EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli6. 6. 2012 COM(2012) 280 final 2012/0150(COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 77/91/EHS a 82/891/ES, smernice 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES a 2011/35/ES a nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Text s významom pre EHP) {SWD(2012) 166 final}

{SWD(2012) 167 final}



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1.KONTEXT NÁVRHU Finančná kríza bola vážnou zaťažkávacou skúškou schopnosti orgánov na vnútroštátnej úrovni a na úrovni Únie zvládať problémy v bankových inštitúciách. Finančné trhy EÚ sa medzičasom integrovali do takej miery, že domáce otrasy v jednom členskom štáte sa môžu rýchlo preniesť do iných členských štátov. Komisia na základe týchto skutočností vydala v októbri 2010 oznámenie, v ktorom sa stanovujú plány pre rámec Únie pre krízové riadenie vo finančnom sektore. Týmto rámcom by orgány získali spoločné a účinné nástroje a právomoci na riešenie bankových kríz preventívnym spôsobom, zaručenie finančnej stability a minimalizáciu vystavenia daňových poplatníkov stratám v prípade platobnej neschopnosti. Vedúci predstavitelia skupiny G20 vyzvali na medzinárodnej úrovni, aby sa „preskúmali režimy riešenia krízových situácií a konkurzné právo v súvislosti s nedávnymi skúsenosťami, aby sa tak zaistilo, že sa umožní riadna likvidácia veľkých komplexných cezhraničných inštitúcií“. Na zasadnutí v Cannes v novembri 2011 potvrdili „kľúčové atribúty účinných režimov riešenia krízových situácií pre finančné inštitúcie“ („kľúčové atribúty“) Rady pre finančnú stabilitu, v ktorých sa stanovili základné prvky, ktoré Rada pre finančnú stabilitu považuje za potrebné pre účinný režim riešenia krízových situácií. Ich vykonávaním by sa malo orgánom umožniť, aby včas riadne riešili krízové situácie finančných inštitúcií bez toho, aby boli daňoví poplatníci vystavení strate z podpory platobnej schopnosti, pričom sa zachová kontinuita ich dôležitých ekonomických funkcií. G20 má v júni 2012 začať pracovať na hodnotení pokroku vo vykonávaní týchto ustanovení v rámci rôznych jurisdikcií. Európsky parlament prijal v júni 2010 z vlastnej iniciatívy správu týkajúcu sa odporúčaní pre cezhraničné krízové riadenie v bankovom sektore. v ktorej sa zdôrazňuje potreba rámca pre riadenie bánk vo finančnej tiesni, ktorý by sa vzťahoval na celú Únii, pričom sa v nej odporúča posun k vyššej miere integrácie a súladu požiadaviek a mechanizmov v oblasti riešenia krízových situácií, ktoré sa uplatňujú na cezhraničné inštitúcie. Rada (ECOFIN) prijala v decembri 2010 závery, v ktorých vyzýva, aby sa vytvoril rámec Únie pre prevenciu, riadenie a riešenie kríz. V uvedených záveroch sa zdôrazňuje, že takýto rámec by sa mal uplatňovať vo vzťahu k bankám všetkých veľkostí, mal by zlepšiť cezhraničnú spoluprácu a mal by pozostávať z troch pilierov (prípravných a preventívnych opatrení, včasnej intervencie a nástrojov na riešenie krízových situácií a príslušných právomocí). Tieto by sa mali „zameriavať na zachovanie finančnej stability prostredníctvom ochrany dôvery verejnosti a trhu, uprednostňovanie prevencie a prípravy, poskytovanie spoľahlivých nástrojov na riešenie krízových situácií, umožňovanie rýchleho a rozhodného konania, zníženie morálneho hazardu a maximálnu možnú minimalizáciu celkových nákladov na ťarchu verejných zdrojov, a to prostredníctvom zaistenia spravodlivého zdieľania záťaže medzi zainteresovanými stranami finančných inštitúcií, prispievanie k hladkému riešeniu krízových situácií zahraničných skupín zaistenie právnej istoty a obmedzenie narušení hospodárskej súťaže.“ Skupina na vysokej úrovni má okrem toho predložiť Komisii v druhom polroku 2012 správu o tom, či by sa štrukturálnymi reformami bánk Únie nad rámec už prebiehajúcich regulačných reforiem posilnila finančná stabilita a zlepšila účinnosť a ochrana spotrebiteľov. Návrhy skupiny sa budú posudzovať samostatne po ukončení príslušných prác. Záverom, Komisia 30. mája 2012 uviedla, že podnieti proces zameraný na „zmapovanie hlavných krokov k úplnej hospodárskej a menovej únii (vrátane) okrem iného prechodu na bankovú úniu vrátane integrovaného finančného dohľadu a jednotného systému ochrany vkladov“. 2.VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU Útvary Komisie usporiadali v rokoch 2008 až 2012 viaceré konzultácie a diskusie s odborníkmi a s kľúčovými zainteresovanými stranami o ozdravení bánk a riešení ich krízových situácií. Pracovný dokument útvarov Komisie, v ktorom sa podrobne opisujú potenciálne možnosti politiky, ktoré útvary Komisie zvažovali, bol ako posledná verejná konzultácia pred prijatím návrhu uverejnený na konzultáciu v januári 2011. Konzultácia sa skončila 3. marca 2011. Cielené diskusie s odborníkmi z členských štátov, zástupcami bankového sektora, akademickej obce a právnických firiem o jednom z nástrojov na riešenie krízových situácií, a to konkrétne nástroji odpísania dlhu, sa zorganizovali v apríli 2012. Diskusie sa týkali kľúčových parametrov nástroja odpísania dlhu, okrem iného najmä spúšťacích mechanizmov riešenia krízovej situácie, rozsahu odpísania dlhu, jeho možnej minimálnej úrovne, riešenia krízových situácií na úrovni skupín, ako aj ochrany predchádzajúceho stavu. Dokumenty týkajúce sa verejných konzultácií sú dostupné na webovej lokalite Európskej komisie. Komisia na tomto základe pripravila priložený legislatívny návrh. Útvary Komisie pripravili aj posúdenie vplyvu návrhu, ktoré je možné nájsť na webovej lokalite Európskej komisie. Pripomienky, ktoré výbor pre posudzovanie vplyvu vyjadril v rámci svojho prvého a druhého stanoviska v máji a júni 2011 sa vzali do úvahy. Znenie posúdenia vplyvu sa okrem toho aktualizovalo s cieľom zohľadniť najaktuálnejší vývoj na medzinárodných fórach, ako aj zahrnúť výsledky diskusií o nástroji odpísania dlhu, ktoré sa uskutočnili v apríli 2012. V zrevidovanom posúdení vplyvu sa konkrétne lepšie podáva právny a inštitucionálny kontext, a to prostredníctvom opísania zodpovedností vnútroštátnych orgánov dohľadu a orgánov pre riešenie krízových situácií a prostredníctvom opísania vzťahov medzi návrhom odpísania dlhu a plánovanými požiadavkami smernice o kapitálových požiadavkách IV. V znení posúdenia vplyvu sa lepšie vysvetľuje obsah možností, najmä možnosti vzťahujúcej sa na nástroj odpísania dlhu. Pridal sa aj vplyv nástroja odpísania dlhu na náklady na financovanie bánk a nefinančných spoločností (malých a stredných podnikov). Dokončila sa časť týkajúca sa súladu návrhu s inými regulačnými návrhmi. Záverom sa ďalej prostredníctvom vyčlenenia najrelevantnejších ukazovateľov, ktoré sa majú monitorovať, objasnili mechanizmy monitorovania a hodnotenia.

Posúdenie vplyvu obsahuje tieto závery: Navrhovaným rámcom Únie pre riešenie krízových situácií bánk sa splnia ciele posilniť finančnú stabilitu, znížiť morálny hazard, chrániť vkladateľov a kritické bankové služby, šetriť verejné prostriedky a chrániť vnútorný trh pre finančné inštitúcie. Očakáva sa, že rámec bude mať priaznivý sociálny vplyv: po prvé, znížením pravdepodobnosti systémovej bankovej krízy a zabránením stratám hospodárskej prosperity, ktoré nasledujú po bankovej kríze, ako aj po druhé, minimalizovaním vystavenia daňových poplatníkov stratám z podpory pre inštitúcie, ktoré sú platobne neschopné. Náklady na tento rámec vyplývajú z možného zvýšenia nákladov na financovanie inštitúcií z dôvodu zrušenia implicitnej istoty štátnej pomoci a z nákladov, ktoré súvisia s fondmi na riešenie krízových situácií. Inštitúcie by mohli preniesť tieto zvýšené náklady na zákazníkov alebo akcionárov tak, že znížia úrokové sadzby pri vkladoch, zvýšia úrokové sadzby pri úveroch a bankové poplatky alebo znížia kapitálovú návratnosť. Hospodárska súťaž by však mohla znížiť schopnosť inštitúcií prenášať ďalej náklady v plnej výške. Možné prínosy rámca, pokiaľ ide o hospodársku prosperitu z dlhodobého hľadiska, ako aj pokiaľ ide o zníženie pravdepodobnosti výskytu systémovej krízy, sú podstatne vyššie ako možné náklady. 3.všeobecné vystvetlenie: rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií Potreba účinného rámca pre ozdravenie a riešenie krízových situácií Banky a investičné spoločnosti (ďalej len inštitúcie) poskytujú občanom, podnikom a hospodárstvu ako takému nevyhnutné služby (ako napr. príjem vkladov, úvery a prevádzka platobných systémov). Fungujú viac-menej na dôvere a ak ich zákazníci a zmluvné strany stratia dôveru v ich schopnosť plniť si svoje povinnosti, môžu sa rýchlo stať neživotaschopné. V prípade úpadku by sa banky mali zlikvidovať v súlade s bežným konkurzným konaním. Rozsah vzájomných prepojení medzi inštitúciami však vytvára riziko systémovej krízy, keď sa problémy jednej banky môžu rozšíriť na celý systém. Bežné konkurzné konanie nemusí byť z dôvodu systémového rizika a dôležitej hospodárskej funkcie, ktorú inštitúcie zohrávajú, v niektorých prípadoch primerané a chýbajúce účinné nástroje na riadenie inštitúcií v kríze často viedli k potrebe použiť verejné prostriedky na obnovu dôvery dokonca aj v prípade relatívne malých inštitúcií, aby sa tak zabránilo dominovému efektu upadajúcich inštitúcií, ktorý by vážne poškodil reálnu ekonomiku.

