SPOLOČNÉ OZNÁMENIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV

Podpora užšej spolupráce a regionálnej integrácie v Maghrebe: Alžírsko, Líbya, Mauritánia, Maroko a Tunisko

I. Úvod

1. Obyvatelia Maghrebu stáli v roku 2011 na čele historických udalostí. Viac ako kdekoľvek inde v arabskom svete sa v krajinách Maghrebu začal dlhý proces zmien a reforiem. Európska únia má veľký záujem na úspešnosti týchto procesov demokratizácie a modernizácie.

2. Okrem toho krajiny Maghrebu v priebehu minulého roka opäť prejavili záujem o užšiu vzájomnú spoluprácu. Táto iniciatíva je zatiaľ iba predbežná – zatiaľ ju nesprevádzajú konkrétne opatrenia. Je však založená na uvedomení si skutočnosti, že ciele presadzovania prosperity, stability a demokratickej transformácie na vnútroštátnej úrovni nemožno v plnej miere dosiahnuť bez toho, aby jednotlivé krajiny Maghrebu navzájom nadviazali hlbšie vzťahy.

3. Hlavným cieľom tohto oznámenia je stanoviť spôsoby, akými by Európska únia mohla podporiť užšiu spoluprácu medzi krajinami Maghrebu na základe svojich vlastných rozsiahlych skúseností z oblasti integrácie a vzhľadom na záujem, ktorý ako sused a kľúčový partner týchto piatich krajín má o tento región. Európska komisia a vysoká predstaviteľka Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (ďalej len „vysoká predstaviteľka“) sa týmto spôsobom snažia podporiť úsilie maghrebských partnerov o prehĺbenie spolupráce na úrovni Maghrebu a poskytnúť im v rámci tohto procesu pomocnú ruku. Silnejší a jednotnejší Maghreb prispeje k riešeniu spoločných problémov, ako je nestabilita v oblasti Sahelu, energetická bezpečnosť, potreba vytvárať pracovné príležitosti a bojovať proti zmene klímy. Ide o historickú príležitosť na prehĺbenie nášho partnerstva.

4. Toto oznámenie je súčasťou celkovej reakcie EÚ na zmeny v jej južnom susedstve. Návrhy uvedené v tomto oznámení majú dopĺňať, nie však nahrádzať škálu opatrení, ktoré Európska únia pripravila a uviedla v oznámeniach[1], ktoré prijala Európska komisia a vysoká predstaviteľka v roku 2011 a na základe ktorých vzniklo Partnerstvo pre demokraciu a spoločnú prosperitu a bol stanovený nový prístup k európskej susedskej politike. V obidvoch týchto oznámeniach sa zdôrazňuje dôležitosť väčšej integrácie krajín južného Stredozemia aj väčšej integrácie na subregionálnej úrovni, ktorá by bola doplnením ďalších dvojstranných a regionálnych iniciatív. Toto oznámenie tiež vychádza z „programu zmien“, revidovanej politiky Európskej komisie pre využívanie financovania vonkajšej pomoci orientované na výsledky[2].

5. Uvedené návrhy sú v súlade s prísľubom EÚ pozitívne reagovať na reformné iniciatívy, ktoré vyvíjajú partnerské krajiny v jej susedstve, a boli vypracované po porade s nimi. Mnohé z opatrení uvedených ďalej predstavujú nové opatrenia. V niektorých prípadoch sa navyše odkazuje na existujúce regionálne iniciatívy, ak by sa integračné úsilie mohlo podporiť prostredníctvom využitia existujúcich nástrojov, aj keď z perspektívy Maghrebu, ako aj na bilaterálne činnosti, ak prispievajú k väčšej súdržnosti v regióne.

6. Oznámenie má zároveň odzrkadľovať vzťahy ďalekosiahleho významu nadviazané medzi krajinami Maghrebu a subsaharskej Afriky na jednej strane, a EÚ a krajinami subsaharskej Afriky na strane druhej. V tejto súvislosti by podpora, ktorú EÚ poskytuje integrácii Maghrebu, mala byť jasne prepojená so širšími vzťahmi, ktoré EÚ udržiava v rámci afrického kontinentu, ako je stanovené v spoločnej stratégii EÚ a Afriky[3]. Patrí medzi ne predovšetkým tematické Partnerstvo pre mier a bezpečnosť, na ktorom sa krajiny Maghrebu buď priamo podieľajú, alebo ktoré podrobne sledujú. V oznámení sa takisto berie do úvahy špecifický duálny charakter Mauritánie, ktorý vyplýva z jej geografickej polohy na rozmedzí medzi arabským Maghrebom a subsaharskou Afrikou.

7. Impulz na uskutočnenie zmien, ako aj rozhodnutia o tom, aký spôsob by bol na dosiahnutie integrácie najvhodnejší, musia vzísť výlučne zo samotných krajín Maghrebu. Návrhy uvedené v tomto oznámení sa v dôsledku toho nesú v duchu solidarity a partnerstva a predkladajú sa v rozhodujúcej chvíli, keď v krajinách Maghrebu prebiehajú diskusie o tempe a rozsahu integrácie na subregionálnej úrovni. Hoci tieto návrhy by mohli priniesť prospech obyvateľom maghrebského regiónu ako celku, prínosom by mohli byť aj v prípade, keby sa realizovali na obmedzenejšom bilaterálnom základe alebo asymetricky v niektorých častiach regiónu.

II. Výzvy, ktorým čelí Maghreb

8. Maghreb je regiónom s veľmi rozsiahlym potenciálom rozvoja. Vďaka svojej polohe medzi subsaharskou Afrikou a Európskou úniou na jednej strane, a východným Stredozemím na strane druhej, má Maghreb výhodný prístup k pobrežiu Atlantického oceánu i Stredozemného mora, ako aj k potenciálnym dopravným tepnám prechádzajúcim týmto regiónom. Zároveň má značné prírodné a ľudské zdroje, ako aj spoločné kultúrne a jazykové väzby.

9. Napriek tomu zostáva Maghreb jedným z najmenej integrovaných regiónov vo svete. V dôsledku toho je jeho potenciál rozvoja vo všeobecnosti nevyužitý. Pokiaľ ide o ekonomický aspekt, straty vyplývajúce z nedostatku integrácie v Maghrebe možno odhadnúť na 1 – 2 % HDP. Skutočná cena za nedostatočnú integráciu však presahuje oblasť hospodárskeho rastu, keďže do úvahy treba vziať aj bezpečnosť a v širšom slova zmysle ľudský rozvoj v tomto regióne.

10. Výzvy, ktorým čelí tento región, boli dôkladne zdokumentované. Patria medzi ne:

Demokratické reformy

a) Vo všetkých krajinách Maghrebu prebieha proces politických reforiem. Vo vzťahu k politickej sfére očakáva verejnosť veľa, pokiaľ ide o účasť na verejnom živote, zodpovednosť verejnej správy, prístup k informáciám, slobodu prejavu a prístup k spravodlivosti. Narástol význam občianskej spoločnosti, ktorá dokáže lepšie plniť svoju úlohu legitímneho partnera miestnej samosprávy pri vytváraní inkluzívnejšej spoločnosti. Zlepšené volebné postupy viedli k zvýšeniu zodpovednosti verejnej správy v regióne. Parlamenty majú potenciál stať sa kľúčovými aktérmi podobne ako rôzne politické strany a hnutia, ktoré doposiaľ vznikli. Inštitúcie potrebné na ochranu demokratických hodnôt, právneho štátu a dodržiavania ľudských práv majú však pritom nedostatočne vplyvné postavenie. Za takýchto okolností je úloha posilňovať a podporovať demokratické reformy, ktoré budú plne rešpektovať medzinárodné normy v oblasti ľudských práv, naďalej veľmi náročná.

