SK Úradný vestník Európskej únie C 317/120

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Návrh smernice Rady o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa daní, odvodov a ďalších opatrení“

[KOM(2009) 28 v konečnom znení – 2009/0007 (CNS)]

a

„Návrh smernice Rady o administratívnej spolupráci v oblasti daní“

[KOM(2009) 29 v konečnom znení – 2009/0004 (CNS)]

(2009/C 317/23)

Spravodajca: Sergio SANTILLÁN CABEZA

Rada sa 13. februára 2009 rozhodla podľa článku 93 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom:

„Návrh smernice Rady o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa daní, odvodov a ďalších opatrení“

KOM(2009) 28 v konečnom znení – 2009/0007 (CNS)

a

„Návrh smernice Rady o administratívnej spolupráci v oblasti daní“ KOM(2009) 29 v konečnom znení – 2009/0004 (CNS).

Odborná sekcia pre hospodársku a menovú úniu, hospodársku a sociálnu súdržnosť poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 24. júna 2009. Spravodajcom bol Sergio SANTILLÁN CABEZA.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 455. plenárnom zasadnutí 15. a 16. júla 2009 (schôdza zo 16. júla) prijal 114 hlasmi za, pričom 3 členovia hlasovali proti a 1 sa hlasovania zdržal, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1. EHSV s uspokojením víta návrh smernice o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa daní a návrh smernice o administratívnej spolupráci v oblasti daní, pretože bolo naliehavé takéto smernice navrhnúť. Normy, ktoré budú nahradené, boli stanovené pred troma desaťročiami a nezodpovedajú súčasným požiadavkám. Skutočnosť, že v súčasnosti sa zinkasuje len 5 % vymáhaných pohľadávok, si vyžaduje okamžitú reakciu.

1.2. Návrhy Komisie vychádzajú zo štúdií, návrhov a odporúčaní, ktoré boli vypracované v Európskej únii, členských štátoch a v rámci medzinárodných inštitúcií a fór ako G-20 a OECD. EHSV takisto vo viacerých svojich stanoviskách bezvýhradne podporil návrhy na zlepšenie účinnosti systémov spolupráce medzi štátmi v oblasti daní (bod 4.8 tohto stanoviska).

1.3. Nevyhnutnosť uskutočniť reformu v tejto oblasti je v súčasnosti ešte naliehavejšia, pretože spoločnosti musia čeliť hospodárskym a sociálnym dôsledkom hospodárskej krízy, ktorá vypukla v dôsledku finančných špekulácií a podvodov vychádzajúcich na svetlo od konca roka 2007. Vzhľadom na túto situáciu, ktorá bude v nasledujúcich rokoch znamenať veľkú záťaž pre daňových poplatníkov, je naliehavé prijať účinné opatrenia proti podvodníkom, ktorí konajú pod ochranou daňových rajov alebo používajú legálne spôsoby, ako sa vyhnúť plateniu daní.

1.4. V dôsledku globalizácie je čoraz nevyhnutnejšie, aby štáty vzájomne spolupracovali v oblasti daní. Základné slobody, ktoré sú podstatou fungovania Európskej únie, by nemali byť zámienkou na to, aby sa neplnila verejná povinnosť platiť dane.

1.5. Komisia sa preto správne rozhodla, že namiesto čiastočnej reformy súčasných predpisov vytvorí nový právny rámec v tejto oblasti.

1.6. EHSV podporuje hlavný cieľ návrhov Komisie, ktorým je vytvoriť spoločnú administratívnu kultúru a poskytnúť úradom primerané nástroje, vďaka využívaniu moderných technológií (ako je podávanie formulárov elektronickou cestou), aby sa zjednodušili a urýchlili postupy. Okrem toho treba vyzdvihnúť aj ustanovenia týkajúce sa jazykového režimu, ktorý je jednou z veľkých prekážok spolupráce v oblasti daní (bod 5.1).

1.7. Povinnosť informovať a stanovenie jej limitov (bod 5.2) sú v súlade s požiadavkami OECD a ich cieľom je zamedziť, podľa názoru EHSV správne, zneužívaniu bankového tajomstva a iných zdanlivo legálnych postupov, ako oklamať daňové úrady.