Preto je potrebný účinný rámec politiky, ktorým by sa organizovane riadili úpadky bánk a ktorým by sa zabránilo „nákaze“ iných inštitúcií. Cieľom takéhoto rámca politiky by bolo poskytnúť relevantným orgánom spoločné a účinné nástroje a právomoci na riešenie bankových kríz preventívnym spôsobom, zaručenie finančnej stability a minimalizáciu vystavenia daňových poplatníkov stratám. Príprava a prevencia, včasná intervencia a riešenie krízových situácií Na tento účel by rozsah právomocí, ktoré majú relevantné orgány k dispozícii, mal pozostávať z troch prvkov: (i) prípravných krokov a plánov na minimalizovanie rizík možných problémov (príprava a prevencia); (ii) v prípade počiatočných problémov, právomocí zastaviť zhoršovanie situácie banky v počiatočnej fáze, aby sa vyhlo platobnej neschopnosti (včasná intervencia), ako aj (iii) ak platobná neschopnosť inštitúcie spôsobuje obavy, pokiaľ ide o všeobecný verejný záujem (podľa vymedzenia v článkoch 27 a 28), z jasného prostriedku na reorganizáciu alebo likvidáciu banky riadnym spôsobom, pričom sa zároveň zachovajú jej kritické funkcie a maximálne obmedzí akékoľvek vystavenie daňových poplatníkov stratám pri platobnej neschopnosti (riešenie krízovej situácie). Tieto právomoci spolu vytvárajú účinný rámec pre ozdravenie a prípadne riešenie krízových situácií inštitúcií. Keďže riziko, ktoré ktorákoľvek jednotlivá banka predstavuje pre finančnú stabilitu, nie je možné v plnej miere stanoviť vopred, tieto právomoci by mali byť relevantným orgánom k dispozícii vo vzťahu ku ktorejkoľvek banke, nezávisle od jej veľkosti alebo rozsahu jej činností. Riešenie krízových situácií – osobitný režim platobnej neschopnosti pre inštitúcie Vo väčšine krajín sa na bankové a nebankové spoločnosti vo finančných ťažkostiach vzťahuje bežné konkurzné konanie. Toto konanie umožňuje buď reorganizáciu spoločnosti (čo má za následok zníženie dlhu na základe súhlasu veriteľov) alebo jej likvidáciu a pridelenie strát veriteľom, alebo obe tieto možnosti. V každom prípade veritelia ani akcionári nebudú vyplatení v plnej miere. Zo skúseností z rôznych bankových kríz však vyplýva, že konkurzné právo nie je vždy vhodné na to, aby sa účinne riešil úpadok finančných inštitúcií, keďže primerane nezohľadňuje potrebu zabrániť narušeniam finančnej stability, zachovať základné služby alebo chrániť vkladateľov. Konkurzné konania sú okrem toho často zdĺhavé a v prípade reorganizácie si vyžadujú zložité rokovania a dohody s veriteľmi, čo môže byť vzhľadom na prieťahy, náklady a výsledky na škodu dlžníkov a veriteľov. Riešenie krízovej situácie predstavuje alternatívu bežného konkurzného konania a poskytuje sa ním prostriedok na reštrukturalizáciu alebo likvidáciu upadajúcej banky, ktorej úpadok by spôsobil obavy z hľadiska všeobecného verejného záujmu (ohrozenie finančnej stability, kontinuita kritických funkcií banky a/alebo bezpečnosť vkladov, aktív klientov a verejných prostriedkov). Preto platí, že riešením krízovej situácie by sa pre inštitúcie mali dosiahnuť podobné výsledky ako výsledky bežného konkurzného konania, pričom sa zohľadnia pravidlá Únie upravujúce štátnu pomoc, pokiaľ ide o pridelenie strát akcionárom a veriteľom, a zároveň by sa mala zaručiť finančná stabilita a obmedziť vystavenie daňových poplatníkov stratám z podpory na posilnenie platobnej schopnosti. Zároveň by sa ním mala zaistiť právna istota, transparentnosť a predvídateľnosť, pokiaľ ide o zaobchádzanie s akcionármi a veriteľmi banky a zachovanie hodnoty, ktorá by mohla byť pri bankrote inak zničená. Možnosťou riešiť krízovú situácia, ktorou sa ruší implicitná istota záchrany inštitúcií financovanej z verejných zdrojov, by sa nepoistení veritelia okrem toho mali podnietiť, aby lepšie posúdili riziko spojené s ich investíciami. Ďalej platí, že navrhnutím vnútroštátnych mechanizmov financovania riešenia krízových situácií v súlade s pravidlami upravujúcimi štátnu pomoc sa zaistí splniteľnosť celkových cieľov rámca pre riešenie krízových situácií. Rovnováha medzi predvídateľnosťou pre investorov a diskrečnou právomocou príslušných orgánov S cieľom zaručiť existujúce vlastnícke práva by sa riešenie krízovej situácie banky malo začať v okamihu, ktorý je veľmi blízko platobnej neschopnosti, t. j. v okamihu, keď sa banka nachádza na pokraji úpadku. Rozhodnutie o okamihu, v ktorom by sa krízová situácia banky mala začať riešiť, však môže závisieť od viacerých premenných a faktorov, ktoré sú spojené s prevládajúcimi podmienkami na trhu alebo idiosynkratickými problémami s likviditou alebo platobnou schopnosťou, z čoho vyplýva potreba, aby orgán pre riešenie krízových situácií mal k dispozícii istý stupeň diskrečnej právomoci. Podobne by sa konkrétne opatrenia, ktoré sa majú prijať na riešenie krízovej situácie, nemali vopred určiť vo vzťahu k akejkoľvek banke, ale mali by sa skôr prijať na základe konkrétnych okolností. Rámec Únie s podobnými nástrojmi, zásadami a postupmi je potrebný na to, aby sa poskytla dostatočná konvergencia, pokiaľ ide o to, ako vnútroštátne orgány realizujú riešenie krízovej situácie. Pri navrhovaní tohto rámca sa musí nájsť rovnováha medzi potrebnými diskrečnými právomocami orgánov dohľadu, aby mohli zohľadniť osobitosti každého konkrétneho prípadu, aby mohli zaistiť rovnaké podmienky a aby mohli zachovať integritu jednotného trhu. Európskemu orgánu pre bankovníctvo (ďalej aj EBA) by sa mala prideliť jasná úloha vydávať usmernenia a technické predpisy s cieľom zaistiť konzistentné uplatňovanie právomocí riešiť krízové situácie, s cieľom zúčastňovať sa na plánovaní riešenia krízových situácií vzhľadom na cezhraničné inštitúcie a s cieľom vykonávať záväznú mediáciu medzi vnútroštátnymi orgánmi v prípade nezhody pri uplatňovaní rámca. Napokon úspešné riešenie krízovej situácie si vyžaduje dostatok finančných prostriedkov, napr. na vydávanie záruk alebo poskytovanie krátkodobých úverov s cieľom pomôcť kritickým častiam subjektu, ktorého krízová situácia sa rieši, aby opäť nadobudli životaschopnosť. Tieto finančné prostriedky by mal zásadne poskytovať bankový sektor spravodlivým a úmerným spôsobom, a pokiaľ je to možné (pri zohľadnení hospodárskych nákladov) by ich mal poskytnúť vopred. Tieto kroky spolu zaisťujú, že nezávisle od príslušného opatrenia na riešenie krízovej situácie budú jeho náklady znášať v prvom rade samotné inštitúcie a ich vlastníci a investori. Vnútorný trh – zaobchádzanie s cezhraničnými skupinami Cezhraničné skupiny sú zložené z inštitúcií zriadených v rôznych členských štátoch. V rámci pre riešenie krízových situácií sa uznáva existencia cezhraničných skupín v Európe ako jedna z kľúčových hnacích síl integrácie finančných trhov Únie. V rámci sa stanovujú osobitné pravidlá pre cezhraničné skupiny, ktoré sa vzťahujú na fázu prípravy a prevencie (články 7, 8, 11, 12 a 15), fázu včasnej intervencie (článok 25) a fázu riešenia krízovej situácie (články 80 až 83). Takisto sa v ňom stanovujú pravidlá týkajúce sa prevodu aktív medzi subjektmi pridruženými k skupine v časoch finančnej tiesne (články 16 až 22). Pravidlá upravujúce skupiny sa zameriavajú na vytvorenie rovnováhy medzi prípadným dosiahnutím účinného riešenia krízovej situácie pre skupinu ako celok a ochranou finančnej stability tak členských štátov, v ktorých skupina pôsobí, ako aj Únie. Efektívne metódy riešenia krízových situácií cezhraničných skupín sú jediným spôsobom, ako dosiahnuť finančnú stabilitu v Únii, a teda zlepšiť fungovanie jednotného trhu aj v časoch krízy. Platí najmä, že efektívne a rýchle riešenie krízovej situácie na úrovni skupiny, ktorým sa minimalizuje strata hodnoty pre skupinu, by sa malo zaistiť prostredníctvom pridelenia významnej úlohy orgánu pre riešenie krízových situácií na úrovni skupiny, a to bez toho, aby to bolo v rozpore s potrebnými ochrannými opatreniami pre hostiteľské členské štáty. Bez toho, aby tým bola dotknutá významná úloha pridelená orgánu pre riešenie krízových situácií na úrovní skupiny, sa záujmy hostiteľských orgánov pre riešenie krízových situácií dostatočne zohľadnia prostredníctvom: a) zriadenia mechanizmov spolupráce medzi orgánmi pre riešenie krízových situácií prostredníctvom vytvorenia kolégií orgánov pre riešenie krízových situácií; b) uznania toho, že pri prijímaní rozhodnutí týkajúcich sa skupín sa musí zohľadniť finančná stabilita vo všetkých členských štátoch, v ktorých skupina pôsobí; c) navrhnutia jasného rozhodovacieho procesu, ktorý všetkým orgánom umožňuje, aby vyjadrili svoje názory, pričom sa zároveň zaistí, že vzhľadom na riešenie krízovej situácie skupiny sa prijme jediné rozhodnutie, ako aj d) zriadenia mechanizmov na riešenie konfliktov medzi orgánmi pre riešenie krízových situácií (mediácia prostredníctvom EBA). EBA bude vykonávať úlohu záväzného mediátora podľa nariadenia č. 1093/2010 (nariadenie o EBA), najmä článku 19. V tejto súvislosti sa uplatňujú všetky príslušné pravidlá uvedeného nariadenia vrátane článku 38 a článku 44 ods. 1. Všetkými týmito mechanizmami by sa malo zaistiť, že riešením krízovej situácie skupiny alebo poskytnutím finančnej podpory medzi pridruženými inštitúciami sa nepoškodzujú žiadne časti skupiny a že pri takomto konaní sa nezanedbáva finančná stabilita členského štátu, v ktorom sa dcérska spoločnosť nachádza. 4.PRÁVNE PRVKY NÁVRHU 4.1.Právny základ Právnym základom tohto návrhu je článok 114 ZFEÚ, ktorý umožňuje prijať opatrenia na aproximáciu vnútroštátnych ustanovení, ktorých cieľom je vytvorenie a fungovanie vnútorného trhu. Týmto návrhom sa harmonizujú vnútroštátne právne predpisy upravujúce ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností do tej miery, aká je potrebná na zaistenie toho, aby členské štáty mali rovnaké nástroje a postupy na riešenie systémových úpadkov. Harmonizovaným rámcom by sa tak mala podporiť finančná stabilita v rámci vnútorného trhu tým, že sa zaistí minimálna kapacita pre riešenie krízových situácií inštitúcií vo všetkých členských štátoch a tým, že sa uľahčí spolupráca medzi vnútroštátnymi orgánmi, keď sa rieši úpadok cezhraničných skupín.

Článok 114 ZFEÚ je preto vhodným právnym základom. 4.2.Subsidiarita Podľa zásady subsidiarity, ktorá je ustanovená v článku 5 ods. 3 ZEÚ by Únia mala v oblastiach, ktoré nepatria do jej výlučnej právomoci, konať len v takom rozsahu a vtedy, ak ciele navrhovanej činnosti nemôžu členské štáty uspokojivo dosiahnuť na ústrednej úrovni alebo na regionálnej a miestnej úrovni, ale z dôvodov rozsahu alebo účinkov navrhovanej činnosti ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie. Iba činnosťou na úrovni EÚ je možné zaistiť, aby členské štáty použili dostatočne kompatibilné opatrenia na riešenie problémov upadajúcich inštitúcií. Hoci bankový sektor v Únii je vysoko integrovaný, systémy na riešenie bankových kríz spočívajú na vnútroštátnom základe a značne sa líšia. Mnoho vnútroštátnych právnych systémov neudeľuje v súčasnosti príslušným orgánom právomoci potrebné na riadnu likvidáciu finančných inštitúcií a zároveň na zachovanie služieb podstatných pre finančnú stabilitu, pričom by sa minimalizovalo vystavenie daňových poplatníkov stratám z podpory na posilnenie platobnej schopnosti. Takéto rozdielne vnútroštátne právne predpisy nie sú vhodné na primerané zaobchádzanie s cezhraničným rozmerom kríz, čím sa komplikujú mechanizmy pre spoluprácu domovských a hostiteľských orgánov. Podstatné rozdiely vo vnútroštátnych postupoch riešenia krízových situácií by okrem toho mohli viesť k neprijateľným rizikám pre finančnú stabilitu a mohli by ohroziť účinné riešenie krízových situácií cezhraničných skupín. Keďže zriadenie vhodných mechanizmov pre riešenie krízových situácií na úrovni Únie si vyžaduje značnú harmonizáciu vnútroštátnej praxe a postupov, je vhodné, aby Únia navrhla potrebné legislatívne opatrenia. Riešenie krízových situácií však úzko súvisí s neharmonizovanými oblasťami vnútroštátneho práva, ako napríklad konkurzným a majetkovým právom. Smernica je preto primeraným právnym nástrojom, keďže na zaistenie toho, aby sa rámec vykonával spôsobom, ktorým sa umožní dosiahnuť zamýšľaný účinok v rámci osobitostí príslušných vnútroštátnych právnych predpisov, je potrebná transpozícia. 