POZÍCIA RADY (EÚ) č. 8/2010 V PRVOM ČÍTANÍ

na účely prijatia smernice Európskeho parlamentu a Rady o uplatňovaní zásady rovnakého zaobchádzania so ženami a mužmi vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby a o zrušení smernice 86/613/EHS

Prijatá Radou 8. marca 2010

2010/C 123 E/02

EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 157 ods. 3,

so zreteľom na návrh Európskej komisie,

so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),

konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),

keďže:

Smernica Rady 86/613/EHS z 11. decembra 1986 o uplatňovaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby vrátane činnosti v poľnohospodárstve a o ochrane samostatne zárobkovo činných žien počas tehotenstva a materstva (3) zabezpečuje, že v členských štátoch sa uplatňuje zásada rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby alebo prispievajúcimi k vykonávaniu takejto činnosti. Pokiaľ ide o samostatne zárobkovo činné osoby a ich manželov alebo manželky, smernica 86/613/EHS nebola veľmi účinná a rozsah jej pôsobnosti by sa mal prehodnotiť, keďže diskriminácia na základe pohlavia a obťažovanie sa vyskytujú aj mimo oblasti plateného zamestnania. V záujme zrozumiteľnosti by smernica 86/613/EHS mala byť nahradená touto smernicou.

Komisia vo svojom oznámení z 1. marca 2006 nazvanom „Plán uplatňovania rovnosti žien a mužov“ uviedla, že v záujme zlepšenia riadenia v oblasti rodovej rovnosti preskúma platné právne predpisy EÚ v oblasti rodovej rovnosti, ktoré neboli zahrnuté do projektu prepracovania právnych predpisov v roku 2005 s cieľom tieto predpisy v prípade potreby aktualizovať, modernizovať a prepracovať. Smernica 86/613/EHS nebola zahrnutá do projektu prepracovania právnych predpisov.

Existuje už celý rad právnych nástrojov na presadzovanie zásady rovnakého zaobchádzania, ktoré sa vzťahujú na samostatnú zárobkovú činnosť, najmä smernica Rady 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením (4) a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (prepracované znenie) (5) . Táto smernica by sa preto nemala vzťahovať na oblasti, ktoré už spadajú do rozsahu pôsobnosti iných smerníc.

Táto smernica by sa mala vzťahovať na samostatne zárobkovo činné osoby a ich manželov alebo manželky alebo – ak a pokiaľ to umožňuje vnútroštátne právo – ich životných partnerov alebo životných partneriek, ak sa za podmienok stanovených vnútroštátnymi právnymi predpismi zvyčajne podieľajú na podnikateľskej činnosti. Práca týchto manželov alebo manželiek a – ak a pokiaľ to umožňuje vnútroštátne právo – životných partnerov alebo životných partneriek samostatne zárobkovo činných osôb by sa v záujme zlepšenia ich situácie mala uznávať.

Táto smernica by sa nemala vzťahovať na záležitosti spadajúce do rozsahu pôsobnosti iných smerníc, ktorými sa presadzuje zásada rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, najmä smernice Rady 2004/113/ES z 13. decembra 2004 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania medzi mužmi a ženami v prístupe k tovaru a službám a k ich poskytovaniu (6) . Naďalej sa uplatňuje okrem iného článok 5 smernice 2004/113/ES týkajúci sa poistných zmlúv a súvisiacich finančných služieb.

Aby sa zabránilo diskriminácii na základe pohlavia, táto smernica by sa mala vzťahovať tak na priamu, ako aj na nepriamu diskrimináciu. Obťažovanie a sexuálne obťažovanie by sa malo považovať za diskrimináciu, a preto by malo byť zakázané.

Uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania v oblasti samostatnej zárobkovej činnosti znamená, že nesmie dochádzať k žiadnej diskriminácii na základe pohlavia, napríklad v súvislosti so zakladaním, zariaďovaním alebo rozširovaním podniku alebo so začatím alebo rozširovaním akejkoľvek inej formy samostatnej zárobkovej činnosti.

Je nevyhnutné zabezpečiť, aby podmienky pre založenie spoločnosti s manželom/manželkou alebo – ak a pokiaľ to umožňuje vnútroštátne právo – so životným partnerom/životnou partnerkou neboli viac obmedzujúce ako podmienky pre zakladanie spoločnosti s inými osobami.

Manželia/manželky alebo – ak a pokiaľ to umožňuje vnútroštátne právo – životní partneri/životné partnerky samostatne zárobkovo činných osôb, ktorí majú prístup k systému sociálnej ochrany, by mali tiež mať právo využívať sociálnu ochranu, ak sa podieľajú na činnosti rodinného podniku. Od členských štátov by sa malo vyžadovať prijatie potrebných opatrení na organizovanie tejto sociálnej ochrany v súlade s vnútroštátnym právom. Členské štáty by najmä mali rozhodnúť o tom, či sa táto sociálna ochrana má realizovať na povinnej alebo dobrovoľnej báze. Členské štáty môžu stanoviť, že táto sociálna ochrana môže byť úmerná účasti na činnosti samostatne zárobkovo činnej osoby a/alebo výške príspevku. Bez toho, aby bola dotknutá táto smernica, členské štáty môžu zachovať vnútroštátne ustanovenia, ktorými sa určitým skupinám samostatne zárobkovo činných osôb alebo povolaní obmedzuje prístup k osobitným systémom sociálnej ochrany alebo k určitej úrovni ochrany vrátane osobitných podmienok financovania, za predpokladu, že tieto skupiny majú prístup k všeobecným systémom.

