EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli14. 10. 2020 COM(2020) 953 final SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE o pokroku v oblasti konkurencieschopnosti v sektore čistej energie {SWD(2020) 953 final}



Obsah 1.Úvod 2.Celková konkurencieschopnosť sektora čistej energie EÚ 2.1. Trendy v oblasti energie a zdrojov 2.2. Podiel energetického sektora EÚ na HDP EÚ 2.3. Ľudský kapitál 2.4. Trendy v oblasti výskumu a inovácií 2.5. Obnova po pandémii ochorenia COVID-19 3.Zameranie na kľúčové technológie čistej energie a riešenia v tejto oblasti 3.1. Modrá energia – veterná energia 3.2. Modrá energia – energia z oceánov 3.3. Slnečná fotovoltická energia 3.4. Výroba vodíka z obnoviteľných zdrojov prostredníctvom elektrolýzy 3.5. Batérie 3.6. Inteligentné elektrizačné sústavy 3.7. Ďalšie zistenia o ďalších čistých a nízkouhlíkových energetických technológiách a riešeniach Závery





1.Úvod Cieľom novej európskej zelenej dohody (t. j. novej stratégie rastu pre Európu) je transformovať Európsku úniu (EÚ) na moderné, konkurencieschopné hospodárstvo, ktoré efektívne využíva zdroje a ktoré bude klimaticky neutrálne do roku 2050. Je potrebné, aby sa hospodárstvo EÚ stalo udržateľným, pričom tento prechod musí byť spravodlivý a inkluzívny pre všetkých. Nedávny návrh Komisie znížiť emisie skleníkových plynov aspoň o 55 % do roku 2030 nasmeroval Európu na túto zodpovednú cestu. Výroba a využívanie energie sú v súčasnosti v EÚ zdrojom viac ako 75 % emisií skleníkových plynov. Splnenie cieľov EÚ v oblasti klímy si bude vyžadovať prehodnotenie politík v oblasti dodávok čistej energie v rámci celého hospodárstva. So zreteľom na energetický systém to znamená prudkú dekarbonizáciu a integrovaný energetický systém vo veľkej miere založený na energii z obnoviteľných zdrojov. Už do roku 2030 sa podiel výroby elektriny z obnoviteľných zdrojov v EÚ minimálne zdvojnásobí – zo súčasnej úrovne 32 % na približne 65 % alebo viac a do roku 2050 bude viac ako 80 % elektrickej energie pochádzať z obnoviteľných zdrojov . Dosiahnutie týchto cieľových hodnôt v rokoch 2030 a 2050 si vyžaduje zásadnú transformáciu energetického systému. Vo veľkej miere to však závisí od prijímania nových čistých technológií a od zvýšenia investícií do potrebných riešení a infraštruktúry. S cieľom zabezpečiť ich vývoj a využívanie je však zároveň potrebné zamerať sa aj na obchodné modely, zručnosti a na zmeny správania. Priemysel je ústredným prvkom tejto sociálnej a hospodárskej zmeny. Podľa novej priemyselnej stratégie pre Európu európsky priemysel zohráva ústrednú úlohu, pokiaľ ide o dvojakú zelenú a digitálnu transformáciu. Berúc do úvahy veľký domáci trh EÚ, prostredníctvom zrýchlenia transformácie sa podporí modernizácia celého hospodárstva EÚ a zabezpečia sa lepšie príležitosti so zreteľom na celosvetové vedúce postavenie EÚ v oblasti čistých technológií. Cieľom tejto prvej správy o pokroku v oblasti konkurencieschopnosti je posúdiť stav technológií čistej energie a konkurencieschopnosť priemyselného odvetvia EÚ v oblasti čistej energie s cieľom zistiť, či ich vývoj zodpovedá požiadavkám na zabezpečenie zelenej transformácie a dosiahnutie dlhodobých cieľov EÚ v oblasti klímy. Toto posúdenie konkurencieschopnosti je veľmi dôležité aj z hľadiska hospodárskej obnovy po pandémii ochorenia COVID-19, ako sa uvádza v oznámení o Európskom nástroji obnovy („Next Generation EU“). Prostredníctvom lepšej konkurencieschopnosti možno zmierniť krátkodobý a strednodobý hospodársky a sociálny dosah krízy, pričom sa zároveň zabezpečí sociálne spravodlivé riešenie dlhodobej výzvy súvisiacej so zelenou a digitálnou transformáciou. V súvislosti s krízou, ale aj z dlhodobého hľadiska prostredníctvom lepšej konkurencieschopnosti možno riešiť obavy z energetickej chudoby, pričom sa znížia náklady na výrobu energie a náklady súvisiace s investíciami do energetickej efektívnosti. Potreby týkajúce sa technológie čistej energie na dosiahnutie cieľových hodnôt v rokoch 2030 a 2050 možno zaistiť na základe posúdenia vplyvu, ktorý sa uvádza v scenároch plánu cieľov Európskej komisie v oblasti klímy. Od EÚ sa predovšetkým očakáva, že bude investovať do elektriny z obnoviteľných zdrojov, najmä energie z oceánov (predovšetkým veternej) a slnečnej energie., Z tohto veľkého zvýšenia podielu variabilných obnoviteľných zdrojov energie takisto vyplýva zvýšenie uskladňovania energie a zlepšenie schopnosti využiť elektrickú energiu v doprave a priemysle predovšetkým prostredníctvom batérií a vodíka, pričom sú potrebné veľké investície do technológií inteligentných sietí. Na základe uvedeného sa táto správa zameriava na šesť uvedených technológií, z ktorých väčšina predstavuje ústredné prvky hlavných iniciatív EÚ, zameraných na podporu reforiem a investícií s cieľom podporiť výrazné oživenie na základe dvojakej zelenej a digitálnej transformácie. Analýza zostávajúcich čistých a nízkouhlíkových energetických technológií, ktoré sú zahrnuté v scenároch, je uvedená v pracovnom dokumente útvarov Komisie s názvom Čistá energetická transformácia – správa o technológiách a inováciách (CETTIR), ktorý je pripojený k tejto správe. Na účely tejto správy sa konkurencieschopnosť v sektore čistej energie vymedzuje ako schopnosť vyrábať a využívať cenovo dostupnú, spoľahlivú a prístupnú čistú energiu prostredníctvom technológií čistej energie a konkurovať na trhoch s energetickými technológiami s celkovým cieľom zabezpečiť prospech pre hospodárstvo EÚ a obyvateľov. Konkurencieschopnosť nemožno vyjadriť prostredníctvom jediného ukazovateľa. Preto sa v tejto správe navrhuje súbor všeobecne akceptovaných ukazovateľov, ktoré možno využiť na tento účel (pozri tabuľku 1) a ktoré zachytávajú celý energetický systém (výrobu, prenos a spotrebu), pričom ich analýza prebieha na troch úrovniach (na úrovni technológie, hodnotového reťazca a globálneho trhu). Tabuľka 1: Mriežka s ukazovateľmi na monitorovanie pokroku v oblasti konkurencieschopnosti Konkurencieschopnosť priemyselného odvetvia EÚ v oblasti čistej energie 1. Analýza technológie – súčasná situácia a výhľad do budúcnosti 2. Analýza hodnotového reťazca v sektore energetickej technológie 3. Analýza globálneho trhu inštalovaný výkon, výroba (v súčasnosti a v roku 2050) obrat obchod (dovoz, vývoz) náklady/vyrovnané náklady na energiu (LCoE) (v súčasnosti a v roku 2050) rast hrubej pridanej hodnoty ročný, percentuálna zmena lídri na globálnom trhu v porovnaní s lídrami na trhu EÚ (podiel na trhu) financovanie výskumu a inovácie z verejných zdrojov počet podnikov v dodávateľskom reťazci vrátane lídrov na trhu EÚ efektívnosť využívania zdrojov a závislosť financovanie výskumu a inovácie zo súkromných zdrojov zamestnanosť reálne jednotkové náklady na energiu trendy v oblasti patentov energetická náročnosť/práca produktivita úroveň vedeckých publikácií výroba v Spoločenstve ročné výrobné hodnoty Analýzu konkurencieschopnosti sektora čistej energie možno postupne rozvinúť a prehĺbiť a v budúcnosti sa správy o konkurencieschopnosti môžu zamerať na iné hľadiská. Možno napríklad podrobnejšie preskúmať politiky a nástroje na podporu výskumu, inovácie a konkurencieschopnosti na úrovni členských štátov, ich príspevok k energetickej únii a cieľom zelenej dohody, konkurencieschopnosť na pododvetvovej, vnútroštátnej alebo regionálnej úrovni, alebo možno analyzovať synergie a kompromisy s environmentálnymi alebo sociálnymi vplyvmi v súlade s cieľmi Európskej zelenej dohody. Vzhľadom na nedostatok údajov v prípade širokého spektra ukazovateľov konkurencieschopnosti, sa použili niektoré odhady nepriameho charakteru (napr. úroveň investícií). Komisia vyzýva členské štáty a zainteresované strany, aby spolupracovali v rámci národných energetických a klimatických plánov (NEKP) a strategického plánu pre energetické technológie a pokračovali vo vytváraní spoločného prístupu k posudzovaniu a posilňovaniu konkurencieschopnosti energetickej únie. Je to dôležité aj so zreteľom na národné plány podpory obnovy a odolnosti, ktoré budú vypracované v rámci Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti.

