SK Úradný vestník Európskej únie C 232/14

Výhľadové stanovisko Výboru regiónov „Budúcnosť kohéznej politiky“

(2010/C 232/03)

I. POLITICKÉ ODPORÚČANIA

VÝBOR REGIÓNOV

Úvod

1. víta skutočnosť, že Európska komisia štvrtou správou o hospodárskej a sociálnej kohézii z mája 2007, Zelenou knihou o územnej súdržnosti zo septembra 2008, správou F. Barcu z apríla 2009 ako aj svojimi správami o pokroku v oblasti hospodárskej a sociálnej kohézie začala včas výmenu názorov o budúcej podobe európskej kohéznej politiky po roku 2013;

2. je potešený, že ho Európska komisia požiadala o prieskumné stanovisko o tom, ako môže kohézna politika zostať účinným nástrojom pre harmonický a trvalý rozvoj Európskej únie a akým spôsobom môže čeliť budúcim výzvam pri realizácii politiky EÚ v jednotlivých oblastiach;

3. zdôrazňuje, že podľa ustanovení Lisabonskej zmluvy musí naďalej prvoradým cieľom EÚ aj v budúcnosti zostať politika zameraná na posilnenie hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti s cieľom podnietiť harmonický rozvoj únie ako celku. Osobitným cieľom je však znižovať rozdiely v miere rozvoja rôznych regiónov a zaostávanie najviac znevýhodnených oblastí. Spomedzi príslušných regiónov je potrebné venovať osobitnú pozornosť vidieckym oblastiam, oblastiam postihnutým priemyselnými zmenami, oblastiam, ktoré musia znášať vážne a trvalé prírodné alebo demografické nevýhody, ako napríklad najsevernejším regiónom s veľmi nízkou hustotou zaľudnenia, ako aj ostrovným, pohraničným a horským regiónom. Zohľadniť treba aj problémy dlhodobej chudoby v mestských častiach malých i veľkých miest;

4. preto zastáva názor, že európska kohézna politika sa do budúcnosti musí vyvíjať tak, aby sa aj naďalej zamerala na pomoc pri trvalo udržateľnom prekonávaní zaostávania v rozvoji, zlepšenie udržateľného rastu a zamestnanosti v regiónoch Európy, na podporu sociálneho začlenenia a konkurencieschopnosti vo všetkých členských štátoch a regiónoch, zachovanie subsidiarity a financovateľnosti a ďalšie zlepšovanie účinnosti politiky Spoločenstva;

5. vyjadruje názor, že diskusia o budúcnosti európskej kohéznej politiky musí predchádzať diskusii o revízii európskeho finančného rámca, pričom politické ciele musia byť stanovené pred tým, ako budú určené prostriedky, ktoré sa vyčlenia na ich dosiahnutie. Otázky týkajúce sa finančného rámca kohéznej politiky v budúcnosti nie sú predmetom tohto stanoviska. Tieto otázky je potrebné objasniť v rámci plánovanej revízie finančného rámca a rokovaní o nasledujúcom finančnom výhľade. Výbor regiónov sa však už dnes zasadzuje za to, aby aj v budúcnosti bola značná časť rozpočtových prostriedkov EÚ vyčlenená na činnosti štrukturálno-politickej podpory v regionálnych a miestnych orgánoch;

Výzvy pre kohéznu politiku po roku 2013

6. stotožňuje sa s názorom Európskej komisie, že v súvislosti s hospodárskou, sociálnou a územnou súdržnosťou sa vynárajú nové výzvy, ktoré bude potrebné riešiť s prihliadnutím na konkrétne podmienky rozvoja, dostupné zdroje a stratégie rozvoja príslušného územia. Základnou črtou regionálnej a štrukturálnej politiky je prispôsobenie sa meniacim sa problémom a príležitostiam. Výbor regiónov je preto presvedčený, že regionálna úroveň môže s pomocou komunálnych aktérov prispieť osobitným spôsobom k riešeniu výziev, ako je zmena klímy, istota z hľadiska energetickej politiky, demografický vývoj alebo globalizácia – a to v úzkej spolupráci s úsilím vyšších úrovní. Dôležité je, aby sa uplatňovali zásady viacúrovňového riadenia a aby jednotlivé úrovne verejnej správy navzájom spolupracovali;

7. poukazuje na skutočnosť, že tieto výzvy sčasti súvisia aj s kohéznou politikou, keď prispievajú k zväčšeniu hospodárskych a sociálnych rozdielov medzi európskymi regiónmi. Preto by sa malo preskúmať, do akej miery je potrebné vo väčšej miere pri stanovovaní kohéznej politiky zohľadniť aj nové výzvy. Zároveň by bolo potrebné preskúmať, či by týmto výzvam nebolo možné čeliť prostredníctvom právnej úpravy alebo všeobecných politických procesov;

8. zdôrazňuje, že európska kohézna politika môže prispieť aj k zvládnutiu nových výziev tým, že zlepšuje konkurencieschopnosť a atraktivitu regiónov. Už teraz napríklad prispieva k ochrane klímy, odstráneniu rôznych následkov spôsobených zmenou klímy a bezpečnosti dodávok energie tým, že podporuje ekologické inovácie, opatrenia na zvýšenie energetickej účinnosti a rozvoj obnoviteľných zdrojov energie. Európska štrukturálna politika už v minulosti dokázala vďaka svojej pružnosti čeliť novým výzvam, a aj naďalej je toho schopná;

9. ani vzhľadom na nové výzvy nepociťuje zásadnú potrebu vytvárať nové štrukturálno-politické nástroje alebo formulovať nové, dodatočné ciele. Aj v kontexte nových výziev je potrebný hlavný štrukturálno-politický cieľ, ktorým je zvýšenie konkurencieschopnosti a zamestnanosti vo všetkých európskych regiónoch a urýchlenie konvergencie doteraz zaostávajúcich regiónov. Na tento účel je však potrebné používať prostriedky z európskych štrukturálnych fondov vo všetkých európskych regiónoch aj po roku 2013, s cieľom zabezpečiť hospodársku a sociálnu súdržnosť a obmedziť územné rozdiely medzi regiónmi EÚ a v rámci nich;