V záujme zohľadnenia osobitostí samostatne zárobkovej činnosti by samostatne zárobkovo činné ženy a manželky alebo – ak a pokiaľ to umožňuje vnútroštátne právo – životné partnerky samostatne zárobkovo činných osôb mali mať, pokiaľ je to možné, prístup ku všetkým existujúcim službám zabezpečujúcimi dočasné zastúpenie, ktoré umožňuje prerušenie profesionálnej činnosti z dôvodu tehotenstva alebo materstva, alebo ku všetkým existujúcim vnútroštátnym sociálnym službám. Prístup k uvedeným službám môže byť alternatívou alebo časťou dávok v materstve.

Osoby diskriminované na základe pohlavia by mali mať náležité prostriedky právnej ochrany. Na zabezpečenie účinnejšej ochrany by mali mať združenia, organizácie a iné právne subjekty oprávnenie zapojiť sa do konania, ak tak rozhodnú členské štáty, buď v mene alebo na podporu obete bez toho, aby boli dotknuté vnútroštátne procesné pravidlá týkajúce sa zastupovania a obhajoby na súdoch.

Ochrana samostatne zárobkovo činných osôb a manželov alebo manželiek a – ak a pokiaľ to umožňuje vnútroštátne právo – životných partnerov alebo životných partneriek samostatne zárobkovo činných osôb pred diskrimináciou na základe pohlavia by mala byť posilnená existenciou subjektu alebo subjektov v každom členskom štáte, ktoré by boli oprávnené analyzovať vzniknuté problémy, skúmať možné riešenia a poskytovať praktickú pomoc obetiam. Takýto subjekt alebo subjekty môžu byť rovnaké ako tie, ktoré sú na vnútroštátnej úrovni zodpovedné za ochranu ľudských práv alebo ochranu práv jednotlivcov alebo za presadzovanie zásady rovnakého zaobchádzania.

Keďže ciele požadovaných opatrení, teda zabezpečenie jednotnej vysokej úrovne ochrany pred diskrimináciou vo všetkých členských štátoch, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov a možno ich lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa,

PRIJALI TÚTO SMERNICU:

Článok 1

Predmet úpravy

1. Touto smernicou sa stanovuje rámec na uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania so ženami a mužmi vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby alebo prispievajúcimi k vykonávaniu takejto činnosti, pokiaľ ide o tie aspekty, na ktoré sa nevzťahujú smernice 2006/54/ES a 79/7/EHS, v členských štátoch.

2. Presadzovanie zásady rovnakého zaobchádzania so ženami a mužmi, pokiaľ ide o prístup k tovaru a službám a o ich poskytovanie patrí aj naďalej do rozsahu pôsobnosti smernice 2004/113/ES.

Článok 2

Rozsah pôsobnosti

Táto smernica sa vzťahuje na:

Článok 3

Vymedzenie pojmov

1. Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

a) „priama diskriminácia“: keď sa s jednou osobou zaobchádza menej priaznivo z dôvodu pohlavia, než sa zaobchádza alebo zaobchádzalo alebo by sa zaobchádzalo s inou osobou v porovnateľnej situácii;

b) „nepriama diskriminácia“: keď by sa v dôsledku zdanlivo neutrálneho ustanovenia, kritéria alebo praxe obzvlášť znevýhodnili osoby jedného pohlavia v porovnaní s osobami druhého pohlavia, iba ak by toto ustanovenie, kritérium alebo prax boli objektívne odôvodnené legitímnym cieľom a prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa by boli primerané a nevyhnutné;

c) „obťažovanie“: keď dochádza k nežiaducemu správaniu súvisiacemu s pohlavím osoby s úmyslom alebo účinkom porušenia dôstojnosti tejto osoby a vytvorenia zastrašujúceho, nepriateľského, ponižujúceho, pokorujúceho alebo urážlivého prostredia;

d) „sexuálne obťažovanie“: keď dochádza k akejkoľvek forme nežiaduceho verbálneho, neverbálneho alebo fyzického správania sexuálnej povahy s úmyslom alebo účinkom porušenia dôstojnosti tejto osoby, najmä vytváraním zastrašujúceho, nepriateľského, ponižujúceho, pokorujúceho alebo urážlivého prostredia.

Článok 4

Zásada rovnakého zaobchádzania

1. Zásadou rovnakého zaobchádzania sa rozumie, že vo verejnom alebo súkromnom sektore nedochádza k žiadnej priamej ani nepriamej diskriminácii na základe pohlavia, napríklad v súvislosti so zakladaním, zariaďovaním alebo rozširovaním podniku alebo pri začatí alebo rozširovaní akejkoľvek inej formy samostatnej zárobkovej činnosti.