2.Celková konkurencieschopnosť sektora čistej energie EÚ 2.1. Trendy v oblasti energie a zdrojov V rokoch 2005 – 2018 sa primárna energetická náročnosť v EÚ znižovala priemerne takmer o 2 % ročne, a tak sa preukázalo oddelenie spotreby energie od hospodárskeho rastu. Konečná energetická náročnosť v priemysle a vo výstavbe sa vyvíjala rovnako, hoci priemerná ročná miera bola trochu nižšia (1,8 %), čo odrážalo úsilie odvetvia o zníženie energetickej stopy. Podiel energie z obnoviteľných zdrojov v rámci konečnej energetickej spotreby sa v súlade s priaznivou energetickou politikou zvýšil z 10 % smerom k cieľovej hodnote stanovenej pre rok 2020 (20 %). Podiel energie z obnoviteľných zdrojov sa v sektore elektrickej energie zvýšil na viac ako 32 %. V sektore vykurovania a chladenia sa zvýšil na viac ako 21 % a v sektore dopravy bol tento podiel na úrovni mierne vyššej ako 8 %. Z uvedeného vyplýva, že energetický systém sa postupne presúva k technológiám čistej energie (pozri obrázok 1). Počas uplynulého desaťročia priemyselné ceny elektriny v EÚ boli pomerne stabilné a v súčasnosti sú nižšie ako v Japonsku, ale dvojnásobne vyššie ako v Spojených štátoch a vyššie ako ceny vo väčšine krajín mimo EÚ, ktoré sú členmi skupiny G20. Hoci priemyselné ceny zemného plynu klesli a sú nižšie ako v Japonsku, Číne a Kórei, naďalej sú vyššie ako ceny vo väčšine krajín mimo EÚ, ktoré sú členmi skupiny G20. Tento rozdiel je vo veľkej miere spôsobený pomerne vysokými daňami a odvodmi v EÚ bez nároku na odpočet a cenovou reguláciou a/alebo subvenciami v krajinách mimo EÚ, ktoré sú členmi skupiny G20. Napriek krátkodobému zlepšeniu a zníženiu závislosti od dovozu energie v rokoch 2008 až 2013, odvtedy sa závislosť EÚ zvýšila. V roku 2018 čistá závislosť od dovozu bola na úrovni 58,2 %, t. j. trochu vyššia ako v roku 2005 a takmer na rovnakej úrovni ako najvyššie hodnoty v sledovanom období. Efektívne využívanie zdrojov a hospodárska odolnosť sú kľúčové z hľadiska konkurencieschopnosti a rozšírenia otvorenej strategickej autonómie EÚ na trhu s technológiou čistej energie. Hoci sa prostredníctvom technológií čistej energie znižuje závislosť od dovozu fosílnych palív, existuje riziko nahradenia tejto závislosti závislosťou od surovín. Vytvára sa tak nový druh dodávateľského rizika. Na rozdiel od fosílnych palív však suroviny majú potenciál zostať v hospodárstve prostredníctvom zavedenia prístupov obehového hospodárstva, ako sú rozšírené hodnotové reťazce, recyklácia, opätovné použitie a dizajn na účely obehovosti, a to má vplyv na kapitálové výdavky a dochádza k zníženiu spotreby energie pri ťažbe a spracovaní pôvodných látok, ale nie k zníženiu prevádzkových výdavkov súvisiacich s výrobou energie. EÚ je veľmi závislá od tretích krajín, pokiaľ ide o suroviny a spracované materiály. V prípade niektorých technológií však má vedúce postavenie, pokiaľ ide o výrobu súčiastok a konečných výrobkov alebo komponentov moderných technológií. So zreteľom na osobitné, často technologicky moderné materiály, veľká koncentrácia ponuky pochádza len z niekoľkých krajín. (Napríklad Čína produkuje viac ako 80 % dostupných prvkov vzácnych zemín pre generátory s permanentným magnetom). 2.2. Podiel energetického sektora EÚ na HDP EÚ Obrat energetického sektora EÚ v roku 2018 bol 1,8 bilióna EUR, takmer na rovnakej úrovni ako v roku 2011 (1,9 bilióna EUR). Tento sektor tvorí 2 % celkovej hrubej pridanej hodnoty v hospodárstve; tento údaj je od roku 2011 zväčša konštantný. Obrat sektora fosílnych palív sa znížil z 36 % (702 miliárd EUR) z celkového obratu energetického sektora v roku 2011 na 26 % (475 miliárd EUR) v roku 2018. Súčasne sa v rovnakom období zvýšil obrat obnoviteľných zdrojov energie zo 127 miliárd EUR na 146 miliárd EUR , . Pridaná hodnota v sektore čistej energie (112 miliárd EUR v roku 2017) bola viac ako dvojnásobná v porovnaní s činnosťami zameranými na ťažbu a výrobu fosílnych palív (53 miliárd EUR), pričom od roku 2000 sa strojnásobila. Sektor čistej energie teda produkuje viac pridanej hodnoty, ktorá zostáva v rámci Európy, ako sektor fosílnych palív. V období rokov 2000 – 2017 ročný rast hrubej pridanej hodnoty pri výrobe energie z obnoviteľných zdrojov dosahoval v priemere 9,4 %, zatiaľ čo ročný rast hrubej pridanej hodnoty pri činnostiach v oblasti energetickej efektívnosti dosahoval v priemere 22,3 %; bol teda oveľa vyšší v porovnaní so zvyškom hospodárstva (1,6 %). Produktivita práce v EÚ (hrubá pridaná hodnota na zamestnanca) sa takisto výrazne zlepšila v sektore čistej energie, najmä v sektore výroby energie z obnoviteľných zdrojov, v ktorom sa od roku 2000 zvýšila o 70 %. 2.3. Ľudský kapitál Riešenia a technológie čistej energie poskytujú priame zamestnanie na plný pracovný čas pre 1,5 milióna ľudí v Európe , z toho viac ako pol milióna v oblasti obnoviteľných zdrojov energie (po započítaní nepriamych pracovných miest je to až 1,5 milióna) a takmer 1 milión v činnostiach v oblasti energetickej efektívnosti (v roku 2017). Počet priamych pracovných miest vo výrobe energie z obnoviteľných zdrojov v EÚ sa zvýšil z 327 000 v roku 2000 na 861 000 v roku 2011, a potom klesol na 502 000 v roku 2017. Ako vidno na obrázku 3, po roku 2011 došlo k poklesu, ktorý pravdepodobne možno vysvetliť účinkom finančnej krízy vrátane následného premiestnenia výrobnej kapacity, ako aj zvýšením produktivity a poklesom pracovnej intenzity. Počet priamych pracovných miest v oblasti energetickej efektívnosti sa postupne zvyšoval z 244 000 v roku 2000 na 964 000 v roku 2017. Priame pracovné miesta v týchto sektoroch (t. j. v sektore obnoviteľných zdrojov energie a v sektore energetickej efektívnosti) predstavujú približne 0,7 % celkovej zamestnanosti v EÚ , ale ich počet rastie rýchlejšie v porovnaní so zvyškom hospodárstva (priemerný ročný rast na úrovni 3,1 % v prípade obnoviteľných zdrojov energie a 17,4 % v prípade energetickej efektívnosti). Zdroj 3: JRC na základe údajov Eurostatu [env_ac_egss1], [nama_10_a10_e] a EurObserv'ER). Rastúci trend zamestnanosti v sektore čistej energie je globálny, hoci v jednotlivých regiónoch sú rozdielne technológie, v ktorých sa ponúka viac pracovných príležitostí. Vo všeobecnosti sa pracovné miesta vytvárajú najmä v sektore fotovoltickej slnečnej energie a v sektore veternej energie. V Číne, v ktorej je takmer 40 % všetkých globálne vytvorených pracovných miest v oblasti obnoviteľných zdrojov energie, je najviac pracovníkov zamestnaných v oblasti fotovoltickej slnečnej energie, v oblasti solárneho vykurovania a chladenia a v oblasti veternej energie; v Brazílii je najviac pracovníkov zamestnaných v sektore bioenergie a v EÚ je najviac pracovníkov zamestnaných v oblasti bioenergie (približne polovica zo všetkých pracovných miest v sektore obnoviteľných zdrojov energie) a v oblasti veternej energie (približne štvrtina), pozri obrázok 4.

