/* KOM/2011/0411 v konečnom znení - 2011/0180 (NLE) */ Návrh ROZHODNUTIE RADY ktorým sa ustanovuje pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie, pokiaľ ide o výklad odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru na 10. konferencií zmluvných strán Bazilejského dohovoru (COP 10) o riadení pohybov nebezpečných odpadov cez hranice štátov a ich zneškodňovaní





DÔVODOVÁ SPRÁVA 1. EÚ je zmluvnou stranou Bazilejského dohovoru o riadení pohybov nebezpečných odpadov cez hranice štátov a ich zneškodňovaní z 22. marca 1989 (ďalej len „Bazilejský dohovor“). 2. Bazilejským dohovorom sa ustanovuje postup kontroly vývozu a dovozu nebezpečného odpadu medzi zmluvnými stranami. Dohovor nadobudol platnosť v roku 1992 a v súčasnosti je záväzný pre 175 zmluvných strán. 3. V roku 1995 sa na tretej konferencii zmluvných strán Bazilejského dohovoru (COP3) prijala rozhodnutím III/1 zmena a doplnenie dohovoru, ktorou sa zakazuje vývoz nebezpečného odpadu na účely konečného zneškodnenia a recyklácie z tzv. krajín podľa prílohy VII (strany Bazilejského dohovoru, ktoré sú členmi EÚ, OECD a Lichtenštajnsko) do krajín neuvedených v prílohe VII (všetky ostatné zmluvné strany dohovoru) (ďalej len „dodatok o zákaze“). 4. EÚ prijala dodatok o zákaze 30. septembra 1997. 5. Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 zo 14. júna 2006 o preprave odpadu[1] sa ustanovenia Bazilejského dohovoru a dodatku o zákaze transponujú do práva EÚ zavedením systému dozoru a kontroly, ktorý sa uplatňuje na prepravu odpadu v rámci EÚ, do EÚ a z EÚ, a najmä zákazom vývozu nebezpečného odpadu z EÚ do krajín, ktoré nie sú členmi OECD. 6. Dodatok o zákaze zatiaľ nenadobudol platnosť. Dodatok o zákaze doteraz ratifikovalo 69 strán Bazilejského dohovoru. Strany doteraz neboli schopné dosiahnuť konsenzus, pokiaľ ide o výklad odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru (príloha I k tomuto rozhodnutiu), ktorým sa riadi počet ratifikácií vyžadovaných na nadobudnutie platnosti zmien a doplnení dohovoru. Napriek značnému úsiliu vynaloženému od 8. konferencie zmluvných strán (COP8) medzi zmluvnými stranami stále pretrvávajú rozdielne názory na to, koľko zmluvných strán musí ratifikovať dodatok o zákaze, aby mohol nadobudnúť platnosť. 7. Vzhľadom na čas, ktorý uplynul od prijatia dodatku o zmene a s cieľom prekonať súčasnú patovú situáciu vypracoval indonézsky predseda 9. konferencie zmluvných strán (COP9) vyhlásenie „ o možnom napredovaní v oblasti dodatku o zmene “, ktoré zmluvné strany rozhodnutím IX/26 vzali jednomyseľne na vedomie. 8. Predseda vo svojom vyhlásení požadoval začať postup na opätovné potvrdenie cieľov dodatku o zmene a preskúmanie prostriedkov, ktorými by ich bolo možné dosiahnuť. Vyzval všetky zmluvné strany, aby okrem iných opatrení vytvorili priaznivé podmienky aj prostredníctvom iniciatív jednotlivých krajín, ktoré by viedli k dosiahnutiu cieľov dodatku o zmene. Tieto iniciatívy jednotlivých krajín by prispeli k nárastu hybnosti na podporu ratifikácie dodatku a urýchlenia jeho nadobudnutia platnosti. 9. Indonézia a Švajčiarsko na túto výzvu odpovedali prípravou iniciatívy s cieľom vypracovať odporúčania pre 10. konferenciu zmluvných strán (COP10) na ďalší postup pri ochrane zraniteľných krajín, ktoré nemajú dostatočnú kapacitu na nakladanie s nebezpečným odpadom environmentálne vhodným spôsobom, pred nechceným dovozom nebezpečného odpadu a na zabezpečenie toho, aby pohyb nebezpečných odpadov cez hranice štátov, hlavne do rozvojových krajín, predstavoval nakladanie s odpadmi environmentálne vhodným spôsobom, ako sa vyžaduje podľa Bazilejského dohovoru. 