1.8. Prítomnosť úradníkov žiadajúceho štátu na vyšetrovaniach, ktoré prebiehajú na území požiadaného štátu nadväzuje na určité v súčasnosti platné právne predpisy (bod 5.3). V tomto a ďalších aspektoch návrhy Komisie rešpektujú zvrchovanosť štátov (bod 5.5).

1.9. Záruky daňových poplatníkov vo vzťahu k daňovým úradom sa v rámci medzištátnej spolupráce zachovávajú, keďže sa počíta s možnosťou odvolať sa voči vyšetrovaniu a postupovaniu príslušných úradov z dôvodu neoprávnenosti (bod 5.4).

1.10. EHSV odporúča, aby Komisia v budúcnosti uvažovala o zjednotení daňových predpisov (bod 5.6).

2. Návrh smernice Rady o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa daní, odvodov a ďalších opatrení (KOM(2009) 28 v konečnom znení)

2.1. Zdôvodnenie návrhu Komisie

2.1.1. V súčasnosti platné právne predpisy v oblasti vzájomnej pomoci (1) sú pomalé, rozdielne, nedostatočne skoordinované a netransparentné.

2.1.2. Daňové úrady nemajú dostatočné právomoci na to, aby mohli vymáhať dane mimo územia svojho štátu, pretože právne predpisy majú vnútroštátny charakter: aby sa im to podarilo, musia požiadať o pomoc iný štát (iné štáty), a to pomocou postupov, ktoré sa ukázali ako neúčinné. Tieto obmedzené právomoci predstavujú čoraz väčší problém, keďže mobilita kapitálu a osôb sa neustále zvyšuje. Voľný pohyb, hlavný cieľ Európskej únie, má napokon v tomto prípade negatívny dosah, pretože pomáha daňovým podvodníkom. Preto je jasné, že treba prijať nové opatrenia.

2.1.3. Na vysvetlenie stačí uviesť fakt, že v roku 2007 dostali členské štáty od iných členských štátov 11 794 žiadostí o pomoc pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa daní. Skutočne zinkasované sumy však predstavujú len asi 5 % celkovej sumy.

2.1.4. Mimoriadne veľa podvodov sa robí v súvislosti s DPH, čo má za následok dve skutočnosti, ktorým treba zamedziť: skresľuje to podmienky hospodárskej súťaže na vnútornom trhu a znižuje sa tým objem vybraných daní v členských štátoch a Spoločenstve (2).

2.2. Navrhované opatrenia v oblasti vymáhania pohľadávok

2.2.1. Rozšírenie rozsahu uplatnenia vzájomnej pomoci. Na rozdiel od smernice 2008/55/ES, ktorá obsahuje obmedzený zoznam pohľadávok, ktoré možno vymáhať, predložený návrh sa vzťahuje na pohľadávky, ktoré sa týkajú „všetkých daní a odvodov, ktoré uložili územné alebo správne celky členských štátov vrátane miestnych orgánov, alebo ktoré boli uložené v ich mene“, povinných príspevkov na sociálne zabezpečenie verejného charakteru, „úhrad, intervencií a iných opatrení“ spojených s Európskym poľnohospodárskym záručným fondom (3) a s Európskym poľnohospodárskym fondom pre rozvoj vidieka (4) a tiež „odvodov a iných poplatkov ustanovených podľa spoločnej organizácie trhu pre sektor cukru“ (články 1 a 2).

2.2.2. Zlepšenie výmeny informácií. Okrem spontánnej výmeny informácií (článok 5) pribudla možnosť aktívnej účasti úradníkov žiadajúceho členského štátu na vyšetrovaniach v iných štátoch, čo je veľmi dôležité (článok 6).

2.2.3. Zjednodušenie postupu oznamovania dokumentov (články 7 a 8).

2.2.4. Zefektívnenie vymáhania a preventívnych opatrení (kapitola IV). Tieto ustanovenia sú dôležitými prvkami návrhu a zameriavajú sa na nasledujúce aspekty:

— podmienky podávania žiadosti o vymáhanie pohľadávky v žiadajúcom členskom štáte (články 9 a 12),

— posudzovanie pohľadávky: „Na účely vymáhania v dožiadanom členskom štáte sa s každou pohľadávkou, na ktorú bola podaná žiadosť o vymáhanie, zaobchádza tak, akoby išlo o pohľadávku dožiadaného členského štátu, pokiaľ nie je v tejto smernici ustanovené inak“ (článok 12 ods. 1) (5). Pohľadávka sa vymáha v mene, ktorá sa používa v požiadanom štáte,

— ďalšie aspekty týkajúce sa vymáhania pohľadávok: informovanie žiadajúceho štátu, prípadné poukázanie vybraných súm, úroky z omeškania, platba v splátkach (článok 12 odseky 2 až 5),

— preventívne opatrenia na zabezpečenie vymáhania pohľadávky (články 15 a 16),

— obmedzenia povinností požiadaného orgánu (článok 17),

— premlčanie pohľadávok (článok 18),

— náklady súvisiace s vymáhaním (článok 19).