2. V oblastiach, na ktoré sa vzťahuje odsek 1, sa obťažovanie a sexuálne obťažovanie považujú za diskrimináciu na základe pohlavia, a preto sú zakázané. Odmietnutie takéhoto správania príslušnou osobou alebo jej podrobenie sa takémuto správaniu sa nesmie použiť ako základ pre rozhodnutie ovplyvňujúce túto osobu.

3. V oblastiach, na ktoré sa vzťahuje odsek 1, sa navádzanie na diskrimináciu osôb na základe pohlavia považuje za diskrimináciu.

Článok 5

Pozitívne opatrenia

Členské štáty môžu zachovať alebo prijať opatrenia v zmysle článku 157 ods. 4 Zmluvy o fungovaní Európskej únie s cieľom zabezpečiť v praxi úplnú rovnosť medzi mužmi a ženami v pracovnom živote, ktorých cieľom je napríklad podpora podnikateľskej činnosti žien.

Článok 6

Založenie spoločnosti

Bez toho, aby boli dotknuté osobitné podmienky prístupu k určitým činnostiam, ktoré platia rovnako pre obidve pohlavia, prijmú členské štáty potrebné opatrenia, ktorými zabezpečia, aby podmienky pre založenie spoločnosti s manželom/manželkou alebo – ak a pokiaľ to umožňuje vnútroštátne právo – so životným partnerom/životnou partnerkou neboli viac obmedzujúce ako podmienky pre založenie spoločnosti s inými osobami.

Článok 7

Sociálna ochrana

1. Ak existuje systém sociálnej ochrany pre samostatne zárobkovo činné osoby v členskom štáte, tento členský štát prijme potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby manželia/manželky a životní partneri/životné partnerky uvedení v článku 2 písm. b) mohli využívať sociálnu ochranu v súlade s vnútroštátnym právom.

2. Členské štáty môžu rozhodnúť, či sa sociálna ochrana uvedená v odseku 1 uplatňuje na povinnej alebo dobrovoľnej báze. Preto môžu stanoviť, že táto sociálna ochrana sa priznáva len na žiadosť manželov/manželiek a životných partnerov/životných partneriek uvedených v článku 2 písm. b).

Článok 8

Dávky v materstve

1. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa samostatne zárobkovo činným ženám a manželkám a životným partnerkám uvedeným v článku 2 mohla v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi priznať náležitá dávka v materstve umožňujúca prerušenie ich profesionálnej činnosti z dôvodu tehotenstva alebo materstva najmenej na 14 týždňov.

2. Členské štáty môžu rozhodnúť o tom, či sa dávka v materstve uvedená v odseku 1 priznáva na povinnej alebo dobrovoľnej báze. Preto môžu stanoviť, že táto dávka sa priznáva len na žiadosť samostatne zárobkovo činných žien a manželiek a životných partneriek uvedených v článku 2.

3. Dávka uvedená v odseku 1 sa pokladá za primeranú vtedy, ak zaručuje príjem prinajmenšom rovnocenný:

4. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby samostatne zárobkovo činné ženy a manželky a životné partnerky uvedené v článku 2 mali, pokiaľ je to možné, prístup ku všetkým existujúcim službám zabezpečujúcim dočasné zastúpenie alebo k akýmkoľvek iným existujúcim vnútroštátnym sociálnym službám. Členské štáty môžu stanoviť, že prístup k týmto službám je alternatívou k dávke uvedenej v odseku 1 tohto článku alebo je jej časťou.

Článok 9

Ochrana práv

1. Členské štáty zabezpečia, aby súdne alebo správne konania vrátane – ak to členské štáty považujú za vhodné – zmierovacích konaní, určené na vymáhanie plnenia povinností podľa tejto smernice, boli dostupné všetkým osobám, ktoré tvrdia, že utrpeli stratu alebo škodu v dôsledku neuplatnenia zásady rovnakého zaobchádzania v súvislosti s ich osobou, a to aj po skončení vzťahu, v ktorom údajne došlo k diskriminácii.

2. Členské štáty zabezpečia, aby sa združenia, organizácie alebo iné právne subjekty, ktoré majú v súlade s kritériami ustanovenými ich vnútroštátnymi právnymi predpismi oprávnený záujem na zabezpečení dodržiavania tejto smernice, mohli buď v mene žalobcu alebo na jeho podporu a s jeho súhlasom zapojiť do akéhokoľvek súdneho alebo správneho konania určeného na vymáhanie plnenia povinností podľa tejto smernice.

3. Odseky 1 a 2 sa nedotýkajú vnútroštátnych pravidiel týkajúcich sa časových lehôt na podanie žaloby v súvislosti so zásadou rovnakého zaobchádzania.

