ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.8.3

Únik mozgov je pre krajiny pôvodu, ako sa píše v Zelenej knihe, dôležitým negatívnym faktorom, pretože sa nezužitkujú investície vynaložené do vzdelania daných osôb. Navyše, naša súčasná politika, ktorá má prilákať kvalifikovaných pracovníkov, môže ešte viac prehĺbiť tento problém. Preto je veľmi dôležité, aby sa vypracovala politika náhrady za straty, ktoré vzniknú dotyčným krajinám. EÚ by mala podstatne zvýšiť investície do programov spolupráce a rozvoja, ktoré zahŕňajú podporu vzdelávania, odbornej prípravy a výskumu v krajinách pôvodu. EÚ by mala napríklad konkrétne investovať tak, aby umožnila ekonomický a sociálny rozvoj a zvyšovala v tretích krajinách počet vzdelávacích zariadení, ktoré pripravujú kvalifikovaných pracovníkov ako sú učitelia, zdravotníci a lekári, inžinieri, atď. Veľkí počet tretích krajín obmedzuje počet spomínaných vzdelávacích zariadení z dôvodu obmedzených prostriedkov, čo vedie k tomu, že veľa obyvateľov, ktorí spĺňajú požiadavky na prijatie, musí dlho čakať na to, aby v takomto vzdelávacom zariadení dostali miesto. Rastúci počet vzdelávacích zariadení by mal znížiť dôsledky odlivu mozgov. Tiež je potrebné, aby bola Európa štedrejšia pri obchodných rokovaniach.
4.4.4

Bolo by vhodné jasne definovať rozdiel medzi členskými krajinami tranzitu a členskými krajinami určenia. Hlavným záujmom členských krajín tranzitu by bolo zabezpečiť, aby navrhovaný prevoz zodpovedal medzinárodným a európskymi regulačnými podmienkam prepravy rádioaktívneho materiálu. Dôležité oblasti záujmu by boli oveľa širšie v prípade členských krajín určenia a netýkali by sa len prevozu, ale aj riadenia rádioaktívneho materiálu.
4.8

Keďže tento systém predpokladá obmedzenie plných práv držiteľa, oprávnene sa očakáva, že nariadenie by malo byť uplatňované „pri najlepšom vedomí a svedomí“ (odôvodnenie 6) a že výrobky vyrobené v súlade s jeho ustanoveniami by sa mali dostať k osobám, ktoré ich potrebujú a nemali byť presmerované k iným, než ktorým sú určené (odôvodnenie 7). Bolo by však vhodnejšie, ak by tieto konštatovania, s ktorými EHSV plne súhlasí, boli zahrnuté aj do konkrétnych článkov, v ktorých sa podrobne opisujú mechanizmy pre uplatňovanie, ako napr. v čl. 5 a 6 alebo do tých, ktoré stanovujú spôsoby pozastavenia alebo ukončenia využívania povinnej licencie (čl. 12 a14).
2.1

Koncept „jediného vybavovacieho miesta“ („schémy jedného miesta kontaktu“) nie je nový: v skutočnosti bol navrhnutý po prvýkrát v nariadení Rady 2002/38/ES, ktoré však obmedzovalo jeho rozsah na účastníkov elektronického obchodu (6), ktorí poskytujú cezhraničné služby osobám nepodliehajúcim dani. V podstate, systém jediného vybavovacieho miesta (JVM), ktorý sa momentálne navrhuje, by sa mal rozšíriť na všetkých exportérov tovaru a služieb s možnosťou zaradenia do elektronického registra v krajine ich sídla, ktorý by bol platný pre všetky krajiny EÚ, čím by sa zrušila povinnosť pre exportérov zaregistrovať sa v registroch DPH všetkých členských štátov, do ktorých exportujú, a aby sa im umožnilo ponechať si ich národné registračné číslo.
3.5.2.1