Sociálno-ekonomické reformy

b) Miera rastu v Maghrebe je aj naďalej príliš nízka na to, aby umožnila absorbovať značný príliv obyvateľstva na trh práce a znížiť chudobu a nezamestnanosť (v roku 2011 dosahovala nezamestnanosť v Alžírsku, Maroku a Tunisku 10 % až 18 % a v Mauritánii viac ako 30 %). V správe Rozvojového programu OSN o výzvach spojených s rozvojom arabských krajín v roku 2011 (Arab Development Challenges Report) je uvedený odhad, že dokonca aj podľa konzervatívneho scenára (t. j. pri zachovaní súčasnej miery nezamestnanosti a miery účasti na trhu práce) budú musieť krajiny Maghrebu do roku 2015 vytvoriť 1,8 milióna pracovných miest a do roku 2030 spolu 7,8 milióna pracovných miest. Neschopnosť vytvoriť dostatok pracovných príležitostí by navyše v konečnom dôsledku mohla viesť k ďalšiemu prehlbovaniu chudoby, ak by sa nevyužil ľudský kapitál, ktorým je mládež. Bez zvýšenia rastu a bez účinných politík na podporu zamestnanosti (vrátane investícií do ľudského kapitálu a presadzovania podmienok pre dôstojnú prácu) bude vysoká miera nezamestnanosti mládeže pretrvávať a neformálny sektor bude aj naďalej tvoriť značnú časť reálneho hospodárstva. Tieto faktory budú potom naďalej predstavovať výrazné riziká pre budúcu sociálnu stabilitu a pre proces prechodu k demokracii.

c) Rozvoj poľnohospodárstva brzdia vo viacerých krajinách Maghrebu štrukturálne problémy ako napríklad obmedzené investície, nedostatok vody, degradácia pôdy, zmena klímy a nedostatočný prístup k základným službám. Pred poľnohospodársky sektorom stojí úloha vyrábať viac a lepšie, t. j. zvyšovať produktivitu poľnohospodárstva, prejsť na udržateľné metódy výroby a zlepšovať životné podmienky vo vidieckych oblastiach na základe dlhodobých stratégií. .

d) Potenciál rozvoja skutočne diverzifikovaných hospodárstiev opierajúcich sa o vznik dynamického súkromného sektora nie je v súčasnosti ani zďaleka využitý. Maghrebu sa zatiaľ nepodarilo vytvoriť regionálne spotrebiteľské trhy, využívať úspory z rozsahu a v plnej miere zužitkovať svoju výhodnú polohu v blízkosti Európy a hlavných medzikontinentálnych námorných ciest na rozvoj regionálnych výrobných väzieb, na začlenenie sa do globálneho reťazca tvorby pridanej hodnoty a teda na to, aby sa stal atraktívnejším regiónom pre investorov. Príliš často dochádza k tomu, že zachovávanie uzavretých hospodárstiev umožňuje niekoľkým favorizovaným domácim podnikom prekvitať vďaka orientovaniu sa na dobývanie renty (tzv. rent-seeking behaviour) a upevňuje pozíciu monopolov. Navyše, za hlavnú prekážku investícií a podnikania bola označená korupcia.

e) Pokiaľ ide o spoločenský a ľudský rozvoj, napriek významným úspechom v niektorých oblastiach (ide najmä o vzdelávanie a strednú dĺžku života) značná časť obyvateľstva stále nemá primerané zamestnanie, sociálnu ochranu ani sociálne práva[4]. Okrem toho vo väčšine krajín Maghrebu pretrvávajú značné vnútorné sociálne rozdiely, pričom bohatstvo sa koncentruje vo vybraných oblastiach. V dôsledku toho obyvatelia krajín Maghrebu (výnimkou je tu vo všeobecnosti Líbya) naďalej hľadajú východisko v emigrácii, a to najmä do Európy. Tieto krajiny sú zároveň aj tranzitnými krajinami pre nelegálnu migráciu do Európy. Udržateľný rozvoj je možné dosiahnuť iba vtedy, ak je nastupujúca generácia vzdelaná a schopná zapojiť sa do spoločenského a hospodárskeho života vo svojej vlasti. Dostatočne vzdelané obyvateľstvo je základom pre stabilitu a môže prispieť k vytvoreniu demokratickej spoločnosti. Kľúčovými subjektmi pri prechode k demokracii sú vysoké školy, keďže nesú zodpovednosť za prípravu novej generácie vodcov a pedagógov. V dôsledku arabskej jari nadobudla navyše osobitný význam reforma kultúrnej politiky.

Globálne hrozby

f) Otázky terorizmu a medzinárodnej trestnej činnosti predstavujú problém číslo jedna v regióne, ktorý presahuje aj do širšieho južného susedstva a do oblasti Sahelu. Al-Káida v islamskom Maghrebe (AQMI) vytvorila teroristickú sieť najmä v krajinách Maghrebu a v Mali. Situácia sa v dôsledku konfliktu v Líbyi zhoršila, pretože sa rozšíril rozsah obchodovania so zbraňami, s ľuďmi a s drogami a zväčšila sa prítomnosť džihádskych bojovníkov, ktorí sa zapojili do konfliktu. Región Sahary a Sahelu sa preto stala zónou nestability. V konečnom dôsledku uvedené udalosti viedli k povstaniu Tuarégov na severe Mali, čo umožnilo AQMI ešte viac rozšíriť svoj vplyv. V záujme dosiahnutia cieľov stanovených v stratégii EÚ pre bezpečnosť a rozvoj v regióne Sahel[5] (vzťahuje sa na Alžírsko, Mauritániu, Mali a Niger, ale jej vykonávanie sa zameriava na tri posledne uvedené krajiny) bude dôležité úzko spolupracovať s krajinami Maghrebu, ktoré sú situáciou v zóne Sahary a Sahelu priamo postihnuté a zároveň v nej zohrávajú rolu aktérov.

Životné prostredie a zmena klímy

g) Maghreb je zóna, ktorá čelí mnohým výzvam v oblasti životného prostredia a využívania prírodných zdrojov. Je potrebné prijať opatrenia na národnej a regionálnej úrovni v záujme riešenia environmentálnych otázok, aj pokiaľ ide o ovzdušie, vodu, morské prostredie, pôdu a biodiverzitu. Krajiny Maghrebu sú tiež značne ohrozené zmenou klímy a už teraz pociťujú jej dôsledky s potenciálne vážnymi účinkami na kľúčové odvetvia hospodárstva (napr. poľnohospodárstvo, cestovný ruch, ceny potravín). Zároveň je to však región, ktorý ponúka jedinečné príležitosti na prechod na nízkouhlíkový rozvoj, najmä prostredníctvom zvýšeného dôrazu na energie z obnoviteľných zdrojov a na energetickú účinnosť, a to aj prostredníctvom cezhraničných projektov a politík. Ak by sa to podarilo presadiť, prispelo by to k tvorbe pracovných miest a k prilákaniu investícií do regiónu.

III. Zväz arabského Maghrebu, Únia pre Stredozemie, skupina 5+5 – pružný a pragmatický prístup

11. EÚ je odhodlaná svoje bilaterálne vzťahy s krajinami Maghrebu prehlbovať. Zároveň zastáva názor, že je potrebné zabezpečiť revitalizáciu rôznych už existujúcich regionálnych organizácií a štruktúr s cieľom čeliť spoločným výzvam. EÚ je pripravená zvýšiť svoju podporu, ako aj rozvíjať súčinnosť a zlepšiť koordináciu s existujúcimi iniciatívami na bilaterálnej úrovni.