10. podporuje tým aj zámer územnej agendy EÚ a centrálne výsledky diskusie o zelenej knihe o územnej súdržnosti, podľa ktorých sú integrované, regionálne rozvojové stratégie orientované na potenciál sľubné nástroje zamerané na väčšiu súdržnosť v Európe. Európa si vzhľadom na nadchádzajúce výzvy nemôže dovoliť upustiť od spoločnej orientácie politiky, ktorá sa realizuje na rôznych úrovní a v rôznych oblastiach. Len prostredníctvom zosúladenej spolupráce európskej, národnej a regionálnej politiky možno účinne čeliť novým výzvam;

11. preto sa zasadzuje za to, aby sa dôkladne prehodnotilo, ako možno – okrem ostatných nástrojov – čo najúčinnejšie využiť aj nástroje štrukturálnych fondov EÚ, a to najmä na chopenie sa príležitostí, ktoré nové výzvy ponúkajú, ako napríklad rýchlejšie vzájomné zblíženie Európy, či dosiahnutie vyššej konkurencieschopnosti Európy vo svete a transformácia na hospodárstvo s nízkymi emisiami CO2. Toto hodnotenie by sa malo zaoberať aj vzťahmi medzi kohéznou politikou a Lisabonskou stratégiou na obdobie 2007 – 2013 a otázkou, či malo rozdeľovanie prostriedkov zo štrukturálnych fondov na základe cieľov tejto stratégie vplyv na súdržnosť. Vďaka takémuto prehodnoteniu by sa prípadne mohli preorientovať strategické usmernenia kohéznej politiky;

12. konštatuje, že štrukturálne fondy EÚ v prebiehajúcom programovom období 2007 – 2013 už v značnej miere prispeli k realizácii Lisabonskej stratégie tým, že regióny vo väčšej miere zahrnuli do jej realizácie. Považuje preto za potrebné využiť potenciál európskej štrukturálnej politiky aj na realizáciu obnovenej Lisabonskej stratégie a zachovať orientáciu kohéznej politiky na ciele obnovenej Lisabonskej stratégie a zároveň zachovať pôvodný cieľ kohéznej politiky, ktorým je vyrovnávanie rozdielov v rozvoji medzi menej rozvinutými oblasťami a zvyškom EÚ. Účinnosť a pôsobenie kohéznej politiky do značnej miery závisí od konkrétnych makroekonomických podmienok. Priaznivé hospodársko-politické rámcové podmienky, ktoré podporujú konkurencieschopnosť a zamestnanosť v regiónoch, sú dôležité na dosiahnutie samostatného hospodárskeho rastu v regiónoch. Kohézna politika sa v tejto súvislosti považuje za najdôležitejšiu korigujúcu politiku zameranú na zvýšenie konkurencieschopnosti zaostávajúcich regiónov;

13. zdôrazňuje, že účinnosť a pôsobenie kohéznej politiky do značnej miery závisí od hospodárskej situácie. Podpora priaznivých hospodárskych podmienok, konkurencieschopnosti a zamestnanosti v regiónoch má kľúčový význam pre dosiahnutie sebestačného hospodárskeho rastu v regiónoch. Kohézna politika sa v tejto súvislosti považuje za najdôležitejšiu korigujúcu politiku na zvýšenie konkurencieschopnosti zaostávajúcich regiónov;

14. podporuje preto konštatovanie uvedené v oznámení Európskej komisie k stratégii Európa 2020, že hospodárska, sociálna a územná súdržnosť aj naďalej ostane hlavnou prioritou stratégie Európa 2020. Kohézna politika a štrukturálne fondy nie sú len dôležitými nástrojmi politiky Únie, ale aj rozhodujúcimi katalyzátormi pre realizáciu inovatívneho, udržateľného a integrovaného rastu v členských štátoch a ich regiónoch. Stimulácia úzkeho prepojenia hospodárskych, sociálnych a ekologických cieľov je nevyhnutným predpokladom úspechu tejto stratégie. Navrhnuté hlavné iniciatívy však v žiadnom prípade nesmú obmedzovať európsku kohéznu politiku. Štrukturálne fondy musia byť i naďalej schopné ponúknuť integrované riešenie problémov na regionálnej úrovni a nesmú sa obmedziť len na splnenie podmienok v jednotlivých sektoroch;

15. zdôrazňuje, že európska kohézna politika vo významnej miere prispieva k podpore sociálnej súdržnosti, ako aj k zníženiu sociálnych rozdielov v Európskej únii. Výbor regiónov preto poukazuje na skutočnosť, že práve vzhľadom na dosah finančnej a hospodárskej krízy v sociálnej oblasti musí byť politika v oblasti sociálnej súdržnosti formovaná v súlade s hospodárskou a územnou súdržnosťou a toto vzájomné prepojenie sa nesmie zanedbať ani v budúcnosti. Treba však prihliadať na skutočnosť, že kohézna politika musí byť dlhodobou politikou, ktorá by však mala byť schopná reagovať aj na dočasné zmeny vyvolané zhoršením hospodárskej situácie;

16. je presvedčený, že v dôsledku vplyvu finančnej a hospodárskej krízy na trh práce nadobudne európska stratégia súdržnosti zameraná na vytváranie pracovných miest v budúcnosti ešte väčší význam. Na realizáciu tejto stratégie je nevyhnutný Európsky sociálny fond (ESF), ktorý je najdôležitejším nástrojom podpory v oblasti trhu práce a zamestnanosti v Spoločenstve. ESF sa musí aj v budúcnosti zachovať ako finančný nástroj slúžiaci cieľom sociálnej súdržnosti v rámci kohéznej politiky. Okrem toho je potrebné zachovať integrovaný prístup k využívaniu štrukturálnych fondov v európskych regiónoch. ESF musí disponovať dostatočným množstvom finančných prostriedkov, aby bolo možné spoľahlivo dosiahnuť ciele Spoločenstva v oblasti trhu práce a zamestnanosti, ako aj v oblasti sociálneho začlenenia;