Článok 10

Kompenzácia alebo náprava

Členské štáty zavedú do svojich vnútroštátnych právnych systémov také opatrenia, ktoré sú potrebné na zabezpečenie skutočnej a účinnej kompenzácie alebo nápravy, ako určia členské štáty, za stratu alebo škodu, ktoré utrpela osoba v dôsledku diskriminácie na základe pohlavia, pričom takáto kompenzácia alebo náprava má byť odstrašujúca a úmerná spôsobenej strate alebo škode. Takáto kompenzácia alebo náprava nesmie byť obmedzená vopred stanovenou hornou hranicou.

Článok 11

Subjekty pre rovnaké zaobchádzanie

1. Členské štáty ustanovia subjekt alebo subjekty poverené presadzovaním, analýzou, monitorovaním a podporou rovnakého zaobchádzania so všetkými osobami bez diskriminácie na základe pohlavia a prijmú pre ne potrebné opatrenia. Tieto subjekty môžu tvoriť súčasť agentúr, ktoré sú na vnútroštátnej úrovni zodpovedné za ochranu ľudských práv alebo ochranu práv jednotlivcov alebo presadzovanie zásady rovnakého zaobchádzania.

2. Členské štáty zabezpečia, aby právomoci subjektov uvedených v odseku 1 zahŕňali:

Článok 12

Začlenenie otázok rodovej rovnosti

Členské štáty aktívne zohľadňujú cieľ rovnosti medzi mužmi a ženami pri vypracúvaní a vykonávaní legislatívnych ustanovení, iných právnych predpisov, správnych opatrení, politík a činností v oblastiach uvedených v tejto smernici.

Článok 13

Šírenie informácií

Členské štáty zabezpečia, aby boli na celom ich území dotknuté osoby vhodnými prostriedkami oboznámené s predpismi prijatými podľa tejto smernice, ako aj s relevantnými predpismi, ktoré už platia.

Článok 14

Úroveň ochrany

Členské štáty môžu prijať alebo zachovať ustanovenia, ktoré sú pre ochranu zásady rovnakého zaobchádzania medzi mužmi a ženami priaznivejšie než tie, ktoré sú ustanovené v tejto smernici.

Vykonávanie tejto smernice nesmie byť za žiadnych okolností dôvodom na zníženie úrovne ochrany pred diskrimináciou, ktorú už členské štáty poskytujú v oblastiach spadajúcich do rozsahu pôsobnosti tejto smernice.

Článok 15

Správy

1. Členské štáty oznámia Komisii všetky dostupné informácie týkajúce sa uplatňovania tejto smernice do … (7).

Komisia vypracuje súhrnnú správu, ktorú predloží Európskemu parlamentu a Rade najneskôr do … (8). V prípade potreby správa obsahuje aj návrhy na zmenu a doplnenie tejto smernice.

2. V správe Komisie sa zohľadnia stanoviská príslušných zainteresovaných strán.

Článok 16

Vykonávanie

1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do … (9). Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení.

Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.

2. Ak je to odôvodnené osobitnými podmienkami, členským štátom sa môže v prípade potreby poskytnúť ďalšie obdobie dvoch rokov do …. (10) na dosiahnutie súladu s článkom 7, ako aj na dosiahnutie súladu s článkom 8, pokiaľ ide o manželky a životné partnerky uvedené v článku 2 písm. b).

3. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.

Článok 17

Zrušenie

Smernica 86/613/EHS sa zrušuje s účinnosťou od … (11).

Odkazy na zrušenú smernicu sa považujú za odkazy na túto smernicu.

Článok 18

Nadobudnutie účinnosti

Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom nasledujúcim po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

Článok 19

Adresáti

Táto smernica je určená členským štátom.

(1) Ú. v. EÚ C 228, 22.9.2009, s. 107.

(2) Pozícia Európskeho parlamentu z … (zatiaľ neuverejnená v úradnom vestníku) a rozhodnutie Rady z …

(3) Ú. v. ES L 359, 19.12.1986, s. 56.

(4) Ú. v. ES L 6, 10.1.1979, s. 24.

(5) Ú. v. EÚ L 204, 26.7.2006, s. 23.

(6) Ú. v. EÚ L 373, 21.12.2004, s. 37.

(7) Šesť rokov od nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

(8) Sedem rokov od nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

(9) Dva roky od nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

(10) Štyri roky od nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

(11) Dva roky od nadobudnutia účinnosti tejto smernice.

ODÔVODNENÉ STANOVISKO RADY

I. ÚVOD

Komisia 6. októbra 2008 predložila návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady o uplatňovaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby a o zrušení smernice 86/613/EHS (1).

Uvedený návrh je súčasťou balíka iniciatív na zosúladenie pracovného, rodinného a súkromného života, ktorého ďalšími prvkami sú návrh na revíziu smernice o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci tehotných pracovníčok a pracovníčok krátko po pôrode alebo dojčiacich pracovníčok, správa o realizácii barcelonských cieľov týkajúcich sa starostlivosti o deti a oznámenie o rovnováhe medzi pracovným a súkromným životom.

