SK Úradný vestník Európskej únie C 317/75

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Strednodobé hodnotenie implementácie akčného plánu ES pre biodiverzitu“

[KOM(2008) 864 v konečnom znení]

(2009/C 317/13)

Spravodajca: Lutz RIBBE

Komisia sa 16. decembra 2008 rozhodla podľa článku 262 ods. 1 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Strednodobé hodnotenie implementácie akčného plánu ES pre biodiverzitu“

KOM(2008) 864 v konečnom znení.

Odborná sekcia pre poľnohospodárstvo, rozvoj vidieka a životné prostredie poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 18. júna 2009. Spravodajcom bol pán RIBBE.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 455. plenárnom zasadnutí 15. a 16. júla 2009 (schôdza z 15. júla) prijal 162 hlasmi za, pričom 3 členovia hlasovali proti a 7 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1. EHSV úprimne ľutuje, že sa nesplní cieľ zastaviť do roku 2010 úbytok biodiverzity.

1.2. Je však potešiteľné, že vďaka smernici o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (smernica o biotopoch) a smernici o ochrane vtáctva sa pri niektorých biotopoch a druhoch podarilo dosiahnuť kladný vývoj. To dokazuje, že ak sa európske právo v oblasti ochrany prírody správne uplatňuje, tak aj funguje.

1.3. Nemôže však zastaviť pokračujúci vážny úbytok druhov, ku ktorému dochádza mimo chránených území v dôsledku úplne zákonných hospodárskych praktík. EHSV súhlasí s názorom Komisie, že zapracovanie požiadaviek ochrany biodiverzity do iných oblastí politiky je zatiaľ úplne nedostatočné.

1.4. EHSV však zastáva názor, že nie sú potrebné žiadne zásadné nové ciele. Komisia a členské štáty sa skôr musia vážnejšie a v budúcnosti aj s väčším dôrazom snažiť o dosiahnutie doterajšieho cieľa zastaviť úbytok biodiverzity a obnoviť prirodzené habitáty, ktorý bol sformulovaný už v roku 2001.

1.5. Ochrana prírody sa z hospodárskeho hľadiska často považuje za obmedzenie resp. ohrozenie. Argument hospodárskej hodnoty biodiverzity sa do praktickej politiky zatiaľ nedostal. Žiadame Komisiu, aby predstavila, ako chce tento problém riešiť napríklad v rámci diskusií o zintenzívnenej internalizácii externých nákladov.

1.6. Mali by sa lepšie šíriť príklady kladného vývoja, ktoré ukazujú, ako úzko je regionálny hospodársky rozvoj (napr. cestovný ruch) spätý s biodiverzitou.

1.7. Rozhodnutie Rady financovať program Natura 2000 z prostriedkov štrukturálneho fondu a z 2. piliera spoločnej poľnohospodárskej politiky sa ukázalo ako neefektívne. Členské štáty jednoducho v príslušných programoch prikladajú ochrane prírody a biodiverzity príliš malú váhu. EHSV sa vyslovuje za samostatnú rozpočtovú kapitolu vo finančnom období rokov 2014 až 2020. Do poľnohospodársko-environmentálnych programov sa opäť musí zaviesť stimulačná zložka.

1.8. V mnohých regiónoch a lokalitách, napr. v močaristých oblastiach, v horských a pobrežných regiónoch, na lúkach a pastvinách, v luhoch atď., je ochrana a obnova prirodzených biotopov zároveň dôležitým príspevkom k ochrane klímy. Politika ochrany klímy a politika ochrany biodiverzity sa musia ešte užšie previazať, aj keď za ochranu biodiverzity hovorí viac dôvodov, než sú „len“ dôvody ochrany klímy.

1.9. Aby sa jednotlivým druhom umožnilo prispôsobiť sa zmeneným klimatickým podmienkam, musia sa ich habitáty lepšie prepojiť. Malo by sa uvažovať o vybudovaní „transeurópskej siete prírody“.

1.10. Zaberá sa stále viac plôch: buď sú zastavované alebo asfaltované, čo je veľký environmentálny problém. V Európe sa musí tento záber pôdy zmenšiť.

1.11. Ochrana prírody sa síce v občianskej spoločnosti stretáva so širokým súhlasom, vedomosti o nej sú však úplne nedostatočné. EHSV víta, že sa teraz konečne má viac podporovať potrebné chápanie dôvodov úbytku druhov a nevyhnutných protiopatrení. Patria sem aj lepšie informácie pre spotrebiteľov o dôsledkoch určitých výrobných postupov a o vývoji udržateľných výrobných praktík.

