EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli9. 7. 2021 COM(2021) 385 final OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV EMPTY o hodnotení a aktualizácii odporúčaní reforiem v oblasti regulácie odborných služieb z roku 2017 {SWD(2021) 185 final}



OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV o hodnotení a aktualizácii odporúčaní reforiem v oblasti regulácie odborných služieb z roku 2017 I. Regulácia odborných služieb: širší kontext V januári 2017 vydala Komisia členským štátom odporúčania v súvislosti s vnútroštátnymi reformami v oblasti regulácie odborných služieb. Cieľom odporúčaní bolo motivovať členské štáty a poskytnúť im pomoc pri vytváraní regulačného prostredia, ktoré je priaznivé pre rast, inováciu a vytváranie pracovných miest. V posledných rokoch bol však pokrok v súvislosti s reformami v oblasti regulácie povolaní v EÚ do značnej miery sklamaním. Napriek potenciálnym pozitívnym hospodárskym vplyvom, ktoré by sa takýmito reformami mohli dosiahnuť, len niekoľko členských štátov prijalo opatrenia na odstránenie neprimeranej regulácie. Aj v takom prípade boli reformy často motivované len postupmi v prípade nesplnenia povinnosti. Niektoré členské štáty dokonca sprísnili regulačné prostredie pre určité povolania. Zodpovedá to analýze v rámci výročnej správy o jednotnom trhu za rok 2021 pre jednotný trh so službami, ktorý aj naďalej obmedzujú neopodstatnené a nepotrebné prekážky. Štyri roky po prijatí týchto odporúčaní a vzhľadom na vážne dosahy pandémie ochorenia COVID-19 na hospodárstvo EÚ je teraz ten správny čas na hodnotenie opatrení v oblasti regulácie odborných služieb. Je to úplne v súlade s nedávno prijatým oznámením o aktualizácii novej priemyselnej stratégie na rok 2020, v ktorej sa zdôrazňuje naliehavosť zlepšenia jednotného trhu so službami ako významného hnacieho faktora z hľadiska konkurencieschopnosti a odolnosti hospodárstva EÚ. Hodnotením sa teda dopĺňajú opatrenia stanovené v uvedenom oznámení o lepšom fungovaní jednotného trhu v oblasti služieb. Ako sa uvádza v akčnom pláne presadzovania z marca 2020, súčasným oznámením sa aktualizujú odporúčania z roku 2017 v súvislosti s reguláciou odborných služieb. Hospodársky kontext Bezprecedentný dosah pandémie ochorenia COVID-19 na hospodárstvo EÚ si vyžaduje reakciu na všetkých frontoch, aby sa dosiahlo úspešné oživenie hospodárstva. Účinné a zmysluplné štrukturálne reformy v odvetví služieb by spolu s ostatnými opatreniami mohli podporiť oživenie hospodárstva a prispieť k jeho udržateľnosti. Služby zohrávajú v hospodárstve EÚ významnú úlohu nielen tým, že priamo prispievajú k pridanej hodnote a zamestnanosti, ale aj prostredníctvom prepojení v rámci reťazcov pridanej hodnoty a dôležitej úlohy v priemyselných ekosystémoch. Regulované odborné služby sú v hospodárstve všadeprítomné a sú súčasťou mnohých odvetví, napríklad stavebníctva, mobility, zdravotníctva, cestovného ruchu, verejných služieb a vzdelávania. V rastúcej miere sa podieľajú na výrobe tovaru v kontexte toho, čo sa označuje ako „servitizácia“ hospodárstva. Dynamické, odolné a dobre fungujúce trhy so službami tak poskytujú pevný základ pre fungovanie zvyšku hospodárstva. Konkrétne služby pre podniky , z ktorých mnohé predstavujú regulované odborné služby, prispievajú približne 13 % k hrubej pridanej hodnote EÚ a takmer 14 % k zamestnanosti v EÚ. Okrem tohto priameho príspevku poskytujú aj dôležitý vstup pre zvyšok hospodárstva, a to v domácom aj cezhraničnom meradle. Tieto služby sa zvyčajne vymedzujú ako náročné na znalosti a významnou mierou prispievajú k inováciám a výskumu. Ako sa zreteľne prejavilo počas pandémie, digitálna inovácia zohráva zásadnú a čoraz významnejšiu úlohu pri poskytovaní služieb, a preto si zaslúži osobitné zameranie v rámci práce v oblasti regulačnej vhodnosti. Z dôkazov vyplýva, že hoci má digitálna automatizácia v odvetví služieb pre podniky potenciál na transformáciu celého obchodného modelu, od prístupu na trhy až po automatizáciu opakujúcich sa úloh, v prípade väčšiny poskytovateľov služieb v EÚ sa to ešte nestalo realitou. So vznikom nových digitálnych služieb je tak potrebné prehodnotiť súčasné regulačné rámce, aby sa stali prínosnejšie pre potrebné inovačné služby. Empirické dôkazy potvrdzujú, že nadmerná trhová regulácia môže významne narušiť hospodársku výkonnosť. Naopak, otvorením trhov konkurencii sa môže posilniť produktivita, inovácie a podnikanie, čo v konečnom dôsledku vedie k lepším hospodárskym výsledkom. V nedávnej štúdii sa napríklad preukázalo, že uskutočnením odporúčaní reforiem, ktoré Komisia vydala v roku 2017, len v štyroch odvetviach služieb pre podniky (právne, účtovnícke, architektonické a inžinierske) by sa v priebehu troch rokov v 12 členských štátoch EÚ mohlo dosiahnuť zvýšenie HDP o viac ako 14 miliárd EUR a vytvoriť viac ako 50 000 ďalších pracovných miest, čo je značný nárast vzhľadom na takmer zanedbateľné verejné náklady týchto reforiem. Pozitívne vplyvy reforiem by sa prejavili zvýšením produktivity, znížením úrovní cien a zvýšením konečnej spotreby. Regulačný kontext Regulácia odborných služieb predstavuje spoločnú právomoc členských štátov a EÚ, a preto je potrebná jednotná akcia na to, aby regulácia plnila svoj účel. Podľa informácií, ktoré členské štáty poskytli v databáze regulovaných povolaní, existuje v EÚ v súčasnosti takmer 6 000 regulovaných povolaní, pričom ich počty sa v jednotlivých krajinách výrazne líšia. Na základe prieskumu v rámci EÚ sa regulácia povolaní priamo dotýka približne 22 % európskej pracovnej sily, resp. viac ako 47 miliónov občanov. Skutočnosťou je, že pri mnohých z povolaní v rámci poskytovania služieb sa tradične uplatňuje vysoká miera regulácie. V trhových hospodárstvach je regulácia odôvodnená, keď má za cieľ korigovať zlyhania trhu spôsobené napríklad značnými externalitami alebo významnými informačnými asymetriami. V ideálnom prípade by sa tieto formy korekcie trhu mali dosiahnuť čo najmenej reštriktívnym spôsobom a s minimálnymi možnými nákladmi pre účastníkov trhu. Regulačné obmedzenia však môžu byť často nastavené tak, že prevyšujú nevyhnutné minimum, ak ich napríklad ovplyvňujú vlastné záujmy profesijných skupín. Z analýzy regulačných obmedzení pre hospodársky významné povolania, na ktoré sa toto oznámenie zameriava, vyplývajú značné prekážky vstupu na trh a vykonávania týchto povolaní, ako aj široký rozsah regulačných prístupov v jednotlivých členských štátoch. Tieto obmedzenia zahŕňajú rôzne aspekty prístupu k odborným službám a ich vykonávania, a to od vyhradených činnosti a chránených profesijných titulov po požiadavky na právnu formu, vlastníctvo podielov alebo poistenie. Kumulatívne účinky týchto požiadaviek z hľadiska obmedzenia trhov odborných služieb môžu byť značné. V nedávnej správe „Podnikanie na jednotnom trhu: praktické prekážky a bariéry“ sa uvádza, že prístup k regulovaným povolaniam a ich vykonávanie patria k výrazným a pretrvávajúcim prekážkam pre podniky na jednotnom trhu. Posudzované povolania Tak ako odporúčania reforiem z roku 2017, aj toto oznámenie sa zameriava na hospodársky významné skupiny povolaní: na architektov, stavebných inžinierov, účtovníkov, právnikov, zástupcov pre patenty, realitných agentov a sprievodcov cestovného ruchu. Tieto skupiny povolaní sú predmetom posudzovania pre svoj hospodársky význam, úlohu z hľadiska inovácií a príspevok k dôležitým hospodárskym ekosystémom, ako aj pre potenciálne zisky z reformy regulácie v týchto odvetviach. Patria do štyroch kľúčových všeobecnejších odvetví: služby pre podniky, stavebníctvo, nehnuteľnosti a cestovný ruch. Napríklad architektonické a inžinierske odvetvia priamo predstavujú 1,4 % celkovej zamestnanosti a 1 % hrubej pridanej hodnoty EÚ. Ešte väčší je ich nepriamy príspevok z hľadiska kľúčových vstupov pre ostatné hospodárske odvetvia, napríklad stavebníctvo. Viac ako 50 % európskych spoločností v architektonických a inžinierskych odvetviach sa považuje za „inovačné podniky“. Právnické a účtovnícke odvetvia spoločne prispievajú 3 % k celkovej zamestnanosti v EÚ a rovnakým percentom k celkovej pridanej hodnote EÚ, pričom podobne poskytujú dôležité služby pre ostatné hospodárske odvetvia. Pokiaľ ide o sprievodcov cestovného ruchu, čo je v dvoch tretinách členských štátov ešte stále regulované povolanie, cestovný ruch je jednou z hlavných hospodárskych činností v EÚ a má rozsiahly vplyv na zvyšok hospodárstva a na sociálne a kultúrne aspekty. Zástupcovia pre patenty boli zvolení pre svoju významnú úlohu z hľadiska inovácií a rozvoja, keďže práva duševného vlastníctva, ako sú patenty, ochranné známky a priemyselné vzory, sú v mnohých odvetviach nepostrádateľné. Realitné činnosti predstavujú významnú časť hospodárstva ako celku, pričom vo väčšine odvetví zohrávajú významnú úlohu a majú vplyv na jednotlivé podniky a občanov. Pokrok v reformách v oblasti regulácie V odporúčaniach reforiem z roku 2017 Komisia navrhla osobitné oblasti regulácie vo vybratých odborných službách, ktoré by mali prospech zo zlepšení týkajúcich sa regulácie. Cieľom bolo pomôcť členským štátom lepšie zacieliť reformy v oblasti regulácie a dosiahnuť z nich čo najvyšší hospodársky prínos, ako aj poskytnúť dodatočnú politickú podporu potrebnú na uskutočnenie týchto reforiem. Reformy v oblasti odborných služieb boli takisto opakovane súčasťou odporúčaní pre jednotlivé krajiny v rámci európskeho semestra, ktoré sa vydali pre viaceré členské štáty.

