SK Úradný vestník Európskej únie C 100/114

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady o koordinácii postupov zadávania určitých verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby v oblasti obrany a bezpečnosti“

KOM(2007) 766 v konečnom znení – 2007/0280 (COD)

2009/C 100/18

Rada sa 24. januára 2008 rozhodla podľa článku 47 ods. 2, článku 55 a článku 95 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady o koordinácii postupov zadávania určitých verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby v oblasti obrany a bezpečnosti“

Odborná sekcia pre jednotný trh, výrobu a spotrebu poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci, prijala svoje stanovisko 1. októbra 2008. Spravodajcom bol pán OPRAN.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 448. plenárnom zasadnutí 21., 22. a 23. októbra 2008 (schôdza z 23. októbra) prijal 46 hlasmi za, pričom 5 členovia hlasovali proti a 2 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery

1.1. Široký dialóg medzi sociálnymi partnermi

1.1.1. Výbor s veľkým uspokojením konštatuje, že pri príprave návrhu tejto smernice aktívnu úlohu zohrali odborníci z členských štátov, zástupcovia obranného priemyslu, vrátane zúčastnených strán, a po prvýkrát aj vedúci predstavitelia sociálnych partnerov, ktorí boli zároveň úzko zapojení do prípravy dokumentu, ktorý Komisia prijala 5. decembra 2007. Mnohostranné a dvojstranné konzultácie so zástupcami organizovanej občianskej spoločnosti EÚ sa týkali všetkých hľadísk verejného obstarávania v rezorte obrany (dopyt, ponuka, regulačný rámec a výrobky).

1.2. Obmedzenie uplatňovania článku 296

1.2.1. Výbor je pevne presvedčený (1), že riešenie Komisie, ktoré plne rešpektuje výsady členských štátov v oblasti obrany, inovatívnym spôsobom zabezpečuje na jednej strane dodržiavanie článku 296 Zmluvy o ES (v súvislosti s obranou) a článku 14 súčasnej smernice o verejnom obstarávaní (v súvislosti s bezpečnosťou), ktoré členským štátom udeľujú právo výnimky pre zákazky v týchto oblastiach, ak je to nevyhnutné pre ochranu ich základných bezpečnostných záujmov a na druhej strane dodržiavanie judikatúry Súdneho dvora a jeho výslovnej žiadosti obmedziť výnimky z právnych predpisov Spoločenstva pre zákazky v rezorte obrany len na výnimočné prípady (2).

1.2.2. Zámerom navrhovanej smernice o verejnom obstarávaní v oblasti obrany je obmedziť počet prípadov, v ktorých sa členské štáty dovolávajú článku 296, keďže súčasné pravidlá verejného obstarávania ES nie sú prispôsobené osobitostiam spojeným so zbraňami, muníciou a vojenským materiálom.

1.2.3. Článok 296 zostane v platnosti, takže členské štáty budú mať stále možnosť sa naň odvolať, ak budú zákazky považovať za také citlivé či tajné, že na ochranu ich bezpečnostných záujmov nepostačia dokonca ani ustanovenia novej smernice. Medzi novou smernicou a článkom 296 teda existuje úzka väzba.

1.2.4. V záujme súladu medzi primárnymi (Zmluva o ES) a sekundárnymi (smernica) právnymi predpismi EÚ musia mať oba rovnakú oblasť pôsobnosti. Inak by vznikla právna neistota.

