—

Táto zmena sa týka článku 9 špecifikácie výrobku a bodu 5 jednotného dokumentu. Súvislosť opísaná v zhrnutí uverejnenom v Úradnom vestníku Európskej únie obsahuje informácie čiastočne uvedené v bode 4.4 a čiastočne v bode 4.6. Navrhovaná nová verzia by sa preto mala preskúmať s ohľadom na prvé odseky bodov 4.4 a 4.6 zhrnutia. Súvislosť sa prepracovala bez zmien prvej časti zodpovedajúcej odsekom v bode 4.4 zhrnutia o historických súvislostiach, zatiaľ čo druhá časť, ktorá zodpovedá bodu 4.6 o vlastnostiach pôdy, podnebí a špecifickej povahe výrobku, bola prepracovaná. Súvislosť (článok 9 špecifikácie a bod 5 jednotného dokumentu) sa teda prepracovala, aby sa zosúladila s usmerneniami Európskej komisie k vypracovaniu jednotného dokumentu. Nová verzia predovšetkým zohľadňuje aj navrhované zmeny zemepisnej oblasti. Vypustili sa informácie o svahoch sopky Etna vyhradených na pestovanie olív, ktoré však už vzhľadom na rozšírenie vymedzenej zemepisnej oblasti nie sú relevantné. Súčasné znenie: „Pestovanie olív v oblasti východnej Sicílie zaviedli Feničania v prvom tisícročí pred n. l. a Gréci v 8. storočí pred n. l. Prítomnosť aktívnej sopky v tejto oblasti živila mýtus spojený s pestovaním olív: zosobnenie sopky, Kyklopa Polyféma s jediným ohnivým okom oslepil Odyseus so svojimi druhmi kmeňom olivovníka. Stáročia trvajúce pestovanie olív sa stalo veľmi dôležitou súčasťou hospodárstva tejto oblasti. Už v 3. storočí pred n. l. uvalili Rimania na olej z ostrova vysoké dane, aby nekonkuroval olejom z Kampánie a Lazia. Neskôr, keď Sicíliu ovládli Arabi, vďaka svojej vynaliezavosti zdokonalili a zefektívnili pestovanie tejto plodiny. Zmienky o dôležitosti výroby olivového oleja ‚Etnea‘ možno nájsť už v diele De Aetna, v ktorom Pietro Bembo píše o kvalite a hodnote pestovania olív v okolí sopky Etna. Miestna výroba sa neskôr spomína v dielach prírodovedca Lazzara Spallanzaniho, spisovateľov Antonia Stoppaniho, Johanna Wolfganga von Goetheho a Guy de Maupassanta a mnohých ďalších. Alexis de Tocqueville o nej nadšene písal počas svojho pobytu na Sicílii v marci 1827, poukazoval na prosperitu a hojnosť v oblasti sopky Etna vďaka prítomnosti tejto plodiny a skutočnosti, že pôda, na ktorej sa pestuje, je obzvlášť úrodná aj v dôsledku špecifických vlastností, ktoré súvisia s prítomnosťou sopky. V 19. storočí a začiatkom 20. storočia bol olivový olej z oblasti Etny známy a mnohí talianski aj európski spotrebitelia si ho vysoko cenili. V Riposte, najbližšom prístave k sopke Etna, sa s ním obchodovalo v značných množstvách. Vymedzená oblasť je kopcovitým regiónom vo výške od 100 do 1 000 m n. m. Tvorí ju časť vulkanickej kopcovitej krajiny sopky Etna, presnejšie svahy na jej severnej, západnej a južnej strane. Na východnej strane sopky sa olivy nepestujú. Miestnu mikroklímu tejto vymedzenej oblasti možno klasifikovať ako horské stredozemské podnebie. Spolu so sopečným typom pôdy – so skalným podložím vytvoreným dávnymi aj novšími erupciami sopky Etna, ako aj a piesčitými a výrazne skeletovými pôdami – prepožičiava výrobku jedinečné a neopakovateľné vlastnosti, ktoré možno pozorovať pri fyzikálnom, chemickom a organoleptickom testovaní. Nedávnym výskumom sa preukázali značné rozdiely v zložení voľných mastných kyselín v oleji ‚Monte Etna‘, ktoré možno vysledovať do oblasti jeho pôvodu. Toto sa dokázalo aj v testoch, pri ktorých sa porovnával olej ‚Monte Etna‘ s olejmi z priľahlých oblastí. Tieto rozdiely sú dostatočne jasným dôkazom, že chemické vlastnosti oleja možno pripísať jeho zemepisnému pôvodu. V dôsledku vlastností pôdy a podnebia sa rastlinné druhy museli prispôsobiť a vyvinuli sa jedinečné