Z týchto číselných údajov vyplýva, že v roku 2016 predstavovalo centrálne Stredozemie hlavnú trasu príchodu neregulárnych migrantov do Európy. Zatiaľ čo východné Stredozemie zaznamenalo 885 000 osôb, čo je najvyšší počet odhalených neregulárnych prekročení hraníc v roku 2015, zníženie po vyhlásení EÚ a Turecka z 18. marca 2016 bolo prudké (pozri obrázok 1). Pokračujúci nárast na trase cez centrálne Stredozemie je o to markantnejší (obrázok 2).

Ďalším dôležitým prvkom je práca v rámci EÚ súvisiaca s riadením migrácie, a to najmä prostredníctvom účinných postupov a úplnej registrácie po príchode do EÚ, ako aj prostredníctvom účinného návratu tých, ktorí nepotrebujú medzinárodnú ochranu. Predovšetkým vďaka dôveryhodnej politike návratu je zrejmé, že nebezpečenstvo spojené s prekračovaním Stredozemného mora nie je hodné tohto rizika. Vzhľadom na nové potreby Komisia v nadchádzajúcich týždňoch zaktualizuje akčný plán EÚ v oblasti návratu, aby sa zabezpečila rýchla a účinná odozva. Komisia na základe súčasných pravidiel EÚ predovšetkým identifikuje, ako možno lepšie dosiahnuť presadzovanie rozhodnutí o návrate s použitím flexibility obsiahnutej v daných pravidlách a poskytne v tejto záležitosti jasné usmernenia.

EÚ a jej členské štáty postupne stanovili účinnejšiu a artikulovanejšiu politickú reakciu na riadenie migračných tokov a záchranu životov v centrálnom Stredozemí. Európska rada na svojom zasadnutí v decembri 2013 dospela k záveru, že „zintenzívnenie kontaktov s tretími krajinami s cieľom zabrániť tomu, aby migranti podnikali nebezpečné cesty do Európskej únie, by malo byť prioritou.“ V roku 2015 Komisia predložila komplexnú európsku migračnú agendu . Po strate stoviek životov pri stroskotaní lode pri pobreží Lampedusy, Európska rada v apríli 2015 dospela k záveru, že EÚ „zmobilizuje všetky svoje sily, aby predišla ďalším stratám životov na mori a aby vyriešila základné príčiny núdzovej humanitárnej situácie“ a „rozhodla sa posilniť našu prítomnosť na mori“. V dôsledku toho sa zriadila stála prítomnosť EÚ na mori, vďaka ktorej dochádza k záchrane desiatok tisícov ľudí. EÚ začala od októbra 2015 intenzívnu fázu spolupráce s partnermi v Afrike nadviazaním na samit vo Vallette v roku 2015 . Od júna 2016 rámec partnerstva začal cielenú spoluprácu s kľúčovými krajinami v súvislosti s pôvodom migrantov a tranzitnými trasami . V decembri 2016 Európska rada „zdôraznila potrebu posilniť podporu líbyjskej pobrežnej stráži, a to aj prostredníctvom operácie EUNAVFOR MED Sophia“ a potvrdila, že „je potrebné prijať iniciatívy, ktorými by sa migrantom uviaznutým v Líbyi ponúkli možnosti asistovaného dobrovoľného návratu a ktorými by sa obmedzilo nebezpečenstvo, ktorému čelia na ceste.“

Existuje mnoho príčin, ktoré vysvetľujú rastúci prílev migrantov cez trasu vedúcu centrálnym Stredozemím, nestabilita v Líbyi, ale aj všeobecnejšie faktory, ako sú násilné konflikty a hospodárska situácia v subsaharskej Afrike. Je nepravdepodobné, že by tieto faktory v dohľadnej budúcnosti vymizli, čoho dôsledkom budú stabilné toky, ktoré ešte zvýšia tlak na najviac postihnuté členské štáty EÚ, a to Taliansko a Maltu.

V roku 2016 sa rekordne vysoký počet utečencov a migrantov snažil dosiahnuť európske brehy cez centrálne Stredozemie. Na tejto trase bolo v roku 2016 odhalených vyše 181 000 ľudí, pričom prevažná väčšina z nich skončila v Taliansku. Rok 2016 má prvenstvo aj v rekordnom počte úmrtí na mori: viac ako 4 500 ľudí sa utopilo pri pokuse o jeho prekročenie . Trasa cez centrálne Stredozemie je opäť raz dominantnou trasou pre migrantov a utečencov, ktorí sa snažia dostať do Európy, ako to bolo koncom roka 2015 a začiatkom roka 2016, teda pred tým, než došlo k náhlemu nárastu príchodov cez východné Stredozemie. Ľudské utrpenie a jeho cena sú neúnosné.