12. Navrhovaný nadchádzajúci samit Zväzu arabského Maghrebu (AMU) bude dôležitou udalosťou s cieľom vyslať nový impulz pre integráciu Maghrebu. Európska komisia a vysoká predstaviteľka oceňujú dialóg, ktorý sa v súčasnosti rozvíja s AMU. Sú odhodlaní tento dialóg zintenzívniť a rozvíjať nové oblasti spolupráce, vychádzajúc najmä z odborných rokovaní, ktoré sa už s AMU uskutočnili.

13. V záujme zabezpečenia rozsiahlejšej a lepšej spolupráce medzi krajinami Maghrebu navzájom, ako aj s ich severnými a južnými susedmi, možno využiť určité medzinárodné rámce. Únia pre Stredozemie môže využiť svoju flexibilitu s cieľom podporiť projekty subregionálnej spolupráce v prospech krajín Maghrebu. Zoskupenie piatich krajín EÚ nachádzajúcich sa v južnom Stredozemí a krajín Maghrebu (tzv. skupina 5 + 5[6]) predstavuje cenný prínos, pretože ustanovuje spoluprácu medzi príslušnými krajinami na základe spoločných záujmov a spoločných cieľov, ktorých dosiahnutie môže EÚ v niektorých prípadoch podporiť, a to napríklad prostredníctvom financovania štúdií uskutočniteľnosti alebo prípravy projektov. Rámec pre úzku spoluprácu s Maghrebom vytvára iniciatíva Alžírska, Mali, Mauritánie a Nigérie (označovaných ako „pays du champ“) zameraná na riešenie problematiky regiónu Sahara-Sahel, ako aj stratégia EÚ pre oblasť Sahelu.

14. Do úvahy treba brať aj kontinentálny rozmer Afriky: región Maghrebu sa bude naďalej zapájať do medziregionálnych a kontinentálnych iniciatív v rámci spoločnej stratégie EÚ a Afriky, najmä s podporou panafrického programu (ak dôjde k jeho vytvoreniu).

IV. Možný príspevok EÚ k rozsiahlejšej spolupráci a integrácii v Maghrebe .

15. Výhody prehĺbenej integrácie v Maghrebe by pociťovali nielen občania piatich príslušných krajín. Úžitok by mali aj ich susedné krajiny vrátane Európskej únie. Pokiaľ ide o EÚ, vytvorenie zóny stability a prosperity založenej na demokratickej zodpovednosti a na právnom štáte v Maghrebe je hlavným cieľom našich bilaterálnych vzťahoch, ktorého dosiahnutie možno podporiť len pomocou regionálneho prístupu. Krajiny na oboch brehoch Stredozemného mora majú vyhliadky na to, že budú môcť využívať výhody vyplývajúce z väčšej stability, integrovanejších trhov, užších medziľudských kontaktov a prehĺbenia intelektuálnej, ekonomickej a kultúrnej výmeny.

V tejto súvislosti by EÚ mohla podporiť množstvo iniciatív v oblastiach, ktoré sú uvedené nižšie, a využiť pri tom rôzne nástroje od posilneného politického dialógu až po technickú pomoc a konkrétne projekty.

A. Demokratické reformy

16. EÚ už podporuje demokratické reformy v krajinách Maghrebu, pričom berie do úvahy špecifiká vývoja v každej z týchto krajín. Okrem týchto činností môže EÚ:

Ø podporovať regionálne a subregionálne iniciatívy zamerané na posilnenie organizácií občianskej spoločnosti a sietí na podporu väčšieho zapojenia do demokratickej správy vecí verejných, zodpovednosti a politického dialógu[7]. To možno dosiahnuť mobilizáciou nástroja európskeho susedstva a partnerstva vrátane nástroja na podporu občianskej spoločnosti v južnom susedstve, európskeho nástroja pre demokraciu a ľudské práva a programu pre neštátne subjekty a miestne orgány. Môže to zahŕňať organizovanie a podporu subregionálnych iniciatív ako napr. maghrebské sociálne fórum, fórum maghrebského odborového hnutia, siete občianskej spoločnosti atď.

Ø prispievať k rozšíreniu spolupráce a výmen medzi parlamentmi krajín Maghrebu, parlamentmi členských štátov EÚ a Európskym parlamentom,

Ø pokračovať v podpore úsilia partnerských krajín Maghrebu o modernizáciu ich justičných systémov vrátane zlepšenia prístupu k spravodlivosti, nezávislosti justície a dodržiavania zásad právneho štátu,

Ø posilňovať inštitucionálnu kapacitu miestnych orgánov v rámci miestnej správy a rozhodovacieho procesu, ako aj pri zaisťovaní služieb, a to najmä pokiaľ ide o transparentnosť, decentralizované reformy a poskytovanie kvalitných služieb obyvateľom prostredníctvom partnerskej spolupráce s miestnymi orgánmi EÚ,

Ø zaviesť nový program zameraný na posilnenie úlohy médií a kultúry v krajinách Maghrebu ako nástrojov demokratizácie, podpory slobody prejavu a konštruktívneho riešenia konfliktov. Na základe tohto programu sa bude podporovať partnerská spolupráca na subregionálnej úrovni v záujme pomoci procesu transformácie štátnych médií na médiá orientované na službu verejnosti.

B. Globálne hrozby

17. Ťažisko zodpovednosti za boj proti terorizmu a rôznym druhom nezákonného obchodovania spočíva na krajinách Maghrebu. Úspech v tejto oblasti závisí od úzkej koordinácie a EÚ preto podporuje všetky snahy o presadenie intenzívnejšej spolupráce medzi všetkými krajinami Maghrebu v tejto súvislosti. Dlhodobé nevyriešené konflikty, ako aj pokračujúce napätie vyplývajúce z novších konfliktov predstavujú ďalšie potenciálne ohrozenie bezpečnosti a prekážky na ceste k ďalšej integrácii. Z hľadiska EÚ môže nestabilita v regióne Sahare a Sahel ohroziť jej vlastnú bezpečnosť, a preto aj EÚ musí prehĺbiť tento dialóg zintenzívnením svojho úsilia o spoluprácu s krajinami tohto regiónu. Okrem toho je potrebné zvýšiť úsilie o potláčanie nezákonného obchodovania s chemickými, biologickými, rádiologickými a jadrovými (CBRN) materiálmi.

18. V tejto súvislosti môže EÚ:

Ø nadviazať pravidelné kontakty medzi Vojenským štábom EÚ, centrom na analýzu spravodajských informácií EÚ, Europolom a príslušnými orgánmi v krajinách Maghrebu s cieľom zabezpečiť lepšiu výmenu informácií,

Ø v prípade potreby poskytovať technické poradenstvo príslušným orgánom krajín Maghrebu a zložkám podieľajúcim sa na boji proti terorizmu a rôznym druhom nezákonného obchodovania,

Ø v rámci skupiny „5 + 5“ sa zúčastňovať na činnostiach zameraných na bezpečnosť a podporovať ich rozvoj, najmä ak zahŕňajú civilnú a vojenskú pomoc pri riadení vzdušných, morských a pozemných hraníc,

Ø podporovať školy/strediská odbornej prípravy v oblasti justície a policajné a vojenské školy/strediská odbornej prípravy v krajinách Maghrebu pri vypracovávaní programov odbornej prípravy otvorených pre účastníkov z tohto regiónu aj z Afriky poskytovaním (v prípade potreby) technického poradenstva,

Ø podporovať opatrenia zamerané na budovanie kapacít, technické výmeny a zdieľanie najlepších postupov s EÚ s cieľom riešiť problémy napomáhajúce šíreniu terorizmu a podporovať odolnosť spoločnosti voči jeho podnecovaniu a náboru a násilnej radikalizácii, najmä mládeže,

Ø posilniť úsilie v rámci iniciatívy centier excelentnosti pre zmiernenie CBRN rizík,

Ø v súlade so spoločnými oznámeniami z roku 2011[8] podporovať úsilia o riešenie konfliktov a dosiahnutie zmierenia, a to najmä prostredníctvom opatrení na zvýšenie dôvery, ak ju k tomu vyzvú zainteresované strany.

