návrhy sú v súčasnosti predmetom rokovania.

Urýchlenie dovozu a vývozu tovaru a ochrana vnútorného trhu sú témou v súčasnosti sa rozvíjajúcej iniciatívy, ktorej cieľom je bezpečnosť dodávateľského reťazca a riadenie rizík[61].

Aby agentúra Frontex disponovala kapacitami na podporu členských štátov EÚ, bola posilnená prijatím revidovaného právneho základu[62]. Agentúra poskytuje zvýšenú operačnú podporu členským štátom, ktoré sú vystavené vysokému migračnému tlaku, napríklad na grécko-tureckej hranici a v Egejskom mori. Prostredníctvom akcií v rámci pracovnej skupiny EÚ pre Stredozemie[63] sa poskytuje komplexná podpora zameraná na ochranu životov migrantov a na zmiernenie zaťaženia najviac zasiahnutých členských štátov EÚ v Stredozemí.

2.1.5. Cieľ 5: zvýšenie odolnosti Európy voči krízam a katastrofám

V stratégii vnútornej bezpečnosti sa určili štyri kľúčové opatrenia: 1) plne využívať doložku o solidarite, 2) na účely posudzovania hrozieb a rizík vypracovať prístup zohľadňujúci všetky riziká, 3) prepojiť informačné strediská pre rôzne situácie, 4) vybudovať pre prípad katastrofy európsku kapacitu pre núdzové reakcie.

V záujme zabezpečenia účinnej a efektívnej reakcie na krízy bolo potrebné zodpovedať základné otázky (kto je zodpovedný za čo, kedy, kde a ako) a zaistiť medzisektorový prístup.

To viedlo k spoločnému návrhu[64] Komisie a ESVČ na rozhodnutie Rady o vykonávaní doložky o solidarite zavedenej Lisabonskou zmluvou (čl. 222 ZFEÚ), o ktorom sa v súčasnosti rokuje s členskými štátmi. Doložka o solidarite bude poskytovať zastrešujúci rámec pre reakciu na situácie „ak sa niektorý členský štát stane objektom teroristického útoku alebo obeťou prírodnej katastrofy alebo katastrofy spôsobenej ľudskou činnosťou“.

Nový mechanizmus EÚ v oblasti civilnej ochrany[65], ktorý Rada prijala 17. decembra 2013, prispieva k vytvoreniu európskej kapacity pre reakcie na núdzové situácie Tá je založená na vopred vyčlenených zdrojoch členských štátov a na lepšom plánovaní, pričom tejto kapacite bude poskytovať podporu Koordinačné centrum pre reakcie na núdzové situácie, ktoré začalo fungovať v máji 2013.

V súlade s usmerneniami Komisie z roku 2010[66] sa pripravujú vnútroštátne hodnotenia rizík. V apríli 2014 Komisia vydala prvý prehľad prírodných a človekom spôsobených katastrof v EÚ, ktorý zahŕňa informácie o 12 hlavných prírodných aj človekom spôsobených rizikách, ktoré sú obsiahnuté v približne 17 vnútroštátnych hodnoteniach rizík vypracovaných členskými štátmi. Jeho obsah je doplnený informáciami o súvisiacich politikách EÚ a výsledkoch príslušných výskumných činností financovaných Európskou úniou[67].

K posilneniu kapacity EÚ, pokiaľ ide o riadenie rizík v oblasti verejného zdravia, prispeje aj rozhodnutie o závažných cezhraničných ohrozeniach zdravia[68]

S cieľom podporiť členské štáty sa posilnila spolupráca na úrovni EÚ medzi multisektorovými a špecializovanými centrami Komisie a príslušnými agentúrami. Túto spoluprácu uľahčil nový rámec na výmenu utajovaných skutočností[69].

Vďaka integrovanej politickej reakcii na krízu (IPCR), ktorú prijala Rada 13. júna 2013, je v prípade závažných kríz v súčasnosti možná pružná a prispôsobiteľná reakcia na politickej úrovni EÚ[70].

2.1.6. Dodržiavanie základných práv pri vykonávaní stratégie vnútornej bezpečnosti

Základným kameňom stratégie vnútornej bezpečnosti je dodržiavanie a ochrana práv a slobôd občanov EÚ a osôb, ktoré majú bydlisko alebo sa zdržiavajú v EÚ. Zásadný význam má v tejto súvislosti Lisabonská zmluva a požiadavka zabezpečiť účinné uplatňovanie Charty základných práv EÚ[71]. Na tento účel Komisia prijala stratégiu účinného uplatňovania Charty základných práv Európskou úniou[72], ktorej vykonávanie následne monitorovala aj prostredníctvom výročných správ[73].

Komisia vytvorila operačné usmernenia o zohľadňovaní základných práv vo svojich posúdeniach vplyvu[74]. Takisto zabezpečila prístup k informáciám o opravných prostriedkoch vo všetkých členských štátoch EÚ prostredníctvom svojho nového portálu elektronickej justície[75]. Spoločne s Radou Európy podnikla dôležité kroky vedúce k pristúpeniu Európskej únie k Európskemu dohovoru o ľudských právach (EDĽP)[76]. So zreteľom na potrebu zabezpečiť ochranu osobných údajov (článok 8 charty) Komisia v roku 2012 navrhla balík opatrení EÚ na ochranu údajov[77]. Tieto právne predpisy, o ktorých sa v súčasnosti rokuje, budú mať vplyv na spôsoby zaisťovania vnútornej bezpečnosti EÚ.

Tento skôr inštitucionálny vývoj bol sprevádzaný iným, prakticky orientovaným úsilím o ďalšie začleňovanie základných práv do oblasti bezpečnosti EÚ. Agentúra EÚ pre základné práva (FRA) napríklad vypracovala celý rad stanovísk[78] a správ[79] o otázkach, ktoré siahajú od ochrany údajov a radikalizácie až po trestné činy z nenávisti a extrémizmus a majú vplyv na oblasť vnútornej bezpečnosti, a takisto vytvorila praktické nástroje pre štátnych úradníkov[80]. V decembri 2013 agentúra FRA predstavila príručku pre policajný výcvik založený na základných právach[81], ktorá dopĺňa príručku o diskriminačnom etnickom profilovaní, vydanú v roku 2010[82].