Pri riadení situácie by mala zohrávať ústrednú úlohu Líbyjská pobrežná stráž, budovanie jej kapacít je prioritou, a to tak z hľadiska schopností, ako aj potrieb vybavenia. Na tieto účely EÚ, okrem iného prostredníctvom operácie Sophia a hraničnej podpornej misie EÚ (EUBAM), úzko spolupracuje s členskými štátmi a inými aktérmi s cieľom zabezpečiť súdržnosť pri poskytovaní podpory na budovanie kapacít. V rámci EBAM, operácie Sophia a iných iniciatív EÚ by sa mala zvážiť aj možnosť výcviku líbyjskej námornej polície, ktorá podlieha Ministerstvu vnútra a pôsobí na mori.

Hliadkovanie vrátane pátracích a záchranných aktivít sa postupne presúva z vôd v blízkosti talianskeho územia do vôd v blízkosti Líbye. Jedným priamym dôsledkom tohto presunu bola zmena obchodného modelu prevádzačov. Prevádzači v čoraz väčšej miere umiestňujú neregulárnych migrantov a utečencov na lacné a na plavbu úplne nespôsobilé nafukovacie záchranné člny, ktoré nemajú vôbec žiadne vyhliadky na dosiahnutie brehov Talianska, pričom predpokladajú, že migranti a utečenci budú vyzdvihnutí v líbyjských teritoriálnych vodách alebo v ich blízkosti. Skutočnosť, že takéto malé člny teraz tvoria 70 % všetkých lodí opúšťajúcich líbyjské pobrežie prispieva k tomu, že cesty sú čoraz nebezpečnejšie a zvyšuje sa počet úmrtí na mori. Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž a Europol by mali pozorne monitorovať dodávky týchto nafukovacích záchranných člnov do Líbye a spolupracovať s líbyjskými orgánmi s cieľom prerušiť prevádzačom dodávky.

Súbežne začal od konca roku 2014 síce malý, ale narastajúci počet mimovládnych organizácií (MVO) takisto aktívne vykonávať pátracie a záchranné operácie v centrálnom Stredozemí. V súčasnosti 9 MVO prevádzkuje na tieto účely 14 lodí. Svoje operácie zameriavajú na činnosti blízko Líbye, pričom väčšie plavidlá vykonávajú plnohodnotné pátracie a záchranné akcie, vyzdvihujú migrantov a privážajú ich do talianskych prístavov. Menšie MVO sa zameriavajú výlučne na záchranu, pričom distribuujú záchranné vesty a pohotovostnú zdravotnú starostlivosť v blízkosti líbyjského pobrežia spoliehajúc sa na väčšie plavidlá, ktoré tu pôsobia a prepravujú migrantov do talianskych prístavov. V roku 2016 boli talianska pobrežná stráž a námorníctvo, operácie Triton a Sophia, ako aj mimovládne organizácie spolu zodpovedné za zhruba rovnaký podiel prvotných záchran.

Len o niečo viac ako polovica osôb, ktoré prišli do Talianska, požiadala o azyl. Hoci k migrácii dochádzalo vždy, zdá sa, že ide o štrukturálny presun zo subsaharskej Afriky a nič nenasvedčuje tomu, že by sa tento trend mohol zmeniť, pokiaľ sa nezlepší hospodárska a politická/bezpečnostná situácia v krajinách pôvodu.

Napokon, boj proti zločineckým organizáciám, ktoré sú zapojené do prevádzačstva migrantov nemôže dosiahnuť účinné a trvalé výsledky, ak sa zároveň nepristúpi aj k opatreniam zameraným na riešenie hlbších príčin, čo sťaží týmto organizáciám nábor pracovníkov na výkon ich podnikateľskej činnosti. Z tohto hľadiska by sa mala posilniť prebiehajúca podpora obciam, ktoré sa nachádzajú pozdĺž migračnej trasy (najmä v „migračných centrách“ a pobrežných mestách), aby mohlo dôjsť k zvýšeniu budovania kapacít, sociálno-ekonomického rozvoja a prístupu k základným službám (aj pre migrantov) a aby sa odrádzalo od prevádzačských činností.

