SK Úradný vestník Európskej únie C 228/141

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov o výsledkoch rokovaní týkajúcich sa stratégií a programov kohéznej politiky na programové obdobie 2007 – 2013“

KOM(2008) 301 v konečnom znení

2009/C 228/26

Európska komisia sa 14. mája 2008 rozhodla podľa článku 93 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov o výsledkoch rokovaní týkajúcich sa stratégií a programov kohéznej politiky na programové obdobie 2007 – 2013“

Odborná sekcia pre hospodársku a menovú úniu, hospodársku a sociálnu súdržnosť poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 5. marca 2009. Spravodajcom bol pán CEDRONE.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 452. plenárnom zasadnutí 24. a 25. marca 2009 (schôdza z 25. marca 2009) prijal 40 hlasmi za, pričom nikto nehlasoval proti a 1 člen sa hlasovania zdržal, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 Lisabonská stratégia: Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV) víta spojenie medzi štrukturálnymi fondmi a Lisabonskou stratégiou vrátane financovania politík naplánovaných v rámci tejto stratégie, ale na základe splnenia podmienok uvedených v bode 5.1.2. Je však dôležité, aby sa predišlo tomu, že Lisabonská stratégia skončí bez vlastného, nezávislého financovania.

1.2 Trvanie: treba urobiť všetko na dodržanie termínov realizácie programov a predchádzať prekrývaniam a oneskoreniam, ktoré by napokon zabránili dosiahnuť vytýčené ciele. Okrem toho treba zohľadniť rôzne lehoty programov Spoločenstva.

1.3 Lehoty a nástroje: bolo by užitočné zistiť, či by sa lehoty nedali vzájomne zladiť a stanoviť na 10 rokov. EHSV v tejto súvislosti znovu poukazuje na problémy a prekážky týkajúce sa kombinovaného a koordinovaného využitia nástrojov, ktoré sú jednotlivým subjektom dostupné na rôznych úrovniach. Preto tieto nástroje treba upresniť (právny základ, tematická špecializácia, zemepisné oblasti, postupy vykonávania), konkrétne, či ide alebo nejde o nadnárodné projekty, či začínajú, dostávajú financie a realizujú sa súčasne a či sa spoločný projekt môže rozdeliť na niekoľko čiastkových projektov.

1.4 Kritériá: musia sa stanoviť aj iné kritériá ako HDP s cieľom vypracovať objektívnejší súbor kritérií týkajúcich sa potrieb jednotlivých oblastí (bod 5.9).

1.5 Integrovaný prístup: EHSV pokladá za potrebné zhodnotiť finančný výhľad EÚ (so zreteľom na rozšírenie fondov) a zamerať väčšiu pozornosť na spolufinancovanie členskými štátmi spolu s financovaním zo strany ďalších európskych orgánov. V porovnaní miliardami vyčlenenými na záchranu bánk sa v súčasnosti zdajú uvedené sumy smiešne nízke. EHSV považuje za potrebné posilniť integrovaný prístup, ktorý musí byť povinný, s cieľom vrátiť do kohéznej politiky strategický prístup.

1.6 Koordinácia: EHSV odporúča lepšiu koordináciu medzi stratégiami a programami kohéznej politiky a rámcovými programami Spoločenstva pre výskum a vývoj (7RP), a pre inováciu a konkurencieschopnosť (CIP). Takisto odporúča posilniť nadnárodné a medzinárodné sieťové mechanizmy s cieľom podporiť konkurencieschopnosť, inováciu a zamestnanosť. Je nevyhnutné nepretržite uvádzať ciele a postupy kohéznej politiky do súladu s politikami výskumu a inovácie.

1.7 Výsledky: EHSV je presvedčený, že treba venovať väčšiu pozornosť nielen finančnej kontrole, ale aj kvalite dosiahnutých výsledkov, najmä pokiaľ ide o rast a zamestnanosť tvorené programami, a to počínajúc programami z obdobia rokov 2000 – 2006.

1.8 Hodnotenie: EHSV je presvedčený, že v záujme lepšej funkčnosti a vyššej efektívnosti kohéznej politiky treba opatrenia uplatňovať selektívnejšie s cieľom dosiahnuť na území lepšie výsledky z hľadiska rozvoja, a že sa musí posilniť postup monitorovania a hodnotenia, napríklad zriadením príslušných nezávislých nadnárodných výborov tam, kde dosiaľ neexistujú. Mechanizmy hodnotenia a kontroly pre rôzne fázy tvoriace kohéznu politiku musia byť transparentnejšie a dostupnejšie pre zainteresovaných hospodárskych a sociálnych aktérov.

