SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE Plnenie záväzkov EÚ v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti: prvá dvojročná správa /* COM/2014/0712 final */





Zoznam skratiek 3K || Koordinácia, komplementárnosť a koherencia AGIR || Globálna aliancia pre odolnosť AR4D || Poľnohospodársky rozvojový výskum CAADP || Komplexný program rozvoja poľnohospodárstva v Afrike CFS || Výbor pre svetovú potravinovú bezpečnosť CGIAR || predtým Poradná skupina pre medzinárodný poľnohospodársky výskum CORAF/WECARD || Rada západnej a strednej Afriky pre poľnohospodársky výskum a rozvoj EK || Európska komisia ECOWAP || Poľnohospodárska politika Hospodárskeho spoločenstva západoafrických štátov ECOWAS || Hospodárske spoločenstvo západoafrických štátov EIARD || Európska iniciatíva pre poľnohospodársky rozvojový výskum EÚ || Európska únia FAO || Organizácia pre výživu a poľnohospodárstvo ICN2 || Druhá medzinárodná konferencia o výžive IFAD || Medzinárodný fond rozvoja poľnohospodárstva MMVO || Medzinárodná mimovládna organizácia ČŠ || Členské štáty NEPAD || Nové partnerstvo pre rozvoj Afriky MVO || Mimovládna organizácia OECD/DAC || Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj/Výbor pre rozvojovú pomoc PCD || Súdržnosť politík v záujme rozvoja SHARE || Podpora odolnosti Afrického rohu SUN || Hnutie na podporu výživy UN-SCN || Stály výbor OSN pre výživu USAID || Agentúra USA pre medzinárodný rozvoj VGGT || Dobrovoľné usmernenia v oblasti zodpovednej správy, pokiaľ ide o držbu pôdy, rybné a lesné hospodárstvo WFP || Svetový potravinový program WHA || Svetové zdravotnícke zhromaždenie 1. Úvod V roku 2010 sa Európska únia (EÚ) a jej členské štáty spolu so všetkými partnermi zamerali na riešenie potravinovej a výživovej bezpečnosti prijatím celoeurópskeho politického rámca pre potravinovú bezpečnosť.[1] Odvtedy boli prijaté ďalšie záväzky v oblasti rozvojovej politiky EÚ na posilnenie priorít stanovených v roku 2010. Bol vypracovaný plán vykonávania v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti[2], ktorý je rozdelený na šesť politických priorít a sprevádzajú ho výkonnostné kritériá a orientačné oblasti intervencie.[3] Po schválení plánu vykonávania v apríli 2013 Rada požiadala Európsku komisiu, aby od roku 2014 vypracovávala každé dva roky spoločne s členskými štátmi konsolidované správy o pokroku v celej EÚ. Tento dokument je prvou takouto správou. V uvedenej správe sa skúma výkonnosť EÚ a jej členských štátov pri plnení plánu vykonávania a slúži na účely informovania Európskeho parlamentu a Rady a širokej verejnosti. V tejto správe sa uvádzajú odpovede na dve základné otázky týkajúce sa výkonnosti: 1. Akým spôsobom boli uhradené prostriedky a prijaté konkrétne opatrenia v roku 2012 v súlade so šiestimi politickými prioritami? a 2. Akým spôsobom EÚ a jej členské štáty dodržali 3K (koordinácia, komplementárnosť a koherencia) pri riešení týchto priorít? Táto správa je nástrojom zvyšujúcej sa zodpovednosti. Stanovuje referenčnú hodnotu alebo referenčný základ, podľa ktorých sa v následných správach bude porovnávať výkonnosť darcov z EÚ pri spolupráci na plnení dohodnutých priorít politiky EÚ v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti. Vychádza z konsolidovaných kvantitatívnych podkladov [údaje o vyplácaní prostriedkov na základe správ výboru OECD pre rozvojovú pomoc (DAC) v roku 2012] a kvalitatívnych údajov o 3K, ktoré poskytlo Belgicko, Fínsko, Francúzsko, Holandsko, Írsko, Nemecko, Rakúsko, Spojené kráľovstvo, Taliansko a EÚ vo svojich príslušných správach. Metodika je opísaná v kapitole 4 súvisiaceho pracovného dokumentu útvarov Komisie (SWD). Darcovia z EÚ, ktorí prispeli k tejto správe, predstavujú spolu takmer 90 % z celkovej oficiálnej rozvojovej pomoci EÚ (všetky odvetvia), ktorú poskytla EÚ a všetky členské štáty. V správe sa skúma výkonnosť EÚ a jej členských štátov s použitím existujúcich údajov hodnotenia výkonnosti. V dôsledku toho je správa takisto skúškou toho, či sú súčasné systémy hodnotenia výkonnosti schopné poskytnúť platné a spoľahlivé údaje o zapojení EÚ do týchto šiestich oblastí politických priorít. K tejto správe je pripojený pracovný dokument útvarov Komisie (SWD), ktorý poskytuje dodatočné informácie a prípadové štúdie. 2. Ako dobre sa nám podarilo splniť naše politické záväzky? 