Keďže prevádzači namiesto drevených lodí čoraz častejšie využívajú malé člny a nafukovacie gumené plavidlá, účinným spôsobom, ako narušiť ich činnosť, by bolo osobitne sa zamerať na dodávky určené prevádzačom (člny, motory, vozidlá). Dosiahnutie tohto cieľa je náročné a vyžadovalo by si koordinovaný prístup, ktorý je EÚ spolu s členskými štátmi, Interpolom a inými partnermi v regióne pripravená preskúmať prostredníctvom svojich operácií, agentúr a nástrojov. Spravodajské a sledovacie zdroje by sa mali zhromažďovať s cieľom lepšie monitorovať a zacieliť miesta a trasy, a identifikovať prevádzačov, ktorí ich využívajú. Predovšetkým pomocou zlúčených služieb Eurosuru by bolo možné pravidelné monitorovanie miest odchodu v tretích krajinách a odhaľovanie a sledovanie podozrivých plavidiel v Stredozemnom mori pomocou systémov hlásenia lodí satelitov a monitorovacích lietadiel. Tieto činnosti budú dopĺňať úsilie operácie Sophia na šírom mori s cieľom narušiť činnosť prevádzačov a obchodníkov s ľuďmi. Malo by sa preto zabezpečiť, aby operácia Sophia mala aj naďalej k dispozícii finančné prostriedky a dôkladnejšie by sa mal zvážiť jej všeobecnejší prínos k námornej bezpečnosti. Kľúčový prínos poskytne aj spoločný operačný tím MARE, ktorý zorganizoval Europol a ktorý začal fungovať v marci 2015 s cieľom bojovať proti organizovanej trestnej činnosti uľahčujúcej neregulárnu migráciu v Stredozemí. Vo februári 2016 bol spoločný operačný tím Mare začlenený do Európskeho strediska pre boj proti prevádzačstvu spadajúceho pod Europol. Tvoria ho odborníci vyslaní zo siedmich členských štátov. Tieto členské štáty si vymieňajú informácie v reálnom čase s cieľom rozkladať prevádzačské siete.

Budovanie kapacít líbyjskej pobrežnej stráže sa v rámci dlhodobého cieľa zameriava na to, aby líbyjské orgány boli schopné určiť oblasti pátrania a záchrany v plnom súlade s medzinárodnými záväzkami. V tejto súvislosti EÚ poskytuje finančnú podporu talianskej pobrežnej stráži s cieľom pomôcť líbyjskej pobrežnej stráži pri vytváraní námorného záchranného koordinačného strediska, ktoré je predpokladom pre efektívne koordinovanie pátrania a záchrany v rámci líbyjskej pátracej a záchrannej zóny v súlade s medzinárodnými právnymi predpismi. S použitím komunikačnej infraštruktúry stredozemskej siete Seahorse podporovanej satelitom, ktorá sa má zriadiť tento rok, si líbyjská pobrežná stráž bude môcť vymieňať informácie o incidentoch a koordinovať hliadkovacie a záchranné aktivity s pobrežnými strážami susedných krajín, pričom významne prispeje do záchranných operácií. Európska agentúra pre pohraničnú a pobrežnú stráž bude podporovať túto spoluprácu pravidelným monitorovaním a poskytovaním informácií o dohľade. Bude potrebné ďalej skúmať spôsoby podpory a poradenstva adresované líbyjskej pobrežnej stráži v nadväznosti na jej výcvik a návrat prostriedkov.

Kľúčové činnosti: zabezpečiť, aby stredozemská sieť Seahorse bola funkčná do jari 2017, čím sa umožní väčšia výmena informácií a operačná koordinácia medzi líbyjskou pobrežnou strážou a zúčastnenými členskými štátmi, podporovať účasť Tuniska, Alžírska a Egypta v stredozemskej sieti Seahorse, zamerať sa na dodávky prevádzačom prostredníctvom výmeny spravodajských informácií medzi členskými štátmi, operáciou EUNAVFOR MED Sophia, Európskou agentúrou pre pohraničnú a pobrežnú stráž, Europolom, Interpolom a partnermi v regióne, najmä s využitím zlúčených služieb Eurosuru.