17. zastáva názor, že osobitnú hodnotu európskej kohéznej politiky treba merať na základe jej výsledkov, a poukazuje v tejto súvislosti na stanovisko Výboru regiónov týkajúce sa pákového efektu kohéznej politiky. Európske štrukturálne fondy sú dôležitým nástrojom, ktorý má všetkým regiónom poskytnúť možnosť využiť vlastný vnútorný potenciál rozvoja na dosiahnutie trvalo udržateľného rastu, zamestnanosti a blahobytu. Programy zamerané na spoločné európske priority sú založené na zosúladených rozvojových stratégiách a vykonávajú sa na decentralizovanej úrovni. Tým výrazne prispievajú k uvoľneniu potenciálu rastu v miestnych a regionálnych orgánoch;

18. konštatuje, že zo širokej škály úspechov európskej kohéznej politiky je nevyhnutné vyzdvihnúť stimuly pre výskum a inováciu, ako aj pre služby náročné na znalosti. Mnohé projekty dôležité pre rozvoj štruktúry – najmä v oblasti vedecko-technickej infraštruktúry a rozvoja inovačných prístupov v oblasti trhu práce a politiky zamestnanosti – bolo možné realizovať v zaostávajúcich i v ostatných európskych regiónoch len prostredníctvom dotácií zo štrukturálnych fondov EÚ. V celej Európe sa tak zrealizovalo už množstvo projektov, ktoré najlepšie ilustrujú prínos dotácií zo štrukturálnych fondov EÚ. Regionálne zameraná kohézna politika je – okrem európskej podpory excelentnosti – ďalším prvkom, ktorý zabezpečuje, že európska inovačná politika rozvinie v dostatočnej miere svoj vplyv potrebný na to, aby sa stratégia Európa 2020 stala úspešnou. V snahe maximalizovať a posilniť dosah a výsledky výskumu a inovácie v regiónoch by sa mal vyzdvihnúť význam koordinácie programov a nástrojov financovania politiky zameranej na výskum a vývoj, ako aj kohéznej politiky;

19. zároveň poukazuje na skutočnosť, že európske štrukturálne fondy nepôsobia len priamo, prostredníctvom rozdelených dotácií. Podstatnou mierou prispievajú aj k tomu, že sa regionálne a štrukturálno-politické stratégie aktérov konajúcich na rôznych úrovniach verejnej správy zameriavajú na spoločné ciele. Výbor regiónov je preto presvedčený, že sa tým podstatne zvýši celková účinnosť využitia európskych, štátnych, regionálnych a komunálnych prostriedkov určených na hospodársku, sociálnu a územnú súdržnosť. Systém viacúrovňového riadenia s decentralizovanou zodpovednosťou za programy v oblastiach podpory zabezpečuje, že Európa sa bude snažiť dosiahnuť spoločné ciele pomocou koherentných opatrení, a zároveň vytvorí priestor pre regionálne a miestne zameranie. V tom podľa Výboru regiónov spočíva prínos európskej štrukturálnej politiky, ktorý presahuje rámec finančnej solidarity;

20. zastáva názor, že prebiehajúce kontinuálne následné hodnotenie posledného programového obdobia a blížiace sa strednodobé hodnotenie by sa mali využiť na to, aby sa poukázalo na pozitívny vplyv a potenciál podpory zo štrukturálnych fondov;

Zásady kohéznej politiky po roku 2013

21. súhlasí s konštatovaním v správe F. Barcu, že štrukturálna politika sa musí zosúladiť s nadradenými cieľmi Európskej únie, ktorými sú zvýšenie rastu a blahobytu, zlepšenie súdržnosti a zachovanie mieru, a nazdáva sa, že túto politiku treba ďalej presadzovať vo všetkých európskych regiónoch, pričom osobitná pozornosť by sa mala venovať menej rozvinutým regiónom. Štrukturálna politika predstavuje nosný pilier európskeho integračného procesu a umožňuje, aby sa občania identifikovali s európskym projektom. Vzorec pre budúcu európsku kohéznu politiku by preto mohol byť takýto: európske programy podpory so strategicky stanovenými rámcami plus regionálne a miestne kompetencie na riešenie problémov rovná sa hospodárska, sociálna a územná súdržnosť;

22. považuje za užitočné zamyslieť sa nad metódou, ktorá by hodnotila objem emisií CO2 projektov financovaných zo štrukturálnych fondov. Predovšetkým odporúča, aby sa v budúcnosti pri plánovaní sledoval cieľ nulovej bilancie emisií uhlíka. Celkové investície by nemali spôsobiť ďalšie emisie skleníkových plynov. Niektoré členské štáty sa už rozhodli, že budú toto pravidlo uplatňovať.

23. v tejto súvislosti poukazuje na skutočnosť, že decentralizovaný prístup kohéznej politiky sa osvedčil a mal by zostať naďalej zachovaný. Takisto by bolo potrebné preskúmať, ktoré postupy by sa dali zjednodušiť, aby sa odbúrala byrokracia pri spravovaní kohéznej politiky;

24. zasadzuje sa za diferencovaný koncept využívania starostlivo vybraných ukazovateľov, ktoré by mali určitú výpovednú hodnotu v hodnotení kohéznej politiky, čo by malo umožniť dosiahnuť cielené využitie prostriedkov a odhaliť vplyv štrukturálnej politiky v plnom rozsahu;

25. poukazuje na skutočnosť, že aj ostatné oblasti politiky EÚ majú vplyv na hospodársku, sociálnu a územnú súdržnosť, a preto by mali zohľadňovať aj ciele kohéznej politiky. Vyzýva Európsku komisiu, aby vopred uskutočnila štúdie o územnom dosahu legislatívnych či nelegislatívnych návrhov v oblastiach, ktoré majú jasný územný rozmer (verejné služby, doprava, energetika, životné prostredie, hospodárska súťaž, poľnohospodárstvo a pod.). Okrem toho žiada Európsku komisiu, aby tomuto aspektu venovala pri vypracúvaní 5. správy o hospodárskej, sociálnej a územnej kohézii osobitnú pozornosť. Výbor regiónov pritom výslovne víta snahu Komisie lepšie prepojiť kohéznu politiku s ostatnými politikami, ktoré majú zjavný územný dosah, a dosiahnuť synergické efekty;