C. Podpora inkluzívneho hospodárskeho rozvoja

19. Štrukturálne problémy (medzi ktoré patrí vysoká nezamestnanosť, nízka kvalitatívna úroveň inštitúcií v oblasti vzdelávania, odbornej prípravy a trhu práce, nevýkonný súkromný sektor, ako aj nízka úroveň obchodnej a hospodárskej integrácie) sú navzájom prepojené. Bez konkurencieschopného súkromného sektora sa vytvorí len malý počet dôstojných pracovných miest. Ak súkromný sektor nevyvinie úsilie o reformu systému vzdelávania a politiky zamestnanosti, nebude schopný rásť, a bez existencie otvorených a integrovaných hospodárstiev zostane hospodárska súťaž obmedzená, trhy nevyužité a nepodarí sa získať investície potrebné na vytvorenie pracovných miest[9].

Problematika zamestnanosti

20. Vzdelávanie a odborná príprava majú v kontexte vytvárania pracovných miest a zamestnateľnosti kľúčový význam. Vnútroštátne systémy vzdelávania v krajinách Maghrebu sa musia viac zamerať na zvýšenie zamestnateľnosti a presadzovať najmä vyššiu kvalitu odborného vzdelávania a prípravy a väčšiu mieru využívania daných možností. Proces modernizácie systémov vyššieho vzdelávania sa musí zároveň naďalej zameriavať na zlepšenie ich kvality a uplatniteľnosti pre potreby trhu práce. Opatrenia prijaté v záujme zlepšenia dopytu na trhu práce je zároveň potrebné doplniť účinným sociálnym dialógom.

21. Národné politiky vzdelávania a zamestnanosti by mohli byť vhodne doplnené regionálnymi iniciatívami. V tejto súvislosti môže EÚ:

Ø podporovať vytváranie sietí príslušných subjektov (vzdelávacie inštitúcie a sociálni partneri) v oblasti vzdelávania a zamestnanosti s pôsobnosťou pre celý Maghreb,

Ø pomáhať pri posilňovaní odborných výmen v oblasti odborného vzdelávania a prípravy a zamestnanosti v regióne Maghreb, vrátane verejných služieb zamestnanosti,

Ø preskúmať uskutočniteľnosť odborných výmen vo všetkých krajinách Maghrebu zameraných na vybrané témy na základe akčného rámca z Marakéšu pre problematiku zamestnanosti, zamestnateľnosti a dôstojnej práce.

Ø pokračovať v podpore modernizácie systémov vysokoškolského vzdelávania v krajinách Maghrebu prostredníctvom programov Tempus, Erasmus MUNDUS a ich následných programov. Tieto nástroje sa budú naďalej využívať na podporu dobrovoľného zbližovania systémov vysokoškolského vzdelávania partnerských krajín s vývojom v EÚ, ku ktorému dochádza v rámci bolonského procesu.

Rozvoj súkromného sektora

22. Zástupcovia súkromného sektora v krajinách Maghrebu identifikovali ako kľúčové požiadavky pre rozvoj súkromného sektora: rozvoj zručností, kvalitu produkcie, prístup k zdrojom financií, prístup na trhy (v rámci regiónu i mimo neho), rozvoj vidieka a rozvoj poľnohospodársko-potravinárskeho sektora, a predovšetkým transparentnosť právnych predpisov a právnu istotu.

23. Vlády musia vytvoriť priestor pre podnikanie, inovácie a rozvoj malých a stredných podnikov, zabezpečiť rovnaké podmienky pre všetky hospodárske subjekty a znížiť mieru neefektívnosti a korupcie v rámci verejnej správy. V tejto súvislosti má mimoriadny význam spravodlivý a jednoduchý prístup na trh s verejným obstarávaním. Siete podnikateľov, obchodné komory, ako aj s ďalšie zúčastnené strany môžu poskytovať príležitosti na vzájomnú podporu, ale aj mechanizmy na zisťovanie zákazníkov a dodávateľov. Oblasťou, ktorá si zaslúži osobitnú pozornosť, je podpora podnikania žien.

24. Krajiny Maghrebu budú kľúčovými partnermi EÚ v novom rámcovom programe pre výskum „Horizont 2020“, ktorý má aj výraznú dimenziu medzinárodnej spolupráce. Budú sa podieľať na vypracovaní spoločného programu výskumu a inovácií EÚ a partnerských krajín zo Stredozemia. Krajiny Maghrebu budú rozvíjať partnerstvá s EÚ prostredníctvom dialógov o politike v oblasti vedy, spoločných výskumných iniciatív zameraných na riešenie spoločných spoločenských problémov týkajúcich sa vody, potravinovej bezpečnosti, zdravia, životného prostredia, energetiky, ako aj prostredníctvom budovania výskumných a inovačných kapacít.

25. EÚ môže nadviazať na svoje terajšie činnosti zamerané na podporu rozvoja súkromného sektora v tomto regióne, a to prostredníctvom týchto opatrení:

Ø podporovať činnosť sietí medzi podnikateľmi v Maghrebe, a to aj prostredníctvom národných združení a prostredníctvom usporadúvaní podujatí,

Ø podporovať vytvorenie siete určenej na poskytovanie poradenstva podnikom v Maghrebe plánujúcim investovať v iných krajinách Maghrebu (príprava podnikateľských plánov, znalosť miestnych právnych predpisov atď.),

Ø poskytovať technickú podporu bankám v Maghrebe, ktoré chcú rozšíriť svoju činnosť na celý región (napr. platobné systémy),

Ø podporovať partnerské krajiny prostredníctvom nového Programu európskeho susedstva pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka (ENPARD) pri prijímaní politík zameraných na dosiahnutie výraznejšieho a viac inkluzívneho rastu vo vidieckych oblastiach a v poľnohospodársko-potravinárskom sektore,

Ø podporovať podnikanie žien, a to aj prostredníctvom mentorstva, uľahčovania prístupu k zdrojom financií a zabezpečenia verejnej podpory pre začínajúce podniky,

Ø poskytovať praktickú odbornú prípravu na pracovisku a zabezpečovať tútorstvo v malých a stredných podnikoch v ostatných partnerských krajín pre mladých odborníkov/nových podnikateľov, ktorí si chcú založiť vlastný podnik, s cieľom uľahčiť úspešný štart nových podnikov a rozvoj podnikateľských nápadov a posilňovať kapacity poskytovateľov služieb na podporu podnikania,

Ø po rozhodnutí zvýšiť objem úverov poskytovaných Európskou investičnou bankou, Európskou bankou pre obnovu a rozvoj a ostatnými európskymi finančnými inštitúciami môžu byť k dispozícii ďalšie prostriedky na podporu rozvoja malých a stredných podnikov. Najmä v tejto oblasti je možné predpokladať spoluprácu s budúcou Maghrebskou bankou pre rozvoj,

Ø rozšíriť Európsku sieť podnikov, ktorá už činnosť v tomto regióne vyvíja, na tie partnerské krajiny, ktoré ešte pokryté nie sú[10], a integrovať klastre a ďalšie siete podnikov do európskych platforiem spolupráce;

26. Osobitne dôležitý príspevok k udržateľnému ľudskému, sociálnemu a hospodárskemu rozvoju predstavuje kultúra.

V krajinách regiónu Maghreb môže EÚ:

Ø podporovať rozvoj odvetvia kultúry ako prostriedku na dosiahnutie udržateľného rozvoja tohto regiónu, a to prostredníctvom podporovania reformy kultúrnej politiky a posilnenia kapacít tvorcov politiky v oblasti kultúry, podnecovania investícií, podporovania súkromného sektora a rozvoja podnikateľských schopností u subjektov v oblasti kultúry, a to najmä na úrovni celého Maghrebu.

