To isté platí v prípadoch predčasného zastarávania. Pre nedostatok osobitných pravidiel a potrebu posúdiť konkrétne účinky týchto praktík na spotrebiteľov je ťažké presadzovať smernicu v tejto oblasti. Odhalila to skutočnosť, že 76 % respondentov vo svojej reakcii na otvorenú verejnú konzultáciu uskutočnenú v rámci prípravy tohto návrhu uviedlo, že za posledné tri roky mali skúsenosť neočakávanou poruchou výrobku.

Všeobecné pravidlá týkajúce sa klamlivých praktík, uvedené v smernici o nekalých obchodných praktikách, možno uplatňovať na praktiky zeleného vymývania mozgov, ak z ich individuálneho posúdenia vyplynie, že majú negatívny vplyv na spotrebiteľov. Smernica ani príloha I k smernici (čierna listina) však neobsahuje žiadne osobitné pravidlá, na základe ktorých by sa takéto praktiky vymedzovali ako nekalé za všetkých okolností. Pri nedávnych kontrolách webových sídiel, ktoré vykonali orgány siete spolupráce v oblasti ochrany spotrebiteľa s cieľom odhaliť klamlivé tvrdenia týkajúce sa životného prostredia, sa potvrdilo, že je potrebnéposilniť pravidlá na uľahčenie presadzovania právnych predpisov v tejto oblasti. Okrem toho sa v nedávnej štúdii Komisie posudzovalo 150 tvrdení týkajúcich sa životného prostredia a zistilo sa, že značná časť (53,3 %) z nich poskytuje nejasné, klamlivé alebo nepodložené informácie o environmentálnych vlastnostiach výrobkov, a to v celej EÚ a v širokej škále skupín výrobkov (v reklame, ako aj na výrobku).

Ďalej smernica neobsahuje ani osobitné požiadavky na poskytovanie informácií spotrebiteľom o opraviteľnosti tovaru. Vyžaduje sa v nej iba to, aby sa „prípadne“ poskytovali informácie o „popredajnom servise“. Tieto informácie, ktorými by sa prispelo k propagovaniu opravy tovaru, a preto sú mimoriadne cenné na zabezpečovanie účasti spotrebiteľov na obehovom hospodárstve, na mieste predaja zväčša chýbajú. Z nedávnych štúdií vyplýva, že až 80 % spotrebiteľov v EÚ tvrdí, že je pre nich ťažké nájsť informácie o tom, aké ľahké je výrobok opraviť.

Zákaz použitia tvrdenia týkajúceho sa životného prostredia na celý výrobok, ak sa v skutočnosti týka iba určitého aspektu výrobku, by mal takisto predstavovať pre spotrebiteľov značné prínosy a zároveň by mal priniesť objasnenie pravidiel pre obchodníkov, čím sa medzi nimi zabezpečia rovnaké podmienky. Obchodníkom sa umožní naďalej používať tvrdenia týkajúce sa životného prostredia o určitom aspekte výrobku, ak sa spotrebiteľovi jasne vysvetlí, že dané tvrdenie sa týka určitého aspektu, a nie celého výrobku.

V prípade digitálnych služieb a digitálneho obsahu sa poskytnutie informácií o dostupných softvérových aktualizáciách vyžaduje iba vtedy, ak takéto informácie poskytne obchodníkovi poskytovateľ, a to v prípade, že poskytovateľ sa líši od obchodníka. Ďalej by sa mali tieto informácie poskytovať iba v prípade jediného dodania predmetnej digitálnej služby alebo digitálneho obsahu.

Všetky nové vnútroštátne právne predpisy v rozsahu pôsobnosti týchto smerníc by boli v rozpore s plne harmonizovaným právnym rámcom. Tento návrh pomáha zmierniť ťažkosti, ktorým vnútroštátne orgány čelia pri presadzovaní existujúcich pravidiel založených na zásadách uvedených v smernici 2005/29/ES, v takých zložitých oblastiach, ako sú klamlivé tvrdenia týkajúce sa životného prostredia, praktiky predčasného zastarávania a netransparentné značky udržateľnosti a nástroje na informovanie o udržateľnosti. Podrobnejším stanovením toho, kedy a ako by tieto praktiky spĺňali podmienky nekalých praktík, by sa zvýšila účinnosť ochrany spotrebiteľa v rámci EÚ.