2.2.5. Štandardizácia a zjednodušenie všeobecných predpisov týkajúcich sa žiadostí o pomoc, pokiaľ ide o formuláre, komunikačné prostriedky, jazykový režim atď. (články 20 až 23).

3. Návrh smernice Rady o administratívnej spolupráci v oblasti daní (KOM(2009) 29 v konečnom znení)

3.1. Zdôvodnenie návrhu Komisie

3.1.1. Pracovná skupina Rady na vysokej úrovni proti podvodom (6), ako aj Komisia (7) a členské štáty dospeli k záveru, že právne predpisy týkajúce sa vzájomnej pomoci príslušných úradov v oblasti priamych daní a daní z poistného nie sú primerané (8). Podľa názoru Komisie vzniká v dôsledku vážnych nedostatkov smernice 77/799/EHS čoraz intenzívnejší problém týkajúci sa správneho vymerania daní, ktorý ovplyvňuje fungovanie daňových systémov a je spojený s dvojitým zdanením, ktoré vedie k daňovým podvodom a daňovým únikom, keďže kontrolné právomoci sú naďalej na vnútroštátnej úrovni (9).

3.1.2. Preto Komisia navrhuje zaujať novátorský prístup, a nielen uskutočniť zmeny v platnej smernici. Nová úprava predstavuje teda nový a integrovaný právny rámec, ktorý zahŕňa všetky základné aspekty administratívnej spolupráce v oblasti daní a výrazne posilňuje schopnosť úradov bojovať proti podvodom a daňovým únikom.

3.1.3. Keďže ide o vytvorenie účinných mechanizmov spolupráce medzi úradmi Spoločenstva a členskými štátmi, ako aj medzi jednotlivými členskými štátmi navzájom, hlavným cieľom oboch návrhov je stanoviť spoločné pravidlá, ktoré budú rešpektovať plnú zvrchovanosť jednotlivých štátov v oblasti daní.

3.2. Navrhované opatrenia na zlepšenie administratívnej spolupráce medzi štátmi

3.2.1. Rozšírenie rozsahu pôsobnosti, podobne ako v predchádzajúcom návrhu (vymáhanie pohľadávok).

3.2.2. Výmena informácií. V súvislosti s výmenou informácií sa uvádzajú tri možnosti:

— výmena informácii na požiadanie žiadajúceho orgánu (články 5 až 7). Žiadosť o informácie môže byť spojená so „správnym prešetrením“ nevyhnutným na získanie týchto informácií,

— automatická výmena (článok 8). Ide o systematické oznamovanie vopred určených informácií ďalšiemu štátu bez predchádzajúceho požiadania vo vopred stanovených pravidelných časových intervaloch alebo vtedy, keď sú uvedené informácie dostupné (článok 3 ods. 4). Špecifické aspekty tejto výmeny informácií však budú do dvoch rokov vymedzené na základe komitologického postupu uvedeného v článku 24,

— spontánna výmena, keď to príslušný orgán nejakého členského štátu považuje za vhodné (článok 9).

3.2.3. Ďalšie formy spolupráce:

— prítomnosť úradníkov žiadajúceho štátu v úradoch správnych orgánov a na správnom prešetrení vykonávanom na území požiadaného členského štátu (článok 10),

— súčasne vykonávané kontroly jednej alebo viacerých osôb na rôznych územiach (článok 11),

— formality týkajúce sa administratívneho oznamovania, o ktorom sa rozhodne v inom štáte (článok 12).