Napriek jednoznačným hospodárskym úžitkom spojeným s uvoľnením regulačných obmedzení na trhu so službami sa vo všeobecnosti za posledné roky nedosiahol takmer žiadny pokrok v širokom rade odvetví služieb (graf 1). Graf 1. Prekážky na trhu v EÚ27, 2006 – 2017. Regulačná reštriktívnosť sa meria na stupnici od 0 do 1. Zdroj: Mapping and Assessment of Legal and Administrative Barriers in the Services Sector (Mapovanie a hodnotenie právnych a administratívnych prekážok v odvetví služieb), štúdia pre Európsku komisiu. Pozri: https://data.europa.eu/doi/10.2873/690757. Táto situácia sa vzťahuje aj na analyzované odvetvia odborných služieb. Len niekoľko krajín EÚ prijalo od roku 2017 reformy s cieľom liberalizovať odborné služby (v mnohých prípadoch v dôsledku konaní o nesplnení povinnosti). Vo všeobecnosti sa týmito reformami len čiastočne zohľadnili odporúčania Komisie, v dôsledku čoho zostáva vo väčšine členských štátov značný priestor na ďalšie zlepšenia v oblasti regulácie. Naopak, viaceré členské štáty v poslednom čase sprísnili reguláciu určitých povolaní. Dva členské štáty napríklad začali regulovať povolanie realitných agentov (pričom v jednej ďalšej krajine ešte prebieha iniciatíva v oblasti regulácie), ktoré bolo predtým v týchto krajinách neregulované. Viaceré členské štáty zaviedli obmedzenia týkajúce sa určitých aspektov vstupu na trh a vykonávania právnych, architektonických a inžinierskych služieb (podrobnejšie sa uvádza ďalej). Ukazovateľ reštriktívnosti v súvislosti s reguláciou odborných služieb Tak ako v roku 2017, aj táto aktualizácia odporúčaní reforiem vychádza z dôsledného posúdenia vnútroštátnych regulačných rámcov, ktoré sa vzťahujú na sedem posudzovaných povolaní. Okrem podrobnej kvalitatívnej analýzy slúži na odhad celkovej reštriktívnosti vnútroštátnej regulácie zložený ukazovateľ vyvinutý v roku 2017 na posúdenie kumulatívneho bremena viacerých regulačných požiadaviek. Týmto ukazovateľom sa poskytuje kvantitatívny základ pre referenčné porovnávanie regulačných rámcov členských štátov, pokiaľ ide o týchto sedem povolaní, prostredníctvom merania ich reštriktívnosti na stupnici od nula (najmenej reštriktívne) do šesť (najviac reštriktívne). Vo všeobecnosti sa vychádza z podobnej metodiky ako vo vydaní ukazovateľov OECD týkajúcich sa regulácie trhu produktov z roku 2018. Druhy regulačných požiadaviek, na ktoré sa tento ukazovateľ vzťahuje, sa od roku 2017 nezmenili a zahŕňajú: 1. regulačný prístup: činnosti vyhradené pri držiteľov osobitnej kvalifikácie, ochrana titulu; 2. požiadavky na kvalifikáciu: roky vzdelávania a odbornej prípravy, povinná štátna skúška, povinnosti z hľadiska kontinuálneho profesijného rozvoja atď.; 3. iné vstupné požiadavky: povinné členstvo alebo registrácia v profesijnej orgáne, obmedzenie počtu udelených licencií, iné požiadavky na oprávnenia atď.; 4. požiadavky pre výkon: obmedzenie právnej formy spoločnosti, požiadavky na vlastníctvo podielov a hlasovanie, obmedzenia týkajúce sa spoločného výkonu povolaní, nezlučiteľné činnosti atď. V roku 2017 vykonalo Spoločné výskumné centrum Európskej komisie štatistický audit metodiky tvorby ukazovateľa reštriktívnosti, pričom došlo k záveru, že ukazovateľ je štatisticky koherentný a robustný a predstavuje užitočný a efektívny nástroj na súhrnné vyjadrenie rôznych aspektov vnútroštátnych regulačných úprav. Ukazovateľ sa posudzoval aj v rámci štúdie pre Európsky parlament, v ktorej sa konštatovalo, že „môže pomôcť preukázať, že reštriktívnosť regulácie odborných služieb má tendenciu obmedzovať dobré fungovanie trhov a tým znižovať rast v EÚ“. Štúdia poukazuje aj na to, že hoci tento indikátor nadväzuje na metodiku OECD v súvislosti s reguláciou trhu produktov, celkové úrovne reštriktívnosti v členských štátoch EÚ vyjadruje ešte podrobnejšie vďaka tomu, že sú do analýzy zahrnuté niektoré ďalšie aspekty. Ďalej sa uvádzajú výsledky z hľadiska regulačnej reštriktívnosti pre každé zo siedmich povolaní za jednotlivé členské štáty: Tieto výsledky poskytujú užitočné vyjadrenie celkovej regulačnej reštriktívnosti a potenciálu na zlepšenia v oblasti regulácie, nemali by sa však používať oddelene od kvalitatívneho hodnotenia vnútroštátnych regulačných rámcov. Nemali by sa interpretovať ani ako úsudok o proporcionalite alebo vhodnosti regulácie. Mali by skôr predstavovať východisko pre ďalšiu komplexnú analýzu, v ktorej by sa vzájomne dopĺňali kvalitatívne a kvantitatívne prístupy. II. Analýza podľa povolaní V nasledujúcich oddieloch sa opisuje regulácia jednotlivých analyzovaných odborných služieb. Koncepcie a (vnútroštátna) terminológia, ako aj organizácia a rozsah činností v jednotlivých povolaniach sa medzi členskými štátmi často líšia. V rámci analýzy sa tieto rozdiely zohľadňujú a analýza je spracovaná na základe činností, ktoré patria do daného odvetvia, a nie na základe vnútroštátneho vymedzenia jednotlivých povolaní. Nasledujúce posúdenie je založené prevažne na: ·informáciách poskytnutých členskými štátmi prostredníctvom databázy regulovaných povolaní,

·ďalšom výskume vnútroštátnych právnych predpisov zo strany Komisie. V analýze sa takisto zohľadňujú sťažnosti alebo iná spätná väzba od zainteresovaných strán v súvislosti s obmedzeniami, ktorým čelia. Tieto informácie boli overené a prediskutované s členskými štátmi pri niekoľkých príležitostiach. Súčasťou každej analýzy je graf znázorňujúci ukazovateľ reštriktívnosti. Tieto údaje je potrebné interpretovať spolu s opisnou analýzou uvedenou pre každé povolanie. Cieľom tohto ukazovateľa je zachytiť relatívnu intenzitu regulácie, ktorá sa uplatňuje pre každé z povolaní v každom členskom štáte. Tento ukazovateľ nezahŕňa neregulačné prekážky, ktoré sú však podľa možnosti uvedené v kvalitatívnom opise, pokiaľ mala Komisia k dispozícii príslušné informácie. Odporúčania sú založené najmä na širšej kvalitatívnej analýze, medzi výsledkami vyplývajúcimi z ukazovateľa a odporúčaniami reforiem preto nemusí existovať presná korelácia. Na základe týchto odporúčaní by členské štáty mali opätovne posúdiť a prehodnotiť obmedzenia uložené poskytovateľom služieb a reguláciu vybraných odborných odvetví. Obzvlášť by mali zvážiť kumulatívny účinok viacerých vrstiev regulačných opatrení. II.1. Architekti Vo väčšine členských štátov EÚ sa povolanie architekta reguluje tak, že vzniká nárok na automatické uznávanie podľa smernice o uznávaní odborných kvalifikácií, v uplatňovanom prístupe však naďalej zostávajú značné rozdiely. Viacero krajín zaraďuje architektonické činností k jednému regulovanému povolaniu (napr. Belgicko, Bulharsko, Francúzsko, Grécko, Írsko, Luxembursko, Maďarsko, Malta, Rakúsko), zatiaľ čo iné uplatňujú viac fragmentovaný prístup k regulácii (napr. Poľsko, Litva, Lotyšsko), pri ktorom sú rozličné činnosti vyhradené pre úzko súvisiace povolania (napr. architektonickí technológovia, krajinní architekti, urbanisti, interiéroví architekti) alebo ich vykonávajú odborníci s vyššou špecializáciou/certifikáciou (napr. architekti s dodatočnými atestáciami pre konkrétne oblasti stavebníctva). Dánsko, Estónsko, Fínsko a Švédsko neregulujú toto povolanie v úzkom zmysle slova, ale regulujú určité spôsoby vykonávania alebo používajú iné formy kontroly spôsobilosti v odvetví stavebníctva. Komisia v roku 2017 vydala niekoľko odporúčaní pre povolanie architektov, a to najmä v súvislosti so širokým rozsahom vyhradených činností, s vplyvom vlastníctva podielov, právnou formou spoločnosti a obmedzeniami pre multidisciplinárne činnosti, ako aj s účinkami fragmentovaných regulačných systémov/viacnásobných požiadaviek na osvedčovanie. Na základe dostupných informácií členské štáty od roku 2017 vykonali viaceré reformy, ktoré však mali pomerne obmedzenú úroveň ambícií. V niekoľkých prípadoch tieto reformy viedli k sprísneniu regulačných požiadaviek. Graf 2. Ukazovateľ reštriktívnosti: architekti Zdroj: Európska komisia, 2021. Graf 2 znázorňuje relatívnu pozíciu členských štátov z hľadiska reštriktívnosti, pokiaľ ide o prístup k povolaniu architekta a výkon tohto povolania, na základe aktualizovaného ukazovateľa reštriktívnosti, ktorý vypracovala Komisia. V porovnaní s rokom 2017 došlo k miernej revízii ukazovateľa, aby lepšie zachytával rozsah činností vyhradených pre architektov a existenciu dodatočných systémov osvedčovania/atestácie, čím prístup k osobitným aktivitám podlieha dodatočným požiadavkám na oprávnenia. Nedávno došlo v niekoľkých členských štátoch k úprave kvalifikačných požiadaviek pre architektov, aby zodpovedali zvýšeniu minimálnych požiadaviek na odbornú prípravu na základe smernice 2013/55/EÚ, napríklad na Cypre, v Litve a v Slovinsku. Litva zaviedla aj ochranu titulu, povinnosti z hľadiska kontinuálneho profesijného rozvoja a povinné členstvo v profesijnom orgáne pre atestovaných architektov. Slovinsko mierne znížilo požiadavky na odbornú prípravu, ale zaviedlo povinnosti z hľadiska povinného profesijného rozvoja. Lotyšsko znížilo požiadavky na odbornú prax pre architektov, na ktorých sa vzťahujú dodatočné postupy osvedčovania. Situácia sa príliš nezmenila v krajinách, ktoré neregulujú toto povolanie v úzkom zmysle slova, ale skôr regulujú určité spôsoby vykonávania povolania alebo používajú iné formy kontroly spôsobilosti špecifické pre prostredie stavebníctva (Dánsko, Estónsko, Fínsko a Švédsko). Komisia nezaznamenala žiadnu zmysluplnú zmenu v právnych predpisoch, odkedy v roku 2017 vydala odporúčanie pre „neregulujúce“ členské štáty, aby prehodnotili tento model s cieľom zabrániť tomu, aby sa stal prekážkou, a nie je si vedomá, že by v tejto otázke došlo k akejkoľvek reflexii. Informácie, ktoré má Komisia k dispozícii, potvrdzujú počiatočné zistenia, že rozdiely medzi týmito dvoma modelmi môžu byť menej významné, než sa môže zdať, ak „neregulujúce“ krajiny používajú osvedčenia o spôsobilostiach architektov alebo hodnotenie spôsobilostí ad hoc alebo pri konkrétnych prípadoch, aby mohli architekti poskytovať konkrétne služby (napr. predkladať projekty alebo stavebné povolenia). Napríklad vo Fínsku orgány rozhodujú o kvalifikácii vedúcich, stavebných a osobitných projektantov na základe jednotlivých prípadov v procese udeľovania stavebných povolení. Okrem kontrol v súvislosti so stavebnými povoleniami Švédsko reguluje činnosti určitých certifikovaných odborníkov (v oblasti požiarnej bezpečnosti, vzduchotechniky, prístupu pre osoby so zdravotným postihnutím, ochrany kultúry), stavbyvedúcich a technických odborníkov. Estónsko iniciovalo reformu s cieľom zjednodušiť podrobné pravidlá osvedčovania pre „vedúcich odborníkov“ , reformy však neviedli k zásadným zmenám podmienok prístupu. Najväčšie rozdiely medzi členskými štátmi možno vidieť vo vyhradených činnostiach. Činnosti v oblasti architektonickej tvorby a plánovania, príprava, predloženie a podpisovanie dokumentácie týkajúcej sa technickej kontroly a súladu sú zvyčajne vyhradené pre kvalifikovaných architektov vo všetkých krajinách, ktoré regulujú povolanie architekta. V mnohých krajinách sú v odvetví stavebníctva pre architektov vyhradené aj činnosti týkajúce sa riadenia nákladov a monitorovania výstavby. Ostatné služby, napríklad krajinná architektúra, mestské a územné plánovanie a interiérový dizajn, sú v členských štátoch EÚ vyhradené pre architektov v rôznej miere. V niekoľkých krajinách sú vyhradené len konkrétne služby, napr. v Nemecku je vyhradená len služba predkladania dokumentov k žiadostiam o stavebné povolenie a v Rakúsku je výlučne vyhradená len služba vypracovania úradne osvedčených listín. Ak krajiny takto vyhradzujú určité odborné činnosti, tieto činnosti často zvyknú byť spoločné pre súvisiace povolania, najmä v prípade stavebných inžinierov, alebo pre podobné povolania, napríklad krajinných architektov, urbanistov, územných plánovačov a interiérových dizajnérov. Komisia poznamenáva, že v nadväznosti na odporúčania z roku 2017 sa zdá, že sa uskutočnilo veľmi málo zmien, pokiaľ ide o široký rozsah činností vyhradených pre architektov. Napríklad Portugalsko otvorilo vyhradenú službu podávania žiadostí o schválenie stavebného projektu, ktorá je teraz otvorená aj pre inžinierov, a oznámilo ďalšie reformy. Podobne Chorvátsko pristúpilo k deregulácii činnosti interiérového dizajnu a otvorilo ju pre všetkých. Ako ďalší významný rozdiel medzi členskými štátmi sa v roku 2017 identifikovala existencia „jednotných“ a „fragmentovaných“ systémov. Členské štáty s jednotným systémom umožňujú architektom poskytovať široký rozsah služieb, zatiaľ čo v iných členských štátoch sú spôsobilosti a/alebo povinnosti rozložené medzi odlišné kategórie odborníkov. V tomto oznámení Komisia podrobnejšie skúmala fragmentáciu tohto povolania, a to na základe hodnotenia požiadaviek dodatočných systémov osvedčovania alebo atestácie pre architektov, aby mohli poskytovať osobitné odborné služby (vrátane dodatočných požiadaviek na odbornú prax). Na základe dostupných informácií sa analýzou zistil rôzny stupeň fragmentácie povolania architekta vo viacerých krajinách (napr. Litva, Lotyšsko, Poľsko). V Lotyšsku sa na získanie práva na nezávislý výkon povolania od žiadateľa vyžaduje, aby okrem splnenia všeobecných požiadaviek na povinné vzdelanie získal aj osvedčenie o nezávislej praxi. Hoci Lotyšsko mierne znížilo počet špecializácií pre stavebných odborníkov na základe odporúčaní z roku 2017, stále má vysoký počet požiadaviek na osvedčovanie . Komisia zistila, že od roku 2017 sa v Litve zvýšila úroveň fragmentácie tým, že vzrástol počet činností, pri ktorých sa vyžadujú dodatočné atestácie pre architektov v prípade „stavieb bežného významu“. V prípade Poľska sa uvádzajú štyri druhy architektov , pričom sú možné ďalšie špecializácie technicko-stavebnej povahy. Na základe dostupných informácií fragmentácia existuje, hoci v menšej miere, aj na Cypre, v Holandsku, Chorvátsku, Portugalsku, Rumunsku, na Slovensku a v Slovinsku.