1.3. Súčasný zmätok, ktorý je spôsobený súbežnou existenciou dvoch platných zoznamov vojenského materiálu a ich ľubovoľným používaním obstarávateľmi z členských štátov a priemyslom sa má čo najskôr odstrániť – výberom spoločného zoznamu platného pre všetky postupy verejného obstarávania a obchodovania. Optimálne riešenie by mohlo vzniknúť prijatím a využívaním spoločného zoznamu vojenského materiálu pre celú oblasť pôsobnosti, na ktorú sa vzťahujú obe nové smernice navrhnuté Komisiou. Momentálne sú k dispozícii tieto dve najdôležitejšie možnosti:

1.3.1. Prvá možnosť: pokračovať pri týchto činnostiach v používaní zoznamu z 15. apríla 1958 – najmä z dôvodu kontinuity, pretože je známy a ľahko dostupný užívateľom s predchádzajúcimi skúsenosťami; zároveň je však dobre známe, že súčasná verzia tohto zoznamu je príliš všeobecná a príliš široká, od svojho prijatia pred 50 rokmi nebola nikdy aktualizovaná a nepokrýva úplne nové technológie potrebné na vyrovnanie sa s veľmi reálnymi a zložitými hrozbami;

1.3.2. Druhá možnosť: začať používať spoločný zoznam vojenského materiálu Európskej únie, ktorý Rada schválila 19. marca 2007 a aktualizovala 10. marca 2008 a ktorý zahŕňa výzbroj, na ktorú sa vzťahuje Kódex správania Európskej únie pri vývoze zbraní schválený Radou 7. júla 2000; ten istý kódex sa bude používať aj s novou smernicou o transfere výrobkov obranného priemyslu v rámci Spoločenstva.

1.4. Článok 296: stále platný v osobitných prípadoch (3)

1.4.1. Výbor nie je presvedčený, že rozhodnutie Komisie neprevziať článok 14 súčasnej smernice o verejnom obstarávaní č. 18/2004 (tajné zákazky) do novej smernice a namiesto toho uviesť priamy odkaz na príslušné články Zmluvy o ES týkajúce sa verejnej bezpečnosti (najmä články 30 a 296) je správne. Môže totiž u obstarávateľov vyvolať zmätok vzhľadom na to, čo sa považuje za náležité a čo nie.

1.4.2. Keďže väčšina zákaziek na obstarávanie citlivých zariadení v oblasti obrany a bezpečnosti obsahuje aspoň nejaké tajné či dôverné informácie, Komisia sa rozhodla zahrnúť do novej smernice osobitné ustanovenia o bezpečnosti informácií. Výslovné vylúčenie všetkých „tajných zákaziek“ a všetkých zákaziek s „osobitnými bezpečnostnými opatreniami“ bez ich definovania by mohlo dramaticky obmedziť oblasť pôsobnosti novej smernice s veľkým rizikom, že takéto obmedzenie by zásadne zmenilo povahu návrhu.

1.4.3. Výbor na druhej strane akceptuje prístup Komisie k riešeniu tejto citlivej otázky, ktorý je založený na dvoch krokoch:

— tajné zákazky nemajú byť z oblasti pôsobnosti novej smernice vylúčené per se, ale …

— v prípade potreby ich môžu vyňať členské štáty

a domnieva sa, že postup, ktorý navrhla Komisia nie je pre zapojené strany nerozumným riešením, no zároveň tiež odporúča zaradiť ako vhodnú zložku do smernice o verejnom obstarávaní v oblasti obrany aj primerané prvky článku 14 smernice o všeobecnom verejnom obstarávaní.

1.5. Právny rámec pre zadávanie verejných zákaziek

1.5.1. Podľa hodnotenia výboru nová smernica dokonale vyhovuje osobitostiam postupov zadávania verejných zákaziek (na práce, dodávku tovaru a služby) (4) v oblasti obrany a bezpečnosti, pretože:

1.5.1.1. zákazky týkajúce sa zbraní, munície a vojenského materiálu, ktoré boli zadané obstarávateľmi sú vylúčené z rozsahu pôsobnosti Dohody o vládnom obstarávaní uzavretej v rámci Svetovej obchodnej organizácie (WTO);

1.5.1.2. v každom členskom štáte existuje jediný zadávateľ – vláda (5);

1.5.1.3. existuje požiadavka, že musí byť zaručená dlhodobá bezpečnosť dodávok (6);

1.5.1.4. existuje potreba zabezpečiť na úrovni členských štátov vysokú úroveň slobody procesu obstarávania.

