SK Úradný vestník Európskej únie C 175/1

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Návrh smernice Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 92/84/EHS o aproximácii sadzieb spotrebnej dane na alkohol a alkoholické nápoje“

KOM(2006) 486 v konečnom znení

(2007/C 175/01)

Rada sa 26. septembra 2006 rozhodla podľa článku 93 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom stanovisko k danej téme.

Odborná sekcia pre hospodársku a menovú úniu, hospodársku a sociálnu súdržnosť poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 19. apríla 2007. Spravodajcom bol pán IOZIA.

Európsky hospodársky a sociálny výbor prijal na svojom 436. plenárnom zasadnutí 30. a 31. mája 2007 (schôdza z 30. mája 2007) 78 hlasmi za, pričom 10 členov hlasovalo proti a nikto sa hlasovania nezdržal, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1 Výbor si myslí, že by bolo nesprávne uplatňovať automatickú úpravu podľa miery inflácie v EÚ s 12 členmi od roku 1992 vzhľadom na to, že tri ďalšie krajiny vstúpili do Európskej únie v roku 1995, ďalších desať krajín 1. mája 2004 a ďalšie dve krajiny 1. januára 2007.

1.2 Výbor si myslí, že ak sa má želaná harmonizácia dosiahnuť v EÚ 27, malo by sa uvažovať o prijatí maximálnej sadzby dane. Určite je to opatrenie, ktorým je možné zachovať vyhliadky na účinný boj proti pašovaniu a podvodom a na aproximáciu daňových sadzieb, a tak uľahčiť vznik skutočne jednotného trhu. Záujmy spotrebiteľov, ktorých by sme nemali považovať za pašerákov iba preto, že kupujú alkoholické nápoje tam, kde stoja menej, treba chrániť prostredníctvom postupnej harmonizácie.

1.3 Výbor odporúča, aby sa členským štátom výslovne zakázalo pridávať k normálnej spotrebnej dani a DPH iné formy zdaňovania spotreby, pre ktoré si niekedy vymýšľajú názov „daň Spoločenstva“, ako to konštatoval Súdny dvor ES (1).

1.4 Podľa názoru výboru návrh dostatočne neodôvodňuje voľbu článku 93 zmluvy ako právneho základu, ktorý by oprávňoval Radu prijať opatrenia na harmonizáciu legislatívy jednotlivých štátov v daňovej problematike jednomyseľným hlasovaním. Ak sa členským štátom ponechá rozhodnutie o stanovení vlastných sadzieb vyšších ako minimum, návrh v skutočnosti nedosiahne žiadnu harmonizáciu.

1.5 Výbor si myslí, že Komisia robí chybu, keď minimalizuje návrh a týmto spôsobom odôvodňuje chýbajúce hodnotenie vplyvu a chýbajúce konzultácie so zainteresovanými stranami. Pri diskusii vo výbore všetci účastníci nielen vyhlásili, že sú proti návrhu Komisie, ale zároveň Komisiu vyzvali, aby v budúcnosti vykonala dôkladné hodnotenie vplyvu.

1.6 Výbor si praje, aby bol návrh stiahnutý a vyzýva Komisiu, aby vo svojej práci v budúcnosti zaktualizovala odkazy na kódy spoločnej nomenklatúry stanovenej smernicou Rady 92/83/EHS a zrevidovala spôsob klasifikácie.

2. Návrh Komisie

2.1 Návrh smernice Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 92/84/EHS o aproximácii sadzieb spotrebnej dane na alkohol a alkoholické nápoje stanovuje minimálne sadzby spotrebných daní na alkohol a rozličné kategórie alkoholických nápojov. Podľa článku 8 smernice sa od Komisie vyžaduje, aby pravidelne vykonávala inšpekcie, podávala správy a prípadne predkladala pozmeňovacie návrhy.