3.2.4. Všeobecné aspekty administratívnej spolupráce:

— spätná väzba (článok 13). Dôraz sa okrem iného kladie na rýchlosť odpovede,

— výmena osvedčených postupov a skúseností (článok 14),

— rozličné aspekty spolupráce. Príslušné orgány (žiadajúce alebo požiadané) budú môcť informácie a dokumenty, ktoré získali poskytnúť iným orgánom a použiť ich na iné účely, než bolo pôvodne určené (článok 15). Ďalšími aspektmi, ktorými sa smernica zaoberá sú: podmienky, ktorým podliehajú povinnosti členských štátov (článok 16), limity povinností v rámci spolupráce (článok 17), uplatňovanie zásady „najuprednostňovanejšieho štátu“ (článok 18), formuláre a elektronické formáty (článok 19) a využívanie spoločnej informačnej siete (sieť CCN, článok 20).

4. Všeobecné pripomienky

4.1. EHSV plne súhlasí s tvrdením Komisie, že „v ére globalizácie je čoraz dôležitejšia nevyhnutnosť vzájomnej spolupráce členských štátov v oblasti daní, a najmä priamych daní. Nesmierne sa rozvíja mobilita daňových poplatníkov, počet cezhraničných transakcií a internacionalizácia finančných nástrojov, a táto skutočnosť spôsobuje, že pre členské štáty je čoraz problematickejšie správne vymerať dane, keďže trvajú na národnej zvrchovanosti v súvislosti s úrovňou daní“ (10).

4.2. Oba návrhy vychádzajú zo zistenia, že normy stanovené pred viac než troma desaťročiami (v čase, keď mala EÚ deväť členských štátov) sú v súčasnosti nepostačujúce vzhľadom na zmeny, ktoré sa odvtedy uskutočnili na vnútornom trhu: v druhej polovici sedemdesiatych rokov ešte nebol voľný pohyb a integrácia bol obmedzená.

4.3. Veľké množstvo podvodov a daňových únikov v EÚ už niekoľko rokov vyvoláva obavy. Komisia sa touto otázkou zaoberala v roku 2004 v súvislosti so škandálmi, ktoré vyvolali nezákonné postupy niektorých podnikov (11), pričom navrhla sériu opatrení, „aby sa zlepšila transparentnosť daňových systémov“, a ponúkla sa, že vypracuje konkrétne návrhy zamerané „na prípady daňových podvodov a vyhýbania sa daňovým povinnostiam, ktoré zahrnujú komplexné a neprehľadné štruktúry“. Komisia uviedla konkrétne prípady (12) a poukázala na to, že tieto škandály vyvolali „neistotu na kapitálových trhoch, čo spôsobilo škody na celej ekonomike“.

4.4. Ubehlo päť rokov a môžeme skonštatovať, že fakty uvedené v oznámení z roku 2004 sú v porovnaní s nedávnymi udalosťami takmer zanedbateľné, nehovoriac o hospodárskych škodách, ktoré sú dnes podstatne väčšie.

4.5. Táto otázka nadobudla teraz globálny dosah v dôsledku hospodárskej a finančnej krízy, ktorú spôsobili podvodné praktiky vychádzajúce na svetlo od konca roka 2007. Úlohou G-20 je okrem iného navrhnúť vytvorenie medzinárodných pravidiel, ktoré pomôžu zvýšiť transparentnosť a spoľahlivosť obchodných transakcií a posilnia boj proti daňovým podvodom a únikom (13).

4.6. Škandály, ktoré vypukli v niektorých krajinách EÚ v súvislosti s mechanizmami daňových únikov do bezpečia daňových rajov (ako je to v prípade podvodov, ktoré sa stali v Lichtenštajnsku na úkor nemeckého hospodárstva) vyvolali všeobecné odmietnutie zo strany obyvateľstva, ktoré žiada účinnejšie opatrenia na boj proti daňovým únikom a finančnej kriminalite.

4.7. Výmena informácií a ľahší prístup k údajom v záujme boja proti daňovým podvodom takisto patria medzi ciele OECD (14).

4.8. EHSV už dlho dôrazne podporuje opatrenia na posilnenie spolupráce a požaduje nástroje a mechanizmy väčšej kontroly (15).

4.9. Vzhľadom na uvedené skutočnosti EHSV prijíma oba návrhy smerníc s uspokojením, pretože by mohli znamenať značný pokrok pre európsku integráciu. Plnenie si daňových povinností je základnou podmienkou fungovania sociálneho štátu.

