Rok 2020 bol mimoriadny vo všetkých ohľadoch: Na hospodárske a politické výzvy, ktoré priniesla pandémia koronavírusu, musela Európska únia veľmi rýchlo reagovať bezprecedentnými riešeniami. Európska komisia sa na všetkých frontoch snažila zachraňovať životy a živobytie ľudí, ako aj podporovať národné systémy zdravotnej starostlivosti a podniky s cieľom posilniť obnovu a odolnosť. Zmobilizovali sme všetky prostriedky, ktoré sme mali k dispozícii, a z nástrojov ako Investičná iniciatíva v reakcii na koronavírus alebo SURE (podpora na zmiernenie rizík nezamestnanosti v núdzovej situácii) sme pomohli členským štátom koordinovať ich vnútroštátne reakcie a poskytli pomoc tým, ktorých kríza postihla najviac. Z nástroja SURE bola v roku 2020 dotknutým členským štátom vyplatená suma 39,5 mld. EUR z celkových 100 mld. EUR na riešenie náhleho zvýšenia verejných výdavkov na ochranu zamestnanosti. Ďalšie významné prostriedky boli vyplatené v roku 2021.

V decembri Komisia oznámila výsledky týchto dvoch iniciatív za rok 2020. Od začiatku krízy EÚ zmobilizovala na riešenie dôsledkov pandémie značné finančné prostriedky. Väčšinu dostupných finančných prostriedkov vo výške viac ako 10 mld. EUR využili malé a stredné podniky, čo im pomohlo udržať sa nad vodou. Priamo pre občanov boli určené 3 mld. EUR, z ktorých sa financovalo aj poskytovanie sociálnych služieb rizikovým skupinám, ako aj režimy dočasného zamestnávania pre pracovníkov. A napokon sa na podporu sektora zdravotníctva poskytlo 7 mld. EUR, a to popri sume 10,2 mld. EUR z rozpočtu EÚ, ktorá už bola na túto oblasť pridelená na roky 2014 – 2020 (upozorňujeme, že skupiny prijímateľov sa do určitej miery prekrývajú).

Od apríla sa Investičnou iniciatívou v reakcii na koronavírus plus (CRIIplus) vykonanou nariadením Európskeho parlamentu a Rady 2020/558 z 23. apríla 2020 zjednodušilo rýchle využívanie existujúcich európskych štrukturálnych a investičných fondov na krízové opatrenia a umožnilo zvýšiť príspevok EÚ na programy politiky súdržnosti až na 100 % žiadostí o platby, ktoré boli predložené od 1. júla 2020 do 30. júna 2021.

Vzhľadom na hĺbku krízy, ktorá nastala po vypuknutí pandémie COVID-19, ako aj na rozsah a charakter potrieb vyžadujúcich si podporu z rozpočtu EÚ, sa Únia rozhodla na obdobie dvoch rokov, od 1. februára 2020 do 31. januára 2022, reaktivovať nástroj IES s cieľom financovať výdavky potrebné na riešenie pandémie COVID‐19 [pozri nariadenie Rady (EÚ) 2016/369 z 15. marca 2016]. Na podporu tohto cieľa bol zmenený rozpočet na rok 2020. S ohľadom na presun rozpočtových prostriedkov DEC č. 13/2020 prijatý 24. júla 2020 bolo na nástroj IES na rok 2020 pridelených 2,7 mld. EUR vo viazaných rozpočtových prostriedkoch a 2,6 mld. EUR v platobných rozpočtových prostriedkoch. Táto reaktivácia umožňuje Únii zaviesť opatrenia na predchádzanie a zmiernenie závažných dôsledkov v jednom alebo viacerých členských štátoch a koordinovaným spôsobom riešiť potreby súvisiace s pandémiou COVID-19, a to komplementárne vo vzťahu k akejkoľvek pomoci poskytovanej v rámci iných nástrojov EÚ. Tento nástroj centrálne riadi Komisia a je zameraný na priame obstarávanie a granty, pričom v určitých prípadoch ho dopĺňajú akcie vykonávané prostredníctvom partnerov, napríklad medzinárodných organizácií.

Pri všetkých dlhopisoch emitovaných v rámci nástroja SURE dopyt výrazne prevýšil ponuku, väčšinou až o dvojciferné čísla, a tieto dlhopisy prilákali rozličných investorov z EÚ, ako aj medzinárodných investorov. To viedlo k veľmi priaznivým cenovým podmienkam. Dlhopisy, ktoré EÚ emitovala v rámci nástroja SURE, sú označované ako sociálnoinvestičné dlhopisy. Investorom to dodáva istotu, že mobilizované finančné prostriedky budú skutočne použité na sociálne účely. Získané finančné prostriedky sa prijímajúcim členským štátom poskytujú vo forme úverov, ktoré im pomôžu pokryť náklady priamo spojené s financovaním vnútroštátnych programov skráteného pracovného času a podobných opatrení prijatých v reakcii na pandémiu.

Program SURE sa vykonával aj v roku 2021. Vo februári a marci 2021 Komisia navrhla 230 mil. EUR pre Estónsko a ďalších 3,7 mld. EUR pre Belgicko, Cyprus, Grécko, Litvu, Lotyšsko a Maltu, čím sa celkový objem prostriedkov z nástroja SURE zvýšil na 94,3 mld. EUR. Tieto dodatočné objemy schválila Rada v marci a apríli 2021. Po ďalších štyroch emisiách dlhopisov v januári, marci a máji 2021 Komisia vyplatila ďalších 50,1 mld. EUR, čím celková úroveň prerozdelenia dosiahla 89,6 mld. EUR.