Hoci otvorenie určitých odborných činností pre jedno alebo viaceré regulované povolania s menej prísnymi regulačnými požiadavkami môže mať aj pozitívne vplyvy, ako sa uvádzalo v roku 2017, fragmentácia z hľadiska stanovených podmienok prístupu k rôznym činnostiam je aj naďalej významným faktorom, ktorý je pri regulácii povolania potrebné zvážiť, keďže môže viesť k zbytočným nejasnostiam a potrebe získať viaceré úrovne oprávnení. Komisia obzvlášť ľutuje obmedzené opatrenia prijaté členskými štátmi na zníženie fragmentácie v rade činností, na ktoré sa vzťahujú dodatočné požiadavky. Komisia takisto vyzýva uvedené členské štáty, aby opätovne posúdili proporcionalitu regulácie vo fragmentovaných systémoch. Posúdiť by mali najmä efektívnosť systémov z hľadiska rozloženia zodpovednosti na rôzne kategórie odborníkov v rovnakej oblasti činnosti a záťaž spôsobenú tým, že je potrebné získavať viaceré osvedčenia pre úzko súvisiace činnosti. Komisia zistila, že väčší pokrok sa dosiahol v súvislosti s reformami požiadaviek na vlastníctvo podielov. Najmenej dve krajiny, Cyprus a Rakúsko, znížili po rozsudkoch Súdneho dvora obmedzenia týkajúce sa vlastníctva podielov a právnej formy spoločností. Súdny dvor 29. júla 2019 vyniesol rozsudok vo veci C-209/18, Komisia/Rakúsko, ktorý sa okrem iného týkal požiadaviek pre inžinierov/architektov, ktorí sa špecializujú ako stavební inžinieri. Súdny dvor zistil, že (predchádzajúci) zákon o inžinieroch/architektoch bol v rozpore s európskym právom okrem iného stanovením obmedzujúcich podmienok pre akcionárov a obmedzením multidisciplinárnych činností inžinierov/architektov ako stavebných inžinierov. V júni 2019 nadobudol v Rakúsku účinnosť nový zákon, ktorým sa zmenili pravidlá v súvislosti s požiadavkami na právnu formu a vlastníctvo podielov. Predtým boli na zriadenie profesijných právnických osôb povolené len určité právne formy spoločností, podľa nového zákona sú povolené všetky právne formy spoločností. Tým sa otvárajú aj pravidlá týkajúce sa vlastníctva kapitálu, ktorý môže byť nielen vo vlastníctve firiem architektov/stavebných inžinierov alebo fyzických osôb, ale aj vo vlastníctve architektonických/inžinierskych spoločností so sídlom v inom členskom štáte EÚ/EHP alebo vo Švajčiarsku. Okrem toho sa v odporúčaniach z roku 2017 Rakúsko vyzvalo, aby upravilo výlučný rozsah činnosti architektonických firiem (poskytovanie architektonických služieb), ktorým sa výrazne obmedzuje možnosť vykonávania tohto povolania spoločne s inými povolaniami. Hoci sa v reformách z roku 2019 toto odporúčanie neprejavilo, v prvej polovici roka 2021 sa očakáva prijatie nového zákona, v ktorom sa zohľadní rozsudok Súdneho dvora v tejto veci. Komisia berie na vedomie aj pokrok dosiahnutý Cyprom pri obmedzovaní požiadaviek na vlastníctvo podielov. V minulosti bolo vlastníctvo podielov v architektonických spoločnostiach vyhradené výlučne pre členov Cyperskej vedeckej a technickej komory (ETEK), na základe zmien prijatých v roku 2017 v dôsledku konania o nesplnení povinnosti sa tieto požiadavky obmedzili na úroveň aspoň 51 %. Komisia naopak vyjadrila poľutovanie, že Malta stále vyžaduje 100 % vlastníctvo podielov napriek odporúčaniam z roku 2017 na obmedzenie tejto požiadavky. Napriek oznámeniam v národnom akčnom pláne na rok 2016 Nemecko nepokročilo v harmonizácii požiadaviek na vlastníctvo podielov a hlasovanie na celoštátnej úrovni. Situácia v súvislosti s požiadavkami na povinné poistenie pri výkone povolania sa od roku 2017 nezmenila. V siedmich krajinách sa uplatňujú pravidlá pre tarify, zvyčajne v podobe odporúčaných cien pre všetky alebo niektoré služby (Chorvátsko, Luxembursko, Malta, Nemecko, Poľsko, Slovinsko a Taliansko). V tejto súvislosti Komisia berie na vedomie pokrok, ktorý Nemecko dosiahlo pri vykonávaní rozsudku Súdneho dvora vo veci C-377/17, Komisia/Nemecko, keďže upravilo obmedzenia taríf uplatňované na architektov a inžinierov. V nových pravidlách, ktoré nadobudli účinnosť 1. januára 2021, sa zachoval zoznam rozsahov taríf, pričom sa však objasnilo, že môže slúžiť ako základ pre ceny dohodnuté medzi zmluvnými stranami a zmluvné strany sa písomnou dohodou môžu rozhodnúť, že sa týmto zoznamom nebudú riadiť. Bulharsko zakazuje ceny pod úrovňou nákladov za poskytovanie projekčných služieb. V deviatich krajinách sa naďalej uplatňujú mierne obmedzenia týkajúce sa reklamy, ktorými sa zakazuje reklama, ktorá je svojou povahou porovnávacia alebo nie je v súlade s profesijnou etikou. Odporúčania Členské štáty so širokým rozsahom vyhradených činností by mali opätovne posúdiť vplyv týchto obmedzení. Belgicko, Česko, Francúzsko, Nemecko, Portugalsko, Rakúsko, Rumunsko, Slovensko, Španielsko a Taliansko by mali zvážiť vplyv obmedzenia vlastníctva podielov a/alebo právnych foriem spoločnosti, ktoré uplatňujú popri iných požiadavkách. Rakúsko by malo posúdiť proporcionalitu obmedzení, ktoré stanovuje pre multidisciplinárne činnosti (čaká sa na prijatie nového zákona v súvislosti s rozsudkom Súdneho dvora). Je potrebné, aby Malta preskúmala požiadavku, aby odborníci vlastnili 100 % podielov v spoločnosti. Členské štáty s fragmentovaným systémom pre výkon tohto povolania alebo s viacnásobnými požiadavkami na osvedčovanie, ako Litva, Lotyšsko alebo Poľsko, by mali opätovne posúdiť vplyv tohto systému na voľný pohyb odborníkov, ako aj to, či sú prípadné prekážky odôvodnené. Členské štáty, ktoré uplatňujú povinnosť odborného osvedčovania pre neregulované povolania alebo ktoré využívajú iné formy kontrolných mechanizmov, najmä pri poskytovaní určitých služieb, by mali preskúmať celkový súlad a praktické účinky tejto požiadavky s cieľom zabrániť tomu, aby sa stala prekážkou pri prístupe k povolaniu. Litva sa vyzýva, aby posúdila a oznámila konkrétne dôvody, pre ktoré považuje atestácie v prípade „stavieb bežného významu“ za nevyhnutné a primerané. II.2. Stavební inžinieri Pokiaľ ide o reguláciu povolania stavebného inžiniera, celková situácia je v roku 2021 zhruba rovnaká ako v roku 2017. Ako sa uvádzalo v roku 2017, medzi členskými štátmi existujú mnohé podobnosti najmä v tom, že pri regulovaní tohto povolania sledujú rovnaké všeobecné záujmy. Regulačný prístup sa však v jednotlivých členských štátoch líši.