10. Návrhom odporúčaní, ktorý Indonézia a Švajčiarsko vypracovali, navrhujú bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek iné multilaterálne environmentálne dohody, aby výklad odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru znamenal, že na nadobudnutie platnosti zmeny a doplnenia je potrebné jej prijatie trojštvrtinovou väčšinou zmluvných strán v čase prijímania tejto zmeny a doplnenia, pričom takýto výklad odseku 5 článku 17 neukladá žiadnej strane povinnosť zmenu a doplnenie ratifikovať.“ S ohľadom na uvedené skutočnosti by na COP10 mala Únia podporovať prijatie rozhodnutia týkajúceho sa nadobudnutia účinnosti dodatku o zákaze so zreteľom na výklade odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru, ako to odporúčala Indonézia a Švajčiarsko. 2011/0180 (NLE) Návrh ROZHODNUTIE RADY ktorým sa ustanovuje pozícia, ktorá sa má zaujať v mene Európskej únie, pokiaľ ide o výklad odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru na 10. konferencií zmluvných strán Bazilejského dohovoru (COP 10) o riadení pohybov nebezpečných odpadov cez hranice štátov a ich zneškodňovaní RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1 v spojení s jej článkom 218 ods. 9, so zreteľom na návrh Komisie[2], keďže: 1. EÚ je zmluvnou stranou Bazilejského dohovoru o riadení pohybov nebezpečných odpadov cez hranice štátov a ich zneškodňovaní (ďalej len „Bazilejský dohovor“) a zmeny a doplnenia dohovoru, ktorým sa zakazuje vývoz nebezpečných odpadov na účely konečného zneškodnenia a recyklácie z krajín zo zoznamu rozvinutých krajín (väčšinou OECD) do rozvojových krajín (ďalej len „dodatok o zákaze“). 2. Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 zo 14. júna 2006 o preprave odpadu[3] sa ustanovenia Bazilejského dohovoru a dodatku o zákaze transponujú do práva EÚ. 3. Dodatok o zákaze zatiaľ nenadobudol platnosť, keďže strany doteraz neboli schopné dosiahnuť konsenzus, pokiaľ ide o výklad odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru, ktorým sa riadi počet ratifikácií vyžadovaných na nadobudnutie platnosti zmien a doplnení dohovoru. 4. Indonézia a Švajčiarsko s cieľom vyriešiť tento problém pripravili na 10. konferenciu zmluvných strán Bazilejského dohovoru (COP10) odporúčania, ktorými navrhujú, bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek iné multilaterálne environmentálne dohody, aby výklad odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru znamenal, že na nadobudnutie platnosti zmeny a doplnenia je potrebné jej prijatie trojštvrtinovou väčšinou zmluvných strán v čase prijímania tejto zmeny a doplnenia, pričom takýto výklad odseku 5 článku 17 neukladá žiadnej strane povinnosť zmenu a doplnenie ratifikovať. 5. COP10 sa vyzýva, aby prijala rozhodnutie týkajúce sa nadobudnutia platnosti dodatku o zákaze so zreteľom na výklad odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru. Takéto rozhodnutie bude mať právne účinky. 6. V tejto súvislosti sa navrhuje, že odporúčania, ktoré Indonézia a Švajčiarsko vypracovali, o výklade odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru, by sa mali podporiť, PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE: Jediný článok Na 10. konferencií zmluvných strán Bazilejského dohovoru (COP10) o riadení pohybov nebezpečných odpadov cez hranice štátov a ich zneškodňovaní Komisia v mene Únie podporuje prijatie rozhodnutia týkajúceho sa nadobudnutia platnosti dodatku o zákaze so zreteľom na výklad odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru v súlade s odporúčaním Indonézie a Švajčiarska (príloha II k tomuto rozhodnutiu). V Bruseli Za Radu predseda Príloha I Odsek 5 článku 17 Bazilejského dohovoru Ratifikačné listiny alebo listiny o schválení, formálnom potvrdení alebo prijatí