4. Programy zhovievavosti sú kľúčovým nástrojom pri odhaľovaní kartelov. Povzbudzujú spoločnosti, aby poskytovali cenné informácie o karteloch, na ktorých sa zúčastnili, výmenou za úplné alebo čiastočné oslobodenie od pokút. Spoločnosti, ktoré zvažujú požiadanie o zhovievavosť, potrebujú dostatočnú úroveň právnej istoty, ktorá by ich motivovala k spolupráci s príslušnými orgánmi. Osobitne to platí v prípade spoločností, ktoré žiadajú o zhovievavosť v rôznych členských štátoch, pretože kartel ovplyvňuje niekoľko jurisdikcií. Rozdiely v rôznych programoch zhovievavosti v Európe však spoločnosti odrádzajú od toho, aby sa priznali a poskytli dôkazy o týchto protisúťažných postupoch.

1. Niektoré vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže nemajú vynútiteľné záruky, aby mohli uplatňovať pravidlá hospodárskej súťaže EÚ nezávisle, bez prijímania pokynov od verejných alebo súkromných subjektov. Niekoľko orgánov má ťažkosti s nedostatočnými ľudskými a finančnými zdrojmi, čo môže mať vplyv na ich schopnosť účinne presadzovať pravidlá. Niektoré vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže napríklad nie sú schopné vykonávať inšpekcie všetkých členov údajného kartelu súčasne, vďaka čomu ostatní členovia kartelu získajú cenný čas na to, aby zničili dôkazy a vyhli sa odhaleniu. Iným chýbajú primerané forenzné IT nástroje na získanie dôkazov o porušeniach.

Pravidlá hospodárskej súťaže EÚ sú jednou z určujúcich charakteristík vnútorného trhu: ak dochádza k narušeniam hospodárskej súťaže, nemôže sa dosiahnuť plný potenciál vnútorného trhu a nevytvoria sa správne podmienky na trvalý hospodársky rast. Kľúčovým aspektom prehlbovania vnútorného trhu a dosiahnutia jeho väčšej spravodlivosti je zabezpečenie účinného presadzovania pravidiel vnútorného trhu, ktoré prinesú výsledky blízko k občanom. Presadzovanie pravidiel hospodárskej súťaže EÚ v súčasnosti prebieha v takom rozsahu, aký by Komisia v žiadnom prípade nemohla dosiahnuť sama. Od roku 2004 Komisia a vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže prijali viac ako 1 000 rozhodnutí o presadzovaní práva, pričom vnútroštátne orgány prijali 85 % z týchto rozhodnutí. Kroky zo strany viacerých orgánov presadzovania práva sú oveľa dôraznejšie, účinnejšie a majú lepší odrádzajúci účinok na spoločnosti, ktoré by mohli podľahnúť pokušeniu porušiť pravidlá hospodárskej súťaže EÚ. Komisia zvyčajne vyšetruje protisúťažné postupy alebo dohody, ktoré majú vplyv na hospodársku súťaž v troch alebo vo viacerých členských štátoch, alebo v prípadoch, keď je užitočné vytvoriť celoeurópsky precedens. Vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže majú zvyčajne dobrú pozíciu, aby zakročili v prípadoch, keď ide o významný vplyv na hospodársku súťaž na území daného členského štátu. Vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže majú odborné znalosti o tom, ako fungujú trhy v ich vlastnom členskom štáte. Tieto znalosti sú pri presadzovaní pravidiel hospodárskej súťaže veľmi užitočné. Kroky na vnútroštátnej úrovni prispievajú k posilneniu podpory presadzovania hospodárskej súťaže v spoločnosti vo všeobecnosti.

EÚ by mala prijať opatrenia s cieľom riešiť identifikované problémy, pretože vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže uplatňujú pravidlá EÚ, ktoré majú cezhraničný rozmer. Činnosť presadzovania práva zo strany vnútroštátneho orgánu na ochranu hospodárskej súťaže v jednom členskom štáte môže mať vplyv na hospodársku súťaž, podniky a spotrebiteľov v iných členských štátoch, keďže napríklad celoštátny kartel zvyčajne vylučuje konkurentov z iných členských štátov. Ak vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže nemajú potrebné prostriedky a nástroje na presadzovanie práva (napríklad ak im chýbajú zdroje), môže to mať priame nepriaznivé následky pre spotrebiteľov a podniky, a to nielen v danom členskom štáte, ale aj v iných členských štátoch, ako aj pre schopnosť vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže spolupracovať v rámci Európy. Členský štát Y nemôže riešiť chýbajúce prostriedky a nástroje vnútroštátneho orgánu na ochranu hospodárskej súťaže v členskom štáte X. Tento problém sa teda môže riešiť len opatreniami na úrovni EÚ.

Na záver možno povedať, že návrhom smernice sa z hľadiska účelu aj obsahu sledujú dva politické ciele: jeden sa týka účinného uplatňovania politiky EÚ v oblasti hospodárskej súťaže a druhý riadneho fungovania vnútorného trhu. Tieto zložky sú neoddeliteľne prepojené: to, že sa vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže umožní účinné presadzovanie práva, je nevyhnutne spojené s legislatívnou činnosťou zameranou na odstránenie takých prekážok vo vnútroštátnych právnych predpisoch, ktoré vedú k nerovnomernému presadzovaniu a narúšajú hospodársku súťaž na vnútornom trhu. Spotrebitelia a podniky nebudú znevýhodňované vnútroštátnymi právnymi predpismi a opatreniami, ktoré vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže bránia v účinnom presadzovaní hospodárskej súťaže. Vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže musia mať k dispozícii rovnaké záruky a nástroje na uplatňovanie ustanovení vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže pre prípady, keď sa tieto ustanovenia uplatňujú súbežne s článkami 101 a 102 ZFEÚ, a to z dôvodu potreby právnej istoty a rovnakých podmienok. Napokon je potrebné vytvorenie účinných cezhraničných mechanizmov vzájomnej pomoci na zabezpečenie vyrovnanejších podmienok a ochranu systému paralelných právomocí v rámci ESHS. Tieto vzájomne závislé, hoci samostatné ciele, sa nemôžu dosiahnuť jednotlivo prostredníctvom prijatia dvoch rozličných nástrojov. Nie je napríklad účelné rozdeliť navrhovanú smernicu na jeden nástroj založený na článku 103 ZFEÚ, ktorým sa vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže poskytnú prostriedky a nástroje potrebné na uplatňovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ, a druhý nástroj založený na článku 114 ZFEÚ, v ktorom sa bude vyžadovať, aby členské štáty prijali rovnaké pravidlá na uplatňovanie vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže pre prípady, keď sa uplatňujú súbežne s pravidlami hospodárskej súťaže EÚ. Z týchto dôvodov je návrh založený aj na článku 114 ZFEÚ.