Zdroj 4: JRC na základe údajov agentúry IRENA, 2019 . Sektor technológie čistej energie naďalej čelí ťažkostiam, predovšetkým nedostatku kvalifikovaných pracovníkov v lokalitách, v ktorých je po nich dopyt., Medzi príslušné zručnosti patria predovšetkým strojárske a technické zručnosti, gramotnosť v oblasti IT a schopnosť používať nové digitálne technológie, znalosť aspektov v oblasti zdravia a bezpečnosti, špecializované zručnosti súvisiace s výkonom práce v extrémnych fyzických lokalitách (napríklad vo výške alebo v hĺbke) a mäkké zručnosti, ako je tímová práca a komunikácia, ako aj znalosť anglického jazyka. Pokiaľ ide o rodové zastúpenie, ženy v priemere tvorili 32 % pracovnej sily v sektore obnoviteľných zdrojov energie v roku 2019. Tento údaj je vyšší v porovnaní s tradičným energetickým sektorom (25 %), ale nižší v porovnaní s podielom žien na pracovnej sile v rámci celého hospodárstva (46,1 %); okrem toho sa rodová rovnováha vo veľkej miere odlišuje v prípade určitých pracovných profilov. 2.4. Trendy v oblasti výskumu a inovácií V posledných rokoch EÚ v priemere investovala takmer 20 miliárd EUR ročne na výskum a inovácie v oblasti čistej energie v súlade s prioritami energetickej únie., Príspevok z finančných prostriedkov EÚ je vo výške 6 %, verejné financovanie z účtov národných vlád predstavuje 17 % a príspevok podnikateľského sektora sa odhaduje na 77 %. Rozpočtové prostriedky v oblasti výskumu a inovácie pridelené na energetiku v EÚ tvoria 4,7 % celkových výdavkov v oblasti výskumu a inovácie. V absolútnom vyjadrení však členské štáty obmedzili svoje vnútroštátne rozpočty so zreteľom na výskum a inováciu v oblasti čistej energie (obrázok 5); v roku 2018 EÚ v tejto oblasti minula o pol miliardy eur menej ako v roku 2010. Tento trend je globálny. Výdavky verejného sektora na výskum a inováciu v oblasti nízkouhlíkových energetických technológií boli v roku 2019 nižšie ako v roku 2012, pričom krajiny naďalej prideľujú veľké množstvo finančných prostriedkov v oblasti výskumu a inovácie na fosílne palivá. Potrebný je však presný opak: ak má EÚ a svet splniť záväzky týkajúce sa dekarbonizácie, investície na výskum a inováciu v oblasti čistých technológií sa musia zvyšovať. Spomedzi všetkých najväčších globálnych hospodárstiev je v EÚ v súčasnosti najnižšia miera investícií vyjadrená ako podiel z HDP (pozri obrázok 5). Finančné prostriedky EÚ určené na výskum tvoria väčšiu časť verejného financovania a zohrávajú kľúčovú úlohu, pokiaľ ide o zachovanie úrovní investícií v oblasti výskumu a inovácie za posledné štyri roky. V súkromnom sektore sa v súčasnosti len malý podiel výnosov investuje do výskumu a inovácie v odvetviach, v ktorých je najviac potrebné rozsiahle zavedenie nízkouhlíkových technológií.51 Podľa odhadov EÚ súkromné investície do priorít energetickej únie v oblasti výskumu a inovácie klesajú: v súčasnosti tvoria približne 10 % celkových výdavkov obchodných spoločností na výskum a inovácie. Tento percentuálny podiel je vyšší ako v Spojených štátoch a porovnateľný s Japonskom, ale nižší ako v Číne a Kórei. Tretina týchto investícií je určená na udržateľnú dopravu a do každej z oblastí obnoviteľných zdrojov energie, inteligentných systémov a energetickej efektívnosti smeruje približne pätina investícií. Zatiaľ čo v EÚ sa rozdelenie súkromných výdavkov na výskum a inováciu v posledných rokoch zmenilo len nepatrne, globálne dochádza k výraznejšiemu posunu k priemyselnej energetickej efektívnosti a inteligentným spotrebiteľským technológiám. Veľké kótované spoločnosti a ich dcérske spoločnosti tvoria v priemere 20 – 25 % hlavných investorov, ale zodpovedajú za 60 – 70 % patentovej činnosti a investícií. V EÚ je automobilový priemysel najväčším súkromným investorom v oblasti výskumu a inovácie v absolútnom vyjadrení so zreteľom na priority energetickej únie v tejto oblasti; nasleduje biotechnológia a farmaceutický sektor. Ako je zobrazené na obrázku 7, spomedzi energetických priemyselných odvetví sektor ropy a zemného plynu je najväčším investorom do výskumu a inovácie. Ďalšie energetické sektory (ako elektrická energia alebo spoločnosti pôsobiace v oblasti alternatívnej energetiky) majú k dispozícii oveľa menší rozpočet na výskum a inovácie, hoci väčší podiel rozpočtu majú vyčlenený na čistú energiu. Je znepokojujúce, že väčšina súkromných výdavkov na výskum a inovácie v sektore energetiky nie je určená na technológie čistej energie. Podľa IEA v priemere menej ako 1 % celkových kapitálových výdavkov spoločností pôsobiacich v sektore ropy a zemného plynu smeruje do oblastí mimo ich hlavnú obchodnú činnosť, a len 8 % z patentov týchto spoločností je v oblasti čistej energie. Zdroj 7: JRC49.

Investície rizikového kapitálu do čistej energie sa v posledných rokoch zvyšovali, ale stále sú nízke (trochu nad úrovňou 6 – 7 %) v porovnaní s investíciami súkromného sektora do výskumu a inovácie. Zatiaľ sa rok 2020 vyznačuje výrazným globálnym poklesom investícií rizikového kapitálu do technológií čistej energie. Patentová činnosť v oblasti technológií čistej energie dosiahla vrchol v roku 2012 a odvtedy zaznamenáva pokles. V rámci tohto trendu sa však pri určitých technológiách, ktoré sú čoraz dôležitejšie z hľadiska čistej energetickej transformácie (napr. batérie), udržala, alebo dokonca zvýšila úroveň patentovej činnosti. EÚ a Japonsko majú vedúce postavenie, pokiaľ ide o medzinárodnú konkurenciu v oblasti patentov s vysokou hodnotou so zreteľom na technológie čistej energie. Patenty v oblasti čistej energie tvoria 6 % zo všetkých vynálezov s vysokou hodnotou v EÚ. Percentuálny podiel v EÚ je podobný ako v Japonsku a vyšší ako v Číne (4 %), Spojených štátoch a vo zvyšku sveta (5 %), pričom z hľadiska konkurenčných hospodárstiev je na tom lepšie len Kórea (7 %). V EÚ sídli štvrtina zo 100 najúspešnejších podnikov, pokiaľ ide o patenty s vysokou hodnotou v oblasti čistej energie. Väčšina vynálezov financovaných nadnárodnými podnikmi so sídlom v EÚ sa vyrába v Európe, zväčša v dcérskych spoločnostiach, ktoré majú sídlo v rovnakej krajine. Vynálezy z EÚ sa uchádzajú o ochranu najmä na úradoch pre duševné vlastníctvo v Spojených štátoch a Číne (a teda v širšom zmysle ide o ochranu na trhoch týchto krajín). 2.5. Obnova po pandémii ochorenia COVID-19 Počas pandémie sa preukázalo, že európsky energetický systém je odolný proti otrasom súvisiacim s pandémiou, pričom sa vytvoril ekologickejší energetický mix – výroba energie z uhlia v EÚ zaznamenala pokles o 34 % a v druhom štvrťroku 2020 sa 43 % energie vyrobilo z obnoviteľných zdrojov (najvyššia hodnota v histórii) . Zároveň sa zdalo, že výkonnosť akciového trhu v sektore čistej energie bola menej ovplyvnená a dokázala sa rýchlejšie zotaviť ako sektory fosílnych palív. Pomocou digitalizácie dokázali podniky a sektory úspešne reagovať na krízu a podporilo sa aj vytvorenie nových digitálnych aplikácií. Energetické hodnotové reťazce EÚ sa síce zotavujú, v dôsledku krízy sa však dostala do popredia otázka optimalizácie a potenciálnej regionalizácie dodávateľských reťazcov s cieľom obmedziť narušenia v budúcnosti a posilniť odolnosť. Komisia v tejto súvislosti plánuje identifikovať kľúčové dodávateľské reťazce z hľadiska energetických technológií, analyzovať potenciálne slabé stránky a zlepšiť ich odolnosť. Medzi kľúčové priority v oblasti energetiky v rámci obnovy patrí energetická efektívnosť predovšetkým prostredníctvom vlny obnovy, obnoviteľné zdroje energie, vodík a integrácia energetického systému. Ďalšia obava súvisí s tým, že pandémia ovplyvní investície do výskumu a inovácie a zdroje, ktoré sú k dispozícii v tejto oblasti, ako sa to preukázateľne stalo v predchádzajúcich hospodárskych krízach. V rámci opatrení na zabezpečenie obnovy možno využiť potenciál tvorby pracovných miest, ktorý ponúka oblasť energetickej efektívnosti a energie z obnoviteľných zdrojov (vrátane sektora výskumu a inovácie), s cieľom podporiť zamestnanosť a zároveň zaistiť smerovanie k udržateľnosti. Podpora investícií do výskumu a inovácie vrátane korporátneho výskumu a inovácie má pozitívnejší vplyv na zamestnanosť v sektoroch využívajúcich stredne vyspelé a vysoko vyspelé technológie (ako je technológia čistej energie). Zároveň sú potrebné prevratné nízkouhlíkové technológie, napríklad v energeticky náročných priemyselných odvetviach, ktoré si budú vyžadovať rýchlejšie investície do výskumu a inovácie na účely ich demonštrácie a zavedenia. 