Európska únia 19. mája 2020 ako súčasť balíka núdzovej podpory na zmiernenie hospodárskeho vplyvu pandémie COVID-19 prijala nariadenie Rady (EÚ) 2020/672, ktorým sa zriaďuje nástroj SURE, ktorý má pomôcť udržať pracovné miesta počas krízy. Nástroj SURE je dočasný systém, ktorý môže poskytnúť členským štátom finančnú pomoc až do výšky 100 mld. EUR (prostredníctvom úverov za výhodných podmienok). Tento nástroj umožňuje členským štátom požiadať o finančnú pomoc EÚ, ktorá má pomôcť financovať náhle a prudké zvýšenie vnútroštátnych verejných výdavkov so začiatkom od 1. februára 2020, ktoré súvisí s vnútroštátnymi režimami skráteného pracovného času a podobnými opatreniami vrátane opatrení pre samostatne zárobkovo činné osoby alebo s niektorými opatreniami súvisiacimi so zdravím, najmä na pracovisku, v reakcii na krízu. Na to, aby EÚ mohla poskytovať finančnú pomoc v rámci systému SURE, Komisia je oprávnená požičať finančné prostriedky v mene EÚ na kapitálových trhoch alebo od finančných inštitúcií do maximálnej výšky 100 mld. EUR. Úvery v rámci systému SURE sú kryté rozpočtom EÚ a zárukami, ktoré poskytujú členské štáty podľa svojho podielu na HND EÚ. Celková suma záruk dosahuje výšku 25 mld. EUR. Platnosť tohto nástroja je časovo obmedzená do 31. decembra 2022.

Európsky parlament a Rada prijali 25. mája 2020 rozhodnutie (EÚ) 2020/701 o poskytnutí makrofinančnej pomoci desiatim partnerom zapojeným do procesu rozširovania a partnerom európskeho susedstva s cieľom vytvoriť krátkodobý priestor na vykonávanie opatrení na boj proti hospodárskym dôsledkom pandémie COVID-19 v maximálnej celkovej výške 3 mld. EUR v podobe úverov. V roku 2020 bola vyplatená celkovo 1,0 mld. EUR v prvej splátke siedmim krajinám (Ukrajina, Jordánsko, Severné Macedónsko, Gruzínsko, Kosovo, Moldavsko a Čierna Hora). Do júna 2021 bolo vyplatených piatim krajinám celkovo 0,6 mld. EUR v prvej (Albánsko, Tunisko) alebo v druhej splátke (Severné Macedónsko, Kosovo, Čierna Hora). Okrem toho bolo podpísané memorandum o porozumení s Bosnou a Hercegovinou.

20 % finančných prostriedkov z nástroja NextGenerationEU sa investuje do digitálnej transformácie EÚ. Týmito finančnými prostriedkami sa podporia investície EÚ do vývoja superpočítačov, umelej inteligencie, kybernetickej bezpečnosti, pokročilých digitálnych zručností a zabezpečí široké využívanie digitálnych technológií v celom hospodárstve a spoločnosti.

• Spojené kráľovstvo by nemalo platiť viac ani skôr, než keby zostalo členským štátom. Konkrétne to znamená, že sumy, ktoré by malo Spojené kráľovstvo uhradiť, vychádzajú z aktuálneho rozpočtového výsledku, t. j. z úpravy na základe plnenia.

Počas prechodného obdobia Spojené kráľovstvo naďalej prispievalo do rozpočtu EÚ a čerpalo z neho, ako keby bolo členským štátom. Po prechodnom období bude Spojené kráľovstvo v súlade s dohodou o vystúpení naďalej prispievať do rozpočtu EÚ. Rovnako bude Spojené kráľovstvo, ako keby bolo členským štátom, naďalej čerpať prostriedky z programov a výdavkov EÚ na obdobie do roku 2021. Spojené kráľovstvo takisto získa naspäť určité stanovené finančné prostriedky, ktoré zaplatilo do rozpočtu EÚ, alebo finančné prostriedky prijaté do rozpočtu EÚ počas obdobia svojho členstva.

Podľa dohody o vystúpení musí Spojené kráľovstvo uhradiť svoj podiel na nesplatených záväzkoch EÚ do 31. decembra 2020, teda do konca prechodného obdobia. Z celkovej sumy sa odpočítajú všetky záväzky alebo ich časti, ktoré sa majú zrušiť (zrušené záväzky), ako aj sumy týkajúce sa záväzkov financovaných z pripísaných príjmov alebo programov, na ktorých sa Spojené kráľovstvo nezúčastňuje (od ktorých odstúpilo).

V článku 136 sa uvádzajú ustanovenia, ktoré sa uplatňujú v súvislosti s vlastnými zdrojmi po 31. decembri 2020. Spojené kráľovstvo má nárok na podiel z úprav vyplývajúcich z prebytku za rok 2020. Takisto sa naň vzťahujú aj všetky úpravy vlastných zdrojov DPH a HND, ktoré sa týkajú rozpočtových rokov až do roku 2020 – tieto úpravy sa budú vypočítavať každoročne až do 31. decembra 2028. Okrem toho sa aktualizuje aj korekcia pre Spojené kráľovstvo.

Spojené kráľovstvo má nárok na svoj podiel na investíciách, ktoré EÚ uskutočnila v rámci splateného základného kapitálu Európskeho investičného fondu, splatný v rovnakých splátkach v priebehu piatich rokov. Celková výška sumy splatnej Spojenému kráľovstvu je 33 mil. EUR. Znamená to, že každý rok v období od roku 2021 do roku 2025 bude zo sumy splatnej Spojenému kráľovstvu odpočítaných 7 mil. EUR.

Spojené kráľovstvo má nárok na svoj podiel na čistých aktívach Európskeho spoločenstva uhlia a ocele (ESUO) v likvidácii k 31. decembru 2020 – Spojenému kráľovstvu bude uhradený v priebehu piatich rokov. Celková suma splatná Spojenému kráľovstvu dosahuje výšku 183 mil. EUR (37 mil. EUR, ktoré sa majú splatiť, t. j. kompenzovať sumami splatnými v roku 2021). Znamená to, že každý rok v období od roku 2021 do roku 2025 bude zo sumy splatnej Spojenému kráľovstvu odpočítaných 37 mil. EUR.