doplnkov sa uložia u depozitára. Doplnky prijaté podľa odsekov 3 alebo 4 tohto článku nadobudnú platnosť pre zmluvné strany, ktoré ich prijali, deväťdesiaty deň odo dňa, keď depozitár prijal ratifikačné listiny alebo listiny o schválení, formálnom potvrdení alebo prijatí najmenej od troch štvrtín zmluvných strán, ktoré akceptovali doplnky príslušného protokolu, okrem prípadov, keď sa v protokole prijal iný postup. Pre každú inú zmluvnú stranu doplnky nadobudnú účinnosť deväťdesiaty deň odo dňa, keď táto zmluvná strana odovzdala svoju ratifikačnú listinu alebo listinu o schválení, formálnom súhlase alebo prijatí doplnkov.“ Príloha II „CLI/2010/3/1 Iniciatíva Indonézie a Švajčiarska na zlepšenie efektívnosti Bazilejského dohovoru Návrh vypracovaný Indonéziou a Švajčiarskom Úvod 7. Rozhodnutím IX/26 konferencia zmluvných strán Bazilejského dohovoru uznala „vyhlásenie predsedu o možnom napredovaní v oblasti dodatku o zmene“ uvedené v prílohe k uvedenému dohovoru a vyzvala zmluvné strany, aby, pokiaľ je to možné, zvážili navrhovaný postup. 8. Predseda vo svojom vyhlásení požadoval začať postup na opätovné potvrdenie cieľov zmeny a doplnenia a preskúmanie prostriedkov, ktorými by ich bolo možné dosiahnuť. Predseda vyzval všetky zmluvné strany, aby okrem iných opatrení vytvorili priaznivé podmienky aj prostredníctvom iniciatívy jednotlivých krajín, ktoré by viedli k dosiahnutiu uvedených cieľov. 9. Vlády Indonézie a Švajčiarsko oznámili na základe tohto vyhlásenia, že sú pripravené zorganizovať iniciatívu jednotlivých krajín, aby sa neformálnym a dynamickým spôsobom prediskutovali názory rôznych strán na ďalší postup, aby sa zabezpečilo, že pohyby nebezpečných odpadov cez hranice štátov, najmä do rozvojových krajín a krajín v procese transformácie ekonomiky, predstavujú environmentálne vhodné nakladanie s nebezpečným odpadom, ako sa vyžaduje podľa Bazilejského dohovoru. Postup 10. Ako súčasť indonézsko-švajčiarskej iniciatívy jednotlivých krajín („CLI“) sa za podpory sekretariátu Bazilejského dohovoru a konzultantov uskutočnili tri fyzické zasadnutia. Prvé sa uskutočnilo 15. až 17. júna 2009 v Bali v Indonézii, druhé 12. až 15. januára 2010 vo Wildhaus vo Švajčiarsku a tretie 24. až 28. septembra 2010 v Hilterfingene vo Švajčiarsku. Výsledok prvých dvoch zasadnutí bol predložený na siedmom zasadnutí otvorenej pracovnej skupiny 10. až 14. mája 2010 (UNEP/CHW/OEWG/7/7 a UNEP/CHW/OEWG/7/INF/8). 11. Dokumentácia a výsledky zasadnutí v rámci CLI boli rozoslané zmluvným stranám a iným zainteresovaným stranám elektronickou poštou a prostredníctvom webovej lokality Bazilejského dohovoru. Všetky zmluvné a zainteresované strany dostali príležitosť vyjadriť sa k otázkam, o ktorých sa malo rokovať, a mnoho zainteresovaných strán, hoci nebolo priamo zapojených do iniciatívy CLI, poskytlo k postupu cenné informácie. 12. Na prvom zasadnutí sa riešila dostupnosť štatistík o pohyboch odpadov cez hranice štátov a diskutovalo sa o možných príčinách toho, že sa tento pohyb uskutočňuje do krajín, kde nemožno zabezpečiť nakladanie s odpadmi environmentálne vhodným spôsobom. Viedlo to k príprave analýzy týchto dôvodov. 13. Na druhom zasadnutí sa ďalej zvažovala táto analýza možných dôvodov pohybu nebezpečných odpadov cez hranice štátov na miesta, kde nemožno zabezpečiť nakladanie s odpadmi environmentálne vhodným spôsobom, a takisto sa zvažovala príprava dokumentu o vplyvoch pohybov nebezpečných odpadov cez hranice štátov na ľudské zdravie a životné prostredie. Na základe uvedených diskusií sa na tomto zasadnutí vypracoval zoznam možných spôsobov ďalšieho postupu. 