4.3.Proporcionalita Podľa zásady proporcionality by obsah a forma činnosti Únie nemali presahovať to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov zmlúv. Na upadajúcu banku by sa v zásade malo vzťahovať bežné konkurzné konanie, ako je tomu v prípade akéhokoľvek iného podniku. Bankový sektor sa však líši od mnohých iných sektorov podnikateľskej činnosti, keďže v rámci hospodárstva vykonáva kritické funkcie a je obzvlášť citlivý na systémové krízy. Z dôvodu týchto znakov môže mať likvidácia bánk oveľa vážnejšie dôsledky ako prípady, keď trh opustia iné podniky. Týmto je možné zdôvodniť, prečo sa v prípade bankových kríz využívajú osobitné pravidlá a postupy. Keďže systémový význam úpadku banky nie je možné s plnou určitosťou stanoviť vopred, navrhovaný rámec pre krízové riadenie by sa mal uplatňovať zásadne na všetky bankové inštitúcie nezávisle od ich veľkosti či komplexnosti. Ak sa dá s určitosťou povedať, že úpadok inštitúcie celosvetovej veľkosti a trhového významu, ktorá je prepojená s inštitúciami po celom svete, by spôsobil výrazné narušenie svetového finančného systému a mal by nepriaznivé hospodárske dôsledky v celom rade krajín, je takisto jasné, že súčasný úpadok, v rámci rozšírenej krízy, mnohých malých inštitúcií, ktoré tvoria výraznú časť bankového sektora v danej krajine, by mohol mať na hospodárstvo rovnocenne ničivý vplyv. Rámcom sa preto zaisťuje, aby orgány dohľadu a orgány pre riešenie krízových situácií mali k dispozícii osobitné pravidlá a postupy na to, aby efektívne riešili úpadok alebo takmer úpadok akejkoľvek banky za okolností systémového rizika. Vnútroštátne orgány však v súvislosti s plánmi ozdravenia a riešenia krízových situácií a pri používaní rôznych nástrojov, ktoré majú k dispozícií, zohľadnia riziko, veľkosť a vzájomné prepojenie bánk, pričom zaistia, aby sa režim uplatňoval náležitým spôsobom. Ustanovenia sú teda primerané tomu, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov. Ďalej platí, že obmedzenia práva na majetok, ktoré môže výkon navrhovaných právomocí znamenať, musia byť v súlade s Chartou základných práv, ako ju vykladá Európsky súdny dvor. Okamih začatia riešenia krízovej situácie by z tohto dôvodu mal byť čo možno najbližšie k okamihu platobnej neschopnosti a používanie právomocí na riešenie krízových situácií by sa malo obmedzovať na rozsah, ktorý je potrebný na splnenie cieľa vo všeobecnom záujme, ktorým je zachovanie finančnej stability v Únii. 4.4.Podrobné vysvetlenie návrhu 4.4.1.Predmet úpravy a rozsah pôsobnosti (článok 1) Návrh sa zaoberá krízovým riadením (prípravou, ozdravením a riešením krízových situácií) vo vzťahu ku všetkým úverovým inštitúciám a určitým investičným spoločnostiam. Rozsah pôsobnosti návrhu je totožný s rozsahom pôsobnosti smernice o kapitálových požiadavkách (ďalej aj „CRD“), v ktorej sa zosúlaďujú obozretnostné požiadavky pre inštitúcie vrátane finančných inštitúcií zahrnutých v bankovej skupine a obozretnostné požiadavky pre investičné spoločnosti. Investičné spoločnosti musia byť súčasťou rámca, keďže, ako vyplýva z úpadku spoločnosti Lehman Brothers, ich úpadok môže mať závažné systémové následky. Právomoci orgánov pre riešenie krízových situácií by sa okrem toho mali uplatňovať aj na holdingové spoločnosti, ak jedna alebo viacero dcérskych úverových inštitúcií alebo investičných spoločností spĺňa podmienky pre riešenie krízovej situácie a uplatňovanie nástrojov na riešenie krízových situácií a príslušných právomocí vo vzťahu k materskej spoločnosti je potrebné na riešenie krízovej situácie jednej alebo viacerých dcérskych spoločností alebo na riešenie krízovej situácie skupiny ako celku. 4.4.2.Orgány pre riešenie krízových situácií (článok 3) V návrhu sa od členských štátov vyžaduje, aby právomoci riešiť krízové situácie preniesli na orgány verejnej správy s cieľom zaručiť včasné realizovanie cieľov rámca. V návrhu sa presne neuvádza konkrétny orgán, ktorý by mal byť vymenovaný ako orgán pre riešenie krízových situácií, pretože to nie je nevyhnutné na zaručenie účinného riešenia a pretože by to bolo v rozpore s ústavným a správnym poriadkom jednotlivých členských štátov. Preto sa ponecháva na členské štáty, aby určili svoje orgány pre riešenie krízových situácií, napríklad národné centrálne banky, orgány finančného dohľadu, systémy ochrany vkladov, ministerstvá financií alebo osobitné orgány. Orgány pre riešenie krízových situácií budú musieť mať primerané know-how a zdroje na riadenie riešenia krízových situácií bánk na vnútroštátnej a cezhraničnej úrovni. Vzhľadom na pravdepodobnosť konfliktov záujmov sa splnomocňuje funkčné oddelenie činností riešenia krízových situácií od iných činností ktoréhokoľvek určeného verejného orgánu. 4.4.3.Plány ozdravenia a riešenia krízových situácií (články 5 až 13) Včasnými opatreniami založenými na plánoch ozdravenia sa môže predísť vystupňovaniu problémov a znížiť riziko úpadku banky. Inštitúcie budú musieť vypracovať plány ozdravenia, v ktorých sa ustanovia mechanizmy a opatrenia na to, aby sa mohli prijať včasné opatrenia na obnovu ich dlhodobej životaschopnosti v prípade závažného zhoršenia ich finančnej situácie. Skupiny budú musieť vypracovať plány tak na úrovni skupiny, ako aj pre jednotlivé inštitúcie v rámci skupiny. Orgány dohľadu budú plány ozdravenia posudzovať a schvaľovať. Plánmi riešenia krízových situácií sa umožní, aby sa pri riešení krízovej situácie inštitúcie minimalizovalo vystavenie daňových poplatníkov stratám z podpory na posilnenie platobnej schopnosti, pričom sa ochránia nevyhnutné ekonomické funkcie. V pláne riešenia krízových situácií, ktorý orgány pre riešenie krízových situácií pripravia v spolupráci s orgánmi dohľadu za normálnych okolností, budú stanovené možnosti riešenia krízových situácií inštitúcie s celým radom scenárov vrátane systémovej krízy. Takéto plány by mali obsahovať podrobné informácie o uplatňovaní nástrojov na riešenie krízových situácií a o spôsoboch zaistenia kontinuity kritických funkcií. Plány riešenia krízových situácií na úrovni skupiny budú obsahovať plán pre skupinu, ako aj plány pre každú inštitúciu v rámci skupiny. 4.4.4.Právomoci riešiť alebo odstraňovať prekážky vyriešiteľnosti krízovej situácie (články 14 až 16)

Orgány pre riešenie krízových situácií posúdia na základe plánu riešenia krízových situácií, či je možné vyriešiť krízovú situáciu inštitúcie alebo skupiny. Ak orgány pre riešenie krízových situácií identifikujú významné prekážky, ktoré bránia vyriešiteľnosti krízovej situácie inštitúcie alebo skupiny, môžu od inštitúcie alebo skupín požadovať, aby prijali opatrenia s cieľom uľahčiť vyriešiteľnosť krízovej situácie. Takéto opatrenia môžu okrem iného zahŕňať: zníženie komplexnosti prostredníctvom zmeny právnych alebo prevádzkových štruktúr, aby sa zaistilo, že kritické funkcie je možné právne a ekonomicky oddeliť od ostatných funkcií, vypracovanie dohôd o poskytovaní služieb, ktoré sa budú týkať kritických funkcií, obmedzenie maximálneho individuálneho aj súhrnného vystavenia, uloženie požiadaviek vykazovania, obmedzenie alebo zastavenie existujúcich alebo navrhnutých činností, obmedzenie rozvoja nových oblastí obchodnej činnosti alebo vývoja nových výrobkov alebo zabránenie takémuto rozvoju a vývoju, ako aj vydanie ďalších konvertibilných kapitálových nástrojov. Posúdenie vyriešiteľnosti krízových situácií skupín sa zakladá na koordinácii, konzultáciách a spoločnom posúdení, ktoré vykonávajú orgány pre riešenie krízových situácií na úrovni skupiny s orgánmi dcérskych spoločností pre riešenie krízových situácií, inými relevantným príslušnými orgánmi a EBA. EBA bude zohrávať významnú úlohu s cieľom zaistiť jednotné uplatňovanie posudzovania vyriešiteľnosti krízovej situácie a jednotné používanie prevenčných právomocí relevantnými orgánmi vo všetkých členských štátoch. Konkrétne bude potrebné, aby navrhol technické predpisy, v ktorých sa vymedzia parametre potrebné na posúdenie systémového vplyvu plánov riešenia krízových situácií a aby navrhol technické predpisy, v ktorých sa bližšie určia oblasti, ktoré sa musia preskúmať s cieľom posúdiť vyriešiteľnosť krízovej situácie inštitúcie alebo skupiny. 4.4.5.Finančná podpora v rámci skupiny (články 17 až 23) Cieľom návrhu je prekonať súčasné právne obmedzenia vzťahujúce sa na poskytovanie finančnej podpory jedným subjektom v rámci skupiny inému subjektu v rámci nej. Inštitúcie pôsobiace v rámci skupiny budú môcť uzatvárať dohody o poskytnutí finančnej podpory (vo forme úveru, poskytnutia záruk alebo poskytnutia aktív ako kolaterálu pri transakcii) ostatným subjektom v rámci skupiny, ktoré sa nachádzajú vo finančných ťažkostiach. Takáto včasná finančná pomoc môže pomôcť riešiť vznikajúce finančné problémy jednotlivých členov skupiny. Dohoda sa môže vopred predložiť na schválenie valnému zhromaždeniu akcionárov všetkých zúčastnených subjektov v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpisy a riadiace orgány sa ňou oprávnia na to, aby v prípade potreby poskytli finančnú podporu za podmienok dohody. Na tomto základe sa zvýši právna istota, pretože bude jasné, kedy a ako sa takáto finančná podpora môže poskytnúť. Dohody sú dobrovoľné, čo umožňuje bankovým skupinám posúdiť, či sú v záujme skupiny (skupina môže byť viac alebo menej integrovaná a vykonávať viac alebo menej spoločnú stratégiu) a určiť spoločnosti, ktoré by mali byť zmluvnou stranou dohody (môže byť vhodné vyňať spoločnosti, ktoré vykonávajú rizikovejšie činnosti). Orgán dohľadu prevodcu bude mať na účel zaručenia právomoc zakázať alebo obmedziť finančnú podporu podľa dohody, keď takýto prevod ohrozuje likviditu alebo platobnú schopnosť prevodcu alebo finančnú stabilitu. 4.4.6.Včasná intervencia – osobitná správa (články 23 až 26) Týmto návrhom sa rozširujú právomoci orgánov dohľadu, aby mohli intervenovať v počiatočnom štádiu v prípadoch, keď sa zhoršuje finančná situácia alebo platobná schopnosť inštitúcie. Právomocami predpokladanými v návrhu sa dopĺňajú právomoci prenesené na orgány dohľadu podľa článku 136 CRD. Tieto právomoci nepredstavujú výnimky z akýchkoľvek práv alebo procesných povinností stanovených v súlade s právom obchodných spoločností. Medzi právomoci včasnej intervencie patrí právomoc požadovať, aby inštitúcia vykonávala mechanizmy a opatrenia stanovené v pláne ozdravenia, právomoc vypracovať akčný program a časový harmonogram jeho vykonávania, právomoc požadovať od obchodného vedenia, aby zvolalo valné zhromaždenie akcionárov, alebo ho priamo zvolať, navrhovať program rokovania a prijať určité rozhodnutia, ako aj právomoc požadovať, aby inštitúcia so svojimi veriteľmi vypracovala plán reštrukturalizácie dlhov. Orgán dohľadu by okrem toho mal právomoc vymenovať osobitného správcu na obmedzené obdobie, počas ktorého sa vychádza z predpokladu, že platobná schopnosť inštitúcie je dostatočne ohrozená. Prvoradou povinnosťou osobitného správcu je obnoviť finančnú situáciu inštitúcie a zdravé a obozretné riadenie jej činnosti. Osobitný správca nahradí obchodné vedenie inštitúcie a bude mať všetky jeho právomoci bez toho, aby tým boli dotknuté riadne práva akcionárov. Právomoc vymenovať osobitného správcu bude slúžiť ako prvok na udržanie disciplíny pre obchodné vedenie a akcionárov a takisto ako prostriedok na podporu riešení problémov v rámci súkromného sektora, ktoré by v prípade neriešenia mohli viesť k úpadku inštitúcie. 4.4.7.Podmienky riešenia krízových situácií (článok 27) Týmto návrhom sa stanovujú spoločné parametre na spustenie uplatňovania nástrojov na riešenie krízových situácií. Orgány budú schopné prijať opatrenia, ak je inštitúcia platobne neschopná alebo veľmi blízko platobnej neschopnosti v tom rozsahu, že ak sa neprijme žiadne opatrenie, inštitúcia bude platobne neschopná v blízkej budúcnosti. Zároveň treba zaistiť, aby sa intruzívne opatrenia uplatňovali len v prípade, keď je zasahovanie do práv zainteresovaných strán opodstatnené. Preto by sa mali opatrenia na riešenie krízových situácií vykonávať len vtedy, ak inštitúcia upadá alebo pravdepodobne bude v úpadku a ak neexistuje žiadne iné riešenie umožňujúce obnovu inštitúcie v primeranom časovom rámci. Okrem toho musí byť intervencia prostredníctvom opatrení na riešenie krízových situácií odôvodnená verejným záujmom podľa vymedzenia v článku 28. 4.4.8.Všeobecné zásady – najmä zásada neznevýhodniť veriteľov (článok 29) V rámci sa stanovuje niekoľko všeobecných zásad, ktoré budú orgány pre riešenie krízových situácií musieť dodržiavať. Tieto zásady sa okrem iného vzťahujú na rozdelenie strát a zaobchádzanie s akcionármi a veriteľmi a na dôsledky, ktoré by používanie nástrojov mohlo mať vzhľadom na obchodné vedenie inštitúcie. V rámci sa stanovuje, že straty, ktoré sa raz identifikujú v rámci ocenenia (článok 30), sa rozdelia medzi akcionárov a veriteľov inštitúcie v súlade s hierarchiou nárokov stanovenou v každom vnútroštátnom režime konkurzného konania. Ako sa však už zdôraznilo v predchádzajúcej časti textu (pozri nadpis 3), v bežných režimoch konkurzného konania sa dostatočne nezohľadňujú obavy vzťahujúce sa na finančnú stabilitu alebo iné verejné záujmy. V rámci pre riešenie krízových situácií sa preto stanovujú určité zásady rozdelenia strát, ktoré sa budú musieť dodržiavať nezávisle od toho, čo sa stanovuje v každom vnútroštátnom režime konkurzného konania. Medzi tieto zásady patrí: a) straty by sa mali najskôr v plnom rozsahu rozdeliť medzi akcionárov, a potom medzi veriteľov a b) s veriteľmi tej istej triedy sa môže zaobchádzať rozdielne, ak je to zdôvodnené verejným záujmom, a najmä s cieľom podporiť finančnú stabilitu. Tieto zásady sa uplatňujú na všetky nástroje pre riešenie krízových situácií. V rámci sa okrem iného vzhľadom na nástroj odpísania dlhu stanovuje podrobnejšia hierarchia nárokov (článok 43). Táto podrobnejšia hierarchia nárokov bude dopĺňať hierarchiu stanovenú v každom vnútroštátnom konkurznom práve a v prípade potreby jej bude nadradená. V prípadoch, ak veritelia získajú z ekonomického hľadiska menej, ako by získali, ak by sa inštitúcia likvidovala na základe bežného konkurzného konania, orgány musia zaistiť, aby veritelia získali daný rozdiel. Toto prípadné vyrovnanie sa vyplatí z fondu pre riešenie krízových situácií. Zásada, podľa ktorej sa straty rozdelia najskôr medzi akcionárov, a potom medzi veriteľov, spolu so skutočnosťou, že opatrenie na riešenie krízovej situácie sa musí prijať pred použitím akejkoľvek mimoriadnej verejnej finančnej podpory, predstavuje zásadný nástroj na zaistenie účinnosti plnenia cieľa, ktorým je minimalizovať vystavenie daňových poplatníkov stratám (článok 29). 4.4.9.Ocenenie (článok 30) Nasadzovanie nástrojov na riešenie krízových situácií a vykonávanie príslušných právomocí sa zakladá na posúdení reálnej hodnoty aktív a pasív upadajúcej inštitúcie. V rámci je na tento účel zahrnuté ocenenie vychádzajúce zo zásady „trhovej hodnoty“. Zaistí sa tým, že straty sa zaúčtujú v okamihu, keď sa začína riešiť krízová situácia inštitúcie.

