MMF je vďaka svojim úverovým nástrojom a dohľadu základným pilierom globálnej správy hospodárskych záležitostí a finančného sektora. Spoločne s Komisiou a ECB zohráva kľúčovú úlohu pri tvorbe programov zameraných na záchranu členských štátov, ktoré postihla kríza štátneho dlhu. Posilnenie riadiaceho rámca pre koordináciu hospodárskych politík a výrazné zbližovanie v oblasti regulácie finančného sektora a dohľadu nad ním v kontexte bankovej únie okrem toho znamená, že MMF bude musieť v budúcnosti pri hodnotení dohľadu a krízového riadenia v eurozóne ísť nad rámec svojej optiky národných štátov. Účinné zastúpenie eurozóny by umožnilo formulovať jednotné stanoviská eurozóny v rámci MMF v otázkach, akými sú hospodárska a fiškálna politika, makroekonomický dohľad, devízové politiky a finančná stabilita. Súdržnejšie zastúpenie by prinieslo úžitok aj pre tretie krajiny, a to najmä prostredníctvom silnejšieho a konzistentnejšieho príspevku eurozóny ku globálnej hospodárskej a finančnej stabilite.

Vonkajšie zastúpenie eurozóny je stále veľmi roztrieštené v rámci Medzinárodného menového fondu (MMF), ktorý je vďaka svojim úverovým nástrojom a dohľadu kľúčovým inštitucionálnym aktérom v globálnej správe hospodárskych záležitostí. Komisia preto súčasne predkladá aj legislatívny návrh, ktorým sa stanovujú opatrenia zamerané na vytvorenie jednotného zastúpenia eurozóny v MMF. Neznamená to však, že by si budúci vývoj nemohol vyžiadať ďalšie posilnenie zastúpenia eurozóny aj na iných medzinárodných fórach.

V tomto oznámení sa stanovuje plán postupu smerom k čoraz jednotnejšiemu vonkajšiemu zastúpeniu HMÚ, ktoré by mohlo byť predmetom konsenzu v Rade a Európskom parlamente. Tento proces by mal prebiehať postupne.

V súčasnosti koordinácia prebieha len na úrovni Únie a neexistuje žiadna osobitná koordinácia na úrovni eurozóny. Koordinácia spoločných postojov v otázkach politiky v rámci MMF prebieha v Hospodárskom a finančnom výbore (ďalej len „HFV“) a v jeho stálej pracovnej skupine pre záležitosti týkajúce sa MMF (ďalej tiež „SCIMF“). Tieto spoločné postoje sa potom postupujú zástupcom členských štátov vo fonde (ďalej len „skupina EURIMF“) na účely zasadnutí výkonnej rady MMF. Zástupcovia členských štátov sa potom môže rozhodnúť, že vydajú spoločné vyhlásenia. K tomu dochádza pravidelne v prípade otázok, ako je dohľad nad eurozónou a program na posudzovanie finančného sektora Únie (FSAP). V prípade iných otázok to však nie je štandardný postup a členské štáty sa dohadujú v závislosti od jednotlivých prípadov. Koordinácia existuje aj v prípade postojov týkajúcich sa krajín eurozóny zapojených do programu a v prípade konzultácií s členskými štátmi podľa článku IV.

V súčasnosti neexistuje žiaden osobitný zástupca eurozóny, ktorý by mal oficiálny mandát prezentovať a obhajovať politiku a záujmy eurozóny vo výkonnej rade MMF. Túto úlohu dnes vykonáva predseda skupiny EURIMF. Súčasné nastavenie nezohľadňuje výrazné zmeny, ku ktorým došlo vo vnútornom riadení eurozóny v posledných rokoch. Roztrieštené zastúpenie spolu s chýbajúcim oficiálnym zástupcom eurozóny, ktorý by mal jasný mandát zastupovať eurozónu vo výkonnej rade MMF, nezodpovedá zvýšenej pozornosti, ktorú MMF venuje eurozóne ako celku. MMF pritom zohľadňuje aspekty eurozóny pri dohľade nad jednotlivými krajinami a hodnotí spoločné politiky eurozóny, ako je súbor makroekonomických politík, reforma finančnej regulácie alebo otázky súvisiace s bankovou úniou.

Vzhľadom na dynamický charakter globálnej finančnej architektúry by sa primerané vonkajšie zastúpenie eurozóny malo uplatňovať aj v súvislosti s novými medzinárodnými finančnými inštitúciami. Otázka vonkajšieho zastúpenia vyvstala napríklad aj v kontexte rokovaní o vytvorení nových konštituencií v Ázijskej banke pre investície do infraštruktúry (AIIB), v ktorej 14 členských štátov (z ktorých 10 štátov tvoria členovia eurozóny) získalo štatút zakladajúceho člena.

Toto posilnené zastúpenie eurozóny však musí popri dôraze na eurozónu udržiavať a podľa možnosti posilňovať aj koordináciu s členskými štátmi, ktoré nepatria do eurozóny, aby sa zachovala integrita jednotného trhu a Únie ako celku. Intenzívnejšiu spoluprácu je potrebné rozvíjať aj s inými členmi MMF.

1. Posilnenie koordinácie medzi členskými štátmi eurozóny

a) Súčasné koordinačné mechanizmy eurozóny v záležitostiach týkajúcich sa MMF by sa mali posilniť. Členské štáty sa v roku 2007 dohodli na príprave spoločných vyhlásení eurozóny k otázkam, ktoré súvisia priamo a výlučne so spoločnou politikou eurozóny. Táto dohoda by sa mala posilniť a rozšíriť s cieľom stanoviť požiadavky pre systematické spoločné vyhlásenia ku všetkým otázkam v rámci MMF týkajúcim sa politiky, krajín a dohľadu, ktoré sú relevantné pre eurozónu. Kríza ukázala, že je nanajvýš dôležité, aby eurozóna mohla hovoriť jedným hlasom najmä v prípade programov, finančných opatrení a politík riešenia krízovej situácie MMF. Posilnenou koordináciou sa rozšíri rozsah tém, ku ktorým členské štáty eurozóny vydávajú spoločné vyhlásenia určené výkonnej rade.

Súčasné koordinačné mechanizmy a štruktúry by sa mali posilniť takto:

1. Vytvorenie rámca na pravidelné konzultácie: Systematická výmena dokumentov na informačné účely medzi Komisiou a MMF je založená na dohode z roku 1972. Komisia má v úmysle aktualizovať túto dohodu a požadovať vytvorenie rámca na pravidelné konzultácie s cieľom zohľadniť aktuálne oblasti spoločného záujmu. To zahŕňa postupovanie dokumentov o horizontálnych otázkach týkajúcich sa eurozóny (napr. správy podľa článku IV týkajúce sa eurozóny a členských štátov Únie/eurozóny, programy na posudzovanie finančného sektora Únie (FSAP) pre členské štáty eurozóny, ako aj dokumentáciu súvisiacu s Úniou a krajinami eurozóny zapojenými do programu) v tom istom čase, ako sa tieto dokumenty postupujú výkonným riaditeľom.

2. Skvalitnenie koordinačnej infraštruktúry: Podvýbor HFV pre záležitosti týkajúce sa MMF (SCIMF) by sa mal premeniť na podvýbor HFV pre záležitosti týkajúce sa všetkých medzinárodných finančných inštitúcií. O témach súvisiacich s MMF, ktoré sú relevantné pre eurozónu, sa v súčasnosti rokuje priamo v pracovnej skupine pre Euroskupinu (ďalej tiež „EWG“). Malo by sa zvážiť zriadenie podvýboru SCIMF/HFV v zložení členov eurozóny. Tento podvýbor „Euro SCIMF“ by mal podávať správy pracovnej skupine pre Euroskupinu. Podobne by sa vo Washingtone popri skupine EÚ EURIMF, ktorá už existuje, mala vytvoriť skupina EURIMF v zložení členov eurozóny.

3. Aktualizácia existujúcich koordinačných mechanizmov v Bruseli pre záležitosti týkajúce sa MMF: Súčasné pracovné mechanizmy súvisiace s koordináciou v MMF by sa mali posilniť. Rozsah koordinácie by sa mal rozšíriť na všetky otázky relevantné pre eurozónu. Mala by existovať požiadavka na systematickejšie vydávanie spoločných vyhlásení („common grays“) namiesto vyhlásení jednotlivých členských štátov. Táto modernizácia by mohla zahŕňať aj lepšie výhľadové plánovanie koordinácie vo forme spoločných pracovných programov EURIMF/SCIMF, väčší dôraz na záležitosti týkajúce sa MMF v programoch HFV/EWG a Rady ECOFIN/Euroskupiny a pravidelnejšie podávanie správ predsedu skupiny EURIMF určených HFV/EWG. Euroskupina by mala vydávať spoločné vyhlásenia k otázkam týkajúcim sa MMF, pri ktorých je jednotný politický názor eurozóny zásadný.