1.9 Transparentnosť a komunikácia: EHSV považuje otázku transparentnosti za zásadnú z hľadiska financovania, informovanosti, podpory príslušných rozhodnutí a výsledkov zo strany miestnej verejnosti. Ide o najlepší spôsob ako zlepšiť profil EÚ a priblížiť ju bežným ľuďom. Transparentnosť musí byť prvoradým cieľom EÚ a musí sa týkať všetkých fáz súvisiacich s kohéznou politikou.

1.10 Jednotnosť: je mimoriadne dôležité udržiavať vzájomný vzťah a jednotnú víziu jednotlivých fáz financovania: prípravy, vykonávania, použitia, dozoru, monitorovania a hodnotenia.

1.11 Zjednodušenie: dôkladne treba zvážiť zjednodušenie postupov, ktoré často zapríčiňujú, že sa programy realizujú neskoro, ba dokonca že sa vôbec nerealizujú. Namiesto toho treba zamerať pozornosť na hodnotenie výsledkov pomocou jasných a efektívnych systémov a počítať s možnosťou zavedenia sankcií pre tých, ktorí nedodržia metodologické, obsahové a časové rámce, pričom by sa napríklad začalo tým, že by sa nevyužité prostriedky nevrátili členským štátom (vzhľadom na obmedzenú veľkosť rozpočtu EÚ).

1.12 Znásobenie: kohézna politika (spolu s hospodárskou politikou EÚ a členských štátov) sa nesmie obmedziť len na číre prerozdeľovanie financií, ale musí sa zamerať na dosiahnutie efektu znásobenia priamo na území, na základe získavania ďalších investícií s cieľom posilniť rast, konkurencieschopnosť a pracovné miesta a podporiť výskum a inováciu. Základným cieľom musí byť zlepšenie tzv. verejného majetku (zásobovanie vodou, zber a likvidácia odpadu, služby pre staršie osoby, vzdelávanie, predškolské zariadenia atď.) ako opatrení výnimočnej kvality, vďaka ktorým sa príslušné regióny stanú príťažlivejšími.

1.13 Vzhľadom na medzinárodnú finančnú krízu a jej citeľné dôsledky a so zreteľom na plán, ktorý schválila Európska rada na svojom zasadnutí 11. a 12. decembra 2008 ako reakciu na hospodársky pokles, vrátane návrhov zmien a doplnení predpisov platných pre fondy Spoločenstva, sa EHSV nazdáva, že konečne dozrel čas na dôkladnú revíziu mechanizmov, ktorými sa riadi používanie zdrojov vyčlenených pre kohéznu politiku, s cieľom lepšie ich prispôsobiť požiadavkám rastu a obnovy európskej hospodárskej politiky.

1.14 Finančné inžinierstvo: treba sa vyhnúť nekontrolovanému prideľovaniu dotácií. Namiesto toho treba vykonať dôkladné zmeny pravidiel finančného inžinierstva fondov predovšetkým tak, že sa znovu zaručí poskytovanie úverových limitov, najmä MSP (1) a miestnym orgánom, vyberú sa vhodnejšie opatrenia a pridajú príspevky z Európskeho investičného fondu (EIF) a Európskej investičnej banky (EIB).

1.15 Klientelizmus: Komisia musí prijať vhodné nástroje na odstránenie prejavov klientelizmu, ktorý poškodzuje kohéznu politiku. Konkrétne treba odstrániť či prinajmenšom obmedziť rôzne formy subdodávateľských zmlúv, aby sa predišlo mrhaniu zdrojov alebo ich zneužívaniu.

1.16 Sociálna a kohézna politika: rovnako je nevyhnutne potrebné, aby sa sociálna politika opäť stala jadrom kohéznej politiky ako jeden z jej hlavných cieľov. To je zvlášť potrebné v čase, keď hospodárska a sociálna kríza (ktorá nasleduje po finančnej kríze) veľmi nepriaznivo vplývajú na najzraniteľnejšie skupiny obyvateľstva.

1.17 Trh práce: politika súdržnosti musí podporiť širšiu integráciu európskeho trhu práce, s osobitným zreteľom na ženy, vrátane experimentovania s novými formami zamestnaneckých vzťahov, ktoré by podporili rast a zamestnanosť.

1.18 Osvedčené postupy: Komisia by mala podporovať rozšírenie tých programov, ktoré dosiahli najlepšie výsledky v jednotlivých európskych regiónoch. Takisto by bolo užitočné venovať pozornosť tým programom, ktoré nedosiahli očakávané výsledky, a predísť tomu, aby sa zopakovali.

1.19 Malé a stredné podniky: MSP musia vždy stáť v centre kohéznej politiky (ako hlavní príjemcovia) so zreteľom na rozvoj a zvyšovanie konkurencieschopnosti, a to aj v rámci sociálneho hospodárstva. MSP sú oporou rastu a zamestnanosti, a preto je nevyhnutné uľahčiť im prístup k úverom v tejto fáze hospodárskeho poklesu.