Hoci sa vo väčšine členských štátov regulácia tohto povolania považuje za nevyhnutnú na zaručenie kvality a bezpečnosti služieb v oblasti stavebného inžinierstva, členské štáty ako Holandsko alebo Švédsko našli iné spôsoby, ako zabezpečiť kvalitu alebo ako splniť ciele na zabezpečenie všeobecného záujmu, než je regulácia tohto povolania v úzkom zmysle slova. Rozdiely medzi týmito dvoma prístupmi však môžu byť menej významné, než sa môže zdať, ak krajiny, ktoré neregulujú toto povolanie vo zvyčajnom zmysle, napríklad Fínsko a Švédsko, používajú osvedčenia spôsobilostí stavebných inžinierov alebo ad hoc hodnotenie spôsobilostí alebo skúseností na základe jednotlivých prípadov ako podmienku, ktorá inžinierom umožňuje poskytovať konkrétne služby (napr. predkladať stavebné projekty alebo žiadosti o povolenia). Z tohto dôvodu Komisia v roku 2017 odporučila „neregulujúcim“ členským štátom, aby prehodnotili tento model s cieľom zabrániť tomu, aby sa stal prekážkou vykonávania týchto činností. Komisia nezaznamenala žiadnu zmenu v právnych predpisoch „neregulujúcich“ krajín v nadväznosti na toto odporúčanie a nevie o tom, že by v tejto veci prebiehali akékoľvek konzultácie. Graf 3. Ukazovateľ reštriktívnosti: stavební inžinieri Zdroj: Európska komisia, 2021. Graf 3 znázorňuje relatívnu pozíciu členských štátov z hľadiska úrovne reštriktívnosti, pokiaľ ide o prístup k povolaniu stavebného inžiniera a výkon tohto povolania, podľa nového ukazovateľa reštriktívnosti. Od roku 2017 došlo k miernej revízii ukazovateľa, aby lepšie zachytával dodatočné systémy osvedčovania/atestácie, v súvislosti s ktorými prístup k osobitným aktivitám podlieha dodatočným požiadavkám na oprávnenia. Ako ďalší významný rozdiel medzi členskými štátmi sa v roku 2017 identifikovala existencia „jednotných“ a „fragmentovaných“ systémov. Členské štáty s jednotným systémom umožňujú stavebným inžinierom vykonávať široký rozsah služieb, zatiaľ čo v iných členských štátoch sú spôsobilosti a/alebo povinnosti rozložené do odlišných kategórií inžinierov. Tento druhý, „fragmentovaný“ prístup sa v rôznej miere uplatňuje v Česku, Grécku, Chorvátsku, Írsku, Litve, Lotyšsku, Luxembursku, Maďarsku, Poľsku, Portugalsku, Rumunsku, na Slovensku, v Slovinsku, Španielsku a Taliansku. Napríklad v Rumunsku existujú v rámci kategórie stavebného inžiniera štyri regulované povolania a v Poľsku je to šesť takýchto povolaní. V roku 2017 Komisia odporučila členským štátom s fragmentovaným systémom pre výkon tohto povolania alebo s viacnásobnými úrovňami požiadaviek v závislosti od konkrétnej činnosti, ako je Lotyšsko, aby posúdili vplyv svojich systémov na voľný pohyb odborníkov, ako aj to, či sú prípadné prekážky odôvodnené. Systém v Lotyšsku je obzvlášť fragmentovaný, zahŕňa množstvo rôznych špecializácií a približne 80 druhov osvedčení, ktoré sa vyžadujú pri stavebných inžinieroch v prípade celého radu služieb. V roku 2017 uskutočnilo Lotyšsko reformu, v rámci ktorej sa odstránilo množstvo špecializácií stavebných inžinierov (stavebný inžinier pre budovy, stavebný inžinier pre dopravné stavby, stavebný inžinier pre technológie vykurovania a plynu, stavebný inžinier pre vodárenské technológie, stavebný inžinier pre hydrotechnické stavby); tieto činnosti sú teraz zahrnuté v zozname služieb vyhradených pre stavebných inžinierov. Lotyšsko zároveň zrušilo regulačné požiadavky týkajúce sa stavebných technikov, inšpektorov stavieb a hydrológov. Napriek týmto reformám sa však v tomto odvetví v Lotyšsku naďalej uplatňujú viaceré požiadavky na osvedčovanie (zistilo sa ich 76). Po reforme z roku 2017 Slovinsko znížilo počet špecializácií v oblasti stavebného inžinierstva z piatich na dve (autorizovaný inžinier a stavbyvedúci), zaviedlo však ďalšie požiadavky (napríklad ochranu titulu pre obe povolania a povinný kontinuálny profesijný rozvoj pre autorizovaných inžinierov). Litva sprísnila právne predpisy tým, že vyžaduje osobitnú atestáciu v prípade „stavieb bežného významu“. Litva tvrdí, že na základe predchádzajúcich skúseností je to nevyhnutné z hľadiska ochrany cieľov verejného záujmu. Litva sa zaviazala oznámiť ďalšie podrobnosti o konkrétnych dôvodoch, pre ktoré považuje takéto požiadavky za nevyhnutné a primerané. V tejto súvislosti Komisia vyjadrila poľutovanie nad obmedzenými opatreniami prijatými v tejto oblasti. Zatiaľ čo otvorenie určitých odborných činností pre jedno alebo viaceré regulované povolania s menej prísnymi regulačnými požiadavkami môže mať aj pozitívne účinky, ako sa uvádzalo v roku 2017, kombinácia jednotných a fragmentovaných systémov môže sťažiť a skomplikovať prístup k týmto činnostiam a môže vytvoriť prekážky voľnému pohybu stavebných inžinierov. Objavujú sa aj otázky v súvislosti s proporcionalitou regulácie vo fragmentovaných systémoch, obzvlášť v prípade, keď sa na rad činností vzťahujú dodatočné požiadavky. Členské štáty by najmä mali posúdiť efektívnosť systémov z hľadiska rozloženia zodpovednosti na rôzne kategórie odborníkov v rovnakej oblasti činností (na tých, ktorí zodpovedajú za projektovanie, iných, ktorí zodpovedajú za výstavbu, a zase ďalších zodpovedných za dozor alebo za malé stavby, resp. významné stavby) a záťaž spôsobenú tým, že je potrebné získavať viaceré osvedčenia pre úzko súvisiace činnosti. Rozdiely v organizácii povolania sa odrážajú aj vo vyhradených činnostiach, ktoré sa v jednotlivých krajinách líšia. Členské štáty vo všeobecnosti vyhradzujú najmä služby projektovania a výstavby. Komisia v roku 2017 odporučila členským štátom, ktoré majú obzvlášť široký rozsah vyhradených činností, ako je napríklad Česko, Malta, Poľsko, Portugalsko, Rakúsko, Rumunsko, Španielsko a Taliansko, aby tento rozsah prehodnotili. Malta bola vyzvaná, aby objasnila, ktoré činnosti sú vyhradené pre „Periti“. Aj Španielsko sa vyzvalo, aby opätovne posúdilo požiadavku na získanie oprávnenia od profesijnej organizácie pre určité projekty/inžinierske práce. Ani jeden z týchto členských štátov však príslušnú reguláciu neupravil. Portugalsko ešte viac obmedzilo prístup k vyhradeným činnostiam, hoci portugalský orgán na ochranu hospodárskej súťaže navrhol znížiť rozsah vyhradených činností pri súčasnom zachovaní kvality a bezpečnostných štandardov. Portugalsko takmer úplne odstránilo nadobudnuté práva inžinierov, ktorých diplomy sú uvedené v prílohe VI k smernici 2005/36/ES, na vykonávanie architektonických projektov. Toto obmedzenie viedlo k opatreniam v oblasti presadzovania zo strany Komisie, zostáva však nevyriešené. Väčší pokrok sa dosiahol v súvislosti s požiadavkami na vlastníctvo podielov v inžinierskom povolaní. V roku 2017 Komisia odporučila Cypru a Malte, aby preskúmali požiadavku, aby odborníci vlastnili 100 % podielov v spoločnosti. Komisia taktiež vyzvala Nemecko, Rakúsko a Slovensko, aby posúdili proporcionalitu požiadaviek na vlastníctvo podielov, a Rakúsko, aby posúdilo obmedzenia pre multidisciplinárne činnosti. Obmedzenia vlastníctva podielov, na základe ktorých sa vyžaduje viac ako jednoduchá väčšina podielov v spoločnosti, predstavujú podľa Súdneho dvora porušenie práva EÚ podľa zistenia vo veci C-209/18, ktorá sa okrem iného týka vlastníctva podielov a obmedzenia multidisciplinárnych činností stavebných inžinierov v Rakúsku. Na základe tohto rozsudku Súdneho dvora Rakúsko zmenilo svoje právne predpisy, aby bolo povolené použitie akejkoľvek právnej formy spoločnosti. Percento podielov, ktoré musia vlastniť odborníci, sa obmedzuje na jednoduchú väčšinu, zatiaľ čo zvyšné podiely môže teraz vlastniť akákoľvek iná fyzická osoba alebo spoločnosti stavebných inžinierov so sídlom v Rakúsku alebo v inom členskom štáte. Ďalšie uvoľnenie týchto pravidiel, ako aj zrušenie obmedzení týkajúcich sa multidisciplinárnych činností sa očakávajú na základe nového zákona, ktorý by mal byť prijatý v prvej polovici roka 2021. Hoci bol tento rozsudok určený Rakúsku, Súdny dvor ním stanovil všeobecné zásady, ktorá sa vzťahujú aj na iné členské štáty. Vzhľadom na tento prípad by preto všetky členské štáty mali preskúmať svoje právne predpisy.

Aj Cyprus dosiahol pokrok znížením percenta podielov, ktoré musia vlastniť odborníci, ktorí sú členmi Cyperskej komory inžinierov, zo 100 % na 51 %. Situácia na Malte však zostáva nezmenená, 100 % podielov spoločnosti musia stále vlastniť odborníci. Aj v Taliansku musí počet odborných spoločníkov a ich účasť na základnom imaní predstavovať dvojtretinovú väčšinu z hľadiska rozhodnutí spoločníkov (66,66 %). V roku 2017 približne 14 členských štátov vyžadovalo členstvo v profesijnej organizácii a v 16 členských štátoch bolo povinné poistenie hmotnej zodpovednosti pri výkone povolania. Rovnako tomu je aj v roku 2021. V Nemecku sa od uskutočnenia reforiem v súvislosti s pevne stanovenými poplatkami pre architektov a inžinierov (HOAI) v nadväznosti na opatrenia v oblasti presadzovania a rozsudok Súdneho dvora už neuplatňujú povinné tarify. Bulharsko zakazuje ceny pod úrovňou nákladov za projekčné služby. Porovnávacia reklama je zakázaná na Cypre, v Grécku, Portugalsku a Taliansku. V roku 2021 zrušilo Chorvátsko úplný zákaz reklamy pre inžinierov. Odporúčania Členské štáty so širokým rozsahom vyhradených činností by mali prehodnotiť vplyv týchto obmedzení. Malta by mala objasniť, ktoré činností sú vyhradené pre „Periti“. Španielsko by malo opätovne posúdiť požiadavku na získanie oprávnenia od profesijnej organizácie pre určité projekty/práce. Je potrebné, aby Malta preskúmala požiadavku, aby odborníci vlastnili 100 % podielov v spoločnosti. Je potrebné, aby Taliansko preskúmalo požiadavku, podľa ktorej musí počet odborných spoločníkov a ich účasť na základnom imaní predstavovať dvojtretinovú väčšinu. Členské štáty, ktoré uplatňujú povinnosť odborného osvedčovania pre neregulované povolania alebo ktoré využívajú iné spôsoby kontroly, najmä pri poskytovaní určitých inžinierskych služieb, by mali preskúmať celkový súlad a praktické účinky týchto požiadaviek s cieľom zabrániť tomu, aby sa stali prekážkou pri prístupe k povolaniu. Členské štáty s fragmentovaným systémom pre výkon tohto povolania alebo s viacnásobnými požiadavkami v závislosti od konkrétnych činností, napríklad Lotyšsko, by mali posúdiť vplyv takéhoto systému na voľný pohyb odborníkov, ako aj to, či sú prípadné prekážky odôvodnené. Mali by posúdiť aj efektívnosť a proporcionalitu pravidiel vedúcich k rozloženiu zodpovednosti medzi rôzne kategórie odborníkov v rovnakej oblasti činnosti. Litva sa vyzýva, aby posúdila a oznámila konkrétne dôvody, pre ktoré považuje atestácie v prípade „stavieb bežného významu“ za nevyhnutné a primerané. II.3. Účtovníci a daňoví poradcovia Účtovníctvo/daňové poradenstvo poskytuje obzvlášť rozmanitá skupina povolaní, ako sú účtovníci, certifikovaní účtovníci alebo daňoví poradcovia, s veľkými rozdielmi medzi členskými štátmi, pokiaľ ide o organizáciu a reguláciu týchto povolaní. V 19 členských štátoch podlieha regulácii jedno alebo viacero povolaní v tomto odvetví, a to: ·formou vyhradených činností a chránených titulov (Belgicko, Francúzsko, Chorvátsko, Grécko, Luxembursko, Malta, Nemecko, Poľsko, Portugalsko, Rakúsko, Rumunsko, Slovensko, Taliansko), ·prostredníctvom vyhradených činností (Bulharsko, Česko, Írsko, Maďarsko) alebo ·iba prostredníctvom ochrany profesijného titulu (Holandsko). V deviatich členských štátoch (Cyprus, Dánsko, Estónsko, Fínsko, Litva, Lotyšsko, Slovinsko, Španielsko a Švédsko) nie je ani jedno z týchto povolaní priamo regulované. Ostatné členské štáty vo všeobecnosti odôvodňujú reguláciu v tomto odvetví úlohou, ktorú daňoví poradcovia/účtovníci zohrávajú vo všetkých daňových systémoch tým, že pomáhajú spotrebiteľom, spoločnostiam a daňovníkom pri plnení ich daňových povinností. V roku 2017 vydala Komisia viacero odporúčaní v súvislosti s povolaním účtovníkov a daňových poradcov. Zameriavali sa na prístup, pri ktorom sú menej zložité alebo rutinné vyhradené len pre vysokokvalifikovaných odborníkov, napríklad mzdové činnosti alebo vypracúvanie daňových priznaní, ako aj na široký rozsah vyhradených činností. Komisia takisto vyzvala jednotlivé členské štáty, aby odstránili požiadavky týkajúce sa pobytu a aby opätovne posúdili proporcionalitu stanovenia požiadaviek na vlastníctvo podielov a pravidiel nezlučiteľnosti. Na základe dostupných informácií sa od roku 2017 prijalo len niekoľko reforiem. Komisia vyjadrila poľutovanie nad obmedzeným zavádzaním odporúčaní v povolaniach účtovníkov a daňových poradcov napriek potenciálu týchto reforiem pri dosahovaní pozitívneho vplyvu na konkurencieschopnosť a otvorenosť voči inováciám.