Ocenenie by mal vykonať nezávislý odborník s výnimkou naliehavých prípadov, v ktorých by orgány pre riešenie krízových situácií použili predbežné ocenenie, ktoré sa neskôr doplní konečným ocenením, na ktorého vypracovaní sa bude podieľať nezávislý odborník. Orgánom pre riešenie krízových situácií sa udelili potrebné právomoci na úpravu opatrení na riešenie krízových situácií v súlade s možnými prípadnými odchýlkami medzi predbežným a konečným ocenením. 4.4.10.Nástroje na riešenie krízových situácií a príslušné právomoci (články 31 až 64) Ak sú podmienky na začatie riešenia krízovej situácie splnené, orgány pre riešenie krízových situácií budú mať právomoc uplatňovať na riešenie krízových situácií tieto nástroje: (a)odpredaj obchodnej činnosti; (b)preklenovacia inštitúcia; (c)oddelenie aktív; (d)odpísanie dlhu. Aby bolo tieto nástroje možné uplatniť, orgány pre riešenie krízových situácií budú mať právomoc prevziať kontrolu nad inštitúciou, ktorá sa nachádza alebo čoskoro bude nachádzať v úpadku, prevziať úlohu akcionárov a manažérov, previesť aktíva a pasíva a vynútiť plnenie zmlúv. Nástroje na riešenie krízových situácií sa môžu uplatňovať jednotlivo alebo spojene. Všetky zahŕňajú určitý stupeň reštrukturalizácie banky. Takáto reštrukturalizácia nie je znakom, ktorý sprevádza len odpísanie dlhu. Nástroj oddelenia aktív sa musí uplatňovať za všetkých okolností v spojení s ostatnými nástrojmi (článok 32). Prípadné použitie akýchkoľvek nástrojov na riešenie krízových situácií bude musieť byť v súlade s rámcom Únie pre štátnu pomoc. V tejto súvislosti sa akékoľvek využitie verejnej podpory a/alebo použitie fondov na riešenie krízových situácií na pomoc pri riešení krízových situácií upadajúcich inštitúcií bude musieť oznámiť Komisii a bude sa posudzovať v súlade s príslušnými ustanoveniami upravujúcimi štátnu pomoc s cieľom určiť ich zlučiteľnosť s vnútorným trhom. V návrhu sa stanovil minimálny súbor nástrojov na riešenie krízových situácií, ktorý by všetky členské štáty mali prijať. Vnútroštátne orgány si však budú môcť okrem toho zachovať špecifické vnútroštátne nástroje a právomoci na riešenie upadajúcich inštitúcií, ak sú zlučiteľné so zásadami a cieľmi rámca Únie pre riešenie krízových situácií a Zmluvou o fungovaní Európskej únie a ak nepredstavujú prekážky účinného riešenia krízových situácií na úrovni skupiny. Vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií by boli schopné použiť tieto vnútroštátne nástroje a právomoci iba vtedy, ak preukážu, že žiadny z nástrojov (samostatne alebo spojene) obsiahnutých v rámci Únie im neumožňuje prijať účinné opatrenia na riešenie krízovej situácie. Nástroj odpredaja obchodnej činnosti umožňuje orgánom pre riešenie krízovej situácie, aby vykonali odpredaj inštitúcie, prípadne celej alebo časti jej obchodnej činnosti za obchodných podmienok, a to bez toho, aby sa vyžadoval súhlas akcionárov, alebo bez dodržania s procesných požiadaviek, ktoré by sa inak uplatňovali. Ak je to za takýchto okolností možné, orgány pre riešenie krízových situácií by mali ponúknuť príslušnú inštitúciu alebo časti jej obchodnej činnosti, ktoré sa majú odpredať, na trhu. Nástroj preklenovacej inštitúcie umožňuje orgánom pre riešenie krízových situácií previesť celú obchodnú činnosť inštitúcie alebo jej časť na subjekt pod verejnou kontrolou. Preklenovacia inštitúcia musí mať licenciu v súlade so smernicou o kapitálových požiadavkách a bude prevádzkovaná ako obchodný podnik v rámci všetkých obmedzení stanovených v rámci pre štátnu pomoc. Operácie preklenovacej inštitúcie sú dočasné, pričom cieľom je odpredať obchodnú činnosť súkromnému sektoru, keď nastanú vhodné trhové podmienky. Účelom nástroja oddelenia aktív je umožniť orgánom pre riešenie krízových situácií previesť aktíva so zníženou hodnotou alebo problémové aktíva na subjekt pre správu aktív, aby ich tak bolo možné určitý čas spravovať a potom realizovať. Aktíva by sa mali prevádzať za trhovú hodnotu alebo dlhodobú ekonomickú hodnotu (v súlade s článkom 30), aby sa akékoľvek straty zaúčtovali v okamihu, keď sa prevod vykonáva. Aby sa minimalizovalo narušenie hospodárskej súťaže a riziká vyplývajúce z morálneho hazardu, tento nástroj by sa mal použiť len v spojení s iným nástrojom na riešenie krízových situácií. Nástroj odpísania dlhu (články 37 až 51) Nástrojom odpísania dlhu sa orgánom pre riešenie krízových situácií udelí právomoc odpísať nároky nezabezpečených veriteľov upadajúcej inštitúcie a konvertovať pohľadávky na vlastné imanie. Nástroj sa môže použiť na rekapitalizáciu upadajúcej alebo čoskoro upadajúcej inštitúcie, pričom sa orgánom umožní, aby ju reštrukturalizovali prostredníctvom procesu riešenia krízovej situácie a aby obnovili jej životaschopnosť po reorganizácii a reštrukturalizácii. To by orgánom umožnilo väčšiu pružnosť v ich reakcii na úpadok veľkých komplexných finančných inštitúcií. Sprevádzalo by ho odvolanie obchodného vedenia zodpovedného za problémy inštitúcie a vykonávanie plánu obnovy obchodnej činnosti. Orgány pre riešenie krízových situácií by mali mať právomoc odpísať dlh vzhľadom na všetky pasíva inštitúcie. Existujú však pasíva, ktoré by z tejto úpravy boli vylúčené ex ante (ako napríklad zabezpečené pasíva, kryté vklady a pasíva so zostávajúcou dobou splatnosti menej ako jeden mesiac). Orgán pre riešenie krízových situácií by vo výnimočných prípadoch a ak existuje oprávnená potreba zaistiť kritické operácie inštitúcie a jej hlavné druhy obchodnej činnosti alebo finančnú stabilitu (článok 38) mohol vylúčiť aj pasíva z derivátov. Harmonizované uplatňovanie možného vylúčenia na úrovni Únie by sa zaistilo delegovanými aktmi Komisie. Na uplatnenie nástroja odpísania dlhu je potrebné, aby orgány pre riešenie krízových situácií dokázali zaistiť, aby inštitúcie mali vo svojej súvahe dostatočné množstvo pasív, ktoré by mohli byť premetom právomocí odpísať dlh. Minimálne množstvo bude úmerné a prispôsobené pre každú kategóriu inštitúcií na základe ich rizikového profilu alebo zloženia ich zdrojov financovania (článok 39). Harmonizované uplatňovanie minimálnej požiadavky na úrovni Únie by sa zaistilo delegovanými aktmi Komisie. Primeraný percentuálny podiel celkových pasív, ktorý by mohol byť predmetom odpísania dlhu, by sa na základe dôkazov z nedávnej finančnej krízy a vykonaných modelových simulácií mohol napríklad rovnať 10 % celkových pasív (s výnimkou minimálneho vlastného imania). Ako sa vysvetľuje v časti 4.4.8, v článkoch 43 a 44 sa stanovuje podrobná hierarchia, ktorou sa dopĺňa hierarchia stanovená v každom vnútroštátnom konkurznom práve, a ktorá jej v prípade potreby bude nadradená. Nároky akcionárov by sa mali zásadne vyčerpať pred nárokmi veriteľov bez prednostného práva na uspokojenie nárokov. Až keď sa tieto nároky vyčerpajú, môžu orgány pre riešenie krízových situácií podriadiť stratám nadriadené nároky (články 43 a 44.) Môžu však existovať okolnosti, za ktorých by orgány pre riešenie krízových situácií mohli zasahovať do práv veriteľov bez toho, aby sa vyčerpali nároky akcionárov. Tieto okolnosti sú špecifické pre nástroj odpísania dlhu a mohli by sa vyskytnúť, keď inštitúcia, ktorej krízová situácia sa rieši, má istý zostávajúci kapitál (podľa podmienok riešenia krízových situácií je inštitúcia v úpadku alebo bude pravdepodobne v úpadku, ak vyčerpala všetok alebo v podstate všetok svoj kapitál). Orgány pre riešenie krízových situácií by v tomto prípade po rozdelení strát medzi akcionárov a znížení alebo zrušení väčšiny nárokov akcionárov mohli na kapitál konvertovať podriadené pasíva a v prípade potreby nadriadené pasíva. Táto konverzia sa bude musieť uskutočniť spôsobom, ktorým sa závažne zriedi hodnota zostávajúcich nárokov akcionárov. 4.4.11.Obmedzenia vzťahujúce sa na ukončenie zmluvy a ochranné opatrenia pre zmluvné strany (články 68 až 73 a článok 77) Na účinné uplatňovanie nástrojov na riešenie krízových situácií je nevyhnutné umožniť orgánom pre riešenie krízových situácií, aby mohli dočasne pozastaviť výkon práv uplatniť nároky a vykonať konečné zúčtovanie na strane veriteľov a zmluvných strán, ako aj ich práv urýchliť alebo inak ukončiť zmluvy s upadajúcou inštitúciou. Takéto dočasné pozastavenie, ktoré by netrvalo dlhšie než do 17.00 hod. nasledujúceho pracovného dňa, poskytuje príslušným orgánom čas na určenie a ocenenie zmlúv, ktoré treba previesť na platobne schopnú tretiu stranu, a to bez rizika, že by sa zmenila hodnota a rozsah pôsobnosti týchto finančných zmlúv, keď si zmluvné strany uplatnia práva na ukončenie zmluvy. Práva ukončiť zmluvy v prípade tých zmluvných strán, ktoré zostávajú s inštitúciou, ktorá sa dostala do úpadku, by sa znovu začali uplatňovať na konci pozastavenia. Prevod na plniacu tretiu stranu by sa však nemal kvalifikovať ako prípad neplnenia, ktorým sa spúšťa výkon práv ukončiť zmluvu.

Tieto nevyhnutné obmedzenia zmluvných práv sú vyvážené ochrannými opatreniami pre zmluvné strany, a to s cieľom zabrániť orgánom v rozdelení spojených pasív, práv a zmlúv: pri čiastočnom prevode majetku sa spojené dohody musia previesť všetky alebo sa neprevedie ani jedna. Medzi tieto dohody patria dohody o konečnom čistom zúčtovaní, dohody o vyrovnaní, dohody o finančnom kolateráli s prevodom vlastníckeho práva, zaisťovacie dohody a dohody o štruktúrovanom financovaní. 4.4.12.Obmedzenie súdnych konaní (články 78 a 77) V súlade s článkom 47 Charty základných práv majú dotknuté strany právo na riadny proces a na účinný opravný prostriedok proti opatreniam, ktoré sa ich týkajú. Rozhodnutia prijaté orgánmi pre riešenie krízových situácií by preto mali podliehať súdnemu preskúmaniu. S cieľom chrániť tretie strany, ktoré kúpili aktíva, práva a pasíva inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, na základe výkonu právomocí riešiť krízové situácie orgánmi a s cieľom zaistiť stabilitu finančného trhu, by však súdne preskúmanie nemalo mať vplyv na akékoľvek správne akty a/alebo transakcie uzatvorené na základe zrušeného rozhodnutia. Opravné prostriedky v prípade protiprávneho rozhodnutia by sa preto mali obmedzovať na poskytnutie náhrady škôd, ktoré dotknuté osoby utrpeli. Ďalej je potrebné zabrániť tomu, aby sa vzhľadom na banku, ktorej krízová situácia sa rieši, začali alebo vykonávali iné právne kroky. Na tento účel sa v rámci stanovuje, že sudca v danom štáte skôr, ako otvorí konkurzné konanie voči inštitúcii, oznámi orgánu pre riešenie krízových situácií podanie akéhokoľvek návrhu, pričom orgán pre riešenie krízových situácií má potom právo v lehote 14 dní od doručenia oznámenia rozhodnúť o prijatí opatrenia na riešenie krízovej situácie vzhľadom na dotknutú inštitúciu. 4.4.13.Cezhraničné riešenie krízových situácií (články 80 až 83) V rámcoch pre ozdravenie a riešenie krízových situácií sa zohľadňuje cezhraničný charakter niektorých bankových skupín s cieľom vytvoriť komplexný a integrovaný rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií bánk v Únii. Preto je potrebné pripraviť, schváliť a vykonávať plány ozdravenia a riešenia krízových situácií pre skupinu ako celok, pričom sa zohľadnia osobitosti štruktúry každej skupiny a rozdelenie zodpovedností medzi hostiteľskými a domácimi vnútroštátnymi orgánmi. Uskutoční sa to prostredníctvom opatrení, ktoré si budú vyžadovať posilnenú spoluprácu medzi vnútroštátnymi orgánmi a vytvorenie motivačných faktorov na uplatňovanie skupinového prístupu vo všetkých fázach prípravy, ozdravovania a riešenia krízovej situácie. Zriadia sa kolégiá pre riešenie krízových situácií, ktoré budú mať jasne určené vedenie a na činnosti ktorých sa bude podieľať Európsky orgán pre bankovníctvo (EBA). EBA bude uľahčovať spoluprácu orgánov a v prípade potreby bude vykonávať úlohu mediátora. Cieľom kolégií je koordinovať prípravné opatrenia a opatrenia na riešenie krízových situácií medzi vnútroštátnymi orgánmi, aby sa zaistili optimálne riešenia na úrovni Únie. 4.4.14.Vzťahy s tretími krajinami (články 84 až 89) Pretože mnoho inštitúcií a bankových skupín v Únii pôsobí v tretích krajinách, je potrebný účinný rámec pre riešenie krízových situácií, ktorým sa upraví spolupráca s orgánmi tretích krajín. V návrhu sa orgánom z Únie poskytujú potrebné právomoci na podporu zahraničných opatrení na riešenie krízovej situácie zahraničnej banky, ktorá sa dostala do úpadku, vykonaním prevodov jej aktív a pasív, ktoré sa nachádzajú v ich jurisdikcii alebo sa riadia právom tejto jurisdikcie. Táto podpora by sa však poskytla len vtedy, ak sa príslušným zahraničným opatrením zaručí spravodlivé a rovnocenné zaobchádzanie pre miestnych vkladateľov a veriteľov a neohrozí sa ním finančná stabilita v členskom štáte. Orgány pre riešenie krízových situácií z Únie by mali mať aj právomoc uplatňovať nástroje na riešenie krízových situácií na vnútroštátne pobočky inštitúcií tretích krajín, keď je z dôvodov finančnej stability a ochrany miestnych vkladateľov potrebné samostatné riešenie krízovej situácie. V návrhu sa ustanovuje, že zahraničným opatreniam na riešenie krízových situácií sa podpora poskytne