1.20 Partnerstvo: Komisia by mala venovať väčšiu pozornosť problému sociálneho partnerstva. Nemala by sa obmedziť len na formálnu interpretáciu článku 11 nariadenia, ale musí sa vrátiť k duchu myšlienky partnerstva, ktorá je základom európskej sociálnej kultúry. Partnerstvo by sa preto nemalo realizovať ako ústupok, ako číra formalita, ale ako skutočné dosahovanie dohôd o postupoch, podstate, realizácii a hodnotení programov a o ich transparentnosti.

1.21 Politická Európa: okrem uvedených odporúčaní existuje ešte jedno – to najdôležitejšie: Komisia, členské štáty, regióny a sociálni partneri môžu a musia vykonať oveľa viac na zlepšenie kohéznej politiky; a naozaj sa o to snažia.

1.22 EHSV musí pomôcť Európskej únii zvoliť si budúcnosť, vymedziť právne a politické nástroje, ktoré jej dajú rozhodovacie právomoci pre určité politické opatrenia, zefektívnia jej činnosť a ukončia ilúziu o možnosti zachovať si odolnosť proti všetkému aj v prípade pasívneho postoja.

2. Návrhy

2.1 Vytvoriť pravidlá na zlepšenie inštitucionálneho riadenia tým, že sa vypracujú postupy na jednoduchšie vytvorenie efektívneho partnerstva pre dosahovanie dohôd so sociálnymi partnermi a zástupcami občianskej spoločnosti, a pripravia usmernenia pre postupy uplatňované pri dosahovaní týchto dohôd, a to aj na základe predchádzajúcich skúseností s cieľom diskutovať a rokovať o programoch, obsahoch, postupoch atď.;

2.2 zaviesť nové hodnotiace kritériá platné pre všetky krajiny s cieľom pomôcť príslušným hospodárskym subjektom formou podpory objektívnejšieho hodnotenia výsledkov a kvality krokov príslušnými výbormi, pričom prostriedkom posúdenia účinnosti vplyvu kohéznej politiky musí byť efektívnosť;

2.3 z tohto dôvodu podporiť spoločný európsky vzdelávací program na účely vytvorenia subjektov pre súdržnosť, ktoré by dokázali používať rovnakú metódu práce vo všetkých fázach operácií súvisiacich s využitím fondov. okrem toho treba sprístupniť mechanizmy pre technickú pomoc (napríklad JASPERS) všetkým konvergenčným regiónom a všetkým zainteresovaným subjektom;

2.4 zjednodušiť a uľahčiť postupy vo všetkých fázach súvisiacich s fondmi, ako to EHSV pri rôznych príležitostiach požadoval, takmer vždy však zbytočne;

2.5 zaviesť sankcie v prípadoch nesúladu a nedosiahnutia cieľov, aby sa predišlo plytvaniu, opakovaniu chýb a rôznym druhom klientelizmu;

2.6 prijať bezpečnostnú doložku pre najchudobnejšie a najmenej štruktúrované regióny s cieľom zabezpečiť čo najlepšie využitie financií, ktoré sú na ne zamerané;

2.7 podporovať väčšie začlenenie občanov a lepšiu hospodársku a sociálnu súdržnosť pre všetkých prostredníctvom kohéznej politiky doplnenej národnými politickými opatreniami.

2.8 EHSV požaduje, aby sa inštitucionálne partnerstvo medzi Európskou komisiou, členskými štátmi a regiónmi dôsledne odlíšilo od partnerstva so sociálnymi partnermi a občianskou spoločnosťou, ktoré by sa malo aktívne uplatňovať na všetkých úrovniach, t. j. na úrovni EÚ, jednotlivých štátov i regiónov, so skutočnou, a nie iba formálnou účasťou partnerov.

2.9 Vytvoriť komisiu (pracovnú skupinu) zloženú zo zástupcov rôznych inštitúcií Spoločenstva (EK, EP, EHSV, VR) s cieľom preskúmať a navrhnúť radikálnu revíziu súčasných mechanizmov, ktorými sa riadi kohézna politika.

3. Úvod

3.1 Zásada sociálnej súdržnosti je jedným z pilierov politiky EÚ, článok 158 zmluvy, ktorý Lisabonská zmluva rozšírila aj na opatrenia územnej politiky. Ide o spojenie hospodárskej a sociálnej súdržnosti takým spôsobom, ktorý predstavuje podstatu základov, na ktorých spočíva EÚ. Táto zásada by mala platiť vždy, všade a vo všetkých politických opatreniach, ale často sa na ňu zabúda. Každá činnosť EÚ sa musí vyznačovať súdržnosťou a politickou solidaritou. Ako ukázali udalosti ostatných dní súvisiace s finančnou krízou, príliš často to tak nie je.