Ďalší spôsob, ktorým sa v navrhovanej smernici rieši aproximácia vnútroštátnych právnych predpisov, spočíva v tom, že rozsah jej pôsobnosti sa vzťahuje aj na uplatňovanie vnútroštátnych pravidiel hospodárskej súťaže. Väčšina vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže v praxi v tej istej veci uplatňuje ustanovenia vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže súbežne s článkami 101 a 102 ZFEÚ. Navrhovaná smernica bude mať nevyhnutne vplyv na ustanovenia vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže, ktoré vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže uplatňujú súbežne. Navyše, ak vnútroštátny orgán na ochranu hospodárskej súťaže vykonáva vyšetrovacie úkony v ranej fáze prípadu, často je ťažké určiť, či sa zistí taký vplyv na obchod, ktorý by viedol k uplatneniu práva EÚ v oblasti hospodárskej súťaže. Vnútroštátny orgán na ochranu hospodárskej súťaže teda musí predpokladať, že môže uplatňovať obe. To znamená, že ak budú vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže využívať právomoc na zber digitálnych dôkazov zavedenú týmto návrhom, potenciálne by to robili pri uplatňovaní práva EÚ aj vnútroštátneho práva. Je preto ťažké, ak nie nemožné, oddeliť takéto súbežné uplatňovanie vnútroštátneho práva od uplatňovania článkov 101 a 102 ZFEÚ. Ak by vo vnútroštátnom práve neexistovali rovnaké záruky a nástroje pre prípady, keď sa vnútroštátne právo uplatňuje súbežne s článkami 101 a 102 ZFEÚ, vyvolalo by to právnu neistotu a prinieslo riziko narušenia rovnakých podmienok. Navyše, aby mala ochrana materiálov získaných v rámci programu zhovievavosti a urovnania zmysel, musí sa uplatňovať nielen počas prebiehajúcich konaní pred vnútroštátnymi orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže týkajúcich sa uplatňovania článkov 101 a 102 ZFEÚ, ale aj pri samostatnom uplatňovaní rovnocenných ustanovení vnútroštátneho práva.

V niektorých členských štátoch vnútroštátne právo bráni vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže ukladať spoločnostiam za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže EÚ účinné pokuty. Spoločnosti porušujúce právne predpisy pôsobiace v členských štátoch, kde vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže nemajú účinné právomoci ukladať pokuty, sú vďaka tomu chránené pred sankciami, a preto majú malú motiváciu dodržiavať pravidlá hospodárskej súťaže EÚ. To posilňuje narušenia trhu v celej Európe a oslabuje vnútorný trh. Navyše rozdiely v základných zásadách programov zhovievavosti existujúce v rôznych členských štátoch znamenajú, že so spoločnosťami sa zaobchádza rozdielne v závislosti od toho, ktorý orgán v danej veci koná. Spoločné základné zásady poskytnutia zhovievavosti možno zaistiť iba opatreniami na úrovni EÚ, čím sa zabezpečia vyrovnanejšie podmienky pre podniky.

To by však ako právny základ samo osebe nepostačovalo, pretože cieľ aj obsah navrhovanej smernice tento právny základ presahujú. Navrhovaná smernica má nezávislý cieľ, ktorým je posilnenie fungovania vnútorného trhu, a to prostredníctvom: 1) úpravy vnútroštátnych pravidiel, ktoré vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže bránia v účinnom presadzovaní práva, čím sa zabezpečí vyrovnanejšia ochrana podnikov a spotrebiteľov v Európe; 2) zabezpečenia dostupnosti rovnakých záruk a nástrojov vo vnútroštátnom práve hospodárskej súťaže, keď sa uplatňuje súbežne s článkami 101 a 102 ZFEÚ tak, aby sa zaistila právna istota a rovnaké podmienky; a 3) zavedenia účinných pravidiel týkajúcich sa vzájomnej pomoci s cieľom zabezpečiť hladké fungovanie vnútorného trhu a systému úzkej spolupráce v rámci ESHS.

Zabezpečenie prostriedkov a nástrojov, ktoré vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže umožnia účinnejšie presadzovať uplatňovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ, patrí do rozsahu pôsobnosti článku 103 ods. 1 ZFEÚ, keďže to prispieva k zaisteniu úplnej účinnosti pravidiel hospodárskej súťaže. Článkom 103 ods. 1 sa Rada splnomocňuje, aby prijímala „príslušné nariadenia alebo smernice na vykonávanie zásad stanovených v článkoch 101 a 102“. Tieto opatrenia možno prijať konkrétne na základe článku 103 ods. 2 písm. e) ZFEÚ, a to s cieľom „vymedziť vzťah medzi vnútroštátnymi zákonmi a ustanoveniami tohto oddielu alebo prijatými podľa tohto článku“, ako aj na základe článku 103 ods. 2 písm. a) s cieľom „zaručiť dodržiavanie zákazov uvedených v článku 101 ods. 1 a článku 102 stanovením pokút a opakovaného ukladania pokút“.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Cieľom návrhu smernice je posilniť účinnosť vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže, no pritom neuplatňovať rovnaké riešenie pre všetkých, ale naopak zohľadniť právne tradície a inštitucionálne špecifiká jednotlivých členských štátov. Smernica je preto najlepším spôsobom, akým sa vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže poskytnú záruky potrebné na účinné presadzovanie práva bez neprimeraného zásahu do vnútroštátnych špecifík a tradícií. Na rozdiel od nariadenia sa členským štátom ponechá výber najvhodnejších prostriedkov na vykonávanie opatrení tejto smernice. Smernica je navyše flexibilným nástrojom na zabezpečenie, aby mali vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže potrebné záruky nezávislosti, zdroje a právomoci v oblasti presadzovania práva a udeľovania pokút, pričom sa členským štátom ponechá priestor na to, aby šli ešte ďalej, ak by chceli.