V súvislosti s prijatím mechanizmu schengenského hodnotenia v roku 2013[83] sa bude monitorovať[84] dodržiavanie základných práv pri uplatňovaní schengenského acquis zo strany orgánov presadzovania práva v členských štátoch.

Cieľom opatrení EÚ na ochranu obetí trestných činov je vyššia ochrana práv všetkých občanov. Príkladom je prijatie smernice, ktorou sa stanovujú minimálne normy v oblasti práv, podpory a ochrany obetí trestných činov[85], nariadenia o vzájomnom uznávaní ochranných opatrení v občianskych veciach[86], a smernice o európskom ochrannom príkaze[87].

A napokon, značný pokrok sa dosiahol pri rozvíjaní európskeho priestoru spravodlivosti, založeného na vzájomnom uznávaní a vzájomnej dôvere. EÚ už prijala tri smernice o procesných právach podozrivých a obvinených osôb. Ich predmetom je právo na tlmočenie a preklad v trestnom konaní[88], právo na informácie v trestnom konaní a na informácie o poplatkoch[89], právo na prístup k obhajcovi, právo na informovanie tretej osoby po pozbavení osobnej slobody a na komunikáciu s tretími osobami a s konzulárnymi úradmi po pozbavení osobnej slobody[90].

3. Budúce výzvy

EÚ a jej členské štáty budú v nasledujúcich rokoch čeliť viacerým výzvam. Európa sa postupne vymaňuje z hospodárskej a sociálnej krízy, ktorá zanechala svoje stopy a zvýšila zraniteľnosť našich spoločností a ich náchylnosť na rasizmus a xenofóbiu. Európa tvorí súčasť globalizovaného a vzájomne prepojeného sveta, v ktorom sa očakáva ďalší nárast obyvateľstva, mobility a prepravy tovaru. Európska únia bude čeliť demografickým zmenám, ďalšej urbanizácii, čoraz rozdielnejším spoločnostiam a nedostatkom na trhu práce. Európa bude takisto vystavená možným dôsledkom politickej nestability v rôznych častiach sveta, a najmä v jej bezprostrednom susedstve. Udalosti ako arabská jar, súčasná kríza v Sýrii, ako aj situácia na Ukrajine volajú po primeranej reakcii. Riešeniu týchto problémov bude potrebné venovať osobitnú pozornosť.

Uplatňovaním opatrení uvedených v kapitole 2 tohto oznámenia – na legislatívnej, ako aj operačnej úrovni – získali Európska únia a jej členské štáty posilnené nástroje na lepšiu ochranu európskych spoločností a ekonomík. Zaviedli sa mechanizmy operačnej reakcie na bezpečnostné hrozby zahŕňajúce rôzne orgány, ako aj koherentnejšie a lepšie zosúladené pracovné metódy pre rôzne operačné služby (polícia, prokurátori, pohraničná stráž, colné orgány, a prípadne aj spravodajské služby a vojsko) v súvislosti s cezhraničnými bezpečnostnými hrozbami, zintenzívnili sa medziinštitucionálne cezhraničné operačné činnosti orgánov členských štátov podporované agentúrami EÚ, ktoré viedli k operačným výsledkom.

V oznámení Komisie na tému „Otvorená a bezpečná Európa: premeniť víziu na skutočnosť“ už boli určené oblasti politík vnútornej bezpečnosti, v ktorých je ešte potrebné ďalšie úsilie zo strany EÚ a jej členských štátov pri účinnom vykonávaní stratégie vnútornej bezpečnosti. Táto kapitola sa zameriava na výzvy, ktorým je potrebné čeliť v nasledujúcich rokoch.

Prioritami pre ďalšiu prácu bude vykonávanie právnych predpisov a konsolidácia dosiahnutých výsledkov, ako aj posilnená praktická spolupráca.

Monitorovanie a hodnotenie účinnosti právnych predpisov a politík umožnia, aby sa opatrenia EÚ vhodne prispôsobili. Prevencia, odhaľovanie a vyšetrovanie si vyžadujú intenzívnejšiu a účinnú výmenu informácií medzi orgánmi presadzovania práva a justičnými orgánmi členských štátov, spolu s príslušnými agentúrami EÚ a tiež medzi agentúrami EÚ navzájom, pričom je potrebné v plnej miere využívať existujúce nástroje EÚ.

Prístup orientovaný na občanov by mal zostať aj naďalej hlavnou zásadou pre vnútornú bezpečnosť EÚ a pre príležitosti a výzvy, ktoré nás čakajú. Komisia, vysoký predstaviteľ Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku, Európsky parlament, členské štáty, agentúry EÚ, špecializované odborné platformy týkajúce sa bezpečnosti a mnohí ďalší aktéri budú musieť výraznejšie spojiť svoje sily, aby dokázali účinne reagovať na meniace sa prostredie.

Ako sa podrobnejšie uvádza v kapitole 4, Komisia sa domnieva, že EÚ by mala vypracovať aktualizovanú verziu stratégie vnútornej bezpečnosti a uskutočniť revíziu opatrení v rámci každého cieľa na obdobie rokov 2015 – 2020.