Európsky parlament, konajúc v súlade s riadnym postupom, zaujal pozíciu v prvom čítaní 6. mája 2009 (2).

Hospodársky a sociálny výbor zaujal stanovisko 24. marca 2009 (3).

Komisia v nadväznosti na stanovisko Parlamentu v prvom čítaní nepredložila žiaden oficiálny pozmeňujúci a doplňujúci návrh.

Rada 30. novembra 2009 dosiahla kvalifikovanou väčšinou politickú dohodu o pozícii v prvom čítaní.

Rada v súlade s článkom 294 ods. 5 Zmluvy o fungovaní EÚ prijala kvalifikovanou väčšinou stanovisko v prvom čítaní 8. marca 2010.

II. CIELE

Cieľom tohto návrhu je zmeniť legislatívny rámec Spoločenstva týkajúci sa uplatňovania zásady rovnakého zaobchádzania so ženami a mužmi, pokiaľ ide o samostatne zárobkovo činné osoby a ich manželov alebo manželky.

Cieľom návrhu je zlepšiť sociálnu ochranu samostatne zárobkovo činných osôb, aby sa tak odstránila demotivácia žien samostatne podnikať. Snahou je tiež zlepšiť sociálnu ochranu „vypomáhajúcich manželov alebo manželiek“, ktorí často pravidelne spolupracujú so samostatne zárobkovo činným pracovníkom bez toho, aby mohli využívať súvisiace práva.

Hlavné črty návrhu sú:

— vymedzenie pojmu „vypomáhajúci manželia alebo manželky“ sa upravilo tak, aby sa vzťahovalo aj na životných partnerov a životné partnerky (t.j. na nezosobášené páry), ak a pokiaľ to umožňuje vnútroštátne právo,

— podľa ustanovení článku 7 by samostatne zárobkovo činné ženy a vypomáhajúce manželky mohli mať na požiadanie nárok na materskú dovolenku rovnakého trvania ako zamestnanci (pozri smernicu 92/85/EHS),

— podľa ustanovení článku 6 by vypomáhajúci manželia alebo manželky mohli na požiadanie využívať sociálnu ochranu na minimálne takej istej úrovni ako samostatne zárobkovo činné osoby.

Touto smernicou sa jej prijatím zruší smernica 86/613/EHS (4) a návrh bude uplatniteľný, pokiaľ ide o tie aspekty, na ktoré sa nevzťahujú smernice 2006/54/ES, 2004/113/ES a 79/7/EHS, v záujme účinnejšieho presadzovania zásady rovnakého zaobchádzania so ženami a mužmi vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby alebo prispievajúcimi k vykonávaniu takejto činnosti.

III. ANALÝZA POZÍCIE RADY V PRVOM ČÍTANÍ

1. Všeobecné poznámky:

a) Pozícia Komisie k pozmeňujúcim a doplňujúcim návrhom Európskeho parlamentu

Európsky parlament prijal 30 pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov (pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 1 – 16, 18 – 19, 21 – 28, 36, 39, 40, 46) k návrhu Komisie. Komisia v priebehu diskusie na plenárnej schôdzi naznačila, že by v celom rozsahu, čiastočne alebo po preformulovaní mohla akceptovať 15 z uvedených pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov (pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 1, 2, 3, 4, 7, 9, 12, 13, 15, 18, 21, 22, 23, 27, 28). Ostatné pozmeňujúce a doplňujúce návrhy (pozmeňujúce a doplňujúce návrhy 5, 6, 8, 10, 11, 14, 16, 19, 24, 25, 26, 36, 39, 40, 46) však neboli pre Komisiu prijateľné.

2. Pozícia Rady v prvom čítaní

Rada by mohla akceptovať 10 z pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov Európskeho parlamentu buď v celom rozsahu, čiastočne alebo po preformulovaní, a to:

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 4 (odôvodnenie č. 10: odkaz na kladné opatrenia): Rada sa však domnieva, že pojem „kladné opatrenia“ by sa mal nahradiť pojmom „pozitívne opatrenia“ v súlade s článkom 3 smernice 2006/54/ES (odôvodnenie č. 14 jej pozície v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 9 (odôvodnenie č. 18: ujasnenie znenia tak, aby odkazovalo na samostatne zárobkovo činné osoby a vypomáhajúcich manželov a manželky): Rada tiež doplnila odkaz na životných partnerov a životné partnerky samostatne zárobkovo činných osôb (ak a pokiaľ sú uznaní vnútroštátnym právom) do odôvodnenia č. 21 svojej pozície v prvom čítaní,

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 12 (článok 4: doplnenie odkazu na potrebu podpory podnikateľskej činnosti žien): Rada súhlasila s Parlamentom, že by bolo vhodné doplniť odkaz na zakladanie podnikov ženami, zohľadňujúci obrovské rozdiely medzi mužmi a ženami v podnikaní (článok 5 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy č. 13 a 39 (článok 5: doplnenie slova „medzi“ pred slová „životnými partnermi“): Rada súhlasila s Parlamentom, že toto doplnenie by viac ujasnilo, že podmienky zakladania podnikov by mali byť rovnaké bez ohľadu na rodinný stav (článok 6 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 18 (nový článok 7a týkajúci sa uznania práce vypomáhajúcich manželov alebo manželiek): Rada začlenila podstatu tohto pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu do odôvodnenia č. 8 vo svojej pozícii v prvom čítaní,