1.5.2. Pokiaľ ide o výskum a vývoj, výbor súhlasí, že trhové mechanizmy a verejné súťaže nemusia byť vždy realistické/zrealizovateľné, keďže časť týchto činností vykonávajú samotné členské štáty, ktoré často uzatvárajú dlhodobé vzťahy s výskumnými a technologickými zariadeniami a priemyslom s cieľom vyvinúť systémy potrebné pre ozbrojené sily.

— Tieto vzťahy môžu mať formu špirálovitého rozvoja alebo iných mechanizmov, ktorých cieľom je zabezpečiť kontinuitu a rast v procese vývoja.

— Výbor nie je presvedčený o tom, že súčasné znenie návrhu smernice tieto skutočnosti dostatočne odráža a obáva sa negatívnych účinkov na členské štáty i priemysel, ak by sa museli umelo prerušiť vzťahy medzi výskumom a vývojom a výrobným procesom.

1.6. Kúpa európskych výrobkov – individuálne rozhodnutie členských štátov

1.6.1. Pokiaľ ide o návrh na zrušenie zásady kupovať či uprednostňovať európske výrobky alebo doložky o reciprocite, výbor sa domnieva, že prístup Komisie je pre členské štáty prijateľný, s prihliadnutím na nasledujúce hľadiská:

1.6.1.1. smernica určí pravidlá obstarávania obranných zariadení, ale neurčí, ktoré zariadenia sa majú obstarať. To je na rozhodnutí zákazníkov, čiže členských štátov;

1.6.1.2. rozhodnutie, či súťaž otvoriť aj pre dodávateľov mimo EÚ, v súlade s Dohodou o vládnom obstarávaní (GPA), zostáva výsadou jednotlivých členských štátov;

1.6.1.3. zadávatelia budú mať stále voľnosť pozvať výlučne spoločnosti z EÚ alebo zahrnúť aj firmy mimo EÚ.

1.6.2. Výbor sa na záver domnieva, že ustanovenie uprednostňovať európske výrobky nie je synonymom protekcionizmu, ale skôr potrebným krokom na „vyváženie“ medzinárodnej priemyselnej a technologickej spolupráce v oblasti obrany, najmä vo vzťahu k Spojeným štátom.

1.7. Obchodovanie s krajinami mimo EÚ

1.7.1. V súvislosti s obchodovaním s tretími krajinami v prípadoch výrobkov určených na obranu sa výbor domnieva, že nová smernica nezmení súčasný stav a predstavuje súdržné riešenie.

1.7.2. Odvetvie sa bude vo všeobecnosti naďalej riadiť pravidlami organizácie WTO, najmä Dohodou o vládnom obstarávaní.

1.8. Zriadenie európskeho trhu s obrannými zariadeniami (EDEM)

1.8.1. Výbor sa domnieva, že nová smernica predstavuje veľký krok smerom k založeniu túžobne očakávaného trhu s obrannými zariadeniami, pretože:

1.8.1.1. otvorenie vnútorného trhu pre výrobky určené na obranu zlepší konkurencieschopnosť trhu EDEM.

1.8.1.2. Výbor sa domnieva, že kľúčovým predpokladom pre úspešné založenie trhu EDEM je zaviesť transparentné a konkurencieschopné pravidlá obstarávania platné v celej Únii. Povedie to k väčšej otvorenosti trhov s výrobkami určenými na obranu medzi členskými štátmi, z čoho budú mať prospech všetci: ozbrojené sily, daňoví poplatníci aj priemysel.

1.9. Kompenzačná politika (7)

1.9.1. Komisia sa vyhla konkrétnym a priamym návrhom týkajúcim sa kompenzácií, keďže sa domnieva, že sú neproduktívne a že narúšajú trhové mechanizmy, hoci na druhej strane uznáva, že na túto otázku existujú rôzne názory.

