SK Úradný vestník Európskej únie C 100/33

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Hlavné usmernenia pre služby všeobecného záujmu a globalizáciu“

2009/C 100/06

Európsky hospodársky a sociálny výbor sa 17. januára 2008 podľa článku 29 ods. 2 vnútorného poriadku rozhodol vypracovať stanovisko z vlastnej iniciatívy na tému

„Hlavné usmernenia pre služby všeobecného záujmu a globalizáciu“.

Odborná sekcia pre dopravu, energetiku, infraštruktúru a informačnú spoločnosť poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 24. septembra 2008. Spravodajcom bol pán Hernández BATALLER.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 448. plenárnom zasadnutí 21., 22. a 23. októbra 2008 (schôdza z 23. októbra 2008) prijal 50 hlasmi za, pričom 2 členovia hlasovali proti a 1 sa hlasovania zdržal, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

A) EHSV vyzýva ostatné inštitúcie EÚ, aby pripravili iniciatívu Spoločenstva založenú na hĺbkových diskusiách o nevyhnutnosti zavedenia usmernení v oblasti služieb všeobecného záujmu a globalizácie.

B) EHSV žiada Komisiu, aby v príslušných správach hodnotiacich služby všeobecného záujmu venovala pravidelne jednu kapitolu globalizácii a dôsledkom, aké môže mať na tieto služby všeobecného záujmu.

C) Pokiaľ ide o verejný nákup tovarov, bez toho, aby bolo porušené zavádzanie nevyhnutnej inovácie prostredníctvom poskytovania služieb informačnej spoločnosti (1), v rámci budúceho vývoja by bolo dobré zachovať základné prvky týchto služieb a vytvoriť rámec na ich adekvátne zavádzanie (napr. telemedicína, odborná deontológia a dôverný charakter údajov).

D) Do budúcnosti je potrebné podporovať zavádzanie globálneho riadenia, ktorého smerovanie by mohlo mať základ vo vyváženom zapájaní medzinárodných organizácií, členských štátov a zainteresovaných strán.

E) MOP a WHO, ktoré sa zaoberajú problematikou práce a zdravia by sa tiež, ako pozorovatelia, mali podieľať na tomto vznikajúcom globálnom riadení v rámci WTO.

F) Zúčastňovať sa na tomto riadení by sa malo dať prostredníctvom poradného fóra, ktorého cieľom by malo byť definovať a upravovať budúce opatrenia prijímané v rámci služieb všeobecného záujmu, ako aj dohliadať na dodržiavanie zásad a hodnôt, ktorými sa tieto služby riadia.

G) Čo sa týka správy svetových verejných statkov je potrebné začať diskusiu o základných aspektoch riadenia týchto statkov v budúcnosti. Na úrovni Spoločenstva je potrebné vypracovať európsky akčný plán, v ktorom by boli stanovené spôsoby financovania týchto statkov. Globálne riadenie by sa malo zaoberať spravovaním týchto svetových verejných statkov a pokračovať tak v ceste, ktorú vytýčili štáty skupiny G-8 na svojom vrcholnom stretnutí v Heiligendamme, ktoré bolo zamerané na biodiverzitu a energetické zdroje.

2. Úvod

2.1. Služby všeobecného záujmu zohrávajú bezpochyby v každodennom živote európskych občanov významnú úlohu. A to až do takej miery, že ich prínos k sociálnej, hospodárskej a územnej súdržnosti, ako aj k trvalo udržateľnému rozvoju EÚ je plne začlenený do európskeho sociálneho modelu (2). Dopĺňajú a zároveň prekračujú jednotný trh a predstavujú základný predpoklad ekonomického a sociálneho blaha občanov a podnikov (3).

2.1.1. Pod názvom globalizácia rozumieme otvorenie ekonomík a hraníc v dôsledku nárastu obchodnej výmeny, pohybu kapitálu, osôb a myšlienok, šírenia informácií, znalostí a techniky a procesu deregulácie. Tento proces, ktorý má geografický i odvetvový charakter, nie je nový, avšak v posledných rokoch došlo k jeho urýchleniu.