3.Spoločný systém zdravotného poistenia (JSIS): Ide o systém, z ktorého sa uhrádzajú náklady na zdravotnú starostlivosť zamestnancov EÚ vrátane dôchodcov. Úradníci EÚ a dôchodcovia platia príspevky do tohto systému počas svojej pracovnej kariéry aj po odchode do dôchodku, tak ako EÚ ako ich zamestnávateľ. V súlade so zásadou, ktorá sa uplatňuje aj na dôchodkový systém úradníkov EÚ, bude Spojené kráľovstvo uhrádzať svoj podiel na príspevkoch do rozpočtu EÚ na zdravotné poistenie zamestnancov na dôchodku. Tieto platby, ktoré sa začnú v júni 2022, sa budú uhrádzať niekoľko desaťročí, prípadne dovtedy, kým neuplynie platnosť týchto povinností. Rovnako ako v prípade dôchodkov úradníkov sa aj v tomto prípade môže Spojené kráľovstvo rozhodnúť tieto nesplnené povinnosti kedykoľvek vyrovnať tým, že uhradí matematicko-poistné záväzky na konci daného roka za obdobie piatich rokov.

1.Dôchodky úradníkov EÚ: Dôchodky zamestnancom EÚ sa vyplácajú z ročného rozpočtu EÚ. Okrem toho platia úradníci EÚ dôchodkové príspevky počas svojej pracovnej kariéry. Tieto príspevky predstavujú rozpočtový príjem a znižujú sa o ne príspevky, ktoré musia platiť členské štáty na financovanie globálneho ročného rozpočtu. Členské štáty EÚ sa zaväzujú uhrádzať náklady na dôchodky zamestnancov EÚ po ich odchode do dôchodku. V súlade s týmto záväzkom bude Spojené kráľovstvo od júna 2022 uhrádzať svoj podiel na ročných dôchodkoch vyplácaných úradníkom EÚ, kým neuplynie platnosť všetkých dôchodkových práv, ktoré nadobudli zamestnanci do 31. decembra 2020, čiže niekoľko desaťročí. Spojené kráľovstvo sa môže rozhodnúť tento záväzok kedykoľvek vyrovnať tým, že uhradí matematicko-poistné záväzky na konci daného roka za obdobie piatich rokov.

Pri tomto type plnenia rozpočtu sa finančné prostriedky buď už vyplatili na zverenecké účty spravované poverenými subjektmi a zostávajú dostupné (ako peňažné prostriedky a peňažné ekvivalenty, dlhové cenné papiere alebo investície do fondov peňažného trhu či združených portfólií aktív), aby pokrývali budúce výzvy na uplatnenie záruky, alebo sa investovali do kapitálu. Význam a objem finančných nástrojov financovaných z rozpočtu EÚ v rámci priameho a nepriameho riadenia sa v posledných rokoch zvyšoval. Na rozdiel od tradičnej metódy plnenia rozpočtu prostredníctvom udeľovania grantov a dotácií spočíva základná myšlienka tohto prístupu v tom, že vďaka každému euru vynaloženému z rozpočtu prostredníctvom finančných nástrojov dostane konečný prijímateľ v dôsledku pákového efektu viac než 1 EUR ako finančnú podporu. Finančné nástroje financované z rozpočtu EÚ existujú vo forme záručných nástrojov, kapitálových nástrojov a úverových nástrojov. Očakáva sa, že vo VFR na roky 2021 – 2027 by sa malo v porovnaní s využívaním finančných nástrojov plne financovaných alebo zabezpečených z rozpočtu EÚ využívanie rozpočtových záruk zintenzívniť. Konkrétne sa z programu InvestEU poskytne 26,2 mld. EUR v zárukách EÚ skupine EIB a ďalším finančným inštitúciám na podporu rôznych cieľov politík Únie prostredníctvom operácií financovania a investičných operácií.

Po nadobudnutí účinnosti VFR na roky 2021 – 2027 boli čisté aktíva záručného fondu EFSI k 1. januáru 2021 prevedené do spoločného rezervného fondu (SRF), v ktorom sa nachádzajú rezervy na krytie finančných záväzkov vyplývajúcich z rozpočtových záruk a programov finančnej pomoci v rámci VFR na roky 2021 – 2027. Aktíva záručného fondu EFSD a Garančného fondu pre vonkajšie opatrenia by sa mali previesť do SRF v priebehu roka 2021.

Podľa nariadenia o EFSD [nariadenie (EÚ) 2017/1601] by mala byť k dispozícii záruka EFSD vo výške 1,5 mld. EUR (ďalej zvýšená o externé príspevky) na podporu investícií v partnerských krajinách v Afrike a európskom susedstve. Európska únia uvádza záruku EFSD v poznámkach ku konsolidovanej ročnej účtovnej závierke (pozri poznámku 4.1.1) ako podmienený záväzok. K 31. decembru 2020 bolo účinných pätnásť dohôd o zárukách EFSD s celkovým limitom krytia 1 370 mil. EUR. Záručný fond EFSD bol zriadený na účely krytia možných budúcich výziev na uplatnenie záruky. Celková výška príspevkov prijatých do fondu dosiahla k 31. decembru 2020 0,8 mld. EUR. Vzhľadom na to, že väčšina dohôd o zárukách s protistranami bola uzatvorená v roku 2020, sa program nachádza vo fáze zvýšenia zaručených operácií podpísaných protistranami na konci roka 2020 o 438 mil. EUR.