1.9.2. Členské štáty a priemysel majú skutočne s týmto nástrojom rôzne skúsenosti a nemajú naň jednotný názor. Európska obranná agentúra v súčasnosti skúma spôsoby využívania tohto postupu, s cieľom urobiť z neho výhodu pre rozvoj európskej priemyselnej a technologickej základne rezortu obrany (EDTIB) kým sú kompenzácie k dispozícii, pričom zároveň uznáva, že vo fungujúcom trhu EDEM tento postup už nebude potrebný.

2. Odporúčania

2.1. Výbor dôrazne odporúča, aby sa všetky iniciatívy EÚ v oblasti obrany a bezpečnosti vykonávali na najvyššej politickej úrovni, ktorá zahŕňa: Európsku radu, Vysokého predstaviteľa pre spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku (SZBP) a riadiaci výbor Európskej obrannej iniciatívy – v ministerskom zložení (EDA – SBMF).

2.2. Výbor sa domnieva, že európske inštitúcie majú sústrediť svoju podporu na nasledujúce hlavné ciele obranného priemyslu:

2.2.1. udržať výkonnosť a konkurencieschopnosť európskej priemyselnej a technologickej základne rezortu obrany v globálnom kontexte, zaručiť včasné určenie najdôležitejších skutočných priemyselných a vojenských cieľov – tak pre veľké firmy ako aj pre malé a stredné podniky;

2.2.2. zviditeľniť v medzinárodnom meradle hlavné programy tohto významného priemyselného odvetvia;

2.2.3. podporovať súčasné i budúce investície do rozvoja inovatívnych technológií;

2.2.4. zaručiť pracovné miesta v obrannom priemysle na úrovni EÚ, pretože udržanie ľudských zdrojov, t. j. profesionálnych skupín kvalifikovaných zamestnancov odvetvia, predstavuje hlavnú podmienku pre trvalo udržateľný rozvoj odvetvia a pre vývoj a zavádzanie najmodernejších technológií;

2.2.5. podporiť rozmach odvetvia vytvorením rovnakých podmienok hospodárskej súťaže pre všetky subjekty, v nemalej miere odstránením štátnych zásahov do činností podnikov;

2.2.6. podporovať iniciatívy Európskej obrannej agentúry, ktorá musí byť schopná zohrávať úlohu katalyzátora iniciatív prijatých jedným či viacerými členskými štátmi. Európska obranná agentúra môže pomôcť rozšíriť okruh členských štátov podieľajúcich sa na programoch, ako napríklad v prípade budúceho európskeho ťažkého dopravného vrtuľníka, nepilotovaných leteckých prostriedkov, softvérového taktického rádia, atď.

2.3. Výbor odporúča Európskej rade, Vysokému predstaviteľovi pre SZBP a výboru EDA – SBMF, aby vyhodnotili, vybrali a uverejnili konečné rozhodnutie o zozname obranných zariadení a výrobkov určených na obranu, ktorý majú používať všetci účastníci trhu EDEM a základne EDTIB z EÚ, pričom na výber sú nasledujúce možnosti:

2.3.1. naďalej používať zoznam z roku 1958, najmä z dôvodu kontinuity, hoci je príliš všeobecný a príliš široký a nebol od svojho prijatia pred 50 rokmi nikdy aktualizovaný;

2.3.2. nahradiť súčasný starý zoznam, ktorý sa stále používa, spoločným zoznamom vojenského materiálu Európskej únie, ktorý rada schválila 19. marca 2007 a aktualizovala 10. marca 2008 a ktorý zahŕňa výzbroj, na ktorú sa vzťahuje Kódex správania Európskej únie pri vývoze zbraní schválený Radou 7. júla 2000 – premenovaný na spoločný zoznam vojenského materiálu EÚ. Ten istý kódex EÚ už bol prijatý pre používanie s novou smernicou o transfere výrobkov obranného priemyslu v rámci Spoločenstva.

2.3.2.1. Výbor považuje za možné riešenie aj fúziu aktualizovaného zoznamu z roku 1958, ktorý určuje výzbroj a technológie podliehajúce výnimke, so spoločným zoznamom vojenského materiálu EÚ, podľa vymedzenia v Kódexe správania Európskej únie pri vývoze zbraní.