Jediný dôvod, ktorý Komisia uvádza na ospravedlnenie tohto obmedzenia, je to, že mikropodniky a malé podniky predstavujú 90 % produkcie akvakultúrneho priemyslu. EHSV zastáva názor, že pre tento cieľ by mal byť jasne uplatnený princíp subsidiarity. Jediným obmedzujúcim kritériom pre financovanie týchto projektov by malo byť, či sú ekonomicky a obchodne životaschopné. Tým by sa zlepšila konkurencieschopnosť podnikov. Patričné rozhodnutia by mali urobiť členské štáty vo fáze zostavovania národného strategického plánu a určovania svojich špecifických cieľov. Výbor sa domnieva, že spolufinancovanie Európskym fondom pre rybné hospodárstvo by malo byť zamerané na podniky, ktoré vykazujú efektívnosť vzhľadom na vynaložené náklady, najmä na mikropodniky a malé podniky, ktoré majú prísny podnikateľský plán. Iba tieto podniky dokážu zaistiť ďalšiu existenciu hospodárskej a sociálnej siete, nevyhnutnej na zlepšenie životných podmienok a zachovanie životného prostredia. Výbor teda žiada, aby sa zo systému spolufinancovania nevylučovali iné typy podnikov s rentabilnou prevádzkou, aj napriek tomu, že tento systém je prednostne určený pre mikro a malé podniky.
3.1.3

Je dôležité objasniť úroveň poznania trestno-právnych predpisov, ktoré sa skutočne požadujú od osôb pracujúcich v regulovanom sektore, pretože prevažná väčšina týchto ľudí má malé, alebo žiadne skúsenosti v tejto oblasti. Článok 3 ods. 7 návrhu smernice obsahuje podrobnú definíciu „závažných trestných činov“, ale my odporúčame, aby sa táto definícia bližšie určila a objasnila to, či pri spracovaní správy o praní peňazí sa od osoby v regulovanom sektore vyžaduje iba uplatnenie tých poznatkov a kvalifikácie týkajúce sa kriminálneho práva, ktoré sa od nej očakávajú. Ak by sa postupovalo inak, neúmerne by to zaťažilo regulovaný sektor (rovnako čo sa týka zaškolenia jeho personálu, ako aj kontroly jeho aktivít) so všetkými rizikami zvýšenia nákladov a nadmerného zaťaženia zákazníkov a klientov s tým spojených. Mohlo by to tiež priniesť zbytočné riziká pre osoby pracujúce v regulovanom sektore.
3.9.1

EHSV sa zaoberal vo svojom predchádzajúcom stanovisku s možnými dôsledkami tejto výnimky pre ochranu zdravia a bezpečnosť pri práci a poukázal na to, že táto výnimka môže „byť aplikovaná výslovne len vtedy, ak členský štát rešpektuje nadradené zásady ‚ochrany zdravia a bezpečnosti pracovníkov’ (14). EHSV uznáva, že Európska komisia sa návrhom zmeny pokúsila obmedziť možnosti zneužitia. Výbor však pochybuje o tom, či navrhnuté dodatočné podmienky sú pre tento zámer vyhovujúce. EHSV dáva na zváženie, či zachovanie individuálneho ‚opt-out’ nie je vo všeobecnosti v rozpore s cieľom samotnej smernice ako európskeho minimálneho predpisu na ochranu zdravia a bezpečnosti pracovníkov. Že aj Komisia sa stotožňuje s týmito pochybnosťami, vyplýva z jej oznámenia v rámci prvej fázy konzultácií so samotnými sociálnymi partnermi, v ktorom sa uvádza: ‚Ustanovenia obsiahnuté v článku 18.1 b) i), ktoré vytvárajú možnosť pracovať na základe dobrovoľnosti a individuálneho rozhodnutia v priemere referenčného obdobia viac ako 48 hodín týždenne, by mohli spochybniť cieľ smernice ochrany zdravia a bezpečnosti pracovníkov’“ (15). Ďalej sa uvádza: „Okrem toho je potrebné vnímať aj dôsledok, ktorý nebol zamýšľaný: V prípade pracovníkov, ktorí podpísali dohodu o ‚opt-out’, je ťažké zabezpečiť (alebo aspoň kontrolovať) dodržiavanie ostatných ustanovení smernice“ (16). EHSV by preto chcel predložiť otázku, prečo Komisia nevyužije možnosť, ktorú uviedla v dokumente o konzultácii v rámci druhej fázy konzultácie so sociálnymi partnermi, a síce prijať návrh Európskeho parlamentu a „nechať čo najskôr vypršať individuálny ‚opt-out’ a v prechodnom období stanoviť prísnejšie podmienky pre jeho uplatňovanie podľa čl. 18 ods. 1 písm. b) i) na zabezpečenie dobrovoľného charakteru a zabránenie zneužívaniu v praxi“ (17).
5.5