3.Zameranie na kľúčové technológie čistej energie a riešenia v tejto oblasti V nasledujúcom oddiele je uvedená analýza najrelevantnejších hodnôt konkurencieschopnosti so zreteľom na každú zo šiestich technológií analyzovaných v predchádzajúcom texte, pričom sa analyzuje stav, hodnotový reťazec a globálny trh na základe ukazovateľov uvedených v tabuľke 1. Pokiaľ možno, výkonnosť EÚ sa porovnáva s ďalšími kľúčovými regiónmi (napr. s USA a Áziou). Podrobnejšie posúdenie ďalších dôležitých čistých a nízkouhlíkových energetických technológií potrebných na dosiahnutie klimatickej neutrálnosti je uvedené v pripojenej správe s názvom Čistá energetická transformácia – správa o technológiách a inováciách. 3.1. Modrá energia – veterná energia Technológia: Súhrnný inštalovaný výkon EÚ so zreteľom na veternú energiu na mori v roku 2019 bol 12 GW. V horizonte roku 2050 sa v rámci scenárov EÚ predpokladá výkon veternej energie na mori v EÚ približne na úrovni 300 GW. Globálne došlo v posledných rokoch k prudkému poklesu cien a dopyt bol stimulovaný prostredníctvom nových celosvetovo realizovaných zákaziek a prostredníctvom výstavby veterných parkov bez subvencií. Pre veternú energiu na mori je veľmi prínosný vývoj v sektore pevninskej veternej energie, najmä pokiaľ ide o úspory z rozsahu (napr. vývoj v oblasti materiálu a spoločné komponenty), a to umožnilo zamerať úsilie na najinovatívnejšie segmenty tejto technológie (ako je plávajúca veterná energia na mori, nové materiály a komponenty). Najnovšie projekty v sektore veternej energie na mori sa vyznačujú oveľa vyššími výkonovými faktormi. Priemerný výkon turbín sa zvýšil z 3,7 MW (v roku 2015) na 6,3 MW (v roku 2018), a to vďaka neustálemu úsiliu v oblasti výskumu a inovácie. Výskum a inovácia v sektore veternej energie na mori sa zameriava predovšetkým na väčšiu veľkosť turbín, plávajúce aplikácie (predovšetkým tvar podkladovej konštrukcie), vývoj v oblasti infraštruktúry a digitalizáciu. Približne 90 % financovania v oblasti veternej energie v EÚ pochádza zo súkromného sektora. Na úrovni EÚ sa výskum a inovácia v oblasti veternej energie na mori podporuje od 90-tych rokov 20. storočia. Do oblasti veternej energie na mori (predovšetkým plávajúcich konštrukcií) smerovalo v posledných rokoch značné množstvo finančných prostriedkov (pozri Obrázok 8 ). Z týchto modelov v oblasti výskumu a inovácie vyplýva, že prostredníctvom rozvoja nových trhových segmentov by EÚ mohla získať konkurenčnú výhodu. Ide napríklad o plnohodnotný dodávateľský reťazec EÚ v oblasti veternej energie na mori (rozšírený aj na nevyužité morské oblasti EÚ), vedúce postavenie v odvetví plávajúcich konštrukcií na využitie veternej energie na mori so zameraním na trhy s hlbšími vodami alebo novovznikajúce koncepcie, napr. letecké veterné systémy alebo prístavnú infraštruktúru, prostredníctvom ktorej možno dosiahnuť ambiciózne ciele (a synergie s ďalšími sektormi – napr. výroba vodíka v prístavoch). Trendy v oblasti patentov potvrdzujú konkurencieschopnosť Európy v sektore veternej energie. Subjekty z EÚ majú vedúce postavenie so zreteľom na vynálezy s vysokou hodnotou a chránia svoje vedomosti aj prostredníctvom ďalších patentových úradov mimo svojho domáceho trhu. Obrázok 8: Vývoj financovania ES v oblasti výskumu a inovácie v kategorizácii podľa priorít v oblasti výskumu a inovácie v sektore veternej energie v rámci programov RP7 a Horizont 2020 a počet financovaných projektov v období rokov 2009 – 2019 Ďalšie nedávne inovácie sa zameriavajú na logistiku/dodávateľský reťazec, napr. vývoj prevodoviek veterných turbín, ktoré sú také kompaktné, že sa zmestia do štandardného prepravného kontajnera, ako aj uplatnenie prístupov obehového hospodárstva v rámci životného cyklu zariadení. Medzi ďalšie inovácie a trendy, pri ktorých sa v nasledujúcich desiatich rokoch očakáva najväčší rast, patria supravodivé generátory, progresívne materiály na konštrukciu veží a pridaná hodnota veternej energie na mori (systémová hodnota vetra). Skupina pre veternú energiu na mori v rámci Európskeho strategického plánu pre energetické technológie identifikovala tieto oblasti ako kľúčové s cieľom zabezpečiť, aby Európa dokázala zostať konkurencieschopnou aj v budúcnosti. V súčasnosti má Európa vedúce postavenie vo všetkých častiach hodnotového reťazca systémov snímania a monitorovania turbín na výrobu veternej energie na mori vrátane výskumu a výroby. Hodnotový reťazec: Z hľadiska trhu majú spoločnosti EÚ náskok pred konkurentmi, pokiaľ ide o poskytovanie generátorov energie na mori so všetkými rozsahmi výkonu, čo odráža zavedený európsky trh s morskou energiou a zväčšujúca sa veľkosť novo inštalovaných turbín. V súčasnosti približne 93 % celkového inštalovaného výkonu na mori v Európe (za rok 2019) sa vyrába lokálne európskymi výrobcami (Siemens, Gamesa Renewable Energy, MHI Vestas and Senvion).

Globálny trh: Podiel EÚ na globálnom vývoze sa zvýšil z 28 % v roku 2016 na 47 % v roku 2018 a osem z desiatich najväčších globálnych vývozcov boli krajiny EÚ, pričom hlavnými globálnymi konkurentmi sú Čína a India. V období rokov 2009 až 2018 bola obchodná bilancia EÚ aj naďalej kladná, pričom bolo možné badať stúpajúcu tendenciu. Z hľadiska globálnych trhových prognóz sa očakáva, že v rámci Ázie (vrátane Číny) výkon v sektore veternej energie na mori do roku 2030 dosiahne približne 95 GW (pričom prognóza celkového globálneho výkonu do roku 2030 je takmer 233 GW). Takmer polovica globálnych investícií v oblasti morskej veternej energie sa v roku 2018 realizovala v Číne. V rovnakom horizonte roku 2030 sa v rámci scenára CTP-MIX predpokladá výkon veternej energie na mori v EÚ na úrovni 73 GW. V súčasnosti sa v rámci plánov NEKP predpokladá výkon veternej energie na mori na úrovni 55 GW do roku 2030. Zdá sa, že plávajúce aplikácie predstavujú uskutočniteľnú možnosť pre krajiny a regióny EÚ, v ktorých nie sú plytkejšie vody (plávajúce farmy na výrobu veternej energie na mori určené do hĺbok od 50 do 1000 metrov), a mohli by otvoriť nové trhy v oblastiach, ako je Atlantický oceán, Stredozemie a potenciálne aj Čierne more. Plánuje sa množstvo projektov, ktoré budú viesť k inštalácii plávajúceho výkonu na úrovni 350 MW v európskych vodách do roku 2024; viaceré z týchto projektov sa už realizujú. Navyše cieľom priemyselného odvetvia EÚ v oblasti veternej energie je inštalovať plávajúce farmy na výrobu veternej energie na mori s výkonom 150 GW do roku 2050 v európskych vodách s cieľom dosiahnuť klimatickú neutrálnosť. Globálny trh s energiou z plávajúcich fariem na výrobu veternej energie na mori predstavuje pre podniky EÚ veľkú obchodnú príležitosť. Z tohto zdroja sa do roku 2030 očakáva celkový výkon 6,6 GW, pričom značný výkon by sa mal produkovať v určitých ázijských krajinách (v Južnej Kórei a Japonsku) popri európskych trhoch (Francúzsku, Nórsku, Taliansku, Grécku, Španielsku) v období rokov 2025 až 2030. Keďže Čína má hojné veterné zdroje v plytkých vodách, v strednodobom horizonte sa neočakáva, že začne budovať plávajúce veterné farmy so značným výkonom. Prostredníctvom plávajúcich aplikácií možno znížiť aj podmorské environmentálne vplyvy, predovšetkým vo fáze výstavby. Sektor veternej energie na mori je priemyselné odvetvie, v ktorom prebieha hospodárska súťaž na globálnom trhu. Požiadavky rozvíjajúceho sa globálneho trhu (napríklad so zreteľom na energiu vyprodukovanú prostredníctvom plávajúcich veterných fariem) môžu byť z hľadiska priemyslu EÚ kľúčové, ak má byť konkurencieschopný v rámci rastúceho odvetvia veternej energie na mori a ak si chce túto konkurencieschopnosť udržať. Základnou otázkou je, či členské štáty prijmú záväzok voči veternej energii. Zo súčasného nesúladu medzi prognózou v rámci plánov NEKP do roku 2030 (55 GW veternej energie na mori) a scenárom EÚ (73 GW) vyplýva, že treba zvýšiť mieru investícií. Priaznivý vplyv vývoja v oblasti veternej energie na mori na dodávateľské reťazce v morských oblastiach je dôležitý z hľadiska regionálneho rozvoja (miesto výroby, montáž turbín v blízkosti trhu, vplyv na prístavnú infraštruktúru). V stratégii v oblasti modrej energie sa stanoví súbor opatrení s cieľom prekonať prekážky a zlepšiť vyhliadky morskej energie. 