V prípade každého úverového balíka poskytnutého jednotlivým krajinám sa celková výška poskytnutého úveru, počet splátok, ktoré sa majú vyplatiť, a maximálna (priemerná) doba splatnosti úveru stanovia na základe rozhodnutia Európskeho parlamentu, Rady a Komisie. Následne Komisia a dotknutý členský štát odsúhlasia parametre úveru/financovania, najmä splatnosť splátok. Vyplácanie jednotlivých splátok, s výnimkou prvej, je navyše podmienené splnením politických podmienok, a to v kontexte spoločnej finančnej pomoci EÚ/MMF. To je ďalší z faktorov vplývajúcich na načasovanie operácií financovania. Z uvedeného vyplýva, že načasovanie a splatnosť emisie závisia od súvisiacich úverových operácií EÚ. Financovanie je denominované výlučne v eurách a splatnosť je od 3 do 30 rokov.

Prebytok záväzkov nad aktívami neznamená, že inštitúcie a orgány EÚ sú vo finančných ťažkostiach, ale znamená to skôr, že určité záväzky budú financované z budúcich ročných rozpočtov. Na základe pravidiel akruálneho účtovníctva sa mnohé výdavky vykazujú v bežnom roku, hoci k ich skutočnej úhrade môže dôjsť v nasledujúcom roku alebo neskôr a môžu byť uhradené z budúcich rozpočtov. Súvisiace príjmy budú účtované iba v budúcich obdobiach. Najvýznamnejšie sumy, na ktoré treba upriamiť pozornosť, sa týkajú činností v rámci EPZF (väčšina z nich sa uhrádza v prvom štvrťroku nasledujúceho roka) a záväzkov súvisiacich so zamestnaneckými požitkami (ktoré sa majú vyplatiť počas niekoľkých desaťročí). Výrazný pokles súm, ktoré majú byť vyžiadané od členských štátov, zo 77,6 mld. EUR v roku 2019 na 38,5 mld. EUR v roku 2020 je prevažne dôsledkom príjmov súvisiacich s čistými sumami, ktoré dlží Spojené kráľovstvo podľa dohody o vystúpení podpísanej po jeho odchode z Únie v roku 2020 – pozri poznámku 2.6.1.2 konsolidovanej ročnej závierky EÚ.

Politiky podporované z rozpočtu EÚ sa vykonávajú v súlade s viacročným finančným rámcom (VFR) a so zodpovedajúcimi sektorovými právnymi predpismi, ktoré vymedzujú výdavkové programy a nástroje. V nich sa politické priority EÚ premietajú do finančných podmienok počas dostatočne dlhého obdobia nato, aby boli účinné

EÚ má k dispozícii inštitucionálny rámec, ktorého účelom je podporovať jej hodnoty, sledovať jej ciele, slúžiť jej záujmom, záujmom jej občanov a členských štátov, ako aj zabezpečovať konzistentnosť, efektívnosť a kontinuitu jej politík a činností. Organizačná štruktúra sa skladá z inštitúcií, agentúr a ďalších orgánov EÚ, ktoré sú zahrnuté do konsolidovanej účtovnej závierky EÚ, pokiaľ sú splnené kritériá konsolidácie stanovené v nariadení o rozpočtových pravidlách a uplatniteľných účtovných pravidlách (zoznam účtovných jednotiek zahrnutých do konsolidácie sa nachádza v poznámke 9 ku konsolidovanej ročnej účtovnej závierke EÚ).

Precenenie záväzku súvisiaceho so zamestnaneckými požitkami (nepeňažné zmeny nie sú zahrnuté do výkazu finančných výsledkov)

V súlade s týmito zásadami budú v účtovnej závierke za rok 2021 všetky kapitálové investície, ktoré sa v súčasnosti klasifikujú ako „k dispozícii na predaj“, preklasifikované na finančné aktíva vykazované v reálnej hodnote cez prebytok a deficit. Dlhové cenné papiere by sa mali takisto preklasifikovať na finančné aktíva vykazované v reálnej hodnote cez prebytok a deficit, keďže EÚ tieto portfóliá aktív riadi a vyhodnocuje ich výkonnosť na základe reálnej hodnoty. Súvisiaci oceňovací rozdiel vyplývajúci z oceňovania reálnou cenou bude presunutý do čistých aktív.

Treba uviesť, že v nasledujúcich tabuľkách sa stále pod hlavičkou členských štátov uvádzajú aj sumy za Spojené kráľovstvo, ktoré síce k 1. februáru 2020 odišlo z Únie, ale počas prechodného obdobia do 31. decembra 2020 si naďalej zachovávalo finančný vzťah s Úniou rovnocenný so vzťahom členského štátu.

Účtovné jednotky, ktoré patria do rozsahu konsolidácie, ale pre konsolidované finančné výkazy EÚ nie sú ako celok významné, sa nemusia konsolidovať ani účtovať s použitím metódy vlastného imania, ak by to predstavovalo zbytočnú časovú alebo nákladovú záťaž pre EÚ. Tieto účtovné jednotky sa označujú ako „malé účtovné jednotky“ a uvádzajú sa samostatne v poznámke 9. V roku 2020 bolo ako takéto malé účtovné jednotky klasifikovaných 8 účtovných jednotiek.

V dôsledku toho by sa mali v účtovnej závierke EÚ za rok 2021 existujúce zmluvy o finančných zárukách preklasifikovať z finančných rezerv na kategórie záväzkov z finančnej záruky a preceniť buď na hodnotu očakávanej životnosti úverovej straty, alebo v prípade potreby na prvotne vykázanú hodnotu rezerv zníženú o oprávky, a to podľa toho, ktorá z týchto hodnôt je vyššia. Táto zmena by mala stimulovať zvýšenie finančných záväzkov v súvahe, a to najmä v súvislosti so zárukami poskytovanými skupine EIB v rámci mandátu na poskytovanie vonkajších úverov.