Rozšírenie bolo tým najdominantnejším faktorom pri zmenách v EÚ v posledných rokoch a pravdepodobne ním zostane aj počas obdobia rokov 2007 – 2013, na ktoré sa vzťahuje finančný výhľad. Je zrejmé, že to má povážlivý dopad na rozpočet, obzvlášť na výdavky týkajúce sa súdržnosti. EHSV už prerokoval problematiku rozšírenia, súdržnosti a financovania v iných súvislostiach. Čo sa týka trvalo udržateľného rozvoja, je jasné, že vstup do EÚ predstavuje najväčšiu výzvu práve vzhľadom na rozvoj národnej stratégie jednotlivých štátov smerom k trvalo udržateľnému rozvoju a vzhľadom na ich účasť na aktivitách a úvahách v rámci celej EÚ. Po prístupe „acquis communautaire“ riadi ich vývoj v environmentálnej, zdravotníckej a sociálnej oblasti, ale aj v iných oblastiach, smerom k trvalo udržateľnému rozvoju do tej miery, do akej je trvalo udržateľný rozvoj (nie výslovne v „acquis“ uvedený) podporovaný súhrnom smerníc a nariadení „acquis“. Avšak najväčšia časť úsilia o trvalo udržateľný rozvoj je ešte stále pred nami. Podporné programy, ktoré poskytujú pomoc tak vo forme finančných zdrojov ako aj odborného poradenstva, môžu a mali by pomôcť týmto spoločnostiam rozvíjať sa v smere trvalo udržateľného rozvoja.
4.2

Občianska spoločnosť, čiže v podstate občania Európy, by mohli namietať, že mechanizmus platieb do systému vlastných zdrojov EÚ je málo známy, ale čo je dôležitejšie, nie je dostatočne transparentný. VMÚ je navrhnutý na kompenzáciu realizovaných platieb, a to na náklady členských štátov nie z rozpočtu Spoločenstva, no javí sa byť ešte menej prehľadný. Ak sa skutočne budeme snažiť o zblíženie „Európy a jej občanov“, členské štáty si musia uvedomiť svoju zodpovednosť voči tomuto často zdôrazňovanému a prehlasovanému zámeru: jazyk komunikácie musí byť jednoznačný a zrozumiteľný. Táto zodpovednosť leží predovšetkým na samotných národných vládach, nie na Komisii. Vlády by mali komunikovať so svojimi občanmi, pretože poznajú ich mentalitu a potreby. Veď dôveryhodnosť Európskej únie v podstate závisí od práce vnútroštátnych orgánov členských štátov.
2.2.3

EHSV súhlasí v podstate so všeobecnými cieľmi, ako sú uvedené v článku 2 návrhu. No bolo by dobré uviesť aj podporu medzinárodnej výmeny medzi relevantnými aktérmi s realizačnými kapacitami v sociálnopolitickej oblasti explicitne ako cieľ, keďže pre mnohých potenciálnych žiadateľov to je centrálny bod ich účasti na projektoch EÚ.
1.3

Program LIFE I bol realizovaný od r. 1992 do r. 1995 a disponoval rozpočtom 400 mil. € (100 mil. € na rok). Na základe úspechu bola nariadením (ES) č. 1404/96 naštartovaná 2. fáza (LIFE II), ktorá sa realizovala od r. 1996 do r. 1999 a pre ktorú bolo uvoľnených celkom 450 mil. € (112,5 mil. € na rok). Momentálne prebieha fáza LIFE III, ktorej obdobie bolo nariadením (ES) č. 1655/2000 stanovené na roky 2000 až 2004 (128 mil. € na rok) a ktorá bola nariadením (ES) č. 1682/2004 predĺžená do konca roku 2006.
5.4

Súhrnne vyjadrené vyjadruje Výbor súhlas so všetkými podstatnými témami a závermi oznámenia. Výbor však považuje za dôležité poukázať na to, že toto oznámenie by mohlo byť dôležitým alebo dokonca nevyhnutným krokom pri podpore používania internetových obchodných platforiem B2B, a predovšetkým elektronických trhov, no zároveň to nie je jediný potrebný krok. Štandardy, vhodný software, budovanie povedomia, národná a európska legislatíva sú ďalšími oblasťami.
2.1