2.3.3. Výbor sa domnieva, že hlavnou hybnou silou v odvetví má byť Európska obranná agentúra, ktorá má pôsobiť ako fórum pre medzivládnu diskusiu o budúcnosti obranného priemyslu, výskumu a vývoja v oblasti obrany a rozšírenia európskej priemyselnej a technologickej základne rezortu obrany.

2.3.4. Výbor zároveň uznáva právomoc Európskej komisie a významnú úlohu, ktorú zohráva v oblasti verejného obstarávania a pri budovaní a posilňovaní európskej priemyselnej a technologickej základne rezortu obrany a domnieva sa, že skúsenosti Európskej komisie budú užitočné pre jej úsilie týkajúce sa reštrukturalizácie a rozvoja obranného priemyslu členských štátov.

2.3.5. Výbor uznáva, že v procese rozvoja európskej politiky pre obranné zariadenia je dôležité prihliadať aj na záujmy a návrhy samotného obranného priemyslu. Výbor sa však napriek tomu domnieva, že činnosti Európskej obrannej agentúry možno výrazne zlepšiť prijatím oficiálneho, užšieho zapojenia predstaviteľov obranného priemyslu a mimovládnych expertov do činnosti riaditeľstiev Európskej obrannej agentúry. Títo predstavitelia a experti (z radov organizovanej občianskej spoločnosti) majú byť zastúpení v riadiacom výbore agentúry, v rámci režimu, ktorý je ešte potrebné vymedziť pokiaľ ide o ich postavenie, právo vystúpiť s prejavom, hlasovacie právo a podobne.

2.3.6. V súvislosti s uplatňovaním kódexu správania pri verejnom obstarávaní obranných zariadení výbor uznáva, že všetky členské štáty EÚ a európske členské štáty NATO majú mať možnosť zúčastňovať sa na programoch spolupráce, pokiaľ im to ich finančné, priemyselné a technologické schopnosti dovoľujú, a že treba venovať primeranú pozornosť aj záujmom malých a stredných štátov.

2.4. Pokiaľ ide o štatistické vyhodnocovanie a správne porovnanie, výbor sa domnieva, že Komisia by mala pravidelne predkladať priebežnú správu o pokroku vo vykonávaní smernice – štruktúrovanú podľa jednotlivých krajín ako aj na úrovni Spoločenstva.

2.5. Výbor sa domnieva, že navrhovaná smernica by sa mala rozšíriť na celý Európsky hospodársky priestor (EHP).

3. Všeobecné informácie

3.1. Súčasný stav

3.1.1. Mnoho členských štátov vo veľkej miere využíva článok 296 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (8) a článok 14 smernice o verejnom obstarávaní (2004/18/ES), pričom pri obstarávaní vojenských a bezpečnostných zariadení sa výnimka z pravidiel Európskeho spoločenstva používa takmer automaticky. Inými slovami: „To, čo by malo byť výnimkou, je v skutočnosti často pravidlom.“

3.1.2. V oblasti verejného obstarávania chýbajú európske právne predpisy, ktoré by náležite vyhovovali zadávaniu citlivých verejných zákaziek v oblasti obrany a bezpečnosti.

3.1.3. Používanie neharmonizovaných noriem bráni spolupráci v programoch výskumu a vývoja, obstarávania a výroby.

3.1.4. Na strane dopytu má 27 vnútroštátnych zákazníkov veľké ťažkosti s harmonizáciou vojenských požiadaviek a spájaním kúpnej sily do spoločných projektov obstarávania.

3.1.5. Na úrovni EÚ sa regulačný rámec, ktorý vo všetkých príslušných oblastiach (vývoz, transfer, obstarávanie atď.) obsahuje 27 rôznych súborov vnútroštátnych predpisov a postupov, stáva hlavnou prekážkou tak hospodárskej súťaže ako aj spolupráce a vytvára značné dodatočné náklady (9).