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 22 (článok 10 ods. 2, nové písm. ca)): Rada sa domnieva, že slovo „rovnocennými“ by sa malo nahradiť slovom „zodpovedajúcimi“ (článok 11 ods. 2 písm. d) pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 23 (vloženie nového ustanovenia (nový článok 10a), ktoré sa týka začleňovania otázok rodovej rovnosti): Rada sa domnieva, že toto nové ustanovenie by predstavovalo jasné zlepšenie oproti platnej smernici (článok 12 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 27 (článok 14 ods. 2): Rada by mohla súhlasiť s prvou časťou pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu, v ktorej sa ustanovuje podmienenosť („ak to odôvodňujú osobitné problémy …“), avšak zastáva názor, že skrátenie ďalšieho obdobia na jeden rok nie je prijateľné. Rada tiež bola proti rozšíreniu rozsahu ustanovenia o ďalšom období tak, aby sa vzťahovalo na všetky ustanovenia smernice (článok 16 ods. 2 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 28 (nový článok 14a: minimálne požiadavky. Rada začlenila podstatu tohto pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu do odôvodnenia č. 22 vo svojej pozícii v prvom čítaní).

Rada však nepovažuje za vhodné zapracovať tieto pozmeňujúce a doplňujúce návrhy:

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 1 (odôvodnenie č. 4: odkaz na potrebu zlepšenia situácie manželov a manželiek vypomáhajúcich v remeselníctve, obchode, malých a stredných podnikoch a slobodných povolaniach): Rada nepovažuje za nevyhnutné výslovne odkazovať na uvedené odvetvia (odôvodnenie č. 4 jej pozície v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 2 (nové odôvodnenie 4a): Rada nepovažuje za vhodné zavádzať systém povinnej registrácie vypomáhajúcich manželov alebo manželiek. Okrem toho sa v odôvodnení č. 16 pozície Rady v prvom čítaní uvádza, že vypomáhajúci manželia alebo manželky alebo životní partneri a životné partnerky samostatne zárobkovo činných osôb, ktorí majú prístup k systému sociálnej ochrany, by tiež mali mať právo využívať sociálnu ochranu. Od členských štátov by sa malo vyžadovať prijatie potrebných opatrení na organizovanie tejto sociálnej ochrany v súlade s vnútroštátnym právom. Členské štáty by najmä mali rozhodnúť o tom, či sa táto sociálna ochrana má realizovať na povinnej alebo dobrovoľnej báze),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 3 (nové odôvodnenie 7b): Rada nepovažuje za vhodné zaviesť povinnosť ustanoviť jasne vymedzené postavenie pre vypomáhajúcich manželov a vypomáhajúce manželky a stanoviť ich práva,

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 5 (odôvodnenie č. 11): Rada nepovažuje za vhodné upravovať súčasné znenie platnej smernice 86/613/EHS (odôvodnenie č. 13 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 6 (odôvodnenie č. 12): Rada nepovažuje tento pozmeňujúci a doplňujúci návrh za nevyhnutný, keďže z ustálenej judikatúry vyplýva, že členské štáty musia pri vykonávaní svojich vnútroštátnych právomocí dodržiavať právo Spoločenstva, ako ho vykladá Súdny dvor,

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 7 (odôvodnenie č. 13): Rada nepovažuje za vhodné ustanoviť, aby bola úroveň ochrany vypomáhajúcich manželov alebo manželiek úmerná miere ich účasti na činnosti samostatne zárobkovo činnej osoby v rodinnom podniku. Domnieva sa, že túto sociálnu ochranu by mali v súlade s vnútroštátnym právom zriadiť členské štáty a tie by mali rozhodnúť najmä o tom, že táto sociálna ochrana môže byť úmerná účasti na činnosti samostatne zárobkovo činnej osoby a/alebo výške príspevku (odôvodnenie č. 16 v pozícii Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 8 (odôvodnenie č. 16): Rada nemohla akceptovať tento pozmeňujúci a doplňujúci návrh, keďže zastáva názor, že odkaz na kvalitu a dlhodobú udržateľnosť systémov sociálnej ochrany by sa mal zachovať (odôvodnenie č. 19 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 10 (článok 2 ods. 1 písm. a)): Rada považuje za vhodné vypustiť toto vymedzenie a presunúť ho do nového článku (článok 2 pozície Rady v prvom čítaní) týkajúceho sa rozsahu smernice. Rada okrem toho nepovažuje za vhodné odkazovať na odvetvia ako poľnohospodárstvo, slobodné povolania, remeselnícke povolania a malé a stredné podniky, keďže zastáva názor, že neexistuje pádny dôvod na zmenu alebo doplnenie znenia vymedzenia pojmu uvedeného v platnej smernici,