Hoci vnútroštátne iniciatívy prinášajú spotrebiteľom a domácim trhom určité výhody, ak chýba opatrenie na úrovni EÚ, mohli by viesť k fragmentácii jednotného trhu, ktorá by vyvolala právnu neistotu a spôsobila zvýšenie nákladov na dodržiavanie predpisov.

Týmto návrhom sa menia právne predpisy EÚ v oblasti ochrany spotrebiteľa, ktorých prijatie sa považuje za potrebné a v súlade so zásadou subsidiarity. Lepšie fungujúci jednotný trh nemožno dosiahnuť iba vnútroštátnymi právnymi predpismi. Pravidlá EÚ v oblasti ochrany spotrebiteľa získavajú s prehlbujúcim sa jednotným trhom a so zvyšujúcim sa počtom spotrebiteľských transakcií v EÚ medzi členskými štátmi čoraz väčší význam. Problémy, ktorými sa zaoberajú navrhované zmeny, sú problémy na úrovni celej EÚ, ktoré majú rovnaké príčiny. Preto bude účinné len opatrenie prijaté na úrovni EÚ.

Ochrana spotrebiteľa patrí do spoločnej právomoci EÚ a jej členských krajín. Ako sa uvádza v článku 169 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), EÚ musí pomáhať chrániť hospodárske záujmy spotrebiteľov a podporovať ich právo na informácie a osvetu na ochranu ich záujmov. Tento návrh vychádza z článku 114, ktorý tvorí v súlade s článkom 169 ods. 2 písm. a) právny základ na prijatie opatrení, ktorými sa prispieva k dosahovaniu cieľov článku 169 v súvislosti so zavŕšením tvorby vnútorného trhu.

Vzhľadom na zameranie na presadzovanie právnych predpisov a digitalizáciu sa nevyvodili žiadne osobitné závery, ktoré by sa týkali toho, ako spotrebiteľské právo EÚ prispieva k udržateľnej spotrebe, čo je otázka, ktorá začala politicky dominovať o niekoľko rokov nato v súvislosti s oznámením Európskej zelenej dohody. Vždy, keď je to možné a relevantné, však tento nástroj čerpá zo zistení a záverov vyplývajúcich z kontroly a hodnotenia z roku 2017.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

·„Poskytovanie informácií o aspektoch dizajnu výrobku, ktoré môžu spôsobovať jeho predčasnú poruchu“, by malo najväčší vplyv a bolo by najnákladnejšie.

Zavedenie požiadaviek na povinné informovanie o environmentálnych vlastnostiach by bolo najlepšie uskutočniteľné prostredníctvom odvetvových právnych predpisov, keďže predmetné vlastnosti sa do veľkej miery líšia v závislosti od kategórie výrobkov. V rámci posúdenia vplyvu sa preto nenavrhla uprednostňovaná možnosť politiky na riešenie tohto podproblému.

Očakáva sa, že kombináciou uprednostňovaných možností politiky sa zlepšia podmienky spotrebiteľov aspoň o 12,5 – 19,4 miliardy EUR za 15-ročné obdobie (v priemere približne o 1 miliardu EUR ročne). Táto kombinácia bude prínosná aj pre životné prostredie, keďže za 15-ročné obdobie by sa podľa čiastočného odhadu celkovo ušetril ekvivalent CO2 v objeme 5 – 7 Mt/ekvivalent CO2. Zároveň sa budú musieť prispôsobiť podniky, čo by malo podľa odhadov stáť 9,1 – 10,4 miliardy EUR. Predstavuje to priemerné jednorazové náklady na spoločnosť od 556 do 568 EUR a ročné opakované náklady od 64 do 79 EUR počas celého príslušného obdobia. Na druhej strane to bude mať pre podniky aj veľmi významné prínosy spočívajúce v rovnakých podmienkach, keďže podniky, ktoré v súčasnosti spotrebiteľov uvádzajú do omylu, budú musieť svoje praktiky zosúladiť s praktikami, ktoré sú naozaj udržateľné. Presadzovanie uprednostňovaných možností v oblasti verejnej správy by malo podľa odhadov stáť v jednom členskom štáte priemerne 440 000 – 500 000 EUR ročne.