Obchod

27. Vzájomne prospešná by bola väčšia regionálna integrácia v oblasti obchodu medzi krajinami Maghrebu, spolu s vytvorením rozsiahlych a komplexných zón voľného obchodu medzi partnerskými krajinami v Maghrebe a EÚ. Podniky a investori v EÚ by mohli mať prospech z väčšej miery integrácie a rozvoja trhu – nielen že by sa im otvorili rozsiahlejšie trhy pre vývoz, ale mohli by tento región integrovať do svojich produkčných sietí. Odstránením existujúcich prekážok obchodovania, otvorením hraníc (vrátane hranice medzi Alžírskom a Marokom) a integrovaním tohto regiónu do globálnych dodávateľských reťazcov a produkčných sietí by sa tiež mohol uvoľniť významný hospodársky potenciál. Vývoj v tejto oblasti však bude závisieť od politickej vôle partnerských krajín.

28. S cieľom podporiť hlbšiu obchodnú a hospodársku integráciu v Maghrebe zameriava EÚ svoju podporu na diverzifikovanú a posilnenú integrácie južných krajín, ako aj na podporu investícií. Na bilaterálnej úrovni sa úsilie EÚ doteraz zameriavalo na krajiny, ktoré ešte nepristúpili k WTO (Alžírsko a Líbya), a na vytvorenie rozsiahlych a komplexných zón voľného obchodu (Maroko a Tunisko). Vytvorenie súboru takýchto dohôd medzi EÚ a Maghrebom, ako aj medzi jednotlivými partnerskými krajinami Maghrebu navzájom, by prispelo k realizácii vízie ustanovenia hospodárskeho spoločenstva medzi EÚ a jej partnermi v rámci európskej susedskej politiky.

29. Na základe existujúcich obchodných vzťahov medzi EÚ a krajinami Maghrebu môže EÚ:

Ø ďalej podporovať rozvoj regionálnych produkčných väzieb prostredníctvom využívania možností kumulácie pôvodu medzi členskými krajinami paneuro-strezemskej zóny a zvyšovania informovanosti o tejto možnosti. Popritom propagovať očakávané nové pravidlá prispôsobené pre potreby vývozcov (osobitný význam to má pre textilný priemysel, ale aj pre odvetvia s vyššou pridanou hodnotou),

Ø naďalej poskytovať podporu a technické poradenstvo v nadväznosti na proces obchodnej a hospodárskej integrácie v rámci Zväzu arabského Maghrebu a Agadirskej dohody,

Ø podporovať iniciatívy maghrebských partnerov na zvýšenie informovanosti o podmienkach v oblasti obchodu a investícií, napríklad prostredníctvom mechanizmu Európsko-stredozemského obchodného a investičného nástroja s cieľom obmedziť necolné prekážky obchodu a zlepšiť a modernizovať colné postupy a vybavenie v záujme podpory obchodu v rámci regiónu,

Ø uľahčiť obchodovanie s priemyselnými výrobkami prostredníctvom ukončenia príprav na začatie rokovaní o dohode o posudzovaní zhody a uznávaní priemyselných výrobkov (ACAA) s každou krajinou Maghrebu,

Ø posilniť spoluprácu s podnikateľskou komunitou v Maghrebe, aby mohli podnikatelia lepšie prezentovať svoje záujmy a obavy, pokiaľ ide o obchodné a investičné iniciatívy v tomto regióne. Prvým krokom v tomto smere by mohlo byť vytvorenie podnikateľského fóra na úrovni EÚ – Maghreb.

D. Infraštruktúra a sieťové odvetvia

30. Predpokladom efektívnej regionálnej obchodnej a hospodárskej integrácie sú potrebné regionálne prepojenia infraštruktúry a logistiky, ako aj vytvorenie priaznivejšieho prostredia pre obchodníkov. Iniciatívy zamerané na rozvoj infraštruktúry musia ísť ruka v ruke s reformami zameranými na presadzovanie uľahčenia obchodu, lepšieho a spravodlivejšieho regulačného systému a zároveň aj liberalizácie a integrácie regionálnych odvetví služieb (doprava a telekomunikácie, atď.).

Doprava

31. Pokiaľ ide o oblasť dopravy, prioritou tu aj naďalej zostáva rozvoj transmaghrebskej siete. Táto sieť bude predstavovať súčasť budúcej transstredozemskej dopravnej siete, ktorá sa má vybudovať v rámci euro-stredozemského partnerstva (Euromed). Ako taká bude predstavovať nevyhnutný základ pre rozvoj obchodu v rámci regiónu a poskytne hospodárskym subjektom aj občanom v krajinách na oboch brehoch Stredozemného mora viacero možností dopravných spojení. Pre dobudovanie transmaghrebských diaľnic a teda aj pre rozvoj obchodu a medziľudských kontaktov by malo zásadný význam otvorenie pozemnej hranice medzi Alžírskom a Marokom.

32. S cieľom urýchliť pokrok pri vývoji dopravných sietí je nevyhnutné vyvíjať koordinované úsilie na úrovni regionálnych a subregionálnych sietí a štruktúr, ako napríklad Euromed, skupina ministrov dopravy západnej časti Stredozemia (GTMO, skupina 5 + 5), AMU, Únia pre Stredozemie, ako aj finančné inštitúcie.

33. V odvetví leteckej dopravy bolo úsilie o užšiu integráciu so susedmi EÚ motivované cieľom vytvoriť širší Spoločný európsky letecký priestor. Ponuka vytvoriť spoločný vzdušný priestor v Stredozemí je určená aj pre krajiny Maghrebu.

34. EÚ môže:

Ø podporovať prípravu štúdií a financovateľných projektov, ako aj programov technickej pomoci a podporovať užšiu koordináciu medzi príslušnými aktérmi, pokiaľ ide o rozvoj transmaghrebskej siete, námorné spojenia medzi EÚ a Maghrebom a spoločný vzdušný priestor v Stredozemí,

Ø v súlade s koncepciou morských diaľnic podporovať rozvoj námorného spojenia v záujme ďalšieho zlepšovania dopravných spojení medzi EÚ a krajinami Maghrebu aj v samotnom regióne Maghreb, a to prostredníctvom lepšieho prepojenia transeurópskej dopravnej siete a transmaghrebskej siete,

Ø vytvoriť Spoločný európsky letecký priestor rokovaním o dohodách o leteckých službách s niektorými krajinami Maghrebu podobne, ako sa to stalo v prípade Maroka,

Ø naďalej využívať investičný nástroj európskej susedskej politiky na mobilizáciu dodatočných finančných prostriedkov na pokrytie investičných potrieb regiónu v oblasti dopravnej infraštruktúry, a to najmä prostredníctvom mobilizácie technickej pomoci a finančných prostriedkov na dokončenie chýbajúcich prepojení v rámci siete transmaghrebských diaľnic, predovšetkým na hraničných priechodoch,

Ø naďalej podporovať používanie, rozvoj a zavádzanie interoperabilných inteligentných dopravných systémov,

Ø nabádať európske agentúry pôsobiace v sektore dopravy, aby v rámci svojich mandátov poskytovali technickú podporu (ako je to už v prípade leteckej dopravy), a to aj prostredníctvom intenzívnejšej výmeny skúseností medzi krajinami Maghrebu.