5. Konkrétne pripomienky

5.1. Vytvorenie administratívnej kultúry Spoločenstva

5.1.1. Najdôležitejším prvkom oboch návrhov, a najmä návrhu o administratívnej spolupráci, je podľa názoru EHSV vôľa vytvoriť „administratívnu kultúru Spoločenstva“, ktorá má rozhodujúci význam pre boj proti podvodom, ako to vyplýva z oznámenia Komisie z roku 2006 (16).

5.1.2. Toto rozhodnutie je reakciou na skúsenosti, ktoré daňové úrady získali postupom času a prejavuje sa v rôznych aspektoch, ako je povinnosť určiť v každom členskom štáte jediný kontaktný daňový úrad, pričom by sa tiež mohli určiť špecifické kontaktné daňové oddelenia, ktoré by priamo komunikovali medzi sebou; možnosť vymenovať príslušných úradníkov, ktorí sa budú zúčastňovať priamo na administratívnej spolupráci; určenie lehôt (ktoré v súčasnosti neexistujú) na poskytovanie informácií; povinnosť spätnej väzby atď.

5.1.3. EHSV víta vytvorenie štandardných formulárov a elektronických formulárov, ktoré podstatne uľahčia vybavovanie žiadostí.

5.1.4. Takisto treba vyzdvihnúť zjednodušenie jazykového režimu (ktorý bol veľkou prekážkou spolupráce a dôvodom zvyšovania nákladov) a využívanie nových technológií v tejto oblasti, keďže formuláre môžu byť preložené automaticky.

5.2. Limity administratívnej spolupráce, bankové tajomstvo, osoby činné v zastúpení a záujmy vlastníctva nejakej osoby

5.2.1. Navrhovaná administratívna spolupráca má isté obmedzenia. Štát požiadaný o spoluprácu bude musieť poskytnúť žiadané informácie, ak to preň neznamená „neprimeranú administratívnu záťaž“ a ak žiadajúci štát „vyčerpal svoje zvyčajné zdroje informácií“, ktoré mohol využiť. V istých prípadoch však môže požiadaný štát odmietnuť poskytnúť informácie: a) ak je prešetrenie alebo zhromažďovanie požadovaných informácií v rozpore s jeho právnymi predpismi; b) ak žiadajúci štát nie je z právnych dôvodov schopný poskytnúť podobné informácie; c) ak by to „viedlo k odhaleniu obchodného, priemyselného či profesionálneho tajomstva alebo obchodného postupu, alebo informácií, ktorých odhalenie by odporovalo verejnému poriadku“ (17). EHSV považuje tieto obmedzenia za primerané.

5.2.2. Požiadaný štát však nemôže odmietnuť poskytnúť informácie „preto, lebo tieto informácie má banka, iná finančná inštitúcia, poverenec alebo osoba činná v zastúpení alebo v postavení splnomocnenca, alebo pretože sa týkajú záujmov vlastníctva nejakej osoby“ (18). Vzhľadom na opakovane potvrdené skúsenosti v súvislosti s daňovými podvodmi EHSV schvaľuje toto spresnenie, bez ktorého by splnenie cieľov, ktoré sledujú oba návrhy v snahe dosiahnuť, aby sa daňové povinnosti plnili, mohlo byť ohrozené (19).

5.2.3. Treba zdôrazniť, že povinnosť informovať a jej obmedzenia sú vyjadrené podobnými pojmami ako sú tie, ktoré sa uvádzajú vo vzorovej zmluve OECD (20).

5.3. Prítomnosť úradníkov iného členského štátu

5.3.1. V návrhu smernice o administratívnej spolupráci, rovnako ako v návrhu o vzájomnej pomoci pri vymáhaní daní sa uvádza, že úradníci žiadajúceho štátu sa môžu zúčastniť na administratívnom prešetrení, ktoré prebieha v požiadanom štáte. EHSV považuje túto formu spolupráce za primeranú, pričom musia byť splnené dve dôležité podmienky: musí existovať dohoda „medzi žiadajúcim orgánom a dožiadaným orgánom“ a úradníci musia postupovať „v súlade so zákonmi, predpismi alebo administratívnymi ustanoveniami dožiadaného členského štátu“ (21).

5.3.2. Možnosť prítomnosti úradníkov iného členského štátu už existuje v prípade spotrebných daní (22) a DPH (23), hoci v tomto prípade sú právomoci väčšie, keďže úradníci môžu vykonávať kontrolné právomoci.