3.2 Kohézna politika (v podobe, v ktorej sa prezentuje) stále vyzerá ako politika číreho prerozdeľovania, nie však ako niečo, čo je prínosom k hospodárskej politike, menovej politike a jednotnému trhu v záujme zmenšovania rozdielov medzi regiónmi a štátmi a boja proti deštruktívnej konkurencii.

3.3 Obmedzenia kohéznej politiky (ktoré z oznámenia zreteľne vyplývajú) závisia nielen od rozpočtových obmedzení, ale aj od nedostatočnej koordinácie medzi opatreniami kohéznej politiky a ostatnými hospodárskymi opatreniami, ktoré naďalej ostávajú v rukách členských štátov, kvôli čomu sa často nedá dostať ďalej než po jednoduchú koordináciu opatrení Európskej únie a jednotlivých členských štátov. Oznámenie odráža tieto slabé stránky, ktoré sú bohužiaľ súčasťou systému rozhodovania, a teda aj schopnosti Európskej komisie konať.

3.4 Komisia sa v súčasnosti obmedzila na úlohu ochrankyne procedurálnych mechanizmov, garanta ich funkčnosti a zástupkyne formálnych aspektov (zachovanie súladu), zatiaľ čo je nutné, aby zaujala vedúce postavenie, ktoré je relevantnejšie a viac zamerané na dosiahnutie konkrétnych, efektívnych výsledkov. Inými slovami, postavenie, v ktorom je schopná znovu pretlmočiť pôvodného ducha kohéznej politiky, zatiaľ čo Komisia zohrávala vedúce postavenie s cieľom zlepšiť profesionalitu tých, ktorí mali využívať fondy.

3.5 Oznámenie spolu s piatou správou o súdržnosti je toho symbolom. EHSV sa preto musí snažiť o vrátenie strategického prístupu do kohéznej politiky formou konkrétnych návrhov a podnetov a (čo je ešte dôležitejšie) musí zabezpečiť, že budú prijaté.

3.6 Účelom tohto stanoviska nie je riešiť každý z aspektov súdržnosti, keďže v minulosti sa tak stalo už veľakrát. Chceme sa obmedziť na niekoľko základných pripomienok a praktických návrhov.

4. Oznámenie Komisie – zhrnutie

4.1 Komisia na záver konzultácií a rokovaní na rôznych úrovniach o programoch týkajúcich sa plánu na roky 2007 – 2013 predložila správu, ktorá zdôrazňuje „úspech“ rokovaní a neobsahuje ani jedno kritické slovo.

4.2 Správa veľmi formálne zdôrazňuje kvantitatívne (investície vo výške 347 miliárd EUR) a „kvalitatívne“ aspekty vykonaných volieb s „dokonalými“ tabuľkami a diagramami. Na dosiahnutie vytýčených cieľov sú pre kohéznu politiku na roky 2007 – 2013 kľúčové štyri oblasti: — politika súdržnosti a lisabonská agenda; — globalizácia a štrukturálne zmeny; — demografické zmeny a integrujúcejšie trhy práce, spoločnosti a hospodárstva; — trvalo udržateľný rozvoj, klimatické zmeny a energia. Zmieňuje sa takisto o správe vecí verejných a rokovaniach, ktoré sa uskutočnili (metóda).

4.3 Uvádza špecifické ciele programu, ako aj číselné údaje, rozdelenie financií (2) atď. Súhrnne: — prioritu má výskum a inovácia (86 miliárd), čo predstavuje 25 % všetkých dostupných prostriedkov; — 15 miliárd na služby a infraštruktúru; — 27 miliárd (8 %) pre malé a stredne veľké podniky; — 26 miliárd na vzdelávanie a odbornú prípravu; — opatrenia na podporu zamestnanosti, predovšetkým mladých ľudí, žien, prisťahovalcov atď.; — pomoc ľuďom žijúcim pod hranicou chudoby, ktorí nedokážu vstúpiť na trh práce; — životné prostredie a trvalo udržateľný rozvoj s výdavkami vo výške 102 miliárd.

5. Pripomienky

5.1 Politické opatrenia

5.1.1 V prvej časti oznámenia Komisie sa odkazuje na Lisabonskú stratégiu, ktorá je považovaná za kľúčový aspekt kohéznej politiky. EHSV sa domnieva, že v súčasnosti by bolo ťažké nájsť vnútroštátnu či medzinárodnú inštitúciu, ktorá by v plnej miere nepodporovala stratégiu hospodárskej politiky zameranú na dosiahnutie uspokojivej úrovne hospodárskeho rastu kombinovanej s vysokou mierou zamestnanosti. Skúmaný dokument sa však na žiadnom mieste nezaoberá otázkou, ako sa má táto stratégia realizovať v situácii 27 európskych štátov, ktoré sa výrazne líšia z hľadiska hospodárskych, finančných a sociálnych zdrojov, najmä však z hľadiska územného rozvoja, aj keď nebolo prijaté žiadne ustanovenie, ako to urobiť.