Týmto prístupom, ktorý sa uplatnil v návrhu, sa maximalizuje účinnosť vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže, a to pri minimálnom zásahu do vnútroštátnych špecifík prostredníctvom obmedzenia najpodrobnejších pravidiel na oblasti, v ktorých je to nevyhnutne potrebné s cieľom posilniť účinné presadzovanie práva.

Na získanie pridanej hodnoty z hľadiska presadzovania hospodárskej súťaže stačí vytvoriť podrobnejšie pravidlá len v oblasti využívania programov zhovievavosti pre tajné kartely. Spoločnosti sa priznajú k svojej účasti v tajných karteloch len v prípade, že sa im poskytne dostatočná právna istota, pokiaľ ide o možnosť, že budú oslobodené od pokút. Markantné rozdiely medzi programami zhovievavosti, ktoré sa uplatňujú v jednotlivých členských štátoch, znamenajú pre potenciálnych žiadateľov o zhovievavosť právnu neistotu, ktorá môže oslabiť ich motiváciu žiadať o zhovievavosť. Ak by členské štáty mohli vykonávať alebo uplatňovať menej prísne alebo prísnejšie pravidlá zhovievavosti v oblasti pôsobnosti tejto smernice, nebolo by to len v rozpore s cieľom zachovania stimulov pre potenciálnych žiadateľov tak, aby sa v maximálnej možnej miere zvýšila účinnosť presadzovania práva v oblasti hospodárskej súťaže v Únii, ale vzniklo by aj riziko ohrozenia rovnakých podmienok pre podniky pôsobiace na vnútornom trhu.

Vo väčšine aspektov sa v návrhu stanovia minimálne štandardy, aby sa vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže umožnilo účinné presadzovanie pravidiel hospodárskej súťaže EÚ. Tak sa zaistí primeraná rovnováha medzi splnením všeobecných a konkrétnych cieľov návrhu, pričom nedôjde k neprimeranému zásahu do národných tradícií. Členským štátom zostane možnosť určiť si vyššie štandardy a prispôsobiť svoje pravidlá vnútroštátnym špecifikám. Členské štáty budú napríklad môcť naďalej voľne rozhodovať o nastavení, organizácii a financovaní svojich vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže tak, ako to považujú za vhodné, za predpokladu, že sa zabezpečí ich účinnosť. Navrhovanou smernicou sa navyše zabezpečí, že sa bude v plnom rozsahu rešpektovať voľba tých členských štátov, ktoré si vybrali súdny model presadzovania hospodárskej súťaže.

Na podnietenie dobrovoľných opatrení na vnútroštátnej úrovni sa vo veľkej miere využívajú mierne opatrenia, no viacerým vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže stále chýbajú záruky a nástroje na účinné presadzovanie práva. Po viac ako desaťročí sa nedá predpokladať, že by nastali potrebné zmeny, ktorými by sa zabezpečilo lepšie fungovanie decentralizovaného presadzovania podľa nariadenie (ES) č. 1/2003 a umožnilo sa účinnejšie presadzovanie práva zo strany vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže. To znamená, že mnohým vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže budú naďalej chýbať určité kľúčové nástroje na odhaľovanie porušení a ukladanie sankcií, čo zhoršuje riadne fungovanie decentralizovaného systému vytvoreného nariadením (ES) č. 1/2003.

Programy zhovievavosti sú prepojené, pretože spoločnosti pravidelne podávajú žiadosti do niekoľkých jurisdikcií EÚ a potrebujú záruky cezhraničnej právnej istoty. Skúsenosť z posledného desaťročia ukázala, že členské štáty nemôžu dosiahnuť dostatočnú úroveň cezhraničnej právnej istoty jednotlivo. Rozdiely v programoch zhovievavosti aj naďalej prinášajú rozdielne výsledky pre žiadateľov o zhovievavosť, pokiaľ ide o to, či budú oslobodení od pokút alebo sa im pokuty aspoň znížia. Spoločnostiam, ktoré zvažujú, že nahlásia kartelové správanie vo viacerých jurisdikciách výmenou za zhovievavejšie zaobchádzanie, chýba potrebná istota, či a do akej miery budú môcť využiť programy zhovievavosti. S cieľom zabezpečiť, aby bol systém zhovievavosti dostupný vo všetkých členských štátoch a používal sa v nich podobným spôsobom, je potrebné prijať opatrenia na úrovni EÚ.

Po druhé návrh do istej miery prinesie prospech aj podnikom, ktoré sú vyšetrované v súvislosti s údajnými porušeniami pravidiel hospodárskej súťaže EÚ. Prostredníctvom zavedenia kľúčových účinných prostriedkov a nástrojov pre vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže sa obmedzí rozdielnosť výsledkov pre spoločnosti, čo prispeje k predvídateľnejšiemu uplatňovaniu pravidiel hospodárskej súťaže EÚ a zvýšeniu právnej istoty v celej EÚ. Podniky môžu mať prospech aj z posilnenia procesných práv, najmä v tých jurisdikciách, kde existuje priestor na zlepšenie, ako aj z väčšej právnej istoty pri podávaní žiadostí o zhovievavosť. Podniky môžu čeliť počiatočným nákladom na adaptáciu na oboznámenie sa s novými procesnými pravidlami. Celkovo sa však náklady podnikov zapojených do cezhraničných činností na jednotnom trhu na prispôsobenie sa rozličným právnym rámcom pravdepodobne znížia.

Hlavnými príjemcami iniciatívy budú vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže a spolu s podnikmi budú iniciatívou aj najviac ovplyvnené. Po svojom vykonaní návrh poskytne všetkým vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže účinné prostriedky a predpisy na získavanie dôkazov o porušeniach, na ukladanie pokút spoločnostiam, ktoré porušujú zákony, na nezávislé konanie pri presadzovaní pravidiel hospodárskej súťaže EÚ a poskytne im potrebné zdroje na vykonávanie ich úloh, ako aj účinnejšie programy zhovievavosti. To vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže umožní účinné presadzovanie práva a lepšiu spoluprácu s inými orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže v EÚ, čo povedie k väčšej hospodárskej súťaži na trhu. Konkrétnejšie zabezpečí, aby systém cezhraničného zberu a výmeny informácií vytvorený nariadením (ES) č. 1/2003 účinne fungoval. To môže vytvoriť isté dodatočné náklady pre niektoré verejné orgány, ak bude napríklad potrebné zabezpečiť nové IT nástroje, možno však očakávať, že tieto náklady budú zanedbateľné. Nie všetky vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže budú ovplyvnené rovnakým spôsobom, keďže potrebné zmeny budú závisieť od konkrétneho východiskového bodu každého vnútroštátneho právneho rámca.