Cieľom nariadenia je vytvoriť register únikov a transferov znečisťujúcich látok Spoločenstva, ktorý by bol v súlade s Kyjevským protokolom. Na tento účel uvádza rozsiahly zoznam definícií, ktoré v niektorých prípadoch sa môžu odlišovať od smernice IPKZ a pokrýva tak znečisťujúce látky ako aktivity (subjekty), na ktoré sa nariadenie vzťahuje, a to ako vo verejnom, tak aj v súkromnom sektore, a zároveň rozdeľuje informácie, ktoré má RÚPLZ obsahovať, do troch kategórií: — Únik znečisťujúcich látok podľa článku 5 písm. a), z činností, ktoré sú uvedené v článku v prílohe I. — Prenos nebezpečného odpadu mimo lokality a odpadových vôd, na ktoré sa vzťahuje článok 5, odsek 1, písm. b) a c) z činností, ktoré sú uvedené v prílohe I. — Únik znečisťujúcich látok z rozptýlených zdrojov.
2.4

Taktiež bolo poznamenané, že investície do dopravnej infraštruktúry podporované Kohéznym fondom sú kľúčovým faktorom na zatraktívnenie regiónov, ktoré profitujú z podpory z Kohézneho fondu, čo sa prejavuje prudkým rozmachom hospodárskej aktivity so všetkým prínosom, ktorý takýto rozmach so sebou prináša, ako napríklad prírastok produktivity a zvyšovanie reálnych miezd miestneho obyvateľstva.
3.4

Súčasná environmentálna regulácia nemá nijaký dopad na veľkosti, ani veľkosti nemajú vplyv na environmentálnu reguláciu. Existujúca environmentálna regulácia by mala zostať uplatniteľná a návrh by nemal brániť úplnému a vhodnému zavedeniu do praxe environmentálneho zákona, najmä ohľadom prevencie znečisťovania tým, že bude požadovať minimalizáciu balenia.
1.18

Výbor regiónov dňa 18. novembra 2004 podal celkovo priaznivé stanovisko a predložil niekoľko pozmeňovacích návrhov. V jednom z nich výbor navrhuje zmeniť názov nového právneho nástroja tak, že názov európske zoskupenie pre cezhraničnú spoluprácu (EZCS) by sa nahradil názvom európske združenie pre transeurópsku spoluprácu (EZTS). Podľa Výboru regiónov by bolo výhodou tohto nového názvu to, že by umožňoval použitie tohto právneho nástroja pre transnárodnú, medziregionálnu spoluprácu v zmysle článku navrhovaného nariadenia.
Možnosť, aby si univerzity samé vyvinuli stratégiu akreditácií, ktorá je najvhodnejšia pre ich špecifické poslanie a ciele, by však nemala viesť k situácii, kde sú všetky inštitúcie klasifikované v závislosti od kvality zvolenej agentúry.

EHSV by chcel vystríhať zainteresovaných, že ak budú samotné agentúry na zabezpečovanie kvality na rozličnej úrovni čo do kvality, potom existuje vážne riziko, že by to mohlo ovplyvniť kvalitu a akreditáciu samotného hodnotenia, čo by viedlo k odlišným klasifikáciám inštitúcií vyššieho vzdelávania. 3.2.6 EHSV považuje za dôležité, aby súčasné národné systémy na zabezpečovanie kvality boli v súlade s európskymi akreditačnými dojednaniami. Členské štáty sú naozaj zodpovedné za organizovanie toho, aby národné systémy zabezpečovania kvality a akreditáciu, ktoré potrebujú robiť rozhodnutia o tom, či udeliť licencie alebo nie, alebo poskytnúť univerzitám financie. Ale tieto by mali byť zladené s európskymi akreditačnými dojednaniami, aby sa uľahčilo vzájomné uznávanie kvalifikácií a diplomov. Akreditačné kritériá a certifikácia zo strany nečlenských štátov by mali tvoriť nástroj na podporu imidžu týchto inštitúcií a nemali by byť financované štátom. Hoci tieto alternatívy nie sú rovnaké, pokiaľ ide o to, čo znamenajú pre urobenie členských štátov zodpovednými za poskytovanie kvalitného vzdelávania, EHSV považuje za pozitívny fakt, že Komisia „podporuje zakladaciu a testovaciu fázu transnárodného hodnotenia a akreditácie jednotlivých a spoločných programov a štúdií“ spolu so zriadením európskej akreditácie v takých oblastiach, akými je medicína a strojárenstvo, „ktoré by mohli znamenať dôležitý krok k tomu, aby sa hodne pertraktované ‚vzájomné uznávanie’ stalo skutočnosťou.“
2.8