2. Oznámenie Európskej komisie

2.1. Komisia vo svojom oznámení dospela k triezvemu záveru, že napriek akčnému plánu ES pre biodiverzitu predloženému v roku 2006, ktorý obsahoval až 160 opatrení, „je veľmi nepravdepodobné, že sa dosiahne celkový cieľ do roku 2010 zastaviť pokles biodiverzity v EÚ,“a že „v budúcich dvoch rokoch si to bude vyžadovať výrazný ďalší záväzok zo strany Európskeho spoločenstva a členských štátov EÚ, ak sa chceme vytýčenému cieľu hoci len priblížiť.“ Člen Európskej komisie pán Dimas zodpovedný za životné prostredie už medzičasom priznal, že cieľ zastaviť do roku 2010 úbytok biodiverzity sa nesplní.

2.2. Celosvetový úbytok biologickej rozmanitosti sa opisuje ako „katastrofálny“. Nedochádza len k narúšaniu prirodzených procesov, má to aj závažné hospodárske a sociálne následky. Komisia konštatuje, že Európa je spoluzodpovedná aj za negatívne globálne procesy. Zásadné výzvy napríklad predstavujú „nové otázky, ako je rozšírenie poľnohospodárskeho sektora na uspokojenie dopytu po potravinách a vznik alternatívnych trhových produktov ako sú biopalivá“.

2.3. Aj keď sú možno dôvody doterajšieho rozsiahleho neúspechu politiky ochrany biodiverzity rôznorodé, Komisia vo svojich záveroch v strednodobom hodnotení súhrnne vyzdvihuje, že „aspekty integrácie a biodiverzity v rámci iných sektorových politík naďalej predstavujú kľúčovú výzvu“. Táto triezva bilancia v strednodobom hodnotení vychádza z toho, že pri začleňovaní požiadaviek ochrany biodiverzity do iných odvetvových politík sa v posledných rokoch nedosiahli žiadne skutočné pokroky.

2.4. Počiatočné výsledky prvej veľkej kontroly stavu akčného plánu pre biodiverzitu ukazujú, že stav ochrany 50 % rastlinných a živočíšnych druhov a možno až 80 % druhov biotopov chránených na základe smernice o biotopoch (1), ktoré sú stredobodom európskych záujmov ochrany, je nepriaznivý.

2.5. Komisia však konštatuje, že pri niektorých druhoch chránených na základe smernice o biotopoch resp. smernice o ochrane vtáctva je možné rozpoznať prvé kladné trendy. Pri jednotlivých chránených druhoch bolo možné úbytok zastaviť: „Smernicou sa týmto druhom jasne napomohlo, a to najmä vymedzením osobitne chránených území (…).“

2.6. Komisia konštatuje, že sieť Natura 2000 v súčasnosti tvorí 25 000 chránených území pokrývajúcich okolo 17 % celkového územia Európskej únie. Hlavne mimo týchto chránených oblastí je trend aj naďalej negatívny.

2.7. Komisia sa zaoberá prvými výsledkami štúdie o odhade ekonomickej hodnoty ekosystémov a biologickej rozmanitosti (The Economics of Ecosystems and Biodiversity (2) – tzv. Sukhdevova správa). Táto správa dospela k podobným výsledkom ako kedysi Sternova správa o klimatických zmenách: biodiverzitu treba zachovať nielen z eticko-morálnych, ale aj z ekonomických dôvodov. „Pokles biodiverzity a ekosystémov je hrozbou pre fungovanie planéty, nášho hospodárstva a ľudskej spoločnosti. Pri scenári nezmeneného vývoja sa ročné zníženie úrovne blahobytu spôsobené stratou ekosystémových služieb do roku 2050 odhaduje na 6 % celosvetového HDP.“

3. Všeobecné pripomienky

3.1. EÚ po prvýkrát verejne priznáva, že sa do roku 2010 nepodarí zastaviť úbytok biodiverzity, teda že sa nepodarí splniť jeden z ústredných sľubov environmentálnej politiky, ktorý občanom v tejto politickej oblasti dali najvyšší predstavitelia štátov a vlád, ako aj Komisia.