5.1.2 Ak má Lisabonská stratégia získať verejnú podporu, musí sa prispôsobiť rôznym miestnym situáciám vo vzťahu ku kohéznej politike a v jednotlivých situáciách sa musia vymedziť opatrenia hospodárskej politiky, ktoré na základe ľudských, infraštruktúrnych a ďalších zdrojov dostupných v danej oblasti dokážu podporiť rast príjmov a zvyšovanie zamestnanosti. To znamená nielen mať krátkodobú až strednodobú víziu rozvoja týchto území (na účely diverzifikácie a rekvalifikácie výroby, posilnenia miestnych inštitúcií, získavania a odbornej prípravy ľudského kapitálu nevyhnutne potrebného pri riadení zmien, získavania nových investícií atď.), ale aj získať schopnosť využiť opatrenia hospodárskej politiky z hľadiska regulácie aj činnosti, ktoré dokážu požadovaným spôsobom ovplyvniť miestne hospodárstvo.

5.1.3 V oznámení sa okrem toho veľmi všeobecne hovorí o úspechoch a obmedzuje sa na vymenovanie finančných prostriedkov vyčlenených v rámci kohéznej politiky jednotlivým odvetviam činnosti (dostupnosť európskeho trhu, výdavky na výskum, vývoj a inováciu, podnikanie, trh práce, životné prostredie atď.). Bolo by bývalo vhodné spomenúť (na základe dávnejších skúseností a nedávnych skúseností 12 nových členských štátov) schopnosť jednotlivých území efektívne vynaložiť poskytnuté prostriedky a merateľný vplyv využitia financií Spoločenstva na hlavné makroekonomické premenné (rast príjmov a investícií, rast zamestnanosti, pokles inflácie).

5.1.3.1 Dostupnosť financií vyčlenených na osobitné ciele je nevyhnutnou podmienkou zaistenia zmeny, sama osebe však nestačí na to, aby zaručila praktickú realizáciu zmien. Rovnako užitočné by bolo spomenúť hlavné problémy vyplývajúce z riadenia kohéznej politiky vrátane zložitosti postupov zahrnutých do riadenia programov Spoločenstva a zmieniť sa o zhoršení medzinárodného makroekonomického ovzdušia, ktoré určite neprispelo k rozvoju väčšiny znevýhodnených európskych regiónov.

5.1.4 Okrem toho jeden jednoduchý údaj spochybňuje dôraz kladený na úspech politiky súdržnosti. V ostatných rokoch (bez ohľadu na rozsiahle financie vo výške 260 miliárd EUR investované zo štrukturálnych fondov v rokoch 2000 – 2006) bolo tempo rastu európskych štátov oveľa nižšie ako v hlavných konkurenčných štátoch (Spojených štátoch amerických, Kanade a čiastočne v Japonsku). Tento jav sa najzreteľnejšie prejavil v regiónoch, ktoré najviac zaostávajú za priemerom Spoločenstva. Prvé dva roky nového programového cyklu (2007 – 2013), z dôvodu nedávneho zhoršenia hospodárskej a finančnej krízy, potvrdzujú, že mnohé regionálne hospodárstva Európy naďalej trpia zásadným spomalením rastu, ak nie stagnáciou.

5.1.5 EHSV je na základe uvedených pripomienok presvedčený, že kohézna politika na roky 2007 – 2013 by nemala ponúkať jednu „univerzálnu“ stratégiu pre všetky členské štáty zameranú na tri ciele stanovené v programe Spoločenstva (konvergenciu, regionálnu konkurencieschopnosť a európsku územnú spoluprácu), ale dvojúrovňovú stratégiu, ktorá by sa na jednej úrovni zameriavala predovšetkým na európske regióny, ktoré zďaleka nedosahujú priemer Spoločenstva (t. j. regióny 12 nových členských štátov po rozšírení), a na druhej úrovni na tie regióny, ktoré určitým spôsobom zaostávajú za priemerom, ale v ostatných rokoch dosiahli významné úspechy v oblasti konvergencie s najrozvinutejšími regiónmi EÚ.