3.1. Tematické výzvy

3.1.1. Závažná a organizovaná trestná činnosť

Vo všeobecnosti platí, že organizovaná a závažná cezhraničná trestná činnosť naďalej predstavuje veľkú hrozbu pre vnútornú bezpečnosť EÚ a spôsobuje vážne ujmy obetiam, ako aj spoločnosti ako celku. V roku 2013 pôsobilo podľa odhadov Europolu v EÚ 3 600 organizovaných zločineckých skupín. Prenikanie organizovaných zločineckých skupín do legálneho hospodárstva aj naďalej ohrozuje bezpečnosť Európy. Hospodárska kríza a z nej vyplývajúce zmeny dopytu spotrebiteľov viedli takisto k zmenám na kriminálnych trhoch. Medzinárodné obchodné trasy a sloboda pohybu v rámci EÚ viedli v prípade mnohých komodít k presunu trás nelegálneho obchodu (napr. v prípade heroínu a obchodovania s ľuďmi). Najvyšší počet organizovaných zločineckých skupín (približne jedna tretina) aj naďalej pôsobí na trhu s nedovolenými drogami. Výrazne vzrástla hospodárska trestná činnosť a najmä podvody, pričom páchanie podvodov je do veľkej miery uľahčované dostupnosťou zdokonalených komunikačných a technologických nástrojov, ktoré umožňujú cielené zameriavanie sa na jednotlivcov a spoločnosti na internete. Mnohé hrozby, ako napríklad syntetické drogy a počítačová kriminalita, rastú aj napriek úsiliu, ktoré sa v boji proti nim vynakladá na vnútroštátnej, únijnej a medzinárodnej úrovni. Ďalšie hrozby ako obchodovanie s ľuďmi a obchod s kokaínom – hoci ich nárast nie je až taký značný – zostanú pravdepodobne vážnou výzvou pre EÚ aj v nadchádzajúcich rokoch.

V hodnotení hrozieb závažnej a organizovanej trestnej činnosti v roku 2013 (SOCTA 2013) Europol určil aj dve nové hrozby, ktoré je potrebné v nasledujúcich rokoch sledovať: trestné činy proti životnému prostrediu a podvody v oblasti energetiky[91].

Komisia bude v spolupráci so všetkými príslušnými aktérmi aj naďalej pracovať okrem iného na týchto opatreniach:

- vykonávať cyklus politík EÚ na boj proti závažnej a organizovanej trestnej činnosti na roky 2014 – 2017,

- vyhodnocovať, akým spôsobom organizovaný zločin investuje do hospodárstva a určovať slabé miesta legálneho hospodárstva vystavené trestnej činnosti, akou je korupcia a pranie špinavých peňazí,

- ďalej sledovať vývoj v súvislosti s prvou správou EÚ o boji proti korupcii vrátane jej kapitol venovaných jednotlivým krajinám a tematickej kapitoly o verejnom obstarávaní, a pripraviť sa na druhú správu, ktorá sa má uverejniť v roku 2016,

- podporovať rýchle prijatie právnych predpisov, ako je štvrtá smernica o boji proti praniu špinavých peňazí, ktorá je zameraná na riešenie finančnej a hospodárskej trestnej činnosti a okrem iného na predchádzanie zneužívaniu finančného systému prostredníctvom zastierania pôvodu príjmov z trestnej činnosti, alebo poskytovaním peňazí na teroristické účely,

- zvážiť predloženie návrhu smernice o kriminalizácii prania špinavých peňazí, ktorou by sa zaviedla určitá úroveň aproximácie definícií a sankcií na základe článku 83 ods. 1) ZFEÚ,

- vykonávať protidrogovú stratégiu EÚ na roky 2013 – 2020 a podporovať rýchle prijatie právnych predpisov o nových psychoaktívnych látkach,

- vykonávať stratégiu EÚ na roky 2012 – 2016 zameranú na odstránenie obchodovania s ľuďmi. Na dosiahnutie tohto cieľa by sa mal predĺžiť mandát koordinátora EÚ pre boj proti obchodovaniu s ľuďmi,

- monitorovať transpozíciu a vykonávanie smernice o prevencii obchodovania s ľuďmi a boji proti nemu a o ochrane obetí obchodovania,

- monitorovať transpozíciu a vykonávanie smernice o boji proti sexuálnemu vykorisťovaniu a zneužívaniu detí,

- preskúmať potrebu komplexnej stratégie EÚ na ochranu detí pred sexuálnymi trestnými činmi,

- ďalej sledovať vývoj, pokiaľ ide o oznámenie zamerané na riešenie trestnej činnosti súvisiacej so zbraňami, a zároveň zaručiť ochranu legálneho predaja a vlastníctva strelných zbraní. To by mohlo zahŕňať preskúmanie existujúcich právnych predpisov EÚ o predaji a prevode strelných zbraní v rámci EÚ,

- podporovať posilnenú spoluprácu pri preskúmaní a presadzovaní politiky kontroly vývozu s cieľom posilniť schopnosť orgánov presadzovania práva, colných orgánov a orgánov kontroly vývozu odhaľovať cezhraničné nezákonné obchodovanie so strategickými a rizikovými položkami a prechádzať mu. Komisia bude na tieto účely podporovať výmenu informácií a osvedčených postupov, rozvoj programu na budovanie kapacít na úrovni EÚ a odbornú prípravu uvedených aktérov,

- ďalej napredovať v posudzovaní rozsahu trestných činov proti životnému prostrediu a energetických podvodov a zvážiť opatrenia na riešenie týchto javov.

3.1.2. Počítačová kriminalita

Prah pre páchanie počítačovej kriminality sa v posledných rokoch znížil a dnes je pre kohokoľvek jednoduchšie stať sa páchateľom takejto kriminality. Technické zručnosti nie sú potrebné, pretože príslušné nástroje sú k dispozícii na internete v užívateľsky ústretových a cenovo dostupných verziách. Digitálne meny a online platformy uľahčujú mnohé formy závažnej a organizovanej trestnej činnosti. Počet kybernetických útokov sa v najbližších rokoch pravdepodobne zvýši, a to aj napriek významným opatreniam prijatým na zlepšenie schopnosti bojovať proti počítačovej kriminalite a na posilnenie kybernetickej bezpečnosti. Operačná kapacita na boj proti počítačovej kriminalite sa preto musí zvýšiť. Je to potrebné zaoberať sa nedostatočným nahlasovaním počítačovej kriminality zo strany obetí, zložitým sledovaním údajov o páchateľoch počítačovej kriminality, ako aj venovať sa problematike vzájomnej právnej pomoci v oblasti počítačovej kriminality a jurisdikcie v kybernetickom priestore.

