Uznesenie Európskeho parlamentu o spoločnej imigračnej politike Európskej únie



Úradný vestník 306 E , 15/12/2006 S. 0394 - 0397



P6_TA(2006)0386 Spoločná imigračná politika Európskej únie Uznesenie Európskeho parlamentu o spoločnej imigračnej politike Európskej únie Európsky parlament, - so zreteľom na článok 6 Zmluvy o EÚ a článok 63 Zmluvy o ES, - so zreteľom na článok 42 Zmluvy o EÚ, - so zreteľom na Tamperský program z roku 1999 a Haagsky program z roku 2004 o priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, - so zreteľom na zasadnutie Rady pre spravodlivosť a vnútorné veci, ktoré sa uskutočnilo v Tampere 20. - 22. septembra 2006, - so zreteľom na prebiehajúce diskusie o finančnom rámci, vrátane Európskeho fondu pre utečencov a Európskeho fondu pre návraty, - so zreteľom na svoje uznesenie zo 6. apríla 2006 o situácii v utečeneckých táboroch na Malte [1], - so zreteľom na svoje uznesenie zo 14. apríla 2005 o ostrove Lampedusa [2], - so zreteľom na článok 103 ods. 4 rokovacieho poriadku, A. keďže sedem rokov po prijatí Tamperského programu nemá EÚ koherentnú imigračnú politiku, a to najmä v oblasti legálneho prisťahovalectva a politiky návratu, B. keďže spoločný európsky azylový systém sa zakladá na súbore predpisov, od ktorých by sa žiaden zúčastnený členský štát nemal odchýliť, C. so zreteľom na humanitárne krízy v niekoľkých členských štátoch, ktoré sa nachádzajú na južných vonkajších hraniciach EÚ, kde tisíce migrantov prišli o život v Stredozemnom mori a na masový príliv prisťahovalcov najmä počas leta 2006, D. so zreteľom na to, že na európsko-africkej ministerskej konferencii o migrácii a rozvoji, ktorá sa uskutočnila 10. a 11. júla 2006 v Rabate, sa prijalo vyhlásenie a akčný plán; E. keďže strednodobá revízia Haagskeho programu sa skončí do konca tohto roka, F. keďže nezákonné prisťahovalectvo môže viesť k zneužívaniu ľudí a nútenej práci, G. keďže Zelená kniha Komisie o prístupe EÚ k riadeniu ekonomickej migrácie (KOM(2004)0811) predpokladá, že v období rokov 2010 a 2030 sa pri súčasnej úrovni migračných tokov zníži počet ekonomicky aktívneho obyvateľstva v 25 krajinách EÚ, a to asi o 20 miliónov zamestnaných ľudí, a že na uspokojovanie požiadaviek trhu práce EÚ a zabezpečenie prosperity Európy môžu byť v čoraz väčšej miere potrebné plynulejšie migračné toky, 1. zdôrazňuje, že zvýšená migrácia je globálnym javom s mnohými príčinami a dôsledkami, ktorý si vyžaduje vyvážený, globálny a ucelený prístup; 2. je si vedomý skutočnosti, že v dôsledku neexistencie kanálov pre legálne prisťahovalectvo azylové systémy čelia rastúcemu tlaku ako prostriedky právneho urovnania; 3. uznáva ľudskú drámu a ťažkosti viacerých členských štátov pri riadení veľmi veľkých migračných tokov v posledných rokoch; všíma si predovšetkým problémy spôsobené znepokojivo vysokým počtom neplnoletých osôb medzi súčasnými prisťahovalcami; 4. vyslovuje poľutovanie nad obrovskými humanitárnymi nákladmi, vrátane obetí na životoch prisťahovalcov; 5. je pevne presvedčený, že členské štáty si musia plniť povinnosti týkajúce sa žiadateľov o azyl a migrantov, ktoré im vyplývajú z medzinárodného práva a právnych predpisov Spoločenstva; 6. zastáva názor, že EÚ nie je miestom na zneužívanie ľudí na nútené práce a že členské štáty preto musia zabezpečiť, aby takéto praktiky neexistovali; 7. nalieha, aby členské štáty zabezpečili prístup k azylovému