2.2 Komisia v správe predloženej 26. mája 2004 dospela k záveru, že je v jednotlivých členských štátoch potrebné zvýšiť konvergenciu minimálnych sadzieb spotrebnej dane, aby sa zabezpečilo bezproblémové fungovanie vnútorného trhu a aby sa zabránilo podvodom a pašovaniu, ktoré uľahčovali rozdielne sústavy v členských štátoch. Z diskusie po predložení správy vzišla iniciatíva podnietená výzvou Rady, aby Komisia „predložila návrh na úpravu minimálnych sadzieb spotrebnej dane v snahe zabrániť poklesu reálnej hodnoty minimálnych sadzieb Spoločenstva, v ktorom stanoví prechodné obdobia a výnimky pre členské štáty, ktoré by mohli mať ťažkosti so znižovaním svojich sadzieb“ Rada taktiež dodala, že „Komisia by mala aj náležite zohľadniť celkovú politickú citlivosť tejto špecifickej otázky.“

2.3 Komisia preto navrhuje zmeniť smernicu takto: — s účinnosťou od 1. januára 2008 valorizovať minimálne sadzby na alkohol, medziprodukty a pivo o 31 %, čo zodpovedá miere inflácie v období od roku 1993 do roku 2005; — poskytnúť prechodné obdobie jedného roka krajinám, ktoré by mali zvýšiť svoju sadzbu o viac ako 10 % a obdobie dvoch rokov krajinám, ktoré by mali svoju sadzbu zvýšiť o viac ako 20 %; — predĺžiť hodnotiace obdobie pri postupe hodnotenia podľa článku 8 smernice z dvoch rokov na štyri roky.

2.4 Prvotný cieľ návrhu, ako ho žiada Rada, je valorizácia reálnej hodnoty sadzieb na úroveň roku 1992, teda hodnoty, o ktorej si Komisia myslí, že zabezpečí bezproblémové fungovanie vnútorného trhu bez daňových hraníc.

3. Pripomienky

3.1 Keďže chýba hodnotenie vplyvu, výbor rozhodol, že sám vypočuje názory združení výrobcov, spotrebiteľov a odborových zväzov. V priebehu diskusie účastníci jednomyseľne vyjadrili svoje rozpaky nad návrhom smernice. Niektoré organizácie takisto poznamenali, že návrh by ďalej zväčšil rozdiely v posudzovaní alkoholických nápojov jednoznačne v neprospech tých, ktoré podliehajú dani. Na druhej strane výrobcovia nápojov nepodliehajúcich dani žiadali, aby sa bezo zmeny zachovala súčasná štruktúra, ktorú okrem toho stanovujú dohody o spoločnej poľnohospodárskej politike.

3.2 Účastníci diskusie (2) sa takisto zhodli na tom, že spoločenské a zdravotné aspekty by sa mali brať do úvahy, ale že by nemali určovať zdaňovanie. Zároveň vyzvali na podporu kampane o „zodpovednej konzumácii“ na obmedzenie nebezpečenstva zneužívania. Výbor túto požiadavku podporuje. Zároveň sa zdôrazňovalo, že toto európske odvetvie má celosvetovo vedúce postavenie a nezanedbateľne prispieva k európskemu HDP a k priamej i nepriamej zamestnanosti.

3.3 Na prvý pohľad by sa zdalo, že návrh smernice je rutinným opatrením, ktoré jednoducho upravuje čísla, aby sa zohľadnila inflácia od roku 1993. Zaoberá sa však mimoriadne spletitou a citlivou problematikou, ktorá ukazuje, aké vzdialené sú politiky a záujmy členských štátov od uprednostňovania vysokého stupňa daňovej konvergencie Spoločenstva. Výbor pri mnohých príležitostiach vyjadril svoju podporu procesu daňovej harmonizácie, ktorá je nevyhnutná, ak majú spotrebitelia oceňovať výhody jednotného trhu.