2.1 Celková analýza vyplácania prostriedkov V roku 2012 investovali darcovia z EÚ do potravinovej a výživovej bezpečnosti takmer 3,4 mld. EUR, čo zodpovedá približne 8 % ich celkovej oficiálnej rozvojovej pomoci (ORP). Intervencie sa rozdelili medzi 2 500 programov a pokryli viac ako 115 krajín. Členské štáty EÚ prispievali prostredníctvom svojich príslušných programov. Darcovia z EÚ[4] navyše poskytli približne 1,1 mld. EUR na núdzovú a humanitárnu pomoc v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti vo viac ako 80 krajinách. Humanitárne programy predstavovali v priemere 25 % všetkých programov v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti (humanitárne a rozvojové programy) s určitými rozdielmi medzi členskými štátmi (pozri obr. 1). Celkovo zodpovedala rozvojová a humanitárna pomoc viac ako 10 % ORP. Obr. 1: Podiel rozvojovej a humanitárnej pomoci pre potravinovú a výživovú bezpečnosť na jedného darcu Tabuľka 1: Geografické rozdelenie vyplácania pomoci v roku 2012 Kontinent || EUR || V percentách (%) Subsaharská Afrika || 1 439 111 341 || 43 % Celý svet[5] || 958 251 930 || 28 % Ázia || 593 399 623 || 18 % Latinská Amerika a Karibská oblasť || 231 378 699 || 7 % Susedské regióny || 87 841 667 || 2 % Iné || 55 802 800 || 2 % Spolu || 3 365 786 060 || 100 % Väčšina intervencií (približne 65 %) prebiehala na úrovni krajín a príjemcami podpory bolo viac ako 115 partnerských krajín vrátane nestabilných štátov[6]. Z geografického hľadiska bola v roku 2012 najväčším príjemcom finančných prostriedkov Afrika, ktorá získala 43 % celkového objemu príspevkov (pozri tabuľku 1). V Afrike svoju pomoc členské štáty zameriavali na konkrétne krajiny, zatiaľ čo EÚ mala širší geografický záber. Takmer 30 % intervencií malo globálny charakter, čo dokazuje, že oblasť potravinovej a výživovej bezpečnosti má významný globálny rozmer verejných statkov. Obr. 2. Podpora prijatá od partnerských krajín (v mil. EUR) Obrázok 2 poskytuje prehľad 20 partnerských krajín, ktoré získali najväčší podiel podpory. Viac informácií obsahuje tabuľka v kapitole 1 SWD, z ktorej vyplýva, že 68 partnerských krajín v priemere získalo menej ako 3 mil. EUR na jedného darcu. 2.2 Intervencie naprieč šiestimi politickými prioritami Tento oddiel sa zaoberá intervenciami darcov EÚ naprieč šiestimi politickými prioritami. Tabuľka 2. Rozdelenie vyplatených prostriedkov podľa politických priorít Priorita || Suma v mil. EUR || V percentách Priorita 1: Posilniť odolnosť drobných poľnohospodárov a zlepšiť živobytie vo vidieckych oblastiach || 2 022 || 60 % Priorita 2: Podporovať účinné riadenie || 395 || 12 % Priorita 3: Podporovať regionálne politiky v oblasti poľnohospodárstva a potravinovej a výživovej bezpečnosti || 151 || 4 % Priorita 4: Posilniť mechanizmy sociálnej ochrany pre potravinovú a výživovú bezpečnosť || 209 || 6 % Priorita 5: Zlepšiť výživu || 467 || 14 % Priorita 6: Zlepšiť koordináciu humanitárnych a rozvojových subjektov v záujme budovania odolnosti || 122 || 4 % Spolu || 3 366 || 100 % Väčšina intervencií (približne 60 %) spadá pod prioritu 1 (posilniť odolnosť drobných poľnohospodárov a zlepšiť živobytie vo vidieckych oblastiach), prioritu 5 (zlepšiť výživu) a prioritu 2 (podporovať účinné riadenie). Vyplácanie finančných prostriedkov na jednotlivé priority bolo analyzované. Mnohé z intervencií prispeli na viac ako jednu oblasť priorít. Keďže metodika neumožňovala kategorizáciu programov podľa viac než jednej priority, údaje nemožno interpretovať v absolútnom vyjadrení. Kritérium výkonnosti „počet a hodnota spoločných programov EÚ a jej členských štátov podporovaných na vnútroštátnej, regionálnej a celosvetovej úrovni“ bolo ťažké odhadnúť, a preto nebolo do vykazovania kritérií výkonnosti zahrnuté. Je dôležité poznamenať, že EÚ a jej členské štáty investujú do politickej angažovanosti v rôznych oblastiach politík, a preto údaje o výdavkoch nemusia poskytovať úplný obraz o význame potravinovej a výživovej bezpečnosti. 2.2.1 Politická priorita 1: Posilniť odolnosť drobných poľnohospodárov a zlepšiť živobytie vo vidieckych oblastiach Posúdenie kritérií účinnosti · Na 1 560 programov bolo v 108 krajinách či na medzinárodnej úrovni vynaložených 2,02 mld. EUR. · Podporu získalo 149 celoštátnych a medzinárodných výskumných programov vo výške 379 mil. EUR. Viac ako polovica všetkých finančných prostriedkov vyplatených v roku 2012 (2 miliardy EUR, približne 60 % celkového objemu) bolo vyčlenených na prioritu 1, čo dokazuje, že posilnenie odolnosti drobných poľnohospodárov a zlepšenie živobytia vo vidieckych oblastiach je dôležitým cieľom kombinovanej pomoci EÚ. Finančnú podporu získalo približne 1 560 programov vo viac ako 100 krajinách. Súčasťou intervencií bola podpora udržateľnej intenzifikácie a diverzifikácie poľnohospodárstva v prípade drobných poľnohospodárov, najmä žien; zlepšenie prístupu drobných poľnohospodárov k pôde a vode, poľnohospodárskym vstupom a úverom a poradenským službám; pomoc partnerským krajinám s riešením negatívnych dôsledkov zmeny klímy na potravinovú a výživovú bezpečnosť; podpora poľnohospodárskeho a iného výskumu v oblasti rozvoja a transferu technológií v prospech chudobných; a riešenie živobytia vo vidieckych oblastiach prostredníctvom tvorby príjmov, zamestnania mimo poľnohospodárstva a intervencií do hodnotového reťazca a agropodnikania. Približne 62 % prostriedkov rozdelených na prioritu 1 bolo vyplatených na celoštátnej úrovni, 33 % na celosvetovej úrovni a 5 % na regionálnej úrovni. Väčšina prostriedkov (37 %) bola vyplatená v Afrike, 34 % na celom svete a 18 % v Ázii. Medzi 10 krajín, ktoré získali najviac finančných prostriedkov v rámci tejto priority, patrí niekoľko nestabilných krajín a krajín, ktorých potravinová bezpečnosť je ohrozená, ako napríklad Etiópia, Afganistan a Konžská demokratická republika (pozri SWD Komisie, kapitola 3, obrázok 1). Udržateľné hospodárenie s pôdou je kľúčovým prvkom zlepšenia živobytia drobných poľnohospodárov. V Etiópii, kde je vysoký podiel vidieckeho obyvateľstva ohrozeného fyzickým a hospodárskym tlakom, EÚ a viaceré členské štáty podporujú rôzne iniciatívy. Napríklad etiópsko-nemecký program pre udržateľné obhospodarovanie pôdy zameraný na oblasti Amhara Oromia a Tigray zavádza technológie a opatrenia na ochranu pred eróziou a podporuje vytváranie skupín používateľov s cieľom povzbudiť udržateľné riadenie povodí. Ďalšou významnou oblasťou podpory v rámci priority 1 bol výskum a inovácie vo vzťahu k udržateľnému poľnohospodárstvu, potravinovej a výživovej bezpečnosti (AR4D). Darcovia z EÚ boli významnými prispievateľmi k poľnohospodárskemu rozvojovému výskumu, a to sumou, ktorá bola v roku 2012 odhadovaná na 380 mil. EUR. Suma zahŕňala podporu venovanú na globálne iniciatívy, ako je CGIAR (predtým Poradná skupina pre medzinárodný poľnohospodársky výskum), regionálnym organizáciám, najmä v Afrike, ako aj národným poľnohospodárskym výskumným ústavom. Európski darcovia sú členmi Európskej iniciatívy pre poľnohospodársky výskum a vývoj (EIARD) (pozri rámček 1). Rámček 1: EIARD Iniciatíva EIARD je stálou, neformálnou platformou pre koordináciu politík, ktorej členmi sú EÚ a jej členské štáty spolu so Švajčiarskom a Nórskom. V roku 1997 bola uznaná Radou a Európskym parlamentom, aby uľahčila koordináciu európskej politiky a investícií do poľnohospodárskeho rozvojového výskumu (ARD). V roku 2012 poskytli členovia iniciatívy EIARD (vrátane EÚ) do fondu CGIAR 231 mil. USD (45 % celkového objemu). Koordinácia európskej podpory určenej CGIAR je hlavnou prioritou programu iniciatívy EIARD. Iniciatíva EIARD je takisto aktívnym členom Európskeho fóra pre poľnohospodársky rozvojový výskum (EFARD), ktoré zahŕňa viaceré zainteresované strany. Súhrnné správy o politike a pozičné dokumenty zadané iniciatívou EIARD zdôrazňujú význam premietnutia výskumu do praxe na dosiahnutie lepších výsledkov, a to aj v prípade najchudobnejších skupín poľnohospodárov. Vďaka iniciatíve EIARD má Európa jeden z najsilnejších hlasov v rade CGIAR (pozri aj prípadovú štúdiu v kapitole 2.1 SWD). 2.2.2 Politická priorita 2: Podporovať účinné riadenie Posúdenie kritérií účinnosti · Na 410 programov v 87 krajinách bolo rozdelených 395 mil. EUR. · Spoločná pozícia EÚ a členských štátov viedla v roku 2012 k prijatiu dobrovoľných usmernení v oblasti zodpovednej správy, pokiaľ ide o držbu pôdy, rybné a lesné hospodárstvo (VGGT) vo Výbore pre svetovú potravinovú bezpečnosť (CFS). · Partnerské preskúmanie z roku 2012 Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj/Výboru pre rozvojovú pomoc (OECD/DAC) a správa o súdržnosti politík EÚ v záujme rozvoja (PCD) z roku 2013 naznačujú, že súdržnosť politík v záujme rozvoja sa zlepšuje. Približne 12 % investícií EÚ a jej členských štátov v roku 2012 vo výške 395 mil. EUR smerovalo na podporu účinnej správy vecí verejných. Súčasťou týchto intervencií bola podpora iniciatív, o ktorých sa diskutovalo vo výbore CFS; posilňovanie organizácií občianskej spoločnosti a organizácií poľnohospodárov v partnerských krajinách a podpora ich aktívnejšej účasti na rozhodovacích postupoch; posilňovanie postavenia žien a ich rozhodovacej úlohy vo vzťahu k produkcii potravín, spotrebe potravín a rodinnému majetku; podpora decentralizácie a miestnej správy na zvýšenie potravinovej bezpečnosti; podpora Komplexného programu rozvoja poľnohospodárstva v Afrike (CAADP); posilňovanie globálneho riadenia v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti vrátane podpory hnutia na podporu výživy (SUN); a zintenzívnenie presadzovacích opatrení, ktoré majú zaistiť, že potravinová a výživová bezpečnosť je prioritou na medzinárodných a regionálnych fórach, ako aj na úrovni národných vlád v jednotlivých krajinách. Približne 63 % prostriedkov rozdelených na prioritu 2 bolo vyplatených na celoštátnej úrovni, 13 % na regionálnej úrovni a 24 % na celosvetovej úrovni. Vzhľadom na toto geografické rozdelenie bolo 41 % prostriedkov vyčlenených pre Afriku, 15 % pre Áziu a 8 % pre Latinskú Ameriku a Karibik. Globálne sem patria nevyčlenené základné finančné prostriedky poskytnuté potravinovým agentúram so sídlom v Ríme – Organizácia pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO), Medzinárodný fond pre poľnohospodársky rozvoj (IFAD), Svetový potravinový program (WFP) – na podporu regionálnej a globálnej potravinovej a výživovej bezpečnosti. EÚ a jej členské štáty prispievajú do medzinárodných diskusií a okrúhlych stolov prostredníctvom prípravy spoločných pozícií EÚ počas rokovania o rezolúciách Valného zhromaždenia OSN o rozvoji poľnohospodárstva, potravinovej a výživovej bezpečnosti, vidieckych ženách, a práve na potraviny, ako aj na výročných zasadnutiach Rady pre ľudské práva a vytvárajú spoločné pozície, ktoré predložia na výročnom zasadnutí výboru CFS. Príkladom spoločnej práce je kombinovaná podpora darcov z EÚ v prospech dobrovoľných usmernení v oblasti zodpovednej správy, pokiaľ ide o držbu pôdy, rybné a lesné hospodárstvo (VGGT). Darcovia z EÚ sú v súčasnosti aktívni v národných, regionálnych a medzinárodných iniciatívach pri vykonávaní usmernení VGGT na podporu správy pôdy a bezpečnosti držby pôdy. Ďalším príkladom je vykonaná práca darcov z EÚ na podporu prebiehajúceho procesu vo výbore CFS s cieľom vytvárať dobrovoľné zásady zodpovedného investovania v poľnohospodárstve (RAI). V Afrike darcovia z EÚ úzko spolupracujú na podpore programu CAADP na kontinentálnej, regionálnej a celoštátnej úrovni v rámci pracovnej skupiny rozvojových partnerov programu CAADP ako prispievatelia do multidarcovského správcovského fondu a mnohých ďalších iniciatív na úrovni jednotlivých krajín. V kontexte afrického roku poľnohospodárstva, ktorý viedol k samitu hláv štátov v Malabo v roku 2014, rozvojoví partneri pod vedením EÚ politicky podporili Africkú úniu a plánovaciu a koordinačnú agentúru NEPAD (NPCA). Pokiaľ ide o kritérium výkonnosti zlepšenia v oblasti súdržnosti politík v záujme rozvoja (PCD), značný pokrok sa dosiahol na úrovni EÚ i členských štátov, čo bolo uznané pri partnerskom preskúmaní OECD-DAC za rok 2012 a v správe EÚ o súdržnosti politík v záujme rozvoja za rok 2013. Fínsko bolo pilotnou krajinou, ktorá zaviedla nástroj OECD pre PCD na základe analýzy vnútroštátnych politík a politík EÚ, ktoré mali vplyv na potravinovú a výživovú bezpečnosť v rozvojových krajinách. 2.2.3 Politická priorita 3: Podporovať regionálne politiky v oblasti poľnohospodárstva a potravinovej a výživovej bezpečnosti Posúdenie kritérií účinnosti · Na 98 regionálnych programov boli uhradené platby vo výške 151 mil. EUR. Na politickú prioritu 3 boli vyčlenené 4 % z celkového objemu vyplatených finančných prostriedkov. Darcovia z EÚ venovali na celkom 98 programov približne 151 mil. EUR. Do tejto priority patrí podpora tvorby a vykonávania regionálnych poľnohospodárskych politík; stratégie pre zintenzívnenie integrácie regionálnych potravinových trhov, napríklad sektoru rýb; programy kontroly ochorení zvierat a iniciatívy na riešenie sanitárnych a fytosanitárnych noriem a potravinovej bezpečnosti pre boj proti ochoreniam prenášaným potravinami. Ďalšie iniciatívy podporované v roku 2012 sa týkali informačných systémov v poľnohospodárstve a potravinovej a výživovej bezpečnosti, ako sú napr. systémy včasného varovania a transparentnosti trhu. Z hľadiska geografického rozdelenia investícií bolo približne 35 % finančných prostriedkov vyčlenených pre Afriku, 42 % na intervencie na celosvetovej úrovni, 12 % pre Áziu a 7 % pre Latinskú Ameriku a Karibik. EÚ, Francúzsko, Holandsko, Nemecko, Spojené kráľovstvo a Španielsko poskytujú pomoc súvisiacu s regionálnou potravinovou a výživovou bezpečnosťou v západnej Afrike v kontexte poľnohospodárskej politiky spoločenstva ECOWAS známej ako ECOWAP (pozri rámček 2). Prípadová štúdia predstavujúca európsku podporu politiky ECOWAP vrátane úsilia o podporu koherencie, komplementárnosti a koordinácie je uvedená v kapitole 2.2 SDW. Rámček 2: ECOWAP Spoločné úsilie EÚ a jej členských štátov v záujme podpory politiky ECOWAP je príkladom koordinácie a komplementárnosti darcov z EÚ vo vzťahu k iniciatívam v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti. Darcovia z EÚ koordinujú svoje postupy v rámci skupiny zaoberajúcej sa politikou ECOWAP a zapájajú sa do spoločných intervencií pod záštitou politiky ECOWAP. EÚ, Francúzsko a Španielsko napríklad podporujú regionálny systém zásob potravín; EÚ a Francúzsko podporovali spoločenstvo ECOWAS v boji proti ovocným muškám a Francúzsko, Španielsko a USA podporujú Regionálnu agentúru pre poľnohospodárstvo a potraviny (RAAF). Program politiky ECOWAP sa všeobecne považuje za prvý program svojho druhu na africkom kontinente, ktorý slúži na realizáciu regionálneho rozmeru programu CAADP. Takisto sa zdá, že medzi vnútroštátnymi zainteresovanými stranami existuje všeobecná zhoda, pokiaľ ide o význam programu politiky ECOWAP ako rámca pre usmerňovanie strategických regionálnych investícií, ktoré riešia cezhraničné otázky. 2.2.4 Politická priorita 4: Posilniť mechanizmy sociálnej ochrany na dosiahnutie potravinovej a výživovej bezpečnosti, a to najmä pre zraniteľné skupiny obyvateľstva Posúdenie kritérií účinnosti · Na 94 programov v 40 krajinách bolo rozdelených 209 mil. EUR. Na politickú prioritu 4 bolo v roku 2012 vyčlenených 6 % z celkového objemu vyplatených finančných prostriedkov. Darcovia z EÚ venovali na celkom 94 programov v 40 krajinách približne 209 mil. EUR. Nedávna potravinová kríza upriamila pozornosť na význam sociálnych transferov pri zabezpečovaní potravinovej bezpečnosti domácností, zlepšovaní kvality výživy, znižovaní chudoby a zraniteľnosti a podpory rozvoja poľnohospodárstva. Rôzne typy sociálnych transferov, ako napríklad sezónne hotovostné prevody a potraviny za prácu alebo poukážky, boli používané v niekoľkých krajinách s cieľom uľahčiť prístup k potravinám v krátkodobom horizonte. 96 % programov v rámci priority 4 sa realizovalo na celoštátnej úrovni a 4 % na celosvetovej úrovni. Medzi 10 krajín, ktoré v roku 2012 získali najviac podpory, patrí Etiópia, Bangladéš, Keňa a Somálsko (pozri kapitolu 3, obrázok 4 SWD). Etiópsky program produktívnych záchranných sietí je etiópskou vládou vnímaný ako vynikajúci program. Rieši pretrvávajúcu otázku potravinovej bezpečnosti v krajine a financuje ho konzorcium EÚ (vrátane Dánska, Spojeného kráľovstva, Írska, Švédska, Holandska, EÚ) a darcovia mimo EÚ. 2.2.5 Politická priorita 5: Zlepšiť výživu, najmä v prípade matiek, dojčiat a detí Posúdenie kritérií účinnosti · Na 278 programov súvisiacich s výživou bolo v 63 krajinách rozdelených 467 mil. EUR. · Došlo k zvýšeniu presadzovacích opatrení EÚ a jej členských štátov v oblasti lepšej výživy, čo dokazuje ich aktívna účasť na medzinárodných procesoch [napr. G8/20, hnutie SUN a Svetové zdravotnícke zhromaždenie (WHA)], ako aj podpora venovaná začleneniu problematiky výživy do investičných plánov programu CAADP a skutočnosť, že do hnutia SUN sa zapojilo už 45 rozvojových krajín. Politická priorita 5 je oblasťou, v ktorej spoločná práca darcov z EÚ viedla k dosiahnutým výsledkom. V roku 2012 bolo na ňu vyčlenených 14 % z celkového objemu finančných prostriedkov, čo je približne 467 mil. EUR na celkom 278 programov v 63 krajinách. Táto priorita bola po politickej priorite 1 druhou najdôležitejšou prioritou pre darcov z EÚ v roku 2012. Do tejto priority patrili intervencie riešiace problematiku podvýživy prostredníctvom financovania a zintenzívňovania osobitných intervencií súvisiacich s výživou a citlivých intervencií v oblasti výživy zameraných na matky a malé deti, s dôrazom na prvých 1 000 dní života. Intervencie takisto poskytovali podporu kontinentálnym, regionálnym a národným výskumným programom a plánom v oblasti výživy. Partnerské krajiny boli nabádané, aby zlepšili riadenie v oblasti výživy na vnútroštátnej úrovni s cieľom pomôcť im začleniť oblasť výživy do národných politík, ako je poľnohospodárstvo a zdravie a pomôcť im pri zvyšovaní povedomia a zmenách v správaní. Približne 80 % programov podporovaných v roku 2012 v rámci priority 5 sa realizovalo na celoštátnej úrovni, 17 % na celosvetovej úrovni a 3 % na regionálnej úrovni. Pokiaľ ide o geografické rozdelenie týchto investícií, 46 % finančných prostriedkov bolo vyčlenených pre Afriku, 17 % na intervencie na celosvetovej úrovni, 26 % pre Áziu a 8 % pre Latinskú Ameriku a Karibik. Medzi krajiny, ktoré v roku 2012 získali najviac podpory, patrí Bangladéš, Konžská demokratická republika, Etiópia, Nigéria a Mjanmarsko (pozri kapitolu 3, obrázok 5 SWD). Účasť na medzinárodnom úsilí a zapojenie sa do príslušných procesov, ako sú G8/G20, WHA, CFS, hnutie SUN a Stály výbor OSN pre výživu priniesli darcom z EÚ zlepšenie koordinácie, zvýšenie efektívnosti a zabezpečenie väčšej mobilizácie pre lepšiu výživu. Medzi dobré príklady spoločnej práce na celosvetovej úrovni v oblasti výživy patrí podpora sekretariátu hnutia SUN zo strany EÚ, Francúzska, Nemecka, Írska, Holandska a Spojeného kráľovstva (pozri rámček 3). To ilustruje potenciálne silné stránky koherencie, koordinácie a kooperácie EÚ na celosvetovej úrovni a pri globálnej správe. (Viac informácií nájdete na prípadovej štúdii v kapitole 2.3 SWD). Rámček 3: Hnutie SUN Úsilie viacerých členských štátov EÚ a Európskej komisie v oblasti spolupráce na podporu sekretariátu hnutia SUN je príkladom koordinácie a komplementárnosti EÚ na celosvetovej úrovni. Hnutie na podporu výživy (SUN) je celosvetové hnutie, ktoré zoskupuje všetky zainteresované strany na účel riešenia podvýživy, a to s osobitným zameraním na politickú vôľu a investície na riešenie podvýživy matiek, dojčiat a detí. Na sieti darcov SUN na podporu tohto hnutia spoločne pracujú Francúzsko, Nemecko, Írsko, Holandsko, Spojené kráľovstvo a Európska komisia, ktoré spoločne financujú, spolu s ďalšími darcami, pracovný plán sekretariátu hnutia SUN. Táto spoločná spolupráca darcov popri koordinovanom úsilí umožňuje konsolidované strategické plánovanie, zostavovanie rozpočtu a podávanie správ s predvídateľným viacročným financovaním. V roku 2013 na podujatí Výživa pre rast v Londýne vymedzili darcovia z EÚ svoje politické a finančné záväzky na boj proti spomalenému rastu a prisľúbili, že poskytnú 7,9 mld. EUR (1,7 mld. EUR na osobitné intervencie súvisiace s výživou a 6,1 mld. EUR na citlivé intervencie v oblasti výživy).[7] Konkrétne Európska komisia sa svojim záväzkom znížiť do roku 2025 spomalený rast v prípade 7 miliónov detí vo veku do 5 rokov stala pre ostatných príkladom hodným nasledovania, čím sa dostala do pozície významného aktéra na politickej scéne. Darcovia z EÚ boli zapojení do viacerých spoločných činností, ako sú napr. rozvoj metodiky odhadu výdavkov na citlivé intervencie v oblasti výživy a rámca zodpovednosti na monitorovanie vplyvu intervencií v oblasti výživy a na sledovanie investícií v oblasti výživy. Na úrovni jednotlivých krajín boli spoločné činnosti hlásené v Tadžikistane, Jemene, Etiópii, Saheli, Zambii, Bangladéši a Mozambiku. 2.2.6 Politická priorita 6: Zlepšiť koordináciu rozvojových a humanitárnych subjektov v záujme budovania odolnosti a podpory udržateľnej potravinovej a výživovej bezpečnosti Posúdenie kritérií účinnosti · Na 63 programov zameraných na odolnosť bolo v roku 2012 v18 krajinách rozdelených 122 mil. EUR. · EÚ a jej členské štáty uznali v roku 2012 význam budovania odolnosti v 23 krajinách a uskutočnili 8 spoločných analýz a plánovacích cvičení. Na politickú prioritu 6 boli v roku 2012 vyčlenené 4 % z celkového objemu finančných prostriedkov. Darcovia z EÚ venovali na celkom 63 programov v 18 krajinách približne 122 mil. EUR. Niektoré intervencie hlásené v rámci iných priorít (napr. priorita 1: Posilniť odolnosť drobných poľnohospodárov a zlepšiť živobytie vo vidieckych oblastiach; priorita 4: Posilniť mechanizmy sociálnej ochrany na dosiahnutie potravinovej a výživovej bezpečnosti, a to najmä pre zraniteľné skupiny obyvateľstva; a priorita 5: Zlepšenie výživy, najmä v prípade matiek, dojčiat a detí) riešili aj túto oblasť priorít. Táto oblasť priorít zahŕňa intervencie na účel zvýšenia odolnosti obzvlášť zraniteľných skupín voči vplyvom a dôsledkom krízy. Dôraz sa tu kládol na potravinovú a výživovú bezpečnosť. Väčšina opatrení poskytovala priamu podporu domácnostiam a komunitám pre zlepšenie prístupu k dostatku vhodných potravín pomocou dočasných sociálnych transferov; opatrenia súvisiace s výživou zamerané na ženy a deti; a intervencie na začatie či obnovenie poľnohospodárskej výroby a zlepšenie dostupnosti potravín a zachovanie prirodzených spôsobov výroby. V rámci priority 6 bola podporená integrácia budovania odolnosti do politík a plánovania v partnerských krajinách. Takisto bola podporená aj kapacita partnerských krajín a miestnych komunít krízy v oblasti potravinovej bezpečnosti predvídať, predchádzať im a pripraviť sa na ne a posilniť reakcie na tieto krízy pri zohľadnení rozdielnych vplyvov a rôznych schopností žien, mužov a zraniteľných skupín vrátane lepšieho monitorovania rizík. So zreteľom na geografické rozdelenie investícií bolo približne 75 % finančných prostriedkov vyčlenených pre Afriku, 23 % na celosvetovej úrovni a 2 % pre Áziu. Preto neprekvapuje, že najväčší podiel podpory získalo 9 afrických krajín vrátane Nigeru, Mali, Mauretánie, Somálska, Etiópie a Sudánu (kapitola 3, obrázok 6 SWD). Nedávno darcovia z EÚ zintenzívnili svoje snahy o budovanie odolnosti medzi zraniteľnými komunitami tým, že sa lepšie zamerali na hlavné príčiny nedostatočnej potravinovej bezpečnosti s cieľom zmierniť dôsledky potravinovej krízy. EÚ prijala v máji 2013 nový rámec politiky na riešenie výziev spojených s odolnosťou. Na regionálnej úrovni sa v decembri 2012 začala iniciatíva Globálna aliancia pre odolnosť v Západnej Afrike a Saheli (AGIR) a EÚ bola jedným z jej zakladateľov. Ďalšia podpora bola poskytnutá aj na iniciatívu za oživenie oblastí postihnutých suchom zahŕňajúcu viacerých darcov – Podpora odolnosti Afrického rohu (SHARE). Na regionálnej úrovni pomohli v západnej Afrike prostredníctvom iniciatívy AGIR finančné prostriedky z EÚ, Francúzska a Španielska takisto vytvoriť núdzový systém potravinových rezerv v regióne. Na účel lepšieho budovania odolnosti vykonali darcovia z EÚ niekoľko spoločných analýz a plánovacích cvičení, napríklad: zlepšovanie odolnosti krajiny v Nigeri, na Pobreží slonoviny, v Burkina Faso, Mali, Čade a Senegale; programové dokumenty jednotlivých krajín v Etiópii, Somálsku, Keni a Ugande a spoločné analýzy a plánovacie cvičenia na Haiti. 2.3 Koordinácia, komplementárnosť a koherencia (3K) Pri 44 krajinách s podporou viac ako piatich darcov z EÚ zohráva koordinácia dôležitú úlohu pri zabezpečovaní účinnosti pomoci EÚ na úrovni jednotlivých krajín, pričom EÚ sa zapája do stratégií potravinovej a výživovej bezpečnosti a poľnohospodárskych investičných plánov partnerských krajín a zosúlaďuje sa s nimi. Existujúce štruktúry, ako sú odvetvové pracovné skupiny (ktoré sa často neobmedzujú len na darcov z EÚ), sa považujú za kľúčové mechanizmy, prostredníctvom ktorých darcovia z EÚ koordinujú svoju prácu, vedú politický dialóg a pravidelne si vymieňajú informácie. Okrem koordinácie medzi darcami a partnerskými krajinami zlepšujú procesy budovania kapacít koordináciu medzi všetkými miestnymi a inými než miestnymi zúčastnenými stranami, ako sú mimovládne organizácie (MVO), medzinárodné MVO (MMVO), súkromný sektor a výskumné organizácie zapojené do oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti. Spoločná tvorba programov EÚ významne prispieva ku komplementárnosti a synergii EÚ a jej členských štátov. Procesy spoločnej tvorby programov začali od roku 2011 v približne 20 partnerských krajinách, hoci v každej krajine je tento proces v inej fáze.[8] Príkladom spoločnej tvorby programov EÚ a jej členských štátov je rozvoj cestovnej mapy EÚ+ pre výživu v Etiópii, ktorá ponúka praktický príklad spoločnej analýzy a plánovania, stanovovania priorít, rozdelenia zodpovedností a koordinácie intervencií v oblasti výživy. Medzi prístupy v rámci spoločného vykonávania patrí rozdelenie práce na základe mapovania odvetvia; spoločná analýza, posúdenie a reakcia odvetvia; spôsoby poskytovania pomoci (rozpočtová podpora, spoločné financovanie, delegovaná spolupráca a trustové fondy); a spoločné monitorovanie, hodnotenie a systémy podávania správ. Spoločné strategické prístupy ku globálnym iniciatívam takisto zlepšili komplementaritu, ako napríklad nasadenie iniciatívy AGIR a hnutia SUN v Čade. Podľa správ sú opatrenia spadajúce pod šesť priorít v súlade so stratégiami partnerských krajín. V Keni odráža rozdelenie práce darcov z EÚ politické priority plánu vykonávania. V prípadovej štúdii o Etiópii uvedenej v kapitole 2.4 SWD sa analyzujú európske snahy o posilnenie 3K v rámci programov vonkajšej pomoci darcov z EÚ a medzi nimi navzájom (pozri rámček 4). Rámček 4: 3K v Etiópii Z participatívnej prípadovej štúdie o 3K v Etiópii vyplýva, že pri jasnej vízii, vlastníctve a vedení etiópskych orgánov sú darcovia z EÚ kľúčovými partnermi pri riešení najdôležitejších otázok v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti. Rozsiahle, národné vlajkové programy – jasne pod vedením tejto krajiny – boli navrhnuté a realizované pomocou medzinárodného spoločenstva a poskytujú kanály pre štruktúrovaný dialóg a finančné príspevky. Spoločná tvorba programov je jedinečnou príležitosťou na zlepšenie koordinácie a na spoločnú analýzu a plánovanie, stanovovanie priorít a rozdelenie zodpovedností na zvýšenie účinnosti našich snáh. Tento proces by mal ďalej zapájať rôznych etiópskych partnerov vrátane občianskej spoločnosti a ostatných významných darcov. Medzi formálne opatrenia koordinácie na úrovni EÚ patrí pracovná skupina Európskej rady, zatiaľ čo neformálne výmeny sa odohrávajú prostredníctvom vedúcich skupiny pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka (HARD) vrátane jej podskupín týkajúcich sa otázok pôdy a rozvoja súkromného sektora v poľnohospodárstve a iniciatívy EIARD, ktoré sú podľa správ dôležitými mechanizmami pre tvorbu a výmenu politík. Koordinácia v rámci platformy iniciatívy EIARD podporuje spoločné politiky a stratégie v Európe a takisto pomáha budovať koherenciu, koordináciu a komplementárnosť. Tieto formálne a neformálne opatrenia slúžia aj na koordináciu účasti darcov z EÚ na medzinárodných fórach a iniciatívach. Sem patrí Valné zhromaždenie OSN, Rada pre ľudské práva, výbor CFS, hnutie SUN, druhá medzinárodná konferencia o výžive (ICN2), G8 a G20. 3. Zistenia a odporúčania 1. Potravinová a výživová bezpečnosť je významnou zložkou rozvojovej spolupráce EÚ: vzhľadom na to, že darcovia z EÚ len v roku 2012 vynaložili takmer 3,4 mld. EUR v 115 krajinách, je potravinová a výživová bezpečnosť významná, pokiaľ ide o podiel na celkovej rozvojovej pomoci (okolo 8 % z celkovej ORP rozdelenej v roku 2012), ale aj o geografické pokrytie. Významnú podporu dostávajú najmä štáty trpiace nedostatkom potravín v subsaharskej Afrike v súlade s politikou, ktorú sa v roku 2010 EÚ a jej členské štáty zaviazali vykonávať. 2. Väčšina intervencií sa v roku 2012 zamerala na tri priority: priorita 1 (posilniť odolnosť drobných poľnohospodárov a zlepšiť živobytie vo vidieckych oblastiach) získala najväčšiu podporu (približne 60 %), po ktorej nasleduje priorita 5 (zlepšiť výživu), ktorá získala 14 % a priorita 2 (podporovať účinné riadenie) 12 %. 3. Darcovia z EÚ by mohli fungovať efektívnejšie: 68 partnerských krajín v priemere získalo menej ako 3 mil. EUR na jedného darcu. Priemerná výška platby je 1,34 mil. EUR. Najvýraznejšie sa to prejavuje v Strednej Amerike, kde sú štyri krajiny podporené štyrmi alebo viacerými darcami s priemernou sumou vo výške menej ako 2,2 mil. EUR na jedeného darcu. Darcovia z EÚ musia naďalej zlepšovať svoje rozdelenie práce, samozrejme pod vedením partnerských krajín. 4. Väčšiu pozornosť si vyžaduje výskum riadený dopytom, rozšírenie a inovácie, a to pokiaľ ide o zvýšené investície v súlade so záväzkami v roku 2010, a najmä s cieľom zabezpečiť prenos výsledkov do konkrétnej praxe, aby sa maximalizoval ich vplyv. 5. Darcovia z EÚ vykazujú narastajúcu vedúcu úlohu pri kritických témach vymedzených medzinárodným spoločenstvom. Od roku 2010 kolektívne reagujú na potreby v oblasti potravinovej bezpečnosti a kríz, pričom sa zameriavajú na otázky, ako je výživa, odolnosť a prístup k pôde. Darcovia z EÚ spojili svoje úsilie okolo celosvetových iniciatív a iniciatív EÚ, ako sú hnutie SUN, iniciatíva SHARE a iniciatíva AGIR a podieľali sa na rozvoji usmernení VGGT vo výbore CFS. Na tieto úspechy možno nadviazať pri riešení iniciatív zameraných na zdieľané priority darcov EÚ. 6. Spolupráca so všetkými zainteresovanými stranami v rámci vnútroštátnych systémov má jasné výhody. Z prípadovej štúdie vykonanej v Etiópii vyplýva, že spoločný európsky prínos k riešeniu potravinovej a výživovej bezpečnosti je veľmi dôležitý, pokiaľ ide o rozvoj politík a investície. Darcovia z EÚ sa spoločne usilujú o inovatívne prístupy, ktoré sú prepojené s existujúcimi vnútroštátnymi systémami. Cenným poučením je to, že existuje potenciál pre väčší dialóg s organizáciami poľnohospodárov, miestnymi a medzinárodnými MVO a súkromným sektorom, najmä pokiaľ ide o formuláciu a vykonávanie národných programov. Týmto smerom by sa malo pokračovať vo všetkých našich partnerských krajinách. 7. Koordinácia darcov z EÚ na úrovni jednotlivých krajín by sa mala posunúť nad rámec výmeny informácií. Obzvlášť úspešné boli koordinačné mechanizmy na celosvetovej, kontinentálnej a regionálnej úrovni, čo dokazuje skúsenosť s iniciatívou EIARD a v západnej Afrike koordinačný mechanizmus pre rozvojových partnerov politiky ECOWAP. Na vnútroštátnej úrovni však existuje priestor na zlepšenie tým, že sa koordinácia posunie nad rámec výmeny informácií, s cieľom dosiahnuť väčšiu koherenciu, komplementárnosť a výmenu skúseností. 8. Prebiehajúca spoločná tvorba programov EÚ poskytuje dobré príležitosti na zlepšenie efektívnosti: prispieva k lepšej koordinácii, komplementárnosti a k lepšiemu rozdeleniu práce. To môže takisto viesť k väčšiemu počtu spoločných rámcov, monitorovaní a hodnotení založených na výsledkoch, a to aj na komunitnej úrovni. Je potrebné posilniť spoločnú tvorbu programov vo vzťahu k potravinovej a výživovej bezpečnosti. 9. Našu metodiku podávania spoločných správ na úrovni EÚ, pokiaľ ide o potravinovú a výživovú bezpečnosť, je nutné zdokonaliť tým, že sa zameria na osobitné témy, aby obsahovala väčší dôraz na posúdenie vplyvov/výsledkov, napríklad prostredníctvom prípadových štúdií vykonaných predovšetkým s našimi partnermi a na účel väčšieho množstva kvalitatívnych informácií. 4. Závery a perspektívy Toto je vôbec prvá správa, v ktorej sa darcovia z EÚ spoločne vyjadrujú k významnej téme. Ide o nástroj zvyšujúcej sa zodpovednosti. Tým, že darcovia z EÚ vynaložili v roku 2012 takmer 3,4 mld. EUR vo viac ako 115 krajinách, sa EÚ a jej členské štáty stali významnými poskytovateľmi pomoci v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti. Od roku 2010 preukazovali darcovia z EÚ narastajúcu vedúcu úlohu na celosvetovej úrovni v oblastiach, ako je výživa, odolnosť a správa pôdy. Tieto úspechy budú naďalej využívať pri riešení novo vznikajúcich výziev, ako je napríklad poľnohospodárstvo šetrné ku klíme, transformácia vidieka a potravinové systémy. V Afrike sú nové príležitosti pre politický dialóg a podporu na úrovni jednotlivých krajín vedených v rámci procesu CAADP. Vyhlásenie z Malaba z roku 2014 je dôkazom obnoveného záväzku afrických krajín v oblasti poľnohospodárstva a potravinovej bezpečnosti a nastavuje očakávania kontinentu, ktoré by mohli posilniť zosúladenie a podporu darcov z EÚ v súlade s politickým záväzkom k programu CAADP z roku 2010. V partnerských krajinách existuje potenciál pre väčší dialóg s organizáciami poľnohospodárov, miestnymi a medzinárodnými MVO a súkromným sektorom. Z globálneho hľadiska možno spoločnú tvorbu programov v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti naďalej posilňovať. Spoločná práca poskytuje EÚ a jej členským štátom silnejší hlas a väčšie pokrytie a objem rozvojovej pomoci. Tento prístup zlepší našu viditeľnosť a povedie k účinnejšej rozvojovej pomoci, lepším výsledkom a väčšiemu vplyvu. Táto správa stanovuje základ pre nasledujúce správy. V ďalšej správe porovnáme náš výkon so situáciou v roku 2012. Medzitým dôjde k vylepšeniu metodiky použitej na vypracovanie tejto správy; jej súčasťou budú vybrané témy a priority politik a bude klásť väčší dôraz na výsledky/vplyvy. Nasledujúca správa bude doplnená prípadovými štúdiami vykonanými s partnermi a členskými štátmi. [1] COM(2010) 127, Politický rámec EÚ na pomoc rozvojovým krajinám pri riešení výziev v oblasti potravinovej bezpečnosti a závery Rady o politickom rámci EÚ na pomoc rozvojovým krajinám pri riešení výziev v oblasti potravinovej bezpečnosti, 10. mája 2010. [2] Pojem „potravinová a výživová bezpečnosť“ nahradila pojem potravinovú bezpečnosť. [3] SWD (2013) 104 final, Podpora potravinovej a výživovej bezpečnosti prostredníctvom opatrení EÚ: plnenie záväzkov. [4] Núdzová a humanitárna pomoc týkajúce sa potravinovej bezpečnosti sa nevzťahujú na dlhodobý záväzok EÚ v oblasti potravinovej a výživovej bezpečnosti, a preto nie sú zahrnuté v tejto správe. [5] Sem patria programy a projekty uvedené v príslušných databázach ako „celosvetové“ alebo programy, pri ktorých geografické umiestnenie „nie je uvedené“. [6] http://siteresources.worldbank.org/EXTLICUS/Resources/511777-1269623894864/FY10toFY13Harmonized_list_Fragile_Situations.pdf Harmonized list of fragile situations (Harmonizovaný zoznam nestabilných situácií), RR2012. [7] Výmenný kurz 1,29 USD/EUR. [8] Spoločné analýzy boli vykonané v Bolívii, na Pobreží Slonoviny a v Etiópii, pričom dokumenty spoločnej tvorby programov boli vypracované pre Južný Sudán, Burundi, Kambodžu, Čad, Komory, Ghanu, Guatemalu, Keňu, Laos, Mjanmarsko, Namíbiu, Paraguaj, Rwandu, Senegal a Togo.