Výbor upozorňuje, že odchýlky od hlavného princípu v článku 3 – zabránenie odmietnutiu prepravy – ktorý je uvedený v článku 4, na základe ktorého je odmietnutie prepravy možné z bezpečnostných dôvodov, by mali byť podrobnejšie špecifikované, aby sa zabránilo prípadom neodôvodneného odmietnutia. Na úrovni EÚ by mal byť definovaný rámec, ktorý bude špecifikovať a definovať bezpečnostné požiadavky, a to prostredníctvom prílohy pripojenej k tomuto nariadeniu alebo prostredníctvom vykonávacieho nariadenia. V súčasnosti sú takéto pravidlá definované dopravcami alebo legislatívou, v dôsledku čoho sú veľmi rozdielne a niekedy aj protirečivé. Návrh Európskej komisie požadujúci, aby bezpečnostné požiadavky boli definované národnými legislatívami, by neriešil tento problém. Informácia o bezpečnostných požiadavkách by okrem toho mala byť verejne sprístupnená všetkým cestujúcim, a to nielen na požiadanie.
1.21

Článok 7(2) o zvyškových právomociach dovoľuje manželovi so štátnou príslušnosťou niektorej členskej krajiny podať svoju žiadosť v členskej krajine pobytu podľa predpisov o súdnej právomoci uplatňovaných v tom štáte, ak má druhý z manželov štátnu príslušnosť tretej krajiny alebo nemá pobyt (alebo „bydlisko“ v zmysle zvykového práva) v členskej krajine. Mohol by tu však vzniknúť pozitívny konflikt právomocí so súdom, na ktorý sa obrátil druhý z manželov v tretej krajine. Ak by však na druhej strane nebol príslušný žiaden súd členského štátu, ale by bol príslušný súd tretieho štátu, a jeden z bývalých manželov alebo obidvaja by boli štátnymi príslušníkmi členského štátu alebo by si tam zriadili svoje zvyčajné bydlisko a chceli by, aby bol zahraničný rozsudok uznaný vo všetkých členských krajinách alebo aspoň v krajine štátnej príslušnosti alebo pobytu každého z nich, potom by sa na nich v týchto krajinách vzťahovalo právo aplikovateľné na zahraničné rozsudky alebo ustanovenia o vzájomnom uznávaní prípadných medzinárodných dohôd. Treba revidovať nariadenie Brusel II pre štátnych príslušníkov členského štátu?
7.11

Narastajúce obavy o prvok známy pod menom „medzinárodné verejné blaho“ by mali znamenať, že je možné poskytnúť špecifické financovanie na jeho ochranu. Na tento účel by EÚ mala pripraviť akčný plán o dôležitosti ochrany a prostriedkoch na jej financovanie, a mala by byť flexibilná pri poskytovaní prostriedkov. Javí sa, že globálne fondy a iniciatívy uplatňované v posledných rokoch na špecifické prípady, ako AIDS, vodu, vakcíny, atď. poskytujú tento prvok flexibility a podpora Spoločenstva pre tento druh iniciatívy, ktorú už zahájili niektoré členské štáty (21), by preto mala pokračovať.
1.4

EHSV sa domnieva, že pri takom ambicióznom zámere a pri úlohách, ktoré inštitút očakávajú, by bolo potrebné definovať kompetencie a povinnosti jasnejšie než to navrhuje Komisia, čo sa týka jeho funkcií výskumu, šírenia informácií, osvety atď. Je nevyhnutné upresniť ciele zberu údajov a práce s nimi tak, aby inštitút mohol úplne plniť svoju úlohu v európskom rozhodovacom procese. V tomto ohľade je nutné pripomenúť, že všetky štruktúry Spoločenstva sa musia spoliehať na štatistické nástroje jednotlivých členských štátov. Inštitút by mal mať možnosť objasňovať pripravované projekty zo svojho hľadiska. Mal by mať aj vzdelávaciu úlohu v otázkach integrácie princípu rovnosti žien a mužov („gender mainstreamingu“) a mal by mať možnosť predkladať názory týkajúce sa iniciatív a činností Spoločenstva v tejto oblasti.
1.7