5.1.5.1 Dôvodom návrhu stratégie prispôsobenej stupňu rozvoja 27 členských štátov je koncepcia, podľa ktorej regióny, ktoré zďaleka nedosiahli hranicu 75 %, potrebujú úplne odlišný zásah a opatrenia ako regióny, ktoré sa tesnejšie priblížili k priemeru Spoločenstva. Zahrnutie všetkých regiónov do kategórie konvergenčných regiónov neumožňuje pochopiť odlišnú intenzitu, smerovanie a flexibilitu, ktoré treba uplatniť v súvislosti s navrhovanými politickými opatreniami.

5.1.5.2 To isté sa dá povedať o regiónoch v rámci cieľov „Konkurencieschopnosť“ a „Územná spolupráca“. Analýza prispôsobená jednotlivým regiónom, založená na reprezentatívnejších ukazovateľoch ako tie, ktoré kohézna politika zohľadňuje (ako sa zdôraznilo už v stanovisku EHSV ku štvrtej správe o hospodárskej a sociálnej kohézii), by mohla viesť k rozsiahlemu posúdeniu rozdelenia financií v rámci jednotlivých cieľov a pridať tak opatreniam politiky rozvoja vybratým pre jednotlivé regióny nový aspekt. V rámci diskusie o prioritách, organizácii a riadení kohéznej politiky, ktorú otvorila Komisia, treba tejto otázke venovať viac pozornosti.

5.1.6 So zreteľom na zabezpečenie čo najlepšieho a najefektívnejšieho využitia financií Spoločenstva by bolo užitočné prijať opatrenia (konkrétne pre tie regióny, ktoré nedokázali maximálne využiť financie dostupné v rámci politiky súdržnosti alebo sa stále nachádzajú v prechodnom období), aby sama Komisia v súlade so zásadou subsidiarity pristúpila k zákrokom vo forme určitej „náhrady“ resp. „začlenenia“.

5.1.6.1 Hrozí totiž riziko, že najchudobnejšie a najmenej štruktúrované regióny (inštitucionálne, politicky či kultúrne) môžu dospieť (z hľadiska neefektívneho využitia financií, ako aj vrátenia financií, ktoré boli vyčlenené, ale nevynaložili sa) k závažnej hospodárskej a sociálnej ujme obyvateľov, ktorých sa príslušné fondy týkajú.

5.1.6.2 Pre tieto regióny by zo sociálneho aj hospodárskeho hľadiska bolo oveľa užitočnejšie, keby sa s podporou Komisie prijala tzv. ochranná doložka s cieľom zabezpečiť efektívnejšie využitie financií Spoločenstva a neriskovalo by sa plytvanie zdrojmi z dôvodu zlej správy či dokonca vrátenia poskytnutých financií.

5.1.7 Ďalšia pripomienka sa týka financií poskytovaných v rámci ESF s cieľom zlepšiť kvalitu a poskytovanie vzdelávania a odbornej prípravy. EHSV je presvedčený, že na zabezpečenia väčšej konkurencieschopnosti a produktivity miestnych hospodárstiev je potrebné zlepšiť odbornú pripravenosť, lepšie zosúladiť rôzne nástroje Spoločenstva a zvyšovať účasť na trhu práce.

5.1.7.1 Výsledky dosiahnuté v tejto oblasti nesplnili očakávania, ako sa veľakrát uvádzalo v dokumentoch EÚ. V tomto sektore treba nanovo premyslieť systémy vzdelávania a odbornej prípravy fungujúce v mnohých európskych regiónoch.

5.1.7.2 Finančné zdroje, ktoré nové programové plánovanie pre tento sektor vyčleňuje, sú značné a riziko ich nevhodného využitia znamená, že bude treba prijať nápravné opatrenia schopné zachovať nezávislosť miestnych orgánov tam, kde je úroveň profesionality a organizácie administratívy dostatočná. Okrem toho je dôležité nielen správne použiť dostupné financie, ale aj predložiť alternatívne návrhy (menej miestnej a viac centralizovanej odbornej prípravy v inštitúciách EÚ s cieľom vytvoriť lepšie a širšie spojenie s domácimi a zahraničnými akademickými inštitúciami a prijímať spoločné iniciatívy s kvalifikovanými partnermi zamerané na sprostredkovanie osvedčených postupov a pod.) všade tam, kde nie sú splnené základné podmienky nevyhnutne potrebné na zaistenie efektívneho riadenia programov odbornej prípravy.

5.2 Navyše program mení smerovanie – v porovnaní s pôvodnými zásadami súdržnosti stanovenými v zmluve – smerovanie, ktoré by sa malo zachovať. Sme svedkami toho, ako sa pod tlakom vlád členských štátov oslabuje oprávnenosť týchto zásad pod zámienkou úsilia o „novosť“, o zvládanie neurčitých „výziev“.

