SK Úradný vestník Európskej únie C 277/62

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru na tému „Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov týkajúce sa výziev súvisiacich s odlesňovaním a zhoršovaním kvality lesa pri zvládaní zmeny klímy a straty biodiverzity“

[KOM(2008) 645 v konečnom znení]

(2009/C 277/12)

Spravodajca: pán RIBBE

Komisia sa 17. októbra 2008 rozhodla podľa článku 262 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prekonzultovať s Európskym hospodárskym a sociálnym výborom

„Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade, Európskemu hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov týkajúce sa výziev súvisiacich s odlesňovaním a zhoršovaním kvality lesa pri zvládaní zmeny klímy a straty biodiverzity“

KOM(2008) 645 v konečnom znení.

Odborná sekcia pre poľnohospodárstvo, rozvoj vidieka a životné prostredie poverená vypracovaním návrhu stanoviska výboru v danej veci prijala svoje stanovisko 17. apríla 2009. Spravodajcom bol pán RIBBE.

Európsky hospodársky a sociálny výbor na svojom 453. plenárnom zasadnutí 13. a 14. mája 2009 (schôdza z 14.mája) prijal 153 hlasmi za, pričom 5 členovia hlasovali proti a 6 sa hlasovania zdržali, nasledujúce stanovisko:

1. Závery a odporúčania

1.1. EHSV víta predloženie oznámenia Komisie a súhlasí s cieľmi v ňom stanovenými, podľa ktorých sa má odlesňovanie resp. poškodzovanie tropických lesov do roku 2020 zmenšiť na polovicu a do roku 2030 zastaviť úplne. Od EÚ očakáva oveľa energickejšie konanie, než v minulosti.

1.2. Aj keď je opisovaný vývoj v niektorých prípadoch spôsobený činnosťou miestneho obyvateľstva, napríklad subsistenčným poľnohospodárstvom, jadro spôsobených škôd má iné príčiny. Väčšinou ide o niekoľko málo osôb, prípadne niekoľko celosvetovo pôsobiacich koncernov, ktoré dosahujú nadmerné zisky na úkor životného prostredia, klímy, biodiverzity a miestneho obyvateľstva a v pravom zmysle slova zanechávajú po sebe spálenú zem.

1.3. Príčinou skutočnosti, že k takejto situácii mohlo dôjsť, nie sú iba priame ekonomické dôvody, ktoré Komisia správne opisuje, v spojení s nevyjasnenými pomermi, pokiaľ ide o vlastníctvo pôdy, a úplatnými resp. neúčinnými sústavami verejnej správy. Veľkú spoluvinu nesú aj krajiny, do ktorých sa príslušné výrobky vyvážajú a ku ktorým patrí aj EÚ. EHSV preto víta, že Komisia chce v tejto veci analyzovať príslušný priamy aj nepriamy podiel EÚ a z analýzy vyvodiť dôsledky.

1.4. Je dobrým rozhodnutím, že EÚ chce prevziať vedúcu úlohu v boji proti odlesňovaniu. Zrejmé je, že svetové spoločenstvo štátov pritom musí prispievať aj finančne. EHSV však vyzýva všetkých politikov, aby dodržiavali určité zásady. Jednoznačne by vždy mala platiť zásada „znečisťovateľ platí“. To znamená, že každý, kto – legálne – vykonáva nejakú činnosť škodiacu životnému prostrediu, musí znášať náklady z nej vyplývajúce. Internalizácia externých nákladov, ktorú EHSV už často žiadal, sa preto musí konečne začať presadzovať celosvetovo a dať do súladu so zásadami WTO. Zásada „znečisťovateľ platí“ sa nesmie zmierňovať uplatňovaním zásady „verejnosť platí“, podľa ktorej by daňoví poplatníci resp. verejná správa platili za to, že sa nebude vykonávať činnosť poškodzujúca životné prostredie.

1.5. Krajiny, ktoré budú chcieť využiť nástroje financovania určené na obmedzenie odlesňovania resp. poškodzovania lesov, by mali byť povinné dokázať, že nemajú záujem o „obchodovanie s odpustkami“, ale o trvalo udržateľný rozvoj. Boj proti nelegálnej ťažbe dreva a obchodovaniu s takto získaným drevom musí byť prvou skúškou. Nemá zmysel poskytovať peňažné prostriedky takým krajinám, ktoré nie sú ani ochotné aktívne bojovať proti nelegálnym výrubom, či už s podporou EÚ alebo bez nej.