Pasažieri musia mať prístup k informáciám o názve prevádzkovateľa v čase zakupovania letenky z internetovej stránky leteckej spoločnosti alebo od pracovníka cestovnej kancelárie a pred letom by mali byť informovaní, či došlo k zmene, napr. pri využití lietadla iného prevádzkovateľa. Ak nie sú so zmenami spokojní, mali by mať nárok na úplné preplatenie.
4.7.1

Takýto predpis bol kodifikovaný, ako bolo povedané vyššie, v smernici o prevzatí spoločnosti, ale prípad posudzovaného návrhu je odlišný: chýbajú tu záruky transparentnosti spojené s prevzatím spoločnosti a predpoklady, ktoré k tomu viedli. Zatiaľ čo sa nespochybňuje záujem väčšinového akcionára o stopercentnú kontrolu spoločnosti, najmä v prípade obštrukčnej alebo škriepnej menšiny, z pohľadu príslušného menšinového akcionára sa táto otázka dá posudzovať rôznym i diametrálne odlišným spôsobom. Akcionár, ktorý nemá žiaden vplyv na vedenie spoločnosti by mohol kladne hodnotiť možnosť odstúpiť svoj balík akcií za výhodných podmienok, prevyšujúcich tie, za ktoré by ho mohol predať na burze. Ale ak akcia prináša dobré výnosy alebo je pravdepodobné zvýšenie jej hodnoty v budúcnosti, investor/akcionár by mohol mať záujem na jej ponechaní a nie je jasné, prečo by sa jej mal vzdať. I keď na jednej strane desaťpercentná akcionárska menšina spravidla nie je taká, aby predstavovala prekážku pre podnikové riadenie, na strane druhej treba uznať plnú slobodu rozhodovania, na ktorú má právo každý akcionár. Nemožno však vylúčiť hraničné prípady, v ktorých si podnikové riadenie vyžaduje kontrolu všetkých akcií: iba v týchto prípadoch a výlučne s povolením kontrolného orgánu by posudzovaný predpis mal zmysel.
4.2

Výbor by chcel podotknúť, že spoločný postoj okrajových regiónov a ich príslušných štátov voči zaradeniu týchto regiónov do budúcej politiky súdržnosti predpokladal automatickú spôsobilosť na predchádzajúci cieľ 1 – teraz cieľ „konvergencie“ – ako najlepší spôsob riešenia ich špecifickej situácie a tak by garantoval jednotný prístup k týmto regiónom a finančné zdroje potrebné na prekonávanie trvalých obmedzení.
4.1.1

V oblasti európskej stratégie zamestnanosti oznámila Komisia na rok 2005 zmeny v súvislosti s novým smerovaním stratégie zamestnanosti, ktorá sa zameriava na priority správy Komisie Wima Koka o zamestnanosti z roku 2003: podpora prispôsobivosti, lepšia integrácia do pracovného trhu, zvýšenie investícií do ľudských zdrojov, účinné riadenie uplatňovania. Toto sa má uskutočniť v spojitosti so základnými zásadami hospodárskej politiky. EHSV upozorňuje na skutočnosť, že skupina na vysokej úrovni o budúcnosti sociálnej politiky predložila konkrétne návrhy na stanovenie hlavných bodov v nových usmerneniach pre zamestnanosť. Podľa nich by sa mali zamerať na skoršiu a lepšiu integráciu mladých ľudí do trhu práce a vytvorenie prechodu medzi vzdelávaním a zamestnaním, ako aj integráciu žien a starších pracovníkov. Ďalším ťažiskom by podľa návrhu skupiny odborníkov mala byť zvyšovanie kvality práce prostredníctvom organizačných opatrení a ochrany pracovníkov a zdravia pri práci, čo by zároveň malo uľahčiť integráciu starších pracovníkov. Aj v oblasti celoživotného vzdelávania predstavila skupina rôzne opatrenia, ktoré by mali byť súčasťou usmernení pre zamestnanosť. Rovnako má aj podpora a zvládnutie sociálnych následkov štrukturálnych zmien, najmä v nových členských štátoch, zohrávať v nových usmerneniach EÚ pre zamestnanosť dôležitejšiu úlohu. V už predložených integrovaných usmerneniach pre rast a zamestnanosť našli tieto návrhy len čiastočné uplatnenie (10). EHSV považuje za potrebné pri vypracovávaní konceptu novej orientácie usmernení pre zamestnanosť viac zdôrazniť kvalitu zamestnania a zabrániť pri tom chudobe v zamestnaní.
4.1