Prostredníctvom digitalizácie vznikli v odvetví služieb príležitosti pre nové inovačné obchodné modely. Služby v oblasti účtovníctva a daňového poradenstva majú značný potenciál na získanie prospechu z takéhoto vývoja. Pomocou nástrojov a algoritmov v oblasti informačných technológií určených na podporu odborných činností sa nielen dosahujú nižšie náklady, ale znižuje sa aj zložitosť celého radu úloh. Vyhradenie takýchto úloh a vo všeobecnosti menej zložitých alebo mechanických úloh len pre vysokokvalifikovaných odborníkov by si preto zaslúžilo opätovné posúdenie. Regulačné prostredie v rámci EÚ by sa malo prispôsobiť, aby umožňovalo jednoduché prijímanie, vývoj digitálnych riešení a vytváranie inovačných a na používateľa zameraných obchodných modelov, prostredníctvom ktorých by spotrebitelia a podniky mali prospech zo súčasného a budúceho vývoja. Vo všeobecnosti sa dá konštatovať, že reformy, ktoré sa uskutočnili od roku 2017, mali obmedzenú mieru ambícií a sčasti boli vyvolané povinnosťou vykonať rozsudky vydané Súdnym dvorom Európskej únie. Nemecko zmenilo svoje pravidlá pre daňových poradcov s cieľom vykonať rozsudok vo veci C-342/14, ďalej však nekonalo v nadväznosti na odporúčania o vyhradených činnostiach a obmedzeniach vlastníctva podielov. Ďalším pozitívnym príkladom je Belgicko, v ktorom sa predchádzajúce štyri účtovnícke povolania nahradili dvomi novými povolaniami. Krajina značne znížila úroveň reštriktívnosti tým, že odstránila všetky zvyšné požiadavky na právnu formu a vlastníctvo podielov pre obe povolania. Belgicko takisto zmenilo pravidlá v súvislosti s nezlučiteľnými činnosťami a so spoločným vykonávaním účtovníckeho povolania s cieľom vykonať rozsudok vo veci C-384/18. Tieto nové povolania môžu teraz poskytovať multidisciplinárne služby, pokiaľ sa tým neohrozuje nezávislosť, nestrannosť ani služobné tajomstvo. Reformou z roku 2017 sa odborníkom v Rakúsku vo väčšej miere umožnilo spolupracovať s inými odborníkmi pôsobiacimi ako samostatne zárobkovo činné osoby na konkrétnych úlohách a zmluvách, zaviedla sa však aj nová povinnosť v súvislosti s kontinuálnym profesijným rozvojom. V Chorvátsku sa prijala rozsiahlejšia reforma, ktorou sa ruší požiadavka na pobyt a obmedzenia týkajúce sa právnej formy, ktoré bránili daňovým poradcom zakladať spoločnosti s ručením obmedzeným. Chorvátsko sa rozhodlo, že nerozšíri rozsah vyhradených činnosti tak, ako pôvodne plánovalo, a že aj naďalej nebude regulovať účtovnícke povolanie. Daňoví poradcovia môžu mať teraz podiel v multidisciplinárnej spoločnosti, ktorá okrem daňového poradenstva poskytuje aj iné služby, a to za predpokladu, že sú splnené požiadavky týkajúce sa vlastníctva podielov, hlasovacích práv a správnej rady. A napokon, Chorvátsko už viac nezakazuje daňovým poradcom vykonávať iné druhy odborných činností. V roku 2019 Francúzsko rozšírilo a objasnilo činnosti, ktoré môžu vykonávať účtovníci. Odborníci teraz môžu v mene svojich klientov spravovať úhradu a vymáhanie pohľadávok a môžu klientov zastupovať pred daňovými orgánmi a orgánmi sociálneho zabezpečenia. Menej zložité úlohy, napríklad vkladanie elektronických účtovných záznamov, môžu vykonávať aj iné osoby ako účtovníci (napr. zamestnanci spoločnosti), pokiaľ ich overí účtovník „in fine“. Francúzsko takisto zrušilo zákaz vykonávania komerčných úkonov pre účtovníkov, ktorí sú aj audítormi. Graf 4. Ukazovateľ reštriktívnosti: účtovníci/daňoví poradcovia Zdroj: Európska komisia, 2021. V grafe 4 je znázornená relatívna pozícia členských štátov z hľadiska reštriktívnosti, pokiaľ ide o prístup k povolaniu účtovníka/daňového poradcu a výkon tohto povolania, na základe aktualizovaného ukazovateľa reštriktívnosti. Tento ukazovateľ nezohľadňuje reguláciu povolania audítora, ktoré je regulované vo všetkých členských štátoch na základe smernice 2006/43/ES o štatutárnom audite ročných účtovných závierok a konsolidovaných účtovných závierok. V porovnaní s rokom 2017 došlo k miernej revízii ukazovateľa, aby lepšie zachytával rozsah činností vyhradených pre účtovníkov/daňových poradcov a reštriktívnosť iných druhov požiadaviek. Niektoré členské štáty vyhradzujú činnosti v oblasti daňového poradenstva aj účtovníctva (často vykonávané spoločne s inými odborníkmi, napríklad v Česku, vo Francúzsku, v Maďarsku, Rakúsku, Rumunsku). Belgicko, Bulharsko, Grécko, Írsko, Luxembursko, Malta, Portugalsko a Taliansko vyhradzujú pre účtovnícke povolanie iba účtovnícke činnosti, t. j. vedenie účtovníctva/vypracúvanie konsolidovaných účtovných závierok. Chorvátsko, Nemecko, Poľsko a Slovensko vyhradzujú pre regulované povolanie len služby daňového poradenstva. Okrem povolania daňového konzultanta má Belgicko jedno a Rumunsko dve účtovnícke povolania. Grécko, Luxembursko a Taliansko majú dve účtovnícke povolania a Rakúsko má tri rozličné účtovnícke povolania okrem povolania daňového poradcu. V niektorých z týchto členských štátov nie je rozlíšenie medzi vyhradenými činnosťami jednotlivých povolaní a ich celkovým rozsahom príliš jasné ani koherentné. V niektorých členských štátoch, napríklad vo Francúzsku, v Nemecku, Portugalsku, Rakúsku a Taliansku, platí zákaz spoločného vykonávania činností a je povolená spolupráca iba s obmedzeným počtom povolaní, napríklad v odvetví práva alebo účtovníctva. V Rakúsku majú daňoví poradcovia k dispozícii iba obmedzený počet právnych foriem. V Nemecku si môžu daňoví poradcovia zvoliť pre svoju činnosť akúkoľvek právnu formu, členovia správnej rady alebo výkonní riaditelia však musia byť daňoví poradcovia, právnici, audítori, prísažní audítori alebo daňoví zástupcovia. Aspoň jeden daňový poradca, ktorý je členom správnej rady, výkonným riaditeľom alebo osobne zodpovedným partnerom, musí mať miesto výkonu profesijnej činnosti v sídle spoločnosti alebo v jeho blízkosti. V Chorvátsku a Luxembursku musia odborníci tvoriť väčšinu riaditeľov alebo členov správnej rady. Vo Francúzsku musí byť aspoň jeden člen vykonávajúci povolanie v rámci viacodborovej spoločnosti ako partner alebo zamestnanec členom správnej alebo dozornej rady. V Poľsku musia daňoví poradcovia tvoriť väčšinu správnej rady, a ak v správnej rade nie sú viac ako dve osoby, jedna z nich musí byť daňový poradca. V Belgicku, Francúzsku, Chorvátsku, Luxembursku, na Malte, v Nemecku, Poľsku, Portugalsku, Rakúsku, Rumunsku, na Slovensku a v Taliansku sa vyžaduje, aby aspoň 50 % podielov a/alebo hlasovacích práv bolo v držbe odborníkov. V Rakúsku nie je v prípade povolania daňového poradcu povolené, aby odborníci z iných členských štátov mali v držbe viac ako 25 % podielov a hlasovacích práv. Odporúčania

Všetky členské štáty regulujúce povolania v tomto odvetví by mali opätovne zvážiť, či menej zložité úlohy, ako sú mzdové činnosti alebo vypracúvanie bežných daňových priznaní, vyhradia pre vysokokvalifikovaných odborníkov, a to najmä vzhľadom na vývoj digitalizácie v tomto odvetví. Grécko, Rumunsko a Taliansko by mali objasniť rozsah vyhradených činností a posúdiť konzistentnosť vyhradených činností a ich rozdelenie medzi viacero regulovaných povolaní v tomto odvetví. Francúzsko, Chorvátsko, Luxembursko, Nemecko a Poľsko by mali preskúmať svoje obmedzenia týkajúce sa zloženia správnych rád a/alebo výkonných riaditeľov. Belgicko, Francúzsko, Chorvátsko, Luxembursko, Malta, Nemecko, Poľsko, Portugalsko, Rakúsko, Rumunsko, Slovensko a Taliansko by mali posúdiť proporcionalitu požiadaviek na vlastníctvo podielov a/alebo hlasovacie práva. Rakúsko by malo preskúmať obmedzenia z hľadiska vlastníctva podielov a hlasovacích práv pre odborníkov z iných členských štátov. Rakúsko by malo preskúmať obmedzenia týkajúce sa právnych foriem dostupných pre daňových poradcov. Francúzsko, Nemecko, Portugalsko, Rakúsko a Taliansko by mali posúdiť proporcionalitu obmedzení týkajúcich sa spoločného výkonu činností. II.4. Právnici Vnútroštátne prístupy k regulácii povolania právnikov sú vo všetkých členských štátoch pomerne jednotné v tom zmysle, že všetky členské štáty regulujú toto povolanie prostredníctvom vyhradených činností a chránených titulov . Na úrovni EÚ sa smernicou 98/5/ES a smernicou 77/249/EHS uľahčuje mobilita právnikov v rámci EÚ. Graf 5. Ukazovateľ reštriktívnosti: právnici Zdroj: Európska komisia, 2021. Graf 5 znázorňuje relatívnu pozíciu členských štátov z hľadiska reštriktívnosti, pokiaľ ide o prístup k povolaniu právnika a výkon tohto povolania, na základe aktualizovaného ukazovateľa reštriktívnosti. V porovnaní s rokom 2017 došlo k miernej revízii ukazovateľa, aby lepšie zachytával rozsah činností vyhradených pre právnikov, ako aj reštriktívnosť iných druhov požiadaviek. V roku 2017 vydala Komisia viacero odporúčaní v súvislosti s povolaním právnika. Členské štáty sa v nich vyzvali, aby preskúmali rozsah činností vyhradených pre právnikov a aby posúdili kumulatívne účinky požiadaviek týkajúcich sa právnej formy, vlastníctva podielov a verejných obchodných spoločností pre právnikov. Komisia navyše vyzvala členské štáty, aby odstránili zostávajúce požiadavky v súvislosti so štátnou príslušnosťou alebo pobytom. Na základe dostupných informácií sa od vydania odporúčaní reforiem v roku 2017 prijalo len niekoľko reforiem. Doteraz sa neprijala žiadna reforma týkajúca sa rozsahu činností vyhradených pre právnikov v súvislosti s rozvojom digitálneho hospodárstva a vznikom nových poskytovateľov spojených s rozmachom právnych technológií. Pokiaľ ide o právne formy dostupné pre právnikov a advokátske kancelárie, niektoré členské štáty rozšírili škálu existujúcich možností. Rakúsko prijalo v roku 2020 reformu, ktorou sa povolili všetky právne formy výkonu povolania pre právnikov a advokátske kancelárie s výnimkou verejných akciových spoločností. Taliansko od roku 2017 povoľuje právnikom zakladať viacodborové verejné obchodné spoločnosti a umožňuje osobám bez právnického vzdelania vlastníctvo podielov v advokátskych kanceláriách za predpokladu, že 66 % podielov majú v držbe právnici. V Írsku došlo k oddeleniu právneho regulačného orgánu pre právnikov od zastupiteľského orgánu a umožnilo sa, aby partnerstvá právnych zástupcov (solicitors) vykonávali činnosti ako spoločnosti s ručením obmedzeným. V nadväznosti na opatrenia v oblasti presadzovania iné členské štáty prijali reformy alebo v nich prebieha proces ich prijímania: ØSlovinsko zrušilo požiadavku štátnej príslušnosti pre právnikov z EÚ, ktorí sú kvalifikovaní v Slovinsku. ØCyprus zrušil požiadavku týkajúcu sa pobytu pre právnikov z EÚ. ØV Taliansku prebieha proces zrušenia povinnosti prijatia minimálne piatich prípadov ročne. ØGrécko upravilo svoje právne predpisy tak, aby sa uznávala odborná príprava a skúsenosti získané v inom členskom štáte pri prístupe k právnickým stážam.