3.2. EHSV toto poznanie neprekvapuje, pretože vo svojom stanovisku k akčnému programu súhlasil s kritickými analýzami Komisie a takisto uznal, že všetkých 160 opatrení je v zásade správnych a nevyhnutných, zároveň však vyjadril veľké pochybnosti o tom, či sa tie časti verejnej správy a politiky, resp. či sa tí politici, ktorí nie sú bezprostredne oboznámení s politikou biodiverzity budú na nevyhnutných snahách podieľať a či ich budú brať vážne. Tieto pochybnosti sa teraz žiaľ ukázali ako oprávnené.

3.3. Postoje EHSV k akčnému plánu pre biodiverzitu sú v súčasnosti žiaľ rovnako aktuálne, ako pred dobrými dvomi rokmi, keď ich plenárne zhromaždenie schvaľovalo. Výbor vtedy doslova napísal (3):

— EHSV a Komisia sa zhodujú v opise situácie: Zachovanie biodiverzity je potrebná a kľúčová úloha, pri ktorej neexistujú iba eticko-morálne záväzky. Jestvuje aj dostatok ekonomických dôvodov, ktoré vyžadujú rýchle a úspešné konanie. Hospodárske straty, ktoré vyplývajú z poklesu výkonnosti ekosystému sa vyčísľujú už dnes na niekoľko 100 miliárd EUR. To je plytvanie, ktoré si naše národné hospodárstva jednoducho nemôžu dovoliť.

— Úbytok druhov v Európe je výsledkom miliónov jednotlivých hodnotových rozhodnutí v posledných desaťročiach, ktoré sa v prevažnej väčšine uskutočňovali v rámci existujúcich zákonov. Podiel nelegálnej činnosti na poklese biodiverzity v Európe je okrajový.

— Vývoj biodiverzity je napriek politickým sľubom žiaľ aj naďalej negatívny, čo nespočíva v tom, že by sa nevedelo, ako by sa dalo zabrániť úbytku druhov. Doposiaľ chýbala politická vôľa skutočne presadiť opatrenia, ktoré sú už dlho uznávané ako nevyhnutné. Skúsenosti so sústavou Natura 2000 hovoria samy za seba.

— Komisia vo svojom oznámení správne pomenovala dôvody, ktoré o. i. spočívajú v „nedostatočnej správe a riadení a neschopnosti klasických ekonomík uznať ekonomické hodnoty prírodného kapitálu a ekosystémových služieb“.

— Budúcnosť teda ukáže, či politika predložením tohto akčného plánu nakoniec skutočne nájde silu uskutočniť zásadné zmeny považované za nevyhnutné, alebo či sa potvrdia obavy mnohých ochrancov prírody, že politika sa síce znovu verbálne dotkne tejto citlivej spoločensko-politickej oblasti, ale že zostane iba pri slovách.

— EHSV preto považuje za veľmi potrebné prednostne realizovať štvrtú oblasť politiky, ktorou je zlepšenie vedomostnej základne, aby si občania aj politici uvedomili skutočné následky svojho konania.

3.4. Komisia vo svojom terajšom oznámení potvrdila mnohé vtedajšie výroky o skutočnostiach, ktoré prispievajú k ďalšiemu úbytku biodiverzity. Preto nebolo potrebné vypracovať zo zásady nové stanovisko EHSV. Zaoberáme sa teda skôr takými vecami, ktoré sú dnes nové, resp. na ktoré sa treba pozerať trochu inak, než pred dvomi rokmi.

4. Konkrétne pripomienky

Právny rámec a správa

4.1. V posledných rokoch sa začalo ukazovať, že európske smernice o ochrane prírody sú vhodné stimulovať kladný vývoj, ak sa správne uplatňujú a ak sa správne zaobchádza s vlastníkmi, ktorí sú obmedzovaní (4). EHSV však konštatuje, že v rámci území Natura 2000 je ešte veľa problémov, ktoré sa musia vyriešiť. A podľa spomenutých smerníc EÚ je chránených „iba“ 17 % plôch.

4.2. Po takmer ukončenom vytvorení siete Natura 2000, s ktorým sa extrémne mešká, sa európska ochrana prírody dostáva do novej fázy. Pre vyčlenené územia sa musia vypracovať zodpovedajúce plány správy a riadenia. EHSV vyjadruje pochybnosti, či sú v členských štátoch na ich vypracovanie a uplatňovanie k dispozícii dostatočné personálne a finančné kapacity. Dôležité je, aby sa tieto plány zostavovali v úzkej spolupráci so všetkými zúčastnenými skupinami spoločnosti. Iba tak sa dosiahne ich akceptácia.