Uprednostňovanou možnosťou by sa zaistila ochrana spotrebiteľov pred zeleným vymývaním mozgov, keďže subjekty používajúce takéto tvrdenia by museli dodržiavať určitú normu. Takisto by sa ňou uľahčilo presadzovanie právnych predpisov orgánmi na ochranu spotrebiteľa.

Uprednostňovanou možnosťou by sa zaistila lepšia ochrana spotrebiteľov pred tovarom alebo službami, ktoré sa predávajú bez zverejnenia informácie o tom, že boli navrhnuté tak, aby zastarali skôr, ako by spotrebiteľ mohol očakávať.

Ďalej by povinnosť obchodníkov informovať spotrebiteľa o dĺžke trvania záruky, prípadne o jej neexistencii, motivovala obchodníkov k hospodárskej súťaži v oblasti dĺžky trvania takýchto záruk, čím by sa nepriamo podporila výroba výrobkov s dlhšou životnosťou.

Zoznam vlastností výrobkov z článku 6 ods. 1 smernice 2005/29/ES, o ktorých by obchodník nemal uvádzať spotrebiteľa do omylu, sa mení pridaním vlastností „environmentálny alebo sociálny vplyv“, „životnosť“ a „opraviteľnosť“. Pokiaľ ide o obchodné praktiky, ktoré sa považujú za klamlivé činnosti, ak spôsobia alebo pravdepodobne spôsobia, že priemerný spotrebiteľ prijme rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by inak neprijal, do článku 6 ods. 2 smernice 2005/29/ES sa pridávajú ďalšie dve praktiky:

V článku 1 návrhu sa mení smernica 2005/29/ES tak, že sa aktualizuje zoznam vlastností výrobku, v prípade ktorých obchodník nesmie uvádzať spotrebiteľa do omylu, inak sa to môže považovať za klamlivú činnosť. Do zoznamu činností, ktoré sa považujú za klamlivé, ak spôsobia alebo pravdepodobne spôsobia, že priemerný spotrebiteľ prijme rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by inak neprijal, sa pridávajú aj dve nové obchodné praktiky. Do zoznamu informácií, ktoré sa majú považovať za podstatné v prípade konkrétnych obchodných praktík a o ktorých sa musí informovať, inak sa predmetná obchodná praktika môže považovať za klamlivú, sa pridáva jedna nová položka. Ďalej sa zoznam obchodných praktík, ktoré sa považujú za nekalé za všetkých okolností, rozširuje o praktiky spojené s predčasným zastarávaním výrobkov a zeleným vymývaním mozgov.

(1)V záujme riešenia nekalých obchodných praktík, ktoré spotrebiteľom bránia prijímať rozhodnutia predstavujúce udržateľnú spotrebu, akými sú praktiky spojené s predčasným zastarávaním tovaru, klamlivými tvrdeniami týkajúcimi sa životného prostredia („zelené vymývanie mozgov“), netransparentnými a nedôveryhodnými značkami udržateľnosti alebo nástrojmi na informovanie o udržateľnosti, by mali byť do spotrebiteľského práva Únie zavedené osobitné pravidlá. Tým by sa príslušným vnútroštátnym orgánom umožnilo účinné riešenie uvedených praktík. Keď sa zabezpečí správnosť tvrdení týkajúcich sa životného prostredia, spotrebitelia si budú môcť vybrať výrobky, ktoré sú naozaj lepšie pre životné prostredie ako konkurenčné výrobky. Tým sa podporí hospodárska súťaž v oblasti environmentálne udržateľnejších výrobkov, čo bude viesť k zmierneniu negatívnych vplyvov na životné prostredie.

(2)Uvedené nové pravidlá by sa mali zaviesť zmenou článkov 6 a 7 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES o obchodných praktikách, ktoré sa majú na základe individuálneho posúdenia považovať za klamlivé, a preto majú byť zakázané, a zmenou prílohy I k smernici 2005/29/ES spočívajúcej v pridaní konkrétnych nekalých praktík, ktoré sa za každých okolností považujú za klamlivé, a preto by mali byť zakázané.