2.1.2. Globalizácia vytvára mnohé príležitosti, i keď naďalej predstavuje pre Európsku úniu veľkú výzvu. S cieľom plne využiť potenciál rastu tohto fenoménu a zaručiť spravodlivé rozdelenie úžitkov sa Európska únia snaží prostredníctvom multilaterálneho riadenia vytvoriť model udržateľného rozvoja, ktorý by umožnil zosúladiť hospodársky rast, sociálnu súdržnosť i ochranu životného prostredia.

2.2. Hospodárska globalizácia však vytvára nový scenár, v ktorom majú veľký význam rozhodnutia prijaté niektorými medzinárodnými organizáciami, ako je napr. WTO, ktoré by mohli ohroziť ďalšiu existenciu služieb všeobecného záujmu ako charakteristickej črty tohto modelu.

2.3. V tejto súvislosti je potrebné vytvoriť príslušné medzinárodné právne nástroje, aby EÚ a jej členské štáty zaručili životaschopnosť služieb všeobecného záujmu bez toho, aby museli prikročiť k stratégiám, ktoré by obmedzovali uplatňovanie zásad voľného medzinárodného obchodu alebo poškodzovali konkurencieschopnosť európskeho hospodárstva.

2.3.1. Inštitúcie Európskej únie by mali rovnako venovať zvýšenú pozornosť pôsobeniu samoregulačných orgánov, ktoré sa z globálneho hľadiska zaoberajú definovaním spoločných pravidiel fungovania verejných orgánov v oblastiach ovplyvňujúcich služby všeobecného záujmu (napr. Medzinárodná telekomunikačná únia).

2.3.2. V Charte základných práv Európskej únie (4) sa v článku 36 hovorí, že EÚ uznáva a rešpektuje prístup k službám všeobecného záujmu tak, ako je stanovený vnútroštátnymi právnymi predpismi a praxou v súlade so Zmluvami, s cieľom podporiť sociálnu a územnú súdržnosť. Po prvýkrát sa tak priznáva súvislosť medzi týmito službami a základnými právami (5).

2.3.3. Lisabonská zmluva významne posilňuje úlohu Európskej únie v hospodárskej a obchodnej oblasti. Aktivity EÚ na medzinárodnej úrovni sú veľmi potrebné práve v súčasnosti, keď sme svedkami rastúcej hospodárskej globalizácie a posilňovania systému multilaterálneho obchodu, pre ktorý silný impulz znamenalo založenie Svetovej obchodnej organizácie (WTO) v roku 1995.

2.3.4. Lisabonská zmluva zahŕňa všeobecné ustanovenia pre všetky vonkajšie aktivity Únie do kapitoly I v hlave V Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ). Na druhej strane, právna úprava politík Spoločenstva sa momentálne nachádza v článkoch 131 a 134 v hlave IX v tretej časti ZES, týkajúcich sa „spoločnej obchodnej politiky“. Zmluva používa spomínaný výraz na pomenovanie súboru inštitučných mechanizmov na prijímanie rozhodnutí v konkrétnych vecných oblastiach na dosiahnutie vytýčených cieľov, prostredníctvom ktorých dostáva Spoločenstvo priestor na zasahovanie do týchto vecných oblastí globálnym spôsobom (6).

2.3.5. V článku 131 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva sa ako vlastné ciele politiky Spoločenstva uvádza aj cieľ harmonického rozvoja svetového obchodu, postupné odstránenie obmedzení medzinárodného obchodu a odstránenie colných prekážok.

2.3.6. Do úvahy treba brať okrem toho vplyv, aký môžu mať na podobu obchodnej politiky Spoločenstva ciele jeho jednotlivých horizontálnych politík, napr. politiky týkajúcej sa kultúry, verejného zdravia (7), ochrany spotrebiteľa, priemyslu, pričom politika priemyslu a služieb bude mať pravdepodobne väčší a problematickejší vplyv na riadenie spoločnej obchodnej politiky.