V revidovanom účtovnom pravidle EÚ č. 11 sa vyžaduje uplatňovanie požiadaviek na účtovanie finančných záruk v prípade všetkých zmlúv o finančných zárukách, ktoré by sa mali prvotne vykazovať v reálnej hodnote alebo očakávanej životnosti úverovej straty, ak nemožno ich reálnu hodnotu spoľahlivo oceniť inak. Pri nasledujúcom oceňovaní by sa mali zmluvy o finančných zárukách oceniť buď na i) hodnotu opravnej položky na stratu, alebo ii) prvotne vykázanú hodnotu, v prípade potreby zníženej o oprávky, vykázanú v súlade so zásadami účtovného pravidla EÚ č. 4 „Príjmy z výmenných transakcií“, a to podľa toho, ktorá z týchto hodnôt je vyššia.

Podľa súčasného účtovného pravidla EÚ č. 11 sa väčšina finančných záruk, a to predovšetkým tých, ktoré sa poskytujú za nulovú alebo nominálnu protihodnotu, účtuje v súlade so zásadami účtovného pravidla EÚ č. 10 „Rezervy, podmienené záväzky a podmienený majetok“, a teda sa v závislosti od pravdepodobnosti straty vykazuje ako rezervy alebo podmienené záväzky.

Nehmotný majetok je identifikovateľný nepeňažný majetok bez fyzickej podstaty. Majetok je identifikovateľný, ak je buď oddeliteľný (t. j. je možné ho oddeliť od účtovnej jednotky alebo rozdeliť, napr. formou predaja, prevodu, udelenia licencie, prenájmu alebo výmeny, buď samostatne alebo spolu so súvisiacou zmluvou, identifikovateľným majetkom alebo záväzkom, bez ohľadu na to, či to účtovná jednotka zamýšľa urobiť), alebo vyplynie zo záväzných dohôd (vrátane práv zo zmlúv alebo iných vymáhateľných práv), bez ohľadu na to, či sú tieto práva prevoditeľné alebo oddeliteľné od účtovnej jednotky alebo od iných práv a záväzkov.

V súlade so štandardmi IPSAS a so všeobecne uznávanými účtovnými zásadami sa vo finančných výkazoch nevyhnutne uvádzajú sumy založené na odhadoch a predpokladoch vypracovaných vedením, ktoré vychádzajú z najspoľahlivejších dostupných informácií. K podstatným odhadom okrem iného patria: výška záväzkov súvisiacich so zamestnaneckými požitkami, finančné riziko týkajúce sa pohľadávok a sumy uvedené v poznámkach týkajúcich sa finančných nástrojov, časovo rozlíšené príjmy a výdavky, rezervy, stupeň zníženia hodnoty nehmotných aktív a nehnuteľností, strojov a zariadení, čistá realizovateľná hodnota zásob, podmienené aktíva a záväzky. Skutočné výsledky sa môžu od týchto odhadov líšiť. Zmeny v odhadoch sa zohľadňujú v období, v ktorom sú zistené, ak sa zmena týka iba daného obdobia, alebo v danom období a v budúcich obdobiach, ak sa zmena týka oboch.

V prípade náznakov zníženia hodnoty je potrebné odpísanie na nižšiu znovuzískateľnú hodnotu. Znovuzískateľná hodnota sa určuje podľa postupu uvedeného v poznámke 1.5.3. Ak dôvody zníženia hodnoty neskôr pominú, strata zo zníženia hodnoty sa opätovne zaúčtuje v tej účtovnej hodnote, ktorá by bola stanovená, ak by sa žiadna strata zo zníženia hodnoty nevykázala.

Investície účtované s použitím metódy vlastného imania sa prvotne vykazujú ako náklady a následne sa prvotná účtovná hodnota zvýši alebo zníži v záujme vykázania ďalších vkladov, podielu EÚ na prebytku alebo deficite subjektu, do ktorého sa investovalo, akéhokoľvek zníženia hodnoty a dividend. Súčet počiatočných nákladov a všetkých zmien predstavuje účtovnú hodnotu investície vykázanú vo finančných výkazoch k dátumu zostavenia súvahy. Podiel EÚ na prebytku alebo deficite subjektu, do ktorého sa investovalo, sa vykazuje vo výkaze finančných výsledkov, a jej podiel na pohyboch imania subjektu, do ktorého sa investovalo, sa vykazuje v rezervách v rámci čistých aktív. Rozdelenie zisku z investície formou dividend znižuje účtovnú hodnotu aktív.

Následné náklady sú zahrnuté do účtovnej hodnoty aktíva, prípadne sú vykázané ako samostatné aktívum, ak je pravdepodobné, že EÚ budú v súvislosti s uvedenou položkou plynúť budúce ekonomické úžitky alebo potenciálny prínos a že výdavky možno spoľahlivo stanoviť. Náklady na opravy a údržbu sa účtujú do výkazu finančných výsledkov počas rozpočtového obdobia, v ktorom vznikli.

Nákup a predaj finančných aktív klasifikovaných ako „v reálnej hodnote cez prebytok alebo deficit“, „držané do splatnosti“ alebo „k dispozícii na predaj“ sa vykazuje ku dňu transakcie, teda ku dňu, ku ktorému sa EÚ zaviaže aktíva kúpiť alebo predať. Peňažné ekvivalenty a úvery sa vykazujú vtedy, keď sa peňažné prostriedky vložia do finančnej inštitúcie alebo poskytnú dlžníkom. Finančné nástroje sa prvotne vykazujú v reálnej hodnote. V prípade všetkých finančných aktív, ktoré nie sú vykazované v reálnej hodnote cez prebytok alebo deficit, sú transakčné náklady pripočítané k reálnej hodnote pri prvotnom vykazovaní. Finančné aktíva vykazované v reálnej hodnote cez prebytok alebo deficit sa prvotne vykazujú v reálnej hodnote a transakčné náklady sa vykazujú ako náklady vo výkaze finančných výsledkov.