(3)V záujme odradenia obchodníkov od uvádzania spotrebiteľov do omylu, pokiaľ ide o environmentálny alebo sociálny vplyv, životnosť či opraviteľnosť ich výrobkov, a to aj prostredníctvom celkovej prezentácie výrobkov, by sa mal zmeniť článok 6 ods. 1 smernice 2005/29/ES tak, že sa do zoznamu hlavných vlastností výrobku, pri ktorých možno praktiky obchodníka považovať za klamlivé, pridajú na základe individuálneho posúdenia informácie o environmentálnom alebo sociálnom vplyve, životnosti a opraviteľnosti výrobku. Spotrebitelia by nemali byť zavádzaní ani informáciami poskytovanými obchodníkmi o sociálnej udržateľnosti výrobkov, ako sú pracovné podmienky, charitatívne príspevky alebo dobré životné podmienky zvierat.

(4)Tvrdenia týkajúce sa životného prostredia, najmä v súvislosti s klímou, sa čoraz častejšie vzťahujú na budúce správanie spočívajúce v prechode na uhlíkovú alebo klimatickú neutralitu či v podobnom cieli, ktorý sa má dosiahnuť do určitého dátumu. Takýmito tvrdeniami vyvolávajú obchodníci dojem, že spotrebitelia zakúpením ich výrobkov prispejú k nízkouhlíkovému hospodárstvu. V záujme zabezpečenia správnosti a dôveryhodnosti takýchto tvrdení by sa mal článok 6 ods. 2 smernice 2005/29/ES zmeniť tak, aby sa takéto tvrdenia na základe individuálneho posúdenia zakázali, ak nie sú podporené jasnými, objektívnymi a overiteľnými záväzkami a cieľmi, ktoré prijal obchodník. Takéto tvrdenia by mali byť podporené aj nezávislým systémom monitorovania na monitorovanie pokroku obchodníka pri plnení záväzkov a cieľov.

(5)Ďalšou potenciálne klamlivou obchodnou praktikou, ktorá by sa mala pridať k osobitným praktikám, na ktoré sa zameriava článok 6 ods. 2 smernice 2005/29/ES, je propagácia takých prínosov pre spotrebiteľov, ktoré sa na príslušnom trhu považujú za bežnú prax. Ak je napríklad bežnou praxou na trhu s konkrétnym výrobkom absencia chemickej látky, jej propagácia ako charakteristickej vlastnosti výrobku by mohla predstavovať nekalú obchodnú praktiku.

(6)Porovnávanie výrobkov na základe ich environmentálnych alebo sociálnych aspektov, a to aj prostredníctvom použitia nástrojov na informovanie o udržateľnosti, je čoraz bežnejšou marketingovou technikou. V záujme zabezpečenia toho, aby sa takýmito porovnaniami neuvádzali spotrebitelia do omylu, by sa mal zmeniť článok 7 smernice 2005/29/ES, a to tak, aby sa v ňom vyžadovalo, že spotrebiteľovi sa musia poskytnúť informácie o metóde porovnávania, výrobkoch, ktoré sú predmetom porovnávania, a dodávateľoch týchto výrobkov, ako aj o opatreniach na zabezpečenie aktualizácie informácií. Tým by sa malo zabezpečiť, že spotrebitelia budú pri využívaní takýchto služieb prijímať kvalifikovanejšie rozhodnutia o obchodných transakciách. Porovnanie by malo byť objektívne, čiže by sa mali porovnávať výrobky s rovnakou funkciou, porovnávanie by sa malo uskutočňovať na základe spoločnej metódy a spoločných predpokladov a porovnávať by sa mali podstatné a overiteľné vlastnosti porovnávaných výrobkov.

(7)Vystavovanie značiek udržateľnosti, ktoré sa nezakladajú na certifikačnom systéme alebo nie sú zriadené subjektmi verejného sektora, by sa malo zakázať pridaním týchto praktík do zoznamu v prílohe I k smernici 2005/29/ES. Certifikačný systém by mal spĺňať minimálne požiadavky na transparentnosť a dôveryhodnosť. Označovanie udržateľnosti je naďalej možné bez systému certifikácie, ak takéto označenia stanovil verejný orgán, alebo v prípade ďalších foriem vyjadrenia a prezentácie potravín v súlade s článkom 35 nariadenia (EÚ) č. 1169/2011. Týmto pravidlom sa dopĺňa bod 4 prílohy I k smernici 2005/29/ES, ktorým sa zakazuje tvrdenie, že obchodník, obchodné praktiky obchodníka alebo výrobok boli schválené, potvrdené alebo povolené orgánom verejnej moci alebo súkromným subjektom, pričom tomu tak nie je, alebo takéto tvrdenie bez toho, že by produkt spĺňal podmienky schválenia, potvrdenia alebo povolenia.