miestne odrody a ekotypy. To je prípad kultivaru ‚Nocellara Etnea‘, ktorý v tejto oblasti prevláda. Pestovanie olív je pre miestne poľnohospodárstvo zásadné, a to najmä preto, že odolnosť olivovníka v semiaridnom prostredí znamená, že dokáže plodiť na vulkanických pôdach, a čiastočne aj kvôli vplyvu tejto plodiny na hospodárstvo rodín žijúcich na vidieku. Podľa miestnej tradície sa olej z tejto oblasti nazýva ‚horským olejom‘ na odlíšenie od olejov vyrobených v okolitých regiónoch. Výrobok vyhľadávajú spotrebitelia, ktorí si cenia jeho kvalitu a organoleptické vlastnosti a sú ochotní zaplatiť v porovnaní s trhovou cenou o 20 – 25 % viac.“ sa nahrádza takto: „Pestovanie olív v oblasti východnej Sicílie zaviedli Feničania v prvom tisícročí pred n. l. a Gréci v 8. storočí pred n. l. Prítomnosť aktívnej sopky v tejto oblasti živila mýtus spojený s pestovaním olív: zosobnenie sopky, Kyklopa Polyféma s jediným ohnivým okom oslepil Odyseus so svojimi druhmi kmeňom olivovníka. Stáročia trvajúce pestovanie olív sa stalo veľmi dôležitou súčasťou hospodárstva tejto oblasti. Už v 3. storočí pred n. l. uvalili Rimania na olej z ostrova vysoké dane, aby nekonkuroval olejom z Kampánie a Lazia. Neskôr, keď Sicíliu ovládli Arabi, vďaka svojej vynaliezavosti zdokonalili a zefektívnili pestovanie tejto plodiny. Zmienky o dôležitosti výroby olivového oleja ‚Etnea‘ možno nájsť už v diele De Aetna, v ktorom Pietro Bembo píše o kvalite a hodnote pestovania olív v okolí sopky Etna. Miestna výroba sa neskôr spomína v dielach prírodovedca Lazzara Spallanzaniho, spisovateľov Antonia Stoppaniho, Johanna Wolfganga von Goetheho a Guy de Maupassanta a mnohých ďalších. Alexis de Tocqueville o nej nadšene písal počas svojho pobytu na Sicílii v marci 1827, poukazoval na prosperitu a hojnosť v oblasti sopky Etna vďaka prítomnosti tejto plodiny a skutočnosti, že pôda, na ktorej sa pestuje, je obzvlášť úrodná aj v dôsledku špecifických vlastností, ktoré súvisia s prítomnosťou sopky. V 19. storočí a začiatkom 20. storočia bol olivový olej z oblasti Etny známy a mnohí talianski aj európski spotrebitelia si ho vysoko cenili. V Riposte, najbližšom prístave k sopke Etna, sa s ním obchodovalo v značných množstvách. Súvislosť s oblasťou je v zásade dôsledok používania pôvodných odrôd. Najdôležitejšia z nich je ‚Nocellara Etnea‘, z ktorej sa vyrába extra panenský olivový olej s organoleptickými vlastnosťami nenapodobiteľnými v iných pôdnych a klimatických podmienkach. Odroda ‚Nocellara Etnea‘ tvorí dôležitú súčasť poľnohospodárskej krajiny vo väčšej časti produkčnej oblasti vymedzenej pre chránené označenie pôvodu ‚Monte Etna‘. Prítomnosť iných, menej významných kultivarov vo vymedzenej oblasti sa odôvodňuje tým, že ide o opeľovače hlavného kultivaru a o spôsob diverzifikácie ponuky ako druhej voľby po odrode ‚Nocellara Etnea‘. Časom sa pri niektorých z týchto menej významných kultivarov zmenil fenotyp, čím sa stali jedinečnými a odlišnými od ktorýchkoľvek iných vyskytujúcich sa v priľahlých oblastiach. Toto všetko prispelo k zvýšeniu biodiverzity vo vymedzenej oblasti. Túto zemepisnú oblasť charakterizuje sopečný pôdny substrát vytvorený z bazaltu, výlevnej horniny, ktorej povrchové vrstvy na tomto materskom materiáli sa počas stáročí erózie a vylúhovania spolu so vznikom spontánnej flóry a mikrobiálnej fauny zmenili na úrodnú pôdu so všetkými jedinečnými vlastnosťami pôvodného skalného podložia. Pôda má hrubú textúru, je mierne zásaditá, dobre prevzdušnená a vysoko priepustná, je ideálnym prostredím na rast a vývoj olivovníkov. Vďaka týmto podmienkam majú oleje s CHOP ‚Monte Etna‘ jedinečné vlastnosti a špecifický čuchový a chuťový profil, ktorý odzrkadľuje oblasť pôvodu v jej celistvosti vrátane zreteľných trávových tónov artičoky a zelenej rajčiny, ako aj jasných tónov horkej mandle sprevádzaných harmonickým spojením horkosti a štipľavosti, vďaka ktorým je olej pre chuťové poháriky príjemný. Rozdiely medzi dennými a nočnými teplotami môžu na svahoch sopky Etna presiahnuť 20 – 25 stupňov. Tieto podmienky spolu s jedinečnou sopečnou pôdou prepožičiavajú extra panenskému olivovému oleju s CHOP ‚Monte Etna‘ určitú korenistú chuť. Zamorenie hmyzom je v tomto prostredí mimoriadne zriedkavé a olivy majú chrumkavú a pevnú dužinu. Toto sú jedinečné vlastnosti tejto oblasti. Oleje na seba preberajú určité zmyslové vlastnosti vyplývajúce z klimatických podmienok v oblasti sopky Etna. Ide teda o silné prepojenie medzi oblasťou výroby a vlastnosťami CHOP ‚Monte Etna‘. Z viacerých výskumných zistení vyplýva, že existujú významné rozdiely v zložení voľných mastných kyselín v oleji ‚Monte Etna‘, ktoré sú vysledovateľné do tejto oblasti pôvodu.. Toto sa dokázalo aj v testoch, pri ktorých sa porovnával olej ‚Monte Etna‘ s olejmi z priľahlých oblastí. Tieto rozdiely sú dostatočne jasným dôkazom, že chemické vlastnosti oleja možno pripísať jeho zemepisnému pôvodu. V dôsledku vlastností pôdy a podnebia sa rastlinné druhy museli prispôsobiť a vyvinuli sa jedinečné miestne odrody a ekotypy. To je prípad kultivaru ‚Nocellara Etnea‘, ktorý v tejto oblasti prevláda. Zo sociálno-ekonomického hľadiska bolo pestovanie olív vždy v centre pozornosti a práce miestnych poľnohospodárov. I keď olivy nie sú v tejto oblasti jedinou plodinou, olivovník mal vždy vedúcu úlohu v hospodárstve fariem. Pestovanie olív a jeho dôležitosť sa vďaka zanietenosti mnohých skvelých podnikateľov a pestovateľov neustále rozvíja, pretože svoje zdroje investujú do vytvárania pracovných miest a príjmu a zároveň tak prispievajú k obnove a ochrane oblasti, ktorá bola v minulosti odsúdená len na chudobu a opustenosť. Vďaka tomu, spolu so zdokonalenými technikami pestovania a spracovania, sa pestovanie olív v regióne Etny vyvinulo z okrajovej plodiny pestovanej v zmiešaných farmárskych systémoch na špecializovanú plodinu, ktorá sa stala pre región veľmi dôležitou a vyrába sa z nej olej s vynikajúcimi organoleptickými a chemickými vlastnosťami, ktoré si cenia miestni, vnútroštátni aj medzinárodní spotrebitelia. Olivy, ktoré sa používajú na výrobu extra panenského olivového oleja ‚Monte Etna‘ sa musia zberať hneď, ako začnú meniť farbu z matne zelenej na lesklú zelenú. Zberom v tejto fenologickej fáze vývoja sa zvyšuje obsah fenolov v olivách, čím sa zlepšujú vlastnosti oleja ‚Monte Etna‘, ako sú zreteľné a výrazné trávové tóny, vyvážená horkosť v spojení s príjemnou štipľavosťou, a jeho nízka kyslosť a výrazný obsah polyfenolov. Celá oblasť sopky Etna sa využíva na pestovanie olivovníkov, takže sa nachádzajú v celej oblasti, najmä v strednej časti svahov. Počas posledných dvoch desaťročí došlo k výraznej generačnej obmene a príchodu významného množstva nových aktérov z iných výrobných a profesijných odvetví, ktorých inšpiroval rozsiahly úspech tohto CHOP a rozhodli sa investovať do výroby extra panenského olivového oleja s CHOP ‚Monte Etna‘.“ V časti týkajúcej sa súvislosti nie sú žiadne podstatné zmeny, keďže zásadné prvky súčasnej verzie ostávajú v navrhovanej novej verzii nezmenené. Najmä najvýznamnejšie prvky súvislosti, ako sú jedinečné vlastnosti pôdy v okolí Etny, typické podnebie oblasti a prevládajúce použitie kultivaru „Nocellara Etnea“, ktoré určujú špecifické vlastnosti výrobku, predstavujú základnú súvislosť medzi CHOP „Monte Etna“ a zemepisnou oblasťou.