5.3 Hrozí tu riziko degradácie súdržnosti na zdroj hotovosti pre ostatné európske agendy či opatrenia bez financií, niečo ako ponuka, ktorá sa mení v závislosti od aktuálnych požiadaviek. Súdržnosť sa tak stáva politikou prerozdelenia zdrojov bez akéhokoľvek strategického prístupu.

5.4 Presadila sa filozofia nekontrolovaného prideľovania dotácií, hoci v skutočnosti bolo treba a naďalej je potrebné skôr vykonať dôkladné zmeny pravidiel finančného inžinierstva fondov na dosiahnutie ich znásobujúceho efektu tak, že sa vyberú vhodnejšie politické opatrenia, pridajú príspevky z Európskeho investičného fondu (EIF), Európskej investičnej banky (EIB) a zaručí poskytovanie úverov podnikom.

5.5 Kohézna politika musí získať také postavenie, vďaka ktorému podporí rast a konkurencieschopnosť príslušných regiónov, investovaním do výskumu a inovácie, ale v prvom rade sa musí zamerať na zlepšenie tzv. verejného majetku (zásobovanie vodou, zber a likvidácia odpadu, služby pre seniorov, odborné vzdelávanie, predškolské zariadenia atď.) ako opatrení výnimočnej kvality, vďaka ktorým sa príslušné regióny stanú príťažlivejšími.

5.6 Vymedzenie výberu, ktoré treba urobiť na úrovni členských štátov alebo regiónov, sa nedá preniesť prostredníctvom mechanizmov zhora nadol bez zohľadnenia potrieb a miestnej situácie, často so zjednodušeniami, ktoré hrozia zásadným zhoršením situácie v mnohých regiónoch a viedli by k prehĺbeniu rozvojových rozdielov a premrhaniu finančného úsilia Spoločenstva. Charakteristickou vlastnosťou kohéznej politiky je presne to, že sa prispôsobuje skutočným potrebám území a nezabúda pritom ani na inovačné opatrenia a koordináciu s ostatnými programami Spoločenstva.

5.7 Komisia zohrala dôležitú úlohu v ranej fáze kohéznej politiky. Pomohla členským štátom a regiónom skvalitniť prístup a činnosť z hľadiska výberu a cieľov. Zdá sa, že tento prístup sa v súčasnosti obrátil: štýl prevažuje nad podstatou a vynakladá sa neprimerane veľa energie a peňazí na úkor investícií.

5.8 EHSV je presvedčený, že kontrola je dôležitá, ale nie na úkor obsahu. Treba rozlišovať (aj zo strany Dvora audítorov) nezrovnalosti a podvody; treba sa vyhýbať dojmu, že ide o výlučnú záležitosť Komisie – na ktorú sa často nazerá (spolu s ostatnými inštitúciami) ako na vyšetrovateľku. Okrem toho nemožno používať odlišné váhy a miery v závislosti od politickej oblasti, ktorou sa EÚ zaoberá.

5.9 HDP nemôže byť jediným kritériom stanovenia, či región patrí alebo nepatrí k nedostatočne rozvinutým; platí to najmä po rozšírení na východ. Bolo by vhodné zohľadniť iné parametre, napríklad trend rastu, konkurencieschopnosť, mieru zamestnanosti, stav verejných služieb, univerzít a škôl, mieru starnutia obyvateľov, situáciu mladých ľudí a žien, mieru činnosti a nečinnosti, celkový stav členských štátov a pod.

6. Metóda: správa vecí verejných a partnerstvo

6.1 EHSV sa domnieva, že by bolo vhodnejšie jasne rozlíšiť inštitucionálne partnerstvo alebo správu vecí verejných, ktoré sú stále na nízkej úrovni, a skutočné rokovania so sociálnymi partnermi a občianskou spoločnosťou. Oznámenie vyvoláva dojem, že ide o jednu a tú istú vec!

6.2 Rovnako mätúce je zapojenie partnerov, zainteresovaných strán v rámci kohéznej politiky: ako keby participatívna demokracia závisela od počtu organizácií zúčastnených na stretnutiach, ktoré sa často redukujú na čisto formálne zhromaždenia. Jednoducho povedané: súčasný postup správy vecí verejných a partnerstva je absolútne nedostatočný. Vyžaduje si dôkladné preskúmanie. Je veľmi dôležité, aby sa v praxi naplnila požiadavka účasti prostredníctvom širokého partnerstva pri vypracúvaní, uplatňovaní a hodnotení programov štrukturálnych fondov v zmysle článku 11 nariadenia (ES) č. 1083/2006. Postupy riadenia a rozvíjania partnerstva by mali preto podliehať hodnoteniu, ktoré by bolo základom pre zmeny zamerané na širšie a reálne zapojenie organizovanej občianskej spoločnosti.