Informačná spoločnosť a sieťové odvetvia

35. Aj napriek tomu, že počas arabských revolúcii sa populárne informačné nástroje využívali v širokej miere, Maghreb zostal regiónom, v ktorom sa prístup k internetu aj naďalej pohybuje na nízkej úrovni od 5,5 % (Líbya) do 34 % (Tunisko) (čo je v medzinárodnom meradle stále málo). Nedostatok infraštruktúr IKT a regulačných rámcov bráni týmto krajinách v plnom využití výhod informačnej spoločnosti a produktívneho potenciálu IKT. Odklad liberalizácie telekomunikačných služieb môže navyše spôsobiť vážne prekážky ďalšej integrácie regionálneho obchodu.

36. EÚ môže:

Ø poskytovať technickú pomoc zameranú na konkrétne potreby Maghrebu v oblasti aproximácie právnej regulácie, a to prostredníctvom výmen osvedčených postupov,

Ø podporovať spoluprácu medzi regulačnými orgánmi EÚ a Maghrebu,

Ø podporovať štúdie o ekonomických a právnych dôsledkoch revízie regulačného rámca pre elektronické komunikácie a elektronické podnikanie, a to s prihliadnutím na vnútroštátnu aj regionálnu perspektívu,

Ø zvážiť možnosť prijatia opatrení zameraných na zlepšenie regionálneho prepojenia a budovanie kapacít komunity výskumných pracovníkov a na rozvoj a využívanie regionálnej elektronickej infraštruktúry.

Energetika

37. EÚ a Maghreb sú dlhodobými partnermi v oblasti energetiky (obchod s ropou a plynom, ropovody a plynovody, rozvoj týkajúci sa uhľovodíkov napríklad v Alžírsku a v Líbyi, synchronizované prepojenie elektrických rozvodných sietí, zásobovanie Maroka elektrickou energiou). V nadväznosti na túto spoluprácu existuje v súčasnosti reálna perspektíva vývoja integrovaného energetického priestoru prostredníctvom prehĺbenia partnerstva, najprv v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov, zvýšenej energetickej efektívnosti a rozvoja integrovaného trhu s elektrickou energiou, ktorý bude prínosom tak pre Maghreb, ako aj pre EÚ. Táto oblasť by mohla prispieť k dosiahnutiu širších cieľov spočívajúcich v posilnení obchodu v rámci krajín Maghrebu, ako aj medzi EÚ, Maghrebom a krajinami v oblasti Stredozemia. Zároveň by to mohlo pomôcť EÚ splniť jej vlastné ciele, pokiaľ ide o rozvoj energie z obnoviteľných zdrojov v období po roku 2020[11]. Rozsiahle investície do energie z obnoviteľných zdrojov vrátane celomaghrebskej kapacity na výrobu záložnej elektrickej energie by navyše viedli k zvýšeniu energetickej bezpečnosti. Takéto investície by pomohli pri vytváraní väčšieho počtu nových pracovných miest, okrem iného vďaka rozvoju miestnych odvetví orientovaných na energiu z obnoviteľných zdrojov, výskumu a inovácií, medzinárodnej konkurencieschopnosti, kvalite ovzdušia a zdravia. Prispeli by tiež k úsiliu o riešenie problematiky zmeny klímy a k realizácii stratégií nízkoemisného rozvoja. Maghrebský trh s energiou, ktorý by tak bol stále viac zásobovaný energiou z obnoviteľných zdrojov, by mohol postupne viesť k zníženiu nákladov krajín dovážajúcich energiu a pre producentov uhľovodíkov by tak zabezpečil väčšiu flexibilitu pri využívaní ich rezerv.

38. Maghreb ako subregión by sa mohol dostať na popredné miesto v oblasti Stredozemia, a to bez toho, aby sa narušil súlad so širšie poňatými prístupmi (napr. Únia pre Stredozemie, plán pre odvetvie slnečnej energie v Stredozemí atď.). V tejto súvislosti možno rátať s viacerými konkrétnymi krokmi zameranými na vývoj oblasti energetiky v západnom Stredozemí do obdobia rokov 2020 – 2025:

Ø štruktúry regionálnej spolupráce (MEDREG v súvislosti s regulačnými orgánmi a MED-TSO v súvislosti s prevádzkovateľmi prenosových sústav) sú na základe súboru spoločných technických pravidiel pripravené ďalej pomáhať pri vypracúvaní spoločných sieťových predpisov, ktoré by sa mohli použiť ako pilotný predpis v oblasti Maghrebu,

Ø mali by sa definovať postupné kroky, ktoré treba podniknúť na účel integrácie trhu, a to predovšetkým na základe plánu pre Alžírsko. Patria medzi ne napríklad tieto prvky: bilaterálne prideľovanie kapacít podľa spoločných zásad do roku 2014, koordinované prideľovanie kapacít do roku 2016, vytvorenie regionálnej platformy pre obchodovanie s elektrickou energiou do obdobia rokov 2016 – 2020, atď.,

Ø možno poskytovať väčšiu podporu pre reformy odvetvia energetiky, a to aj pre regionálnu spoluprácu a regionálne organizácie (napr. zriadenie regulačných orgánov pre oblasť energetiky v Maroku a Tunisku do roku 2014, v Líbyi do roku 2016 a funkčne nezávislí prevádzkovatelia prenosových sústav v krajinách Maghrebu do roku 2015 atď.),

Ø mala by sa rozšíriť spolupráca v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov a energetickej efektívnosti, a to aj väčším zapojením partnerských krajín do politických diskusií a nástrojov EÚ o energii z obnoviteľných zdrojov. Mala by vychádzať z existujúcich podporných operácií realizovaných prostredníctvom investičného nástroja európskej susedskej politiky (NIF) a európskych rozvojových finančných inštitúcií poskytovaním grantového financovania, technickej pomoci a prostredníctvom operácií rizikového kapitálu. Mohli by sa zverejňovať spoločné výzvy na predkladanie inovačných projektov. Je možné dohodnúť zásady investovania do energie z obnoviteľných zdrojov a obchodovania s touto energiou,

Ø v prípade Mauritánie (ako aj v prípade ostatných krajín subsaharskej Afriky) je možné iniciatívu Udržateľná energia pre všetkých využiť na podporu spolupráce v oblasti energetiky prostredníctvom vhodných finančných nástrojov.

39 Potreby elektrickej energie v regióne do roku 2020 si budú vyžadovať značné investície do výrobnej kapacity (hlavne na výrobu konvenčnej energie, avšak podiel energie z obnoviteľných zdrojov by mal narastať) a sieťových infraštruktúr. Vytvorením nových príležitostí pre toky elektrickej energie v regióne sa podloží argumentácia v prospech dokončenia rozvodovej siete v západnej časti Stredozemia pozdĺž dvoch koridorov elektrickej energie (Alžírsko-Maroko-Španielsko-Francúzsko a Alžírsko/Líbya-Tunisko-Taliansko).

40 Štúdie technickej uskutočniteľnosti už existujú, avšak regulačný a finančný model pre nové prepojenia si bude vyžadovať osobitnú pozornosť a pravdepodobne aj osobitný právny rámec (medzivládnu dohodu). Bude potrebné uplatňovať prístup „koridoru“ a bude potrebné vynaložiť značné úsilie na koordináciu. V dôsledku toho EÚ navrhuje po spoločnej dohode s príslušnými krajinami vymenovať osobitného koordinátora.