vtedy, ak orgány pre riešenie krízových situácií majú so zahraničnými orgánmi pre riešenie krízových situácií dohodu o spolupráci. Takéto dohody by mali byť prostriedkom na zaistenie účinného plánovania, rozhodovania a koordinácie vo vzťahu k medzinárodným skupinám. EBA by mala vypracovať a začleniť do rámca administratívne dohody s orgánmi tretích krajín v súlade s článkom 33 nariadenia č. 1093/2012 a vnútroštátne orgány by mali uzatvárať dvojstranné dohody, ktoré sú čo možno najviac v súlade s rámcovými dohodami EBA. 4.4.15.Financovanie riešenia krízových situácií (články 90 až 99) Riešenie krízových situácií umožňuje lepšie zdieľanie záťaže nákladov na riešenie krízových situácií medzi akcionármi a veriteľmi v procese riešenia krízovej situácie, keď sa vychádza z predpokladu, že konkurzné konanie je nevhodné vzhľadom na možné riziká pre finančnú stabilitu. Toto však nemusí vždy stačiť a môže byť potrebné ďalšie financovanie, napr. na poskytnutie likvidity preklenovacej banke. Na základe minulých skúseností je potrebné zriadiť mechanizmy financovania financované inštitúciami ako takými s cieľom minimalizovať vystavenie daňových poplatníkov stratám z podpory na posilnenie platobnej schopnosti. V článkoch 90 až 99 sa na tento účel stanovujú potrebné ustanovenia. V článku 89 sa stanovuje zriadenie mechanizmov financovania v každom členskom štáte. Účely, na ktoré sa môžu používať, sa uvádzajú v článku 89 ods. 2 a siahajú od záruk k úverom alebo príspevkom. Straty znášajú v prvom rade akcionári a veritelia, ale iné mechanizmy financovania nie je v zásade možné vylúčiť. V článku 90 sa stanovujú pravidlá upravujúce príspevky do mechanizmov financovania, čo zahŕňa zmes ex ante príspevkov doplnených o ex post príspevky a, ak je to nevyhnutné, o nástroj prijímania pôžičiek od finančných inštitúcií alebo centrálnej banky. S cieľom zaistiť, aby vždy boli k dispozícii isté finančné prostriedky, a vzhľadom na skutočnosť, že ex post financovanie má procyklický účinok, sa stanovuje minimálna cieľová úroveň finančných prostriedkov, ktorá sa má dosiahnuť prostredníctvom ex ante príspevkov v časovej lehote 10 rokov. Na základe modelových výpočtov by sa optimálna minimálna cieľová úroveň finančných prostriedkov mala stanoviť na 1 % krytých vkladov. S cieľom posilniť odolnosť vnútroštátnych mechanizmov financovania sa v článku 97 stanovuje právo, na základe ktorého si vnútroštátne mechanizmy môžu požičať prostriedky od obdobných mechanizmov v iných členských štátoch. S cieľom zohľadniť rozdelenie kompetencií medzi rôzne vnútroštátne orgány pri riešení krízových situácií na úrovni skupín sa v článku 98 stanovujú pravidlá upravujúce príslušné príspevky vnútroštátnych mechanizmov financovania k riešeniu krízových situácií na úrovni skupín. Tento príspevok sa bude zakladať na príspevku, ktorý sa dohodol už predtým v súvislosti s plánmi riešenia krízových situácií na úrovni skupiny. Vnútroštátne mechanizmy financovania tvoria spolu s mechanizmom požičiavania prostriedkov a mechanizmom spoločného využívania vnútroštátnych mechanizmov v prípade riešenia krízových situácií cezhraničných skupín (článok 98) európsky systém mechanizmov financovania. V článku 99 sa rieši úloha systémov ochrany vkladov v rámci pre riešenie krízových situácií. Systém ochrany vkladov sa môže pri riešení krízových situácií použiť dvoma spôsobmi. Po prvé, zo systémov ochrany vkladov sa musí prispievať na účel zaistenia nepretržitého prístupu ku krytým vkladom. Systémy ochrany vkladov sú v súčasnosti zriadené vo všetkých členských štátoch v súlade so smernicou 94/19/ES. Retailovým vkladateľom sa z nich poskytujú náhrady až do výšky 100 000 EUR vzhľadom na ich nedostupné vklady, predtým ako sa v rámci konkurzného konania prevezmú príslušné práva. Riešením krízových situácií sa na rozdiel od toho vyhýba nedostupnosti krytých vkladov, čo je z hľadiska vkladateľa uprednostniteľná možnosť. Je preto vhodné, aby sa zo systémov ochrany vkladov prispievalo v sume, ktorá sa rovná stratám, ktoré by sa museli znášať v bežnom konkurznom konaní podľa článku 99 ods. 1. S cieľom poskytnúť dostatočné finančné prostriedky sa zavádza klasifikácia systémov ochrany vkladov v hierarchii nárokov, pričom systémy ochrany vkladov sú rovnocenné nezabezpečeným neprioritným nárokom. Príspevky zo systému ochrany vkladov sa musia uskutočniť v hotovosti, aby sa tak absorbovali straty spojené s krytými vkladmi. Po druhé, členské štáty musia systém ochrany vkladov použiť aspoň na účel poskytnutia hotovosti na zaistenie nepretržitého prístupu ku krytým vkladom, pričom však zostáva na ich zvážení, ako financovať riešenie krízovej situácie: môžu sa rozhodnúť, že vytvoria mechanizmy financovania oddelene od systémov ochrany vkladov, alebo že svoje systémy ochrany vkladov použijú aj ako mechanizmy financovania podľa článku 91. Naozaj existujú synergie medzi systémami ochrany vkladov a riešením krízových situácií. Ak sa zaviedol rámec pre riešenie krízových situácií, ktorý obmedzuje „nákazu“, znižuje sa tak počet úpadkov bánk, a teda pravdepodobnosť vyplácaní zo systému ochrany vkladov. V návrhu sa teda členským štátom umožňuje použiť systém ochrany vkladov na financovanie riešenia krízových situácií s cieľom dosiahnuť úspory z rozsahu. Ak sú tieto dva mechanizmy oddelené, na systém ochrany vkladov pripadá zodpovednosť za ochranu krytých vkladateľov v rozsahu a za podmienok podľa článku 99 ods. 1 až ods. 4, a doplnkové finančné prostriedky sa poskytujú zo samostatných mechanizmov financovania zriadených podľa článku 91. Naopak, ak sa členské štáty rozhodnú pre jeden mechanizmus financovania, bude sa vzťahovať tak na straty s vplyvom na kryté vklady, ako aj na ostatné účely podľa článku 92. V takomto prípade musia systémy ochrany vkladov spĺňať všetky podmienky upravujúce príspevky, prijímanie pôžičiek a spoločné využívanie prostriedkov stanovené v článkoch 93 až 98. V každom prípade platí, že ak sa inštitúcia, ktorej krízová situácia sa rieši, dostane po prijatí príspevku zo systému ochrany vkladov, do úpadku v neskoršej fáze a ak systém ochrany vkladov nemá dostatok finančných prostriedkov na vyplatenie vkladateľov, systém ochrany vkladov musí mať platné mechanizmy na získanie príslušných súm bezprostredne od svojich členov.

Je pravdepodobné, že v prípade intervencie fondu na riešenie krízových situácií bude prítomná aj štátna pomoc, a to nezávisle od vnútroštátnych mechanizmov financovania (t. j. fond na riešenie krízových situácií oddelený od systému ochrany vkladov alebo používanie systému ochrany vkladov ako fondu na riešenie krízových situácií). 4.4.16.Súlad s ustanoveniami článkov 290 a 291 ZFEÚ Komisia prijala 23. septembra 2009 návrhy nariadení, ktorými sa zriaďuje EBA, EIOPA a ESMA. Komisia by v tejto súvislosti chcela pripomenúť svoje vyhlásenia k článkom 290 a 291 ZFEÚ, ktoré uskutočnila pri prijímaní nariadení, ktorými sa zriaďujú európske orgány dohľadu, podľa ktorých: „Pokiaľ ide o postup prijímania regulačných predpisov, Komisia zdôrazňuje jedinečnú povahu sektora finančných služieb vyplývajúcu z Lamfalussyho štruktúry a výslovne uznanú vo vyhlásení č. 39 k ZFEÚ. Komisia má však vážne obavy, či sú obmedzenia jej úlohy pri prijímaní delegovaných aktov a vykonávacích opatrení v súlade s článkami 290 a 291 ZFEÚ.“ 4.4.17.Zmeny v smernici o likvidácii, smerniciach o práve obchodných spoločností a nariadení o EBA (články 104 až 111) V smernici 2001/24/ES sa ustanovuje vzájomné uznávanie a vynucovanie opatrení týkajúcich sa reorganizácie alebo likvidácie vo vzťahu k úverovým inštitúciám, ktoré majú pobočky v iných členských štátoch. Cieľom smernice je zaistiť, aby sa úverová inštitúcia a jej pobočky v iných členských štátoch reorganizovali alebo likvidovali podľa zásad jednotnosti a univerzálnosti, pričom sa zaistí použitie iba jedného súboru konkurzného konania, v ktorom sa s úverovou inštitúciou zaobchádza ako s jedným subjektom. Jednotnosťou a univerzálnosťou konania sa zaisťuje rovnocenné zaobchádzanie s veriteľmi nezávisle od ich štátnej príslušnosti, miesta pobytu alebo trvalého bydliska. Aby sa aj v rámci postupov riešenia krízových situácií zaistilo rovnocenné zaobchádzanie s veriteľmi, smernica 2001/24/ES sa mení a dopĺňa tak, aby sa rozšíril jej rozsah pôsobnosti na investičné spoločnosti a na používanie nástrojov na riešenie krízových situácií na akýkoľvek subjekt, na ktorý sa vzťahuje režim riešenia krízových situácií. Smernice Únie o práve obchodných spoločností obsahujú pravidlá ochrany akcionárov a veriteľov. Niektoré z týchto pravidiel môžu brániť rýchlemu konaniu orgánov pre riešenie krízových situácií. V druhej smernici o práve obchodných spoločností sa vyžaduje, aby každé zvýšenie kapitálu akciovej spoločnosti schválilo valné zhromaždenie, zatiaľ čo v smernici 2007/36 (smernici o výkone práv akcionárov) sa na zvolanie tohto valného zhromaždenia vyžaduje lehota 21 dní. Rýchla obnova finančnej situácie úverovej inštitúcie prostredníctvom zvýšenia kapitálu preto nie je možná. Preto sa týmto návrhom mení a dopĺňa smernica o výkone práv akcionárov tak, aby sa valnému zhromaždeniu umožnilo rozhodnúť vopred, že sa použije skrátená lehota na zvolanie valného zhromaždenia, ktoré má rozhodnúť o zvýšení kapitálu v núdzových situáciách. Takéto oprávnenie bude súčasťou plánu ozdravenia. Tým sa umožní rýchle konanie, pričom sa zachovajú rozhodovacie právomoci akcionárov. Okrem toho sa v smerniciach o práve obchodných spoločností vyžaduje, aby zvýšenie a zníženie kapitálu, fúzie a delenie boli podmienené súhlasom akcionárov a aby sa pri každom zvýšení kapitálu prostredníctvom peňažných vkladov uplatnili predkupné práva. Okrem toho sa v smernici o ponukách na prevzatie vyžaduje povinná ponuka v prípadoch, keď ktorákoľvek osoba – aj štát – nadobudne akcie v kótovanej spoločnosti presahujúce prah kontroly (zvyčajne 30 až 50 %). Na riešenie týchto prekážok sa v návrhu umožňuje členským štátom odchýliť sa od ustanovení, v ktorých sa vyžaduje súhlas akcionárov alebo veriteľov alebo ktoré inak bránia účinnému a rýchlemu riešeniu krízovej situácie. S cieľom zaistiť, aby orgány zodpovedné za riešenie krízových situácií boli zastúpené v Európskom systéme finančného dohľadu zriadenom nariadením (EÚ) č. 1093/2010, a s cieľom zaistiť, aby EBA mal know-how potrebné na vykonávanie úloh stanovených v tejto smernici, by sa nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 malo zmeniť a doplniť tak, aby sa do koncepcie príslušných orgánov podľa uvedenej smernice zahrnuli vnútroštátne orgány pre riešenie krízových situácií vymedzené v tejto smernici. 4.4.18.Nadobudnutie účinnosti Smernica nadobudne účinnosť v dvadsiaty deň po jej uverejnení v úradnom vestníku. V súlade so zaužívanou praxou sa stanovuje osemnásťmesačná lehota na transpozíciu smernice, t. j. do 31. decembra 2014. Na ustanovenia upravujúce nástroj odpísania dlhu sa vzťahuje dlhšia transpozičná lehota a mali by sa uplatňovať od 1. januára 2018. V tomto dátume sa zohľadňujú zaznamenané cykly splatnosti existujúcich dlhov, potreba vyhnúť sa oslabeniu pákového efektu a potreba, aby inštitúcie vykonali nové kapitálové požiadavky do roku 2018. V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie k vysvetľujúcim dokumentom z 28. septembra 2011 by členské štáty mali oznámenie vykonávacích opatrení doplniť o tabuľky zhody. Je to opodstatnené vzhľadom na komplexnosť smernice, ktorá sa vzťahuje na rôzne predmety a pravdepodobne si bude vyžadovať rôznorodé vykonávacie opatrenia a vzhľadom na skutočnosť, že niektoré členské štáty už prijali právne predpisy, ktorými sa táto smernica čiastočne vykonáva. 5.VPLYV NA ROZPOČET Uvedené možnosti politiky budú mať vplyv na rozpočet Únie. Na základe predloženého návrhu by sa od EBA vyžadovalo, aby (i) vypracoval približne 23 technických predpisov a 5 usmernení, (ii) sa aktíve zúčastňoval na činnosti kolégií pre riešenie krízových situácií, prijímal rozhodnutia v prípade nezhody a vykonával záväznú mediáciu, ako aj (iii) zabezpečil uznanie konaní tretích krajín zameraných na riešenie krízových situácií podľa článku 85 a uzatvoril nezáväzné rámcové dohody o spolupráci s tretími krajinami podľa článku 88. Technické predpisy majú byť pripravené 12 mesiacov po nadobudnutí účinnosti smernice, ktoré sa podľa odhadov uskutoční medzi júnom a decembrom 2013. Návrh Komisie zahŕňa dlhodobé úlohy EBA, ktoré si budú vyžadovať vytvorenie 5 dodatočných pracovných miest (dočasní zamestnanci) od roku 2014. Popri tom bude podľa plánu vykonávať 11 vyslaných národných expertov dočasné úlohy obmedzené na roky 2014 a 2015. 2012/0150 (COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY

ktorou sa stanovuje rámec pre ozdravenie a riešenie krízových situácií úverových inštitúcií a investičných spoločností a ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 77/91/EHS a 82/891/ES, smernice 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES a 2011/35/ES a nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Text s významom pre EHP) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 114, so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu vnútroštátnym parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky, konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, keďže: (1)Finančná kríza, ktorá sa začala v roku 2008, ukázala, že na úrovni Únie je výrazný nedostatok vhodných nástrojov, pomocou ktorých by bolo možné účinne riešiť situáciu nezdravých alebo upadajúcich úverových inštitúcii. Takéto nástroje sú potrebné najmä na to, aby sa zabránilo platobnej neschopnosti, alebo v prípade, keď platobná neschopnosť nastane, na minimalizáciu nepriaznivých následkov pomocou zachovania systémovo dôležitých funkcií príslušnej inštitúcie. Počas krízy boli uvedené výzvy významným faktorom, ktorý prinútil členské štáty zachrániť úverové inštitúcie pomocou použitia verejných finančných prostriedkov. (2)Finančné trhy Únie sú vysoko integrované a vzájomne prepojené s mnohými úverovými inštitúciami, ktoré rozsiahlu časť svojej činnosti vykonávajú mimo vnútroštátnych hraníc. Úpadok cezhraničnej úverovej inštitúcie pravdepodobne ovplyvní stabilitu finančných trhov v rôznych členských štátoch, v ktorých táto inštitúcia pôsobí. Neschopnosť členských štátov prevziať kontrolu nad upadajúcou úverovou inštitúciou a vyriešiť jej krízovú situáciu tak, aby sa účinne zabránilo širším systémovým škodám, môže narušiť vzájomnú dôveru členských štátov a dôveryhodnosť vnútorného trhu v oblasti finančných služieb. Stabilita finančných trhov je preto základnou podmienkou zriadenia a fungovania vnútorného trhu. (3)V súčasnosti na úrovni Únie neexistuje harmonizácia konaní zameraných na riešenie krízových situácií úverových inštitúcií. Niektoré členské štáty používajú v prípade úverových inštitúcii rovnaké konania, ktoré uplatňujú aj na iné podniky, ktoré sú v platobnej neschopnosti, a ktoré boli v určitých prípadoch upravené pre úverové inštitúcie. Medzi zákonmi, nariadeniami a administratívnymi ustanoveniami, ktorými sa členské štáty v prípade platobnej neschopnosti úverových inštitúcií riadia, existujú značné procesné rozdiely. Okrem toho finančná kríza odhalila, že všeobecné konkurzné konania podnikov nemusia byť vždy vhodné pre úverové inštitúcie, pretože nemusia vždy zaistiť dostatočne rýchlu intervenciu, kontinuitu základných funkcií úverových inštitúcií ani zachovanie finančnej stability. (4)Preto je potrebný režim, ktorý poskytne orgánom nástroje na dostatočne včasnú a rýchlu intervenciu do nezdravej alebo upadajúcej úverovej inštitúcie tak, aby sa zabezpečila kontinuita základných finančných a ekonomických funkcií úverovej inštitúcie, pričom by sa minimalizoval vplyv úpadku tejto inštitúcie na finančný systém a zaistilo by sa, že primerané straty ponesú akcionári a veritelia. Nové právomoci by mali orgánom umožniť zachovať nepretržitý prístup ku vkladom a platobným transakciám, predávať v prípade potreby životaschopné časti spoločnosti a rozdeľovať straty spravodlivým a predvídateľným spôsobom. Tieto ciele by mali pomôcť zabrániť destabilizácii finančných trhov a minimalizovať náklady daňových poplatníkov. (5)Niektoré členské štáty už uzákonili legislatívne zmeny, ktorými sa zavádzajú mechanizmy na riešenie krízových situácií upadajúcich úverových inštitúcií; iné naznačili svoj zámer zaviesť takéto mechanizmy, ak sa neprijmú na úrovni Únie. Rozdiely medzi štátmi v podmienkach, právomociach a postupoch súvisiacich s riešením krízových situácií úverových inštitúcií budú pravdepodobne predstavovať prekážky pre hladké fungovanie vnútorného trhu a brániť spolupráci medzi vnútroštátnymi orgánmi pri riešení problémov upadajúcich cezhraničných bankových skupín. Toto platí najmä v prípade, keď odlišné prístupy znamenajú, že vnútroštátne orgány nemajú rovnakú úroveň kontroly alebo rovnakú schopnosť vyriešiť krízové situácie úverových inštitúcií. Tieto rozdiely v režimoch riešenia krízových situácií môžu mať vplyv aj na náklady na financovanie bánk v členských štátoch a potenciálne spôsobiť narušenia hospodárskej súťaže medzi bankami. Účinné režimy riešenia krízových situácií vo všetkých členských štátoch sú takisto nevyhnutné na to, aby sa zaručilo, že inštitúcie nemožno vo vykonávaní práv jednotného trhu, konkrétne práva usadiť sa, obmedziť finančnými možnosťami ich domovského členského štátu zvládnuť ich úpadok. (6)Takéto prekážky by sa mali odstrániť a mali by sa prijať pravidlá, aby sa zabezpečilo, že ustanovenia upravujúce vnútorný trh nebudú oslabené. Na tento účel by mali pravidlá upravujúce riešenie krízových situácií inštitúcií podliehať spoločným minimálnym pravidlám harmonizácie. (7)Keďže členské štáty nemôžu uspokojivo dosiahnuť príslušné ciele, konkrétne harmonizáciu pravidiel a postupov na riešenie krízových situácií úverových inštitúcií, a teda je možné ich v dôsledku účinkov úpadku ktorejkoľvek inštitúcie v celej Únii lepšie prijať na úrovni Únie, Únia môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity tak, ako je to stanovené v článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality, ako je ustanovené v uvedenom článku, táto smernica nepresahuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov. (8)Na zabezpečenie konzistentnosti s existujúcimi právnymi predpismi Únie v oblasti finančných služieb, ako aj najvyššej možnej úrovne finančnej stability v celej škále inštitúcií, by sa režim riešenia krízových situácií nemal vzťahovať len na úverové inštitúcie, ale aj na investičné spoločnosti podliehajúce obozretnostným požiadavkám stanoveným smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2006/49/ES zo 14. júna 2006 o kapitálovej primeranosti investičných spoločností a úverových inštitúcií. Režim by sa mal uplatňovať aj na finančné holdingové spoločnosti, zmiešané finančné holdingové spoločnosti podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/87/ES zo 16. decembra 2002 o doplnkovom dohľade nad úverovými inštitúciami, poisťovňami a investičnými spoločnosťami vo finančnom konglomeráte, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES, a na finančné holdingové spoločnosti so zmiešanou činnosťou a finančné inštitúcie, ktoré sú dcérskymi spoločnosťami úverovej inštitúcie alebo investičnej spoločnosti. Kríza ukázala, že platobná neschopnosť subjektu pridruženého k skupine môže rýchlo ovplyvniť aj platobnú schopnosť celej skupiny, a teda môže mať aj svoje vlastné systémové dôsledky. Orgány by preto mali disponovať aj účinnými prostriedkami so zreteľom na tieto subjekty, aby zabránili „nákaze“ a mali by vypracovať konzistentnú schému riešenia krízových situácií pre túto skupinu ako celok, keďže platobná neschopnosť subjektu pridruženého k skupine by mohla rýchlo ovplyvniť platobnú schopnosť celej skupiny. (9)Používaním nástrojov na riešenie krízových situácií a príslušných právomocí stanovených v tejto smernici sa môžu narušiť práva akcionárov a veriteľov. Najmä právomoc orgánov previesť akcie alebo všetky či niektoré aktíva inštitúcie na súkromného kupujúceho bez súhlasu akcionárov bude mať vplyv na vlastnícke práva akcionárov. Okrem toho právomoc rozhodnúť o tom, ktoré pasíva sa majú previesť z upadajúcej úverovej inštitúcie na základe cieľa zaručiť kontinuitu služieb a cieľa vyhnúť sa nepriaznivému účinku na finančnú stabilitu, môže mať vplyv na rovnaké zaobchádzanie s veriteľmi. (10)Vnútroštátne orgány by však v súvislosti s plánmi ozdravenia a riešenia krízových situácií a pri používaní rôznych nástrojov, ktoré majú k dispozícií, mali zohľadniť riziko, veľkosť a vzájomné prepojenie inštitúcií, pričom zaistia, aby sa režim uplatňoval náležitým spôsobom.

(11)Na zabezpečenie požadovanej rýchlosti konania a na zaručenie nezávislosti od hospodárskych subjektov a zabránenie konfliktom záujmu by členské štáty mali vymenovať orgány verejnej správy na plnenie funkcií a úloh týkajúcich sa riešenia krízových situácií podľa tejto smernice. Členské štáty by mali zaručiť, aby sa týmto orgánom pre riešenie krízových situácií pridelili primerané zdroje. Určenie verejných orgánov by nemalo vylučovať poverenie v rámci zodpovednosti orgánu pre riešenie krízových situácií. Nie je však potrebné predpísať členskému štátu presný orgán, ktorý by mal vymenovať za svoj orgán pre riešenie krízových situácií. Harmonizácia tejto stránky môže uľahčiť koordináciu, zároveň by však výrazne zasahovala do ústavných a správnych systémov členských štátov. Dostatočný stupeň koordinácie sa dá dosiahnuť aj pomocou menej intruzívnej požiadavky: všetky vnútroštátne orgány zapojené do riešenia krízových situácií inštitúcií by mali byť zastúpené v kolégiách pre riešenie krízových situácií, v rámci ktorých by sa mala uskutočňovať koordinácia na cezhraničnej úrovni alebo na úrovni Únie. Členské štáty by preto mali mať voľnú ruku pri výbere orgánov, ktoré by mali byť zodpovedné za používanie nástrojov na riešenie krízových situácií a za vykonávanie právomocí ustanovených touto smernicou. (12)So zreteľom na následky, ktoré môže mať úpadok úverovej inštitúcie alebo investičnej spoločnosti na finančný systém a hospodárstvo členského štátu, ako aj možnú potrebu použiť na vyriešenie krízy verejné zdroje, by mali byť do procesu krízového riadenia a riešenia krízových situácií od počiatočného štádia dôkladne zapojené ministerstvá financií alebo iné príslušné ministerstvá v členských štátoch. (13)Účinné riešenie krízových situácií inštitúcií alebo skupín pôsobiacich v celej Únii si vyžaduje spoluprácu príslušných orgánov a orgánov pre riešenie krízových situácií v rámci kolégií pre dohľad a riešenie krízových situácií vo všetkých fázach, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, od prípravy plánov ozdravenia a riešenia krízových situácií až po skutočné riešenie krízovej situácie inštitúcie. V prípade nezhody vnútroštátnych orgánov o rozhodnutiach, ktoré sa majú vzhľadom na inštitúcie prijať v súlade s touto smernicou, by ako posledné východisko mal Európsky orgán pre bankovníctvo (EBA) fungovať ako záväzný mediátor. EBA by na tento účel mal byť oprávnený prijímať rozhodnutia, v ktorých sa od vnútroštátnych orgánov vyžaduje, aby prijali konkrétne opatrenia v súlade s ustanoveniami nariadenia Európskeho parlamentu a Rady č. 1093/2010 z 24. novembra 2010, ktorým sa zriaďuje Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) a ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie č. 716/2009/ES a zrušuje rozhodnutie Komisie 2009/78/ES, alebo aby sa vyhli prijatiu takýchto opatrení. (14)S cieľom zaistiť jednotný a konzistentný prístup k oblasti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica, by EBA mal byť takisto oprávnený prijímať usmernenia a vypracovávať regulačné a technické predpisy, ktoré schváli Komisia prostredníctvom delegovaných aktov podľa článku 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. (15)S cieľom účinne riešiť problémy upadajúcich inštitúcií by orgány mali mať právomoc ukladať prípravné a preventívne opatrenia. (16)Je nevyhnutné, aby všetky inštitúcie pripravili a pravidelne aktualizovali plány ozdravenia, v ktorých sa stanovujú opatrenia, ktoré tieto inštitúcie majú prijať za rôznych okolností alebo na základe rôznych scenárov. Takéto plány by mali byť podrobné a mali by vychádzať z realistických predpokladov uplatniteľných v celej škále solídnych a náročných scenárov. Požiadavka pripraviť plán ozdravenia by sa však mala používať úmerne tak, aby sa v nej odzrkadľoval systémový význam inštitúcie alebo skupiny. V tomto zmysle by mal požadovaný obsah zohľadňovať aj povahu zdrojov financovania inštitúcie a stupeň vierohodne dostupnej podpory v rámci skupiny. Inštitúcie by mali predložiť svoje plány orgánom dohľadu, aby ich kompletne posúdili, vrátane toho, či sú tieto plány komplexné a či by sa ich pomocou dokázala včas reálne obnoviť životaschopnosť inštitúcie aj v obdobiach finančnej záťaže. (17)Ak inštitúcia nepredloží primeraný plán ozdravenia, orgány dohľadu by mali mať právomoc požadovať od inštitúcie, aby prijala všetky opatrenia potrebné na nápravu vrátane zmien jej obchodného modelu alebo jej stratégie financovania. Táto požiadavka môže mať vplyv na slobodu podnikania, ktorá je zaručená v článku 16 Charty základných práv. Obmedzenie tohto základného práva je však potrebné na splnenie cieľov finančnej stability a na ochranu vkladateľov a veriteľov. Konkrétnejšie je takéto obmedzenie potrebné s cieľom posilniť obchodnú činnosť inštitúcií a vyhnúť sa tomu, aby inštitúcie nadmerne rástli, alebo aby prijímali nadmerné riziká bez toho, aby boli schopné vyrovnať sa s neúspechmi a stratami a obnoviť svoju kapitálovú základňu. Uvedené obmedzenie je takisto primerané, keďže len preventívnym opatrením je možné zaistiť prijatie primeraných ochranných krokov, a je teda v súlade s článkom 52 Charty základných práv Európskej únie. (18)Plánovanie riešenia krízových situácií je základným prvkom účinného riešenia krízových situácií. Príslušné orgány by mali mať všetky potrebné informácie, aby mohli plánovať, ako by sa dali odčleniť základné funkcie inštitúcie alebo cezhraničnej skupiny od ostatných