6.3 Partnerstvo sociálnej a hospodárskej sféry je „hodnotou“, príležitosťou, nevyhnutnosťou, nejde o ústupok či výhodu udelenú partnerom. Ak sa partnerstvo ako aj rokovania rešpektujú a realizujú aktívne na všetkých úrovniach a v priebehu jednotlivých etáp programu, takmer vždy vedú k lepším rozhodnutiam, programom, plánom a výsledkom. Takisto umožňujú poskytovať verejnosti viac informácií a širšiu podporu opatreniam kohéznej politiky zo strany miestnych a národných spoločenstiev.

6.4 Žiaľ, ak odhliadneme od formálnych postupov, oznámenie pôsobí dojmom, že to tak, až na niekoľko výnimiek, doteraz nebolo. Často sa uskutočňovali len verejné diskusie, informačné stretnutia, ktoré neprinášali skutočný konsenzus ako východisko pre ďalšie rokovania. V mnohých prípadoch neboli sociálni partneri a zástupcovia občianskej spoločnosti pozvaní preto, lebo sa uprednostnili „odkazy“ na postupy jednotlivých štátov, ktoré často neexistujú alebo sa neuplatňujú. Napríklad by sa mohli zapojiť aj hospodárske a sociálne rady jednotlivých členských štátov (ako to bolo vo Francúzsku a Portugalsku) s cieľom zaručiť a posilniť rokovania. Pozitívne príklady zapojenia sociálnych partnerov a organizácií občianskej spoločnosti existujú aj v iných krajinách, napríklad vo Švédsku atď.

6.5 Takisto je nevyhnutne potrebné spomenúť obrovské rozdiely, ktoré existujú alebo sa objavili medzi jednotlivými štátmi, najmä novými členskými štátmi, kde boli odbory a podnikatelia prakticky úplne vynechaní. EHSV je toho názoru, že postup rokovaní treba prispôsobiť okolnostiam v jednotlivých členských štátoch a zmeniť ho na pružnejší, za predpokladu, že rokovania budú reálne, konkrétne a zúčastnia sa na nich reprezentatívne organizácie. Nemožno sa teda obmedziť len na „dialóg“ alebo jednoduché konzultácie (dokonca ani vtedy, keď sa objavia skutočné problémy) či tzv. fóra partnerov. EÚ musí podporovať partnerstvo, viesť reálne rokovania so sociálnymi partnermi a občianskou spoločnosťou na všetkých úrovniach a z dobre známych dôvodov začať od európskej úrovne.

6.6 Príprava operačných plánov mohla byť príležitosťou zhodnotiť oprávnenosť dosahovania dohôd s partnermi, namiesto toho sa ukazuje, že práve tu sa objavili závažné problémy: — nekonzistentnosť medzi krátkymi obdobiami na konzultácie s partnermi a dlhými termínmi na realizáciu programov; — nedostatočná kontrola postupu konzultácií bez uvedenia dôvodov vykonaných zmien; — chýbajúce formálne partnerské dohody najmä na regionálnej úrovni; — zastaraný systém konzultácií (rokovaní?) a rozšírený pocit, že navrhnuté body nie sú dostatočne zohľadnené; nedostatočné zapojenie do realizácie programov najmä na regionálnej úrovni; — potreba budovania kapacít a zlepšenia odborných znalostí sociálnych partnerov (v rôznych štátoch) až na úroveň porovnateľnú s úrovňou inštitúcií.

6.7 Tu sa znovu vynára problém zapojenia reprezentatívnych partnerov a aktérov do rokovaní. EHSV sa domnieva, že treba zohľadniť sociálnych partnerov (zamestnanecké združenia a odbory) a občiansku spoločnosť, ktorých treba zapojiť podľa osobitostí ich záujmov a miery ich reprezentatívnosti, ako uvádza správa Európskeho parlamentu. Od členských štátov treba naopak požadovať, aby uzatvárali reálne a správne partnerstvo so všetkými zúčastnenými stranami.

6.8 Partnerstvo treba realizovať na rôznych úrovniach – európskej, regionálnej či na úrovni jednotlivých členských štátov, a to horizontálne aj vertikálne a vo všetkých fázach plánu (príprava, realizácia, overenie programov, projektov a výsledkov). Ako príklad pre opatrenia regionálnej politiky a ďalšie fondy možno po vhodnom prispôsobení použiť metódu, ktorú prijal Európsky sociálny fond.

6.9 Komisia by mala tak ako v minulosti podporovať odbornú prípravu sociálnych partnerov a zainteresovaných mimovládnych organizácií, aby vyťažila z ich účasti maximum, najmä v regiónoch a nových členských štátoch.

V Bruseli 25. marca 2009 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) Pozri program Komisie JEREMIE.

(2) Pozri prílohu.