Finančné aktíva k dispozícii na predaj predstavujú nederiváty, ktoré sú do tejto kategórie priamo zaradené, alebo ktoré nie sú klasifikované v žiadnej inej kategórii. Sú klasifikované ako krátkodobé alebo dlhodobé aktíva v závislosti od časového obdobia, v ktorom EÚ očakáva, že bude ich držiteľom. Investície do účtovných jednotiek, ktoré nie sú konsolidované ani účtované s použitím metódy vlastného imania, a ďalšie investície kapitálového typu (napr. operácie s rizikovým kapitálom) sú takisto klasifikované ako finančné aktíva k dispozícii na predaj.

Investície držané do splatnosti sú nederivátové finančné aktíva s pevne stanovenými alebo stanoviteľnými splátkami a pevnou splatnosťou, v prípade ktorých má EÚ zámer a schopnosť držať ich do doby splatnosti. Počas tohto rozpočtového roka EÚ nedisponovala žiadnymi investíciami tejto kategórie.

Európska únia klasifikuje svoje finančné aktíva do kategórií „finančné aktíva vykazované v reálnej hodnote cez prebytok alebo deficit“, „úvery a pohľadávky“, „investície držané do splatnosti“ a „finančné aktíva k dispozícii na predaj“. Klasifikácia finančných nástrojov sa stanovuje pri prvotnom vykazovaní a následne sa prehodnocuje ku každému dátumu zostavenia súvahy.

Zásoby sa vykazujú buď v obstarávacej cene, alebo v čistej realizovateľnej hodnote, podľa toho, ktorá je nižšia. Obstarávacia cena sa stanoví metódou FIFO (prvý do skladu, prvý zo skladu). Obstarávacia cena hotových výrobkov a nedokončenej výroby zahŕňa náklady na suroviny, priame mzdové náklady a ostatné priame náklady a príslušnú réžiu (pri bežnej prevádzkovej kapacite). Čistá realizovateľná hodnota predstavuje odhad predajnej ceny za bežných obchodných podmienok, zníženej o náklady na realizáciu a predaj. Ak sa zásoby držia na distribúciu bezplatne alebo za nominálny poplatok, oceňujú sa na základe obstarávacej ceny alebo bežnej reprodukčnej ceny, podľa toho, ktorá je nižšia. Bežná reprodukčná cena zodpovedá nákladom, ktoré by EÚ musela znášať pri nadobudnutí aktív k dátumu vykazovania.

V prípade kapitálových investícií klasifikovaných ako k dispozícii na predaj sa pri posudzovaní toho, či došlo k zníženiu hodnoty cenných papierov, berie do úvahy značné alebo trvalé (dlhotrvajúce) zníženie reálnej hodnoty cenného papiera pod jeho obstarávaciu cenu. Ak existujú takéto dôkazy pre finančné aktíva k dispozícii na predaj, kumulatívna strata – vypočítaná ako rozdiel medzi obstarávacou cenou a súčasnou reálnou hodnotou, znížená o stratu zo zníženia hodnoty týchto finančných aktív pôvodne vykázaných vo výkaze o finančných výsledkoch – sa odúčtuje z rezerv a vykáže sa vo výkaze finančných výsledkov. Straty zo zníženia hodnoty kapitálových investícií vykázané vo výkaze finančných výsledkov sa cez výkaz finančných výsledkov neodúčtujú. Ak sa v nasledujúcom období reálna hodnota dlhového nástroja klasifikovaného ako k dispozícii na predaj zvýši a toto zvýšenie možno dať objektívne do súvislosti s udalosťou, ktorá nastala po vykázaní straty zo zníženia hodnoty, strata zo zníženia hodnoty sa odúčtuje cez výkaz finančných výsledkov.

Ak existujú objektívne dôkazy, že vznikli straty zo zníženia hodnoty úverov a pohľadávok alebo z investícií držaných do splatnosti ocenených umorovacou cenou, strata predstavuje rozdiel medzi účtovnou hodnotou aktív a súčasnou hodnotou odhadovaných budúcich peňažných tokov (bez zohľadnenia budúcich úverových strát, ku ktorým ešte nedošlo) diskontovaných pôvodnou efektívnou úrokovou sadzbou finančných aktív. Účtovná hodnota aktív sa zníži a strata sa vykáže vo výkaze finančných výsledkov. Ak majú úver alebo investície držané do splatnosti pohyblivú úrokovú sadzbu, na výpočet straty zo zníženia hodnoty sa použije diskontná sadzba vo výške súčasnej efektívnej úrokovej sadzby stanovenej v zmluve. Výpočet súčasnej hodnoty odhadovaných budúcich peňažných tokov zabezpečených finančných aktív odráža peňažné toky, ktoré môžu plynúť z realizácie kolaterálu, znížené o náklady spojené s jeho získaním a predajom, bez ohľadu na pravdepodobnosť jeho realizácie. Ak sa v nasledujúcom období výška straty zo zníženia hodnoty zníži a toto zníženie možno objektívne dať do súvislosti s udalosťou, ktorá nastala po vykázaní zníženia hodnoty, pôvodne vykázaná strata zo zníženia hodnoty sa odúčtuje cez výkaz finančných výsledkov.

c)Aktíva držané do splatnosti sú účtované v umorovacej cene metódou efektívnej úrokovej sadzby. EÚ v súčasnosti nevlastní žiadne investície držané do splatnosti.

Príspevky do trustových fondov EÚ nekonsolidovaných v Európskej komisii alebo do iných nekonsolidovaných účtovných jednotiek sú klasifikované ako sumy predbežného financovania, pretože ich cieľom je poskytnúť finančné prostriedky trustovému fondu, aby sa z neho mohli financovať konkrétne opatrenia vymedzené v cieľoch trustového fondu. Príspevky EÚ do trustových fondov sa vykazujú v prvotnej výške sumy príspevku EÚ zníženej o oprávnené náklady v prípade potreby vrátane odhadovaných súm, ktoré vznikli trustovému fondu v priebehu vykazovaného obdobia a ktoré boli pridelené k príspevku EÚ v súlade s príslušnou dohodou.