(8)V prípadoch, keď je vystavenie značky udržateľnosti sprevádzané obchodnou komunikáciou, z ktorej vyplýva alebo ktorou sa vytvára dojem, že výrobok má pozitívny vplyv na životné prostredie alebo naň nemá žiadny vplyv, prípadne životné prostredie poškodzuje menej ako konkurenčné výrobky, by sa mala aj takáto značka udržateľnosti považovať za tvrdenie týkajúce sa životného prostredia.

(9)Príloha I k smernici 2005/29/ES by sa mala takisto zmeniť tak, aby sa v nej zakazovalo používanie všeobecných tvrdení týkajúcich sa životného prostredia bez toho, aby bolo tvrdenie podložené uznanými vynikajúcimi environmentálnymi vlastnosťami. Príkladom takýchto všeobecných tvrdení týkajúcich sa životného prostredia sú napríklad vyhlásenia „šetrné k životnému prostrediu“, „environmentálne vhodné“, „eko“, „zelené“, „priateľské k prírode“, „ekologické“, „environmentálne správne“, „šetrné ku klíme“, „neškodiace životnému prostrediu“, „nízkouhlíkové“, „uhlíkovo neutrálne“, „uhlíkovo pozitívne“, „klimaticky neutrálne“, „energeticky účinné“, „biologicky rozložiteľné“, „bio“ alebo podobné, ako aj všeobecnejšie vyhlásenia ako „vedomé“ alebo „zodpovedné“, z ktorých vyplýva alebo ktorými sa vytvára dojem vynikajúcich environmentálnych vlastností. Uvedené všeobecné tvrdenia týkajúce sa životného prostredia by sa mali zakázať vždy vtedy, keď nie sú preukázané vynikajúce environmentálne vlastnosti alebo sa jasne a dôrazne neuvádza špecifikácia tvrdenia v tom istom komunikačnom prostriedku, napríklad v tom istom reklamnom spote, na obale výrobku alebo v internetovom predajnom rozhraní. Tvrdenie o výrobku, že je „biologicky rozložiteľný“, by napríklad predstavovalo všeobecné tvrdenie, zatiaľ čo tvrdenie „obal je biologicky rozložiteľný domácim kompostovaním za jeden mesiac“ by prestavovalo špecifické tvrdenie, na ktoré sa tento zákaz nevzťahuje.

(10)Vynikajúce environmentálne vlastnosti možno preukázať súladom s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 66/2010 alebo oficiálne uznávanými systémami environmentálneho označovania v členských štátoch alebo súladom s najlepšími environmentálnymi vlastnosťami v rámci konkrétneho environmentálneho aspektu podľa iných platných právnych predpisov Únie, napríklad triedy A v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1369. Predmetné vynikajúce environmentálne vlastnosti by mali zodpovedať tvrdeniu. Všeobecné tvrdenie „energeticky účinné“ by sa napríklad mohlo podložiť vynikajúcimi environmentálnymi vlastnosťami v súlade s nariadením (EÚ) 2017/1369. Na druhej strane všeobecné tvrdenie „biologicky rozložiteľné“ nemožno podložiť vynikajúcimi environmentálnymi vlastnosťami v súlade s nariadením (ES) č. 66/2010, keďže v konkrétnych kritériách environmentálnej značky EÚ vzťahujúcich sa na predmetný výrobok neexistujú žiadne požiadavky na biologickú rozložiteľnosť.

(11)Ďalšou klamlivou obchodnou praktikou, ktorá by sa mala zakázať za každých okolností, a teda pridať do zoznamu v prílohe I k smernici 2005/29/ES, je používanie tvrdenia týkajúceho sa životného prostredia na celý výrobok, keď sa v skutočnosti týka iba jeho určitého aspektu. Išlo by o prípad, ak sa výrobok predáva ako „vyrobený z recyklovaného materiálu“, čo vytvára dojem, že celý výrobok je vyrobený z recyklovaného materiálu, pričom v skutočnosti je z neho vyrobený iba obal.