Komisia bude v spolupráci so všetkými príslušnými aktérmi aj naďalej pracovať okrem iného na týchto opatreniach:

- vykonávať Stratégiu kybernetickej bezpečnosti EÚ,

- ďalej podporovať úsilie Európskeho centra boja proti počítačovej kriminalite (EC3) pri Europole,

- naďalej pomáhať členským štátom pri rozvoji ich vlastných kapacít na boj proti počítačovej kriminalite (vnútroštátne centrá na boj proti počítačovej kriminalite),

- podporovať prijatie navrhovanej smernice, ktorou sa stanovujú opatrenia na zaistenie vysokej spoločnej úrovne bezpečnosti sietí a informácií v EÚ a vykonávať nový mandát Agentúry Európskej únie pre sieťovú a informačnú bezpečnosť (ENISA),

- podporovať prijatie a uplatňovanie Budapeštianskeho dohovoru o počítačovej kriminalite,

- podporovať, rozvíjať a rozširovať Globálnu alianciu proti sexuálnemu zneužívaniu detí online,

- spolu s Európskym centrom boja proti počítačovej kriminalite ďalej rozvíjať spoluprácu s partnermi mimo EÚ a so súkromným sektorom s cieľom posilniť reakciu na tento problém.

3.1.3. Terorizmus, radikalizácia a krízové riadenie

V posledných rokoch došlo k niekoľkým teroristickým útokom. Hoci za nimi stáli väčšinou jednotlivci alebo menšie skupiny, tieto útoky mali vážne následky. V priebehu roku 2012 bolo v Európskej únii zaznamenaných viac ako 200 uskutočnených alebo nevydarených teroristických útokov[92]. Útoky na bostonskom maratóne a v nákupnom centre v Nairobi v roku 2013 ukázali, že radikalizovaní jednotlivci a organizované teroristické skupiny sa nezameriavajú len na tradičné ciele, ale čoraz častejšie sa snažia zasiahnuť aj „mäkké“ ciele. Objavuje sa tiež znepokojujúci trend, keď mladí ľudia odchádzajú do iných krajín, ako je napríklad Sýria, aby sa stali zahraničnými bojovníkmi. Po návrate by niektorí z nich mohli predstavovať vážnu bezpečnostnú hrozbu pre EÚ. Hrozba terorizmu a násilného extrémizmu bude v nadchádzajúcich rokoch predstavovať vážnu výzvu pre EÚ.

Komisia bude v spolupráci so všetkými príslušnými aktérmi aj naďalej pracovať okrem iného na týchto opatreniach:

- zosúlaďovať svoje činnosti zamerané na prevenciu s oznámením o predchádzaní radikalizácii vedúcej k terorizmu a násilnému extrémizmu,

- naďalej podporovať činnosť siete na zvyšovanie povedomia o radikalizácii a vytvoriť európske znalostné centrum s cieľom uľahčiť výmenu postupov a odborných znalostí, riadiť výskum a podporovať zúčastnené strany v ich úsilí o predchádzanie radikalizácii vedúcej k terorizmu a násilnému extrémizmu,

- podporovať lepší výcvik a rozvoj interoperabilných jednotiek určených na reakciu na teroristické útoky a – ak to bude nutné – riešiť aj potrebu spoločného vybavenia,

- Implementovať nový prístup k odhaľovaniu a zmierňovaniu rizík spojených s CBRN-E (CBRN + výbušniny) na úrovni EÚ,

- ďalej rozvíjať kapacity na posudzovanie rizík v oblasti bezpečnostnej ochrany letectva a prípadne v iných prioritných oblastiach, napríklad v colnej oblasti,

- uplatňovať nový prístup k Európskemu programu na ochranu kritickej infraštruktúry (EPCIP) a k štyrom pilotným prípadom,

- podporovať pripravenosť vytvorením modulárneho programu cvičenia krízového riadenia.

3.1.4. Zvýšenie bezpečnosti hraníc

Vytvorenie schengenského priestoru, ktorý umožňuje ľuďom cestovať bez kontrol, predstavuje základ budovania Európy. Voľný pohyb prináša značné výhody pre európske hospodárstvo. Očakáva sa ďalšie zvyšovanie počtu ľudí, ktorí prichádzajú do EÚ, a najmä tých, ktorí využívajú leteckú dopravu. Objem dovozu a vývozu tovaru bude ďalej narastať. Je potrebné predchádzať prípadom zneužívania a účinne riešiť situácie, keď si členský štát neplní povinnosti spojené s kontrolou svojho úseku vonkajších hraníc. Zároveň treba zabezpečiť zavedenie primeraných mechanizmov solidarity, aby sa podporili tie členské štáty, ktoré čelia zvýšenému tlaku v dôsledku svojej zemepisnej polohy a charakteru tokov cestujúcich a migračných trás.

Komisia bude v spolupráci so všetkými príslušnými aktérmi aj naďalej pracovať okrem iného na týchto opatreniach:

- podporovať prijatie navrhovaného balíka predpisov EÚ o inteligentnej hraničnej kontrole, ktorý pozostáva z európskeho systému vstup/výstup a programu registrovaných cestujúcich,

- spolu so zástupcami agentúry EU-LISA naďalej podporovať účinné fungovanie systému SIS II,

- preskúmať uskutočniteľnosť zriadenia Európskeho systému pohraničnej stráže,

- navrhnúť stratégiu a akčný plán pre bezpečnosť dodávateľského reťazca a riadenie rizík a prispieť k ich vykonávaniu.

