Švajčiarsko navrhlo zmenu dodatkov k dohode. V návrhu sa navrhuje znížiť úroveň ochrany vlka (Canis lupus) jeho presunutím z dodatku II (prísne chránené druhy živočíchov) do dodatku III (chránené druhy živočíchov – regulácia je možná). Zaradenie druhov zvierat do dodatku II alebo III vychádza z dostupných vedeckých údajov v čase rokovaní o dohode a zo zoznamov cicavcov, vtákov, obojživelníkov a plazov ohrozených v Európe, ktoré vypracoval Európsky výbor pre ochranu prírody a prírodných zdrojov v rámci Rady Európy. V rámci dohody neboli prijaté žiadne kritériá na ďalšie zaradenie druhov do zoznamov v dodatkoch alebo na ich vyradenie z týchto zoznamov.

Stály výbor je rozhodovacím orgánom dohovoru, ktorý má právomoc hodnotiť stav ochrany druhov a následne analyzovať ich zaradenie do dodatkov k dohovoru. Jeho funkcie sú uvedené v článkoch 13 až 15 dohody. Zasadá aspoň raz za dva roky a kedykoľvek, keď o to požiada väčšina zmluvných strán. Pre stály výbor sa stalo zvykom zasadať každý rok.

Cieľom Dohovoru o ochrane európskych voľne žijúcich organizmov a prírodných stanovíšť z roku 1979 (Bernský dohovor) (ďalej len „dohoda“) je chrániť európske voľne žijúce živočíchy a voľne rastúce rastliny a ich prirodzené biotopy, a to najmä tie, ktorých ochrana si vyžaduje spoluprácu viacerých štátov. Ide o medzivládnu dohodu, ktorá bola uzatvorená pod záštitou Rady Európy. Dohoda nadobudla platnosť 1. júna 1982. Európska únia je jej zmluvnou stranou od 1. septembra 1982. V súčasnosti má dohoda 51 zmluvných strán vrátane všetkých členských štátov EÚ.

V súčasnom návrhu Švajčiarska sa uvádza rovnaká argumentácia ako v návrhu z roku 2018. Vychádza z pozitívneho vývoja predmetného druhu v celej Európe a údajnej potreby harmonizácie stavu ochrany podľa dohovoru z dôvodu existujúcich výhrad niektorých zmluvných strán, pokiaľ ide o prísny stav ochrany vlka. Ak by bol návrh prijatý, v skutočnosti by viedol k najnižšiemu stavu ochrany populácií vlka v celej Európe bez ohľadu na ich odlišný stav ochrany a trendy na celom území zmluvných strán a v biogeografických regiónoch.

Od roku 2018 sú k dispozícii aktualizované informácie o stave ochrany tohto druhu.

Najnovšie posúdenia podľa kritérií Červenej knihy IUCN pochádzajú z roku 2018. Z deviatich prevažne cezhraničných populácií vlka v Európskej únii a jej susediacich krajinách len tri patria k „najmenej ohrozeným“, zatiaľ čo šesť je „zraniteľných“ alebo „takmer ohrozených“. Západoalpská a stredoalpská populácia, ktorá sa vyskytuje vo Švajčiarsku, a škandinávska populácia, ktorá sa vyskytuje v Nórsku, patria podľa hodnotenia Červenej knihy IUCN medzi „zraniteľné“ populácie.

Okrem toho z posúdenia stavu ochrany vlka na úrovni EÚ z roku 2020 na základe správ predložených členskými štátmi vyplýva, že tento druh má naďalej nepriaznivý-nedostatočný stav ochrany v šiestich zo siedmich biogeografických regiónov EÚ. Hoci sa populačné a výskytové trendy vo všeobecnosti zlepšujú, čo poukazuje na to, že tento druh rekolonizuje časti svojej historickej oblasti výskytu, vo väčšine členských štátov a biogeografických regiónov ešte nedosiahol priaznivý stav ochrany. Tento druh je naďalej vystavený významným hrozbám a tlakom vrátane vysokej miery úmrtnosti spôsobenej ľudskou činnosťou (konkrétne v dôsledku pytliactva).

V roku 2021 boli k dispozícii aj výsledky podávania správ podľa rezolúcie č. 8 (2012) Bernského dohovoru. Podávanie správ o stave ochrany za obdobie 2013 – 2019 bolo vo fáze testovania a nie všetky zmluvné strany sa doň zapojili. Švajčiarsko a Nórsko, ktoré sú krajinami výskytu cezhraničných populácií vlka prechádzajúcich aj do členských štátov EÚ, svoje správy zaslali. Vo Švajčiarsku má vlk v prípade kontinentálneho biogeografického regiónu, ktorý je jedným z dvoch biogeografických regiónov krajiny, nepriaznivý-nedostatočný stav ochrany. Nórsko oznámilo neznámy stav ochrany tohto druhu v oboch svojich biogeografických regiónoch.