41. Okrem toho:

Ø s cieľom nadviazať na impulz, ktorý bol vyslaný na zasadnutí ministrov pre energetiku v júni 2010 v Alžírsku, sa navrhuje zvolávať každý rok Radu EÚ-Maghreb pre energetiku, pričom ďalšie zasadnutie by sa malo konať v prvom polroku 2013,

Ø EÚ navrhuje začať podrobný odborný dialóg so všetkými zainteresovanými stranami s cieľom prediskutovať všetky následné kroky smerom k integrácii trhu. V roku 2013 by sa mohlo konať fórum pre elektrickú energiu na spôsob Florentského fóra, ktoré sa uskutočnilo v EÚ,

Ø technickými opatreniami týkajúcimi sa regionálnej integrácie sa zaoberajú regionálne inštitúcie ako napr. MEDREG a MED-TSO. Tieto aktivity by mohol doplniť a podporiť osobitný projekt technickej pomoci, ktorý by sa mal zaviesť v roku 2013 (organizácia fóra pre elektrickú energiu a príprava príslušných vstupov, podpora technickej práce, osobitné úlohy pre MEDREG a MED-TSO vo vzťahu k Maghrebu, logistická podpora pre každoročné stretnutia ministrov atď.).

E. Životné prostredie, zmena klímy, civilná ochrana

Životné prostredie a zmena klímy

42. EÚ už podporuje krajiny Maghrebu a ďalších partnerov z južného Stredozemia, aby posilnili ochranu životného prostredia a boj proti zmene klímy, a to prostredníctvom celej škály dvojstranných opatrení, ako aj prostredníctvom iniciatívy v rámci programu Horizont 2020 zameranej na zníženie znečistenia životného prostredia v oblasti Stredozemného mora.

43. V krajinách Maghrebu EÚ môže:

Ø v súlade so samitom Rio + 20 rozvíjať s Maghrebom ďalšie činnosti v oblasti ekologického hospodárstva, napríklad posilnením subregionálnej alebo nadnárodnej zložky existujúceho projektu financovaného EÚ zameraného na udržateľné spôsoby výroby a spotreby,

Ø aj naďalej používať investičný nástroj európskej susedskej politiky na mobilizáciu dodatočných finančných prostriedkov na pokrytie investičných potrieb regiónu určených na riešenie problematiky zmeny klímy a na rozvoj projektov infraštruktúry na ochranu životného prostredia,

Ø za podpory sekretariátu Únie pre Stredozemie, príslušných medzinárodných finančných inštitúcií a za účasti krajín Maghrebu sa naďalej zapájať do realizácie subregionálnych alebo nadnárodných investičných projektov alebo národných projektov patriacich do dohodnutých rámcov alebo iniciatív, najmä iniciatívy v rámci programu Horizont 2020 zameranej na zníženie znečistenia životného prostredia v oblasti Stredozemného mora,

Ø v rámci integrovanej námornej politiky v oblasti Stredozemného mora by bolo vhodné naďalej podnecovať krajiny Maghrebu k tomu, aby vyvíjali subregionálne alebo nadnárodné iniciatívy, ktoré by riešili také prierezové otázky týkajúce sa morí, ako je námorný dozor a bezpečnosť, námorné diaľnice, poznatky v námornej oblasti alebo územné plánovanie s cieľom využiť potenciál „modrého rastu“,

Ø posilniť spoluprácu pri ochrane živých morských zdrojov medzi EÚ a krajinami Maghrebu, a to najmä v rámci Všeobecnej rybárskej komisie pre Stredozemné more a Medzinárodnej komisie pre zachovanie atlantických tuniakov, Takáto spolupráca by mohla uľahčiť využívanie vedeckých prostriedkov na účel lepšieho posúdenia populácie rýb a riadenia zdrojov udržateľným spôsobom,

Ø podporovať maghrebských partnerov, aby posilňovali kapacity na vypracovanie a vykonávanie politík a stratégií v oblasti zmeny klímy, podporovať rozvoj na báze nízkych emisií uhlíka, posilňovať odolnosť voči zmene klímy a zlepšovať prístup k informáciám,

Ø v kontexte posilňovania politického dialógu medzi EÚ a južným Stredozemím o zmene klímy bude Komisia naďalej podporovať vypracovanie pilotných projektov v krajinách, ktoré majú záujem zúčastniť sa na testovaní implementácie tzv. nového trhového mechanizmu, ako sa dohodlo v rámci rokovaní o Rámcovom dohovore OSN o zmene klímy v Durbane. Komisia sa už prostredníctvom partnerstva Svetovej Banky pre pripravenosť trhov a nástroja partnerstva pre lesný uhlík zaviazala, že sa bude podieľať na prípravných prácach na tento účel. Za predpokladu, že na to budú vhodné podmienky, by tieto a podobné iniciatívy mohli viesť k dvojstranným dohodám s krajinami Maghrebu, ktoré by umožňovali využívať sektorové kredity získané navyše, popri „vlastných akciách“ v sektore energetiky. Cieľom by bolo podporiť investície do obnoviteľných zdrojov energie a energetickej účinnosti a znížiť dôsledky emisií uhlíka v odvetví energetiky. Komisia v tejto súvislosti začne konzultácie s partnerskými tretími krajinami o týchto perspektívach. V prípade existencie vhodných podmienok, dostatočnej absorpčnej úverovej kapacity a záujmu našich partnerov by Komisia následne pripravila žiadosť o mandáty na rokovanie.

Civilná ochrana

44. Región Maghrebu je mimoriadne zraniteľný, pokiaľ ide o prírodné katastrofy, ako aj katastrofy spôsobené ľudskou činnosťou, ktoré by mohli v značnej miere narušiť úsilie tohto regiónu o udržateľný rozvoj. Vzhľadom na tesnú blízkosť krajín Maghrebu a na ich spoločnú zraniteľnosť vzhľadom na dôsledky zmeny klímy môžu mať tieto krajiny veľký prospech zo stratégií zameraných na zvýšenie odolnosti voči zmene klímy aj z úzkej spolupráce na regionálnej úrovni a zo spolupráce s EÚ, keďže prírodné katastrofy ani katastrofy spôsobené ľudskou činnosťou sa na hraniciach nekončia. Civilná ochrana je kľúčovým nástrojom na vybudovanie dobrej spolupráce a podporu solidarity medzi krajinami.

45. Hoci v regióne Stredozemia existuje atlas rizík a účinná sieť národných spravodajcov pre civilnú ochranu, Maghrebu by mohla rozšírená spolupráca pomôcť zvýšiť kapacitu v oblasti predchádzania katastrofám, adaptácie, pripravenosti a reakcie na katastrofy, a prispievať tak k hospodárskej, sociálnej a politickej stabilite v regióne. V nadväznosti na doterajšiu spoluprácu v tejto oblasti (vrátane programu pre prevenciu, pripravenosť a reakciu na prírodné katastrofy a katastrofy spôsobené ľudskou činnosťou v južnej oblasti) môže EÚ:

Ø podporovať rozvoj regionálneho prístupu k zvládaniu katastrof, ktorý sa zameriava skôr na prevenciu a pripravenosť, ako na reakciu, a na ktorom by sa podieľali všetky kľúčové zúčastnené strany,

Ø podporovať posilnenú medziregionálnu spoluprácu v krajinách Maghrebu prostredníctvom siete národných spravodajcov pre oblasť civilnej ochrany s cieľom zabezpečiť koordinovanú reakciu na katastrofy,

Ø pomáhať pri rozšírení atlasu rizík o riziká, ktoré nie sú zahrnuté v jeho prvej verzii a ktoré by mohli negatívne ovplyvniť najmä región Maghrebu,

Ø pomáhať pri analýze zvyšovania rizík spôsobených klímou a pri príprave príslušných opatrení zameraných na prevenciu a adaptáciu,

Ø pomáhať pri budovaní kapacít a zvyšovaní informovanosti o predchádzaní katastrofám a pripravenosti na ne a poskytovať technickú pomoc zameranú na rozvoj iniciatív, ako napríklad vytvorenie národných platforiem pre znižovanie rizika katastrof a stratégií civilnej ochrany s cieľom posilniť vnútroštátne kapacity a štruktúry ad hoc prevencie.