3.2. Prierezové ciele

3.2.1. Posilnenie väzby medzi vnútornou a vonkajšou bezpečnosťou

Keďže bezpečnosť EÚ závisí aj od vonkajších faktorov, v stratégii vnútornej bezpečnosti na roky 2010 – 2014 sa zdôrazňoval význam zaistenia koherentnosti a komplementárnosti vnútorných a vonkajších aspektov bezpečnostných politík EÚ. Na tento účel sa podnikli dôležité kroky, ktorým sa treba ďalej venovať. Medzi ne patria napríklad stratégia kybernetickej bezpečnosti EÚ, stratégia pre bezpečnosť a rozvoj v regióne Sahel[93], prístup zameraný na posilnenie reakcie EÚ, pokiaľ ide o predchádzanie radikalizácii vedúcej k terorizmu a násilnému extrémizmu, ako aj kroky smerom k stratégii Európskej únie pre ochranu námornej dopravy[94]. EÚ sa takisto usiluje o celosvetové zbližovanie postojov s cieľom posilniť medzinárodný režim nešírenia zbraní hromadného ničenia.

Konflikty v Mali, Líbyi a Sýrii vytvárajú situácie, ktoré majú dosah na bezpečnosť EÚ. Príkladom je rastúca hrozba v súvislosti so zahraničnými bojovníkmi a teroristickou radikalizáciou. Bezpečnosť Európy je naďalej ohrozovaná diverzifikáciou medzinárodnej organizovanej trestnej činnosti a jej čoraz väčším prenikaním do hospodárstva, ako aj korupciou, finančnou trestnou činnosťou a počítačovou kriminalitou. Bezpečnosť EÚ nepriamo ovplyvňujú aj iné javy, ako napríklad prírodné a človekom spôsobené katastrofy, politické a spoločenské zmeny v susedstve EÚ, ako aj rozličné prístupy krajín na celom svete, pokiaľ ide o spôsoby zaisťovania bezpečnosti.

Európska vnútorná bezpečnosť zahŕňa aj činnosti za hranicami EÚ a spoluprácu s partnermi z tretích krajín. Otázky súvisiace s vnútornou bezpečnosťou by sa mali systematickejšie riešiť ako súčasť vonkajších politík EÚ a v spojení s programami pomoci a spolupráce EÚ. Je potrebné posilniť dialóg a spoluprácu s cieľom podporiť inštitucionálne reformy, právny štát a reformy sektora bezpečnosti. Takisto by sa malo konzistentnejším spôsobom pomáhať tretím krajinám, ktoré žiadajú o pomoc pri budovaní kapacít v oblasti presadzovania práva, a to prostredníctvom odborných školení alebo výmeny poznatkov a osvedčených postupov.

V záujme dosiahnutia cieľov stanovených v stratégii vnútornej bezpečnosti by sa spolupráca orgánov presadzovania práva a justičných orgánov s tretími krajinami a medzinárodnými organizáciami mala riadiť bezpečnostnými potrebami EÚ a spoločným hodnotením bezpečnostných výziev. To si bude takisto vyžadovať intenzívnejšie vykonávanie plánu v oblasti slobody, bezpečnosti a spravodlivosti v rámci spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky (SBOP), najmä s cieľom uľahčiť operačnú spoluprácu a výmenu informácií medzi agentúrami EÚ a misiami SBOP. Implementácia schémy odbornej prípravy v oblasti presadzovania práva (LETS) by navyše priamo pomohla dosiahnuť tento cieľ posilnenia väzieb medzi SBOP a oblasťou slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, a to prostredníctvom vypracovania návrhu spoločných učebných osnov pre povinnú odbornú prípravu pred nasadením všetkých orgánov presadzovania práva, ktoré sa podieľajú na civilných misiách SBOP. Bolo by to prospešné aj pre budovanie kapacít v krajinách, v ktorých sú takéto misie nasadené.

Existujúce dohody o záznamoch o cestujúcom (PNR) s tretími krajinami poskytnú ďalšiu príležitosť na nové posilnenie medzinárodnej spolupráce v oblasti presadzovania práva a na zvýšenie bezpečnostných prínosov pre EÚ a členské štáty.

Mimoriadne dôležitý bude dialóg o bezpečnostných potrebách EÚ a spoločných bezpečnostných výzvach s kandidátskymi a potenciálnymi kandidátskymi krajinami uchádzajúcimi sa o členstvo v EÚ, krajinami zapojenými do európskej susedskej politiky, so strategickými partnermi, ako aj s krajinami, ktoré sa vysporadúvajú so zložitým prechodom k demokracii.

EÚ by mala ďalej rozvíjať svoje vzťahy s medzinárodnými organizáciami, ako je OSN, Rada Európy, Interpol a Globálne fórum pre boj proti terorizmu (GCTF). Mala by tiež byť aktívnejšia v rámci multilaterálnych fór, kde by mala presadzovať svoje najlepšie postupy a prijať potrebné kroky na pristúpenie k viacerým medzinárodným zmluvám v kľúčových oblastiach týkajúcich sa vnútornej bezpečnosti.

3.2.2. Posilnenie dodržiavania základných práv ako súčasť prístupu orientovaného na občanov

Základné práva musia tvoriť neoddeliteľnú súčasť politiky vnútornej bezpečnosti. Posilňujú vnútornú bezpečnosť EÚ tým, že zaručujú a zvyšujú dôveru medzi občanmi navzájom a medzi občanmi a štátnymi inštitúciami. V tejto súvislosti bude Komisia pokračovať v monitorovaní implementácie legislatívneho rámca pre boj proti niektorým formám rasizmu a xenofóbie[95]. Všetky európske inštitúcie musia následne presadzovať účinné uplatňovanie Charty základných práv EÚ a sekundárnych právnych predpisov, ktoré upravujú konkrétne práva.

V nedávnom rozsudku Súdneho dvora Európskych spoločenstiev týkajúcom sa smernice o uchovávaní údajov sa zdôrazňuje význam dodržiavania základných práv ako neoddeliteľnej súčasti politík vnútornej bezpečnosti.