2.3.7. EHSV už uviedol, že reforma Zmlúv predstavuje krok vpred, hlavne v oblasti služieb všeobecného záujmu, pretože v ustanoveniach o fungovaní Únie sa pre služby všeobecného hospodárskeho záujmu zavádza v článku 14 doložka o všeobecnom uplatňovaní, ktorá by mala platiť vo všetkých politikách EÚ, vrátane politiky vnútorného trhu a hospodárskej súťaže. K Zmluvám je priložený aj protokol, ktorý sa vzťahuje na všetky služby všeobecného záujmu, vrátane služieb nehospodárskeho záujmu (8).

2.4. Podpísanie Lisabonskej zmluvy otvára v tomto zmysle pre projekt európskej integrácie nové horizonty, nové pravidlá umožňujú znovu vytvoriť nadnárodný právny rámec, vhodnejší pre stanovenie a reguláciu prístupu a fungovania spomínaných služieb vo všetkých členských štátoch EÚ. Obsahuje najmä:

— hlavnú úlohu a široký priestor pre národné, regionálne a miestne orgány na to, aby mohli zvážiť poskytovanie, zabezpečovanie a organizovanie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu čo možno najbližšie potrebám užívateľov,

— rozmanitosť služieb všeobecného hospodárskeho záujmu a rozlíšenie potrieb a preferencií užívateľov, ktoré môžu byť dôsledkom rozmanitých geografických, sociálnych a kultúrnych podmienok,

— vysoká kvalita, bezpečnosť a finančná dostupnosť, rovné zaobchádzanie a podpora univerzálneho prístupu a práv užívateľov.

2.4.1. Niektoré opatrenia na riadenie globalizácie, podporované multilaterálnymi medzinárodnými orgánmi, ako napr. WTO, by mohli toto postavenie posilniť, hlavne prostredníctvom svojich rozhodcovských súdov, ktoré by mohli zohrávať významnú úlohu.

2.5. Z takejto nadnárodnej perspektívy bude jednoduchšie v rámci medzinárodného spoločenstva uplatňovať relevantný vplyv, mohli by sa tak vytvoriť potrebné opatrenia k tomu, aby sa odstránili hrozby európskeho sociálneho modelu, „ktorý by mal prezentovať myšlienku demokratickej, zelenej, konkurencieschopnej, solidárnej a sociálne začleňujúcej oblasti pre všetkých občanov Európy“ (9).

2.6. V súčasnom medzinárodnom kontexte možno preto vidieť rôzne plány alebo úrovne, ktoré si zo strany EÚ vyžadujú diferencovaný strategický prístup, ako napr.:

2.6.1. riadenie svetových verejných statkov (vzduch, voda, lesy, atď.), prostredníctvom ktorého by EÚ – v súlade s nedotknuteľnou zásadou solidarity, stanovenou napr. vo „Vyhlásení o založení nového medzinárodného hospodárskeho poriadku“ (rezolúcia Valného zhromaždenia OSN č. 3201 z 2.5.1974) – mala podporovať vytvorenie nadnárodného rámca, ktorý by bol v súlade s medzinárodnými dohodami a rozhodnutiami, ktoré by mohli byť v tejto oblasti prijaté.

2.6.1.1. Svetové verejné tovary a služby sú nevyhnutné tak pre blaho jednotlivcov, ako aj pre rovnováhu medzi spoločnosťami na severnej i južnej pologuli. Správa týchto svetových verejných statkov nemôže byť ponechaná len na národné orgány alebo na trh: ich ochrana a vytváranie si vyžadujú medzinárodnú spoluprácu.

2.6.2. Zachovanie a rozvoj určitých služieb, ktoré sú bežne poskytované pre všeobecné blaho občanov EÚ, ako napr. Galileo, ktoré potrebujú veľké investície z verejných prostriedkov.

2.6.3. Rozdelenie kompetencií medzi EÚ a jej členskými štátmi pri riadení prístupu k určitým univerzálnym elektronickým komunikačným službám, ako napr. internet.