14. Na treťom zasadnutí sa účastníci zamerali na prípravu konkrétnych návrhov odporúčaní určených pre konferenciu strán na zváženie. Podrobnejší opis kontextu týchto odporúčaní sa uvádza vo vysvetlivkách, ktoré sa poskytujú spolu s týmto dokumentom. Všeobecné súvislosti 15. Nadobudnutie platnosti dodatku o zákaze je záležitosťou politického významu Zvažovali sa prekážky nadobudnutia účinnosti a spôsoby prekonávania týchto prekážok a pripravili sa návrhy odporúčaní s cieľom odovzdať ich konferencii zmluvných strán... Strany nemajú povinnosť ratifikovať zákaz, ak sa zmluvnými stranami nestali po nadobudnutí účinnosti zákazu. 16. Z posúdenia údajov o tokoch odpadov a o účinkoch na zdravie vyplynulo, že sa pohyby medzi krajinami neuvedenými v prílohe VII na základe požiadaviek oboch strán naďalej zvyšujú a nelegálne pohyby a nakladanie s nebezpečným odpadom, ktoré vznikli v rámci krajín neuvedených v prílohe VII, sú dôvodom na obavy. Uvedené účinky by inak neboli predmetom dodatku o zmene. 17. Viaceré odporúčania vyplývajúce z postupu CLI sa preto zaoberajú spôsobmi riešenia týchto otázok a zlepšenia noriem postupov v odpadovom hospodárstve, zvýšenia úsilia v boji proti nezákonnej preprave, pomoci zraniteľným krajinám, aby sa chránili proti neželanému dovozu, a objasňovania určitých aspektov vykonávania Bazilejského dohovoru. Navrhované opatrenie 18. Konferencia zmluvných strán môže mať záujem prijať rozhodnutie v tomto zmysle: Konferencia zmluvných strán 19. Riešenie otázky nadobudnutia platnosti dodatku o zákaze Uznávajúc , že existujú zraniteľné strany, ktoré nie sú schopné nakladať s nebezpečným a iným odpadom environmentálne vhodným spôsobom, ale ktoré naďalej dostávajú takýto odpad, čo má za následok vážnu ujmu a čím je potrebné sa zaoberať čo najskôr; berúc na vedomie , že zmena a doplnenie Bazilejského dohovoru prijaté rozhodnutím III/1 konferencie zmluvných strán je jedným zo spôsobov riešenia tohto problému, ale že existujú aj iné spôsoby zodpovedného riešenia tohto problému, najmä prostredníctvom striktného uplatňovania postupu udeľovania predbežného súhlasu po predchádzajúcom ohlásení, posilnením nakladania s odpadmi environmentálne vhodným spôsobom a posilnením vnútroštátnych právnych predpisov; majúc na pamäti rozhodnutie VIII/30 konferencie zmluvných strán, ktorým sa zdôrazňuje, že strany dohovoru majú rozhodujúcu právomoc dohodnúť sa na výklade dohovoru; zdôrazňujúc potrebu strán dohodnúť sa na výklade odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru, ako významného kroku vo vývoji dohovoru, 20. Víta praktickú iniciatívu a činnosti, ktoré sa uskutočnili na základe výzvy predsedu deviateho zasadnutia konferencie zmluvných strán adresovanej stranám, aby urýchlili ratifikáciu dodatku o zákaze s cieľom uľahčiť nadobudnutie jeho platnosti, a okrem toho vyzýva strany, aby naďalej podnikali konkrétne kroky smerom k podpore a pomoci stranám ratifikovať dodatok vrátane: 21. osobitných opatrení, ako je Severská iniciatíva, na pomoc stranám, ktoré čelia právnym a technickým ťažkostiam pri ratifikácii dodatku o zákaze; 22. regionálnych stretnutí; 23. štúdií špecifických pre danú krajinu a zameraných na dôsledky ratifikácie a nadobudnutia platnosti. 24. Navrhuje bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek iné multilaterálne environmentálne dohody, aby výklad odseku 5 článku 17 Bazilejského dohovoru znamenal, že na nadobudnutie platnosti zmeny a doplnenia je potrebné jej prijatie trojštvrtinovou väčšinou zmluvných strán v čase prijímania tejto zmeny a doplnenia, pričom takýto výklad odseku 5 článku 17 neukladá žiadnej strane povinnosť zmenu a doplnenie ratifikovať.“ [1] Ú. v. EÚ L 190, 12.7.2006, s. 1. [2] Ú. v. EÚ C [...], [...], s. [...]. [3] Ú. v. EÚ L 190, 12.7.2006, s. 1.