ØFrancúzsko prijalo v roku 2021 dekrét, ktorým sa právnikom najvyššieho súdu z iných členských štátov, ktorí pôsobia na základe titulu získaného vo svojom domovskom štáte, povoľuje prístup k týmto činnostiam vo Francúzsku. ØV Chorvátsku prebieha proces prijímania reformy týkajúcej sa podmienok, ktoré sa uplatňujú na zahraničných právnikov a advokátske kancelárie. ØV Španielsku prebieha proces prijímania reformy týkajúcej sa procuradores, ktorou sa rušia pevne stanovené tarify, povoľujú sa multidisciplinárne partnerstvá medzi právnikmi a procuradores a vytvára sa jednotná sústava vzdelávania pre právnikov a procuradores. Pravidlá týkajúce sa prístupu k právnickým povolaniam a ich výkonu patria medzi najprísnejšie v odvetví služieb pre podniky. Pokiaľ ide o kvalifikáciu, vo všetkých členských štátoch sa požaduje vysokoškolské vzdelanie s titulom v oblasti práva a následná povinná stáž alebo ďalšia odborná kvalifikácia a preskúšanie v advokátskej komore. Celková minimálna dĺžka vzdelávania a odbornej prípravy sa pohybuje od 5,5 roka (napr. Francúzsko, Grécko, Portugalsko, Španielsko) do 9 rokov (napr. Fínsko, Slovinsko). Kontinuálny profesijný rozvoj sa vyžaduje vo väčšine členských štátov s výnimkou Česka, Grécka, Malty, Slovenska a Španielska, kde je dobrovoľný. Všetky členské štáty vyhradzujú pre právnikov činnosti spojené so zastupovaním klientov pred súdnymi orgánmi, hoci v niektorých je povolené, aby túto činnosť vykonávali aj iné právnické povolania. Na Malte môžu advokáti aj právni zástupcovia zastupovať klientov pred nižšími súdmi. V Španielsku môžu zastupovanie pred súdom vykonávať abogados (obhajoba klienta) aj procuradores (technické zastupovanie a predkladanie dokumentov súdom). V Poľsku môžu klientov pred súdmi zastupovať právni zástupcovia (právni poradcovia) aj advokáti . V Írsku zastupujú klientov na nižších súdov právni zástupcovia (solicitors), zatiaľ čo obhajcovia (barristers) radia právnym zástupcom a môžu viesť prípady na všetkých súdoch . Niektoré členské štáty ukladajú dodatočné požiadavky na odbornú kvalifikáciu, aby bolo možné vykonávať prax pred najvyššími súdmi (Belgicko, Bulharsko, Francúzsko, Grécko, Holandsko, Nemecko a Taliansko). Niektoré z týchto krajín (napr. Belgicko, Francúzsko a Nemecko) navyše stanovujú kvantitatívne obmedzenia počtu pracovných miest, ktoré sú dostupné na vykonávanie povolania na najvyšších súdoch. Od roku 2017 Francúzsko postupne zvýšilo počet dostupných pracovných miest a v roku 2021 prijalo dekrét, ktorým sa právnikom z iných členských štátov, ktorí pôsobia na základe titulu získaného vo svojom domovskom štáte, za určitých podmienok povoľuje prístup k týmto činnostiam. V mnohých členských štátoch vznikli noví poskytovatelia, ktorí poskytujú právne služby s využitím algoritmov a riešení založených na strojovom učení. Takýto vývoj je predmetom intenzívnych diskusií a viedol k súdnym konaniam vzhľadom na to, že je náročné určiť, čo predstavuje právne poradenstvo v oblastiach, ako je poskytovanie právnych konzultácií online, vymáhanie pohľadávok a automatizované vytváranie právnych dokumentov. Vzhľadom na tento vývoj zároveň vznikol zo strany právnických povolaní dopyt po tom, aby sa prispôsobil regulačný rámec s cieľom uľahčiť prijímanie takýchto riešení v oblasti právnych technológií. V Nemecku je zámerom vládnych návrhov zákonov podporovať spotrebiteľsky ústretové právne služby na trhu otvorením určitých právnych služieb pre prevádzkovateľov právnych technológií a zároveň zabezpečiť rovnaké podmienky pre právnikov a poskytovateľov služieb v oblasti vymáhania pohľadávok. Väčšina členských štátov ukladá prísne pravidlá nezlučiteľnosti a multidisciplinárne obmedzenia . Všetky členské štáty majú buď všeobecné pravidlo s cieľom predchádzať konfliktu záujmov, alebo podrobné pravidlá týkajúce sa nezlučiteľnosti, ktorými sa zakazuje výkon určitých činností, ako je obchodná činnosť alebo zamestnanecký pomer, s výnimkou tých, ktoré sú výslovne povolené (napr. výučba alebo výskum). Multidisciplinárne obmedzenia siahajú od úplného zákazu (napr. v Česku, Litve, Lotyšsku) až po umožnenie určitých multidisciplinárnych činností s obmedzeným počtom povolaní (Francúzsko, Holandsko, Nemecko). V Estónsku sa právnici môžu zúčastňovať na riadení spoločnosti, ak je takáto účasť zlučiteľná s odbornými činnosťami povolania „advokaat“ a neohrozuje nezávislosť právnika. Vo Francúzsku si môžu odborníci založiť spoločnosť „société pluriprofessionnelle d’exercice“, v ktorej sú zoskupené rôzne právnické a účtovnícke povolania. V Belgicku majú právnici povolené organizovať určité formy spolupráce s obmedzeným radom iných povolaní, nesmú pri tom však využiť formu spoločnosti s ručením obmedzeným. Pokiaľ ide o povolené právne formy výkonu povolania pre právnikov, v mnohých členských štátoch je povolený široký rozsah právnych foriem, určité formy sú však vylúčené (napríklad verejná akciová spoločnosť v Rakúsku, komerčné formy vo Francúzsku, v Belgicku sa zase uplatňuje obmedzenie, že s podielmi nemožno obchodovať na burze). Verejné obchodné spoločnosti sú spravidla povolené a v mnohých členských štátoch sa odborné služby môžu poskytovať aj vo forme odborných spoločností. Mnohé krajiny právnikom takisto umožňujú používať na výkon ich činnosti spoločnosti s ručením obmedzením, napríklad Belgicko, Cyprus, Fínsko, Francúzsko, Nemecko a Rakúsko. V Írsku sa v novembri 2019 zaviedli regulačné predpisy, ktoré umožňujú, aby partnerstvá právnych zástupcov vykonávali činnosti ako spoločnosti s ručením obmedzeným. Rakúsko po reforme uskutočnenej v roku 2020 rozšírilo rozsah dostupných právnych foriem pre advokátske kancelárie s výnimkou verejných akciových spoločností. Vo väčšine členských štátov nie je možné zriadiť spoločnosti s ručením obmedzeným pre právnikov. Možnosť zriadenia advokátskej kancelárie so špecifickou právnou formou úzko súvisí s požiadavkami na vlastníctvo podielov a hlasovacie práva. Vo veľkej väčšine členských štátov sa vyžaduje, aby boli všetky podiely v držbe právnikov. V niektorých členských štátoch existujú aj obmedzenia počtu advokátskych kancelárií, v ktorých môže právnik vlastniť podiely, t. j. v Estónsku alebo Maďarsku môže byť právnik vlastníkom podielov len v jednej spoločnosti advokátov. Obmedzený počet členských štátov umožňuje účasť osôb bez právnického vzdelania v advokátskych kanceláriách. V Španielsku je možné vlastníctvo spoločností osobami bez právnického vzdelania (do 49 % ), rovnako ako vo Francúzsku, ale len pre právnické a účtovnícke povolania, v Taliansku (do 34 %), v Poľsku (ale len pre právnické povolania) a v Holandsku (ale len pre notárov/zástupcov pre patenty a daňových poradcov). V Nemecku musia viac ako 50 % podielov spoločnosti vlastniť právnici a ďalšími vlastníkmi podielov môžu byť iba iní odborníci z oblasti práva alebo účtovníctva. V Dánsku a Švédsku môžu najviac 10 % vlastniť osoby bez právnického vzdelania. Ani jeden členský štát neumožňuje len finančnú účasť. V Nemecku sa v návrhu reformy z januára 2021 navrhuje zrušiť požiadavky na väčšinové zastúpenie v predstavenstve právnických spoločností , povoliť spoločnosť s ručením obmedzeným s jediným spoločníkom a povoliť všetkým slobodným povolaniam založenie spoločnosti spoločne s právnikmi a vlastníctvo podielov v nej. Vo veľkej väčšine členských štátov môžu právnici propagovať svoje služby prostredníctvom reklamy za predpokladu, že je takáto forma komunikácie v súlade s profesijnou etikou. V Bulharsku, Chorvátsku, na Malte, v Poľsku a Slovinsku je to však pre právnikov úplne zakázané, čo je v rozpore s článkom 24 smernice 2006/123/ES. Zdá sa, že vo veľkej väčšine členských štátov je bežnou praxou voľná dohoda o výške poplatkov medzi právnikom a klientom. V Bulharsku, na Cypre, v Grécku, Chorvátsku a Poľsku však právnici musia dodržiavať pevne stanovené alebo minimálne tarify. V Chorvátsku sa v súčasnosti zavádza možnosť odchýliť sa od týchto pevne stanovených minimálnych poplatkov na základe písomnej dohody medzi klientom a právnikom. Pripravovanou zmenou právnych predpisov sa v Španielsku zrušia minimálne tarify pre procuradores. Odporúčania Všetky členské štáty, ktoré vyhradzujú poskytovanie právneho poradenstva len pre právnikov, by mali zabezpečiť, aby sa právne služby mohli rozvíjať a inovovať v súvislosti s vývojom digitálnych riešení bez toho, aby tomu bránil nadmerne široký rozsah vyhradených činností. V Bulharsku by sa mal zachovať otvorený režim pre právne služby. Všetky členské štáty by mali posúdiť požiadavky na právnu formu a vlastníctvo podielov, pravidlá nezlučiteľnosti a multidisciplinárne obmedzenia, najmä so zreteľom na potrebu inovácií a nasadzovanie digitálnych riešení a nových obchodných modelov. Írsko by malo prijať všetky vykonávacie opatrenia zákonom o regulácii právnych služieb z roku 2015 s cieľom umožniť právnikom poskytovať multidisciplinárne služby. Belgicko a Nemecko by mali zaviesť väčšiu transparentnosť a preskúmať proporcionalitu pravidiel prístupu pre právnikov, ktorí chcú vykonávať svoju prax pred príslušnými najvyššími súdmi, a najmä objasniť pravidlá, ktoré sa vzťahujú na právnikov z EÚ. Nemecko by malo preskúmať potrebu zachovania obmedzení z hľadiska minimálneho veku pre výkon tohto povolania pred Spolkovým súdnym dvorom (Bundesgerichtshof) v porovnaní s opatreniami, ktoré sa zdajú vhodnejšie na dosiahnutie sledovaných cieľov, ako je napríklad odborná prax. Bulharsko, Chorvátsko, Malta, Poľsko a Slovinsko by mali zrušiť úplný zákaz komerčnej komunikácie pre právnikov. II.5. Zástupcovia pre patenty/ochranné známky