2.6.4. Definovanie úloh orgánov na nižšej ako štátnej úrovni (federálnych, regionálnych, miestnych), ktoré v súčasnosti podporujú, riadia a regulujú poskytovanie sociálnych služieb s ohľadom na budúce uplatňovanie medzinárodných dohôd o liberalizácii obchodu so službami v odvetviach, ktoré nie sú momentálne liberalizované alebo ktorým bola od začiatku táto možnosť odopretá.

2.6.5. Rovnako definovanie špecifickej politickej a právnej stratégie týkajúcej sa budúcej situácie služieb všeobecného záujmu, poskytovaných cez internet a ďalších služieb.

2.6.6. Je však poľutovaniahodné, že na súčasnej medzinárodnej scéne nie je riešená úprava problematiky služieb všeobecného záujmu, ktorá by chránila a šírila im vlastné princípy a hodnoty.

2.6.7. Od januára 2003 má napriek tomu vo Svetovej obchodnej organizácii šesť medzinárodných organizácií (Svetová banka, UNCTAD – Konferencia OSN pre obchod a rozvoj, FAO, MMF, OECD a OSN) štatút pozorovateľa, čím sa formuje začínajúce globálne riadenie, ktoré bude v budúcnosti dobudované, v ktorom sa vytvárajú normy medzinárodného práva (multilaterálne dohody o životnom prostredí, medzinárodné zmluvy týkajúce sa práce, ľudských práv, hospodárskej a sociálnej oblasti). Nie sú tu však prítomné dve organizácie – MOP a WHO – čo znamená, že problematika práce a zdravia nie je súčasťou zrodu tohto globálneho riadenia. Únia by sa preto mala usilovať o ich zapojenie do tohto procesu.

3. Právne predpisy týkajúce sa služieb všeobecného záujmu, ktoré by EÚ mala zachovať v rámci dohody GATS - WTO

3.1. Počas posledných desiatich rokov inštitúcie EÚ zaznamenali pokrok pri postupnom koncipovaní pojmu a vytváraní právneho rámca v oblasti služieb všeobecného záujmu, nevytvorili však komplexný spoločný právny rámec pre túto problematiku (10).

3.2. Je však potrebné zdôrazniť organickú koherentnosť Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, ktorý v niekoľkých po sebe nasledujúcich stanoviskách (11) zastával jednomyseľný a nemenný postoj pokiaľ ide o základné právne aspekty služieb všeobecného záujmu, a to aby (12):

— zodpovedali zásadám rovnosti, univerzálnosti, cenovej dostupnosti a prístupnosti, spoľahlivosti a kontinuity, kvality a efektívnosti, záruke práv užívateľov, ekonomickej a spoločenskej návratnosti,

— zohľadňovali osobitné potreby určitých skupín používateľov, akými sú osoby so zdravotným postihnutím, osoby odkázané na pomoc, znevýhodnené osoby atď.

3.3. EHSV v tomto zmysle trvá na tom, že nie je vhodné definovať služby všeobecného záujmu do úplných podrobností, ale sústrediť sa na poslanie týchto služieb, keďže pre služby všeobecného hospodárskeho záujmu je charakteristická snaha o rovnováhu medzi:

— trhom a všeobecným záujmom,

— hospodárskymi, sociálnymi a environmentálnymi cieľmi,

— užívateľmi (jednotlivcami, vrátane znevýhodnených skupín, podnikmi, samosprávami atď.), ktorých potreby a záujmy nie sú rovnaké,

— oblasťami kompetencie jednotlivých členských štátov a integráciou na úrovni Spoločenstva (13).

3.3.1. Sociálne služby všeobecného záujmu (14) majú za cieľ riešiť všetky situácie sociálneho oslabenia, ktoré spôsobuje: choroba, starnutie, práceneschopnosť, zdravotné postihnutie, existenčná neistota, chudoba, sociálne vylúčenie, drogová závislosť, rodinné problémy a problémy s bývaním, a ťažkosti súvisiace s integráciou cudzincov.