5.4. Legálnosť vymáhania daňových pohľadávok

5.4.1. Osobitný záujem treba venovať otázke legálnosti postupov vyšetrovania, ktoré môžu viesť daňové úrady. EHSV sa nazdáva, že tejto otázke sa venuje primeraná pozornosť v návrhu smernice o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok. Od začiatku treba mať na zreteli, že navrhované mechanizmy, či už v dvoch návrhoch smerníc, ktoré sú predmetom tohto stanoviska, alebo v prípade DPH a spotrebných daní, stanovujú len postupy spolupráce medzi štátmi, ktoré si zachovávajú plnú zvrchovanosť, pokiaľ ide o rozhodnutie o legálnosti vyšetrovacích postupov, ktoré uskutočňujú na svojom území.

5.4.2. V súlade so všeobecnými zásadami musia úradníci konať podľa zákona (24), keďže administratívne úkony sa považujú za oprávnené. Preto sú tieto rozhodnutia záväzné a zainteresované strany majú právo sa proti nim odvolať na súde. Pokiaľ ide o spory v súvislosti s vymáhaním daňových pohľadávok, členský štát, ktorý tieto pohľadávky vymáha, to jest žiadajúci štát, má právomoc rozhodnúť, či je pohľadávka oprávnená, stanoviť počiatočný nástroj umožňujúci vynucovanie, jednotný nástroj a oznámenia, ktoré musí daný štát vykonať (25).

5.4.3. Naopak, v prípade sporu prislúcha príslušným orgánom požiadaného štátu, ak bolo ich rozhodnutie napadnuté, určiť, aké vynucovacie opatrenia a oznámenia tento štát uskutoční (26). V oboch prípadoch je zabezpečená záruka daňového poplatníka, lebo, okrem prípadu, na ktorý sa podľa zákona vzťahuje možnosť uvedená v nasledujúcom bode, je vymáhanie časti pohľadávky, ktorej sa spor týka, pozastavené. V návrhu sa uvádza, že štáty sú povinné o napadnutí pohľadávok informovať, hoci to samozrejme môžu urobiť aj zainteresované strany.

5.4.4. V prípade pohľadávok, ktoré boli napadnuté súdnou cestou, sa môžu prijať preventívne opatrenia, ak to legislatíva požiadaného štátu umožňuje. Okrem toho, ak to stanovujú právne predpisy žiadajúceho štátu, môže tento odôvodnenou rezolúciou požiadať o vymáhanie napadnutej pohľadávky súdnou cestou (27).

5.4.5. Pokiaľ ide o trestné právo, treba pripomenúť, že táto problematika spadá výlučne do právomoci členských štátov (28).

5.5. Zvrchovanosť členských štátov

5.5.1. EHSV podčiarkuje, že návrhy plne rešpektujú zvrchovanosť členských štátov, ktoré v konečnom dôsledku v príslušných oblastiach uplatňujú v rámci smerníc svoje vlastné právne predpisy a využívajú svoje vlastné inštitúcie. Svedčia o tom okrem iného aj prípady uvedené v bodoch 5.3 a 5.4 tohto stanoviska.

5.5.2. Platí to aj pre šírenie informácií a dokumentov získaných podľa smernice, keďže sa ustanovuje, že:

— žiadajúci alebo požiadaný orgán môže tieto informácie poskytnúť iným orgánom v tom istom členskom štáte, keď to umožňujú právne predpisy; informácie môžu byť použité aj na iné ako daňové účely,

— príslušný úrad členského štátu môže získané informácie poskytnúť príslušnému úradu tretieho členského štátu „za predpokladu, že uvedené odoslanie je v súlade s predpismi a postupmi uvedenými v tejto smernici“,

— na druhej strane môžu byť všetky dokumenty a informácie, ktoré žiadajúci orgán získa, použité ako dôkazový materiál presne tak ako dôkazy získané na jeho vlastnom území (29).

5.5.3. Na rozdiel od ustanovení dohovoru OECD o výmene informácií v oblasti daní (30), povolenie požiadaného štátu nie je nevyhnutné.

5.6. Prínos zjednotenia predpisov

5.6.1. Oba návrhy smerníc obsahujú ustanovenia rovnakého alebo podobného obsahu. Spomedzi mnohých spomeňme napríklad ustanovenia týkajúce sa oznamovania dokumentov (31). Ako sme už uviedli, prítomnosť úradníkov iného štátu je stanovená v dvoch smerniciach a dvoch nariadeniach, pričom rozsah ich právomocí je v jednotlivých prípadoch odlišný.