3.2. Modrá energia – energia z oceánov Technológia: Technológie prílivovej energie a energie vĺn sú najvyspelejšie druhy technológií v oblasti energie z oceánov, pričom viaceré členské štáty a regióny majú v tejto oblasti značný potenciál. Prílivové technológie sa nachádzajú vo fáze pred komerčným využitím. Pomocou zbližovania dizajnu sa podporil rozvoj technológie a vyrobilo sa značné množstvo elektriny (viac ako 30 GWh od roku 2016). V rámci Európy a celosvetovo bolo zavedených mnoho projektov a prototypov Úroveň technologickej pripravenosti v prípade väčšiny technologických prístupov v oblasti energie vĺn je však na úrovni 6 a 7 so silným zameraním na výskum a inováciu. Väčšina vylepšení vo výsledkoch v oblasti energie vĺn pochádza z prebiehajúcich projektov v EÚ. Za posledných päť rokov sa preukázala odolnosť tohto sektora a podarilo sa dosiahnuť výrazný technologický pokrok vďaka úspešnému zavedeniu demonštračných a prototypových fariem (prvých svojho druhu). V scenári LTS sa predpokladá obmedzené prijímanie technológie energie z oceánov. V dôsledku vysokých nákladov na konvertory energie vĺn a prílivovej energie a v dôsledku obmedzených informácií, ktoré sú k dispozícii so zreteľom na výkon, je obmedzená možnosť zachytiť energiu z oceánov v rámci modelu. Zároveň sa v Európskej zelenej dohode zdôrazňuje kľúčová úloha, ktorú bude morská energia z obnoviteľných zdrojov zohrávať pri prechode ku klimatickej neutralite, pričom sa očakáva značný príspevok za správnych trhových a politických podmienok (2,6 GW do roku 2030 a 100 GW v európskych vodách do roku 2050). Z prebiehajúcich demonštrácií vyplýva, že náklady možno rýchlo znížiť: podľa údajov z projektov programu Horizont 2020 v období rokov 2015 až 2018 došlo k poklesu nákladov na prílivovú energiu o viac ako 40 %., Hodnotový reťazec: Vedúce postavenie Európy zahŕňa celý dodávateľský reťazec a inovačný systém v oblasti energie z oceánov. Európsky klaster, ktorý tvoria špecializované výskumné ústavy, vývojári a dostupnosť výskumnej infraštruktúry umožňujú Európe rozvinúť a udržať si súčasné konkurenčné postavenie. Globálny trh: EÚ si udržiava globálne vedúce postavenie napriek vystúpeniu Spojeného kráľovstva a zmenám na trhu s technológiami prílivovej energie a energie vĺn. Podniky so sídlom v EÚ vyvinuli 70 % globálneho výkonu energie z oceánov. V nasledujúcom desaťročí bude nesmierne dôležité, aby vývojári EÚ nadviazali na svoje postavenie z hľadiska konkurencieschopnosti. Očakáva sa, že globálny výkon energie z oceánov sa v priebehu nasledujúcich piatich rokov zvýši na 3,5 GW a do roku 2030 možno očakávať nárast až na 10 GW. V rámci EÚ 838 podnikov v 26 krajinách podalo prihlášky patentov alebo sa podieľalo na podaní prihlášok patentov súvisiacich s energiou z oceánov v období rokov 2000 až 2015. Z hľadiska technológie si EÚ dlhodobo udržiava vedúce postavenie, pokiaľ ide o vývoj technológií v oblasti energie z oceánov, a to vďaka trvalej podpore poskytovanej na výskum a inováciu. V období rokov 2007 až 2019 celkové výdavky na výskum a inováciu v oblasti prílivovej energie a energie vĺn dosiahli 3,84 miliardy EUR, z toho väčšina (2,74 miliardy EUR) pochádzala zo súkromných zdrojov. V rovnakom období výška príspevku vnútroštátnych programov v oblasti výskumu a inovácie bola 463 miliónov EUR na rozvoj prílivovej energie a energie vĺn a príspevok z finančných prostriedkov EÚ na podporu výskumu a inovácie bol takmer vo výške 650 miliónov EUR [vrátane projektov NER300 a Interreg (spolufinancovaných z Európskeho fondu regionálneho rozvoja)]. Na základe 1 miliardy EUR verejných finančných prostriedkov (z EÚ a vnútroštátnych zdrojov) sa prostredníctvom pákového efektu v priebehu vykazovaného obdobia vyvolali súkromné investície v priemere vo výške 2,9 miliárd EUR. So zreteľom na technológie prílivovej energie a energie vĺn je ešte stále potrebné dosiahnuť výrazné zníženie nákladov, aby sa využil ich potenciál v energetikom mixe, pričom sú potrebné intenzívnejšie (t. j. väčší počet vodných projektov) a pokračujúce (t. j. kontinuita projektov) demonštračné činnosti. Napriek dosiahnutým pokrokom vo vývoji technológie a demonštrácii je v tomto sektore problematické vytvoriť životaschopný trh. Zdá sa, že vnútroštátna podpora je slabá, čo odráža aj obmedzený záväzok uvedený v plánoch NEKP so zreteľom na výkon energie z oceánov v porovnaní s rokom 2010 a chýbajúca jasná vyhradená podpora demonštračných projektov, ako aj vytvorenia inovačných schém odmeňovania v prípade rozvíjajúcich sa technológií využívajúcich obnoviteľné zdroje energie. Tým sa obmedzuje priestor na zdôvodnenie projektu a na nájdenie uskutočniteľných spôsobov vývoja a zavedenia technológie. V rámci špecifických zdôvodnení projektov v oblasti energie z oceánov je preto potrebné väčšie zameranie, najmä ak na základe predvídateľnosti možno zvýšiť ich hodnotu, ako aj ich potenciál so zreteľom na dekarbonizáciu malých komunít a ostrovov EÚ. V rámci nadchádzajúcej stratégie modrej energie sa ponúka príležitosť podporiť rozvoj energie z oceánov a umožniť EÚ naplno využiť svoje zdroje v rámci celej EÚ. 3.3. Slnečná fotovoltická energia Technológia: Slnečná fotovoltická energia sa stala celosvetovo najrýchlejšie rastúcou energetickou technológiou, pričom dopyt po tejto energii rastie a rozširuje sa, pretože sa zvyšuje počet trhov a aplikácií, v rámci ktorých sa stáva najvýhodnejšou možnosťou na výrobu elektriny. Tento rast sa opiera aj o klesajúce ceny fotovoltických systémov (EUR/W) a čoraz konkurencieschopnejšie ceny vyprodukovanej elektriny (EUR/MWh).

Obrázok 11: Európske subjekty v rámci hodnotového reťazca odvetvia fotovoltickej energie Hodnotový reťazec: Podniky EÚ sú konkurencieschopné najmä v nadväzujúcej časti hodnotového reťazca. Predovšetkým sa im podarilo udržať konkurencieschopnosť v segmentoch monitorovania, ovládania a rovnováhy systému, pričom zahŕňajú niektoré podniky s vedúcim postavením v oblasti výroby invertorov a v oblasti solárnych sledovacích zariadení. Podniky EÚ si takisto udržali vedúce postavenie v segmente zavádzania, v ktorom sa zavedeným subjektom, napr. Enerparc, Engie, Enel Green Power alebo BayWa.re, podarilo celosvetovo získať nový trhový podiel. Okrem toho má v Európe stále silnú základňu aj výroba zariadenia (napr. Meyer Burger, Centrotherm, Schmid). Globálny trh: EÚ stratila trhový podiel v niektorých predchádzajúcich častiach hodnotového reťazca (napríklad vo výrobe solárnych fotovoltických článkov a modulov). Najvyššia pridaná hodnota je v najvzdialenejších predchádzajúcich častiach hodnotového reťazca (ako je základný a aplikovaný výskum a vývoj a dizajn), ako aj v jeho najvzdialenejších nadväzujúcich častiach (v marketingu, distribúcii a manažmente obchodnej značky). Hoci sa činnosti s najnižšou pridanou hodnotou nachádzajú uprostred hodnotového reťazca (vo výrobe a v montáži), podniky majú záujem mať dobré postavenie v týchto segmentoch s cieľom znížiť riziká a náklady financovania. V EÚ má sídlo jeden z popredných výrobcov polykryštalického kremíka (Wacker Polysilicon AG); samotná produkcia tohto výrobcu postačuje na výrobu solárnych článkov s výkonom 20 GW; Wacker Polysilicon AG vyváža značnú časť svojej produkcie polykryštalického kremíka do Číny. Globálna výroba fotovoltických panelov má v súčasnosti hodnotu približne 57,8 miliardy EUR; podiel EÚ z tejto sumy je 7,4 miliardy EUR (12,8 %). EÚ má stále pomerne vysoký podiel celkovej hodnoty tohto segmentu vďaka výrobe tyčí z polykryštalického kremíka. Pokiaľ ide o výrobu fotovoltických článkov a modulov, EÚ zaznamenala výrazný pokles. Všetkých desať najväčších výrobcov fotovoltických článkov a modulov v súčasnosti vyrába väčšinu svojej produkcie v Ázii. V období rokov 2010 až 2018 došlo k výraznému poklesu kapitálových výdavkov na závody vyrábajúce polykryštalický kremík, solárne články a moduly. Spolu s inováciami vo výrobe by tak EÚ mala mať príležitosť získať nový uhol pohľadu na odvetvie výroby fotovoltických produktov a zvrátiť túto situáciu. Prítomnosť EÚ vo vzdialených predchádzajúcich a nadväzujúcich častiach hodnotového reťazca by mohla byť základom pre obnovu fotovoltického priemyslu. Vyžadovalo by si to zameranie na špecializáciu alebo na výrobky s vysokým výkonom/vysokou hodnotou, ako je výroba zariadenia a invertorov a fotovoltické výrobky prispôsobené osobitným potrebám stavebného sektora, dopravy (fotovoltické zariadenia zabudované do vozidiel) a/alebo poľnohospodárstva (dvojaké využívanie pôdy s fotovoltikou v poľnohospodárstve) alebo dopytu po vysokoúčinných/vysokokvalitných solárnych zariadeniach na výrobu elektriny s cieľom optimalizovať využívanie dostupných povrchov a zdrojov. Vzhľadom na modularitu technológie je jednoduchšie zabudovať fotovoltické prvky do mnohých aplikácií najmä v mestskom prostredí. Tieto nové fotovoltické technológie, ktoré v súčasnosti vstupujú do fázy komerčného využitia, by mohli byť základom pre obnovu tohto priemyselného odvetvia. Rozsiahle vedomosti výskumných inštitúcií EÚ, kvalifikovaná pracovná sila a existujúce a rozvíjajúce sa priemyselné subjekty sú základom pre opätovné vybudovanie silného európskeho fotovoltického dodávateľského reťazca. Ak si chce toto odvetvie udržať konkurencieschopnosť, musí si vybudovať globálny dosah. Vybudovaním rozsiahleho priemyslu EÚ v oblasti fotovoltickej výroby by sa zároveň znížilo riziko narušenia dodávok a obmedzili by sa aj riziká súvisiace s kvalitou. 