4. OCHRANA MIGRANTOV, ASISTOVANÉ DOBROVOĽNÉ NÁVRATY A PRESÍDĽOVANIE

V dôsledku posilnenia opatrení namierených proti prevádzačstvu sa zvýši potreba prijímať opatrenia na pevnine, ktorých cieľom bude poskytovanie ochrany a príležitostí asistovaného dobrovoľného návratu. Nestabilita a nedostatočná bezpečnosť okrem toho vedú v krajinách, kde neexistuje skutočná správa vecí verejných, k veľkému vysídľovaniu obyvateľstva do oblastí tranzitu a odchodu, a to tak príslušníkov danej krajiny, ako aj príslušníkov tretích krajín, pričom v mnohých prípadoch ide o veľmi zraniteľné osoby. Pomoc pri ochrane migrantov a reakcia na nahromadenie tlaku predstavujú okamžitú výzvu, ako aj dlhodobejšiu potrebu. Existujú štyri hlavné smery, ktorými sa možno v tomto kontexte uberať: posilnenie ochrany migrantov a humanitárnej pomoci im určenej, pomoc pri reintegrácii v miestnom hospodárstve, dobrovoľný návrat do krajiny pôvodu a presídlenie osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu.

V oblasti spolupráce a dialógu treba líbyjským orgánom poskytnúť podporu pri budovaní ich kapacít na riadenie migrácie. V súčasnosti prebieha projekt zameraný na identifikovanie kontaktných osôb v rámci príslušných ministerstiev (vnútra, spravodlivosti, zahraničných vecí) a vytvorenie synergií a platforiem určených na otázky riadenia migrácie s danými ministerstvami.

Podmienky v centrách, v ktorých sú migranti držaní, sú neprijateľné a nespĺňajú medzinárodné normy v oblasti ľudských práv. Zabezpečenie primeraných podmienok v týchto centrách má mimoriadny význam a ide ruka v ruke s bojom proti zlému zaobchádzaniu, mučeniu, vydieraniu a neľudskému zaobchádzaniu. Prioritnou úlohou je pracovať s líbyjskými orgánmi a medzinárodnými organizáciami, ako napr. IOM a UNHCR, aby sa zabezpečilo, že tieto centrá budú poskytovať primerané podmienky v súlade s normami v oblasti ľudských práv. V úzkej spolupráci s medzinárodnými organizáciami treba podrobnejšie rozpracovať alternatívy k zaisteniu, predovšetkým pokiaľ ide o ženy a maloleté osoby bez sprievodu. Okrem toho treba zaistiť bezpečnosť migrantov a humanitárnych organizácií, ktoré pracujú v týchto centrách.

Ďalšou dôležitou otázkou je zabezpečenie voľného prístupu UNHCR a IOM k osobám, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, najmä k zraniteľným osobám.

Aby Komisia vyriešila tieto otázky, bude spolupracovať s líbyjskými orgánmi a príslušnými medzinárodnými organizáciami a, ak to bude vhodné, zintenzívni cielené financovanie.

Niekoľko osôb, ktoré vstúpili do Líbye a v súčasnosti sa tu nachádzajú, pricestovalo kvôli pracovným príležitostiam. Mnohí z nich tu uviazli vzhľadom na nestabilitu a stratu pracovných miest. Jedným z možných riešení ich situácie je podpora miestnej integrácie tam, kde je to možné. Bola spustená pilotná iniciatíva zameraná na stabilizáciu komunít v oblastiach postihnutých vnútorným vysídlením a tranzitom migrantov, ktorá by sa mala posilniť. Jej súčasťou by mala byť tvorba pracovných príležitostí pre osoby, ktoré potrebujú ochranu, aj vzhľadom na skutočnosť, že hostiteľské komunity takéto osoby ľahšie prijmú.

Mnoho iných migrantov má možno motiváciu vrátiť sa do svojej krajiny pôvodu, ak sa ich plány na zamestnanie sa v Líbyi alebo nádeje vycestovať do Európy nerealizujú. V takýchto prípadoch môže byť alternatívou asistovaný dobrovoľný návrat. EÚ vykonáva projekty zamerané na uľahčenie dobrovoľného návratu uviaznutých migrantov z Líbye do krajín ich pôvodu. V decembri 2016 bolo v rámci trustového fondu EÚ pre Afriku prijaté opatrenie v hodnote 20 miliónov EUR s cieľom posilniť riadenie migrácie a reagovať na urgentné potreby ochrany a neprijateľné straty na životoch migrantov. Tento projekt sa zameria na podporu migrantov v miestach vylodenia a v centrách, ako aj na zintenzívnenie humanitárnej repatriácie do krajiny pôvodu (z pôvodného cieľového počtu 5 000 migrantov) a reintegrácie. EÚ bude v spolupráci s líbyjskými orgánmi pracovať na tom, aby sa zabezpečili primerané bezpečnostné podmienky pre medzinárodné subjekty zapojené do aktivít asistovaného dobrovoľného návratu a je pripravená rýchlo rozšíriť túto činnosť, a to aj o doplnkové opatrenia v susedných krajinách podľa toho, ako sa podarí pôvodný projekt.