3.4 Stretnutia ECOFIN 7. a 28. novembra 2006, na ktorých bol tento návrh jedným z bodov programu rokovania, znovu otvorili nekonečné diskusie členských štátov, ktoré v mnohom obnovujú situáciu, z ktorej v roku 1992 vzišla smernica, ktorá uspela iba stanovením minimálnych sadzieb a neponúkla možnosť určiť spoločný postup pri harmonizácii a zbližovaní spotrebných daní.

3.5 Podrobnejšie skúmane odhalí naozaj obrovské rozdiely v sadzbách v rôznych členských štátoch. Správa z 26. mája 2004 zahŕňa opatrenia uplatňované pri rôznych kategóriách nápojov vo vtedajších 25 členských štátoch a kandidátskych krajinách Rumunsku a Bulharsku (3), ktoré sú členmi od 1. januára 2007. Rozdiel medzi najnižšou a najvyššou sadzbou dosahoval 1 100 %!

3.6 Napríklad pri víne bolo rozpätie od 0 do 273 EUR na hl, pri šumivom víne od 0 do 546 EUR na hl, pri pive od 0,748 na stupeň Plató (4), čo zodpovedá 1,87 až 19,87 EUR na hl/stupeň alkoholu, pri nešumivých a šumivých medziproduktoch od 45 do 497 EUR na hl, pri čistom alkohole od 550 do 5 519 EUR na hl, čo zodpovedá rozpätiu 220 až 2 210 EUR na hl pri 40o alkoholických nápojoch.

3.7 Valorizácia minimálnych sadzieb, ktorú navrhuje Komisia, by zmenšila rozdiel medzi sadzbami používanými v rozličných krajinách z 1 100 % na hodnotu niekde medzi 800 a 1 000 %. Tvrdenie, že toto opatrenie by zabezpečilo fungovanie vnútorného trhu, je prinajmenšom trúfalé. Výbor tvrdí, že účinným riešením by bolo zavedenie nielen minimálnej ale aj maximálnej sadzby, ktorá je opatrením umožňujúcim udržať dobré vyhliadky v boji proti pašovaniu a podvodom.

3.8 Rovnako nepresvedčivé je tvrdenie, že úprava minimálnych sadzieb o mieru inflácie nezvýši reálnu hodnotu. V záujme poskytnutia úplnejších informácií mala Komisia poskytnúť dynamický model fungovania spotrebných daní v členských štátov počnúc rokom, v ktorom bola harmonizácia navrhnutá v bielej knihe, teda rokom 1985. Pravdou je, že až na jednu alebo dve výnimky došlo po uplynutí obdobia poskytnutia výnimiek niektorým krajinám k zvýšeniu reálnej hodnoty daní v členských štátoch. Výbor kriticky hodnotí všetky národné praktiky, ktorými sa k spotrebnej dani pridávajú iné formy zdaňovania a ktoré sa niekedy označujú ako „daň Spoločenstva“.

3.9 Že je to skutočne tak, potvrdila aj štúdia iniciovaná samotnou Komisiou (5), ktorá jasne ukázala, že všetky členské štáty okrem troch zvyšovali hodnotu svojich daní každý rok alebo každých niekoľko rokov.

3.10 Tá istá štúdia, ktorá zohľadňovala aj pružnosť dopytu vo vzťahu k cenám, ukázala, že ak by sa minimálne sadzby upravili v súlade s infláciou, — liehoviny by podstatným spôsobom ťažili zo zmeny sadzieb, osobitne v prípade severských krajín, ale rovnako aj v Spojenom kráľovstve a Írsku, — bolo by zvýšenie spotreby liehovín s vysokým obsahom alkoholu pri relatívne veľkej možnosti cenovej pružnosti väčšie v porovnaní s predpokladanou vzájomne ovplyvnenou pružnosťou cien (teda vzťahom medzi dopytom po určitých typoch výrobkov a cenami iných kategórií výrobkov) (6), — pri možnosti vysokej cenovej pružnosti by bolo najviac znevýhodnené pivo a víno, pričom v severských krajinách by došlo k značnému poklesu spotreby vína a v Nemecku, Belgicku, Francúzsku a Luxembursku k poklesu spotreby piva.