3.3.2. Bez toho, aby to bolo na ujmu slobodnej voľbe národných orgánov, sa EHSV domnieva, že medzi služby národného, regionálneho alebo komunálneho záujmu by sa mali zaradiť, čisto informatívne, služby v rámci systému povinného vzdelávania, zdravotníctva a sociálneho zabezpečenia, kultúrne, charitatívne aktivity a aktivity so sociálnym charakterom, alebo aktivity založené na solidarite či daroch, ako aj audiovizuálne služby a služby rozvodu vody a zabezpečenia jej nezávadnosti (15).

3.4. EHSV sa nazdáva, že v záujme dosiahnutia takéhoto účinku je potrebné sústrediť sa na konkrétne poslanie služieb všeobecného záujmu a na požiadavky (povinnosti verejnej služby), ktoré sú na ne v súvislosti s výkonom služieb kladené a ktoré je potrebné jasne stanoviť.

3.5. Protokol o službách všeobecného záujmu priložený k Lisabonskej zmluve zavádza pojem týchto služieb, ktorý má imperatívny charakter a zhoduje sa z postojom EHSV. Primárne právo EÚ sa vôbec po prvýkrát konkrétne zaoberá touto problematikou a vzhľadom na jeho záväznú povahu bude nezvratným hlavným usmernením pre činnosť inštitúcií EÚ v rámci Únie ako aj mimo územia jej členských štátov.

3.6. Článok 2 protokolu konkrétne uvádza, že: „ustanoveniami zmlúv nie sú žiadnym spôsobom dotknuté právomoci členských štátov poskytovať, obstarávať a organizovať služby všeobecného záujmu nehospodárskeho charakteru“.

3.6.1. Hoci protokol nepriamo rozlišuje medzi hospodárskym a nehospodárskym charakterom služieb všeobecného záujmu, vzhľadom na chýbajúci inštitucionálny akt, ktorý by vymenoval služby hospodárskeho aj nehospodárskeho charakteru a v súvislosti s ustanoveniami vyhlásenia o vymedzení právomocí, ktoré je priložené k záverečnému aktu medzivládnej konferencie, ako aj s protokolom o vykonávaní spoločných právomocí, priloženým k Zmluve o EÚ a k Zmluve o fungovaní EÚ, postoj členských štátov je v tejto problematike aj naďalej najrelevantnejším právnym kritériom, ktoré by sa malo brať do úvahy.

V tomto zmysle bude veľmi užitočné sledovať hodnotenia, ktoré Európska komisia vypracuje o implementácii smernice o službách v členských štátoch, a to vzhľadom na jej následný vplyv na rokovania o dohodách o liberalizácii obchodu so službami regulovanými na úrovni EÚ a na uzatváranie takýchto dohôd.

3.6.2. Preto je činnosť EÚ v tejto oblasti aj naďalej podmienená dvoma faktormi:

a) vypracovanie a schválenie budúcich aktov sekundárneho práva by malo brať do úvahy právne tradície v členských štátoch týkajúce sa definovania, kategórií a kritérií fungovania služieb všeobecného záujmu;

b) vypracovanie medzinárodných dohovorov, vrátane dohovorov uzatvorených v rámci organizácií, v ktorých sú EÚ a jej členské štáty zastúpené, ako aj stanovenie spoločných pozícií vo všetkých kolách rokovaní alebo na medzinárodných konferenciách, by malo prebiehať na základe spoločného súhlasu členských štátov a EÚ a v každom prípade by malo odrážať zásadné prvky obsiahnuté v Lisabonskej zmluve a prvky, ktoré sú obsiahnuté v právnych systémoch členských štátov upravujúcich služby všeobecného záujmu.

4. Špecifický prípad GATS/WTO

4.1. Svetová obchodná organizácia (WTO) je medzinárodnou organizáciou, ktorá sa zaoberá globálnymi normami riadiacimi obchod medzi jednotlivými krajinami, a to na základe multilaterálneho systému. Piliere, o ktoré sa táto organizácia opiera tvoria dohovory WTO prerokované a podpísané veľkou väčšinou krajín zapájajúcich sa do svetového obchodu (16).