26. kohéznu politiku EÚ vníma aj v úzkej vecnej súvislosti s ustanoveniami EÚ o štátnej pomoci a ustanoveniami o službách všeobecného hospodárskeho záujmu. Reforma kohéznej politiky EÚ by preto mala byť spojená aj s preskúmaním právnych predpisov EÚ o štátnej pomoci. Práve v prípade globálne si konkurujúcich lokalít a investícií do priemyselných odvetví budúcnosti môže vzniknúť potreba hľadať diferencované riešenia. Pokiaľ ide o služby všeobecného hospodárskeho záujmu, vyzýva Komisiu, aby ako nový právny základ použila článok 14 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, a to najmä na overenie súladu mechanizmov financovania týchto služieb s príslušnými predpismi Spoločenstva;

27. zdôrazňuje, že sa osvedčila zásada partnerstva a s tým súvisiace začlenenie hospodárskych a sociálnych partnerov a iných aktérov na regionálnej a miestnej úrovni do všetkých štádií prideľovania finančných prostriedkov zo štrukturálnych fondov s cieľom dosiahnuť lepšie prijatie a cielenosť intervencií. Navrhuje v tejto súvislosti vo väčšej miere podporovať medziregionálnu výmenu osvedčených postupov na upevnenie partnerstva. Podrobnejšie právne ustanovenia v súvislosti s vytváraním partnerstiev na európskej úrovni však Výbor regiónov nepovažuje za potrebné;

28. uznáva, že je potrebné vždy znovu skúmať účinnosť a efektívnosť európskej kohéznej politiky, najmä v kontexte znižujúceho sa množstva finančných prostriedkov. V tejto súvislosti vníma ako ďalšie príležitosti na uplatňovanie kohéznej politiky získanie väčšie množstva finančných prostriedkov zo súkromných zdrojov. Využívanie súkromných zdrojov v oblasti kohéznej politiky by však v každom prípade malo ostať vždy len stimulom a nemalo by byť nikdy náhradou;

29. v tejto súvislosti zdôrazňuje, že v tých oblastiach, kde je to vhodné treba zjednodušiť využívanie revolvingových fondov v rámci kohéznej politiky, a tým vo väčšej miere ako doteraz vsádzať pri uplatňovaní kohéznej politiky na úverové nástroje. V tejto súvislosti oceňuje úlohu Európskej investičnej banky a nástrojov ako JEREMIE a JASPERS pri rozvoji a realizácii programov štrukturálnych fondov založených na poskytovaní úverov;

30. zasadzuje sa za dôsledné uplatňovanie zásad subsidiarity a proporcionality v kohéznej politike. Tieto zásady sa však nesmú obmedziť len na úvahy o efektívnosti. Doterajší decentralizovaný systém európskej kohéznej politiky, kedy sa operatívne programy vytvárali na štátnej a regionálnej úrovni v partnerskom dialógu s Komisiou a za realizáciu týchto operatívnych programov zodpovedali štátne, regionálne a miestne orgány, sa osvedčila. Preto tento systém treba zachovať a ďalej rozvíjať v záujme posilnenia regionálnej a miestnej zodpovednosti pri operatívnom uplatňovaní európskej kohéznej politiky;

31. výslovne víta skutočnosť, že štrukturálna politika EÚ bola počas programového obdobia 2007 – 2013 riadená strategickejšie. Riadenie zamerané na dosiahnutie cieľov namiesto uplatňovania pravidiel oprávnenosti regiónom umožňuje vybrať vhodné nástroje a opatrenia, a v prípade potreby ich aj prispôsobiť bez toho, aby to negatívne ovplyvnilo koherenciu cieľov celej EÚ;

32. ďalej opätovne zdôrazňuje, že je potrebné lepšie koordinovať aktivity zamerané na rozvoj vidieka v rámci 2. piliera SPP s regionálnou politikou, aby sa rozvoj vidieka a miest lepšie dopĺňali. Táto koordinácia by mohla viesť k vytvoreniu európskeho strategického rámca vo forme strategických usmernení Spoločenstva, ktoré by boli spoločné pre štrukturálne fondy aj EPFRV;

33. je presvedčený, že predkladanie správ a kontroly dôsledne zamerané na európske strategické ciele slúžiace na hodnotenie pokroku a overovanie spoľahlivosti postupov kontroly a auditu používaných v jednotlivých členských štátoch by vzhľadom na cieľ vykonávať menej, ale lepších kontrol, spolu s prehľadným a stabilným systémom kontroly v plnej miere spĺňali požiadavky prístupu strategického riadenia. Bolo by tak možné predísť zbytočným administratívnym výdavkom;

34. zastáva názor, že v prípade Európskeho fondu regionálneho rozvoja (EFRD) a Európskeho sociálneho fondu (ESF) sa osvedčili aj zavedené programy financované z jedného fondu. V porovnaní s predchádzajúcimi programami založenými na financovaní z viacerých fondov sa vďaka zásade financovania z jedného fondu podstatne zjednodušili povoľovacie postupy, ako aj postupy na zmenu a doplnenie. Prostredníctvom regulácie, na základe ktorej bolo do určitej miery možné v programoch realizovať aj opatrenia financované z ostatných fondov, sa vytvorila aj potrebná flexibilita. Koordináciu medzi fondmi a ich operatívnymi programami treba naďalej zlepšovať, pričom celkovým cieľom je dosiahnuť, aby sa ESF a EFRD na miestnej a regionálnej úrovni lepšie dopĺňali;

35. zdôrazňuje stálu požiadavku znížiť byrokraciu a dôsledne zjednodušiť administratívne úkony pri prideľovaní, využívaní, vyúčtovaní a kontrole finančných prostriedkov zo štrukturálnych fondov EÚ. Malo by to platiť aj pre ustanovenia budúcich programových období;