3.1.6. Vytvorenie trhu EDEM je kľúčovým činiteľom pre podporu cieľov európskej bezpečnostnej a obrannej politiky.

3.2. Zbližovanie obrany a bezpečnosti

3.2.1. Výbor víta iniciatívu Komisie zahrnúť do oblasti pôsobnosti novej smernice zadávanie citlivých zákaziek v oblasti nevojenskej bezpečnosti, vzhľadom na to, že:

3.2.1.1. v dnešnom strategickom prostredí sa hrozby stávajú nadnárodnými a asymetrickými (10); deliaca čiara medzi vojenskou a nevojenskou, vnútornou a vonkajšou bezpečnosťou je čoraz nejasnejšia a vyžaduje si jednotnú reakciu;

3.2.1.2. ozbrojené sily a bezpečnostné sily často úzko spolupracujú a používajú podobné zariadenia, ktoré sú vyvinuté s využitím rovnakých technológií a vyrábané rovnakými spoločnosťami;

3.2.1.3. nevojenské obstarávanie môže byť v niektorých oblastiach – napríklad v oblasti boja proti terorizmu – rovnako citlivé ako vojenské obstarávanie a v procese zadávania si vyžaduje rovnaké alebo aj vyššie bezpečnostné štandardy;

3.2.1.4. v prípadoch, kde má obstarávanie v oblasti bezpečnosti a obrany rovnaké špecifiká sa zdá len logické, aby sa uplatňovali rovnaké pravidlá obstarávania.

3.2.2. Výbor sa tiež domnieva, že rovnaké zaobchádzanie so všetkými európskymi inštitúciami, ktoré zodpovedajú za oblasť obrany, vnútornej bezpečnosti a spravodajstva predstavuje optimálne riešenie.

3.3. Zavádzanie inovatívnych riešení

3.3.1. Nová smernica navrhuje tri súťažné postupy, ako aj pragmatickú cestu vpred, ktorých cieľom je uspokojiť špecifické požiadavky odvetvia:

— rokovacie konanie so zverejnením (11) sa povoľuje bez osobitného odôvodnenia,

— použiť sa môže tiež užšie konanie (12) a súťažný dialóg (13),

— otvorené konanie, ktoré zahŕňa rozdanie zadávacích podkladov všetkým hospodárskym subjektom, ktoré o to prejavia záujem, sa však považovalo za nevhodné vzhľadom na požiadavku dôvernosti a bezpečnosti informácií pripojených k týmto zákazkám.

3.3.1.1. Tieto postupy obsahujú osobitné ustanovenia o bezpečnosti informácií (14) s cieľom zabezpečiť, aby citlivé informácie zostali chránené proti neoprávnenému prístupu.

3.3.1.2. Zaradením osobitných doložiek o bezpečnosti dodávok do tohto postupu sa zabezpečí, že ozbrojené sily budú dodávky dostávať včas, najmä v čase krízy alebo ozbrojeného konfliktu:

a) postup ustanovuje spoločný režim náležitých záruk, podporovaný jasnou referenčnou metódou;

b) výbor považuje rozhodnutie Komisie o tom, že nová smernica sa bude vzťahovať len na osobitné zákazky v oblasti bezpečnosti a obrany, pre ktoré je súčasná smernica o verejnom obstarávaní nevhodná, za primerané;

c) tieto zákazky sa týkajú obstarávania vojenských zariadení (t. j. zbraní, munície a vojnovej výzbroje) a bezpečnostných zariadení, ktoré sú osobitne citlivé a majú povahu podobnú obranným zariadeniam;

d) na obstarávanie zariadení, ktoré nie sú citlivé a nevojenských zariadení sa naďalej vzťahuje súčasná smernica o verejnom obstarávaní (2004/18/ES), a to aj vtedy, keď ich obstarávajú zadávatelia v oblasti obrany a bezpečnosti.