4.2. Jej základnou funkciou je zaručiť, aby obchodné toky prúdili s čo najväčšou plynulosťou, predvídateľnosťou a voľnosťou. Prakticky všetky rozhodnutia sa prijímajú na základe súhlasu všetkých členských štátov a následne sú ratifikované príslušnými parlamentmi týchto krajín. Obchodné spory sa riešia prostredníctvom mechanizmu riešenia sporov WTO.

4.3. Všeobecná dohoda o obchode so službami (GATS) je prvým súborom zásad a predpisov vytvorených multilaterálne s cieľom riadiť medzinárodný obchod so službami. Sú v nej vymenované odvetvia služieb, ktoré sú členské štáty WTO ochotné otvoriť vonkajšej konkurencii a špecifikuje sa stupeň otvorenia týchto trhov, medzi ktoré patria niektoré služby všeobecného hospodárskeho záujmu, okrem iného finančné služby, elektronická komunikácia, poštové služby, služby v oblasti dopravy a energetiky.

4.4. EHSV už žiadal ostatné inštitúcie Spoločenstva (17), aby boli rozhodujúce zásady služieb všeobecného záujmu uznané prostredníctvom pozície prijatej Európskou úniou v rámci obchodných rokovaní, a najmä v rámci WTO a Všeobecnej dohody o clách a obchode (GATT). Výbor považuje za neprípustné, aby EÚ v medzinárodných obchodných rokovaniach pristúpila ku kompromisom o liberalizácii odvetví alebo činností, o ktorých sa nerozhodlo v rámci ustanovení Zmluvy špecificky zameraných na služby všeobecného záujmu. Potreba ponechať členským štátom možnosť, aby regulovali služby všeobecného záujmu s cieľom dosiahnuť sociálne ciele a rozvoj, ktoré si stanovila Únia, si vyžaduje, aby boli služby všeobecného záujmu, ktoré nie sú regulované, zo spomenutých rokovaní stiahnuté.

4.5. Z článku 1 ods. 3 písm. b) Všeobecnej dohody o obchode so službami vyplýva, že z pôsobnosti tejto dohody sú v zásade vylúčené služby poskytované pri výkone vládnej moci, pod ktorými sa podľa článku 1 ods. 3 písm. c) rozumejú všetky služby (v ktoromkoľvek odvetví), ktoré nie sú poskytované na komerčnom základe ani v rámci súťaže s jedným alebo viacerými poskytovateľmi služieb.

4.5.1. Vzhľadom na skutočnosť, že dohoda GATS sa výslovne netýka služieb všeobecného záujmu, okrem výnimočného použitia tohto termínu v článku XXVIII písm. c) ii (18), pri vytváraní jednotnej definície a adekvátneho medzinárodného rámca pre reguláciu fungovania služieb všeobecného záujmu v rámci WTO vzniká značný priestor pre nejasnosti, čo by mohlo spochybniť niektoré ustanovenia práva Spoločenstva.

4.5.2. Navyše vzhľadom na veľký počet vládnych opatrení (alebo opatrení verejného sektoru), na ktoré by sa dohoda GATS na základe článku 1 ods. 1 (19) uplatňovala a vzhľadom k postoju odvolacieho orgánu, ktorý pri všetkých nedostatočne zdôvodnených opatreniach, ktoré vedú k narušeniu obchodu so službami (20), jednoznačne súhlasí s uplatňovaním dohody, je nutné, aby EÚ v rámci WTO zaujala jednotný a stály postoj a aby boli zachované spoločné zásady a hodnoty, ktoré vytvárajú acquis communautaire.

4.5.3. Jedinú výnimku v tomto zmysle predstavuje článok 2 písm. a) a b) prílohy k dohode GATS o leteckých dopravných službách, ktoré vylučujú z pôsobnosti GATS a z jej postupov pre riešenie sporov práva v oblasti dopravy, bez ohľadu na formu akou boli udelené, alebo služby priamo sa vzťahujúce na uplatňovanie práv v oblasti dopravy.