(12)V akčnom pláne pre obehové hospodárstvo sa stanovuje potreba určiť pravidlá pre tvrdenia týkajúce sa životného prostredia pomocou metód environmentálnej stopy výrobku a organizácie. Ďalšie požiadavky na tvrdenia týkajúce sa životného prostredia sa musia stanoviť v osobitných právnych predpisoch Únie. Tieto nové požiadavky budú prispievať k plneniu cieľa Európskej zelenej dohody umožniť kupujúcim prijímať udržateľnejšie rozhodnutia a znižovať riziko zeleného vymývania mozgov prostredníctvom spoľahlivých, porovnateľných a overiteľných informácií.

(13)Prezentovanie požiadaviek uložených v právnych predpisoch na všetky výrobky v príslušnej kategórii výrobkov na trhu Únie vrátane dovezených výrobkov ako charakteristických vlastností ponuky obchodníka by sa malo takisto za všetkých okolností zakázať a pridať do zoznamu v prílohe I k smernici 2005/29/ES. Tento zákaz by sa mohol vzťahovať napríklad na situáciu, v ktorej obchodník inzeruje, že daný výrobok neobsahuje konkrétnu chemickú látku, pričom uvedená látka je už zakázaná zákonom pre všetky výrobky v rámci danej kategórie výrobkov v Únii. Naopak, zákaz by sa nemal týkať obchodných praktík, ktorými sa podporuje súlad obchodníkov alebo výrobkov s právnymi požiadavkami, ktoré sa uplatňujú iba na niektoré výrobky, nie však na ostatné konkurenčné výrobky z tej istej kategórie na trhu Únie, akými sú výrobky s pôvodom mimo EÚ.

(14)V záujme zlepšenia blaha spotrebiteľov by sa mali zmenami prílohy I k smernici 2005/29/ES odstrániť aj viaceré praktiky spojené s predčasným zastarávaním vrátane praktík plánovaného zastarávania, ktorými sa rozumie obchodná politika zahŕňajúca zámerné plánovanie alebo navrhovanie výrobku s obmedzenou životnosťou tak, aby bol po určitom období zastaraný alebo nefunkčný. Kúpa výrobkov, pri ktorých sa očakáva dlhšia životnosť, než akú v skutočnosti majú, poškodzuje spotrebiteľov. Ďalej majú praktiky predčasného zastarávania celkovo negatívny vplyv na životné prostredie v podobe zvyšovania objemu materiálového odpadu. Odstránením týchto praktík by sa teda pravdepodobne znížil objem odpadu, čím sa prispeje k udržateľnejšej spotrebe.

(15)Malo by sa zakázať neinformovanie spotrebiteľa o tom, že softvérová aktualizácia vrátane bezpečnostnej aktualizácie bude mať negatívny vplyv na používanie tovaru obsahujúceho digitálne prvky alebo na určité vlastnosti tohto tovaru, aj keď sa aktualizáciou zlepší fungovanie iných vlastností. Ak sa napríklad spotrebitelia vyzývajú na aktualizáciu operačného systému v smartfóne, obchodník bude musieť spotrebiteľa informovať o tom, či bude mať táto aktualizácia negatívny vplyv na fungovanie niektorých vlastností smartfónu.

(16)Takisto by sa malo zakázať neinformovanie spotrebiteľa o existencii vlastnosti tovaru, ktorou sa má zabezpečiť skrátenie jeho životnosti. Takouto vlastnosťou by napríklad mohol byť softvér, ktorý po určitom čase prestane fungovať alebo ktorým sa zníži úroveň funkčnosti tovaru, prípadne časť hardvéru, ktorá je navrhnutá tak, aby sa po určitom čase pokazila. Zákaz neinformovania spotrebiteľov o takýchto vlastnostiach tovaru dopĺňa a neovplyvňuje prostriedky nápravy, ktoré majú k dispozícii spotrebitelia, ak nie sú dostatočne v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/771. Na to, aby sa takáto obchodná praktika považovala za nekalú, by nemalo byť potrebné preukázať, že účelom vlastnosti je motivovať k výmene príslušného tovaru. Použitie vlastností, ktorými sa obmedzuje životnosť tovaru, by sa malo odlíšiť od výrobných postupov, pri ktorých sa používajú materiály alebo procesy všeobecne nízkej kvality, ktoré majú za následok obmedzenú životnosť tovaru. Nedostatočný súlad tovaru, ktorý je výsledkom použitia materiálov alebo procesov nízkej kvality, by sa mal naďalej riadiť pravidlami, ktoré sa týkajú súladu tovaru, stanovenými v smernici (EÚ) 2019/771.