5.6.2. EHSV sa domnieva, že lepšou legislatívnou stratégiou by bolo usilovať sa v budúcnosti čo možno najviac zjednotiť daňovú legislatívu.

5.7. Zavedenie nového systému do praxe

5.7.1. Vstúpenie navrhovaného komplexného nového systému do platnosti si bude vyžadovať značné úsilie zo strany európskych aj vnútroštátnych inštitúcií. Po prvé kvôli lehotám: konečný dátum transpozície smerníc (ktoré ovplyvnia rôzne aspekty právneho poriadku) je 31. december 2009, čo sa zdá byť ťažko uskutočniteľné. Ak majú byť predpisy týkajúce sa automatickej výmeny informácií vypracované do dvoch rokov, bude musieť Výbor pre administratívnu spoluprácu v oblasti daní vyvinúť intenzívne pracovné úsilie.

5.7.2. Po druhé na to, aby sa administratíva mohla prispôsobiť novým požiadavkám, bude potrebné prideliť daňovým úradom primerané materiálne aj ľudské zdroje. Osobitne treba vyzdvihnúť skutočnosť, že bude treba venovať viac úsilia odbornej príprave úradníkov, čo si bude v mnohých prípadoch vyžadovať ďalšie rozpočtové prostriedky.

5.7.3. EHSV sa domnieva, že ciele návrhov prinesú konkrétne výsledky v boji proti daňovým únikom a podvodom len vtedy, ak ich bude sprevádzať rozhodná politická vôľa vyčleniť primerané prostriedky.

V Bruseli 16. júla 2009 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) Smernica Rady 76/308/EHS z 15. mája 1976, kodifikovaná neskôr smernicou Rady 2008/55/ES z 26. mája 2008.

(2) KOM(2009) 28 v konečnom znení: „Keďže smernicou 2000/65/ES sa zrušila možnosť podať žiadosť určeným zástupcom pre DPH a následkom expanzie podvodu s DPH – najmä tzv. kolotočového podvodu – došlo k situácii, že sa 57,50 % všetkých žiadostí o vymáhanie vzťahuje na pohľadávky DPH (stav v roku 2007)“. Pozri tiež Oznámenie Komisie o koordinovanej stratégii na zefektívnenie boja proti podvodom v oblasti DPH v Európskej únii, KOM(2008) 807 v konečnom znení.

(3) EPZF.

(4) EPFRV.

(5) V súčasnosti platná smernica 2008/55/ES obsahuje podobné ustanovenie (článok 6 ods. 2). Podľa tohto ustanovenia, pohľadávka nie je pohľadávkou dožiadaného členského štátu, ale bude sa za takúto považovať, to znamená, že k nej bude požiadaný štát pristupovať tak, ako pristupuje k svojim vlastným pohľadávkam.

(6) Správa z mája 2000 (dokument Rady 8668/00 s názvom „Fight against tax fraud“).

(7) Oznámenie z roku 2004 (KOM(2004) 611 v konečnom znení) a oznámenie z roku 2006 (KOM(2006) 254 v konečnom znení).

(8) Smernica Rady 77/799/EHS z 19. decembra 1977.

(9) KOM(2009) 29 v konečnom znení, s. 2.

(10) Dôvody a ciele návrhu, KOM(2009) 29 v konečnom znení.

(11) Oznámenie Komisie o prevencii a boji proti nezákonným firemným a finančným praktikám (KOM(2004) 611 v konečnom znení).

(12) Ako Parmalat a Enron, ktorých akcionári stratili okolo 67 miliárd dolárov.

(13) G-20 Washingtonské vyhlásenie (15.11.2008): „Daňové úrady, ktoré sa opierajú o prácu takých organizácií ako je Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD), by sa mali ďalej usilovať presadzovať výmenu informácií týkajúcich sa daní. Nedostatočná transparentnosť a nefungujúca výmena informácií o daniach sú problémami, ktoré treba rozhodne riešiť.“

(14) Globálne fórum o daniach, na ktorom sa zúčastnili aj krajiny, ktoré nie sú členmi OECD. Pozri: „Tax co-operation: towards a level playing field – 2008 Assessment by the Global Forum on Taxation“, OECD, august 2008.