3.11 Bolo by preto zaujímavé porovnať túto štúdiu, ktorá bola obmedzená na EÚ s 15 členmi, s účinkami obmeny minimálnych sadzieb v nových podmienkach EÚ s 27 členskými krajinami.

3.12 Výbor uvažuje o tom, či by Komisia mala mať v problematike, o ktorej sa vyjadrila, že je mimoriadne citlivá, naďalej svoju výlučne administratívnu úlohu alebo či by namiesto toho mala predkladať návrhy, v niektorých prípadoch v dialógu s členskými štátmi, na účinné zmiernenie podstatných narušení hospodárskej súťaže spôsobených zachovávaním roztrieštených sústav zdaňovania.

3.13 Iným aspektom, na ktorý Komisia vôbec neprihliadala pri vypracovávaní svojho návrhu na zmenu smernice, je, že v Európskom spoločenstve 12 členských krajín v roku 1992 nebol rozdiel v príjmoch na obyvateľa taký veľký, aby stanovené sadzby boli až také zaťažujúce. V EÚ 27 členských krajín, v ktorých sú veľmi rozdielne rozpätia v úrovni miezd a dôchodkov, pokračovať s rovnakou úrovňou zdaňovania v nových a starých členských štátoch predstavuje nespravodlivé opatrenie, ktoré postihuje iba skupiny so skromnejšími príjmami. U pracujúcich a dôchodcov, ktorých mzdy a dôchodky nepresahujú 100 až 150 EUR mesačne a ktorí už musia znášať zvýšenie daní z alkoholu o 50 až 400 %, by ďalšie zvýšenie o 31 % nepochybne nepriaznivo ovplyvnilo spotrebu. Výbor sa nazdáva, že vzhľadom na nové rozšírenia EÚ, počas ktorých do nej medzičasom vstúpilo 12 nových krajín, nie je správne uplatňovať automatické prispôsobovanie podľa miery inflácie zisťovanej v EÚ s 15 členmi od roku 1992.

3.14 Takže až na zriedkavé výnimky je navrhovaný systém v rozpore s ktoroukoľvek protiinflačnou politikou zavedenou v členských štátoch, ktoré pred nejakým časom odstránili svoje existujúce mechanizmy indexovania platov a dôchodkov podľa miery inflácie. Komisia nevysvetľuje primeraným spôsobom, prečo by sa taký mechanizmus mal zachovať iba pri daniach.

3.15 Výbor je naopak presvedčený o tom, že súčasný režim je úplne nevhodný a považuje úpravu podľa miery inflácie (EÚ 12, 25 alebo 27 členov?) za zbytočne trestajúce opatrenie, hlavne pri skupinách s najnižšími príjmami, podobne ako všetky druhy nepriamych daní, ktoré odkrajujú z čistých príjmov daňových poplatníkov.

3.16 Rovnako ako je mierna konzumácia vína súčasťou kultúry a dejín niektorých členských štátov, to isté platí o iných druhoch alkoholických nápojov u iných európskych národov. Na problematiku so všetkými jej následkami sa treba pozerať zo širšej perspektívy.

3.17 Výbor rešpektuje rozhodnutie niektorých krajín schváliť prísnu daňovú politiku v oblasti alkoholu a tabaku pravdepodobne kvôli zneužívaniu s nimi spojenému, osobitne u mladých ľudí. Niektoré členské štáty jasne vyjadrili, že ich daňová politika musí brať do úvahy ľudské zdravie, ale tieto ich slobodné rozhodnutia nemôžu ovplyvňovať rozhodnutia a motívy iných členských štátov.