Povolanie zástupcu pre patenty/ochranné známky je regulované vo všetkých členských štátoch s výnimkou dvoch, t. j. len Dánsko a Malta neregulujú túto službu pre podniky. Graf 6. Ukazovateľ reštriktívnosti: zástupcovia pre patenty/ochranné známky Zdroj: Európska komisia, 2021. Graf 6 znázorňuje relatívnu pozíciu členských štátov z hľadiska reštriktívnosti, pokiaľ ide o prístup k povolaniu zástupcu pre patenty/ochranné známky a výkon tohto povolania, na základe aktualizovaného ukazovateľa reštriktívnosti. V porovnaní s rokom 2017 došlo k miernej revízii ukazovateľa, aby lepšie zachytával rozsah činností vyhradených pre zástupcov pre patenty, ako aj reštriktívnosť iných druhov požiadaviek. Potreba nevyhnutnej odbornosti v súvislosti s často veľmi zložitými zákonmi v oblasti duševného vlastníctva a technickými aspektmi inovácií, ako aj zámer chrániť klientov (napr. držiteľov práv) pred nesprávnym vykonávaním postupov môžu predstavovať opodstatnené dôvody na regulovanie tohto povolania, pravidlá týkajúce sa prístupu k tomuto povolaniu a jeho vykonávaniu však musia byť primerané. V roku 2017 preto Komisia vydala viacero odporúčaní v súvislosti s povolaním zástupcu pre patenty/ochranné známky, ktoré sa zameriavali na rozsah vyhradených činností, rozličné úrovne regulačných opatrení, napríklad tie, ktoré vyžadujú mnoho rokov odbornej praxe alebo odbornej prípravy nad rámec požiadaviek základnej odbornej prípravy, požiadavky na vlastníctvo podielov a obmedzenia týkajúce sa spoločného výkonu povolaní, ako aj obmedzenia vzťahujúce sa na cezhraničné prípady. Okrem toho Súdny dvor vo veci týkajúcej sa pravidiel pre zástupcov pre patenty v Rakúsku konštatoval, že požiadavka na sídlo, ako aj pravidlá vzťahujúce sa na vlastníctvo podielov a multidisciplinárne vykonávanie predstavujú porušenie článkov 14, 15 a 25 smernice o službách. Na základe dostupných informácií sa od vydania odporúčaní v roku 2017 v rôznej miere prijali reformy v Belgicku, Estónsku, Grécku, Litve, Lotyšsku, Maďarsku, Nemecku, Rakúsku a Poľsku. Medzi pozitívne prípady vývoja patrí to, že v Rakúsku sa v roku 2019 uskutočnila reforma, ktorou sa zohľadnili niektoré z odporúčaní, napríklad otvorením požiadaviek na vzdelanie a miernym skrátením požadovaného trvania predchádzajúcej odbornej praxe. Uvoľnili sa aj pravidlá týkajúce sa vlastníctva podielov, zrušili sa pravidlá v súvislosti s hlasovacími právami a odstránili sa obmedzenia týkajúce sa spoločného výkonu povolaní. V máji 2021 prijalo Rakúsko ďalšie zmeny na dosiahnutie súladu s uvedeným rozsudkom Súdneho dvora. Aj v Maďarsku sa v poslednom čase liberalizovali pravidlá týkajúce sa obmedzení, pri ktorých Komisia odporučila posúdenie proporcionality. Hoci v odborných spoločnostiach museli zástupcovia pre patenty vlastniť 75 % podielov, Maďarsko znížilo túto požiadavku tak, aby museli vlastniť viac ako 50 % podielov. V prípade úradov zástupcov pre patenty sa znížila požiadavka na 100 % vlastníctvo podielov tak, že stačí, aby len jedna z fyzických osôb, ktoré môžu byť spoločníkmi, bola zástupcom pre patenty a vedúcim úradu. V oboch prípadoch museli mať zástupcovia pre patenty k dispozícii dve tretiny hlasov. Maďarsko zmenilo pravidlá týkajúce sa schopnosti poskytovať multidisciplinárne služby tak, že zmiernilo zákaz poskytovať iné služby. V dôsledku konania o nesplnení povinnosti, ktoré iniciovala Komisia, upravilo Poľsko pravidlá týkajúce sa taríf a zrušilo minimálne tarify. A napokon, v nadväznosti na opatrenia v oblasti presadzovania zo strany Komisie transponovalo Nemecko smernicu 2013/55/EÚ, aby sa v súvislosti s povolaním zástupcu pre patenty zabezpečil súlad s právom EÚ. Viacero krajín sa rozhodlo zaviesť nové pravidlá, a to vrátane Lotyšska a Grécka, ktoré zaviedli povolanie zástupcu pre patenty. V Lotyšsku bolo toto povolanie pôvodne neregulované, v Grécku bolo pred reformou podávanie patentov a ochranných známok vyhradené pre právnikov, ktorí mali aj výhradné právo poskytovať právne poradenstvo, a to okrem iného v súvislosti so záležitosťami týkajúcimi sa práva, ktoré sa vzťahuje na patenty a ochranné známky. Vyhradené činnosti tak teraz spoločne vykonávajú právnici a novovytvorené povolanie zástupcov pre patenty. V Belgicku sa novým zákonom zaviedli dodatočné požiadavky, napríklad ochrana titulu, povinné členstvo spojené s členskými poplatkami, povinné poistenie a povinnosti z hľadiska kontinuálneho profesijného rozvoja. Hoci niektoré časti nového zákona nadobudli účinnosť 2 decembra 2020, v prípade ustanovení týkajúcich sa uvedených dodatočných požiadaviek sa to ešte nestalo, pretože sa pri nich vyžaduje prijatie kráľovského dekrétu. Aj Estónsko pridalo nové požiadavky, medzi ktoré patria zvýšené požiadavky na vzdelanie, nové povinné členstvo v komore s povinnosťami z hľadiska kontinuálneho profesijného rozvoja a ochrana titulu pre členov komory. Požiadavky na pomerne dlhú štvorročnú odbornú prax zostali nezmenené. Litva na jednej strane upravila kvalifikačné požiadavky pre patentových správcov („patentinis patiketinis“) a znížila požiadavky na predchádzajúcu odbornú prax, na druhej strane zaviedla ochranu titulu, povinné členstvo v profesijnej komore, povinnosť kontinuálneho profesijného rozvoja a povinné poistenie hmotnej zodpovednosti pri výkone povolania. Rozsah vyhradených činností sa v jednotlivých členských štátoch líši, pričom v niektorých z nich zostáva pomerne široký. Platí to najmä pre Estónsko, Maďarsko a Rakúsko. Vyhradené činnosti zahŕňajú poradenstvo a zastupovanie pred patentovým úradom alebo inými správnymi orgánmi, vypracúvanie právnych dokumentov o záležitostiach duševného vlastníctva a zastupovanie klientov pred súdmi vo veciach duševného vlastníctva (hoci tieto činnosti môžu v Rakúsku poskytovať právnici aj notári). V Estónsku sú zástupcovia pre patenty spôsobilí aj overovať preklady a kópie dokumentov v oblasti priemyselného vlastníctva, ktoré sa majú predložiť orgánom (spoločne s notármi a súdnymi prekladateľmi). Na Cypre, kde neexistuje samostatné povolanie zástupcu pre patenty, sú tieto služby vyhradené výlučne právnikom. Predchádzajúca odborná prax sa vyžaduje v mnohých členských štátoch, jej trvanie sa však líši v rozpätí od 2 rokov (Bulharsko) do 6,5 roka (Rakúsko). V niektorých členských štátoch sa vyžaduje odborná stáž pod dohľadom zástupcu pre patenty (Belgicko, Holandsko, Írsko, Luxembursko, Maďarsko, Nemecko, Poľsko a Taliansko). Celková dĺžka požadovaného vzdelania sa pohybuje od 3 rokov v Portugalsku (kde sa nevyžaduje odborná stáž ani predchádzajúca prax) do 7 rokov v Nemecku (kde sa navyše vyžaduje trojročná odborná stáž). Mnoho rokov odbornej praxe a odbornej prípravy treba vnímať so zreteľom na to, že tieto služby môžu poskytovať napríklad aj právnici bez potreby špecializácie na právo duševného vlastníctva. Viacero členských štátov ukladá požiadavky na vlastníctvo podielov. Na Cypre sa vyžaduje, aby 100 % partnerov v advokátskej kancelárii boli právnici, čo má vplyv aj na služby zástupcov pre patenty. Nemecko a Poľsko vyžadujú, aby minimálne 50 % podielov vlastnili odborníci.

V Maďarsku naďalej platí (hoci mierne prehodnotený) zákaz výkonu povolania zástupcu pre patenty spolu s inými povolaniami, zatiaľ čo Estónsko a Nemecko obmedzujú spoločný výkon povolania iba na právnické alebo účtovnícke povolania. Slovensko aj naďalej vyžaduje od držiteľov diplomov z iných členských štátov, aby sa podrobili postupu akademického uznania diplomu namiesto toho, aby sa uznala ich odborná kvalifikácia pred tým, ako môžu vykonávať toto povolanie na Slovensku. V slovenských právnych predpisoch sa stanovuje postup akademického uznávania pre držiteľov zahraničných diplomov pri prístupe k neregulovaným povolaniam. Odporúčania Slovensko by malo zabezpečiť, aby bol postup uznávania uplatňovaný na držiteľov zahraničných diplomov, ktorí chcú získať prístup k povolaniu asistenta patentového zástupcu, v súlade s ustanoveniami ZFEÚ o voľnom pohybe pracovníkov a o nediskriminácii a v súlade s príslušnou judikatúrou. Nemecko by malo prehodnotiť potrebu viacerých úrovní kvalifikačných požiadaviek, napríklad vyžadovanie mnohých rokov odbornej praxe alebo odbornej prípravy nad rámec požiadaviek základnej odbornej prípravy, a snažiť sa ponúknuť alternatívne spôsoby získania kvalifikácie. Estónsko, Lotyšsko a Rakúsko by mali opätovne posúdiť podmienku predchádzajúcej odbornej praxe ako požiadavky na prístup k povolaniu zástupcu pre patenty/ochranné známky. Estónsko, Maďarsko a Rakúsko by mali posúdiť rozsah činností vyhradených pre zástupcov pre patenty/ochranné známky. Cyprus by mal posúdiť proporcionalitu opatrení, ktorými sa vyhradzujú činnosti súvisiace s priemyselným vlastníctvom výlučne pre právnikov. Estónsko, Maďarsko a Nemecko by mali posúdiť proporcionalitu obmedzení spoločného výkonu povolania zástupcu pre patenty/ochranné známky s inými povolaniami. Nemecko a Poľsko by mali posúdiť proporcionalitu požiadaviek na vlastníctvo podielov. II.6. Realitní agenti S možnou výnimkou severských krajín je povaha a zložitosť úloh, ktoré zvyčajne vykonávajú realitní agenti, v krajinách EÚ veľmi podobná. Sústreďujú sa na sprostredkovanie medzi tými, ktorí kupujú a predávajú nehnuteľnosť, vrátane poskytovania (právneho) poradenstva v súvislosti s určitými aspektmi transakcie. Napriek týmto podobnostiam sa v krajinách EÚ uplatňujú veľmi odlišné prístupy k tomu, či a akým spôsobom regulujú povolanie realitných agentov. V roku 2017 len 14 členských štátov považovalo za potrebné regulovať prístup k tomuto povolaniu. V krajinách, ktoré toto povolanie neregulujú, sa používajú na ochranu záujmov spotrebiteľov iné prostriedky, napríklad všeobecné právne predpisy v oblasti ochrany spotrebiteľa, občianske právo a trestné právo. Samoregulácia a dobrovoľné systémy osvedčovania slúžia ako ďalšia alternatíva k regulácii v niektorých krajinách (Estónsko, Holandsko, Litva, Nemecko a Poľsko). Graf 7. Ukazovateľ reštriktívnosti: realitní agenti Zdroj: Európska komisia, 2021. Graf 7 znázorňuje relatívnu pozíciu členských štátov z hľadiska reštriktívnosti, pokiaľ ide o prístup k povolaniu realitného agenta a výkon tohto povolania, na základe aktualizovaného ukazovateľa reštriktívnosti. V porovnaní s rokom 2017 došlo k miernej revízii ukazovateľa, aby lepšie zachytával rozsah činností vyhradených pre realitných agentov, ako aj reštriktívnosť iných druhov požiadaviek. Veľké odchýlky v úrovni reštriktívnosti medzi členskými štátmi viedli Európsku komisiu k tomu, aby spochybnila odôvodnenosť a proporcionalitu niektorých z najreštriktívnejších prístupov. V roku 2017 Komisia vydala viacero odporúčaní pre povolanie realitných agentov, v ktorých sa zameriavala najmä na výlučne vyhradené činnosti, požiadavky na dĺžku trvania povinnej kvalifikácie, neexistenciu alternatívnych spôsobov prístupu k tomuto povolaniu, obmedzenia z hľadiska vlastníctva podielov a hlasovacích práv, pravidlá nezlučiteľnosti, regionálnu reguláciu a potrebu akademického uznávania diplomov. Opatrenia v nadväznosti na tieto odporúčania boli, žiaľ, veľmi obmedzené a väčšina členských štátov nevynaložila skutočné úsilie na opätovné posúdenie proporcionality požiadaviek. Určité členské štáty sa naopak rozhodli reguláciu sprísniť. Dva členské štáty, Malta a Česko, začali v poslednom čase regulovať prístup k tomuto povolaniu. Tieto nové regulované povolania ešte neboli uvedené v databáze regulovaných povolaní a dotknuté členské štáty neoznámili výsledky predchádzajúceho posúdenia proporcionality na základe rámca stanoveného v smernici o teste proporcionality. Rozhodnutie o zavedení novej formy regulácie sa zdá ešte prekvapivejšie v prípade Malty, ktorá má podľa zistení hodnotiacej tabuľky spotrebiteľských trhov za rok 2016 najlepšie fungujúci trh s nehnuteľnosťami v celej EÚ.