4.6. V tejto situácii okrem iného vznikajú viaceré možnosti, ku ktorým by sa WTO mala vyjadriť:

4.6.1. V každom prípade je vhodné podporiť dosiahnutie dohody s ostatnými zmluvnými stranami s cieľom konkretizovať pojem služieb poskytovaných pri výkone vládnej moci, ktorý je uvedený v článku 1 ods. 3 GATS, aby ustanovenia písm. b) tohto článku, ktoré sa všeobecne zaoberá liberalizáciou akejkoľvek služby v akomkoľvek hospodárskom odvetví, nezabraňovalo členským štátom prijímať výnimočné opatrenia a vyňať z liberalizácie sociálne služby a služby všeobecného záujmu, bez toho, aby tak porušili povinnosti vyplývajúce z GATS týkajúce sa nekladenia prekážok obchodu so službami.

4.6.2. Odlišný je pohľad, ktorým možno vyhodnotiť poskytovanie niektorej služby a prípadne túto službu zaradiť medzi služby všeobecného záujmu spadajúce pod dohodu GATS, aby sa zamerala na spotrebiteľa služieb namiesto na ich poskytovateľa. Len dôvody zachovania všeobecného záujmu na úrovni Spoločenstva alebo členských štátov a ochrana spotrebiteľa služieb môžu byť dôvodom pre vyňatie služieb všeobecného záujmu z platnosti GATS, pretože v tomto prípade nie je dôležité, či sú služby dodávané verejným alebo súkromným subjektom, či vnútroštátnym alebo zahraničným poskytovateľom.

4.6.3. Potreba zosúladiť definíciu Spoločenstva pre verejné úverové inštitúcie a finančné služby vo verejnom záujme (napr. dôchodkové plány a verejné dôchodkové systémy) s definíciou článku 1 písm. b) tretej zarážke prílohy k dohode GATS o finančných službách, v ktorej sa pod pojmom služby poskytované pri výkone vládnej moci chápu iné činnosti vykonávané verejnoprávnym subjektom financované vládou alebo so zárukou vlády alebo využitím finančných zdrojov vlády.

4.6.4. Finančná skupina G-20 (21) by mohla urýchliť prijímania rozhodnutí špecializovaných medzinárodných organizácií (napr. WHO, FAO, Svetová banka, MMF a pod.) v oblasti finančných služieb a dodržiavaní zásad a hodnôt služieb všeobecného záujmu.

V Bruseli 23. októbra 2008 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) Stanovisko EHSV na tému „Podpora rozsiahleho prístupu širokej verejnosti k európskej digitálnej knižnici“, bod 1.3. Ú. v. EÚ C 162, 25.6.2008, s. 46.

(2) Stanovisko EHSV na tému „Sociálna súdržnosť: naplniť európsky sociálny model“, Ú. v. EÚ C 309, 16.12.2006, s. 119.

(3) Stanovisko EHSV na tému „Budúcnosť služieb všeobecného záujmu“, Ú. v. EÚ C 309, 16.12.2006, s. 135, bod 2.1.

(4) Ú. v. EÚ C 303, 14.12.2007. (Čestné vyhlásenie Európskeho parlamentu, Rady a Komisie z roku 2007).

(5) Stanovisko EHSV na tému „Budúcnosť služieb všeobecného záujmu“, Ú. v. EÚ C 309, 16.12.2006, bod 3.9.

(6) Pozri „Ciele spoločnej obchodnej politiky vo svetle Lisabonskej zmluvy“. Miguel Angel Cepillo Galvín v spoločnom diele: „Lisabonská zmluva: riešenie ústavnej krízy.“ Koordinátor: José Martín y Pérez Nanclares, Iustel, 2008.