3.18 V tejto súvislosti už výbor vyjadril svoj postoj v podrobnom stanovisku (7), v ktorom zdôraznil, že „Nadmerná konzumácia sa najlepšie rieši vzdelávaním, prístupom k informáciám a vzdelávacím programom primárne zameraným na tých, ktorí alkohol nadmerne užívajú.“

3.19 Podľa názoru výboru nie sú splnené ustanovenia článku 93 zmluvy, ktorý by oprávňoval Radu prijať opatrenia na harmonizáciu daňových režimov jednomyseľným hlasovaním na účely zavedenia alebo zlepšenia fungovania vnútorného trhu v zmysle článku 14. Skutočnosťou je, že zvýšené minimálne dane neprispievajú k harmonizácii, ale len stanovujú minimálnu úroveň, ktorú si každý členský štát môže zvýšiť, o koľko chce. Fakt, že skutočné sadzby sa od schválenia smernice 92/84/EHS ešte viacej rozchádzajú, ukazuje, že harmonizáciu nie je možné dosiahnuť smernicou tohto druhu.

4. Boj proti pašovaniu a podvodom

4.1 Jedným z nepriaznivých dôsledkov veľkých rozdielov v zdaňovaní je okrem brzdenia hladkého fungovania vnútorného trhu aj veľká tendencia obchádzania daní, buď čiastočného (ich platením v členskom štáte odlišnom od štátu konečnej spotreby), alebo úplného (dovozom tovaru z nečlenských krajín alebo presmerovaním tovaru, ktorý je v tranzitnom režime s odkladom platenia dane).

4.2 Prichádzajúce elektronické obchodovanie vytvára ďalšiu oblasť potenciálnych daňových podvodov vzhľadom na nemožnosť sledovania on-line obchodov a chýbajúcej koordinovanej politiky na boj proti podvodom pri dani z alkoholu, keďže niektoré členské štáty to nepovažujú za problém a obavy s tým spojené sa objavujú takmer výlučne v oblastiach s najvyšším zdaňovaním.

4.3 Rozšírením sa hranice Európskej únie posunuli ku krajinám, v ktorých je úroveň zdaňovania oveľa nižšia ako je priemer EÚ, a potenciál podvodu sa zvýšil exponenciálne. V niektorých týchto krajinách je korupcia veľmi rozšírená, a to aj v colných orgánoch. Musia sa ďalej zlepšovať opatrenia na boj proti pašovaniu a ak sa príjme zvýšenie daní v navrhovanej forme, budú mať medzinárodní pašeráci pri zisku ešte vyššie marže.

4.4 EÚ sa rozhodla, že bude riešiť problém boja s podvodmi pri tovaroch podliehajúcich spotrebnej dani a uverejnených v smernici Rady 92/12/EHS z 25. februára 1992 o všeobecných systémoch pre výrobky podliehajúce spotrebnej dani a o vlastníctve, pohybe a monitorovaní takýchto výrobkov. Keďže to malo malý úspech, bola smernica v roku 2004 doplnená smernicou Rady 2004/106/ES zo 16. novembra 2004, ktorá zmenila a doplnila aj smernicu 77/799/EHS o vzájomnej pomoci príslušných orgánov členských štátov v oblasti priamych daní, niektorých spotrebných daní a dane z poistnej prémie.

4.5 K tejto problematike výbor v jednom zo svojich stanovísk (8) trvá na tom, že na účinný boj proti podvodom je jednoznačne potrebné modernizovať, posilniť, zjednodušiť a zefektívniť nástroj administratívnej spolupráce a výmeny informácií o spotrebných daniach medzi členskými štátmi.

4.6 To isté stanovisko vyzdvihlo skutočnosť, že prospech, ktorý by pochádzal z účinnejšieho fungovania jednotného trhu, konkrétne postupov určených na odhaľovanie podvodov a daňových únikov a boj proti nim, je opäť obmedzovaný želaním chrániť národné záujmy. A okrem toho hovorí, že niet pochybností, že mnohé podvodné praktiky sú priamo spojené s niekedy značnými rozdielmi medzi sadzbami spotrebných daní uplatňovanými v rôznych členských štátoch. EHSV využil príležitosť na kritizovanie obmedzení vyplývajúce z princípu jednomyseľnosti, ktorým sa v súčasnosti riadi väčšina rozhodnutí Spoločenstva o daňových zákonoch a znovu zdôraznil potrebu nahradiť ho princípom kvalifikovanej väčšiny, keď ide o dane ovplyvňujúce fungovanie interného trhu alebo spôsobujúce narušenie hospodárskej súťaže.