4.3. Otvorenou otázkou zostáva, ako sa vzhľadom na mimoriadny tlak na záber pôdy, o ktorom Komisia správne hovorí, podarí vo väčšom rozsahu obnoviť zničené biotopy. EHSV pripomína, že na stretnutí najvyšších predstaviteľov štátov a vlád v Göteborgu bolo prisľúbené nielen zastaviť do roku 2010 úbytok biodiverzity, ale aj postarať sa o obnovu habitátov a prírodných systémov. Strednodobé hodnotenie o tom vôbec nehovorí.

4.4. Sotva sa sieť Natura 2000 vytvorila, už začínajú diskusie o vyňatí niektorých území alebo ich častí z tejto siete, väčšinou na infraštruktúrne opatrenia, ktoré sú často spolufinancované Európskou úniou. O určite najznámejšom príklade, Rospudskom údolí v severovýchodnom Poľsku, sa hovorí v samotnom oznámení Komisie. Aj keď nová poľská vláda teraz hľadá alternatívy vedenia diaľkovej trasy Via Baltica, ukazuje sa veľmi jasne, že konflikt medzi ochranou prírody na jednej strane a hospodárskym rozvojom na druhej strane nie je ani zďaleka vyriešený.

4.5. Malo by byť preto nesporné, že pracoviská EÚ budú v najbližších rokoch konfrontované s vlnou konaní, pri ktorých pôjde o takéto „výnimky“. EHSV v súčasnosti nevidí, že by v rámci Komisie jestvovali personálne predpoklady zvládnuť obsahovo a administratívne takúto výzvu.

4.6. EHSV už vo svojom stanovisku k samotnému akčnému plánu pre biodiverzitu napísal, že k pokračujúcemu úbytku druhov v našej kultúrnej krajine dochádza v rámci „dobrých odborných praktík“ a v rámci toho, čo EÚ vo svojich ustanoveniach definuje ako „dobré poľnohospodárske a environmentálne podmienky“, teda v rámci zákonov a nie ich porušovaním. To je neprijateľné.

4.7. Práve preto jestvujú aj značné debaty ohľadom kritérií vzájomnej zhody (tzv. krížová zhoda). Spolu s dobrými poľnohospodárskymi a environmentálnymi podmienkami a dobrými odbornými praktikami majú zabezpečiť, že sa budú zohľadňovať aspekty biodiverzity. Keď však k úbytku biodiverzity dochádza z väčšej časti v rámci platných zákonov, je logické, že sa o týchto kritériách kontroverzne diskutuje. Zodpovedajúce poznámky urobil aj Súdny dvor ES vo svojej osobitnej správe na tému krížovej zhody. Členské štáty, ale aj Komisia, musia na to konečne reagovať.

4.8. Často sú dotknuté aj také legislatívne návrhy, pri ktorých človek najskôr nepomyslí na žiadny priamy vzťah s biodiverzitou. Na boj proti BSE a TSE sa nariadením č. 1774/2002 zakázalo ponechávať uhynuté zvieratá vo voľnej prírode. Spôsobilo to závažný nedostatok potravy pre zvieratá, ktoré požierajú zdochliny, napríklad pre vlky, medvede a supy. Ak zrazu supy zahliadneme mimo toho mála území, na ktorých sa tieto vzácne vtáky zdržiavajú, určite nejde o pozitívny signál, ale jednoducho je to spôsobené skutočnosťou, že tieto zvieratá od hladu teraz prekonávajú obrovské vzdialenosti. Skupiny ochrancov životného prostredia a jedna španielska poslankyňa Európskeho parlamentu museli na tieto zlé pomery v európskej legislatíve upozorniť, pričom Komisia reagovala až po veľmi dlhom čase. Zdá sa, že včasné overovanie zlučiteľnosti s biodiverzitou nejestvuje.

Politické dôsledky a financovanie

4.9. Predovšetkým mimo chránených území zostáva konflikt medzi hospodárskym využívaním pôdy a ochranou prírody resp. druhov nevyriešený. Komisia poukazuje na to, že v rámci preskúmania stavu spoločnej poľnohospodárskej politiky dala v tomto smere rozličné návrhy, napríklad, aby sa sprístupnilo ďalšie financovanie rozvoja vidieka „okrem iného pre biodiverzitu, a to prostredníctvom zvýšeného prevodu peňažných prostriedkov z prvého piliera SPP do druhého (t. j. modulácia)“. Treba žiaľ konštatovať, že Rada sa vo svojom rozhodnutí týmito návrhmi plne neriadila. Ukazuje sa, že členské štáty sa v potrebnom rozsahu neuberajú niektorými cestami, ktoré EÚ uznala za nevyhnutné.