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 11 (článok 3 ods. 1): Rada nepovažuje za vhodné doplniť riadenie podniku medzi situácie, v ktorých by sa mala uplatňovať zásada nediskriminácie, keďže nevidela žiaden pádny dôvod na zmenu platného ustanovenia smernice 86/613/EHS (článok 4 ods. 1 pozícia Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy č. 14 a 40 (článok 6): Aj napriek tomu, že by Rada mohla súhlasiť s doplnením odkazu na životných partnerov, nemohla akceptovať podmienky uvedené v pozmeňujúcom a doplňujúcom návrhu týkajúce sa sociálnej ochrany, keďže sa domnieva, že o tom, či sa táto sociálna ochrana bude realizovať na povinnej alebo dobrovoľnej báze, by mali rozhodnúť členské štáty (tak, ako sa bližšie vysvetľuje v odôvodnení č. 16 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 15 (článok 7 ods. 1 týkajúci sa dĺžky materskej dovolenky): Rada sa domnieva, že v smernici by sa nemala ustanovovať dobrovoľná dĺžka materskej dovolenky podľa osobných potrieb, keďže by takáto situácia zasahovala do platnej a budúcej vnútroštátnej legislatívy, ale mala by sa ustanoviť náležitá dávka v materstve umožňujúca prerušenie profesionálnej činnosti z dôvodu tehotenstva (článok 8 ods. 1 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 16 (článok 7 ods. 3): Rada sa domnieva, že akékoľvek takéto ustanovenie by bolo nejasné a viedlo by k právnej neistote, keďže je nutné poznať dôvody, ktoré by mohli viesť k diskriminácii (článok 8 ods. 3 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 19 (článok 8 ods. 1): doplnenie slova „účinné“. Rada sa domnieva, že znenie by malo byť zosúladené s platnými ustanoveniami smerníc 2006/54/ES a 2004/113/ES (článok 9 ods. 1 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 21 (článok 10 ods. 2: odkaz na subjekt uvedený v odseku 1): Rada zastáva názor, že by sa mala použiť formulácia z návrhu Komisie („subjekty“), aby bolo jasné, že subjekty uvedené v článku 10 ods. 2 by mali byť rovnaké ako tie, ktoré sú zodpovedné za smernice 2004/113/ES a 2006/54/ES (článok 11 ods. 2 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 24 (článok 11: odkaz na internet ako prostriedok šírenia informácií). Rada nevidí žiaden význam v zmene znenia návrhu Komisie, ktoré je rovnaké ako v platných ustanoveniach smerníc 2006/54/ES a 2004/113/ES (článok 13 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 25 (článok 13 ods. 1: konečné termíny na sprostredkovanie informácií o uplatňovaní tejto smernice a vypracovanie správy Komisie o uvedenej smernici): Rada bola proti skráteniu konečných termínov uvedených v návrhu Komisie (článok 15 pozície Rady v prvom čítaní),

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 26 (nový článok 13: preskúmanie smernice): Rada nepovažuje za potrebné začleniť ustanovenie o preskúmaní,

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 36 (nový článok 2a: zákaz akejkoľvek diskriminácie založenej na manželskom alebo rodinnom stave): Rada nepovažuje za vhodné zohľadniť tento pozmeňujúci a doplňujúci návrh z rovnakých dôvodov ako v prípade pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu č. 6,

— Pozmeňujúci a doplňujúci návrh č. 46 (článok 7 ods. 4: ustanovenie týkajúce sa prístupu k vnútroštátnym sociálnym službám popri dávke v materstve): Rada bola proti tomuto pozmeňujúcemu a doplňujúcemu návrhu, keďže sa domnieva, že členské štáty by mali byť schopné zabezpečiť, aby bol prístup k takýmto sociálnym službám alternatívou k dávke v materstve alebo jej súčasťou (článok 8 ods. 4 pozície Rady v prvom čítaní).

Komisia akceptovala pozíciu Rady v prvom čítaní.

3. Konkrétne pripomienky

Sociálna ochrana (článok 7 a odôvodnenie č. 16 pozície Rady v prvom čítaní)

Rada súhlasí s Parlamentom v otázke zásady, že manželia alebo manželky, alebo – ak a pokiaľ to umožňuje vnútroštátne právo – životní partneri alebo životné partnerky samostatne zárobkovo činných osôb, ktorí majú prístup k systému sociálnej ochrany, by tiež mali mať právo využívať sociálnu ochranu, ak sa podieľajú na činnosti rodinného podniku.

Podľa názoru Rady by sa od členských štátov malo vyžadovať prijatie potrebných opatrení na organizovanie tejto sociálnej ochrany v súlade s vnútroštátnym právom. Členské štáty by mali rozhodnúť najmä o tom, či sa táto sociálna ochrana má realizovať na povinnej alebo dobrovoľnej báze a či sa má poskytovať iba na žiadosť vypomáhajúcich manželov alebo manželiek a životných partnerov a partneriek.