postupu a uplatňovali ustanovenia smernice 2003/9/ES [3] koherentným a konzistentným spôsobom a aby sa žiadosti o azyl vybavovali rýchlo a efektívne; 8. zdôrazňuje, že v rámci akéhokoľvek komplexného prístupu k prisťahovalectvu nemožno prehliadať tzv. hnacie faktory, ktoré vo všeobecnosti vedú ľudí k opusteniu ich krajiny, čo si vyžaduje, aby skutočne existovali možnosti legálnej migrácie do EÚ, ako aj jasné plány na rozvoj a investície v krajinách pôvodu a tranzitu vrátane obchodnej a poľnohospodárskej politiky, ktorá podporí hospodárske príležitosti, a to aj z dôvodu zamedzenia hromadného úniku mozgov; 9. pripomína, že koherentnú európsku imigračnú politiku musí sprevádzať integračná politika, ktorá o. i. umožňuje riadne začlenenie do trhu práce, právo na vzdelanie a odbornú prípravu, prístup k sociálnym službám a zdravotnej starostlivosti, ako aj účasť prisťahovalcov na sociálnom, kultúrnom a politickom dianí; 10. znovu opakuje, že všetky rozhodnutia týkajúce sa zmiernenia pravidiel pre imigráciu v jednom členskom štáte majú dominový efekt na situáciu v iných členských štátoch a že členské štáty sú v duchu lojálnej spolupráce povinné konzultovať s ostatnými členskými štátmi opatrenia, ktoré pravdepodobne budú mať vplyv na imigračnú situáciu, a informovať ich o týchto opatreniach, ako je uvedené v pozícii Európskeho parlamentu zo 6. júla 2006 o zavedení vzájomnej výmeny informácií týkajúcich sa opatrení členských štátov v oblasti azylu a prisťahovalectva [4]; 11. vyzýva na partnerský prístup ku krajinám pôvodu a tranzitu s cieľom zabezpečiť ich aktívnu účasť na pomoci pri riadení migračných tokov, odstraňovaní nezákonného prisťahovalectva a vytváraní účinných informačných kampaní o podmienkach prijímajúcich krajín EÚ vrátane kritérií na získanie azylu; 12. verí, že zdieľanie zodpovednosti a finančného zaťaženia medzi členské štáty musí byť neoddeliteľnou súčasťou imigračnej politiky EÚ, ako aj spoločného európskeho azylového systému; 13. vyzýva na to, aby EÚ zohrávala väčšiu úlohu pri riadení humanitárnych kríz, ktoré súvisia s migračnými tokmi a žiadateľmi o azyl; 14. je preto presvedčený, že krajiny by mali mať prístup k technickej pomoci a financovaniu v rámci programu ARGO, Európskeho fondu pre utečencov, Európskeho fondu pre riadenie vonkajších hraníc, Európskeho fondu pre integráciu a Európskeho fondu pre návraty na obdobie rokov 2007 - 2013; 15. vyzýva na uvoľnenie väčšieho objemu finančných prostriedkov pre mimovládne organizácie pracujúce v teréne, ktoré poskytujú dôležitú pomoc v núdzi; 16. domnieva sa, že hromadné prisťahovalectvo je výsledkom upadajúcich hospodárstiev, zbedačenia obyvateľstva, porušovania ľudských práv, zhoršovania životného prostredia, rozširovania priepasti medzi bohatými a chudobnými krajinami, občianskych vojen, vojen o kontrolu nad prírodnými zdrojmi, politického prenasledovania, politickej nestability, korupcie a diktatúry v mnohých krajinách pôvodu; 17. vyzýva Komisiu, aby čo najskôr navrhla vytvorenie núdzového fondu na financovanie podporných tímov odborníkov na poskytovanie praktickej pomoci pri prijímaní osôb na hraniciach a na riešenie humanitárnych kríz v členských štátoch a aby do nových fondov na obdobie rokov 2007 - 2013 zahrnula núdzový mechanizmus, ktorý umožní poskytovanie finančnej pomoci v núdzových situáciách; 18. naliehavo žiada, aby členské štáty zriadili prístup k