3.4. Výroba vodíka z obnoviteľných zdrojov prostredníctvom elektrolýzy Tento oddiel sa zameriava na výrobu vodíka z obnoviteľných zdrojov a na konkurencieschopnosť v tomto prvom segmente vodíkového hodnotového reťazca. Vodík má kľúčové postavenie so zreteľom na uskladňovanie energie vyrobenej pomocou elektriny z obnoviteľných zdrojov a so zreteľom na dekarbonizáciu sektorov, ktoré ťažko elektrifikovať. Cieľom vodíkovej stratégie EÚ je začleniť elektrolyzéry vodíka z obnoviteľných zdrojov s výkonom 40 GW a výrobu až 10 Mt vodíka z obnoviteľných zdrojov do energetického systému EÚ do roku 2030 s priamymi investíciami vo výške 24 miliárd EUR až 42 miliárd EUR, . Technológia: Kapitálové náklady na elektrolyzéry sa za posledné desaťročie znížili o 60 % a očakáva sa, že do roku 2030 sa v porovnaní so súčasnosťou znovu znížia o polovicu vďaka úsporám z rozsahu. Cena vodíka z obnoviteľných zdrojov v súčasnosti je v rozmedzí od 3 EUR do 5,5 EUR za kilogram; to znamená, že je nákladnejší ako vodík, ktorý nie je vyrábaný pomocou elektriny z obnoviteľných zdrojov [2 EUR za kilogram vodíka (2018)]. V súčasnosti menej ako 1 % celosvetovej produkcie vodíka sa vyrába pomocou obnoviteľných zdrojov. V prognózach na rok 2030 sa predpokladá cena vodíka z obnoviteľných zdrojov v rozmedzí 1,1 – 2,4 EUR/kg, to znamená, že by mal byť lacnejší ako nízkouhlíkový vodík z fosílnych palív a takmer konkurencieschopný v porovnaní s vodíkom z fosílnych palív. V období rokov 2008 – 2018 bolo v rámci spoločného podniku pre palivové články a vodík (ďalej len „spoločný podnik FCH“) podporených 246 projektov, ktoré sa týkali viacerých technologických aplikácií súvisiacich s vodíkom, pričom celková výška investícií bola 916 miliónov EUR, ktoré boli doplnené súkromnými a vnútroštátnymi/regionálnymi investíciami vo výške 939 miliónov EUR. V rámci programu Horizont 2020 (2014 – 2018) bolo na vývoj elektrolyzérov pridelených viac ako 90 miliónov EUR, ktoré boli doplnené súkromnými finančnými prostriedkami vo výške 33,5 milióna EUR, . Na vnútroštátnej úrovni Nemecko vynaložilo najviac zdrojov – 39 miliónov EUR pridelilo na projekty zamerané na vývoj elektrolyzérov v období rokov 2014 až 2018. V Japonsku bol spoločnosti Asahi Kasei pridelený grant vo výške mnoho miliónov dolárov na podporu vývoja ich alkalického elektrolyzéra. Ázia (predovšetkým Čína, Japonsko a Južná Kórea) má dominantné postavenie, pokiaľ ide o celkový počet podaných patentových prihlášok v období rokov 2000 až 2016 v prípade vodíka, elektrolyzérov a zoskupení palivových článkov. Aj EÚ je však veľmi úspešná a podala najviac patentových skupinových prihlášok s vysokou hodnotou v oblasti vodíka a elektrolyzérov. Japonsko však podalo najviac patentových skupinových prihlášok s vysokou hodnotou v oblasti palivových článkov. Hodnotový reťazec: Medzi hlavné technológie na elektrolýzu vody patrí alkalická elektrolýza, elektrolýza s polymérnou elektrolytickou membránou (ďalej len „elektrolýza PEM“ alebo „PEMEL“) a elektrolýza s pevnými oxidmi (ďalej len „elektrolýza SOEL“): –Alkalická elektrolýza je zrelá technológia, pričom výšku prevádzkových nákladov ovplyvňuje cena elektriny a vysoké kapitálové náklady. Problémové otázky z vedeckého hľadiska sa týkajú prevádzky pod vysokým tlakom a prepojenia s dynamickým zaťažením. –Prostredníctvom elektrolýzy PEM možno dosiahnuť vyššiu hustotu prúdu ako v prípade alkalickej elektrolýzy a elektrolýzy SOEL, pričom existuje potenciál ďalšieho zníženia kapitálových nákladov. V posledných rokoch bolo v EÚ (v Nemecku, vo Francúzsku, v Dánsku a Holandsku) vybudovaných viacero veľkých závodov (produkcia v MW), a tak má EÚ možnosť zlepšiť sa v oblasti alkalickej elektrolýzy. Ide o technológiu, ktorá je pripravená na uvedenie na trh, pričom výskum sa zameriava najmä na plošnú hustotu výkonu a na zaručenie súbežného zníženia spotreby kritických surovín a životnosti.

–Elektrolýza SOEL má najvyššiu účinnosť. Závody sú však pomerne menšie, zvyčajne s výkonom približne 100 kW, vyžadujú si stabilnú prevádzku a musia byť napojené na zdroj tepla. Z celkového hľadiska je elektrolýza SOEL ešte stále vo fáze vývoja, hoci na trhu si už možno objednať výrobky. V roku 2019 EÚ mala inštalovaný výkon prostredníctvom elektrolýzy vody približne na úrovni 50 MW (alkalická elektrolýza približne 30 % a elektrolýza PEM 70 %), z toho približne 30 MW bolo v Nemecku (údaj z roku 2018). V dodávateľskom reťazci alkalickej elektrolýzy nie sú kritické komponenty. Keďže z technickej stránky je podobná elektrolýze v priemysle výroby chlóru a alkalických hydroxidov, v ktorom sú vybudované oveľa väčšie zariadenia, môže ťažiť z technologických podobností a využívať zavedené hodnotové reťazce. Pokiaľ ide o elektrolýzu PEM a SOEL, niektoré riziká týkajúce sa nákladov a dodávok sú rovnaké ako v prípade hodnotových reťazcov príslušných palivových článkov. V prípade PEMEL to platí najmä so zreteľom na kritické suroviny a v prípade SOEL sa to týka predovšetkým prvkov vzácnych zemín. Elektrolýza PEM musí byť odolná v korozívnom prostredí, a preto si vyžaduje použitie drahších materiálov, napr. titánu na bipolárne platne. Najväčšiu časť systémových nákladov tvorí sústava elektrolyzérov (40 – 60 %) a výkonová elektronika (15 – 21 %). Hlavné komponenty, v dôsledku ktorých sa zvyšuje cena sústavy, sú vrstvy zostáv membránových elektród, ktoré obsahujú ušľachtilé kovy. Článkové komponenty na báze prvkov vzácnych zemín, ktoré sa používajú na elektródy a elektrolyty SOEL, sa najväčšou mierou podieľajú na cene sústavy. Odhaduje sa, že sústavy tvoria približne 35 % celkových systémových nákladov SOEL. Globálny trh: Európske podniky majú dobrú východiskovú pozíciu nato, aby využili rast trhu. V EÚ sú výrobcovia všetkých troch hlavných elektrolyzérových technológií a EÚ je jediný región, ktorý ponúka presne vymedzený produkt pre SOEL. Ďalšie subjekty sa nachádzajú v Spojenom kráľovstve, Nórsku, Švajčiarsku, Spojených štátoch, Číne, Kanade, Rusku a Japonsku. Globálny obrat systémov vodných elektrolyzérov sa v súčasnosti odhaduje v rozmedzí od 100 do 150 miliónov EUR ročne. Podľa odhadov z roku 2018 produkcia prostredníctvom elektrolýzy vody by mohla (globálne) dosiahnuť výkon 2 GW ročne vo veľmi krátkom čase (v priebehu jedného až dvoch rokov). Európski výrobcovia by potenciálne mohli dodávať približne jednu tretinu z tohto zvýšeného globálneho výkonu. Cieľom vodíkovej stratégie EÚ je dosiahnuť značnú výrobnú kapacitu vodíka z obnoviteľných zdrojov do roku 2030. Zvýšenie inštalovaného výkonu prostredníctvom elektrolýzy vody zo súčasnej úrovne 50 MW na 40 GW do roku 2030 si vyžiada obrovské úsilie, pričom treba zohľadniť aj vytvorenie výkonu potrebného na účely udržateľného hodnotového reťazca v EÚ. Toto úsilie by malo vychádzať z inovačného potenciálu, ktorý ponúka celé spektrum elektrolyzérových technológií, a z vedúceho postavenia podnikov z EÚ v oblasti elektrolýzy a vo všetkých technologických prístupoch v rámci celého hodnotového reťazca od dodania komponentov až po konečnú integrovateľnosť. V dôsledku rozširovania priemyselnej výroby elektrolyzérov sa očakáva, že dôjde k výraznému zníženiu nákladov. 3.5. Batérie Batérie zohrávajú kľúčovú úlohu pri prechode ku klimatickej neutralite, ktorú chceme dosiahnuť do roku 2050, z hľadiska posilnenia čistej mobility a na účely toho, aby sa v rámci uskladňovania energie umožnilo začlenenie čoraz vyšších podielov variabilných obnoviteľných zdrojov. Táto analýza sa zameriava na technológiu lítiovo-iónových (Li-ion) batérií. Existuje na to niekoľko dôvodov: –veľmi pokročilé štádium vývoja tejto technológie a pripravenosť na uvedenie na trh, –vysoká účinnosť uskladnenia energie (tzv. round trip efficiency), –značný prognózovaný dopyt a –očakávané širšie využitie, napr. v elektrických vozidlách, budúcich elektrických námorných plavidlách a leteckých prostriedkoch alebo v stacionárnych a iných priemyselných použitiach. Technológia: Predpokladá sa, že globálny dopyt po batériách Li-ion sa zvýši približne z 200 GWh v roku 2019 na 800 GWh v roku 2025, pričom do roku 2030 by mal presiahnuť 2 000 GWh. Podľa najoptimistickejšieho scenára by mohol dosiahnuť 4 000 GWh do roku 2040. Obrázok 12: Dopyt po batériách Li-ion v minulých rokoch a prognóza do budúcna, podľa účelu použitia

Prognózovaný rast najmä na základe elektrických vozidiel (predovšetkým osobných vozidiel) je založený na očakávaných výrazných technologických vylepšeniach a ďalšom znižovaní nákladov. Ceny lítiovo-iónových batérií, ktoré boli v roku 2010 vyššie ako 1 110 USD/kWh, klesli o 87 % v reálnom vyjadrení na 156 USD/kWh v roku 2020. Očakáva sa, že do roku 2025 sa priemerné ceny priblížia úrovni 100 USD/kWh. Pokiaľ ide o výkonnosť, lítiovo-iónová energetická hustota sa v posledných rokoch výrazne zvýšila a od začiatku ich komerčného využitia v roku 1991 sa strojnásobila151. Ďalší potenciál na dosiahnutie optimalizácie sa očakáva od novej generácie batérií Li-ion. Hodnotový reťazec: Na obrázku 14 je znázornený hodnotový reťazec batérií spolu s postavením EÚ v jednotlivých segmentoch. Priemysel EÚ investuje do ťažby, výroby a spracovania surovín a progresívnych materiálov (materiálov na výrobu katód, anód a elektrolytov) a do výroby moderných článkov, súprav a batérií. Cieľom je zvýšiť konkurencieschopnosť na základe kvality, rozsahu a predovšetkým udržateľnosti. Zdroj 13: InnoEnergy (2019). Globálny trh: Hodnota globálneho trhu s batériami Li-ion určenými pre elektrické vozidlá je v súčasnosti 15 miliárd EUR/rok [z toho podiel EÚ je 450 miliónov EUR/rok (2017)]. Podľa konzervatívneho odhadu v roku 2025 hodnota tohto trhu bude v rozmedzí 40 – 55 miliárd EUR/rok a 200 miliárd EUR/rok v roku 2040. Pokiaľ ide o globálnu výrobnú kapacitu článkov Li-ion, v roku 2018 bol podiel EÚ približne len 3 %, zatiaľ čo podiel Číny bol približne 66 %. Európsky priemysel bol vnímaný ako silný v nadväzujúcich hodnotovo orientovaných segmentoch, ako je výroba a integrácia súprav batérií a recyklácia batérií, a ako pomerne slabý v predchádzajúcich nákladovo orientovaných segmentoch, ako sú materiály, komponenty a výroba článkov, . Trh s lodnými batériami rastie a podľa odhadov bude mať do roku 2025 hodnotu viac ako 800 miliónov EUR/rok, viac ako polovica bude v rámci Európy, pričom ide o technologický sektor, v ktorom má Európa v súčasnosti vedúce postavenie. Keďže bolo naliehavo potrebné, aby EÚ obnovila konkurencieschopnosť na trhu s batériami, Komisia v roku 2017 založila Európsku alianciu pre batérie a v roku 2018 prijala strategický akčný plán pre batérie. Ide o komplexný politický rámec s regulačnými a finančnými nástrojmi na podporu vytvorenia úplného ekosystému pre hodnotový reťazec batérií v Európe. Veľkí výrobcovia batérií a batériových článkov v rovnakom čase začínajú zriaďovať nové výrobné závody (napr. Northvolt). V súčasnosti boli oznámené investície až v 22 závodoch na výrobu batérií (niektoré sú vo výstavbe) s predpokladaným výkonom 500 GWh do roku 2030. EÚ disponuje silnými stránkami, na ktorých môže budovať, aby zlepšila konkurencieschopnosť v odvetví batérií, predovšetkým v oblasti progresívnych materiálov, chemických zložení batérií a recyklácie; priekopnícke právne predpisy EÚ v tejto oblasti umožnili vytvorenie priemyslu s dobrou štruktúrou. Smernica o batériách sa v súčasnosti reviduje. Na získanie značného trhového podielu na novom a rýchlo rastúcom trhu s dobíjateľnými batériami je však potrebné dlhodobo vynakladať vytrvalé úsilie s cieľom zabezpečiť zvýšenie investícií do výrobnej kapacity. Na to je potrebná podpora v oblasti výskumu a inovácií s cieľom zlepšiť výkonnosť batérií (pričom je potrebné zabezpečiť, aby spĺňali normy kvality a bezpečnosti na úrovni EÚ), ako aj s cieľom zaručiť dostupnosť surovín a spracovaných materiálov a opätovné využitie alebo recykláciu a udržateľnosť celého hodnotového reťazca batérií. Takisto je potrebné zaviesť nový komplexný legislatívny rámec EÚ, v ktorom sa stanovia spoľahlivé normy v oblasti výkonnosti a udržateľnosti batérií umiestňovaných na trh EÚ. Týmto spôsobom sa pomôže priemyslu pri plánovaní investícií a zabezpečia sa vysoké štandardy udržateľnosti v súlade s cieľmi Európskej zelenej dohody. Čoskoro bude prijatý návrh Komisie. Hoci je pravdepodobné, že v nasledujúcich desaťročiach sa bude pozornosť zameriavať najmä na zlepšenie postavenia v oblasti technológie Li-ion, je potrebné preskúmať aj ďalšie nové a perspektívne technológie v oblasti batérií [napr. batérie s pevným elektrolytom, post Li-ion a prietokovú technológiu („redox flow“)]. Tieto technológie sú dôležité so zreteľom na aplikácie, ktorých požiadavky nemožno splniť prostredníctvom technológie Li-ion. 3.6. Inteligentné elektrizačné sústavy Elektrifikácia sa zvyšuje vo všetkých scenároch na rok 2050, a tak je inteligentná elektrizačná sústava nevyhnutná na dosiahnutie ambícií Európskej zelenej dohody. Inteligentná sústava umožňuje účinnejšiu integráciu zvyšujúcich sa podielov výroby elektriny z obnoviteľných zdrojov a zariadení na uskladňovanie a/alebo spotrebu elektriny (napr. elektrických vozidiel) do energetického systému. To isté platí aj pre zvyšujúce sa počty zariadení, ktoré sú poháňané elektrinou, napr. elektrické vozidlá. Inteligentné systémy prostredníctvom komplexného riadenia a monitorovania sústavy takisto vytvárajú hodnotu, pretože zamedzujú zníženiu výroby energie z obnoviteľných zdrojov a umožňujú poskytovať konkurencieschopné a inovačné energetické služby zákazníkom. Podľa IEA prostredníctvom investícií do posilnenej digitalizácie by sa zníženie výroby energie z obnoviteľných zdrojov mohlo v Európe obmedziť o 67 TWh do roku 2040. Len v samotnom Nemecku došlo v roku 2019 k zníženiu výroby o 6,48 TWh, zatiaľ čo náklady na opatrenia na stabilizáciu sústavy predstavovali 1,2 miliardy EUR. Je potrebné, aby tieto systémy boli kyberneticky bezpečné, a to si vyžaduje prijatie osobitných odvetvových opatrení. Investície do infraštruktúry digitálnej sústavy sa zameriavajú najmä na hardvér, napríklad na inteligentné meracie zariadenia a nabíjačky elektrických vozidiel. V Európe sa investície v roku 2019 udržali na stabilnej úrovni a dosiahli takmer 42 miliárd EUR, pričom väčší podiel výdavkov bol určený na modernizáciu a renováciu existujúcej infraštruktúry. Hlavným zdrojom podpory investícií do inteligentných sietí v oblasti výskumu a inovácie na úrovni EÚ je program Horizont 2020, v rámci ktorého bola v období rokov 2014 až 2020 poskytnutá takmer 1 miliarda EUR. Do vyhradených projektov digitalizácie bolo investovaných 100 miliónov EUR a aj v rámci mnohých ďalších projektov v oblasti inteligentnej siete bola značná časť rozpočtu vyčlenená na digitalizáciu. Na Obrázku 16 je znázornené, že verejné investície do inteligentných sietí vrátane investícií v rámci programu Horizont 2020 tvoria významný podiel celkových investícií prevádzkovateľov prenosovej sústavy (ďalej len „PPS“). Treba poukázať na to, že rozpočty PPS na výskum a inováciu sú malé, tvoria približne 0,5 % ich ročného rozpočtu, . V nariadení o TEN-E sa takisto podporujú investície do inteligentných elektrizačných sústav ako jedna z 12 prioritných oblastí, ale investície do (cezhraničných) inteligentných sietí by mohli využiť vyššiu mieru podpory od regulačných orgánov prostredníctvom začlenenia do národných plánov rozvoja siete a oprávnenosti na finančnú pomoc EÚ vo forme grantov na štúdie a práce, ako aj inovačných finančných nástrojov v rámci Nástroja na prepájanie Európy (NPE). V období rokov 2014 až 2019 sa v rámci Nástroja na prepájanie Európy poskytla finančná pomoc vo výške 134 miliónov EUR na rôzne projekty v oblasti inteligentných elektrizačných sústav v celej EÚ.