Preto s cieľom zobraziť ekonomickú podstatu príslušnej transakcie požadovanú na účely poskytnutia pravdivého obrazu a kvalitatívnych charakteristík finančného výkazníctva, ako sa uvádza v účtovnom pravidle EÚ č. 1, ako aj v koncepčnom rámci IPSAS, vzniknuté náklady týkajúce sa služby sa časovo rozlišujú lineárne počas odhadovaného obdobia aktívnej služby zamestnancov, t. j. obdobie od dátumu, keď v rámci plánu viedla zamestnancova služba prvý raz k vzniku požitkov (bez ohľadu na to, či sú požitky podmienené ďalšou službou) až do dátumu, keď ďalšia zamestnancova služba nevedie v rámci plánu k ďalším požitkom iným ako zvyšovanie platu. Tento prístup sa dôsledne uplatňuje na požitky poskytované v rámci jednotného plánu.

Uvedené požitky po ukončení zamestnania sa považujú za záväzky súvisiace so stanovenými požitkami EÚ a vypočítavajú sa ku každému dátumu vykazovania odhadom výšky budúcich dávok, na ktoré zamestnanci majú nárok za súčasné obdobie a predchádzajúce obdobia, pričom sa táto výška dávok diskontuje a odpočíta sa reálna hodnota akýchkoľvek aktív plánu. Výpočet záväzku súvisiaceho so stanovenými požitkami sa vykonáva raz ročne použitím metódy plánovaného zhodnotenia požitkov. Súčasná hodnota záväzkov súvisiacich so stanovenými požitkami sa vypočíta diskontovaním odhadovaných budúcich výdavkov peňažných prostriedkov s použitím úrokových sadzieb štátnych dlhopisov, ktoré sú vyjadrené v mene, v ktorej budú plnenia vyplácané a ktorých splatnosť sa blíži k trvaniu príslušného dôchodkového záväzku.

Pokiaľ ide o program Copernicus, v roku 2020 neboli uvedené do prevádzky žiadne nové satelity. Celková hodnota operačného dlhodobého majetku programu Copernicus je 877 mil. EUR (2019: 1 153 mil. EUR) po odpočítaní oprávok. Ďalšia suma vo výške 1 894 mil. EUR súvisiaca so satelitmi Copernicus sa vykazuje ako nedokončené aktíva (2019: 1 453 mil. EUR). Toto zvýšenie zahŕňa 266 mil. EUR za satelit 6A, ktorého vlastníctvo sa získalo od agentúry ESA 21. novembra 2020, v deň jeho vypustenia. Po kontrolách, ktoré sa uskutočnia v polovici roka 2021, sa očakáva jeho uvedenie do prevádzky.

Operačné činnosti sú tie činnosti EÚ, ktoré nie sú investičnými činnosťami. Predstavujú väčšinu realizovaných činností. Úvery poskytované prijímateľom (a prípadne súvisiace prijaté pôžičky) sa nepovažujú za investičné (alebo finančné) činnosti, pretože patria do všeobecných cieľov, a teda do každodenných činností EÚ.

K podielu EÚ, ktorú zastupuje Komisia, v Európskom investičnom fonde (EIF) sa pristupuje ako k podielu v pridruženom podniku s použitím metódy vlastného imania. Európsky investičný fond (EIF) je finančnou inštitúciou EÚ, ktorá sa špecializuje na poskytovanie rizikového kapitálu a záruk malým a stredným podnikom (MSP). EIF má sídlo v Luxemburgu a pôsobí ako verejno-súkromné partnerstvo, ktorého členmi sú Európska investičná banka (EIB), EÚ a skupina finančných inštitúcií. K 31. decembru 2020 mala EÚ v EIF vlastnícky podiel 29,7 % (2019: 29,7 %) a 29,7 % hlasovacích práv (2019: 29,7 %). V súlade so svojimi stanovami musí EIF vyčleniť minimálne 20 % svojho ročného čistého zisku do štatutárnej rezervy, kým agregovaný rezervný fond nedosiahne 10 % upísaného základného imania. Tento rezervný fond sa nerozdeľuje.

·dlhových cenných papierov (napr. dlhopisov) vo výške 14 862 mil. EUR (2019: 14 998 mil. EUR), ·kapitálových nástrojov vo výške 4 071 mil. EUR (2019: 2 801 mil. EUR) a ·fondov peňažného trhu (ako napríklad do fondu Unitary Fund EIB) vo výške 654 mil. EUR (2019: 608 mil. EUR).

Investície BUFI

Predbežne uhradené pokuty, ktoré boli uložené najmä za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, sa prideľujú do osobitného fondu (fond BUFI – fond rozpočtových pokút) a Komisia ich investuje do dlhových nástrojov, ktoré sú klasifikované ako finančné aktíva k dispozícii na predaj.

ESUO v likvidácii

Pokiaľ ide o Európske spoločenstvo uhlia a ocele v likvidácii (ESUO v l.), všetky finančné aktíva k dispozícii na predaj predstavujú dlhové cenné papiere denominované v eurách a kótované na aktívnom trhu.