Členské štáty by mali mať možnosť stanoviť, že táto sociálna ochrana môže byť úmerná účasti na činnosti samostatne zárobkovo činnej osoby a/alebo výške príspevku.

Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia tejto smernice, by členské štáty tiež mali mať možnosť zachovať vnútroštátne ustanovenia, ktorými sa určitým skupinám samostatne zárobkovo činných osôb alebo povolaní obmedzuje prístup k osobitným systémom sociálnej ochrany alebo k určitej úrovni ochrany vrátane osobitných podmienok financovania, za predpokladu, že tieto skupiny majú prístup k všeobecným systémom.

Dávky v materstve a služby dočasného zastúpenia (článok 8, odôvodnenia č. 17 a 18 pozície Rady v prvom čítaní)

Rada má rovnaký názor ako Parlament, že vzhľadom na ich hospodársku a fyzickú zraniteľnosť je potrebné tehotným samostatne zárobkovo činným ženám a tehotným manželkám alebo životným partnerkám samostatne zárobkovo činných osôb poskytnúť materskú dovolenku v dĺžke, ktorá je dostatočná na zabezpečenie riadneho priebehu normálneho tehotenstva a telesného zotavenia matky po normálnom pôrode.

Rada však vzhľadom na ich štatút samostatne zárobkovo činných osôb nepovažuje za vhodné ustanoviť, aby samostatne zárobkovo činné ženy a obdobne vypomáhajúce manželky alebo životné partnerky samostatne zárobkovo činných osôb mali na požiadanie nárok na materskú dovolenku rovnakého trvania aké sa uvádza v smernici 92/85/EHS. Uvedená smernica sa vzťahuje iba na zamestnancov, ktorí podliehajú iným ustanoveniam ako samostatne zárobkovo činné ženy.

Rada sa z uvedeného dôvodu domnieva, že by bolo vhodnejšie ustanoviť, aby sa samostatne zárobkovo činným ženám a manželkám a životným partnerkám v súlade s vnútroštátnym právom priznala náležitá dávka v materstve umožňujúca prerušenie ich profesionálnej činnosti z dôvodu tehotenstva alebo materstva na obdobie minimálne 14 týždňov.

Za predpokladu, že sú splnené minimálne požiadavky tejto smernice, by členské štáty aj naďalej mali mať právomoc organizovať takéto dávky vrátane ustanovenia výšky príspevkov a všetkých modalít týkajúcich sa dávok a platieb. Predovšetkým by mali určiť, v ktorom období pred pôrodom a/alebo po ňom sa prizná právo na dávky v materstve. Tiež by mali stanoviť, či by sa pri stanovení príspevkov a/alebo dávok mala zohľadniť aj ekonomická situácia príslušnej osoby alebo rodiny.

V záujme zohľadnenia osobitostí samostatnej zárobkovej činnosti sa Rada okrem toho domnieva, že by samostatne zárobkovo činné ženy a manželky alebo – ak a pokiaľ to umožňuje vnútroštátne právo – životné partnerky samostatne zárobkovo činných osôb mali mať, pokiaľ je to možné, prístup ku všetkým existujúcim službám zabezpečujúcim dočasné zastúpenie, ktoré umožňuje prerušenie profesionálnej činnosti z dôvodu tehotenstva alebo materstva, alebo ku všetkým existujúcim vnútroštátnym sociálnym službám. Prístup k uvedeným službám by mohol byť alternatívou k dávke v materstve alebo jej súčasťou.

IV. ZÁVER

Rada sa domnieva, že jej pozícia v prvom čítaní k uplatňovaniu zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby predstavuje vyvážené a vecné riešenie otázok obsiahnutých v návrhu Komisie, najmä vzhľadom na potrebu nezasahovať do usporiadania systémov sociálneho zabezpečenia členských štátov alebo ich financovania.

Podľa jej názoru by ustanovenia uvedené v tejto pozícii mali pomôcť pri odstraňovaní prekážok, ktoré ženám bránia v prístupe k samostatnej zárobkovej činnosti, a tým zjednodušiť zosúladenie samostatnej zárobkovej činnosti s rodinnými povinnosťami.

Rada so záujmom očakáva konštruktívnu diskusiu s Európskym parlamentom s cieľom dosiahnuť konečnú dohodu o tejto dôležitej smernici.

(1) Smernica Rady 86/613/EHS z 11. decembra 1986 o uplatňovaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby vrátane činnosti v poľnohospodárstve a o ochrane samostatne zárobkovo činných žien počas tehotenstva a materstva (Ú. v. ES L 359, 19.12.1986, s. 56).

(2) Zatiaľ neuverejnené v úradnom vestníku.

(3) Ú. v. EÚ C 228, 22.9.2009, s. 107.

(4) Smernica Rady 86/613/EHS z 11. decembra 1986 o uplatňovaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vykonávajúcimi činnosť ako samostatne zárobkovo činné osoby vrátane činnosti v poľnohospodárstve a o ochrane samostatne zárobkovo činných žien počas tehotenstva a materstva (Ú. v. ES L 359, 19.12.1986, s. 56).