(17)Ďalšou praktikou, ktorá by sa mala v prílohe I k smernici 2005/29/ES zakázať, je praktika tvrdenia, že tovar má určitú životnosť, ak ju v skutočnosti nemá. Môže sa napríklad vyskytnúť vtedy, keď obchodník informuje spotrebiteľa, že práčka má vydržať určitý počet pracích cyklov, pričom pri jej používaní sa ukáže, že to tak nie je.

(18)Podobne by sa mala príloha I k smernici 2005/29/ES zmeniť tak, aby sa v nej zakazovalo prezentovanie výrobkov ako umožňujúcich opravu, ak takáto oprava v skutočnosti nie je možná, ako aj neinformovanie spotrebiteľov o tom, že tovar nie je možné opraviť v súlade s právnymi požiadavkami.

(19)Zákazom týchto praktík v súvislosti so životnosťou a s opraviteľnosťou uvedeným v smernici 2005/29/ES by sa orgánom na ochranu spotrebiteľa v členských štátoch poskytol ďalší nástroj na presadzovanie právnych predpisov, pomocou ktorého budú môcť lepšie chrániť záujmy spotrebiteľov v prípadoch, keď obchodníci nedodržia požiadavky na životnosť a opraviteľnosť tovaru podľa právnych predpisov Únie o výrobkoch.

(20)Ďalšou praktikou spojenou s predčasným zastarávaním, ktorá by mala byť zakázaná a pridaná do zoznamu v prílohe I k smernici 2005/29/ES, je navádzanie spotrebiteľa na výmenu spotrebného materiálu výrobku skôr, ako by to inak bolo potrebné z technických dôvodov. Takéto praktiky uvádzajú spotrebiteľa do omylu, že tovar už nebude fungovať, ak sa nevymení spotrebný materiál, a tak ho navádzajú na nákup väčšieho množstva spotrebného materiálu, ako je nevyhnutné. Zakázala by sa napríklad praktika, pri ktorej sa prostredníctvom nastavení tlačiarne nalieha na spotrebiteľa, aby vymenil tonery, pričom ešte nie sú prázdne, čím sa stimuluje nákup ďalších tonerov.

(21)Príloha I k smernici 2005/29/ES by sa takisto mala zmeniť tak, aby sa v nej zakazovalo neinformovanie spotrebiteľa o tom, že tovar je navrhnutý tak, aby sa pri použití spotrebného materiálu, náhradných dielov alebo príslušenstva, ktoré nedodáva pôvodný výrobca, obmedzila jeho funkčnosť. Zakázalo by sa napríklad predávať tlačiarne, v prípade ktorých nie je spotrebiteľ informovaný o tom, že sú navrhnuté tak, aby obmedzili svoju funkčnosť, ak sa nepoužijú tonery od pôvodného výrobcu tlačiarne. Táto praktika by mohla uviesť spotrebiteľov do omylu, pretože by si mohli zakúpiť alternatívny toner, ktorý s danou tlačiarňou nemožno použiť, čo by malo za následok zbytočné náklady na opravu, toky odpadu alebo dodatočné náklady vyplývajúce z povinnosti zakúpiť si spotrebný materiál od pôvodného výrobcu, čo spotrebiteľ v čase nákupu nemohol predvídať. Podobne by bolo zakázané aj predávať inteligentné zariadenia navrhnuté tak, aby sa obmedzila ich funkčnosť v prípade použitia nabíjačiek alebo náhradných dielov od iného ako pôvodného výrobcu, pričom spotrebiteľ o tom nebol informovaný.