36. konštatuje, že v tomto programovom období boli sprísnené požiadavky na systém uplatňovania a predpisy v oblasti finančnej kontroly. Plánované zjednodušenia mali sčasti presne opačný efekt. Tým vznikla nadmerná záťaž. Následné hodnotenie okrem toho ukazuje, že trpí účinnosť rozvojovej práce. Výbor regiónov sa preto zasadzuje za jednoduchý a transparentný, ale účinný kontrolný postup. Z hľadiska výboru nie je potrebné kontrolovať počas každého programového obdobia podrobne zhodu daného postupu. Uznanie osvedčených národných predpisov v oblasti financovania by malo byť postačujúce. Na účely zjednodušenia je potrebné preskúmať aj štruktúru kontrolných orgánov, normy v oblasti kontroly a zadefinovať a zistiť mieru chýb. Opakované ustanovenie právnych predpisov a noriem so spätnou platnosťou vedie ku komplikáciám, podstatne sťažuje riadnu správu a musí sa v budúcnosti zrušiť. Jednou z ďalších možností by bolo v budúcnosti preštudovať uplatňovanie všeobecnej zásady proporcionality, ktorou by sa požiadavky v oblasti kontroly prispôsobili veľkosti projektov financovaných zo štrukturálnych fondov;

37. poukazuje na to, že vďaka tomu, že podľa ustanovení novej Lisabonskej zmluvy nesú aj členské štáty zodpovednosť za plnenie rozpočtu EÚ, sa prípadne môžu objaviť nové možnosti zjednodušenia. Navrhuje, aby sa ďalšie zjednodušenie dosiahlo tým, že Komisia preskúma postupy auditu v členských štátoch a zistí, či sa dajú dosiahnuť „dohody o dôvere“ s regiónmi, ktoré by pomohli zabrániť duplicite pri auditoch. Na malé projekty by sa mala uplatňovať zásada primeranosti ustanovení, aby sa zmenšila náročnosť;

Budúca architektúra kohéznej politiky po roku 2013

38. víta skutočnosť, že štrukturálna politika EÚ dokázala od roku 2000 tým, že sa vzdala veľkého množstva pôvodných cieľov a veľkého počtu špecifických iniciatív Spoločenstva, zreformovať systém finančnej podpory tak, že sa dosiahol pokrok v oblasti transparentnosti a zjednodušenia. Tento výsledok by sa nemal spochybňovať;

39. zastáva názor, že zameranie na malý počet cieľov, zapojenie všetkých európskych regiónov pri osobitnom zohľadnení zaostávajúcich regiónov a rozdelenie právomocí medzi jednotlivé úrovne, pričom za decentralizovaný rozvoj programov a ich realizáciu zodpovedajú regióny, sa v zásade osvedčilo;

40. považuje však za nevyhnutné, aby sa prostredníctvom európskej kohéznej politiky aj naďalej zlepšovala hospodárska, sociálna a územná súdržnosť v Spoločenstve, ako aj jeho konkurencieschopnosť, a tým sa zabezpečil udržateľný hospodársky rast, vysoká zamestnanosť a sociálne začlenenie a kvalita a účinnosť verejných služieb. Zdôrazňuje zároveň, že je potrebné zabezpečiť, že sa so všetkými regiónmi bude zaobchádzať rovnako, bez ohľadu na to, v ktorom štáte sa nachádzajú. Kohézna politika je kľúčom k miestnej a regionálnej angažovanosti občanov v celkových politických stratégiách EÚ;

41. zastáva názor, že európska kohézna politika sa do značnej miery stala aj politikou zameranou na podporu inovácie, konkurencieschopnosti a rastu, a tým aj trvalej zamestnanosti;

42. súhlasí s hodnotením Komisie, že osobitným ťažiskom európskej kohéznej politiky musí zostať podpora procesu hospodárskej obnovy v slabších regiónoch nových členských štátoch. Z tohto dôvodu sa zasadzuje za príslušnú koncentráciu nástrojov kohéznej politiky na tieto členské štáty a regióny. Kohézna politika by pritom mala napomáhať využiť možnosti, ktoré poskytuje vnútorný trh a európska integrácia. Je však potrebné zabrániť tomu, aby sa kohézna politika EÚ stala len akýmsi nástrojom na transfer prostriedkov;

43. domnieva sa, že na poslnenie súdržnosti v Európe bude aj v budúcnosti potrebné vyčleňovať najväčšiu časť prostriedkov z európskych štrukturálnych fondov na použitie v regiónoch, ktorých rozvoj zaostáva, aby sa dosiahol ďalší pokrok pri odstraňovaní najväčších regionálnych rozdielov. Na určenie regiónov, ktorých rozvoj zaostáva, sa osvedčila doterajšia prahová hodnota 75 % hrubého domáceho produktu na obyvateľa v pomere k priemeru EÚ na úrovni programu NUTS-II ako vymedzujúce kritérium na výber oblastí, do ktorých budú smerovať dotácie. Na hodnotenie kohéznej politiky by sa mali nájsť ukazovatele na nižšej úrovni ako NUTS-II, ktoré lepšie vyjadrujú regionálne osobitosti a situáciu v regiónoch;

44. zasadzuje sa za to, aby aj regióny, ktoré už nespĺňajú podmienky poskytovania maximálnej výšky podpory mohli získať podporu prostredníctvom spoľahlivých a primeraných celoplošných nástrojov podpory, ktoré by boli prispôsobené konkrétnej situácii týchto regiónov, aby mohli dlhodobo zmobilizovať existujúci potenciál, aj v záujme celej EÚ. Len tak bude možné zabezpečiť, aby doterajšie úspechy podpory zo štrukturálnych fondov v týchto oblastiach pretrvali. Pre tieto regióny (vrátane regiónov postihnutých tzv. štatistickým efektom) je preto potrebné naplánovať primerané a spravodlivé prechodné ustanovenia v rámci cieľa konvergencie, aby sa zabránilo náhlemu prerušeniu podpory pri prekročení prahu 75 %, a príslušné regióny mali určitú istotu a tak mohli ďalej zvyšovať svoju konkurencieschopnosť. Regiónom, ktoré už nebudú patriť pod konvergenčný cieľ, by v každom prípade mala byť zaručená finančná pomoc, a to bez ohľadu na štruktúru a ciele regionálnej politiky v budúcnosti;

45. víta skutočnosť, že Európsky parlament a Európska komisia výslovne uznali osobitnú situáciu regiónov, ktoré po roku 2013 prídu o maximálnu výšku podpory v rámci cieľa „konvergencie“;