Európska banka pre obnovu a rozvoj

Európska únia má v držbe finančnú investíciu v kapitáli Európskej banky pre obnovu a rozvoj (EBOR), v ktorom mala k 31. decembru 2020 v držbe 90 044 akcií (2019: 90 044 akcií), čo predstavuje 3 % celkového upísaného základného imania. EÚ upísala celkovú sumu 900 mil. EUR základného imania, z čoho je v súčasnosti nevyžiadaných 713 mil. EUR. Podľa dohody o založení EBOR majú akcionári určité zmluvné obmedzenia, ako napríklad skutočnosť, že akcie nie sú prevoditeľné a ich splatenie je obmedzené maximálne do výšky pôvodných obstarávacích nákladov. EÚ oceňuje investície v EBOR v reálnej hodnote. Pôvodné obstarávacie náklady sa považujú za najlepší odhad reálnej hodnoty, najmä z dôvodu uvedených zmluvných obmedzení. Hoci akcie EBOR nie sú kótované na žiadnej burze cenných papierov, nedávne transakcie subjektu, do ktorého sa investovalo (poistenie kapitálu v menovitej hodnote), naznačujú, že náklady predstavujú najlepší odhad reálnej hodnoty v tejto situácii.

ZÁRUČNÉ FONDY PRE ROZPOČTOVÉ ZÁRUKY

Záručný fond EFSI

Podľa nariadenia o EFSI [nariadenie (EÚ) 2015/2017] bol záručný fond EFSI zriadený na účely poskytovania vankúša likvidity proti prípadným stratám, ktoré by mohla utrpieť EIB v súvislosti s financovaním operácií oprávnených na záruku EÚ pre EFSI podľa dohody o EFSI a investovaním do týchto operácií – pozri poznámku 4.1.1. Záručný fond EFSI je financovaný z príspevkov z rozpočtu EÚ. Plynú doň aj výnosy z investovaných prostriedkov záručného fondu, výnosy EÚ z odplaty za záruku podľa dohody o EFSI a sumy, ktoré EIB vymohla od dlžníkov v omeškaní z predchádzajúcich výziev na uplatnenie záruky. Na konci roka 2020 dosiahli aktíva záručného fondu EFSI celkovú výšku 8 028 mil. EUR (2019: 6 688 mil. EUR), z čoho 7 526 mil. EUR bolo investovaných do finančných aktív k dispozícii na predaj (2019: 6 654 mil. EUR). Ďalších 931 mil. EUR (2019: 1 879 mil. EUR) sa vyčlenilo, ale ešte nebolo vyplatených do fondu, pričom táto suma je začlenená do nesplatených rozpočtových záväzkov a je uvedená aj v poznámke 5.1 ako nesplatené záväzky, ktoré ešte neboli vykázané ako náklady. Fond bude postupne doplňovaný až do výšky 9,1 mld. EUR, t. j. 35 % celkových záväzkov vyplývajúcich zo záruky EÚ pre EFSI.

Garančný fond pre vonkajšie opatrenia

Garančný fond pre vonkajšie opatrenia slúži na krytie úverov, za ktoré sa poskytla záruka z rozpočtu EÚ, predovšetkým úverových operácií EIB mimo EÚ financovaných z vlastných zdrojov EIB, úverov v rámci makrofinančnej pomoci (MFA), ako aj úverov Euratomu mimo EÚ – pozri poznámku 4.1.1. Fond spravovaný EIB je určený na ručenie akýchkoľvek nesplácaných úverov, za ktoré EÚ poskytla záruky. Fond je financovaný z platieb z rozpočtu EÚ, z úrokových výnosov z investícií realizovaných z aktív fondu a zo súm vymožených od dlžníkov v omeškaní, v prípade ktorých fond musel aktivovať svoju záruku. Výška Garančného fondu pre vonkajšie opatrenia by sa mala udržiavať vo výške cieľovej sumy zodpovedajúcej 9 % nesplatených zaručených úverov ku koncu roka. Rozdiel medzi cieľovou sumou a hodnotou aktív fondu na konci roka sa uhrádza z rozpočtu EÚ v roku N + 2, zatiaľ čo prebytok sa vracia späť do rozpočtu EÚ. Na konci roka 2020 dosiahli aktíva Garančného fondu pre vonkajšie opatrenia celkovú výšku 2 813 mil. EUR (2019: 2 590 mil. EUR), z čoho 2 794 mil. EUR bolo investovaných do finančných aktív k dispozícii na predaj (2019: 2 545 mil. EUR).

Záručný fond EFSD

Podľa nariadenia o EFSD [nariadenie (EÚ) 2017/1601] bol záručný fond EFSD zriadený na účely poskytovania rezervy likvidity, ktorá sa má využiť v prípade uplatnenia záruky Únie poskytnutej v súlade s príslušnými dohodami o zárukách EFSD. Záručný fond EFSD je financovaný príspevkami z rozpočtu EÚ a príspevkami z 11. ERF do rozpočtu EÚ spolu s dobrovoľnými príspevkami od členských štátov a ďalších prispievateľov. Fond je financovaný aj z výnosov z investovaných zdrojov, zo súm vymožených od dlžníkov v omeškaní, z výnosov a akýchkoľvek iných platieb prijatých EÚ v súlade s dohodami o zárukách EFSD. Záručný fond EFSD sa doplňuje do výšky 750 mil. EUR, čo predstavuje 50 % celkových budúcich záväzkov vyplývajúcich zo záruky EFSD pokrytých rozpočtom EÚ, a zvyšuje sa ďalšími príspevkami. Na konci roka 2020 dosiahli aktíva záručného fondu EFSD celkovú výšku 804 mil. EUR (2019: 600 mil. EUR), z čoho 692 mil. EUR bolo investovaných do finančných aktív k dispozícii na predaj (2019: 595 mil. EUR).

FINANČNÉ NÁSTROJE FINANCOVANÉ Z ROZPOČTU EÚ

Horizont 2020

Podľa nariadenia EÚ o zriadení programu Horizont 2020 – rámcového programu pre výskum a inováciu (2014 – 2020) sa zaviedli nové finančné nástroje s cieľom zlepšiť prístup k financovaniu pre subjekty zapojené do výskumu a inovácií. Medzi tieto nástroje patria: