Nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch. Pokiaľ však ide o kapitolu IV, počíta sa v nej s tým, že môže byť potrebné, aby členské štáty prijali niektoré vykonávacie opatrenia. Z tohto dôvodu sa od členských štátov vyžadovalo, aby Komisii do 26. júna 2017 oznámili svoje vnútroštátne pravidlá pre administratívne sankcie a opatrenia uplatniteľné v prípade porušenia tohto nariadenia. Komisia prijaté oznámenia posúdila a dospela k záveru, že vykonávanie príslušných ustanovení členskými štátmi je vo všeobecnosti uspokojivé. Z posúdenia však vyplynulo aj viacero nedostatkov.

Tento aspekt je upravený v kapitole IV nariadenia, ktorá obsahuje sériu ustanovení o sankciách a monitorovaní. Vyžaduje sa v nej, aby členské štáty zaviedli režim administratívnych sankcií a opatrení uplatniteľných v prípade porušenia nariadenia, ktoré umožňujú vyvodiť zodpovednosť tak voči fyzickým, ako aj právnickým osobám. V tejto kapitole sa uvádza aj zoznam konkrétnych porušení, za ktoré by sa mali ukladať sankcie. Zároveň sa v nej vnútroštátnym orgánom dohľadu ukladá povinnosť zverejňovať uložené sankcie a opatrenia a stanovujú sa v nej príslušné kritériá na určenie primeraných sankcií. Napokon sa v kapitole IV vyžaduje vytvorenie účinného rámca na oznamovanie porušení a monitorovanie súladu.

Nariadenie (EÚ) 2015/847 o údajoch sprevádzajúcich prevody finančných prostriedkov (ďalej len „nariadenie“) spolu so smernicou (EÚ) 2015/849 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu (ďalej len „smernica o boji proti praniu špinavých peňazí“) predstavujú zmodernizovaný regulačný rámec na boj proti zneužívaniu finančného trhu, ktorý zaisťuje jeho bezpečnosť a integritu a presadzuje najprísnejšie normy v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu.

V článku 18 sa uvádzajú štyri konkrétne porušenia nariadenia, za ktoré možno ukladať sankcie, a to:

Podľa článku 17 ods. 7 by mali orgány dohľadu svoju právomoc v oblasti ukladania sankcií vykonávať priamo, v spolupráci s inými orgánmi, v rámci svojej zodpovednosti delegovaním na takéto ďalšie orgány alebo podaním na príslušné súdne orgány. Na základe oznámení Komisia zistila, že orgány dohľadu v takmer všetkých členských štátoch môžu svoju právomoc v oblasti ukladania sankcií vykonávať priamo a mnohé z nich tak môžu robiť aj v spolupráci s inými orgánmi.

Odsek 5 a odsek 6 článku 17 sa týkajú zodpovednosti právnických osôb za porušenia uvedené v článku 18 nariadenia. Konkrétne sa v článku 17 ods. 5 od členských štátov vyžaduje, aby zabezpečili, že voči právnickej osobe možno vyvodiť zodpovednosť za porušenia spáchané v jej prospech akoukoľvek osobou, ktorá má v rámci právnickej osoby vedúce postavenie. V nariadení sa ďalej uvádza zoznam alternatívnych kritérií, na základe ktorých možno dospieť k záveru, že fyzická osoba má vedúce postavenie. Podobne by mali členské štáty podľa článku 17 ods. 6 zabezpečiť, aby bolo voči právnickým osobám možné vyvodiť zodpovednosť, ak nedostatočný dohľad alebo kontrola vykonávané osobou uvedenou v článku 17 ods. 5 umožnili spáchanie porušenia uvedeného v článku 18 v prospech danej právnickej osoby osobou, ktorá podlieha jej právomoci. V súvislosti s oboma odsekmi boli zistené početné prípady nesprávneho vykonávania. Zatiaľ čo niektoré členské štáty tieto články nevykonali vôbec, iné ich nevykonali správne.

V druhej vete článku 17 ods. 4 sa od orgánov dohľadu vyžaduje, aby pri presadzovaní práva spolupracovali a koordinovali svoje činnosti, čo je mimoriadne dôležité vzhľadom na to, že pranie špinavých peňazí a financovanie terorizmu majú často cezhraničný charakter. Bohužiaľ, viaceré členské štáty správne nevykonali povinnosť týkajúcu sa spolupráce a veľká väčšina členských štátov ignorovala povinnosť, ktorú im nariadenie ukladá v súvislosti s koordináciou. Niektoré členské štáty neprijali vôbec žiadne súvisiace vykonávacie opatrenia.

Podľa článku 17 ods. 4 by mali mať vnútroštátne orgány dohľadu pri vykonávaní svojich funkcií podľa nariadenia všetky potrebné právomoci v oblasti dohľadu a vyšetrovania. Hoci v nariadení nie sú v tomto zmysle uvedené žiadne podrobné informácie, aby bolo možné disponibilné právomoci v oblasti dohľadu a vyšetrovania považovať za účinné, ich súčasťou by spravidla malo byť právo požiadať poskytovateľov platobných služieb o predloženie informácií alebo dokumentov, začať vyšetrovanie, vykonať kontrolu na mieste atď. Toto ustanovenie správne vykonali takmer všetky členské štáty.

V článku 17 ods. 1 nariadenia sa od členských štátov vyžaduje, aby prijali pravidlá týkajúce sa účinných, primeraných a odrádzajúcich administratívnych sankcií a opatrení uplatniteľných v prípade porušenia nariadenia a aby zabezpečili ich vykonávanie. Takéto sankcie a opatrenia musia byť v súlade so sankciami stanovenými v smernici o boji proti praniu špinavých peňazí. Podľa zistenia Komisie takmer všetky členské štáty správne vykonali hlavnú časť tohto ustanovenia. Viaceré členské štáty však správne nevykonali druhú vetu článku 17 ods. 1, pretože v ich vnútroštátnych právnych predpisoch buď nie je stanovená jedna, alebo viaceré zo sankcií, ktoré sú podľa smernice o boji proti praniu špinavých peňazí k dispozícii, alebo sú disponibilné peňažné sankcie stanovené v nedostatočnej výške. Pokiaľ ide o výšku sankcií, dospelo sa k záveru, že nebol zabezpečený súlad so smernicou o boji proti praniu špinavých peňazí ani odrádzajúci charakter takýchto sankcií.

Po prvé, napriek explicitnej požiadavke uvedenej v nariadení nie je vo vykonávacích právnych predpisoch viacerých členských štátov stanovená pre príslušné orgány jednoznačná povinnosť spolupracovať so svojimi partnermi v iných členských štátoch. Vo vnútroštátnych právnych predpisoch niektorých členských štátov sa orgánom dohľadu len udeľuje právo na spoluprácu, neukladá sa im však povinnosť spolupracovať. Okrem toho sa zdá, že niektoré členské štáty vykonávajú túto povinnosť nesprávne, pretože ju uplatňujú medzi rozličnými orgánmi na vnútroštátnej úrovni, a teda nie na medzinárodnej úrovni. Okrem toho viaceré členské štáty nevykonali tú časť ustanovenia, ktorá sa týka povinnosti príslušných orgánov koordinovať svoju činnosť pri cezhraničných prípadoch.

Podľa článku 22 ods. 1 nariadenia by mali členské štáty od vnútroštátnych orgánov dohľadu vyžadovať, aby monitorovali a zabezpečovali súlad s nariadením a aby nabádali k účinnému nahlasovaniu porušení. Napriek celkovo uspokojivému vykonávaniu tohto ustanovenia možno konštatovať, že v právnych predpisoch viacerých členských štátov nie je monitorovanie súladu začlenené medzi povinnosti vnútroštátnych orgánov dohľadu. Takmer všetky orgány účinne zabezpečujú súlad s nariadením vďaka svojim právomociam v oblasti vyšetrovania a ukladania sankcií.

V článku 21 ods. 2 nariadenia sa poskytovateľom platobných služieb ukladá povinnosť zriadiť v spolupráci s vnútroštátnymi orgánmi dohľadu vhodné interné kanály na ohlasovanie porušení. Tieto interné kanály na ohlasovanie porušení by mali byť zabezpečené, nezávislé, osobitné a anonymné. Hoci väčšina členských štátov prijala osobitné ustanovenia na vykonanie tohto článku, nesprávne vykonávanie bolo zistené vo viacerých prípadoch, keďže vo vnútroštátnych právnych predpisoch niektorých členských štátov chýba jedna alebo viacero z týchto záruk.

V článku 21 ods. 1 nariadenia sa od členských štátov vyžaduje, aby zaviedli účinné mechanizmy na podporu ohlasovania porušení tohto nariadenia vnútroštátnym orgánom dohľadu. Uvedené mechanizmy by mali zahŕňať aspoň mechanizmy, ktoré sú uvedené v článku 61 ods. 2 smernice o boji proti praniu špinavých peňazí v súvislosti s ohlasovaním a ochranou pre zamestnancov, ako aj pre obvinené a ďalšie príslušné osoby. Z posúdenia vyplynulo, že viacero členských štátov nevykonalo toto ustanovenie nariadenia ani príslušný článok smernice o boji proti praniu špinavých peňazí. Okrem toho nie je vo vnútroštátnych právnych predpisoch niektorých členských štátov stanovený jeden alebo viacero mechanizmov uvedených v smernici o boji proti praniu špinavých peňazí.

Podľa článku 18 by mali administratívne sankcie a opatrenia uplatniteľné v prípade týchto porušení zahŕňať aspoň tie, ktoré sú stanovené v článku 59 ods. 2 a 3 smernice o boji proti praniu špinavých peňazí.

Komisia okrem posúdenia vykonávania príslušných ustanovení kapitoly IV vykonala aj analýzu praktického uplatňovania týchto ustanovení, a to prostredníctvom cieleného dotazníka určeného členským štátom a ústnej diskusie s príslušnými expertmi členských štátov, ktorá prebehla v rámci stretnutia skupiny expertov v oblasti predchádzania praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu. Odpovede na tento dotazník predložilo dvadsaťšesť členských štátov.

Na základe osobitných ustanovení nariadenia sa od vnútroštátnych orgánov dohľadu vyžaduje, aby na jednej strane monitorovali súlad s nariadením a na strane druhej mali právomoci v oblasti vyšetrovania a ukladania sankcií. Povinnosť dodržiavania súladu/monitorovania zahŕňa proaktívny dohľad aj prípade, že nebolo nahlásené žiadne prípadné porušenie. Rozsah tejto povinnosti sa preto odlišuje od povinnosti vyšetriť údajné porušenia a uložiť sankcie za skutočné nesplnenie povinnosti. Na to, aby bolo možné vnútroštátne vykonávacie ustanovenia považovať za správne, mali by sa explicitne zaoberať všetkými týmito aspektmi.

Pokiaľ ide o záruky súvisiace s internými kanálmi na ohlasovanie porušení, vo vnútroštátnych právnych predpisoch viacerých členských štátov chýba explicitná záruka potvrdzujúca ich zabezpečený a nezávislý charakter. Okrem toho, obyčajné zabezpečenie dôverného charakteru ohlasovania nemožno považovať za správne vykonanie požiadavky na anonymitu, keďže ochrana zaručená na základe dôvernosti nie je rovnocenná ochrane zaručenej na základe anonymity. Ďalej je potrebné uviesť, že hoci podľa článku 21 ods. 2 majú byť interné kanály na ohlasovanie porušení primerané „povahe a veľkosti dotknutého poskytovateľa platobných služieb“, niektoré členské štáty nestanovili kritériá, ktoré by zohľadňovali tak povahu, ako aj veľkosť poskytovateľa.

Viaceré členské štáty tiež nezaviedli jeden alebo viacero mechanizmov na podporu ohlasovania porušení tohto nariadenia vnútroštátnym orgánom dohľadu. Väčšina zistených nedostatkov sa týka primeranej ochrany pre obvinenú osobu, ktorá je zaručená na základe článku 61 ods. 2 písm. c) smernice o boji proti praniu špinavých peňazí.

Pokiaľ ide o konkrétne porušenia nariadenia, za ktoré možno ukladať sankcie, podľa vnútroštátnych právnych predpisov niektorých členských štátov sa sankcie ukladajú len v prípade opakovaných, systematických alebo závažných porušení. Takéto vykonávanie sa však považuje za nesprávne a čiastočné, pretože nezahŕňa článok 18 písm. c), ktorý sa týka situácie, keď „poskytovateľ platobných služieb nezavedie účinné postupy založené na hodnotení rizika v rozpore s článkom 8 alebo 12“.

Zistených bolo aj niekoľko nedostatkov v súvislosti s inštitútom zodpovednosti právnických osôb. Všeobecnú úpravu, ktorá umožňuje vyvodiť zodpovednosť voči právnickým osobám, nemožno považovať za konformné vykonávanie článku 17 ods. 5 a 6 nariadenia. V nariadení sa vyžaduje vyvodenie zodpovednosti voči právnickým osobám v dvoch explicitne opísaných prípadoch: 1) ak je porušenie spáchané osobou, ktorá má v rámci právnickej osoby vedúce postavenie, a 2) ak nedostatočný dohľad vykonávaný osobou s vedúcim postavením vedie k spáchaniu porušenia. Pri správnom vykonávaní musí teda existovať jasná korelácia medzi správaním fyzickej osoby s vedúcim postavením a zodpovednosťou právnickej osoby. Okrem toho podľa príslušných vykonávacích ustanovení niektorých členských štátov je táto zodpovednosť uplatniteľná na užšiu skupinu osôb, ako sa vyžaduje v nariadení, a to napr. z dôvodu odkazu na „osoby, ktoré sú členmi riadiaceho orgánu“.

Pokiaľ ide o prebiehajúce vyšetrovania a opatrenia v oblasti dohľadu, viacero orgánov dohľadu, napr. orgány v Českej republike, Dánsku, Chorvátsku, Lotyšsku, Nemecku, Poľsku a Španielsku, uviedlo prebiehajúce činnosti.

Mnoho členských štátov uviedlo, že vykonávajú povinnosť zverejňovania, pričom niektoré z nich poskytli údaje o zverejnení rozhodnutí o uložení sankcií v súvislosti s právnym rámcom v oblasti boja proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu. Nízky počet rozhodnutí o uložení sankcií v súvislosti s nariadením sa však premieta do počtu príslušných zverejnení.

Pokiaľ ide o spôsob zverejňovania, viaceré orgány dohľadu uviedli, že k zverejneniu dochádza „okamžite“, „do 24 hodín“ alebo „bezodkladne“ po prijatí rozhodnutia o uložení sankcií. Niektoré orgány dohľadu poukázali na to, že konečná povaha rozhodnutí je rozhodujúcim faktorom, ktorý má vplyv na prípadné oneskorenie. V skutočnosti len trinásť orgánov dohľadu zverejňuje rozhodnutia o uložení sankcií, voči ktorým bolo podané odvolanie. Ešte menší počet orgánov dohľadu zverejňuje rozhodnutia, ktorými sa ukladajú opatrenia vyšetrovacej povahy.

Pokiaľ ide o spoluprácu medzi príslušnými orgánmi z rozličných členských štátov, väčšina orgánov dohľadu uviedla, že ak by malo oznámené porušenie spojitosť s iným členským štátom, informovala by svojich príslušných partnerov. Väčšina z týchto orgánov však ďalej spresnila, že v súvislosti s nariadením sa s takýmto prípadom ešte nestretla. Okrem toho, žiaden orgán dohľadu neuviedol, že by v súvislosti s nariadením dostal žiadosť o spoluprácu. Žiaden orgán dohľadu ani neinformoval Komisiu o tom, že prijal rozhodnutie o uložení sankcií alebo sa zaoberal akýmkoľvek cezhraničným prípadom podľa nariadenia.

Pokiaľ ide o ohlasovanie porušení, väčšina orgánov dohľadu uviedla, že im doteraz neboli ohlásené žiadne prípadné porušenia nariadenia. Jeden orgán, konkrétne Financial Conduct Authority (dozorný úrad pre finančné správanie v Spojenom kráľovstve) informoval Komisiu o tom, že Európskemu orgánu pre bankovníctvo postúpil všetky tri prípady prípadného porušenia nariadenia, o ktorých bol upovedomený.

Z odpovedí na tento dotazník vo všeobecnosti vyplýva, že kapitola IV nariadenia sa v praxi uplatňuje skôr v menšom rozsahu. Ako však správne poznamenali orgány dohľadu viacerých členských štátov, na informatívnosť a spoľahlivosť zhromaždených údajov má vplyv to, že je náročné analyzovať štatistiky týkajúce sa nariadenia, ako aj skutočnosť, že tento právny predpis nadobudol účinnosť pomerne nedávno.

IV.Záver

Komisia zistila, že vykonávanie kapitoly IV nariadenia členskými štátmi je celkovo uspokojivé. Zistené nedostatky, ako napr. horizontálny problém týkajúci sa cezhraničnej spolupráce, by sa však nemali ignorovať. Je mimoriadne dôležité odstrániť všetky právne medzery, keďže účinná sankčná politika má rozhodujúci význam z hľadiska zabezpečenia súladu s nariadením.

Pokiaľ ide o uplatňovanie príslušných ustanovení nariadenia, neboli zistené žiadne závažné nedostatky. Z odpovedí na dotazník Komisie vyplynulo, že príslušné vnútroštátne orgány sa zapájajú do činností v oblasti dohľadu, a to tak v súvislosti s nariadením, ako aj smernicou o boji proti praniu špinavých peňazí. Menší rozsah ich sankčnej a vyšetrovacej činnosti vykonávanej podľa nariadenia by mohol byť dôsledkom toho, že poskytovatelia platobných služieb si vo všeobecnosti plnia svoje právne záväzky, bude však potrebné ďalšie dlhodobé monitorovanie, aby sa z rámca pre dohľad odstránili všetky potenciálne nedostatky.

Vzhľadom na to, že pranie špinavých peňazí a financovanie terorizmu majú často cezhraničný charakter, je mimoriadne dôležité, aby boli právne záväzky vnútroštátnych orgánov dohľadu v oblasti spolupráce a koordinácie ich činnosti, ako sú uvedené v nariadení, správne vykonávané a účinne uplatňované vo všetkých členských štátoch.