46. vyzýva Komisiu, aby spolu s Európskym parlamentom „vypracovala podrobnejší systém postupnej prechodnej pomoci regiónom, ktoré čoskoro prekročia prah 75 % HDP, s cieľom zabezpečiť im jasnejší štatút a väčšiu istotu rozvoja“ (1);

47. zdôrazňuje, že v regiónoch, pri ktorých sa uplatňuje cieľ „regionálnej konkurencieschopnosti a zamestnanosti“ sa má po roku 2013 pokračovať v celoplošnej podpore v rámci európskej kohéznej politiky, keďže sa v týchto regiónoch vyskytujú výrazné oblasti chudoby, ako aj preto, že sa v týchto regiónoch po celej Európe prehĺbili sociálne a územné rozdiely. Tieto regióny vo významnej miere prispievajú k uplatňovaniu Lisabonskej stratégie. Len ak sa podarí sústavne zosúladiť konkurencieschopnosť, inováciu a vysokú úroveň zamestnanosti s požiadavkami trvalej udržateľnosti, potom budú môcť tieto regióny neustále prispievať k súdržnosti a konkurencieschopnosti;

48. víta skutočnosť, že – ako oznámila Európska komisia vo svojej piatej správe o pokroku v oblasti súdržnosti – väčšina členských štátov sa vyslovila za pokračovanie cieľa „regionálna konkurencieschopnosť a zamestnanosť“, a že rovnaká skutočnosť vyplýva aj z diskusného dokumentu bývalej komisárky pre regionálnu politiku Danuty Hübnerovej z apríla 2009 a zo štúdie Fabrizia Barcu o reforme európskej kohéznej politiky;

49. súhlasí s Komisiou, že aj štrukturálne silné regióny, ktoré dnes spadajú do druhého cieľa štrukturálnych fondov, „Regionálna konkurencieschopnosť a zamestnanosť“, musia zvýšiť svoje investície do tvorivosti a inovácie a urýchliť pretváranie nových myšlienok do nových produktov, služieb alebo postupov;

50. vychádza zo skutočnosti, že vzhľadom na ustanovenia novej zmluvy v EÚ týkajúce sa územnej súdržnosti, bude v budúcnosti zohrávať významnejšiu úlohu územný aspekt. Vyzýva Európsku komisiu, aby pri svojich úvahách o budúcnosti kohéznej politiky zohľadnila aj 400 príspevkov, ktoré dostala počas konzultácií k zelenej knihe o územnej súdržnosti (pozri stanovisko Výboru regiónov). V tejto súvislosti by mali regióny samy definovať svoje silné stránky a vytvárať stratégie prispôsobené konkrétnym potrebám. Územný rozvoj bude aj v budúcnosti patriť do kompetencie členských štátov EÚ, pričom je potrebné zohľadniť interné rozdelenie právomocí v rámci členských štátov. Prostredníctvom zapojenia regionálnych a miestnych úrovní by sa mal zabezpečiť realizovateľný, vecne a priestorovo prepojený územný rozvoj a účinné využitie finančných prostriedkov;

51. zasadzuje sa za zachovanie mestského rozmeru v rámci európskej kohéznej politiky. Mestá, rovnako ako metropolitné regióny, sú dôležitými hnacími motormi rastu a inovácie. Na splnenie tejto funkcie sú však aj v budúcnosti potrebné opatrenia na sociálnu a hospodársku stabilizáciu miest a problémových mestských oblastí, hlavne v menej rozvinutých regiónoch EÚ. Mestá a metropolitné oblasti sú tiež hnacími motormi šírenia rozvojových procesov v okolitom prostredí. Okrem toho zaisťujú dostupnosť znalostí, služieb a tovaru na primeranej úrovni. Pri tvorbe mestskej politiky sa musí vychádzať z podpory vnútorných faktorov rozvoja mestských oblastí a z utužovania vzťahov a väzieb medzi metropolitnými oblasťami;

52. navrhuje, aby kohézna politika vo väčšej miere zohľadňovala vzájomné prepojenie mestských a vidieckych oblastí v rámci širšej funkčnej hospodárskej oblasti. Kohézna politika je vhodná na to, aby ponúkla integrované rozvojové východiská, ktoré môžu vyriešiť problémy v rámci rôznych kombinácií mestských a vidieckych oblastí a medzi nimi. Preto je potrebné lepšie zosúladiť ciele a nástroje európskych štrukturálnych fondov a Európskeho poľnohospodárskeho fondu na rozvoj vidieka (EPFRV). Keďže problémy jednotlivých regiónov sa navzájom líšia, navrhuje sa, aby si každý región mohol do určitej miery stanovovať vlastné opatrenia a ciele a tak mohol pomocou prostriedkov EÚ riadiť svoj rozvoj;

53. zastáva názor, že treba prikladať väčší význam aj podpore vidieckych oblastí, ako aj úlohe malých a stredných miest, ktoré sa nachádzajú vo vidieckych oblastiach. Len tak bude možné čeliť štrukturálnym deficitom a trendom migrácie z vidieka, ako aj demografickému trendu výrazného starnutia obyvateľstva v mnohých vidieckych oblastiach Európskej únie. Pritom je potrebné lepšie zosúladiť ciele a nástroje európskych štrukturálnych fondov a Európskeho poľnohospodárskeho fondu na rozvoj vidieka;

54. v súvislosti s uplatňovaním zásady územnej súdržnosti, ktorú zavádza Lisabonská zmluva, poukazuje na to, že osobitnú pozornosť treba venovať oblastiam postihnutým priemyselnými zmenami a oblastiam, ktoré musia znášať vážne a trvalé prírodné alebo demografické nevýhody, napr. najsevernejším regiónom s veľmi nízkou hustotou zaľudnenia, ako aj ostrovným, pohraničným, horským a najvzdialenejším regiónom;