Pokiaľ ide o ďalšie tri politické možnosti, ktoré boli preskúmané v rámci správy o posúdení vplyvu: i) pri základnom scenári, t. j. ak EÚ neprijme žiadne opatrenia, sa dané politické ciele s veľkou pravdepodobnosťou nedosiahnu a takýto postup by nebol v súlade s očakávaniami zainteresovaných strán; ii) možnosť prijať výhradne mierne opatrenia by neposkytla dostatočne pevný právny základ, aby sa zabezpečilo, aby mali všetky vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže potrebné prostriedky a nástroje na účinné presadzovanie práva v oblasti hospodárskej súťaže. Navyše mierne opatrenia sú zavedené už niekoľko rokov, pričom sa nedosiahol cieľ plného využitia potenciálu decentralizovaného systému zavedeného nariadením (ES) č. 1/2003; iii) poskytnutie podrobných a jednotných prostriedkov a nástrojov pre vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže prostredníctvom prijatia legislatívneho opatrenia EÚ by v porovnaní s preferovanou možnosťou prinieslo obmedzené dodatočné prínosy a zároveň by zahŕňalo väčší zásah do vnútroštátnych právnych systémov a tradícií.

Podľa 76 % respondentov by mohli byť vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže z EÚ pri presadzovaní pravidiel hospodárskej súťaže EÚ aktívnejšie než v súčasnosti, pričom 80 % respondentov navyše podporuje prijatie opatrení na posilnenie presadzovania práva zo strany vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže. Podľa kategórie zainteresovaných strán: prijatie opatrení podporilo 100 % akademických inštitúcií, spotrebiteľských organizácií, odborových zväzov a vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže, ako aj 86 % MVO, 84 % poradenských firiem/advokátskych kancelárií, 77 % spoločností/MSP/mikropodnikov/živnostníkov, 67 % expertných skupín a 61 % priemyselných združení. Za to, aby takéto opatrenia boli radšej kombináciou opatrení EÚ a členských štátov, bolo 64 % zainteresovaných strán, ktoré sa zúčastnili na verejnej konzultácii. Zvyšných 19 % podporovalo opatrenia výhradne zo strany EÚ a 8 % podporovalo opatrenia len zo strany členského štátu.

V navrhovanej smernici sa stanovujú osobitné opatrenia, ktorými sa zabezpečí, aby: 1) mali vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže účinné záruky nezávislosti a zdrojov, ako aj právomoci v oblasti presadzovania práva a ukladania pokút; 2) boli zavedené rovnaké záruky a nástroje pre prípady, keď vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže uplatňujú vnútroštátne právo súbežne s článkami 101 a 102 ZFEÚ; 3) si vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže mohli poskytovať vzájomne pomoc a chrániť systém úzkej spolupráce v rámci ESHS. Z navrhovanej smernice vyplýva niekoľko právnych povinností. Jej účinná transpozícia si preto vyžaduje, aby sa v rámci príslušných vnútroštátnych právnych predpisov prijali konkrétne a cielené zmeny. Na monitorovanie správnej transpozície smernice Komisiou preto nebude stačiť, ak členské štáty poskytnú znenie vykonávacích ustanovení, ale môže byť potrebné celkové posúdenie výsledných režimov zavedených do vnútroštátneho práva. Členské štáty by preto Komisii mali predložiť aj vysvetľujúce dokumenty s uvedením, ktoré existujúce alebo nové ustanovenia ich vnútroštátneho práva majú slúžiť na vykonanie jednotlivých opatrení navrhovanej smernice.

Plán vykonávania zahŕňa: i) jednotné kontaktné miesto na spojenie s Komisiou prostredníctvom funkčného mailboxu, ktorý môžu členské štáty používať v prípade všetkých otázok spojených s navrhovanou smernicou; a ii) niekoľko opatrení, ktoré vykonajú Komisia a členské štáty vo vzťahu k trom hlavným výzvam v oblasti vykonávania: a) implementácia do stanoveného termínu; b) poskytovanie odbornej prípravy a podpory vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže; a c) zabezpečenie primeraných informácií pre podnikateľskú komunitu.

Návrhom sa zabezpečuje ochrana základných práv spoločností, ktoré podliehajú konaniam v oblasti hospodárskej súťaže, najmä (ale nie výhradne) právo podnikať, právo vlastniť majetok, právo na dobrú správu vecí verejných a právo na účinný prostriedok nápravy pred súdom (články 16, 17, 41 a 47 Charty základných práv Európskej únie). Vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže sa udelia právomoci presadzovať pravidlá hospodárskej súťaže EÚ len do takej miery, do akej to je potrebné a primerané. Členské štáty budú musieť poskytovať primerané záruky vykonávania týchto právomocí, ktoré budú spĺňať prinajmenšom štandardy stanovené v Charte základných práv Európskej únie a ktoré budú v súlade so všeobecnými zásadami práva EÚ vrátane riadneho dodržiavania práv fyzických osôb na ochranu osobných údajov. Tieto záruky by mali byť osobitne v súlade s právom na obhajobu spoločností, ktoré podliehajú konaniam na presadzovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ, pričom hlavnou súčasťou týchto práv je právo na vypočutie. Zahŕňa to aj právo na formálne oznámenie námietok vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže podľa práva EÚ v oblasti hospodárskej súťaže, ako aj účinné právo na prístup k spisu, aby mali spoločnosti možnosť pripraviť svoju obhajobu. Adresáti konečných rozhodnutí vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže pri uplatňovaní článkov 101 a 102 ZFEÚ by mali mať právo na účinný súdny prostriedok nápravy proti týmto rozhodnutiam.

Napokon sa v tejto kapitole zaručuje ochrana zamestnancov a riaditeľov spoločností žiadajúcich o oslobodenie od pokuty pred individuálnymi sankciami v prípade, že spolupracujú s príslušnými orgánmi. Tento prvok je dôležitý, aby sa zachovali stimuly pre podniky žiadať o zhovievavosť, pretože pre ich žiadosti o zhovievavosť je často dôležité to, či ich zamestnanci v plnej miere spolupracujú bez strachu, že by mohli byť nejako postihovaní.