4.7 Výbor roky opakovane zdôrazňuje nasledujúce kľúčové koncepcie: — posilňovanie administratívnej spolupráce, stály dialóg medzi daňovými správami, vzájomná pomoc, neustále a zhodné vyškoľovanie personálu na boj proti podvodom, sieť policajných síl a daňových orgánov založená na kompatibilných platformách a využívajúca spoločné databázy, — uľahčovanie procesu daňovej harmonizácie pri priamych daniach i v komplikovanejšej oblasti spotrebných daní, — začatie procesu na odstránenie požiadavky jednomyseľnosti pri určitej daňovej problematike, počnúc tou, ktorá sa najľahšie uplatňuje, — odstránenie modelu zdaňovania DPH, ktorý uľahčuje podvody, — nezvyšovanie daňového zaťaženia.

4.8 Vo Švédsku napríklad v roku 2004 doviezli cestovatelia alebo pašeráci okolo 164 miliónov litrov piva, čo bol zhruba rovnaký objem, aký predal štátny monopol Systembolaget (173 miliónov litrov) a čo predstavovalo stratu okolo 190 miliónov EUR pri príjmoch zo spotrebnej dane a z DPH. Takéto nákupy sa od roku 2002, ktorý bol rokom zrušenia špeciálneho režimu obmedzujúceho nákupy zo zahraničia, zvýšili o 40 %. Odhaduje sa, že pašovanie sa za posledné dva roky zdvojnásobilo. Dánsko odhaduje, že cestujúci v Nemecku nakúpili a potom doviezli 95 miliónov litrov piva, čo po pripočítaní k približne 10 % pašovaného tovaru znamená, že okolo 30 % piva spotrebovaného v krajine nepodlieha dánskemu zdaňovaniu. V roku 2005 cestovatelia doviezli do Fínska viac ako 42 miliónov litrov, čo je 10 % celkovej spotreby, a spôsobili straty príjmov prevyšujúce 50 miliónov EUR. Pokiaľ ide o Rakúsko, Grécko a Českú republiku, predstavujú množstvá dovezené cestovateľmi 30 miliónov a pri Spojenom kráľovstve 100 miliónov, ku ktorým treba pripočítať pašované dovozy vo veľkom rozsahu (9).

5. Štruktúra spotrebných daní uplatňovaných na alkoholické nápoje

5.1 Vo svojej správe z roku 2004 Komisia uviedla niektoré problémy, ktoré sa objavili počas súčasného uplatňovania smernice 92/84/EHS, pričom osobitne zdôraznila tri z nich: — skutočnosť, že členské štáty smú zdaňovať nešumivé a šumivé alkoholické nápoje rozdielne, — potrebu aktualizovať odkazy na kódy spoločnej nomenklatúry v smernici 92/83/EHS na určenie kategórií alkoholických nápojov na účely zdaňovania spotrebnými daňami, aby sa zohľadnili možné zmeny týchto kódov od roku 1992, — klasifikáciu alkoholických nápojov v kategóriách obsiahnutých v smernici 92/83/EHS, ktorej výsledkom sú rozdiely v klasifikácii a následne rozdielne zdaňovanie rovnakých výrobkov v rozličných členských štátoch.

5.2 Pokiaľ ide o prvý bod, Komisia odôvodňuje svoj návrh odstrániť možnosť rôzneho posudzovania šumivých a nešumivých vín tým, že už nie sú také závažné pôvodné dôvody, ktoré boli pri zrode tejto možnosti, a to zaraďovanie šumivých vín medzi luxusné výrobky. (V skutočnosti tento argument platí naďalej, ale skôr pri určitých nešumivých vínach!)