F. Migrácia a mobilita

46. Migrácia a mobilita zohrávajú kľúčovú úlohu vo vzťahoch EÚ s krajinami Maghrebu. Obe strany čelia v tejto oblasti závažným a vo veľkej miere podobným výzvam. Zdieľajú spoločný záujem o lepšiu organizáciu legálnej migrácie, boj proti nelegálnej migrácii vrátane obchodovania s ľuďmi, účinnejšiu podporu medzinárodnej ochrany v tomto regióne a maximálne možné zvýšenie vplyvu migrácie na rozvoj.

47. EÚ sa v rámci svojho globálneho prístupu k migrácii a mobilite zaviazala posilniť spoluprácu v otázkach migrácie a zvýšiť mobilitu občanov v bezpečnom prostredí. Na tomto základe navrhla EÚ vo svojom oznámení z mája 2011[12] začať dialóg o migrácii, mobilite a bezpečnosti s niektorými krajinami južného Stredozemia s cieľom posilniť svoje vzťahy s každou z týchto krajín v súlade s ich potrebami, ochotou a schopnosťou prehlbovať spoluprácu v tejto oblasti. V dôsledku toho sa takéto dialógy oficiálne začali s Marokom a Tuniskom s cieľom uzavrieť vo veľmi blízkej budúcnosti partnerstvá v oblasti mobility.

48. Okrem toho existuje aj značný priestor na zvýšenie podpory EÚ pre spoluprácu v rámci regiónu Maghreb a pre spoluprácu medzi krajinami Maghrebu a subsaharskou Afrikou v oblasti migrácie a mobility. Konkrétnejšie môže EÚ:

Ø vyvíjať ďalšie úsilie o dosiahnutie úplnej implementácie existujúcich ministerských vyhlásení a akčných plánov v oblasti migrácie a rozvoja medzi všetkými príslušnými aktérmi, najmä v rámci európsko-afrického procesu pre migráciu a rozvoj („rabatský proces“) a partnerstva Afriky a EÚ v oblasti migrácie, mobility a zamestnanosti,

Ø podporovať programy legálnej migrácie medzi krajinami Maghrebu, ako aj medzi týmito krajinami a subsaharskými štátmi,

Ø systematickejšie využívať príležitosti na zvýšenie mobility ponúkanej na základe vízového kódexu EÚ, ktorá sa týka aj takých kategórií, ako je mládež, študenti alebo občianska spoločnosť, prispievať k zvýšeniu vedomostí prostredníctvom výmeny informácií o súčasných vízových režimoch,

Ø podporovať regionálnu spoluprácu v oblasti hraničného dozoru a boja proti nelegálnej migrácii v krajinách Maghrebu a v subsaharskom regióne a to aj prostredníctvom výmeny informácií na regionálnej úrovni, spoločnej analýzy rizika, spoločného riadenia hraníc, hraničného dozoru a policajnej spolupráce vrátane spolupráce zameranej proti obchodovaniu s ľuďmi a drogami,

Ø podporovať spoluprácu medzi krajinami tohto regiónu v oblasti readmisie, a to pokiaľ ide o readmisiu osôb medzi krajinami Maghrebu, ako aj z krajín Maghrebu do subsaharských krajín pri plnom rešpektovaní základných práv migrantov,

Ø naďalej pomáhať maghrebským krajinám v oblasti azylovej a medzinárodnej ochrany, prostredníctvom opatrení zameraných na budovanie kapacít v rámci severoafrického regionálneho programu ochrany, alebo zvážením možnosti presídlenia,

Ø v prípade potreby poskytovať informácie o otázkach týkajúcich sa konzulárnej pomoci a ochrany EÚ, ako aj rozvíjať spoločné porozumenie v tejto oblasti, ktorá nadobúda pre členské štáty EÚ aj krajiny Maghrebu čoraz väčší význam.

Záver

49. Uvedené návrhy preukazujú, že EÚ podporuje užšiu integráciu v krajinách Maghrebu a má o ňu priamy záujem. Dosiahnutie pokroku v integrácii bude závisieť predovšetkým od domáceho úsilia partnerských krajín. Posilnenie bilaterálnych vzťahov medzi EÚ a krajinami Maghrebu môže tento cieľ podporiť – aj keď nepriamo – prostredníctvom väčšieho zosúladenia noriem, právnych predpisov a politík. V záujme zabezpečenia napredovania v tejto oblasti je však potrebné vyvíjať úsilie na úrovni celého Maghrebu.

50. Európska komisia a vysoká predstaviteľka sa tešia na diskusiu o týchto návrhoch s členskými štátmi EÚ a s ďalšími inštitúciami EÚ s cieľom zabezpečiť spoločný postup. Prekonzultujú ich aj s európskymi a maghrebskými zainteresovanými stranami vrátane zástupcov občianskej spoločnosti.

51. Európska komisia a vysoká predstaviteľka navrhujú začať dialóg na vysokej úrovni medzi EÚ a Zväzom arabského Maghrebu o týchto návrhoch. Vyzývajú tiež ďalšie európske inštitúcie, ako je Európsky parlament, aby sa do tohto dialógu s maghrebskými partnermi zapojili. Navrhujú aj to, aby sa prerokúvanie týchto otázok zabezpečilo v rámci pravidelných politických dialógov, ktoré s krajinami Maghrebu prebiehajú. Oslovia tiež mimovládne zainteresované strany, ako sú napríklad zástupcovia občianskej spoločnosti a podnikateľov. Európska komisia a vysoká predstaviteľka dúfajú, že takéto výmeny sa stanú cenným príspevkom k rozvoju diskusie o integrácii krajín Maghrebu.

[1] „Partnerstvo pre demokraciu a spoločnú prosperitu s južným Stredozemím“ (8. 3. 2011) a „Nová reakcia na meniace sa susedstvo: preskúmanie Európskej susedskej politiky“ (25. 5. 2011).

[2] „Zvyšovanie vplyvu rozvojovej politiky EÚ: program zmien“ (13. 10. 2011).

[3] „Strategické partnerstvo EÚ a Afriky. Spoločná stratégia EÚ a Afriky“, samit EÚ-Afrika v Lisabone, 2007, ref. 16344/07.

[4] Pozri UNDP: Správa Rozvojového programu OSN o výzvach spojených s rozvojom arabských krajín v roku 2011.

[5] Stratégia Európskej únie pre bezpečnosť a rozvoj v regióne Sahel, 31. marca 2011.

[6] Fórum západného Stredozemia pozostáva z Alžírska, Francúzska, Talianska, Líbye, Malty, Mauritánie, Maroka, Portugalska, Španielska a Tuniska.

[7] V súlade s oznámením „Korene demokracie a trvalo udržateľného rozvoja: spolupráca Európy s občianskou spoločnosťou v oblasti vonkajších vzťahov“, Brusel, 12.9.2012, KOM(2012) 492 v konečnom znení, a závermi Rady EÚ z 15. októbra 2012.

[8] Pozri poznámku pod čiarou 1.

[9] Pozri tiež: Štúdia Uľahčenie regionálneho obchodu a infraštruktúra v krajinách Maghrebu (Regional Trade Facilitation and Infrastructure Study for Maghreb Countries), 20. júna 2012, Svetová banka.

[10] Tunisko je v rámci Maghrebu jedinou krajinou zapojenou do Európskej siete podnikov.

[11] „Energia z obnoviteľných zdrojov: významný aktér na európskom trhu s energiou“ KOM (2012) 271, 6. júna 2012.

[12] „Dialóg o migrácii, mobilite a bezpečnosti s krajinami južného Stredozemia“,24.5.2011, KOM(2011) 292 (25.5.2011).v konečnom znení.