V tejto kapitole sa ďalej žiadateľom poskytuje päť pracovných dní na podanie zjednodušených žiadostí a objasňuje sa, že kým Komisia vyšetruje daný prípad, nemali by čeliť súbežným žiadostiam náročným na zdroje od vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže. Vyjasňuje sa aj, že ak sa Komisia rozhodla v danom prípade nekonať, títo predkladatelia zjednodušených žiadostí by mali mať možnosť predložiť príslušnému orgánu úplné žiadosti o zhovievavosť.

Tretí aspekt sa týka obmedzení v súvislosti s tým, kto môže byť zodpovedný za platbu pokuty. V rámci európskeho práva v oblasti hospodárskej súťaže je pojem „podnik“ vymedzený v judikatúre Európskeho súdneho dvora. To znamená, že rôzne právne subjekty patriace k jednému „podniku“ sú spoločne a nerozdielne zodpovedné pokuty uložené takémuto „podniku“. Tým sa celej skupine podnikov vysiela jasný signál, že nedostatočná správa a riadenie spoločností a nedodržiavanie práva v oblasti hospodárskej súťaže nezostanú nepotrestané. Umožňuje sa aj, aby pokuta odrážala celkovú silu skupiny podnikov, a nie len silu dcérskej spoločnosti, vďaka čomu je opatrenie účelnejšie a má väčší odrádzajúci účinok. Niekoľko vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže však nemôže brať materské spoločnosti na zodpovednosť za porušenia spáchané dcérskymi spoločnosťami, ktoré sú pod ich kontrolou. Ďalšie vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže navyše nemôžu uložiť pokuty právnym nástupcom subjektu, ktorý sa dopustil porušenia a má zaplatiť pokutu, alebo o tejto veci existuje neistota, a to napriek dlhodobo ustálenej judikatúre Súdneho dvora. To znamená, že spoločnosti sa môžu vyhýbať plateniu pokút jednoduchým zlúčením sa s inými spoločnosťami alebo prostredníctvom podnikovej reštrukturalizácie. Na riešenie tohto problému sa v návrhu zabezpečuje, aby sa uplatňoval pojem „podnik“ na účely ukladania pokút materským spoločnostiam a právnym a hospodárskym nástupcom podnikov.

Po druhé existujú rozdiely v metódach výpočtu pokút, čo má významný vplyv na výšku pokút ukladaných vnútroštátnymi orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže. Tieto rozdiely sa týkajú najmä: 1) maximálnej pokuty, ktorú možno uložiť (zákonné maximum) a 2) parametrov výpočtu pokuty. Týmito rozdielmi sa dá čiastočne vysvetliť, prečo sa pokuty v súčasnosti líšia, a to až 25-násobne, podľa toho, ktorý orgán koná. Veľmi nízke pokuty za rovnaké porušenie znamenajú, že odrádzajúci účinok pokút sa v jednotlivých členských štátoch EÚ významne líši, čo je problém, na ktorý sa poukázalo v rámci verejnej konzultácie. Uložené pokuty nemusia byť primerané ujme na hospodárskej súťaži spôsobenej protisúťažným správaním. S cieľom zabezpečiť, aby vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže mohli stanoviť odrádzajúce pokuty na základe spoločného súboru základných parametrov, bude po prvé potrebné zaviesť spoločné zákonné maximum vo výške najmenej 10 % celosvetového obratu a po druhé by vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže mali pri ukladaní pokuty prihliadať na základné faktory vážnosti a trvania porušovania práva.

V tejto kapitole sa zabezpečuje, aby vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže mali potrebné záruky nezávislosti. Osobitne sa zavádzajú záruky na ochranu zamestnancov a manažmentu vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže pred vonkajším vplyvom pri presadzovaní pravidiel hospodárskej súťaže EÚ, a to prostredníctvom: i) zabezpečenia, aby mohli vykonávať svoje povinnosti a svoje právomoci nezávisle od politického a iného vonkajšieho vplyvu; ii) výslovného vylúčenia pokynov od akéhokoľvek vládneho či iného verejného alebo súkromného subjektu; iii) zabezpečenia, aby sa zdržali akejkoľvek činnosti, ktorá nie je zlučiteľná s výkonom ich povinností a právomocí; iv) zákazu prepustenia manažmentu z dôvodov spojených s rozhodovaním v konkrétnych prípadoch; v) zabezpečenia právomoci stanoviť si pri jednotlivých prípadoch priority vrátane právomoci zamietnuť sťažnosti, pretože v nich uvedené záležitosti nepatria medzi priority. Pokiaľ ide o tento aspekt týkajúci sa priorít, návrh sa nedotýka práva členských štátov vymedziť si vlastné všeobecné politické ciele. Väčšina zainteresovaných strán v rámci procesu konzultácie podporovala prijatie takých opatrení, ktoré by zahŕňali všetky tieto aspekty. Najmä podniky uvádzali, že nedostatočná možnosť vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže stanoviť si plne priority im bráni v tom, aby sa zamerali na tie porušenia práva, ktoré najviac narúšajú hospodársku súťaž.

V tejto kapitole sa okrem toho zabezpečuje, aby boli zavedené opatrenia, ktoré by orgánom na ochranu hospodárskej súťaže umožňovali navzájom sa požiadať o pomoc a poskytovať si ju pri oznamovaní rozhodnutí a vymáhaní pokút, ak spoločnosti nemajú právnu prítomnosť na území žiadajúceho orgánu na ochranu hospodárskej súťaže alebo nemajú dostatočný majetok na to, aby sa pokuta mohla vymáhať na danom území. Táto vzájomná pomoc je navrhnutá tak, aby sa minimalizovalo zasahovanie do vnútroštátneho práva a zahŕňala by tieto kľúčové záruky: i) oznamovanie a presadzovanie sa vykoná v súlade so zákonmi požiadaného členského štátu; ii) rozhodnutia, ktorými sa ukladajú pokuty, by sa mali vykonávať až vtedy, keď sú konečné a nemožno sa voči nim odvolať bežnými prostriedkami; iii) premlčacie lehoty sa budú riadiť právnymi predpismi žiadajúceho členského štátu; iv) požiadaný orgán nie je povinný presadzovať rozhodnutia o uložení pokuty, ak sú v zjavnom rozpore s verejným poriadkom daného členského štátu; a v) spory týkajúce sa zákonnosti opatrenia budú patriť do právomoci žiadajúceho členského štátu, zatiaľ čo spory týkajúce sa oznamovania alebo opatrení na presadzovanie prijatých v požiadanom členskom štáte budú patriť do právomoci požiadaného členského štátu.