4. Posilnenie koordinácie vo Washingtone: Zmeny pracovných metód v Bruseli sa musia odzrkadliť aj v skupine EURIMF vo Washingtone, a to napríklad takto: i) pravidelné stretnutia skupiny EURIMF venované otázkam relevantným pre eurozónu na základe pracovného programu MMF. Toto výhľadové plánovanie by malo takisto pomôcť usmerniť prácu v Bruseli; ii) systematické vydávanie spoločných vyhlásení; iii) ak nie je možné vydať spoločné vyhlásenie, zaistiť vyjadrenie spoločných postojov týkajúcich sa spoločných politík eurozóny, ako je fiškálna a menová politika, v jednotlivých vyhláseniach vydaných členskými štátmi; iv) členovia skupiny EURIMF by sa mali ešte systematickejšie dohadovať na spoločných stratégiách vo výkonnej rade. Členské štáty by sa mali zaviazať k tomu, že vo výkonnej rade nebudú vyjadrovať názory, ktoré si navzájom protirečia.

b) Posilnenie koordinačných mechanizmov eurozóny v záležitostiach týkajúcich sa MMF by malo ísť ruka v ruke so zvýšením zodpovednosti voči Rade a Európskemu parlamentu. Súčasné vyhlásenia adresované jarnému a výročnému zasadnutiu MMF by sa mali nahradiť vyhlásením Euroskupiny. Európsky parlament by mal byť o týchto vyhláseniach plne informovaný.

2. Zlepšenie zastúpenia eurozóny prostredníctvom preskupenia konštituencií v MMF

Konštituencie v MMF by sa mali postupne preskupiť tak, aby tvorili konštituencie zložené výlučne z členov eurozóny. Kroky zamerané na dosiahnutie tohto cieľa by sa mali začať podnikať čo najskôr. Touto zmenou by sa posilnil hlas a účinnosť eurozóny vo výkonnej rade. Zároveň by to pomohlo eurozóne k tomu, aby sa stala kľúčovým aktérom pri formovaní politík a stratégií MMF.

Členské štáty majú v MMF často viac spoločných záujmov so štátmi eurozóny ako s inými členskými krajinami MMF. Únia však zároveň nadviazala viaceré veľmi úzke väzby s kandidátmi na členstvo v Únii a s krajinami európskeho susedstva, ktoré majú spoločné záujmy. V kontexte preskupenia konštituencií v MMF by sa mali tieto väzby uchovať.

S cieľom umožniť užšiu spoluprácu by sa Rada mala dohodnúť na spoločnom rámci so zásadami postupu na preskupenie krajín Únie a eurozóny v rámci MMF:

1. V roku 2010 sa vyspelé európske krajiny zaviazali, že znížia svoje zastúpenie vo výkonnej rade MMF o dve kreslá najneskôr do konania prvých volieb výkonnej rady MMF po tom, ako reforma kvót z roku 2010 nadobudne účinnosť. Tento záväzok bol už z veľkej časti splnený. Členské štáty by mali vykonať zostávajúce zmeny spôsobom, ktorý je v súlade s cieľom preskupiť členské štáty do konštituencií zložených z členov eurozóny a posilniť súdržnosť zastúpenia.

2. Keď sa reforma z roku 2010 ratifikuje, dva veľké členské štáty, ktoré majú v súčasnosti ešte samostatné kreslá – Francúzsko a Nemecko – by mohli otvoriť svoje konštituencie iným európskym krajinám, ktoré by sa primerane zúčastňovali na riadení daných konštituencií.

3. Viaceré členské štáty Únie a eurozóny sú v súčasnosti zoskupené spolu s tretími krajinami, ktoré majú často zásadne odlišné záujmy. Takéto členské štáty by sa mali usilovať o presun do konštituencií zložených výlučne z členských štátov.

4. Členské štáty eurozóny by sa mali preskupiť do menšieho počtu konštituencií zložených výlučne z členov eurozóny. Všetky členské štáty vrátane – podľa možnosti – kandidátskych a susedných krajín by sa okrem toho mali v strednodobom horizonte usilovať o presun do spoločných konštituencií.

5. Posledným krokom by malo byť spojenie členských štátov eurozóny do jedinej konštituencie, ako sa uvádza ďalej v oddiele 3.

Členské štáty by sa mali dohodnúť na tom, že budú pred každými voľbami výkonnej rady MMF, t. j. každé dva roky, rokovať v Rade o pokroku dosiahnutom na ceste k väčšej súdržnosti zastúpenia eurozóny vo fonde. Budúce úpravy konštituencií by sa mali vykonávať tak, aby viedli k väčšej súdržnosti zastúpenia eurozóny.

3. Napredovanie smerom k jednotnému zastúpeniu eurozóny