55. zdôrazňuje skutočnosť, že doterajšia podpora cezhraničnej, nadnárodnej a medziregionálnej spolupráce v rámci tretieho cieľa štrukturálnych fondov, „Európskej územnej spolupráce“, sa osvedčila a že by mala pokračovať a zvýšiť sa aj po roku 2013. Územná spolupráca predstavuje mimoriadny prínos k zlepšeniu výkonnosti Európskej únie a jej hospodárskej, sociálnej a najmä územnej súdržnosti tým, že využíva dodatočný potenciál, ktorý vyplýva z prepojenia miestnych a regionálnych orgánov. Doterajšie programy ako ESPON, Regióny pre ekonomickú zmenu alebo URBACT by sa mali v budúcnosti zhrnúť do tzv. „horizontálnych opatrení územnej spolupráce“ v prospech všetkých troch foriem spolupráce. Všetky pohraničné regióny, ktoré spĺňajú podmienku posilňovania hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti, by mali mať naďalej nárok na podporu v rámci cieľa územnej spolupráce;

56. v tejto súvislosti oceňuje prácu Európskej komisie v súvislosti s vytvorením európskeho zoskupenia územnej spolupráce (EZÚS) a vyzýva miestne a regionálne orgány, aby tento nástroj vo väčšej miere ako doteraz využívali pri realizácii územnej spolupráce. Európsku komisiu vyzýva, aby sa zaoberala problematickými časťami súčasného nariadenia, ako napríklad cezhraničným aspektom, ktorý neumožňuje vytvoriť funkčnú oblasť námornej cezhraničnej spolupráce medzi regiónmi (limit 150 km, ktorý stanovuje nariadenie), a aby vo svojich návrhoch týkajúcich sa budúcej formy územnej spolupráce bližšie opísala aj úlohu makroregiónov a tematických stratégií. Pritom sa musí zabezpečiť, že sa miestne a regionálne samosprávy budú viac ako doteraz zapájať do vytvárania a realizácie stratégií;

57. vyslovuje sa za to, aby sa preskúmal návrh Fabrizia Barcu vyčleniť na nasledujúce programové obdobie menšiu časť rozpočtu kohéznej politiky na inovačné opatrenia, ktoré by priamo riadila Európska komisia, a tým podporiť inovačné prístupy v regionálnej politike;

Systém uplatňovania kohéznej politiky

58. domnieva sa, že počas viacerých programových období sa osvedčila decentralizovaná zodpovednosť regiónov za vypracovanie operatívnych programov prostredníctvom systému harmonizácie a partnerstva s vyššími úrovňami verejnej správy na základe regionálnych rozvojových stratégií, ako aj zodpovednosť regiónov za realizáciu týchto programov. Systém spoločného hospodárenia s prostriedkami, spolu s programovaním a uplatňovaním na regionálnej úrovni, by sa tak mal zachovať aj v budúcnosti. V tejto súvislosti je potrebné upevniť uplatňovanie zásady subsidiarity a proporcionality. Najmä na regionálnej a miestnej úrovni je možné rozvíjať existujúci potenciál v oblasti rozvoja, a aktivizovať a prepájať miestnych a regionálnych aktérov;

59. preto sa rozhodne zasadzuje za zachovanie regionálnych právomocí v európskej štrukturálnej politike a proti prenosu kompetencií napríklad výberu projektu na európsku úroveň;

60. zdôrazňuje, že je potrebné pokračovať v úsilí o zníženie byrokracie a zjednodušenie postupov, a zintenzívniť ho. Navrhuje preto v súčasnom programovom období pri stanovovaní administratívnych postupov zohľadniť výsledky, ku ktorým dospela pracovná skupina Komisie na zjednodušenie administratívnych postupov, a zapojiť Výbor regiónov včas do procesu formovania budúcich administratívnych postupov. Zjednodušené a transparentné postupy sú dôležitým predpokladom pre účinné využitie finančných prostriedkov;

61. zastáva názor, že by bolo potrebné preskúmať, či by sa do decentralizovaného systému štrukturálnych fondov EÚ a do právomoci regionálnych orgánov nemali začleniť tie časti európskej politiky podpory, ktoré doteraz spravovala Komisia EÚ, napríklad v oblasti podpory inovácie, keďže podpora inovácií v súčasnosti predstavuje základný prvok programov štrukturálnych fondov EÚ. Tým, že regióny pri vypracúvaní svojich regionálnych rozvojových stratégií nadväzujú na miestne koncepcie rozvoja z miest a subregiónov a pri realizácii programov mobilizujú neštátnych regionálnych a miestnych aktérov, zapája sa aj nižšia než regionálna úroveň aktívne do uplatňovania štrukturálnej politiky EÚ;

62. zdôrazňuje skutočnosť, že miestne a regionálne orgány v posledných rokoch zhromaždili množstvo, spravidla pozitívnych, skúseností v súvislosti s koncepciami rozvoja a zriadením regionálnych správ v subregiónoch a integrovanými koncepciami rozvoja miest, ktoré nedávno zosumarizovalo generálne riaditeľstvo pre regionálnu politiku pod názvom „Miestne metódy rozvoja“. Tieto skúsenosti a ich uplatňovanie už boli zahrnuté do operatívnych programov na obdobie 2000 až 2006 a 2007 až 2013;

63. domnieva sa, že prostredníctvom systému viacročnej politiky podpory vykonávanej na regionálnej úrovni, zameranej na spoločné európske priority a zároveň založenej na stratégii regionálneho rozvoja, sú štrukturálne fondy EÚ v porovnaní so štátnou regionálnou politikou prínosom. Viacročný charakter programového plánovania predstavuje spoľahlivý rámec pre všetky zúčastnené strany a umožňuje najmä aj zavádzať inovačný politický prístup. Zaručuje zameranie štrukturálnej politiky na strategické ciele a priority a chráni pred hrozbou krátkodobej alebo príliš akčnej politiky podpory, ktorá často zachováva staré štruktúry. Osvedčili sa aj sedemročné programy fungujúce od roku 2000. Programový cyklus by sa v žiadnom prípade nemal skrátiť. Regionálna politika je dôležitou súčasťou politiky Spoločenstva, preto sa musí každý pokus o jej opätovný presun na národnú úroveň odmietnuť;

64. výslovne víta kultúru hodnotenia, ktorá sa na základe štrukturálnych fondov EÚ vo väčšej miere presadila v politike podpory vo všetkých regiónoch a ktorá umožňuje sústavne zvyšovať kvalitu stratégií a nástrojov. Zapojenie všetkých regiónov do podpory z európskych štrukturálnych fondov prináša výmenu skúseností medzi štátnymi a regionálnymi orgánmi v celej Európe, ako aj možnosť priučiť sa od iných na základe ich osvedčených postupov. V rámci tohto procesu zároveň vzniká rozsiahly a solídny základ pre ďalší rozvoj európskej štrukturálnej politiky.