so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru,

konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom,

keďže:

(1)Články 101 a 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) sú vecou verejného poriadku a mali by sa účinne uplatňovať v celej Únii s cieľom zabezpečiť, aby hospodárska súťaž na vnútornom trhu nebola narušená. Zabezpečenie účinného presadzovania článkov 101 a 102 ZFEÚ je totiž nevyhnutným predpokladom na vytvorenie viac otvorených konkurencieschopných trhov v Európe, na ktorých podniky vo väčšej miere medzi sebou súťažia spravodlivo na základe kvality poskytovaných tovarov a služieb a bez toho, aby vytvárali prekážky vstupu na trh, čo im umožňuje vytvárať blahobyt a pracovné miesta. Zároveň chráni spotrebiteľov pred obchodnými praktikami, ktoré umelo udržiavajú ceny za tovary a služby na vysokej úrovni a zaručuje im väčší vyber, pokiaľ ide o inovatívne tovary a služby.

(2)Verejné presadzovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ vykonávajú vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže v členských štátoch paralelne s Komisiou, a to podľa nariadenia Rady (ES) č. 1/2003(). Tieto vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže tvoria spolu s Komisiou sieť orgánov verejnej moci, ktoré v úzkej spolupráci uplatňujú pravidlá hospodárskej súťaže EÚ (Európska sieť pre hospodársku súťaž).

(3)Článok 3 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1/2003 ukladá vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže a vnútroštátnym súdom povinnosť uplatňovať článok 101 a 102 ZFEÚ na dohody alebo správanie, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi. V praxi však väčšina vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže uplatňuje popri článkoch 101 a 102 ZFEÚ aj vnútroštátne právo v oblasti hospodárskej súťaže. Táto smernica, ktorej cieľom je zabezpečiť, aby vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže mali k dispozícii záruky nezávislosti a právomoci v oblasti presadzovania práva a ukladania pokút potrebné na účinné uplatňovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ, bude mať z tohto dôvodu nevyhnutne vplyv na ustanovenia vnútroštátneho práva, ktoré tieto vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže paralelne uplatňujú.

(4)Okrem toho právomoc vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže získavať všetky informácie týkajúce sa podniku, ktorý je predmetom vyšetrovania, v digitálnej forme, a to bez ohľadu na médium, na ktorom sú uchované, by mohla tiež ovplyvniť rozsah ich právomocí, keď v počiatočných štádiách konania vykonávajú príslušné vyšetrovacie úkony aj na základe ustanovení vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže, ktoré uplatňujú paralelne s článkami 101 a 102 ZFEÚ. Udelenie vyšetrovacích právomocí rôzneho rozsahu v závislosti od toho, či budú vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže v konečnom dôsledku uplatňovať len ustanovenia vnútroštátneho práva alebo paralelne aj články 101 a 102 ZFEÚ, by bránilo účinnému presadzovaniu práva v oblasti hospodárskej súťaže na vnútornom trhu. Z tohto dôvodu by sa mal rozsah pôsobnosti tejto smernice vzťahovať tak na samostatné uplatňovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ, ako aj na vnútroštátne právo v oblasti hospodárskej súťaže uplatňované paralelne v rovnakej veci. Výnimkou v tomto smere je ochrana vyhlásenia v rámci programu zhovievavosti a podania v rámci konania o urovnaní, ktorá sa vzťahuje aj na samostatné uplatňovanie vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže.

(5)Vnútroštátne právo však bráni mnohým vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže, aby zaručovali potrebnú nezávislosť a aby disponovali právomocami v oblasti presadzovania práva a ukladania pokút potrebnými na účinné presadzovanie týchto pravidiel. Táto skutočnosť oslabuje ich schopnosť účinne uplatňovať články 101 a 102 ZFEÚ a prípadne aj ustanovenia vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže uplatňované paralelne s článkami 101 a 102 ZFEÚ. Mnohé z týchto orgánov nemajú podľa vnútroštátneho práva napríklad k dispozícii účinné nástroje na získavanie dôkazov o porušení článkov 101 a 102 ZFEÚ, či na ukladanie pokút spoločnostiam, ktoré porušujú právo, a nedisponujú ani zdrojmi potrebnými na účinné uplatňovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ. To im môže brániť v prijímaní akýchkoľvek opatrení alebo vyústiť do obmedzenia ich činnosti v oblasti presadzovania práva. Skutočnosť, že vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže majú nedostatok operatívnych nástrojov a záruk na účinné uplatňovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ znamená, že z konaní o porušení pravidiel môžu pre podniky zapojené do protisúťažného konania vzísť veľmi odlišné závery v závislosti od toho, v ktorom členskom štáte svoju činnosť vykonávajú: v ich prípade nemusí teda dôjsť k žiadnemu presadzovaniu pravidiel podľa článku 101 alebo článku 102 ZFEÚ alebo toto presadzovanie môže byť neúčinné. V niektorých členských štátoch sa napríklad podniky môžu vyhnúť zodpovednosti za uhradenie pokuty tým, že jednoducho pristúpia k reštrukturalizácii. Nejednotné presadzovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ a ustanovení vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže uplatňovaných paralelne s článkami 101 a 102 ZFEÚ znamená premárnenie príležitostí na odstránenie prekážok vstupu na trh či na vytvorenie viac otvorených konkurencieschopných trhov v rámci Európskej únie, na ktorých podniky medzi sebou súťažia spravodlivo na základe kvality tovarov a služieb, ktoré poskytujú. Podniky a spotrebitelia sú v horšej situácii predovšetkým v tých členských štátoch, v ktorých vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže nemajú dostatočné vybavenie na účinné presadzovanie práva. Podniky nemôžu medzi sebou súťažiť na základe svojich kvalít v podmienkach, ktoré poskytujú spoľahlivé útočisko protisúťažnému konaniu, a to napríklad z dôvodu, že nie je možné získať dôkazy o protisúťažnom konaní alebo preto, že sa podniky môžu vyhnúť zodpovednosti za uhradenie pokuty. Uvedené skutočnosti ich odrádzajú od vstupu na takéto trhy a od toho, aby si na nich uplatnili právo usadiť sa a poskytovali tam tovary a služby. Spotrebitelia v členských štátoch so slabšou mierou presadzovania práva nemôžu mať prospech z prínosov, ktoré so sebou prináša účinné presadzovanie pravidiel hospodárskej súťaže. V dôsledku nejednotného presadzovania článkov 101 a 102 ZFEÚ a ustanovení vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže uplatňovaných paralelne s článkami 101 a 102 ZFEÚ v rámci Európy tak dochádza k narúšaniu hospodárskej súťaže na vnútornom trhu a k ohrozeniu jeho riadneho fungovania.