(7) Stanovisko EHSV na tému „Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov Zlepšenie kvality a produktivity práce: stratégia Spoločenstva v oblasti zdravia a bezpečnosti pri práci na obdobie rokov 2007 – 2012“, Ú. v. EÚ C 224, 30.8.2008, s. 87.

(8) Stanovisko EHSV na tému „Nezávislé hodnotenie služieb všeobecného záujmu“, Ú. v. EÚ C 162, 25.6.2008, s. 42.

(9) Stanovisko EHSV na tému „Sociálna súdržnosť: naplniť európsky sociálny model“, Ú. v. EÚ C 309, 16.12.2006, s. 119.

(10) Pozri uznesenie Európskeho parlamentu A.6-0275/2006 z 26.9.2006, bielu knihu Európskej komisie KOM(2004) 374 z 12.5.2004, oznámenie Európskej komisie KOM(2007) 725 z 20.11.2007, atď.

(11) Pozri prieskumné stanovisko EHSV o službách všeobecného záujmu, Ú. v. ES C 241, 7.10.2002, s. 119, stanovisko EHSV k bielej knihe o službách všeobecného záujmu, Ú. v. EÚ C 221, 8.9.2005, s. 17, stanovisko z vlastnej iniciatívy EHSV na tému „Budúcnosť služieb všeobecného záujmu“, Ú. v. EÚ C 309, 16.12.2006, s. 135.

(12) Stanovisko EHSV na tému „Nezávislé hodnotenie služieb všeobecného záujmu“, Ú. v. EÚ C 162, 25.6.2008, bod 3.2.

(13) Stanovisko EHSV na tému „Nezávislé hodnotenie služieb všeobecného záujmu“, Ú. v. EÚ C 162, 25.6.2008, 267/2008, bod 3.7.

(14) Pozri stanovisko EHSV na tému „Oznámenie Komisie - Implementácia Lisabonského programu Spoločenstva: Verejnoprospešné sociálne služby v Európskej únii“, Ú. v. EÚ C 161, 13.7.2007, s. 80.

(15) Stanovisko EHSV na tému „Budúcnosť služieb všeobecného záujmu“, Ú. v. EÚ C 309, 16.12.2006, bod 10.3.

(16) Prostredníctvom rozhodnutia Rady 94/800/ES z 22. decembra 1994 (Ú. v. ES L 336, 23.12.1994) Rada prijala právne texty, ktoré vzišli z multilaterálnych obchodných rokovaní uruguajského kola podpísaním záverečného aktu v Marakeši a vytvorenia Svetovej obchodnej organizácie.

(17) Stanovisko EHSV na tému „Budúcnosť služieb všeobecného záujmu“, Ú. v. EÚ C 309, 16.12.2006.

(18) Toto ustanovenie, ktoré sa zaoberá definíciami, za opatrenia prijaté členmi, ktoré ovplyvnia obchod so službami, považuje prístup k službám, ktoré sú ponúkané verejnosti vo všeobecnosti na základe žiadosti členov, ako aj využívanie týchto služieb, a to s cieľom poskytovania služieb.

(19) Ktorý uvádza, že predkladaná dohoda sa uplatňuje na opatrenia prijaté členmi, ktoré ovplyvňujú obchod so službami.

(20) Pozri prípad Spojených štátov (opatrenia, ktoré ovplyvňujú cezhraničné poskytovanie služieb týkajúcich sa hazardných hier a stávok) WT/DS/AB/R(AB-2005-1). Analýza v Moreira González, C. J. „Las cláusulas de Seguridad Nacional“ (Klauzula národnej bezpečnosti), Madrid 2007, s. 229 a nasl. Podobne tiež prípad Európskych spoločenstiev (režim dovozu, predaja a distribúcie banánov) WT/DS27/AB/R/197.

(21) Finančná skupina G-20 zoskupuje okrem krajín G-8 aj 11 ministrov financií a guvernérov centrálnych bánk, ktorí predstavujú celkom 85 % svetového HDP a Európsku úniu (prostredníctvom krajiny, ktorá predsedá Rade EÚ a predsedu Európskej centrálnej banky).