4.10. Preto je financovanie siete Natura 2000, vrátane náhrady za dodržiavanie osobitných podmienok jedným z problémov, ktoré sa musia vyriešiť. EHSV s veľkými obavami sleduje, že po vypracovaní príslušných programov členskými štátmi zostáva príliš málo peňazí na financovanie sústavy Natura 2000, čo so sebou prináša mimoriadne konflikty. Vyslovuje sa preto za samostatnú rozpočtovú kapitolu vo finančnom období rokov 2014 až 2020.

4.11. Celkovo sa dôrazne prihovára za lepšie a cielenejšie financovanie ochrany prírody. Už vo svojom stanovisku k akčnému plánu pre biodiverzitu poukázal na to, že

— priame platby poľnohospodárom, ktoré vytvárajú prevažnú časť agrárneho rozpočtu, nie sú zamerané na podporu biodiverzity, ale na prípravu poľnohospodárov na výzvy svetových trhov;

— „pokiaľ podmienky na svetovom trhu skôr bránia poľnohospodárstvu, ktoré by bolo celoplošne v súlade s ochranou životného prostredia, … (musia) politici vynaložiť zvláštne úsilie“, napr. v tom zmysle, že „podpora poľnohospodársko-ekologických opatrení sa natoľko zvýši, aby všetci poľnohospodári EÚ používali ekologické výrobné postupy“ (5). Aj v tomto prípade za slovami nenasledujú činy.

4.12. Komisiu žiadame, aby sa vzhľadom na nadchádzajúcu reformu SPP a pri rozpočte konečne urobilo vo veci jasno. Poľnohospodársko-environmentálne programy môžu byť úspešné len vtedy, keď poľnohospodárom ponúknu aj hospodárske stimuly. Bolo chybou škrtnúť stimulačné zložky. To sa musí zrevidovať. Politické posolstvo poľnohospodárom (a spoločnosti) musí znieť: Ako spoločnosť si ceníme, keď poľnohospodári robia viac na zachovanie biodiverzity, než im predpisujú zákony.

4.13. V členských štátoch teraz prebiehajú prvé diskusie o ďalšom vývoji poľnohospodárskej politiky. Pre biodiverzitu sú relevantné aj vzhľadom na snahu využívať viac energie z obnoviteľných, a teda aj z biologických zdrojov. Komisia objasňuje, že „hlavnou výzvou bude zabezpečiť realizáciu odporúčaní uvádzaných v hodnoteniach vplyvu na udržateľnosť a zvýšiť porozumenie občanov, pokiaľ ide o vplyv spotreby potravinových a nepotravinových komodít v EÚ (napr. mäsa, sójových bôbov, palmového oleja, kovových rúd), ktoré pravdepodobne prispievajú k poklesu biodiverzity. To by mohlo viesť k uvažovaniu o politických možnostiach pri znižovaní tohto vplyvu.“ EHSV vyzýva Komisiu, aby intenzívne pracovala na príslušných štúdiách.

4.14. Reforma spoločnej poľnohospodárskej politiky po roku 2013 tak ukáže, či sa podarí dostať do poľnohospodárskej politiky viac ochrany biodiverzity a udržateľnosti.

Celkové a hospodárske aspekty

4.15. EHSV konštatuje, že dôslednou ochranou prírody je možné súčasne dosiahnuť aj ciele v oblasti politiky ochrany klímy. Ochrana a reaktivácia močarísk a mokraďových biotopov predstavuje účinný príspevok k ochrane klímy. To isté platí aj pre využívanie trávnych porastov v Európe vo všetkých formách (napr. pasienkové lesy „dehesas“ na Pyrenejskom polostrove). Mnohé spôsoby poľnohospodárskeho využívania nevyhnutného na zachovanie týchto biotopov sa však v posledných rokoch stali pre poľnohospodárov čoraz menej ekonomicky zaujímavými. Biodiverzita nemá žiadnu trhovú hodnotu! Ceny neodrážajú, do akej miery bol výrobok vyrobený tak, aby neškodil prírode. Politika EÚ a členských štátov na to doteraz nereagovala primeraným spôsobom.

4.16. V Nemecku napríklad požadovalo 15 zo 16 spolkových krajín ešte v máji 2006, teda práve v mesiaci, v ktorom Komisia zverejnila akčný plán pre biodiverzitu, zmenu, t. j. zmiernenie smerníc EÚ o ochrane prírody. Najmä spolková krajina Hessensko intervenuje v tomto zmysle ďalej, okrem iného s tým (ekonomickým) argumentom, že žiadna priemyselná krajina si nemôže dovoliť také prísne požiadavky na ochranu prírody. Mnohí politici si teda ešte neuvedomujú ekonomický význam biodiverzity.