(6)Nedostatky a obmedzenia v nástrojoch a zárukách vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže oslabujú systém paralelných právomocí pri presadzovaní článkov 101 a 102 ZFEÚ, ktorý bol navrhnutý ako súdržný celok založený na úzkej spolupráci v rámci Európskej siete pre hospodársku súťaž. Základným predpokladom fungovania tohto systému je možnosť orgánov vzájomne sa na seba spoľahnúť pri získavaní relevantných informácií. Tento systém však nebude fungovať dobre, ak niektoré vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže nemajú na tento účel ešte stále k dispozícii primerané nástroje pre získavanie relevantných informácií. V ďalších kľúčových oblastiach nie sú vnútroštátne orgány schopné poskytovať si vzájomnú pomoc. Napríklad podniky, ktoré vykonávajú cezhraničnú činnosť, sú vo väčšine členských štátov schopné vyhnúť sa uhradeniu pokuty na základe skutočnosti, že na území niektorých členských štátov, v ktorých pôsobia, nemajú právnu prítomnosť. To znižuje ich motiváciu dodržiavať články 101 a 102 ZFEÚ. Výsledkom je neúčinné presadzovanie práva, ktoré narúša hospodársku súťaž v prípade podnikov dodržiavajúcich právne predpisy, a ktoré zároveň znižuje dôveru spotrebiteľov vo vnútorný trh, a to najmä v digitálnom prostredí.

(7)V záujme vytvorenia skutočného spoločného priestoru presadzovania pravidiel hospodárskej súťaže v Európe, ktorý bude zaručovať vyrovnanejšie podmienky pre podniky pôsobiace na vnútornom trhu a obmedzovať rozdielne zaobchádzanie so spotrebiteľmi, je nevyhnutné, aby boli v prípade uplatňovania článkov 101 a 102 ZFEÚ a ustanovení vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže uplatňovaných paralelne s článkami 101 a 102 ZFEÚ zavedené do praxe minimálne záruky nezávislosti a zdroje, ako aj právomoci v oblasti presadzovania práva a ukladania pokút, aby sa tak zaistila maximálna účinnosť vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže pri vykonávaní svojej činnosti.

(8)Túto smernicu je vhodné založiť na dvojakom právnom základe, a to na článku 103 a článku 114 ZFEÚ. Dôvodom je skutočnosť, že táto smernica sa vzťahuje tak na uplatňovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ, ako aj na uplatňovanie ustanovení vnútroštátneho práva v oblasti hospodárskej súťaže uplatňovaných paralelne s týmito článkami, ako aj skutočnosť, že nedostatky a obmedzenia v nástrojoch a zárukách, ktorými vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže disponujú pri uplatňovaní článkov 101 a 102 ZFEÚ, majú nepriaznivý vplyv tak na hospodársku súťaž, ako aj na riadne fungovanie vnútorného trhu.

(9)Zavedením minimálnych záruk na zabezpečenie účinného uplatňovania článkov 101 a 102 ZFEÚ vnútroštátnymi orgánmi na ochranu hospodárskej súťaže nie je dotknutá možnosť členských štátov ponechať týmto vnútroštátnym orgánom existujúce záruky nezávislosti a zdroje alebo tieto záruky a zdroje zaviesť vo väčšom rozsahu, ako aj možnosť uplatniť podrobnejšie pravidlá upravujúce právomoci týchto orgánov v oblasti presadzovania práva a ukladania pokút. Členské štáty môžu vnútroštátnym orgánom udeliť predovšetkým dodatočné právomoci, ktoré presahujú rámec stanovený v tejto smernici, a prispieť tak k ďalšiemu posilneniu ich účinnosti.

(10)V prípade tajných kartelov sa však vyžadujú podrobné pravidlá upravujúce podmienky uplatnenia programu zhovievavosti. Spoločnosti budú poskytovať informácie a dôkazy o tajných karteloch, na ktorých sa sami zúčastňovali iba vtedy, ak budú mať dostatočnú právnu istotu, že budú oslobodené od pokuty. Značné rozdiely pri uplatňovaní programu zhovievavosti v členských štátoch predstavujú pre potenciálnych žiadateľov o zhovievavosť právnu neistotu, ktorá môže oslabiť ich motiváciu žiadať o uplatnenie tohto programu. Ak by mali členské štáty možnosť zaviesť alebo uplatňovať menej alebo viac obmedzujúce pravidlá týkajúce sa programu zhovievavosti v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, bolo by to nielen v rozpore s cieľom naďalej podnecovať žiadateľov k spolupráci a napomáhať tak čo najúčinnejšie presadzovanie pravidiel hospodárskej súťaže v Únii, ale zároveň by to mohlo ohroziť zaručenie rovnakých podmienok pre podniky pôsobiace na vnútornom trhu. Uvedené skutočnosti však nebránia členským štátom, aby uplatňovali programy zhovievavosti, ktoré sa nevzťahujú len na tajné kartely, ale aj na ďalšie formy porušovania článkov 101 a 102 ZFEÚ a rovnocenných vnútroštátnych ustanovení.

(11)Táto smernica sa neuplatňuje na vnútroštátne právo, pokiaľ umožňuje ukladanie trestnoprávnych sankcií fyzickým osobám, pričom výnimkou sú pravidlá upravujúce súčinnosť medzi programom zhovievavosti a ukladaním sankcií fyzickým osobám.