Úradníkom by sa malo pomáhať chrániť práva občanov prostredníctvom jednoduchých, efektívnych a praktických nástrojov, ako sú príručky a osnovy pre odbornú prípravu, ktoré umožňujú správne uplatňovanie základných práv v ich každodennej práci. Ďalej je potrebné, aby Agentúra pre základné práva (FRA) bola schopná prispievať k rozvoju politík EÚ v oblasti vnútornej bezpečnosti a trestných vecí. Spolupráca s inštitúciami pre ľudské práva by sa mala posilniť. Intenzívnejší dialóg s tretími krajinami, medzinárodnými organizáciami, súkromným sektorom a občianskou spoločnosťou má vo všeobecnosti zásadný význam. Toto úsilie by malo byť doplnené dostupnosťou opravných prostriedkov, ktoré držia krok s vývojom v oblasti bezpečnostných opatrení a technologických inovácií.

3.2.3. Posilnenie úlohy výskumu, financovania a odbornej prípravy

Dve strany mince technologického vývoja (príležitosti verzus hrozby) si vyžadujú komplexný prístup, v rámci ktorého bude výskum v plnej miere prospešný pre problematiku vnútornej bezpečnosti a politiky v oblasti základných práv. V roku 2013 bola dobrým príkladom iniciatíva na posilnenie účasti orgánov vnútornej bezpečnosti na výskumnej a priemyselnej politike v oblasti bezpečnosti[96]. Európska únia bude musieť pokračovať v mobilizácii nástrojov potrebných pre pripravenosť v oblasti bezpečnosti a pre odolnosť, a to predovšetkým využívaním svojho programu pre výskum a inováciu Horizont 2020.

Na plnenie úloh vnútornej bezpečnosti je nevyhnutné primerané a cielené financovanie zo strany EÚ. Fond pre vnútornú bezpečnosť EÚ sa zameriava práve na podporu opatrení na riešenie takýchto problémov vnútornej bezpečnosti, ako aj na výmenu informácií a odbornú prípravu vo všetkých prioritných oblastiach stratégie vnútornej bezpečnosti. Bude kľúčové zabezpečiť komplementárnosť národných programov financovania členských štátov (zdieľané hospodárenie) a opatrení Únie (nadnárodné opatrenia alebo opatrenia osobitného záujmu pre Úniu) financovaných priamo Komisiou (priame hospodárenie)[97].

V záujme budovania vzájomnej dôvery a porozumenia a podporovania praktickej spolupráce je nevyhnutné vytvoriť spoločnú kultúru spolupráce v oblasti presadzovania práva. Na dosiahnutie týchto cieľov je nevyhnutná odborná príprava na úrovni EÚ, ktorá prispeje k zvýšeniu a aproximácii kvality a štandardov presadzovania práva. Európska schéma odbornej prípravy v oblasti presadzovania práva (LETS) by sa mala v najbližších rokoch realizovať v plnom rozsahu, aby ju mohol využívať vysoký počet úradníkov z radov všetkých príslušníkov orgánov presadzovania práva, pohraničnej stráže a colných orgánov.

4. Ďalší postup

Päť strategických cieľov zvolených v stratégii vnútornej bezpečnosti na roky 2010 – 2014 zostáva platných, a preto by sa mali potvrdiť aj pre obnovenú stratégiu vnútornej bezpečnosti. Na základe pozitívneho hodnotenia o vykonávaní prvej stratégie vnútornej bezpečnosti by EÚ mala v úzkej spolupráci Komisie, členských štátov a Európskeho parlamentu vypracovať aktualizovanú verziu tejto stratégie. Dôraz by sa mal klásť na preskúmanie opatrení v rámci jednotlivých cieľov na roky 2015 – 2020 a stanovenie nových opatrení na riešenie vznikajúcich hrozieb a stále sa meniacich výziev.

V obnovenej stratégii vnútornej bezpečnosti by sa malo posilniť začlenenie základných práv do vnútornej bezpečnosti a ešte viac sfunkčniť prepojenie medzi vnútornou a vonkajšou bezpečnosťou. Vďaka nej by sa tiež mala posilniť a podporovať väčšia súčinnosť medzi vnútornými záležitosťami a inými politickými oblasťami súvisiacimi s vnútornou bezpečnosťou. Na tento účel bude potrebné postupovať s väčším nasadením, aby sa upevnili interakcie medzi politikami a opatreniami a zahrnuli rôzni aktéri (verejné orgány, občania, občianska spoločnosť a súkromný sektor). S cieľom podporiť takýto multidisciplinárny a integrovaný prístup by sa mohlo zvážiť poradné fórum EÚ pre vnútornú bezpečnosť, vytvorené z podnetu Komisie spoločne s členskými štátmi, Európskym parlamentom, agentúrami EÚ a zástupcami občianskej spoločnosti, akademickej obce a súkromného sektora.

V súlade so závermi uvedenými v oznámení Komisie „Otvorená a bezpečná Európa: premeniť víziu na skutočnosť“, ako aj v súlade s budúcimi strategickými usmerneniami Európskej rady v oblasti vnútornej bezpečnosti, a berúc do úvahy stanoviská, ktoré vyjadril Európsky parlament vo svojom uznesení o druhej správe o stratégii vnútornej bezpečnosti [2013/2636 (RSP)], Komisia plánuje predložiť oznámenie o obnovení stratégie vnútornej bezpečnosti. Toto oznámenie pripraví po konzultácii s príslušnými zainteresovanými stranami, a to aj v rámci konferencie na vysokej úrovni, ktorá sa bude konať na jeseň 2014 za účasti členských štátov a Európskeho parlamentu, ako aj zástupcov občianskej spoločnosti, akademickej obce a súkromného sektora.

[1] Stratégia vnútornej bezpečnosti Európskej únie: Smerom k európskemu bezpečnostnému modelu, 5842/2/2010.

[2] KOM(2010) 673.

[3] KOM(2011) 790.

[4] COM(2013) 179.

[5] COM(2014) 154.

[6] 2013/2636(RSP).