4.17. Je pozoruhodné, že spoločnosť a politici takmer vôbec nereagujú na údaje zo Sukhdevovej správy, podľa ktorej by z dôvodu straty biodiverzity mohlo nastať zníženie úrovne blahobytu až do výšky 6 % celosvetového HDP, zatiaľ čo v rámci súčasnej finančnej a hospodárskej krízy sú poklesy HDP v oveľa menšom rozsahu dôvodom na krízové summity a miliardové plány hospodárskej obnovy. Jednou z najdôležitejších úloh Komisie bude sprostredkovať okrem eticko-morálnych hodnôt aj ekonomické hodnoty biodiverzity a pretaviť ich do praktickej politiky.

4.18. V členských štátoch aj naďalej existuje obrovský tlak na biodiverzitu: zaberá sa stále viac plôch: buď sú zastavované alebo asfaltované, čo je veľký environmentálny problém. Tento záber pôdy je naďalej príliš veľký, tlak na využívanie pôdy sa stále zvyšuje. Hrozí, že otázky ochrany prírody sa dostanú na okraj záujmu.

Povedomie/komunikácia

4.19. V bode E. 4 („Budovanie verejného vzdelávania, informovanosti a účasti“) Komisia uvádza, že „len malá časť občanov EÚ sa domnieva, že sú o otázke poklesu biodiverzity dobre informovaní“. To isté asi bude platiť o politikoch a pracovníkoch v správe. To je najnevhodnejší východiskový predpoklad možného politického úspechu. Ak Komisia a členské štáty teraz plánujú „začať prioritné akcie zamerané na kampaň verejnej komunikácie na podporu vnútroštátnych a iných kampaní“, môžu sa spoľahnúť na plnú podporu EHSV.

4.20. Už dnes existujú mnohé pozitívne iniciatívy na vytváranie povedomia aj v mestách, kde majú ľudia často zriedkavejšie priamy prístup k prírode. Zasluhujú si väčšiu verejnú podporu. V Berlíne sa napr. raz za rok koná „dlhý deň mestskej prírody“, ktorí osloví niekoľko stotisíc ľudí.

4.21. Výbor považuje za dôležité, aby boli občania čo najkonkrétnejšie a priamo konfrontovaní s otázkami ochrany prírody. Bolo by teda napr. vhodné informovať priamo na mieste, kde a prečo boli určené územia siete Natura 2000, aké druhy sa tam vyskytujú, ako je možné ich chrániť a kým. Ľudia musia ochranu prírody zažiť a pochopiť v pravom zmysle slova. Samotnému pojmu „biodiverzita“ takmer nikto nerozumie, a preto mnoho ľudí nevie, čo si s ním majú počať.

4.22. EHSV navrhuje, aby sa na účely informovania spotrebiteľov výrobcom umožnilo označovať výrobky, pokiaľ boli vyrobené zvláštnymi výrobnými postupmi, ktoré sú v súlade s ochranou prírody.

Nevyhnutné je aktívne zapojenie občanov do ochrany životného prostredia a zachovania biodiverzity. Nestačí, že Komisia propaguje kampane na podporu udržateľného spôsobu života. Okrem toho je potrebné vypracovať stratégie, ktoré dajú spotrebiteľom do ruky praktické nástroje, pomocou ktorých môžu dôsledky svojho každodenného konania odmerať, a tým privodiť nevyhnutnú zmenu spotrebiteľských návykov.

Príklady takýchto opatrení sú:

— zaradenie vyučovacích hodín s praktickým obsahom o ochrane životného prostredia a biodiverzite do učebných osnov,

— koncipovanie nástrojov na meranie dosahov spotreby určitých potravín a biodiverzitu (na základe spotrebiteľského koša vybraných výrobkov každodennej spotreby a možných alternatívnych výrobkov) na metodickom základe analýzy životného cyklu.

V Bruseli 15. júla 2009 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (smernica o biotopoch).

(2) http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/economics/pdf/teeb_report.pdf.

(3) Ú. v. EÚ C 97, 28.4.2007, s. 6.

(4) Ú. v. EÚ C 97, 28.4.2007, s. 6.

(5) Situácia prírody a ochrany prírody v Európe, Ú. v. ES C 221, 7.8.2001, s. 130-137.