Bolo by vhodnejšie vypracovať rámcovú smernicu, ktorá by bola oveľa menej podrobná a ktorá by ponechávala viac priestoru na uplatňovanie princípu subsidiarity než súčasný návrh smernice. Mala by stačiť zmienka o uplatňovaní príslušnej legislatívy vo veci transparentnosti alebo verejných trhov, skôr než zachádzanie do detailov o jej uplatňovaní na prístavné služby. Právny rámec Spoločenstva by nemal zasahovať do zodpovedností manažmentu prístavu, ktorých cieľom je ochrana všeobecného záujmu zvereného do ich kompetencií.
4.4.1

EHSV víta požiadavku, aby kótované spoločnosti zverejnili informácie o svojej riadiacej štruktúre, ktoré majú veľký význam pre investorov. Začlenenie tohto vyhlásenia do výročnej správy bude vyžadovať, aby audítori vyjadrili svoj názor na to, či táto správa zodpovedá účtovnej závierke toho istého účtovného roka, ako je to už v prípade samotnej výročnej správy podľa článku 51 ods. 1 Štvrtej smernice.
2.3.1

EHSV konštatuje, že nové usmernenia sa zakladajú na kvantitatívnom vyhodnotení výsledkov, ktoré boli doposiaľ dosiahnuté v rámci Lisabonskej stratégie. Tieto výsledky vykazujú mierne zlepšenie (miera zamestnanosti sa zvýšila zo 61,9 % v roku 1999 na 62,9 % v roku 2003). Nemožno si však na ich základe robiť ilúzie o celkovej bilancii politiky zamestnanosti v EÚ, ktorá sa ďaleko líši od cieľov stanovených na obdobie do roku 2010. EHSV by preto uprednostnil podrobnejšie vyhodnotenie výsledkov, pri ktorom by neboli zohľadnené len ďalšie parametre (zamestnanosť mladých ľudí, miera zamestnanosti žien a starších pracovníkov...), ale aj rozdiely vo výsledkoch jednotlivých členských štátov a prípadne v najvýznamnejších prípadoch aj výsledky jednotlivých regiónov alebo odvetví. V budúcnosti EHSV v spolupráci s národnými HSV a podobnými orgánmi, by mohli vykonať porovnávacie hodnotenie dosiahnutých výsledkov na základe pozorovaní v občianskej spoločnosti. Táto úloha je v súlade s odporúčaniami Európskej rady z marca 2005, v ktorých EHSV, národné HSV a im podobné orgány sú vyzvané na to, aby sa plne zúčastnili na uplatňovaní Lisabonskej stratégie.
4.6

Komisia má pravdu, keď tvrdí, že zámerom ochrany priemyselného vzoru a modelu je odmeniť tvorcu priemyselného vzoru alebo modelu za jeho duchovné úsilie a nie zaručiť technické funkcie alebo kvalitu (viď návrh smernice, strana 9). Právom teda môžeme povedať, že ochrana priemyselného vzoru a bezpečnosť sa tu nachádzajú na dvoch rôznych rovinách. Nemožno však nebrať na vedomie skutočnosť, že v praxi by liberalizácia navrhovaná Komisiou mohla znamenať zvýšenie počtu komponentov, ktoré by neprešli testmi uvedenými v odseku 6.3, a teda by nezodpovedali predpisom smernice o motorových vozidlách na konci životnosti (end of life vehicles). Okrem údajných výhod, ktoré by podľa Komisie spotrebiteľom ponúkla liberalizácia zväčšením konkurencie, je potrebné zvážiť aj možné väčšie riziká, ktorým by mohli byť spotrebitelia vystavení.