1.6. Aj keď jednotlivé opatrenia, ktoré chce EÚ použiť na vyriešenie tohto celosvetového problému, nie sú ešte s konečnou platnosťou vyvinuté, už teraz je zrejmé, že zámerom je využívať predovšetkým dobrovoľné opatrenia (1). Ukazuje sa však, že svetové spoločenstvo, ktoré vsadilo na liberalizáciu a globalizáciu, rýchlo naráža na hranice, pokiaľ ide o celosvetový boj proti ekologickému drancovaniu a sociálnemu vykorisťovaniu. Chýbajú celosvetovo účinné nástroje, takže EÚ by sa mala postarať aspoň o to, aby sa v rámci WTO príslušné iniciatívy prestali považovať za prekážky obchodu.

1.7. EHSV môže súhlasiť s myšlienkou dobrovoľnosti, očakáva však od EÚ, že najneskôr o 3 roky sa v priebežnom hodnotení overí, či sú opatrenia naozaj účinné a či sa ciele dosiahnu. Ak by sa ukázalo, že odlesňovanie a poškodzovanie lesov pokračuje, malo by sa uvažovať o tvrdších opatreniach.

1.8. Prvou možnosťou ako dosiahnuť zlepšenie, sú systémy certifikácie. Nemali by sa používať iba pri všetkom dovážanom dreve a všetkých dovážaných výrobkoch z dreva, ale aj pri iných výrobkoch, ktoré pochádzajú z príslušných regiónov (napr. krmivá alebo biomasa na získavanie energie).

1.9. Prebiehajúce odlesňovanie a poškodzovanie lesov podľa názoru EHSV žiaľ ukazuje aj to, že rozvojová politika prinajmenšom v regiónoch, o ktorých tu hovoríme, vo veľkej miere zlyhala. Neboli vyvinuté žiadne inovatívne regionálne prispôsobené modely vhodné do budúcnosti, ktorých výsledkom by bol iný vývoj, než súčasné drancovanie prírodných zdrojov. Nikdy však nie je neskoro, aby sa spolu s miestnym obyvateľstvom a pre miestne obyvateľstvo vytvorili zodpovedajúce základy. EÚ by do svojich strategických úvah mala zahrnúť zodpovedajúce iniciatívy na rozvoj demokratických štruktúr a na podporu občianskej spoločnosti. EHSV ponúka pri vytváraní takýchto základov opäť svoju pomoc.

2. Oznámenie Európskej komisie

2.1. V oznámení Komisie nejde o lesné plochy v rámci EÚ. Skôr ide o otázku, ako je možné v budúcnosti lepšie chrániť lesné plochy, na ktoré sa zatiaľ nevzťahujú žiadne medzinárodné dohody, napr. v rámci dohovoru o ochrane klímy.

2.2. Podľa odhadov Organizácie pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO) každý rok ubudne okolo 13 miliónov hektárov lesov. Zodpovedá to približne ploche Grécka. Na tropické regióny pripadá 96 % odlesňovania a najrozsiahlejšia čistá strata lesnej plochy bola v rokoch 2000 až 2005 zaznamenaná v desiatich krajinách (2).

2.3. Na jednej strane sú príčiny neprestávajúceho odlesňovania komplexné a mnohoraké, na druhej strane sú však pomerne jednoduché. Konštatovania v oznámení Komisie, ako: „Lesy sa ničia, pretože z krátkodobého hľadiska je výnosnejšie využiť pôdu na iné účely, ako ju nechať stáť“, alebo „Motívom na odlesňovanie môže byť výnosné alternatívne využívanie pôdy s vysokou trhovou hodnotou, ako získanie komodít“, ozrejmujú, že využívanie bez akéhokoľvek ohľadu na trvalú udržateľnosť môže priniesť skutočne vysoké zisky. „[Malo] by sa výslovne uznať, že jednou z hlavných hybných síl odlesňovania je hospodárska činnosť“.

2.4. Ako ďalšie činitele doteraz nebrzdeného úbytku lesa sa uvádza rozvoj infraštruktúry. Okrem toho Komisia uvádza: „Najdôležitejšou skrytou príčinou je neúčinná správa, spojená so slabo presadzovanou politikou využívania pôdy a neurčitým režimom držby pôdy.“

2.5. Následky tohto vývoja sú rozmanité:

— Opisované odlesňovanie je zodpovedné za približne 20 % celosvetových emisií CO2 bez toho, aby sme doteraz mali mechanizmy, ktorými by sa tomuto extrémnemu zaťaženiu klímy predchádzalo. Presne na toto sa zameriava dokument Komisie, a to aj vzhľadom na konferenciu o ochrane klímy, ktorá sa uskutoční koncom roka v Kodani.

— Komisia však ozrejmuje, že nejde iba o celosvetovú ochranu klímy. Približne polovica celosvetových druhov rastlín a zvierat sa nachádza v tropických lesoch. Zastavenie odlesňovania by bolo dôležitým príspevkom k tomu, ako sa priblížiť k ďalšiemu cieľu, ku ktorému sa spoločenstvo štátov sveta zaviazalo, teda k zastaveniu straty biodiverzity.

— Poukazuje sa tiež na to, že odlesňovanie a poškodzovanie lesov môže mať mnohoraké negatívne sociálne dôsledky, predovšetkým pre chudobné vrstvy obyvateľstva, a že domorodé obyvateľstvo stráca bezprostredné existenčné zabezpečenie.

2.6. Komisia vo svojom oznámení uvádza výpočty hospodárskej hodnoty tropických lesov. Okrem iného poukazuje na predpovede, podľa ktorých pretrvávajúce odlesňovanie spôsobí do roku 2050 stratu hodnoty vo výške 5 % svetového HDP (3), a poukazuje na významný potenciál zachytávania skleníkových plynov, ktorý by sa mohol využiť pri porovnateľne nízkych nákladoch na zachytenú tonu CO2.

2.7. Komisia jednoznačne konštatuje, že je čas na rozhodujúci krok. Cieľ formuluje ako „zastavenie globálnej straty lesnej plochy najneskôr do roku 2030 a do roku 2020 […] zníženie celkového odlesňovania tropických oblastí aspoň o 50 % v porovnaní so súčasným stavom.“ Tento cieľ chce predložiť na rokovaniach, ktoré nasledujú po kjótskej konferencii.

2.8. Komisia skrátka považuje ochranu svetových lesov za nevyhnutnú a Európa by pritom mala „prebrať vedúcu úlohu pri vytváraní celosvetovej politickej reakcie na odlesňovanie“.

2.9. Vzhľadom na možný prínos EÚ obsahuje oznámenie Komisie rozličné oblasti pôsobnosti v rámci jestvujúcej politiky.

— Na jednej strane sa navrhujú možné opatrenia na väčšie využívanie dreva a výrobkov z dreva z trvalo udržateľnej výroby. Považuje sa to za veľmi dôležité, pretože EÚ je jedným z najväčších spotrebiteľov dreva a výrobkov z neho. Len v roku 2005 sa na trh EÚ doviezlo 83 miliónov m3 dreva a výrobkov z dreva (bez celulózy a papiera). Komisia odhaduje, že viac ako 19 % dovozov pochádza z nelegálne vyťaženého dreva.

— Na druhej strane je snaha lepšie preskúmať tie časti politiky EÚ, ktoré súvisia s produktmi nevyrábanými z dreva, pokiaľ ide o to, ako ich získavanie ovplyvňuje lesy. Napríklad sa poukazuje na to, že „[medzi] dopytom po poľnohospodárskych komoditách a tlakmi na využívanie pôdy existujú súvislosti“. Preto sa okrem iného uvádza, že sa bude „študovať vplyv spotreby dovážaných drevených a iných ako drevených komodít v EÚ (napr. mäsa, sójových bôbov, palmového oleja, kovových rúd), ktoré pravdepodobne prispievajú k odlesňovaniu“. Takéto skúmanie by mohlo viesť k uvažovaniu o politických možnostiach pri znižovaní tohto vplyvu.

2.10. Okrem jestvujúcej politiky sa Komisia vo svojom oznámení zameriava na otázku veľkosti a zdrojov na financovanie opatrení proti odlesňovaniu a mechanizmy, ktoré by sa mohli využívať pri zvládaní politiky boja proti odlesňovaniu.

— V posúdení vplyvu, ktoré Komisia vypracovala, sa uvádza, že na zníženie odlesňovania na polovicu do roku 2020 by bolo potrebných odhadom približne 15 až 25 miliárd EUR ročne. EÚ vychádza z toho, že priemyselné krajiny musia poskytnúť značné zdroje.

— Uvádzajú sa rôzne úvahy o tom, aké mechanizmy financovania by sa mohli vytvoriť. Uznanie kreditov v oblasti lesného hospodárstva v systéme obchodovania s emisnými kvótami (ETS) sa v súčasnosti nepovažuje za realistické, pretože emisie z odlesňovania sú približne trikrát vyššie ako množstvo emisií regulované v rámci ETS. Len čo by sa však popri európskom systéme obchodovania s emisiami vytvorili vo svete ďalšie také systémy a vzájomne sa prepojili, mohli by sa príslušné kredity naozaj použiť na financovanie ochrany lesa.

— Veľká časť finančných prostriedkov EÚ by však mohla pochádzať z výnosov z aukcií emisných kvót. Keby sa použilo 5 % očakávaných príjmov z aukcií (odhadujú sa na 30 až 50 mld. EUR), mohlo by sa v roku 2020 získať približne 1,5 až 2,5 miliardy EUR.

2.11. V súvislosti s dohodou o klíme EÚ sleduje cieľ, aby sa na obdobie rokov 2013 – 2020 vytvoril medzinárodne podporovaný motivačný systém na zníženie odlesňovania a zhoršovania kvality lesa v rozvojových krajinách.

— Mohlo by doň patriť aj zriadenie tzv. globálneho mechanizmu lesného uhlíka, ktorý by umožnil rozvojovým krajinám, aby prispeli ku globálne dohodnutému cieľu znížiť emisie vykonaním krokov na zníženie emisií spôsobených odlesňovaním a zhoršovaním kvality lesa. Inštitucionálne a prevádzkové podrobnosti takéhoto mechanizmu sa ešte musia vypracovať.

— Za dlhodobú perspektívu sa považuje začlenenie odlesňovania do obchodovania s emisnými kvótami.

3. Všeobecné pripomienky

3.1. EHSV víta oznámenie Komisie a s ním spojenú skutočnosť, že EÚ sa cíti byť zaviazaná prevziať vedúcu úlohu pri riešení problému, ktorý je už desiatky rokov známy a o ktorom sa už mnohokrát diskutovalo. Nadchádzajúce rokovania o dohovore o ochrane klímy sú na to dobrým rámcom.

3.2. EHSV by však najprv chcel kriticky poukázať na poľutovaniahodnú skutočnosť, že svetové spoločenstvo sa ničeniu lesov zatiaľ viac-menej nečinne prizeralo. Dôvodov angažovať sa proti nemu už dávnejšie bolo viac než dosť. Veď strata diverzity spojená s ničením resp. poškodzovaním lesov alebo ničenie bezprostredného existenčného zabezpečenia domorodého obyvateľstva, pozorované vykorisťovanie pracovníkov, alebo vyháňanie drobných roľníkov z ich tradičných výrobných plôch nie sú nové. Ochrana klímy je teda iba novým a ďalším dôvodom zaoberať sa starým problémom, a dúfajme, že s novým nadšením.

3.3. EHSV má ešte určité pochopenie pre tvrdenie Komisie, že „[toto] oznámenie nemá dať definitívne odpovede na mnohé otázky týkajúce sa odlesňovania“. Očakáva však od Komisie, že téma sa nebude ďalej odkladať. Treba konečne konať.

3.4. Výbor víta jednoznačné vyjadrenia Komisie, pokiaľ ide o dôvody ničenia lesov. Komisia ozrejmuje, že sú to krátkodobé hospodárske záujmy, ktoré sú príčinou tohto neudržateľného využívania pôdy. V kombinácii s nevyjasnenými pomermi, pokiaľ ide o vlastníctvo pôdy, nejestvujúcimi, slabo sa presadzujúcimi alebo toho času úplne skorumpovanými sústavami správy dochádza k ničeniu, ktoré nie je problematické len z celosvetového hľadiska, ale často vôbec nedbá ani na potreby miestneho obyvateľstva.

3.5. EHSV samozrejme uznáva, že perspektívy hospodárskeho rozvoja treba ponúknuť ľuďom vo všetkých regiónoch našej planéty. Samotný výbor sa v úzkom dialógu so skupinami občianskej spoločnosti, napr. v Strednej a Latinskej Amerike, Indii a Číne, už roky snaží nájsť zodpovedajúce riešenia. Avšak to, čo sa deje v rámci globálneho poškodzovania a ničenia lesov a čo je predmetom oznámenia Komisie, nemá nič spoločné s vhodným regionálnym rozvojom. Ide o neprijateľné vykorisťovanie ľudí a drancovanie životného prostredia bez náznaku trvalo udržateľného prístupu.

3.6. V krajinách, ktoré mimoriadne trpia odlesňovaním, sa opakuje jeden fenomén: veľký počet roľníkov klčuje alebo vypaľuje lesy na získanie ornej pôdy a pasienkov. Dôvodom tohto neudržateľného plytvania lesnými zdrojmi je nespravodlivé rozdelenie pôdy a chýbajúca poľnohospodárska politika v postihnutých regiónoch.

3.7. Úžitok z takéhoto využívania má väčšinou iba zanedbateľne malý počet osôb, prípadne niekoľko celosvetovo pôsobiacich podnikov, ktoré niekedy dosahujú nadmerné zisky na úkor životného prostredia, klímy, biodiverzity a miestneho obyvateľstva a v pravom zmysle slova po sebe zanechávajú spálenú zem. Množstvo kladných príkladov (4), ktoré sú hodné podpory, ukazuje, že sa dá postupovať aj inak, že sa jestvujúce miestne zdroje dajú využívať aj udržateľným spôsobom, čím sa pre miestne obyvateľstvo rozvíjajú nové príjmové a rozvojové perspektívy.

3.8. Aj keď sú účinky tohto drancovania bezprostredne a mimoriadne viditeľné hlavne lokálne, majú celosvetový rozmer (viď klimatické zmeny a úbytok biodiverzity). Znamená to, že toto ničenie sa týka nás všetkých a že všetci musíme prispieť k vyriešeniu týchto problémov.

3.9. Z hľadiska rozvinutých krajín nemá veľký význam komentovať so zdvihnutým prstom dramatickú situáciu v rozvojových krajinách. Aj my sme súčasťou problému: významná časť získaných produktov, väčšinou nespracovaných surovín resp. málo spracovaných výrobkov nenachádza svoj odbyt lokálne, ale väčšinou veľmi ďaleko a často v rozvinutých krajinách. Aj z Európy je teda dopyt po týchto „lacných“ produktoch.

3.10. Preto je úplne správne, že sa Komisia venuje celkovo trom otázkam:

1. Aký veľký je „podiel“ EÚ na ničení, ku ktorému tam dochádza (a ako je tento podiel možné zmenšiť)?

2. Ako na jednej strane môže EÚ (a jej členské štáty) prispieť k tomu, aby sa zabránilo nelegálnym zásahom, teda ničeniu, o ktorom by si človek mal myslieť, že nie je v záujme príslušného štátu? Ako sa na druhej strane môžu vyvinúť také formy využívania, ktoré sú založené na zásadách udržateľnosti a zamerané na potreby miestneho obyvateľstva?

3. Ako sa môžu vyvinúť mechanizmy financovania, ktoré odstránia tlak smerujúci k ničeniu lesov?

3.11. EHSV víta, že Komisia spolu s inými inštitúciami intenzívne pracuje na obohatení diskusie o ochrane klímy a biologickej rozmanitosti o hospodárske skutočnosti. Príkladom toho je Sternova správa, ktorá ukazuje, že zanedbaná ochrana klímy nás vyjde drahšie, než ambiciózne zmeny smerovania, alebo Sukhdevova správa citovaná v oznámení Komisie, ktorá poskytuje informácie o ekonomických hodnotách, ktoré treba pripisovať neporušenej biologickej rozmanitosti.

3.12. Tieto štúdie a výpočty sú tiež dobrým príkladom toho, že národohospodárske hodnoty, ktoré sa v nich opisujú, v súčasnosti nie sú viac než údajmi na papieri, pretože neobohacujú HDP, nie sú v súlade s ekonomickou súvahou podnikov a nedá sa s nimi obchodovať na burze. Naopak: príklad ničenia lesov jednoznačne ukazuje, že sú extrémne rozdiely medzi krátkodobou honbou za ziskom (= príčina ničenia lesov) a dlhodobými celkovými národohospodárskymi záujmami (= zachovanie lesov z dôvodov ochrany klímy a biodiverzity).

3.13. K drancovaniu našich zdrojov dochádza na úkor všetkých. Stojíme preto v prvom rade pred veľkou výzvou konečne skutočne uplatňovať internalizáciu externých nákladov a napomôcť tomu, aby sa neustále propagovaná zásada pôvodcu škôd skutočne presadila. Uvedené štúdie, a ďalšie údaje uvádzané v správe Komisie sú dobrým meradlom toho, o aké sumy pritom ide.

3.14. EHSV si je vedomý toho, že sa tak, ako sa uvádza v dokumente Komisie, musí rozmýšľať aj o stimulačných prvkoch, ktoré zabránia ničeniu lesov. EHSV však považuje za veľmi dôležité poukázať na to, že sa pritom musí dodržiavať dôležitá zásada: prevod verejných peňazí, „stimul“ pre podniky alebo súkromné osoby sa nesmie poskytnúť za to, že sa nebude vykonávať činnosť, ktorá je všeobecne škodlivá. Treba vždy pôsobiť v tom zmysle, že sa rámcové podmienky vo všeobecnosti stanovia tak, že príslušná škodlivá činnosť sa vylúči resp. sa jej zamedzí. Táto dôležitá zásada musí byť motívom aj pre EÚ, a to aj pri rokovaniach v Kodani. Pri zásahoch sa musí dôsledne uplatňovať „zásada znečisťovateľ platí“, ktorá sa nesmie zmierňovať uplatňovaním zásady „verejnosť platí“, podľa ktorej sa platí za neznečisťovanie.

3.15. Štáty, ktoré chcú v budúcnosti využívať príslušné finančné nástroje, by preto mali byť povinné jednoznačne dokázať, že nemajú záujem o „obchodovanie s odpustkami“, ale o trvalo udržateľný rozvoj. Pokiaľ ide o odlesňovanie, akousi prvou skúškou by mohla byť otázka boja proti nelegálnemu odlesňovaniu a poškodzovaniu lesov. Príslušné krajiny by mali dokázať, že s pomocou alebo bez pomoci spoločenstva štátov seriózne pracujú na tom, aby sa s týmito nezákonnými praktikami skoncovalo. EHSV považuje za dôležité poukázať na to, že nejde o legalizovanie nezákonného konania, ale o jeho zastavenie. Už to by znamenalo značné zlepšenie situácie.

3.16. Na druhej strane by príslušné štáty mali vyjadriť svoj záujem o inovatívny, udržateľný a regionálne prispôsobený rozvoj, ktorý pôsobí proti odlesňovaniu resp. poškodzovaniu lesov.

4. Konkrétne pripomienky

4.1. Oznámenie Komisie je v mnohých prípadoch ešte dosť nekonkrétne, čo je čiastočne spôsobené aj chýbajúcimi základnými poznatkami a údajmi, sčasti však aj nie celkom premyslenými koncepciami.

4.2. EÚ sa pomaly dostáva do nebezpečenstva, že ak nezačne oveľa intenzívnejšie pracovať na koncepciách proti ničeniu lesov, bude jej možné vyčítať nedostatočný záujem.

4.3. Zodpovedné osoby v správe a politike sa už pridlho prizerali, ako sa ničia lesy a že sa v európskych prístavoch vykladajú aj nezákonne získané produkty. Aj keď môže byť napríklad kvôli spracovaniu na iné produkty alebo kvôli zmeneným kódom ťažké sledovať pôvod dodávok, zdá sa, že chýba aj skutočná vôľa pomôcť. EHSV očakáva, že pri tejto celosvetovo ústrednej otázke bude EÚ vystupovať oveľa rozhodnejšie. Práve nedávno EHSV privítal, že EÚ sa chce úplne vzdať tuleních výrobkov, aj keď kanadská vláda umožňuje legálny lov tuleňov. Občianska spoločnosť na základe toho očakáva, že sa pri ochrane lesov bude postupovať podobne presvedčivo.

4.4. Oznámenie je napríklad nekonkrétne, pokiaľ ide o otázku, nakoľko sú dovozy krmív, ktoré sa do EÚ dovážajú vo veľkých množstvách, priamo či nepriamo zodpovedné za ničenie lesov (5). O tejto otázke sa vždy znova a znova kontroverzne diskutuje, aj v dokumente Komisie sa o tom hovorí (pozri bod 2.9). EHSV žiada Komisiu, aby bez otáľania začala pracovať na ohlásenom skúmaní vplyvu „spotreby dovážaných drevených a iných ako drevených komodít v EÚ (napr. mäsa, sójových bôbov, palmového oleja, kovových rúd), ktoré pravdepodobne prispievajú k odlesňovaniu“, aby bolo vo veciach jasno.

4.5. Tak, ako EÚ vypracovala kritériá produkcie surovín na výrobu biopalív, mali by sa podľa názoru výboru čo najrýchlejšie zostaviť kritériá pre krmivá, drevo, výrobky z dreva atď. Ide o dôležitý a správny začiatok, aj keď sa ešte len ukáže, ako môže vzhľadom na nejasné pomery, pokiaľ ide o vlastníctvo pôdy a zlú správu, vyzerať neustála kontrola a presadzovanie takýchto kritérií. Aby boli príslušné kritériá trvalej udržateľnosti neustále účinné, však bude potrebné záväzne ich začleniť do pravidiel svetového obchodu.

4.6. Príklad odlesňovania je dobrým dôkazom toho, že svetové spoločenstvo, ktoré vsadilo na liberalizáciu a globalizáciu, rýchlo naráža na hranice, pokiaľ ide o celosvetový boj proti ekologickému drancovaniu a sociálnemu vykorisťovaniu. Chýbajú celosvetovo účinné nástroje, takže EÚ by sa mala postarať aspoň o to, aby sa v rámci WTO príslušné iniciatívy prestali považovať za prekážky obchodu.

4.7. EHSV chápe, že ešte neboli predostreté žiadne jasné koncepcie, pokiaľ ide o financovanie opatrení. Pôjde o to, aby sa vhodne využili rokovania o ochrane klímy.

4.8. V budúcnosti však nepôjde o to, aby sa podľa určitých kritérií (pozri vyššie) organizoval transfer peňazí. Ešte pred úspešným ukončením príslušných rokovaní sa aj v krajinách, ktorých sa to týka, musia vytvoriť dôležité predpoklady na riešenie tejto problematiky. Bez fungujúceho demokratického práva miestneho obyvateľstva spolurozhodovať o vývoji vlastného regiónu, bez uznania práv domorodého obyvateľstva (okolo 60 mil. ľudí, čo nie je málo) resp. práv drobných roľníkov a bez fungujúcej (neúplatnej) správy nebude možné ani zastaviť často nelegálne drancovanie, ani vypracovať uspôsobené rozvojové koncepcie. Oznámenie Komisie sa o tom vlastne vôbec nezmieňuje, čo treba považovať za veľkú slabinu.

4.9. Prebiehajúce odlesňovanie a poškodzovanie lesov podľa názoru EHSV žiaľ ukazuje aj to, že rozvojová politika prinajmenšom v regiónoch, o ktorých tu hovoríme, vo veľkej miere zlyhala. Neboli vyvinuté žiadne inovatívne a regionálne prispôsobené modely vhodné do budúcnosti, ktorých výsledkom by bol iný vývoj, než súčasné drancovanie prírodných zdrojov. Nikdy však nie je neskoro, aby sa spolu s miestnym obyvateľstvom a pre miestne obyvateľstvo vytvorili zodpovedajúce základy. EÚ by do svojich strategických úvah mala zahrnúť zodpovedajúce iniciatívy na rozvoj demokratických štruktúr a na podporu občianskej spoločnosti. EHSV ponúka pri vytváraní takýchto základov opäť svoju pomoc.

V Bruseli 14. mája 2009 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Mario SEPI

(1) Stanovisko na tému „Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa ustanovujú povinnosti hospodárskych subjektov uvádzajúcich drevo a výrobky z dreva na trh“, NAT/420, APA R/CESE 543/2009.

(2) Brazília, Indonézia, Sudán, Mjanmarsko, Zambia, Tanzánia, Nigéria, Kongo, Zimbabwe a Venezuela.

(3) Priebežná správa „Ekonómia ekosystémov a biodiverzity“, pán Pavan Sukhdev.

(4) Napr. kooperačný projekt „Rainforestation farming“ Univerzity v Hohenheime (Nemecko) a Leyte State University (Filipíny), pozri http://troz.uni-hohenheim.de/innovations/InnovXtr/RFFS/.

(5) To isté platí pri biopalivách a pod.