V nasledujúcom texte sa podrobnejšie posudzujú tieto dve kľúčové technológie: siete jednosmerného prúdu vysokého napätia a digitálne riešenia týkajúce sa prevádzok sietí a integrácie obnoviteľných zdrojov energie. I)Siete jednosmerného prúdu vysokého napätia (ďalej len „siete HVDC“) Technológia: V dôsledku vyššieho dopytu po nákladovo efektívnych riešeniach so zreteľom na prepravu elektriny na veľké vzdialenosti (predovšetkým v EÚ na prenos elektrickej energie vyprodukovanej prostredníctvom morskej veternej energie na pevninu) sa zvyšuje dopyt po technológiách HVDC. Podľa spoločnosti Guidehouse Insights európsky trh týkajúci sa sietí HVDC vzrastie z 1,54 miliardy EUR v roku 2020 na 2,74 miliardy EUR v roku 2030, pričom miera rastu bude 6,1 % , . Predpokladá sa, že hodnota globálneho trhu je približne 12,5 miliardy EUR (2020), pričom najväčšie investície v oblasti HVDC sa uskutočňujú v Ázii; väčšinu trhu v Ázii zaberá technológia Ultra-HVDC. Zariadenie HVDC je veľmi nákladné, a preto projekty na vybudovanie pripojení HVDC sú veľmi drahé. Vzhľadom na technologickú zložitosť sietí HVDC ich montáž spravidla riadia výrobcovia. Analýza hodnotového reťazca: Hodnotový reťazec sietí HVDC možno rozčleniť podľa jednotlivých hardvérových komponentov potrebných na vytvorenie pripojenia HVDC. Veľký podiel nákladov na siete HVDC tvoria meniče (približne 32 %) a káble (približne 30 %). V rámci hodnotového reťazca meniarní výkonová elektronika zohráva kľúčovú úlohu pri určovaní účinnosti a veľkosti zariadenia. Aplikácie, ktoré sú špecificky určené pre energetiku, predstavujú len malú časť globálneho trhu s elektronickými komponentmi, ale sústavy na mori a vodné turbíny sú závislé od ich dobrého fungovania v morských podmienkach. Investície do výskumu a inovácie v oblasti technológií HVDC sú najmä súkromné. Verejné financovanie na úrovni EÚ v rámci programu Horizont 2020 je pomerne skromné, ale zvýšilo sa v dôsledku projektu Promotion, ktorý bol nedávno dokončený. Globálny trh: Vedúce postavenie na globálnom trhu HVDC majú predovšetkým tri spoločnosti, konkrétne Hitachi ABB Power Grids, Siemens a GE. Siemens a Hitachi ABB Power Grids majú trhový podiel približne na úrovni 50 % vo väčšine trhových segmentov, zatiaľ čo podniky vyrábajúce káble tvoria približne 70 % trhu v EÚ a hlavnými konkurentmi sú japonské spoločnosti. V Číne má dominantné postavenie na trhu ďalšia obchodná spoločnosť – China XD Group. Obchodné spoločnosti doteraz samostatne predávali systémy na kľúč, pretože sa inštalovali ako prepojenia HVDC medzi dvoma bodmi. V rámci prepojenejšej sústavy na mori v budúcnosti bude potrebné prepojiť siete HVDC rôznych výrobcov. To prináša technologické výzvy, ktoré sa týkajú udržania riadenia siete a predovšetkým zabezpečenia interoperability zariadenia a sietí HVDC. Keďže je potrebné, aby sa všetky komponenty inštalovali na plošiny na mori, je navyše dôležité zmenšiť ich veľkosť, a tak je potrebné vyvinúť riešenia v oblasti výkonovej elektroniky osobitne pre aplikácie modrej energie. II)Digitálne riešenia týkajúce sa prevádzok sietí a integrácie obnoviteľných zdrojov energie Technológia a hodnotový reťazec: Podľa prognóz má trh s technológiami v oblasti riadenia siete rásť veľmi rýchlo. Podľa odhadov IEA by potenciálne úspory v súvislosti s týmito technológiami mali globálne dosiahnuť takmer 20 miliárd USD, pokiaľ ide o zníženie nákladov na prevádzku a údržbu, a takmer 20 miliárd USD, pokiaľ ide o ušetrené investície do sietí. Trh tvoria rôzne technológie a služby v hodnotovom reťazci:, ktorý je zložité jasne oddeliť, pričom sa zdá, že dochádza k jeho integrácii, keďže čoraz viac sú potrebné integrované riešenia na riadenie uskladňovania, odberu, distribuovaných obnoviteľných zdrojov energie a samotnej siete. Táto správa sa zameriava na dva aspekty. Energetické služby založené na softvéri a údajoch, ktoré sú kľúčové z hľadiska optimalizovania integrácie obnoviteľných zdrojov energie (a to aj na miestnej úrovni) prostredníctvom diaľkového riadenia rôznych technológií, predovšetkým obnoviteľných zdrojov energie a virtuálnych elektrární. Ide o rýchlo rastúci trh, podľa prognóz by sa jeho hodnota mala zvýšiť z 200 miliónov EUR (globálne) v roku 2020 na 1 miliardu EUR v roku 2030, . Je základom nového priemyselného odvetvia, ktoré poskytuje energetické služby energetickým podnikom (vrátane prevádzkovateľov sietí), ako aj obchodným spoločnostiam a domácnostiam, ktoré sú spotrebiteľmi energie. Vďaka kombinácii zvýšenia podielov obnoviteľných zdrojov energie a politík na podporu trhu je Európa hnacou silou, pokiaľ ide o trhy virtuálnych elektrární, pričom výška jej podielu na globálnych investíciách v roku 2020 bola takmer 45 %. Väčšina investícií sa realizovala v severozápadnej Európe vrátane severských krajín. Podľa prognóz by v rámci Európy Nemecko malo pokrývať približne tretinu celkového ročného výkonu trhu virtuálnych elektrární do roku 2028. Digitálne technológie na zlepšenie prevádzky a údržby siete; ide o trh zameraný najmä na prevádzkovateľov sietí. Aj tento trh rastie; očakáva sa, že v EÚ do roku 2030 dosiahne hodnotu 0,2 miliardy EUR v segmente softvérových platforiem na prediktívnu údržbu a 1,2 miliardy EUR v segmente senzorov v rámci internetu vecí. Očakáva sa, že v období rokov 2020 až 2030 trh internetu vecí bude rásť rýchlosťou 8,8 % ročne. Globálny trh: EÚ má silné postavenie v oboch častiach. Mnohé globálne podniky sú európske (Schneider Electric SE a Siemens). Najsilnejšou konkurenciou sú podniky zo Spojených štátov vrátane niekoľkých inovačných startupov. Na trhu s hardvérom v oblasti senzorov v rámci internetu vecí a v oblasti monitorovacích zariadení pôsobí niekoľko veľkých subjektov so širokými portfóliami a desiatky stredných a malých podnikov na trhoch pre úzke cieľové skupiny. Na trhu so softvérovými riešeniami má dominantné postavenie pár globálnych podnikov (Hitachi ABB, IBM, Schneider Electric SE, Oracle, GE, Siemens a C3.ai), a pre nové subjekty je ťažké vstúpiť na tento trh. Globálny trh s digitálnymi službami je zobrazený na obrázku 17. Zdroj 15: Štúdia ASSET o konkurencieschopnosti. Niektorí dodávatelia ropy, zemného plynu a energie z iných zdrojov strategicky investujú do technológií riadenia siete (predovšetkým do služieb) a nadobudli menšie startupy na trhoch v Európe a Spojených štátoch, prípadne do týchto podnikov investovali. Spoločnosť Shell investovala do nemeckého podniku Sonnen, spoločnosť Eneco investovala do nemeckého podniku Next Kraftwerke a spoločnosť Engie investovala do podniku Kiwi Power zo Spojeného kráľovstva. Zdá sa, že tento trend potvrdzuje aj skutočnosť, že z 200 investícií, ktoré v nedávnom období realizovali ropné a plynárenské spoločnosti, 65 bolo v oblasti digitalizácie (tento sektor bol z hľadiska počtu investícií na treťom mieste; na prvých dvoch miestach boli investície do konvenčných zdrojov v prechádzajúcich segmentoch reťazca a do obnoviteľných zdrojov energie). Zatiaľ čo softvérové platformy dosahujú fázu zrelosti, aplikácie digitálnych technológií na poskytovanie sieťových služieb naďalej tlačia inováciu do trhového priestoru. Objemy údajov sú pomerne malé v porovnaní s inými sektormi, a tak sa inovačná výzva netýka objemov údajov ani technológií na analýzu údajov. Týka sa dostupnosti rôznych a distribuovaných zdrojov údajov a prístupu k nim, aby poskytovatelia softvéru mohli svojim zákazníkom poskytnúť integrované riešenie. Preto kľúčové sú interoperabilné platformy fungujúce v rámci celého trhu, ktoré umožňujú jednoduchý prístup k údajom a ich výmenu. 3.7. Ďalšie zistenia o ďalších čistých a nízkouhlíkových energetických technológiách a riešeniach Ako sa opisuje v pripojenom pracovnom dokumente útvarov Komisie, EÚ má silné konkurenčné postavenie so zreteľom na technológie v oblasti veternej energie na pevnine a vodnej energie. Pokiaľ ide o veternú energiu na pevnine, so zreteľom na veľký rozsah trhu a zvyšujúci sa výkon mimo Európy má priemysel EÚ sľubné vyhliadky, pretože v rámci hodnotového reťazca veternej energie má dobré postavenie. Podobne v sektore vodnej energie dôležitosť trhu a podiel EÚ na globálnom vývoze (48 %) predstavujú kľúčové faktory konkurencieschopného odvetvia. Je pravda, že v prípade oboch technológií hlavnú výzvu na ceste vpred predstavuje zacielený výskum na využitie príležitosti súvisiacej s modernizáciou/renovovaním najstarších zariadení s cieľom zvýšiť ich spoločenskú akceptáciu a zníženú stopu. Kľúčovou otázkou v sektore palív z obnoviteľných zdrojov je posun od palív prvej generácie k palivám druhej a tretej generácie s cieľom posilniť udržateľnosť surovín a optimalizovať ich využitie. S cieľom dosiahnuť pokrok v tejto oblasti budú dôležité projekty rozširovania a demonštrácie.