3.4. Právny základ navrhovanej smernice:

3.4.1. Zásada spolupodieľania sa: požiadavka prestať porušovať právne predpisy, ako k tomu v súčasnosti dochádza z dôvodu chýbajúcich ustanovení Spoločenstva na koordináciu postupov verejného obstarávania.

3.4.2. Zásada proporcionality: keď sa ustanovenia smernice plne uplatňujú, ich transpozícia do vnútroštátnych právnych predpisov umožní každému členskému štátu zohľadniť osobitné črty a vlastnosti citlivých nákupov, ktoré vykonávajú v oblasti obrany a bezpečnosti.

3.5. Výber nástrojov

3.5.1. Pri transpozícii smernice členské štáty môžu, ak chcú, ustanoviť právne predpisy platné pre všetky ich verejné obstarávania vrátane citlivých zákaziek v oblasti obrany a bezpečnosti.

3.5.2. Nový nástroj má ponúknuť vysoký stupeň pružnosti, zaručiť správnu úroveň transparentnosti a zlepšiť prístup dodávateľov z iných krajín a najmä malých a stredných podnikov na trh.

3.5.3. Aby bola smernica plne funkčná, musí sa opierať o ustálené normy a primeraný režim pohybu v rámci EÚ.

3.6. MSP a európsky obranný priemysel

3.6.1. V súvislosti s praktickým vykonávaním kódexu správania pri verejnom obstarávaní obranných zariadení výbor zdôrazňuje základnú úlohu, ktorú pri rozvoji vnútroštátnych a európskych vojenských spôsobilostí zohrávajú malí a strední dodávatelia obranných zariadení a technológií, svojím príspevkom k výskumu a poskytovaním pracovných miest.

3.7. Záverečná otázka

3.7.1. Rizikom, tak ako pri všetkých reformách, je, že každý bude v zásade súhlasiť s tým, že treba „niečo“ urobiť, no nebudú schválené žiadne praktické opatrenia ani podpísaný žiadny dokument či dohoda na podporu pokroku v odvetví.

3.7.2. Hlavná otázka: ako dlho môže vydržať európska priemyselná a technologická základňa rezortu obrany, ak bude Európa naďalej odkladať reformy, ktoré sa považujú za nevyhnutné?

V Bruseli 23. októbra 2008 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) V tomto stanovisku výbor vyjadruje svoju pozíciu a pripomína, že: 1) krajiny, ktoré predstavujú ústredné jadro hospodárskej, priemyselnej a technologickej spôsobilosti európskej obrany uprednostňujú zachovanie výnimky z hľadiska vnútroštátnej bezpečnosti podľa článku 296 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva; 2) uplatňovanie článku 296 Zmluvy o ES je obmedzené judikatúrou Európskeho súdneho dvora.

(2) Udeľovanie verejných zákaziek v oblasti obrany a bezpečnosti v súčasnosti spadá do rozsahu pôsobnosti smernice 2004/18/ES, okrem výnimiek, ktoré vznikajú v situáciách, ktoré ustanovujú články 30, 45, 46, 55 a 296 Zmluvy o ES. Súdny dvor vo svojej judikatúre súdržne vyslovuje právne stanovisko, že uchyľovanie sa k výnimkám z právnych predpisov Spoločenstva vrátane výnimiek podľa článku 296 Zmluvy o ES sa má obmedziť na výnimočné a jasne definované prípady.

(3) Podľa Súdneho dvora je táto výnimka obmedzená na „výnimočné a jasne definované prípady“ a „nedovoľuje širší výklad“.

(4) Zákazku možno považovať za verejnú zákazku na práce len ak sa jej predmet osobitne týka vykonávania činností podľa oddielu 45 spoločného slovníka obstarávania.

(5) S výnimkou nadobúdania zanedbateľných množstiev súkromnými bezpečnostnými spoločnosťami a miestnymi samosprávami.

(6) Bezpečnosť dodávok: osobitné potreby členských štátov vzhľadom na bezpečnosť dodávok pre citlivé verejné zákazky v oblasti obrany a bezpečnosti sú odôvodnením osobitných ustanovení tak pokiaľ ide o zmluvné požiadavky ako aj o kritériá na výber uchádzačov.