5.3 Pokiaľ ide o druhý bod, článok 26 smernice 92/83/EHS (o štruktúre spotrebných daní) stanovuje, že kódy spoločnej nomenklatúry, na ktoré sa smernica odvoláva, sú kódy, ktoré boli platné v deň schválenia smernice (19. októbra 1992). Komisia však namiesto toho navrhuje odkazovať na najnovšie kódy spoločnej nomenklatúry a v budúcnosti uplatňovať modifikácie schválené podľa článku 24 smernice 92/12/EHS (a zapájať výbor pre spotrebné dane tak, ako to bolo ustanovené už pri energetických produktoch).

5.4 Čo sa týka tretieho bodu, Komisia navrhuje, aby klasifikácia alkoholických nápojov na účely zdaňovania spotrebnými daňami menej závisela od klasifikácie podľa spoločnej nomenklatúry. Odstráni sa tým problém, na ktorý upozorňovali mnohé hospodárske subjekty a ktorý je spôsobený príliš všeobecnou formuláciou v smernici, pretože sa nešpecifikuje, v akom množstve sa alkoholový destilát smie primiešavať do „iných fermentovaných nápojov“.

5.5 Výbor považuje požiadavky hospodárskych subjektov na zmeny, ktoré majú zabezpečiť zjednodušenie a ochranu hospodárskej súťaže, za dobre podložené a koherentné. Podporuje skoršie návrhy Komisie a je prekvapený, prečo tieto zmeny neboli navrhnuté ako zodpovedajúca zmena a doplnenie smernice 92/83/EHS.

5.6 Výbor vyzýva na stiahnutie návrhu smernice a zároveň odporúča, aby sa zmeny a doplnenia smernice 92/83/EHS navrhované Komisiou prijali.

V Bruseli 30. mája 2007. Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Dimitris DIMITRIADIS

(1) C-437\1997 Evangelischer Krankeshausverein Wien (EKW).

(2) CEPS – Európska konfederácia producentov liehovín, AICV – Združenie producentov cidre a ovocných vín, The Brewers of Europe (združenie európskych pivovarníkov), Európsky výbor vinárskych podnikov.

(3) Pozri prílohu: Grafy zverejnené Komisiou 26. mája 2004 v jej návrhu smernice Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 92/84/EHS o aproximácii sadzieb spotrebnej dane na alkohol a alkoholické nápoje.

(4) Podľa slobodnej a otvorenej on-line encyklopédie Wikipedia je stupeň Plató merná jednotka na určovanie hustoty roztoku. Stupnica Plató sa používa špeciálne v pivovarníctve, kvôli jednoduchosti používania. Hustota roztoku meraná v stupňoch Plató sa definuje ako ekvivalent hustoty meraný v hmotnostných percentách/hmotnosť roztoku vody a sacharózy. Inými slovami: ak má jeden liter pivového rmutu 12 stupňov Plató, je hustota príslušného extraktu (alebo cukrov rozpustených v rmute) rovná hustote jedného litra roztoku obsahujúceho 12 % hmot./hmot. sacharózy približujúceho sa mernej tiaži vody 1 kg/l na úrovni mora a pri teplote okolia. Náš najjemnejší rmut obsahuje okolo 120 g extraktu.

(5) Customs Associates Ltd, Study on the competition between alcoholic drinks – Final report, február 2001.

(6) Vzájomne ovplyvnená pružnosť cien udáva stupeň vzájomnej konkurencieschopnosti jednotlivých nápojov.

(7) Ú. v. EÚ C 69, 21.3.2006 (spravodajca: pán Wilkinson).

(8) Ú. v. EÚ C 112, 30.4.2004 (spravodajca: pán Pezzini).

(9) Oxford economics „The consequences of the proposed Increase in the minimum excise duty rates for beer“, február 2007.