(12)Výkon právomocí prenesených na vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže by mal byť sprevádzaný primeranými zárukami, ktoré zodpovedajú minimálne normám všeobecných princípov práva Európskej únie a Charty základných práv Európskej únie. Medzi tieto záruky patrí právo na dobrú správu vecí verejných a dodržiavanie práva podnikov na obhajobu, ktorého integrálnou súčasťou je právo na vypočutie. Vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže by mali predovšetkým informovať strany, ktoré sú predmetom vyšetrovania, o predbežných námietkach, ktoré boli proti nim vznesené podľa článkov 101 a 102 ZFEÚ, a to ešte pred vydaním rozhodnutia, ktoré nepriaznivo ovplyvní ich záujmy, a tieto strany by mali mať pred samotným vydaním tohto rozhodnutia zároveň možnosť vyjadriť k týmto námietkam svoje stanovisko. Strany, ktorým boli oznámené predbežné námietky o údajnom porušení článkov 101 a 102 ZFEÚ, by mali mať právo na prístup k príslušnému spisu vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže, aby si tak zabezpečili účinný výkon práva na obhajobu. V tejto súvislosti je však potrebné dbať na legitímne záujmy podnikov pri ochrane obchodného tajomstva a zároveň vyňať z práva na zverejnenie dôverné informácie a interné dokumenty vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže a Komisie, ako aj korešpondenciu medzi nimi. Adresáti konečného rozhodnutia vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže, ktoré uplatňujú články 101 a 102 ZFEÚ, by mali mať okrem toho právo na účinný prostriedok nápravy na súde v súlade s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie. Takéto konečné rozhodnutie vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže by malo byť podložené náležitými argumentmi, čo by adresátom umožnilo oboznámiť sa s dôvodmi, ktoré viedli k prijatiu tohto rozhodnutia, a následne zabezpečiť výkon práva na účinný prostriedok nápravy. Uvedené záruky by mali byť navrhnuté tak, aby udržiavali rovnováhu medzi dodržiavaním základných práv podnikov na jednej strane a povinnosťou zabezpečiť účinné presadzovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ na strane druhej.

(13)Posilnenie právomocí vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže, aby mohli články 101 a 102 ZFEÚ uplatňovať nestranne a v spoločnom záujme účinného presadzovania európskych pravidiel hospodárskej súťaže, je základným predpokladom účinného a jednotného uplatňovania týchto pravidiel.

(14)V záujme účinného a jednotného uplatňovania článkov 101 a 102 ZFEÚ by sa mala posilniť nezávislosť vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže. V tejto súvislosti by sa mali do vnútroštátneho práva zaviesť explicitné ustanovenia, ktoré by zabezpečili, že pri uplatňovaní článkov 101 a 102 ZFEÚ sú vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže chránené pred všetkými vonkajšími zásahmi či politickými tlakmi, ktoré by mohli ohroziť ich nezávislosť pri posudzovaní predložených podnetov. Na tento účel by sa mali vopred stanoviť pravidlá upravujúce dôvody odvolávania členov rozhodovacieho orgánu v rámci vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže, aby sa tak rozptýlili akékoľvek opodstatnené pochybnosti, pokiaľ ide o nestrannosť tohto orgánu a jeho odolnosť voči vonkajším faktorom.

(15)V záujme zabezpečenia nezávislosti vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže by mali ich zamestnanci a členovia rozhodovacieho orgánu konať bezúhonne a mali by sa zdržať akéhokoľvek konania, ktoré je nezlučiteľné s výkonnom ich služobných povinností. Potreba zabrániť ohrozeniu nezávislosti zamestnancov a členov rozhodovacieho orgánu pri posudzovaní podnetov si zároveň vyžaduje, aby tieto osoby počas svojho pracovného pomeru alebo mandátu a istý čas aj po jeho ukončení nevykonávali žiadnu inú platenú ani neplatenú pracovnú činnosť nezlučiteľnú s výkonom ich služobných povinností. Počas výkonu svojho zamestnania alebo mandátu by nemali mať ani žiaden osobný záujem na žiadnych podnikoch alebo organizáciách, ktoré majú nejakú súvislosť s vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže, ak by to mohlo ohroziť ich nezávislosť. Zamestnanci a členovia rozhodovacieho orgánu by mali preto deklarovať všetky osobné záujmy a majetok, ktoré by pri výkone ich služobných povinností mohli viesť ku konfliktu záujmov. V prípade, že sú pri výkonne svojich služobných povinností vyzvaní k tomu, aby rozhodli vo veci, na ktorej majú osobný záujem, čo by následne mohlo obmedziť ich nestrannosť, malo by sa od nich vyžadovať, aby o tejto skutočnosti upovedomili rozhodujúci orgán, ďalších členov tohto orgánu alebo v prípade, že má rozhodovaciu právomoc v rámci vnútroštátneho orgánu na ochranu hospodárskej súťaže len jedna osoba, menovací orgán.

(16)Nezávislosť vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže nevylučuje, aby sa uplatnilo súdne preskúmanie alebo parlamentný dohľad v súlade s právnym poriadkom členských štátov. Dôveryhodnosť a legitimita činností vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže je zabezpečená aj vďaka ich povinnosti zodpovedať sa pred príslušným orgánom. Primeranou povinnosťou v tomto zmysle je predkladanie pravidelných správ o ich činnosti vláde alebo parlamentu. Vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže môžu zároveň podliehať kontrole alebo dohľadu v súvislosti s finančnými výdavkami, a to za predpokladu, že to nebude mať vplyv na ich nezávislosť.

(17)Vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže by mali mať možnosť stanoviť si svoje priority v prípade konaní, ktoré sú zamerané na presadzovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ, a prispieť tak k efektívnemu využívaniu svojich zdrojov, pričom tento krok by im mal umožniť zamerať sa na predchádzanie protisúťažnému konaniu, ktoré narúša hospodársku súťaž na vnútornom trhu, a na ukončenie takéhoto konania. V tejto súvislosti by mali mať zároveň možnosť zamietnuť sťažnosť z dôvodu, že nepatrí medzi priority. Nemala by tým však byť dotknutá ich právomoc zamietnuť sťažnosť z iných dôvodov, akým je napr. nedostatok právomocí, alebo rozhodnúť, že neexistujú žiadne dôvody na zásah z ich strany. Právomoc vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže stanoviť si priority v prípade konaní zameraných na presadzovanie pravidiel hospodárskej súťaže nemá žiaden vplyv na právo vlády členského štátu vydať pre tieto vnútroštátne orgány všeobecné usmernenia alebo usmernenia k stanovovaniu priorít, ktoré sa nevzťahujú na osobitné konania zamerané na presadzovanie článkov 101 a 102 ZFEÚ.