Európska únia plne uznáva problémy spolužitia vlkov a ľudí, ktoré sú následkom obnovy počtu vlkov a oblastí ich výskytu. Tieto problémy si vyžadujú obozretnosť a nepretržité monitorovanie situácie. Na základe výsledkov takéhoto monitorovania bude možno potrebné zvážiť ďalšie opatrenia vrátane hodnotenia súčasného rámca na ochranu vlkov. Európska únia situáciu posúdi, pričom zohľadní výsledok nadchádzajúceho zasadnutia stáleho výboru. V tejto fáze však vzhľadnom na uvedené najnovšie údaje nie je návrh Švajčiarska znížiť stav ochrany vlka v celej Európe z vedeckého hľadiska, ani z hľadiska ochrany opodstatnený. Návrh takisto nie je v súlade so súčasným stavom právnej ochrany tohto druhu priznaným v prílohe IV k smernici o biotopoch. Hlavný cieľ Bernského dohovoru i smernice o biotopoch, ktorým je zabezpečiť obnovu a ochranu druhov v priaznivom stave ochrany, nie je dosiahnutý. Prísny štatút právnej ochrany sa javí ako potrebný na podporu úsilia o odstránenie hlavných hrozieb pre tento druh. Existujúci právny rámec umožňuje prebiehajúcu obnovu druhu a poskytuje zmluvným stranám potrebné nástroje na riešenie konkrétnych problémov vrátane možnosti vydávať výnimky podľa článku 9 dohovoru (a článku 16 smernice o biotopoch) v súlade s požadovanými podmienkami.

Návrhom Švajčiarska by sa harmonizovala ochrana vlka podľa Bernského dohovoru tým, že by sa všade uplatňoval najnižší stav ochrany. Vzhľadom na najnovšie posúdenia stavu ochrany sa odporúča posilniť medzinárodnú spoluprácu medzi zmluvnými stranami, ktoré zdieľajú cezhraničné populácie vlkov, čo by potenciálne mohlo viesť k zrušeniu existujúcich výhrad a k lepšej koordinácii úsilia v oblasti ochrany a riadenia. Treba poznamenať, že Švajčiarsko a Nórsko nevzniesli žiadnu výhradu, a preto neexistuje nesúlad medzi stavom právnej ochrany vlka v týchto krajinách a v členských štátoch, s ktorými populácie vlka zdieľajú.

Vzhľadom na najnovšie dostupné vedecké údaje a v súlade so súčasným právnym rámcom EÚ by preto Európska únia mala hlasovať proti návrhu Švajčiarska na presunutie vlka (Canis lupus) z dodatku II „prísne chránené druhy živočíchov“ do dodatku III „chránené druhy živočíchov“ k dohode. Vývoj populácie vlka a problémy, ktoré sú následkom spolužitia vlkov a ľudí, bude však naďalej monitorovať.

3.2.Zmeny rokovacieho poriadku stáleho výboru

V rokoch 2020 a 2021 sa stály výbor dohody v dôsledku pandémie COVID-19 stretával prostredníctvom online platformy. Skúsenosti boli pozitívne, ale odhalili potrebu prispôsobiť existujúce pravidlá, nástroje a rozhodovacie procesy dohody novým pracovným metódam a potrebám. Sekretariát v spolupráci s predsedníctvom Bernského dohovoru navrhol niekoľko zmien rokovacieho poriadku stáleho výboru [TPVS/Inf(2022)29] vypracovaného v súlade s článkom 13.6 dohody.

Okrem menších redakčných zmien navrhnutých v záujme presnosti a konzistentnosti jazyka navrhované zmeny zahŕňajú:

·Pravidlo 1 – Zasadnutia: zavedenie možnosti virtuálnych zasadnutí na diaľku a usporiadanie hlasovania elektronickými prostriedkami,

·Pravidlo 2 – Zvolanie zasadnutia: skrátenie lehoty na zvolanie zasadnutia stáleho výboru (z dvoch mesiacov) na šesť týždňov,

·Pravidlo 6 – Dokumentácia: objasnenie používania informačných technológií na zostavovanie a zasielanie podkladov na zasadnutie zmluvným stranám, okrem iného aj na účely písomného postupu alebo zjednodušeného písomného postupu,

·Pravidlo 7 – Kvórum: objasnenie toho, čo predstavuje kvórum (viac ako polovica zmluvných strán),

·Pravidlo 8 – Hlasovanie: objasnenie spôsobov hlasovania a hlasovania písomným postupom,

·Pravidlo 18 – Predseda: objasnenie postupu hlasovania a väčšiny pri voľbe členov predsedníctva v prípade, že sa vyžaduje tretie kolo hlasovania,

·Pravidlo 19 – Predsedníctvo: zahrnutie požiadavky na kvórum v prípade rozhodnutí predsedníctva a zahrnutie ustanovenia 19c, ktorým sa objasňujú osobitné funkcie predsedníctva,

·Dodatok 1 o pravidlách uplatniteľných na hodnotenia priamo na mieste: zahrnutie požiadavky, aby sa zmluvná strana a sťažovateľ dohodli na odborníkovi vymenovanému pre danú misiu a na mandáte, ktorý bol pre ňu určený, ako aj požiadavky, aby hostiteľská krajina hradila náklady na miestnu dopravu, tlmočenie a preklad dokumentov,