Budúca úloha miestnych a regionálnych orgánov a Výboru regiónov

65. kritizuje skutočnosť, že rastie tendencia realizovať programy štrukturálnych fondov na štátnej úrovni, a preto navrhuje v kontexte správ o pokroku v oblasti hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti pravidelne predkladať správy o zapojení miestnych a regionálnych orgánov do uplatňovania kohéznej politiky a v tejto súvislosti poukazuje na prácu platformy Výboru regiónov na monitorovanie Lisabonskej stratégie;

66. zdôrazňuje, že je potrebné ďalej posilňovať úlohu miestnych a regionálnych orgánov pri rozvoji, uplatňovaní a hodnotení kohéznej politiky v záujme subsidiarity a priblíženia sa občanom;

67. navrhuje, aby bol Výbor regiónov aj naďalej partnerom pri včasnej a intenzívnej spolupráci s miestnymi a regionálnymi orgánmi na európskej úrovni v rámci budúcej tvorby a uplatňovania kohéznej politiky;

Závery

68. hospodárska, sociálna a územná súdržnosť je vďaka svojmu cieľu dosiahnuť harmonický rozvoj Európskej únie, zmenšovať rozdiely medzi úrovňami rozvoja v jednotlivých regiónoch a zmenšovať zaostalosť najviac znevýhodnených regiónov hlavnou súčasťou európskeho integračného modelu, ktorý ešte viac posilňuje Lisabonská zmluva, a preto je dôležité, aby sa v nej pokračovalo aj po roku 2013;

69. kohézna politika je svojím decentralizovaným prístupom a systémom viacúrovňového riadenia jedinou politikou Európskej únie zameranou na prepojenie cieľov stratégie Európa 2020 a nových výziev s miestnymi a regionálnymi orgánmi. Preto by sa kohézna politika mala aj naďalej zameriavať na ciele udržateľného rastu, sociálneho začlenenia, zamestnanosti a boja proti klimatickým zmenám. Kohézna politika spája jednotlivé úrovne správy a posilňuje regionálny a miestny rozmer. Sedem hlavných iniciatív, ktoré sú uvedené v stratégii Európa 2020, treba pritom považovať za dodatočné a doplňujúce opatrenia;

70. kohézna politika musí aj naďalej sústrediť väčšinu svojich prostriedkov do najchudobnejších a najproblematickejších členských štátov a regiónov Európskej únie, aby pomohla odstrániť zaostávanie v rozvoji a prispieť konkrétnym spôsobom k tomu, že všetky regióny budú mať rovnaké príležitosti a k európskej solidarite. Kritériá používané na určenie dotovaných oblastí sa osvedčili;

71. aj regióny, ktoré prechádzajú do inej kategórie potrebujú osobitnú podporu, aby sa po zastavení tejto pomoci neohrozili úspechy, ktoré dosiahli pomocou štrukturálnych fondov. Cieľom pokračujúcich európskych intervencií je poskytnúť týmto regiónom istotu rozvoja a reagovať na ich osobitnú situáciu;

72. Cieľ „Regionálna konkurencieschopnosť a zamestnanosť“ musí aj naďalej všetky ostatné regióny v Európskej únii podporovať v ich úsilí zlepšiť predovšetkým inováciu, sociálnu súdržnosť a konkurencieschopnosť;

73. územná spolupráca musí pre svoj veľký európsky prínos aj v budúcnosti zostať cieľom zameraným na podporu cezhraničnej, nadnárodnej a medziregionálnej spolupráce, aby mohla aktívnym spôsobom prispievať k územnej súdržnosti v Európskej únii;

74. kohézna politika by mohla predvídať aj možnosti rozvoja nových, inovačných prístupov regionálnej politiky. Preto by sa mohla preskúmať možnosť vyčleniť v budúcnosti menšiu časť prostriedkov Európskej komisie na podporu inovačných opatrení;

75. súčasné zásady kohéznej politiky v súvislosti so systémom viacúrovňového riadenia, viacročného programového plánovania, partnerstva, koncentrácie, programového riadenia založeného na ukazovateľoch a hodnotenia sa osvedčili. Z tohto dôvodu výbor odmieta skrátenie sedemročného programového obdobia;

76. súčasný systém hospodárenia s prostriedkami je príliš zložitý a náchylný na chyby. Spoločným cieľom všetkých zúčastnených strán preto musí byť naďalej znižovanie mieru chýb, zjednodušiť hospodárenie s prostriedkami a spôsob zúčtovania a kontroly. Z tohto dôvodu je viac než doteraz potrebné nájsť primerané riešenia prispôsobené konkrétnym podmienkam členských štátov, pričom treba v praxi uplatňovať zásadu proporcionality;

77. je potrebné zachovať subsidiárny prístup kohéznej politiky a ďalej ho rozvíjať. Na to je potrebné predovšetkým väčšmi posilniť úlohu miestnych a regionálnych orgánov vo všetkých fázach programovania, uplatňovania a hodnotenia kohéznej politiky;

78. výsledky dosiahnuté na miestnej a regionálnej úrovni sa musia vo väčšej miere než doteraz stať hlavným bodom hodnotenia kohéznej politiky. Z tohto dôvodu Výbor regiónov podporuje všetky snahy o zameranie uplatňovania kohéznej politiky na tieto požiadavky.

V Bruseli 15. apríla 2010 Prvý podpredseda Výboru regiónov Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

(1) Správa Lamberta van Nistelrooija z 20. februára 2009.

Pozri http://www.europarl.europa.eu/sidesSearch/search.do?type=REPORT&language=DE&term=6&author=28165.