[7] Závery Rady z 8. – 9. novembra 2010.

[8] Vypracované Europolom za pomoci členských štátov, agentúr EÚ pre oblasť spravodlivosti a vnútorných vecí a kľúčových tretích krajín.

[9] Závery Rady zo 6 – 7. júna 2013. Priority EÚ na obdobie rokov 2014 – 2017 majú v súhrne riešiť: 1) nelegálne prisťahovalectvo; 2) obchodovanie s ľuďmi; 3) falšovaný tovar porušujúci zdravotné, bezpečnostné a potravinové právne predpisy a tovar nedostatočnej kvality; 4) podvody v oblasti spotrebnej dane a podvody v rámci Spoločenstva založené na chýbajúcom obchodnom subjekte (MTIC); 5) výrobu syntetických drog a obchodovanie s nimi; 6) obchodovanie s kokaínom a heroínom; 7) počítačovú kriminalitu (online podvody a podvody s platobnými kartami, online sexuálne vykorisťovanie detí a kybernetické útoky); 8) riziko, ktoré predstavujú pre občanov strelné zbrane, a boj proti nedovolenému obchodovaniu so strelnými zbraňami; 9) organizovanú majetkovú trestnú činnosť páchanú mobilnými organizovanými zločineckými skupinami.

[10] Do konca tretieho štvrťroku 2013 Europol umožnil výmenu viac než 220 000 operatívnych odkazov a otvorilo sa viac ako 13 500 prípadov (nárast o 15 % v porovnaní s rovnakým obdobím v roku 2012). Europol poskytoval podporu pri operáciách členských štátov súvisiacich s Európskou multidisciplinárnou platformou proti hrozbám trestnej činnosti (EMPACT), pri uverejnení hodnotenia hrozieb závažnej a organizovanej trestnej činnosti v roku 2013 (SOCTA 2013) a prostredníctvom pomoci poskytovanej oddelením platformy EMPACT pre podporu (EMPACT Support Unit – ESU).

[11] V roku 2013 mal Eurojust 639 uzavretých prípadov a 937 prebiehajúcich prípadov, z ktorých 257 sa týkalo organizovanej trestnej činnosti.

[12] V roku 2013 dostalo dovedna 34 spoločných vyšetrovacích tímov (finančnú) podporu od Eurojustu, pričom Europol sa oficiálne podieľal ako člen na činnosti 35 spoločných vyšetrovacích tímov a ďalším 9 takýmto tímom poskytoval systematickú operačnú podporu.

[13] COM(2013) 173, COM(2013) 535.

[14] 17547/12.

[15] Rozhodnutie Rady 2005/387/SVV.

[16] http://www.emcdda.europa.eu/publications/joint-publications/drug-markets

[17] Smernica 2011/36/EÚ.

[18] COM(2012) 286.

[19] Závery Rady z 25. októbra 2012.

[20] Smernica 2011/93/EÚ.

[21] Počet cezhraničných žiadostí o vypátranie majetku prostredníctvom aplikácie SIENA (používanej v 20 členských štátoch) sa zvýšil zo 475 v roku 2012 na viac než 2 000 v roku 2013. Časy odozvy na tieto žiadosti sa takisto skrátili.

[22] COM(2013) 45.

[23] COM(2013) 44.

[24] Ú. v. EÚ L 127, 29.4.2014, s. 39.

[25] COM(2014) 38.

[26] COM(2013) 716.

[27] Ú. v. EÚ L 89, 25.3.2014, s. 7.

[28] Ú. v. EÚ C 80, 19.3.2013, s. 1.

[29] COM(2013) 324, závery Rady z 10. novembra 2013.

[30] Ú. v. EÚ L 130, 1.5.2014, s. 1.

[31] 2008/615/SVV.

[32] 2006/960/SVV.

[33] Nariadenie (EÚ) č. 603/2013.

[34] COM(2012) 735.

[35] COM(2011) 32.

[36] Európska policajná akadémia (CEPOL) zabezpečila v roku 2013 výcvik pre viac ako 8 200 účastníkov[36] v rámci viac než 100 rôznych výcvikových aktivít.

[37] COM(2013) 172.

[38]Článok 1: základné vedomosti o úniovej dimenzii presadzovania práva, článok 2: účinná bilaterálna a regionálna spolupráca, článok 3: tematická špecializácia policajnej práce v EÚ, článok 4: civilné misie a budovanie kapacít v tretích krajinách.

[39] http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/networks/radicalisation_awareness_network/index_en.htm.

[40] COM(2013) 941.

[41] Ú. v. EÚ L 195, 27.10.2010, s. 5.

[42] COM(2013) 843.

[43] http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/crisis-and-terrorism/securing-dangerous-material/index_en.htm.

[44] Nariadenie (EÚ) č. 98/2013.

[45] SWD(2013) 318.

[46] Táto práca nadväzovala na výsledky konferencie z roku 2012 v Nikózii o „bezpečnostnej ochrane letectva proti teroristickým hrozbám“, ktoré schválila Rada.

[47] IP/13/335.

[48] Osobitný prieskum Eurobarometra 404, november 2013.

[49] Smernica 2013/40/EÚ.

[50] JOIN(2013)1.

[51] Závery Rady z 25. júna 2013.

[52] P7_TA(2013)0376. Tabuľka týkajúca sa implementácie predstavená rok po prijatí stratégie pri príležitosti konferencie na vysokej úrovni:http://ec.europa.eu/digital-agenda/en/news/eu-cybersecurity-strategy-high-level-conference-0.

[53] COM(2013) 48.

[54] https://www.europol.europa.eu/sites/default/files/publications/ec3_first_year_report.pdf.

[55] http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/organized-crime-and-human-trafficking/global-alliance-against-child-abuse/index_en.htm, http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/organized-crime-and-human-trafficking/global-alliance-against-child-abuse/docs/global_alliance_report_201312_en.pdf.

[56] Nariadenie (EÚ) č. 1052/2013, ktorým sa zriaďuje Európsky systém hraničného dozoru (EUROSUR).