(15) Pozri stanovisko EHSV na tému „Oznámenie Komisie Rade, Európskemu parlamentu a Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru o potrebe rozvinúť koordinovanú stratégiu s cieľom zlepšiť boj proti daňovým podvodom“, Ú. v. EÚ C 161, 13.7.2007, s. 8. V tomto stanovisku je uvedený podrobný zoznam právnych predpisov Spoločenstva. Pozri tiež stanoviská k týmto návrhom:

— Návrh nariadenia Rady (ES) o administratívnej spolupráci v oblasti dane z pridanej hodnoty a Návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 77/799/EHS o vzájomnej pomoci príslušných úradov členských štátov v oblasti priamych a nepriamych daní, Ú. v. ES C 80, 3.4.2002, s. 76.

— Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o administratívnej spolupráci v oblasti spotrebných daní a Návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 77/799/EHS o vzájomnej pomoci príslušných úradov členských štátov v oblasti priamych daní, niektorých spotrebných daní a dane poistnej prémie a Smernica Rady 92/12/EHS o všeobecných systémoch pre výrobky podliehajúce spotrebnej dani a o vlastníctve, pohybe a monitorovaní takýchto výrobkov, Ú. v. EÚ C 112, 30.4.2004, s. 64.

— Návrh rozhodnutia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa ustanovuje program Spoločenstva na zlepšenie fungovania daňových systémov na vnútornom trhu (Fiscalis 2013), Ú. v. EÚ C 93, 27.4.2007, s. 1.

(16) Vyjadrenie skupiny Rady ad hoc pre daňové podvody (pozri dokument KOM(2006)254, bod.3.1).

(17) KOM(2009) 29 v konečnom znení, článok 16.

(18) KOM(2009) 29 v konečnom znení, článok 17 ods. 2.

(19) Odhaduje sa, že približne tretina z 11 biliónov dolárov nelegálneho osobného kapitálu vo svete je uložená vo Švajčiarsku. „Swiss banks ban top executive travel. Concern that employees will be detained“ (Financial Times, 27.3.2009).

(20) „Model Convention with respect to taxes on income and capital“ (Vzorová zmluva OECD o zamedzení dvojitého zdanenia), články 26 a 16, OECD, 17. júla 2008.

(21) KOM(2009) 28 v konečnom znení, článok 6 ods. 2, a KOM(2009) 29 v konečnom znení, článok 10 ods. 2.

(22) Nariadenie Rady (ES) č. 2073/2004 zo 16. novembra 2004 o správnej spolupráci v oblasti spotrebných daní, článok 11.

(23) Návrh nariadenia Rady (ES) č. 1798/2003 zo 7. októbra 2003 o administratívnej spolupráci v oblasti dane z pridanej hodnoty a o zrušení nariadenia (EHS) č. 218/92, článok 11.

(24) Podľa Európskeho kódexu správneho úradného postupu, úradník musí dbať na to, aby mali rozhodnutia, ktoré vplývajú na práva alebo záujmy občanov právny základ a aby bol ich obsah v súlade s právnymi predpismi (článok 4).

(25) KOM(2009) 28 v konečnom znení, článok 13 ods. 1.

(26) KOM(2009) 28 v konečnom znení, článok 13 ods. 2.

(27) Ak je rozsudok v prospech dlžníka, žiadajúci orgán je zodpovedný za úhradu akýchkoľvek vybraných súm spolu s akoukoľvek prípadnou dlhovanou kompenzáciou v súlade so zákonmi platnými v členskom štáte dožiadaného orgánu. KOM(2009) 28 v konečnom znení, článok 13 ods. 4, posledná veta.

(28) Táto hlava neovplyvní zodpovednosť členských štátov za udržiavanie práva a poriadku a zabezpečovanie vnútornej bezpečnosti., Zmluva o Európskej únii, článok 33.

(29) KOM(2009) 29 v konečnom znení, článok 15 odseky 1, 2 a 3.

(30) Informácie nemôžu byť poskytnuté žiadnej ďalšej osobe, subjektu, orgánu alebo akejkoľvek inej jurisdikcii bez výslovného písomného súhlasu príslušného orgánu požiadanej strany (článok 8).

(31) KOM(2009) 28 v konečnom znení, články 7 a 8, a KOM(2009) 29 v konečnom znení, článok 12.