procesu žiadania o azyl, dôsledne a starostlivo uplatňovali ustanovenia smernice 2005/85/ES [5] a aby zabezpečili rýchle a efektívne vybavovanie žiadostí o azyl; 19. uznáva potrebu prijať spravodlivú smernicu EÚ o návratoch a vyzýva Radu, aby zvýšila snahu o zabezpečenie jej prijatia; zároveň poukazuje na to, že sedem rokov po zasadnutí Európskej rady v Tampere a napriek mnohým žiadostiam Európskeho parlamentu Rada neurčila spoločnú imigračnú politiku a namiesto toho zachováva princíp jednomyseľnosti a konzultačný postup vo všetkých otázkach, ktoré sa týkajú legálneho prisťahovalectva; 20. vyzýva členské štáty, aby zintenzívnili svoju spoluprácu v rámci agentúry FRONTEX a aby lepšie vymedzili jej poslanie; 21. zastáva názor, že hraničné kontroly a opatrenia na boj proti nezákonnému prisťahovalectvu môžu byť len jedným aspektom politiky EÚ voči tretím krajinám, pričom je nevyhnutné, aby sa okrem nich uplatňovala aktívna rozvojová politika krajín pôvodu a tranzitu s cieľom minimalizovať negatívne dôsledky emigrácie; 22. uvedomuje si, že pri neexistencii spoločnej imigračnej politiky EÚ majú členské štáty rôzne prístupy k problému státisícov nelegálnych prisťahovalcov, ktorí pracujú nezákonne a bez akejkoľvek sociálnej ochrany; je však presvedčený, že hromadná regulácia otázky nelegálnych prisťahovalcov nie je dlhodobým riešením, keďže takéto opatrenie nerieši skutočné prvotné problémy; 23. zdôrazňuje, že akékoľvek opatrenia na boj proti nezákonnému prisťahovalectvu a zintenzívnenie kontrol na vonkajších hraniciach, a to aj v prípade spolupráce s tretími krajinami, musia byť v súlade so zárukami a základnými právami jednotlivca ustanovenými v Charte základných práv Európskej únie a Európskom dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd, najmä práva na azyl a práva na nevyhostenie; 24. varuje pred nebezpečenstvami, ktoré predstavuje externalizácia riadenia vonkajších hraníc EÚ, a dúfa v lepšiu spoluprácu s krajinami pôvodu a tranzitnými krajinami založenú najmä na dodržiavaní základných práv, najmä práva na azyl a nevyhostenie, a na spoločných záujmoch EÚ a krajín pôvodu a tranzitných krajín; 25. zastáva názor, že EÚ by mala zaujať prierezový prístup; je presvedčený, že jej imigračná politika by nemala zahŕňať len partnerstvo s tretími krajinami, zabezpečenie vonkajších hraníc na boj proti obchodovaniu s ľuďmi a spravodlivú politiku návratov, ale mala by aj otvoriť cestu legálnemu prisťahovalectvu, podporovať začlenenie migrantov do spoločnosti hostiteľskej krajiny a podporovať rozvoj krajín pôvodu s cieľom riešiť prvotné príčiny migrácie; 26. vyzýva Komisiu, aby čo najskôr vyvinula iniciatívu s cieľom zrevidovania nariadenia (ES) č. 343/2003 [6] ("Dublin II") tým, že spochybní jeho podstatu, konkrétne to, že členský štát zodpovedný za vybavenie žiadosti o azyl je prvou krajinou, do ktorej sa žiadatelia dostanú, čo neúnosne zaťažuje krajiny na juhu a východe EÚ, a zavedením spravodlivého mechanizmu na rozdelenie zodpovednosti medzi členské štáty; 27. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade, Komisii a vládam a parlamentom členských štátov. [1] Prijaté texty, P6_TA(2006)0136. [2] Ú. v. EÚ C 33 E, 9.2.2006, s. 598. [3] Ú. v. EÚ L 31, 6.2.2003, s. 18. [4] Prijaté texty, P6_TA(2006)0313. [5] Ú. v. EÚ L 326, 13.12.2005, s. 13. [6] Ú. v. EÚ L 50, 25.2.2003, s. 1. --------------------------------------------------