[57] Nariadenie (EÚ) č. 1053/2013; nariadenie (EÚ) č. 1051/2013.

[58] Nariadenie (ES) č. 1987/2006.

[59] Nariadenie (ES) č. 767/2008.

[60] COM(2013) 95, COM(2013) 97.

[61] COM(2012) 793, 8761/3/13.

[62] Nariadenie (EÚ) č. 1168/2011.

[63] 17409/13.

[64] JOIN(2012)39.

[65] Ú. v. EÚ L 347, 20.12.2013, s. 924.

[66] SEK(2010) 1626.

[67] SWD(2014) 134 final.

[68] Rozhodnutie 1082/2013/EÚ.

[69] Rozhodnutie Rady 2013/488/EÚ.

[70] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/genaff/137614.pdf.

[71] V súvislosti s vnútornou bezpečnosťou EÚ sú dôležité najmä tieto články Charty základných práv EÚ: články 1 až 26, články 37, 38, 45, 46 a články 47 až 54.

[72] KOM(2010) 573.

[73] http://ec.europa.eu/justice/fundamental-rights/charter/application/index_en.htm.

[74] SEK(2011) 567.

[75] https://e-justice.europa.eu/home.do?action=home&plang=sk&init=true.

[76] Dňa 5. apríla 2013 spolu 47 členských štátov Rady Európy a EÚ dokončilo návrh dohody o pristúpení EÚ k EDĽP. Súdny dvor EÚ by mal vydať svoje stanovisko k textu na jar 2014.

[77] COM(2012) 9, COM(2012) 10, COM(2012) 11.

[78] K dispozícii na stránke: http://fra.europa.eu/en/publications-and-resources/opinions.

[79] K dispozícii na stránke: http://fra.europa.eu/en/publications-and-resources.

[80] Pozri FRA (2013), Joining up fundamental rights. Toolkit for local, regional and national public officials, (Začleňovanie základných práv. Súbor nástrojov pre štátnych úradníkov na miestnej, regionálnej a národnej úrovni).

[81] http://fra.europa.eu/en/publication/2013/fundamental-rights-based-police-training-manual-police-trainers.

[82] FRA (2010), Towards More Effective Policing, Understanding and preventing discriminatory ethnic profiling: a guide.(Na ceste k účinnejšiemu policajnému dohľadu nad diskriminačným etnickým profilovaním a k lepšiemu porozumeniu a predchádzaniu tomuto javu: príručka).

[83].Pozri poznámku pod čiarou č. 57.

[84] 10597/13.

[85] Smernica 2012/29/EÚ, Ú. v. EÚ L 315, 14.11.2012, s. 57.

[86] Nariadenie (EÚ) č. 606/2013.

[87] Smernica 2011/99/ES.

[88] Smernica 2010/64/EÚ.

[89] Smernica 2012/13/EÚ.

[90] Smernica 2013/48/EÚ.

[91] V roku 2013 bolo uverejnené osobitné posúdenie „hrozby trestných činov proti životnému prostrediu v EÚ“, ktoré sa zameriavalo na dva najrozšírenejšie trestné činy – nezákonné obchodovanie s odpadom a nedovolené obchodovanie s ohrozenými druhmi so zapojením organizovanej trestnej činnosti. Krajiny EÚ sa považujú za významné cieľové a tranzitné krajiny pre nedovolené obchodovanie s ohrozenými druhmi, pričom nezákonný odpad je predmetom obchodovania v rámci EÚ a smeruje tiež na trhy mimo EÚ. V tejto oblasti trestnej činnosti pôsobia špecializované organizované zločinecké skupiny. Bude potrebné stanoviť ďalšie kroky, a to na základe: a) rozličných nástrojov; b) existujúcich koordinovaných opatrení na presadzovanie práva v oblasti trestných činov proti životnému prostrediu, na ktorých sa podieľajú viaceré subjekty/agentúry – Europol, Eurojust, Interpol a Úrad OSN pre drogy a kriminalitu (UNODC); c) nedávneho oznámenia Komisie o obchodovaní s voľne žijúcimi druhmi vrátane konzultácie so zainteresovanými stranami, ako aj d) úsilia siete EnviCrimeNet o vypracovanie stratégie a operačných opatrení.

V hodnotení SOCTA sa upozorňuje na podvody v rámci Spoločenstva založené na chýbajúcom obchodnom subjekte (Missing Trader Intra-Community fraud –MTIC), ktoré využívajú trhy s elektrickou energiou a plynom (energetické podvody) a podobajú sa na schému zameranú na obchod s uhlíkovým kreditom, ktorá bola odhalená v posledných rokoch. Organizované zločinecké skupiny sú už zapojené do obchodu s alternatívnou energiou (veternou a solárnou) a do obchodu v oblasti nakladania s odpadom, ktoré využívajú na pranie príjmov z trestnej činnosti.

[92] Europol vo svojej správe o stave a vývoji terorizmu za rok 2013 (TE-SAT) uviedol, že v roku 2012 zomrelo v dôsledku teroristických útokov v EÚ 17 osôb; v členských štátoch EÚ došlo k 219 teroristickým útokom; 537 jednotlivcov bolo v EÚ zadržaných za trestné činy súvisiace s terorizmom; ukončili sa súdne konania dovedna so 400 jednotlivcami obvinenými z terorizmu.

[93] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/foraff/141577.pdf.

[94] JOIN(2014)9.

[95] Pozri správu Komisie o implementácii rámcového rozhodnutia Rady 2008/913/SVV o boji proti niektorým formám a prejavom rasizmu a xenofóbie prostredníctvom trestného práva z 27. januára 2014 [COM(2014) 27 final].

[96] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/jha/137399.pdf.

[97] Relevantné sú aj ďalšie fondy EÚ závislosti od ich cieľov, rozsahu a podmienok, pozri: http://ec.europa.eu/budget/mff/index_en.cfm.