obchodných činností a ako by sa dali previesť tak, aby sa zaistilo zachovanie a pokračovanie základných funkcií. Požiadavka pripraviť plán riešenia krízových situácií by sa však mala zjednodušiť, aby sa v nej odzrkadľoval systémový význam inštitúcie alebo skupiny. (19)Orgány pre riešenie krízových situácií by mali mať právomoc požadovať zmeny štruktúry a organizácie inštitúcií alebo skupín, aby sa odstránili praktické prekážky uplatňovania nástrojov na riešenie krízových situácií a aby sa zaistila vyriešiteľnosť krízovej situácie dotknutých subjektov. Z dôvodu možnej systémovej povahy všetkých inštitúcií je s cieľom zachovať finančnú stabilitu nevyhnutné, aby orgány mali možnosť vyriešiť krízovú situáciu akejkoľvek inštitúcie. S cieľom dodržať právo na podnikanie stanovené v článku 16 Charty základných práv by sa diskrečná právomoc orgánov mala obmedzovať na to, čo je potrebné s cieľom zjednodušiť štruktúru a operácie inštitúcie výlučne na účel zlepšenia vyriešiteľnosti jej krízovej situácie. Všetky opatrenia zavedené s takýmto cieľom by okrem toho mali byť v súlade s právnymi predpismi Únie. Opatrenia by nemali byť ani priamo ani nepriamo diskriminačné na základe štátnej príslušnosti a mali by byť odôvodnené vyšším dôvodom, že sa vykonávajú vo verejnom záujme finančnej stability. Na určenie, či sa opatrenia vykonali v záujme širokej verejnosti, orgány pre riešenie krízových situácií konajúce v záujme širokej verejnosti by mali byť schopné dosiahnuť svoje ciele týkajúce sa riešenia krízovej situácie bez toho, aby museli čeliť prekážkam brániacim používaniu nástrojov na riešenie krízových situácií alebo obmedzujúcim schopnosť vykonávať právomoci, ktoré im boli zverené. Tieto opatrenia by však nemali presahovať minimálny rámec potrebný na dosiahnutie cieľov. Pri určovaní opatrení, ktoré sa majú prijať, by orgány pre riešenie krízových situácií mali zohľadniť varovania a odporúčania Európskeho výboru pre systémové riziká zriadeného podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 z 24. novembra 2010 o makroprudenciálnom dohľade Európskej únie nad finančným systémom a o zriadení Európskeho výboru pre systémové riziká. (20)Opatrenia navrhnuté s cieľom riešiť alebo odstrániť prekážky brániace vyriešiteľnosti krízovej situácie inštitúcie alebo skupiny by nemali brániť inštitúciám vo výkone práva usadiť sa vyplývajúceho zo Zmluvy o fungovaní Európskej únie. (21)Plány ozdravenia a riešenia krízových situácií by nemali počítať s prístupom k mimoriadnej verejnej finančnej podpore alebo vystavovať daňových poplatníkov riziku straty. Prístup k facilitám likvidity poskytovaným centrálnymi bankami vrátane núdzových facilít likvidity by sa nemal považovať za mimoriadnu verejnú finančnú podporu za predpokladu, že inštitúcia je v okamihu poskytnutia likvidity platobne schopná a takéto poskytnutie likvidity netvorí súčasť rozsiahlejšieho balíka pomoci, za predpokladu, že facilita je úplne zabezpečená kolaterálom, na ktorý sa uplatňujú zrážky v závislosti od kvality a trhovej hodnoty, že centrálna banka účtuje príjemcovi sankčné úroky, a za predpokladu, že opatrenie centrálna banka prijíma z vlastnej iniciatívy, a najmä že nie je kryté protizárukou štátu. (22)Poskytovanie finančnej podpory medzi jednotlivými subjektmi tej istej cezhraničnej skupiny je v súčasnosti obmedzené viacerými ustanoveniami vnútroštátnych právnych predpisov. Tieto ustanovenia sú určené na ochranu veriteľov a akcionárov každého subjektu. Nezohľadňujú však vzájomnú závislosť subjektov rovnakej skupiny alebo skupinový záujem. Na medzinárodnej úrovni sa koncepcia skupinového záujmu rozvinula prostredníctvom judikatúry alebo právnych predpisov len v niektorých právnych systémoch. Táto koncepcia zohľadňuje popri záujme každého jednotlivého subjektu skupiny aj nepriamy záujem o to, aby skupina prosperovala ako celok, ktorý má každý subjekt skupiny. Táto koncepcia sa však v jednotlivých členských štátoch líši a neposkytuje potrebnú právnu istotu. Preto je vhodné stanoviť, za akých podmienok je možné previesť finančnú podporu medzi subjektmi cezhraničnej bankovej skupiny s cieľom zabezpečiť finančnú stabilitu skupiny ako celku. Finančná podpora medzi subjektmi skupiny by mala byť dobrovoľná. Je vhodné, aby členský štát nepodmieňoval právo usadiť sa, či už priamo alebo nepriamo, existenciou dohody o poskytnutí finančnej podpory. (23)S cieľom zachovať finančnú stabilitu je dôležité, aby príslušné orgány boli schopné napraviť zhoršenie finančnej a ekonomickej situácie inštitúcie skôr, než daná inštitúcia dosiahne bod, kedy orgány nebudú mať inú možnosť než riešiť jej krízovú situáciu. Príslušné orgány by mali mať na tento účel právomoci včasnej intervencie vrátane právomoci nahradiť riadiaci orgán inštitúcie osobitným správcom, čo by slúžilo ako prostriedok na vyvíjanie tlaku na príslušnú inštitúciu, aby prijala opatrenia s cieľom ozdraviť svoje finančné hospodárenie a/alebo reorganizovať svoje obchodné činnosti tak, aby včas zabezpečila svoju životaschopnosť. Úlohou osobitného správcu by malo byť prijať všetky potrebné opatrenia a podporovať riešenia s cieľom napraviť finančnú situáciu inštitúcie. Vymenovaním osobitného správcu by však nemali vznikať výnimky z akýchkoľvek práv akcionárov alebo majiteľov alebo procesných povinností stanovených v práve obchodných spoločností Únie alebo jednotlivých štátov a mali by sa pri ňom dodržiavať medzinárodné povinnosti Únie alebo členských štátov vo vzťahu k ochrane investícií. Medzi právomoci včasnej intervencie by mali patriť právomoci, ktoré už boli vymedzené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES zo 14. júna 2006 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií, pokiaľ ide o iné okolnosti, ako tie, ktoré sa považujú za včasnú intervenciu, ako aj iné situácie, ktoré sa považujú za potrebné na ozdravenie finančného hospodárenia inštitúcie. (24)Rámcom pre riešenie krízových situácií by sa malo zaistiť včasné začatie riešenia krízovej situácie, skôr ako sa finančná inštitúcia stane platobne neschopnou podľa súvahy a skôr ako sa úplne vyčerpá celé vlastné imanie. Riešenie krízovej situácie by sa malo podnietiť vtedy, keď spoločnosť už nie je ďalej životaschopná alebo keď je pravdepodobné, že už nebude ďalej životaschopná, a keď sa ukázalo, že iné opatrenia nestačia na to, aby sa zabránilo úpadku. Skutočnosť, že inštitúcia nespĺňa požiadavky na udelenie povolenia, by sama osebe nemala odôvodňovať začatie riešenia krízovej situácie, najmä ak je inštitúcia stále životaschopná alebo ak je pravdepodobné, že bude stále životaschopná. Inštitúcia by sa mala považovať za upadajúcu alebo pravdepodobne upadajúcu, ak porušuje alebo bude porušovať kapitálové požiadavky na zachovanie povolenia, lebo utrpela straty, ktoré vyčerpajú jej všetky alebo v podstate všetky vlastné zdroje, alebo ak je pravdepodobné, že utrpí takéto straty, ak pasíva inštitúcie presahujú alebo presiahnu jej aktíva, ak inštitúcia nie je alebo nebude schopná uhradiť svoje záväzky v čase ich splatnosti alebo ak si inštitúcia vyžaduje mimoriadnu verejnú finančnú podporu. Skutočnosť, že inštitúcia potrebuje, aby jej centrálna banka poskytla núdzovú pomoc na zvýšenie likvidity, by sama osebe nemala byť okolnosťou, ktorá dostatočne preukazuje, že inštitúcia je alebo v blízke budúcnosti bude neschopná uhradiť svoje záväzky v čase ich splatnosti. S cieľom zachovať finančnú stabilitu, najmä v prípade systémového nedostatku likvidity, by štátne záruky k facilitám likvidity od centrálnych bánk alebo štátne záruky k novo vydaným pasívam nemali aktivovať rámec pre riešenie krízových situácií za predpokladu, že sa splní niekoľko podmienok. Platí najmä, že opatrenia štátnych záruk by sa mali schvaľovať na základe rámca pre štátnu pomoc a nemali by tvoriť súčasť širšieho balíka pomoci a používanie opatrení záruk by malo byť prísne časovo obmedzené. V oboch prípadoch je potrebné, aby banka bola platobne schopná. (25)Právomoci orgánov pre riešenie krízových situácií by sa mali uplatňovať aj na holdingové spoločnosť, ak upadá alebo pravdepodobne bude v úpadku tak holdingová spoločnosť, ako aj dcérska spoločnosť. Okrem toho a bez ohľadu na skutočnosť, že holdingová spoločnosť nemusí byť v úpadku alebo pravdepodobne v úpadku, platí, že právomoci orgánov pre riešenie krízových situácií by sa mali uplatňovať na holdingové spoločnosti, ak jedna alebo viaceré dcérske úverové inštitúcie alebo investičná spoločnosť spĺňajú podmienky pre riešenie krízovej situácie a uplatňovanie nástrojov na riešenie krízových situácií a príslušných právomocí vo vzťahu k holdingovej spoločnosti je potrebné na riešenie krízovej situácie jednej alebo viacerých dcérskych spoločností alebo na riešenie krízovej situácie skupiny ako celku. (26)Ak je inštitúcia v úpadku alebo pravdepodobne bude v úpadku, vnútroštátne orgány by mali mať k dispozícii minimálny harmonizovaný súbor nástrojov na riešenie krízových situácií a príslušných právomocí. Ich vykonávanie by malo podliehať spoločným podmienkam, cieľom a všeobecným zásadám. Keď orgán pre riešenie krízových situácií raz prijme rozhodnutie o tom, že začne riešiť krízovú situáciu inštitúcie, bežné konkurzné konanie by sa malo vylúčiť. Členské štáty by mali mať možnosť udeliť orgánom pre riešenie krízových situácií popri nástrojoch a právomociach udelených na základe tejto smernice ďalšie nástroje a právomoci. Používanie týchto ďalších nástrojov a právomocí by však malo byť v súlade so zásadami a cieľmi riešenia krízových situácií stanovenými v tejto smernici. Používanie takýchto nástrojov alebo právomocí by najmä nemalo zasahovať do účinného riešenia krízových situácií cezhraničných skupín a malo byť zaistiť, aby straty znášali akcionári. (27)Na zabránenie morálnemu hazardu by každá inštitúcia nachádzajúca sa v platobnej neschopnosti mala byť schopná trh opustiť bez ohľadu na svoju veľkosť a vzájomné prepojenia s ostatnými subjektmi bez toho, aby došlo k narušeniu systému. Upadajúca inštitúcia sa v zásade likviduje na základe bežného konkurzného konania. Likvidácia na základe bežného konkurzného konania by však mohla ohroziť finančnú stabilitu, prerušiť poskytovanie základných služieb a ovplyvniť ochranu vkladateľov. V takom prípade je použitie nástrojov na riešenie krízových situácií vo verejnom záujme. Cieľom riešenia krízových situácií by preto malo byť zaručiť kontinuitu základných finančných služieb, zachovať stabilitu finančného systému, obmedziť morálny hazard tým, že upadajúce inštitúcie sa budú len minimálne spoliehať na verejnú finančnú podporu, a chrániť vkladateľov. (28)Pred prijatím rozhodnutia o zachovaní nepretržitého pokračovania v činnosti inštitúcie nachádzajúcej sa v platobnej neschopnosti by sa mala vždy zvážiť jej likvidácia na základe bežného konkurzného konania. Nepretržité pokračovanie v činnosti inštitúcie nachádzajúcej sa v platobnej neschopnosti by sa malo podľa možnosti zachovať len použitím súkromných finančných prostriedkov.To sa dá dosiahnuť buď predajom kupujúcemu zo súkromného sektora alebo fúziou s takýmto subjektom alebo prostredníctvom odpísania pasív inštitúcie alebo konverziou jej dlhu na vlastné imanie s cieľom realizovať rekapitalizáciu. (29)Pri uplatňovaní nástrojov na riešenie krízových situácií a pri vykonávaní právomocí riešiť krízové situácie by sa orgány pre riešenie krízových situácií mali uistiť, že zodpovedajúci podiel na stratách ponesú akcionári a veritelia, že budú vymenení manažéri, že sa minimalizujú náklady na riešenie krízovej situácie inštitúcie a že so všetkými veriteľmi inštitúcie nachádzajúcej sa v platobnej neschopnosti, ktorí sú zaradení do tej istej kategórie, sa bude zaobchádzať podobným spôsobom. Keď používanie nástrojov na riešenie krízových situácií zahŕňa poskytnutie štátnej pomoci, intervencie by sa mali posudzovať v súlade s príslušnými pravidlami upravujúcimi štátnu pomoc. Štátna pomoc sa môže použiť okrem iného v prípadoch, ak sa fondy na riešenie krízových situácií a finančné prostriedky systému ochrany vkladov nasadzujú s cieľom pomôcť pri riešení krízových situácií upadajúcich inštitúcií. (30)Obmedzenia práv akcionárov a veriteľov by mali byť v súlade s článkom 52 Charty základných práv. Nástroje na riešenie krízových situácií by sa preto mali uplatňovať len na tie inštitúcie, ktoré sa nachádzajú v úpadku alebo ktoré sa pravdepodobne budú nachádzať v úpadku, a to len vtedy, keď je to potrebné na to, aby sa vo všeobecnom záujme splnil cieľ, ktorým je finančná stabilita. Nástroje na riešenie krízových situácií by sa mali uplatňovať najmä vtedy, ak sa inštitúcie nemôže likvidovať na základe bežného konkurzného konania, keďže by sa tým destabilizoval finančný systém, a príslušné opatrenia sú potrebné s cieľom zaistiť rýchly prevod a pokračovanie systémovo dôležitých funkcií, a ak neexistujú žiadne rozumné vyhliadky akéhokoľvek alternatívneho súkromného riešenia vrátane akéhokoľvek zvýšenia kapitálu existujúcimi akcionármi alebo akoukoľvek treťou stranou, ktoré by postačovalo na úplnú obnovu životaschopnosti inštitúcie.