(7) Postup, ktorý vyžaduje, aby sa zahraničný predajca obranných zariadení v prípade dodávok, ktorých odhadovaná hodnota presahuje sumu stanovenú vládou krajiny zadávateľa, zaviazal k všeobecnej povinnosti zvýhodniť priemysel zadávajúcej krajiny. Táto povinnosť je vyjadrená ako minimálny percentuálny podiel pridanej hodnoty zadávajúcej krajiny v pomere k celkovej hodnote zákazky. Kompenzačné objednávky, ktoré predajca (kompenzujúci) predloží vnútroštátnemu priemyslu zadávajúcej krajiny, musia mať vysoký technologický štandard a musia vytvárať nový alebo ďalší tok činností pre miestne firmy, ktoré majú z kompenzácie výhody (kompenzovaný). Predajca má tento hospodársky záväzok splniť v riadne určenej a primeranej lehote a bude musieť zaplatiť pokutu za hospodárske záväzky, ktoré neboli v tejto lehote splnené. Výhody pre priemysel sa budú považovať za dosiahnuté po fakturácii objednávok kompenzovanými firmami v danej lehote.

(8) Znenie článku 296 Zmluvy o založení ES je nasledovné – citát: „1. Ustanovenia tejto zmluvy nebránia použitiu nasledujúcich pravidiel: a) žiaden členský štát nie je povinný poskytovať informácie, ktorých sprístupnenie odporuje podľa jeho názoru základným záujmom jeho bezpečnosti, b) každý členský štát môže prijať opatrenia, ktoré pokladá za nevyhnutné na ochranu základných záujmov vlastnej bezpečnosti a ktoré sú späté s výrobou zbraní, munície a bojového materiálu alebo obchodu s nimi; tieto opatrenia nesmú nepriaznivo ovplyvniť podmienky hospodárskej súťaže na spoločnom trhu výrobkov, ktoré nie sú určené zvlášť na vojenské účely. 2. Na návrh Komisie môže Rada jednomyseľne vykonať zmeny v zozname výrobkov vyhotovenom 15. apríla 1958, na ktoré sa vzťahujú ustanovenia odseku 1 písm. b).“

(9) Napríklad dodatočné náklady, ktoré v roku 2003 vznikli len v súvislosti s prekážkami týkajúcimi sa transferov v rámci Spoločenstva sa odhadujú na 3,16 miliardy EUR. Unisys, Transfery výrobkov na účely obrany v rámci Spoločenstva, Európska komisia, Brusel, 2005, s. 6.

(10) Oznámenie Európskej komisie: „Smerom k politike Európskej únie v oblasti obranných zariadení“, KOM(2003) 113 v konečnom znení z 11. marca 2003; stanovisko EHSV Ú. v. EÚ C 10, s. 1 z 10. januára 2004, spravodajca: pán Wilkinson.

(11) Také konanie, v ktorom obstarávateľ konzultuje s hospodárskymi subjektmi, ktoré si vybral a rokuje s nimi o podmienkach zákazky.

(12) Také konanie, v ktorom môže o účasť požiadať každý hospodársky subjekt a v rámci ktorého môžu ponuky predložiť len tie hospodárske subjekty, ktoré vyzval obstarávateľ.

(13) Obstarávateľ môže obmedziť počet uchádzačov v užšom a v rokovacom konaní so zverejnením a v súťažnom dialógu. Takéto obmedzenie počtu uchádzačov sa má vykonať na základe objektívnych kritérií uverejnených v oznámení o vyhlásení verejného obstarávania.

(14) Bezpečnosť informácií: často dôverný charakter informácií spojených s citlivými verejnými zákazkami v oblasti obrany a bezpečnosti si vyžaduje: 1) ochranu vzťahujúcu sa na samotný postup zadávania; 2) kritériá výberu uchádzačov; 3) zmluvné požiadavky uložené obstarávateľmi.