Príležitosti na reintegráciu v miestnych komunitách a na asistované dobrovoľné návraty by mohli byť doplnené o presídlenie, najmä pre najzraniteľnejšie osoby. EÚ s UNHCR preskúmavajú uskutočniteľnosť praktických krokov vedúcich k realizovaniu presídlenia osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, z Líbye smerom do členských štátov EÚ a k iným medzinárodným partnerom. Presídlenie môže pomôcť zabezpečiť riadny a bezpečný príchod osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, na územie štátov, do ktorých majú byť osoby presídlené. Takisto umožňuje bezpečnostné kontroly pred tým, ako sa osoba dostane na územie štátu, do ktorého má byť presídlená, a môže ísť o preukázanie solidarity s hostiteľskou krajinou s cieľom pomôcť jej zvládnuť veľké počty osôb, ktoré utekajú pred vojnou alebo prenasledovaním. Pre osoby, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, môže pôsobiť aj ako odradenie od vydania sa na nebezpečné cesty. Akúkoľvek pravdepodobnosť uskutočniteľnosti, konkrétne spôsoby a tempo takéhoto presídľovania by bolo potrebné preskúmať v úzkej spolupráci s líbyjskou vládou, medzinárodnými partnermi a v súlade s vývojom situácie v teréne. Takisto by sa vyžadovala pripravenosť členských štátov zúčastniť sa na presídľovaní z Líbye.

Okrem tohto, že sa v Líbyi bude presadzovať toto konkrétne opatrenie, mala by EÚ aj naďalej spolupracovať s krajinami v regióne s cieľom podporiť ich pri rozvoji ich azylových a migračných systémov počínajúc registráciou migrantov. Prispeje to aj k zlepšeniu ochranných a azylových systémov v regióne v súlade s cieľmi regionálneho programu ochrany a rozvoja severnej Afriky. To zas môže viesť k tomu, že členské štáty, ak sa splnia podmienky, uplatnia koncepciu bezpečnej tretej krajiny v acquis EÚ o azyle. Ustanovenia o bezpečnej tretej krajine sú kľúčovou zložkou účinného systému riadenia migračnej krízy a táto skutočnosť by sa mala zohľadňovať v prebiehajúcich diskusiách o reforme spoločného európskeho azylového systému, ako aj v budúcich diskusiách o politike EÚ v oblasti návratu a v rámci jej budúceho uplatňovania.

Okrem dôležitosti uskutočňovania informačných kampaní v krajinách pôvodu a pozdĺž migračných trás v Afrike, cielené informačné kampane sú potrebné aj v Líbyi, keďže poukazujú na riziká neregulárnych odchodov a na možnosť asistovaného dobrovoľného návratu. Tieto činnosti by sa mali zamerať najmä na horný koniec trasy a na južné regióny Líbye, keďže blízkosť pobrežia pre migrantov vo všeobecnosti predstavuje silnú motiváciu pokračovať v ceste.

Kľúčové činnosti: Spolupracovať s líbyjskými orgánmi, aby sa zabezpečilo, že sa zlepšia podmienky v centrách pre migrantov, a to s osobitným dôrazom na zraniteľné a maloleté osoby. Zintenzívniť v tomto smere spoluprácu s IOM a UNHCR, zintenzívniť spoluprácu s líbyjskými obcami a ich angažovanosť v podporovaní alternatívneho živobytia a v podporovaní odolnosti miestnych komunít hosťujúcich migrantov, podporovať budovanie kapacít líbyjských orgánov, pokiaľ ide o riadenie migrácie, v spolupráci s líbyjskými orgánmi podporovať medzinárodné organizácie ako UNHCR pri riešení situácie osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, vrátane možnosti presídlenia, podporovať IOM v jej práci pri zlepšovaní situácie migrantov v Líbyi a pri vykonávaní projektu asistovaných dobrovoľných návratov z Líbye a zvážiť jeho rozšírenie nad rámec pôvodného cieľa 5000 migrantov.

5. RIADENIE MIGRAČNÝCH TOKOV CEZ JUŽNÚ HRANICU

Keďže v Líbyi už je značný počet migrantov a vnútorne vysídlených osôb, kľúčom k zníženiu migračného tlaku je riadenie tokov novo prichádzajúcich osôb cez južnú hranicu. V tomto ohľade bude dôležitý úspech akčného plánu z Valletty a rámca partnerstva.

Na úrovni EÚ existuje rôzne úsilie, najmä misie spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky (SBOP) a projekty vykonávané v regióne, ktoré prispievajú k riešeniu tohto problému.