(31)Zasahovanie do vlastníckych práv by nemalo byť neprimerané. V dôsledku toho by dotknutí akcionári a veritelia nemali utrpieť vyššie straty než straty, ktoré by utrpeli, ak by sa inštitúcia zlikvidovala v čase prijatia rozhodnutia o riešení krízovej situácie. V prípade čiastočného prevodu aktív inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, na súkromného kupujúceho alebo na preklenovaciu banku by sa zvyšná časť inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši, mala likvidovať na základe bežného konkurzného konania. S cieľom chrániť akcionárov a veriteľov, ktorí zostanú v likvidačnom konaní inštitúcie, by akcionári a veritelia mali mať nárok, aby sa im na základe ich nárokov v rámci likvidačného konania nevyplatilo menej, než by podľa odhadov získali, ak by sa celá inštitúcia likvidovala na základe bežného konkurzného konania. (32)S cieľom chrániť právo akcionárov a veriteľov na to, aby nedostali menej, než by dostali v bežnom konkurznom konaní, by sa mali stanoviť jasné povinnosti týkajúce sa ocenenia aktív a pasív inštitúcie a malo by sa poskytnúť dosť času na riadne odhadnutie zaobchádzania, ktoré by sa na nich uplatňovalo, ak by sa inštitúcia likvidovala na základe bežného konkurzného konania. Malo by byť možné začať takéto ocenenie už vo fáze včasnej intervencie. Pred prijatím akéhokoľvek opatrenia na riešenie krízovej situácie by sa mala odhadnúť hodnota aktív a pasív inštitúcie a zaobchádzania, ktoré by sa na akcionárov a veriteľov uplatňovalo v rámci bežného konkurzného konania. Takéto ocenenie by spolu s rozhodnutím o riešení krízovej situácie malo podliehať súdnemu preskúmaniu. Okrem toho by sa mala stanoviť povinnosť vykonať po uplatnení nástrojov na riešenie krízovej situácie ex post porovnanie zaobchádzania, ktoré sa na akcionárov a veriteľov v skutočnosti vzťahovalo, a zaobchádzania, ktoré by sa na nich vzťahovalo v rámci bežného konkurzného konania. Ak sa skonštatuje, že akcionárom a veriteľom sa na základe ich nárokov vyplatilo menej, než by sa im vyplatilo v rámci bežného konkurzného konania, mali byť mať nárok na vyplatenie rozdielu. Na rozdiel od ocenenia pred prijatím opatrenia na riešenie krízovej situácie by malo byť možné napadnúť toto porovnanie oddelene od rozhodnutia o riešení krízovej situácie. Členské štáty by mali mať možnosť voľne sa rozhodnúť o postupe, ako akcionárom alebo veriteľom vyplatiť akékoľvek zistené rozdiely v zaobchádzaní. Prípadný uvedený rozdiel by sa mal vyplatiť z mechanizmov financovania zriadených podľa tejto smernice. (33)Je dôležité, aby sa straty zaúčtovali pri úpadku inštitúciu. Hlavnou zásadou ocenenia aktív a pasív upadajúcich inštitúcií by mala byť ich trhová hodnota v okamihu, keď sa nasadzujú nástroje na riešenie krízovej situácie, a to v tej miere, v akej trhy riadne fungujú. Keď sú trhy skutočne nefunkčné, ocenenie sa môže vykonať na základe riadne odôvodnenej dlhodobej hospodárskej hodnoty aktív a pasív. V naliehavých prípadoch by malo byť možné, aby orgány pre riešenie krízových situácií vykonali rýchle ocenenie aktív alebo pasív upadajúcej inštitúcie. Toto ocenenie by malo byť predbežné a malo by sa uplatňovať až do okamihu, kedy sa vykoná nezávislé ocenenie. (34)S cieľom zachovať dôveru trhu a minimalizovať „nákazu“ je nevyhnutné rýchle konanie. Keď je inštitúcia považovaná za inštitúciu v úpadku alebo za inštitúciu, ktorá sa pravdepodobne dostane do úpadku, orgány pre riešenie krízových situácií by nemali odkladať prijatie primeraných opatrení. Okolnosti, za ktorých môže dôjsť k úpadku inštitúcie, a to najmä pri zohľadnení možnej naliehavosti situácie, by mali orgánom pre riešenie krízových situácií umožňovať, aby prijali opatrenie na riešenie krízovej situácie bez toho, aby sa uložila povinnosť použiť najskôr právomoci včasnej intervencie. (35)Nástroje na riešenie krízových situácií by sa mali uplatňovať pred každou kapitálovou injekciou z verejného sektora alebo zodpovedajúcou mimoriadnou verejnou finančnou podporou v prospech inštitúcie. Nemalo by to však brániť používaniu finančných prostriedkov zo systému ochrany vkladov alebo fondov na riešenie krízových situácií na účely financovania riešenia krízových situácií. Použitie mimoriadnej verejnej finančnej podpory alebo fondov na riešenie krízových situácií vrátane finančných prostriedkov systému ochrany vkladov na pomoc pri riešení krízových situácií upadajúcich inštitúcií by sa v tejto súvislosti malo posudzovať v súlade s príslušnými ustanoveniami upravujúcimi štátnu pomoc. (36)Nástroje na riešenie krízových situácií by mali zahŕňať odpredaj obchodnej činnosti súkromnému kupujúcemu, zriadenie preklenovacej inštitúcie, oddelenie dobrých aktív upadajúcej inštitúcie od aktív so zníženou hodnotou a odpísanie dlhu upadajúcej inštitúcie. (37)Keď sa nástroje na riešenie krízových situácií použili na prevod systémovo významných služieb alebo životaschopných obchodných činností inštitúcie na zdravý subjekt, ako je napríklad kupujúci zo súkromného sektora alebo preklenovacia inštitúcia, zvyšok inštitúcie by sa mal likvidovať vo vhodnom časovom rámci so zreteľom na potrebu inštitúcie, ktorá sa dostala do úpadku, poskytovať služby alebo podporu, aby kupujúci alebo preklenovacia inštitúcia mohli aj naďalej vykonávať činnosti alebo služby nadobudnuté na základe tohto prevodu. (38)Pomocou nástroja odpredaja obchodnej činnosti by sa malo orgánom umožniť predať inštitúciu alebo časti jej obchodnej činnosti jednému alebo viacerým kupujúcim, a to bez súhlasu akcionárov. Ak sa uplatňuje nástroj odpredaja obchodnej činnosti, orgány by mali prijať úpravy na to, aby sa daná inštitúcia alebo časť jej obchodnej činnosti ponúkali na trhu v rámci otvoreného, transparentného a nediskriminačného postupu, a zároveň, aby cieľom bola najvyššia možná maximalizácia predajnej ceny. (39)Na účely ochrany práva akcionárov a veriteľov nezískať menej, než by získali v bežnom konkurznom konaní, by akékoľvek výnosy z čiastočného prevodu aktív by mali ísť v prospech inštitúcie, ktorej krízová situácia sa rieši. V prípade prevodu všetkých akcií alebo všetkých aktív, práv a pasív inštitúcie by akékoľvek výnosy z prevodu mali ísť v prospech akcionárov inštitúcie, ktorá sa dostala do úpadku. Pri výpočte výnosov by sa mali odpočítať náklady vzniknuté v rámci úpadku inštitúcie a v rámci procesu riešenia krízovej situácie. (40)S cieľom včas vykonať odpredaj obchodnej činnosti a chrániť finančnú stabilitu by sa posúdenie kupujúceho, ktorý nadobúda kvalifikovaný podiel, malo vykonať bezodkladne na základe výnimky z časových lehôt stanovených v smernici 2006/48/ES. (41)Informácie o ponúkaní inštitúcie, ktorá sa dostala do úpadku, na trhu a o rokovaniach s potenciálnymi nadobúdateľmi pred uplatnením nástroja odpredaja obchodnej činnosti budú mať pravdepodobne systémový význam. Na zaistenie finančnej stability by malo byť možné odložiť na nevyhnutný čas zverejnenie takýchto informácií požadovaných smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/6/ES z 28. januára 2003 o obchodovaní s využitím dôverných informácií a o manipulácii s trhom (zneužívanie trhu) tak, aby bolo možné vypracovať plán a štruktúru riešenia krízových situácií inštitúcie v súlade s lehotami na odklad povolenými na základe režimu, ktorý sa uplatňuje, keď dochádza k zneužívaniu trhu. (42)Preklenovacia inštitúcia je inštitúcia kontrolovaná orgánom pre riešenie krízových situácií, ktorej hlavným účelom by malo byť zaistiť, aby sa klientom platobne neschopnej inštitúcie aj naďalej poskytovali základné finančné služby a aby sa aj naďalej vykonávali základné finančné činnosti. Preklenovacia inštitúcia by mala byť prevádzkovaná ako životaschopný podnik, v ktorého činnosti sa nepretržite pokračuje, a mala by sa čo najskôr vrátiť na trh alebo by sa mala zlikvidovať, ak nie je životaschopná. (43)Pomocou nástroja oddelenia aktív by sa malo orgánom umožniť prevádzať nerentabilné aktíva alebo aktíva so zníženou hodnotou na samostatný subjekt. Tento nástroj by sa mal používať len v spojení s ostatnými nástrojmi, aby sa predišlo nenáležitej konkurenčnej výhode pre upadajúcu inštitúciu. (44)Účinným režimom riešenia krízových situácií by sa mali minimalizovať náklady na riešenie krízovej situácie upadajúcej inštitúcie, ktoré musia znášať daňoví poplatníci. Malo by sa ním zaistiť aj to, aby sa krízové situácie veľkých a systémovo dôležitých inštitúcií dali riešiť bez toho, aby sa tým ohrozila finančná stabilita. Nástrojom odpísania dlhu sa tento cieľ dosiahne tak, že týmto nástrojom sa zaručí, že akcionári a veritelia príslušnej inštitúcie utrpia primerané straty a budú znášať úmernú časť uvedených nákladov. Rada pre finančnú stabilitu odporučila na tento účel, aby štatutárne právomoci odpísať dlh boli súčasťou rámca na riešenie krízových situácií ako doplnková možnosť v spojení s ostatnými nástrojmi na riešenie krízových situácií. (45)Aby sa zaistilo, že orgány pre riešenie krízových situácií budú na účely rozdelenia strát medzi veriteľov disponovať za rôznych okolností potrebnou flexibilitou, je vhodné, aby tieto orgány mohli používať nástroj odpísania dlhu, ak je cieľom riešiť krízovú situáciu upadajúcej inštitúcie za predpokladu nepretržitého pokračovania v činnosti, ak existujú realistické vyhliadky, že sa môže obnoviť životaschopnosť inštitúcie a ak sa systémovo významné služby prevádzajú na preklenovaciu inštitúciu a zvyšok inštitúcie ukončí činnosť a zlikviduje sa. (46)Keď sa nástroj odpísania dlhu používa s cieľom obnoviť kapitál upadajúcej inštitúcie, aby mohla ďalej fungovať za predpokladu nepretržitého pokračovania v činnosti, riešenie krízovej situácie prostredníctvom nástroja odpísania dlhu by mala vždy sprevádzať výmena manažmentu a následná reštrukturalizácia inštitúcie a jej činností spôsobom, ktorý sa sústredí na odstránenie príčin jej úpadku. Táto reštrukturalizácia by sa mala dosiahnuť prostredníctvom vykonávania plánu reorganizácie obchodnej činnosti. Takéto plány by v prípade potreby mali byť zlučiteľné s plánom reštrukturalizácie, ktorý inštitúcia musí predložiť Komisii na základe rámca Únie pre štátnu pomoc. Platí najmä, že plán by popri opatreniach zameraných na obnovenie dlhodobej životaschopnosti inštitúcie mal obsahovať opatrenia, ktoré obmedzujú pomoc na minimum, opatrenia na zdieľanie zaťaženia a opatrenia, ktoré obmedzujú narušenie hospodárskej súťaže. (47)Nie je vhodné používať nástroj odpísania dlhu v prípade nárokov, ktoré sú zabezpečené, kolateralizované alebo inak zaručené. S cieľom zaručiť, že nástroj odpísania dlhu je účinný a plní svoj účel, je vhodné, aby sa mohol uplatňovať na čo najširšiu škálu nezabezpečených pasív upadajúcej inštitúcie. Napriek tomu je vhodné vylúčiť z rozsahu pôsobnosti uplatňovania nástroja odpísania dlhu niektoré druhy nezabezpečených pasív. Z dôvodov verejného poriadku a účinného riešenia krízových situácií by sa nástroj odpísania dlhu nemal používať na tie vklady, ktoré sú chránené podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 94/19/ES z 30. mája 1994 o systémoch ochrany vkladov, na záväzky vo vzťahu k zamestnancom upadajúcej inštitúcie alebo na obchodné nároky súvisiace s tovarom a službami nevyhnutnými na každodenné fungovanie inštitúcie. (48)Používanie nástroja odpísania dlhu by sa nemalo vzťahovať na vkladateľov, ktorí majú vklady chránené systémom ochrany vkladov. Systémom ochrany vkladov sa však prispieva k financovaniu procesu riešenia krízových situácií v rozsahu, v ktorom by sa z nej museli odškodniť vkladatelia. Vykonávaním právomocí odpísať dlh by sa zaistilo, že vkladatelia budú mať naďalej prístup k svoj