Francúzsko v roku 2018 zaviedlo právne predpisy na ochranu titulu realitného agenta. Hoci Nemecko upustilo od plánov na zavedenie regulácie realitných agentov, zdá sa však, že zámerom Rumunska je regulovať prístup k tomuto povolaniu. Pokiaľ ide o vzdelanie, vo väčšine krajín sa vyžaduje vzdelanie v trvaní približne 2 – 3 roky, ktoré môže byť potrebné doplniť o stáž a/alebo pracovné skúsenosti a/alebo skúšky. Opačná situácia je v krajinách ako Fínsko, Chorvátsko, Maďarsko a Malta a Taliansko, ktoré majú pomerne nízke požiadavky na kvalifikáciu. S výnimkou Fínska, Chorvátska, Maďarska, Švédska a Talianska existujú vo väčšine krajín alternatívne spôsoby získania požadovanej kvalifikácie. V marci 2020 sa na Cypre prijala vyhláška, ktorou sa vykladá vnútroštátne právo tak, že každá fyzická osoba prepojená s realitnou agentúrou musí byť zaregistrovaná ako realitný agent, čím, ako sa zdá, vzniká požiadavka na 100 % vlastníctvo podielov. Na Malte sa novou formou regulácie obmedzuje právna forma, prostredníctvom ktorej môžu realitní agenti vykonávať svoje povolanie, len na partnerstvo podľa Občianskeho zákonníka. Znamená to, že realitní agenti nemôžu založiť spoločnosť s osobami, ktoré nie sú odborníkmi, ani s iným odborníkom, ktorý nie je držiteľom licencie realitného agenta. Belgicko aj naďalej požaduje, aby 60 % podielov a hlasovacích práv v profesijných realitných spoločnostiach bolo v držbe kvalifikovaných odborníkov. V Španielsku niektoré regióny, napríklad Katalánsko, naďalej regulujú toto povolanie prostredníctvom vyhradených činností a ochrany titulu. Hoci Slovensko uvádza, že povolanie realitných agentov nie je regulované, odborníci z iných členských štátov EÚ, ktorí chcú pracovať ako realitní agenti, musia aj naďalej absolvovať postup akademického uznania svojich diplomov. Slovinsko medzičasom odstránilo požiadavku na občianstvo. Odporúčania Cyprus, Česko, Chorvátsko, Írsko Slovensko, Slovinsko a Švédsko by mali zvážiť možnosť sprístupnenia činností, ktoré sú v súčasnosti vyhradené výlučne pre realitných agentov, aj pre iných odborníkov. Belgicko, Cyprus, Česko, Dánsko, Francúzsko, Írsko, Rakúsko, Slovensko, Slovinsko a Švédsko by mali vyhodnotiť, do akej miery sú požiadavky na dĺžku povinnej kvalifikácie nevyhnutné vzhľadom na služby poskytované realitnými agentmi a ciele tejto regulácie. Fínsko, Chorvátsko, Maďarsko, Švédsko a Taliansko by mali zvážiť zavedenie alternatívnych spôsobov prístupu k tomuto povolaniu. Belgicko by malo vyhodnotiť potrebu obmedzení týkajúcich sa vlastníctva podielov a hlasovacích práv. Cyprus a Malta by mali opätovne posúdiť odôvodnenosť a proporcionalitu požiadavky, aby 100 % podielov mali v držbe realitní agenti. Taliansko by malo vyhodnotiť potrebu a proporcionalitu zákazu nezlučiteľných činností. Španielsko by malo preskúmať existujúce regionálne regulačné úpravy, keďže by mohli viesť k nejasnostiam pri prístupe k tomuto povolaniu a pri jeho výkone a mohli by tvoriť prekážky pre mobilitu. Slovensko by malo odstrániť požiadavku vzťahujúcu sa na držiteľov kvalifikácií z iných členských štátov EÚ, aby sa podrobili postupu akademického uznania svojich diplomov. II.7. Sprievodcovia cestovného ruchu Povolanie sprievodcu cestovného ruchu je naďalej regulované v dvoch tretinách členských štátov, pričom z geografického hľadiska sú to najmä krajiny na juhu a východe Európy.

Graf 8. Ukazovateľ reštriktívnosti: sprievodcovia cestovného ruchu Zdroj: Európska komisia, 2021. Graf 8 znázorňuje relatívnu pozíciu členských štátov z hľadiska reštriktívnosti, pokiaľ ide o prístup k povolaniu sprievodcu cestovného ruchu a výkon tohto povolania, na základe aktualizovaného ukazovateľa reštriktívnosti. V porovnaní s rokom 2017 došlo k miernej revízii ukazovateľa, aby lepšie zachytával rozsah činností vyhradených pre sprievodcov cestovného ruchu a reštriktívnosť iných druhov požiadaviek. Belgicko ani Bulharsko neuvádzajú toto povolanie medzi regulovanými povolaniami v databáze regulovaných povolaní, je však zrejmé, že oba tieto členské štáty regulujú toto povolanie najmenej od roku 2016. Odporúčania z roku 2017 sa zameriavali na odôvodnenosť a proporcionalitu regulácie tohto povolania, ako aj na preskúmanie a posúdenie rozsahu vyhradených činností. Členské štáty s rozdielnymi regionálnym formami regulácie boli požiadané, aby podrobne posúdili fragmentáciu pravidiel a geografický rozsah povolení pre sprievodcov cestovného ruchu. A napokon, Komisia vyzvala členské štáty, aby preskúmali zoznamy, ktorými sa vyhradzuje právo pracovať v značnom počte lokalít cestového ruchu len pre držiteľov osobitných licencií. Komisia odporučila všetkým členským štátom, ktoré regulujú toto povolanie, aby posúdili, či je táto regulácia vôbec potrebná alebo či by nebolo možné dosiahnuť cieľ ochrany kultúrneho, historického, archeologického a umeleckého dedičstva a jeho náležitého ocenenia aj pomocou menej reštriktívnych pravidiel. Tieto úvahy, na základe ktorých členské štáty odôvodňujú reguláciu, uznal Súdny dvor ako závažné dôvody týkajúce sa verejného záujmu, ktorými možno odôvodniť reguláciu. Je však potrebné dôkladne posúdiť proporcionalitu takýchto pravidiel. Členské štáty by preto mali stanoviť pravidlá a povinnosti z hľadiska prístupu k povolaniu sprievodcu cestovného ruchu a výkonu tohto povolania, len ak je to nevyhnutné na predchádzanie poškodeniu kultúrneho bohatstva členského štátu. Ani jeden z členských štátov, ktoré toto povolanie regulujú, neinformoval Komisiu o preskúmaní a Komisia berie na vedomie, že sa prijali len veľmi obmedzené reformy. Hoci toto povolanie zostáva v Slovinsku regulované so širokým rozsahom regulovaných činností, požiadavky na prístup k povolaniu sa zmiernili tým, že sa zrušili predbežné podmienky na absolvovanie štátnej skúšky. Litva zmenila reguláciu sprievodcov cestovného ruchu v roku 2018, napriek odporúčaniam sa však požiadavky na prístup k povolaniu sprísnili, a to najmä pokiaľ ide o rozsah vyhradených činností. Na druhej strane Litva zmiernila niektoré požiadavky, napríklad zrušila teoretickú časť štátnej skúšky. Chorvátsko prijalo na konci roka 2017 nový zákon o službách cestovného ruchu. Zmeny sa však nedotkli žiadnych z obáv, ktoré v súvislosti so sprievodcami cestovného ruchu uviedla Komisia, a dokonca sa zdá, že situáciu ešte zhoršili. Novým zákonom sa však predsa len odstránila požiadavka preukazovať „schopnosť vykonávať podnikateľskú činnosť“. V Grécku sa neuskutočnila reforma, ale od roku 2017 opäť fungujú školy pre sprievodcov cestovného ruchu v rámci ministerstva cestovného ruchu, v ktorých možno získať diplom po absolvovaní dvojročného programu. Na prijímanie do týchto škôl sa vzťahujú podmienky a obmedzenia. Aj vo Francúzsku sa do istej miery zmiernili obmedzenia a umožnil sa ďalší prístup k povolaniu tým, že sa doplnil tretí spôsob získania požadovanej odbornej kvalifikácie. A napokon, Komisia berie na vedomie, že v roku 2021 Česko prijalo reformu povolania sprievodcov cestovného ruchu, ktorou sa zaviedla regulácia povolania prostredníctvom ochrany titulu. Sprievodca cestovného ruchu môže toto povolanie vykonávať, len keď má na viditeľnom mieste umiestnený preukaz (I. alebo II. stupňa), ktorý na základe žiadosti vydáva ministerstvo regionálneho rozvoja. Na získanie preukazu II. stupňa sa vyžaduje odborná kvalifikácia. Bulharsko, Malta, Rakúsko a Slovinsko vyhradzujú veľmi široký rozsah činností len pre držiteľov osobitných odborných kvalifikácií. Patrí medzi ne sprevádzanie osôb s cieľom ukázať a vysvetliť im sociálnu a politickú situáciu krajiny vo vnútroštátnom a medzinárodnom kontexte alebo niekedy dokonca aj sprevádzanie osôb v rámci športových a spoločenských podujatí a eskortovanie turistov z letiska do ich hotela. Takýmito obmedzeniami sa zásadne obmedzuje prístup k týmto činnostiam, pričom obmedzenia nesmú presahovať rámec tohto, čo je prísne nevyhnutné na ochranu všeobecného verejného záujmu. Bulharsko preskúmalo reguláciu povolania v roku 2019, rozsah vyhradených činností však zostal nezmenený. Zmeny zákona v Slovinsku nemali vplyv na pravidlá týkajúce sa rozsahu obmedzení. Na Malte a v Rakúsku sa neprijali žiadne zmeny. V Chorvátsku, Španielsku a Taliansku je toto povolanie regulované na regionálnej úrovni, v dôsledku čoho môže byť nevyhnutné, aby odborníci získali rozličné kvalifikácie a oprávnenia v rámci jedného členského štátu, ak chcú poskytovať služby vo viacerých regiónoch. Takéto rozdiely môžu ešte viac komplikovať prístup k povolaniu a jeho výkon a môžu vyvolať otázky týkajúce sa zlučiteľnosti s právom EÚ, a to najmä s článkom 10 ods. 4 smernice o službách (2006/123/ES) a s článkom 7 ods. 2a) smernice o uznávaní odborných kvalifikácií (2005/36/ES). V nadväznosti na postup v prípade nesplnenia povinnosti iniciovaný Komisiou Chorvátsko oznámilo, že nahradí 21 odborných skúšok v jednotlivých župách jednou centralizovanou skúškou. Španielsko a Taliansko neinformovali Komisiu o reformách ani neobjasnili súčasný systém z hľadiska rôznych existujúcich foriem regulácie. Belgicko v roku 2016 zaviedlo ochranu titulu pre rôzne druhy sprievodcov cestovného ruchu v regióne Valónsko. Platnosť týchto titulov je obmedzená len na tento región, pre sprievodcov cestovného ruchu z ďalších dvoch regiónov sa neplánuje osobitný režim vzájomného uznávania, keďže Brusel ani región Flámsko nepovažujú za potrebné toto povolanie regulovať. V Slovinsku môžu obce aj naďalej stanovovať podmienky prístupu k tomuto povolaniu v určitej oblasti cestovného ruchu a zabezpečiť ochranu titulu pre osoby, ktoré tieto podmienky spĺňajú. Činnosti vyhradené pre sprievodcov cestovného ruchu sa stanovujú na úrovni obcí, tieto vyhradené činnosti sa preto môžu v rámci krajiny výrazne líšiť. Francúzsko a Chorvátsko vedú zoznamy lokalít, v ktorých je práca sprievodcu vyhradená pre držiteľov osobitných kvalifikácií. Mohlo by to viesť k fragmentácii trhu a značnému zaťaženiu poskytovateľov služieb z iných členských štátov, ktorí sprevádzajú turistov po rôznych častiach krajiny a neobmedzujú poskytovanie svojich služieb na konkrétnu lokalitu. Takéto zoznamy, najmä ak zahŕňajú značný počet lokalít, predstavujú neodôvodnené obmedzenia, ak neboli správne posúdené dôvody na zapísanie konkrétnych lokalít do zoznamu.