Návrh smernica Rady, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/112/ES, pokiaľ ide o nezáväzné a dočasné uplatňovanie mechanizmu prenesenia daňovej povinnosti v súvislosti s dodávkami určitého tovaru a služieb s vysokým rizikom podvodu /* KOM/2009/0511 v konečnom znení - CNS 2009/0139 */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 29.9.2009 KOM(2009) 511 v konečnom znení 2009/0139 (CNS) Návrh SMERNICA RADY, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/112/ES, pokiaľ ide o nezáväzné a dočasné uplatňovanie mechanizmu prenesenia daňovej povinnosti v súvislosti s dodávkami určitého tovaru a služieb s vysokým rizikom podvodu DÔVODOVÁ SPRÁVA 1. Kontext návrhu - Dôvody a ciele návrhu Cieľom tohto návrhu smernice, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty[1] (ďalej len „smernica o DPH“), je umožniť dočasné uplatňovanie mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti na boj proti existujúcim podvodom, pokiaľ ide o obchodovanie s emisnými osvedčeniami a transakcie s tovarom so zvýšeným rizikom podvodu. Uplatňovaním cieleného mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti by sa však nemali zmeniť základné zásady systému DPH, ako je rozdelená platba. Toto uplatňovanie by sa preto malo obmedzovať len na vopred určený zoznam tovaru a služieb. - Všeobecný kontext Komisia v máji 2006 predložila oznámenie[2] s cieľom otvoriť na úrovni EÚ dôkladnú diskusiu o potrebe koordinovaného prístupu pri boji proti daňovým podvodom na vnútornom trhu. V nadväznosti na oznámenie Komisie z 23. novembra 2007[3] o určitých kľúčových prvkoch, ktoré prispievajú k vybudovaniu stratégie boja proti podvodom s DPH v EÚ, ako aj na správu o situácii v rámci expertnej skupiny pre stratégiu boja proti daňovým podvodom (ATFS)[4], Komisia predložila oznámenie o svojej analýze rozsiahlejších opatrení na zmenu systému DPH s cieľom bojovať proti podvodom[5]. Jedným z týchto opatrení, ktoré sa v tejto súvislosti analyzovalo, bolo vytvorenie všeobecného systému prenesenia daňovej zodpovednosti. Komisia takisto preukázala svoju ochotu za určitých okolností navrhnúť pilotný projekt s cieľom zistiť, či by určitý typ všeobecného systému prenesenia daňovej povinnosti bol vhodným prostriedkom proti podvodom v oblasti DPH. Rada ECOFIN však nedokázala dospieť k záverom vzhľadom na body rozpracované v uvedenom oznámení. Keďže sa nedosiahla politická dohoda o „rozsiahlejších“ opatreniach, Komisia zamerala svoje úsilie výlučne na tzv. bežné opatrenia na zlepšenie tradičných metód boja proti daňovým podvodom. V tejto súvislosti by sa malo poukázať predovšetkým na oznámenie Komisie z decembra 2008 o koordinovanej stratégii na zefektívnenie boja proti podvodom v oblasti DPH v Európskej únii[6]. Súčasná iniciatíva sa však od uvedenej myšlienky pilotnej schémy líši. Vzhľadom na to, že podvod predstavuje vážne ohrozenie správneho fungovania vnútorného trhu a predstavuje hrozbu pre daňové príjmy členských štátov, niektoré členské štáty požadujú, aby sa prostredníctvom výnimky povolenej Radou na základe článku 395 smernice o DPH bojovalo proti podvodným praktikám cieleným systémom prenesenia daňovej zodpovednosti v konkrétnom odvetví so zvýšeným rizikom podvodu alebo o určitý tovar. V tejto súvislosti je najbežnejšou formou daňových únikov fakturácia dodávok dodávateľom registrovaným pre DPH, ktorý sa stratí bez vyúčtovania DPH, avšak zákazníkovi (tiež zdaniteľnej osobe) nechá faktúru platnú na účely odpočítania. Výsledkom je, že do pokladnice sa nedostane DPH z dodávky, ale ďalšiemu obchodníkovi v reťazci sa musí pripísať k dobru vstupná DPH. V niektorých prípadoch sa to vyvinulo do podvodu v rámci Spoločenstva na báze chýbajúceho subjektu (MTIC), čo je organizovaný útok na systém DPH, v rámci ktorého sa zneužíva skutočnosť, že dodávateľovi sa pripíše k dobru vstupná DPH na základe vrátenia DPH, ak je jeho ďalšie dodanie tovaru zdaniteľnej osobe v inom členskom štáte oslobodené od zdanenia. Okrem toho, takéto podvody sa často uskutočňujú v sériových dodávkach toho istého tovaru, ktorý môže cirkulovať viackrát medzi členskými štátmi (tzv. podvod kolotočového typu), a pokladnica môže niekoľkokrát prísť o daň na jednom samotnom tovare. Je nevyhnutné poznamenať, že tento typ podvodu sa podľa informácií rôznych členských štátov rozširuje aj na služby. Výsledkom mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti je, že dodávateľ neúčtuje žiadnu DPH zdaniteľným zákazníkom, ktorí sa následne stávajú povinnými platcami DPH. V praxi to znamená, že zákazníci (pokiaľ sú normálnymi zdaniteľnými osobami s plným právom na odpočítanie dane) súčasne priznajú a odpočítajú DPH bez uskutočnenia platby do pokladnice. V tomto zmysle sa odstraňuje teoretická možnosť spáchania podvodu. Cieľom Komisie je, aby sa týmto návrhom pre zainteresované členské štáty zabezpečila možnosť uplatňovať tento cielený mechanizmus prenesenia daňovej zodpovednosti, pokiaľ ide o výber tovaru a služieb z vopred ustanoveného zoznamu, pri ktorých členské štáty zistili zvýšené riziko podvodu. Predmetný návrh umožňujúci uplatňovanie cieleného prenesenia daňovej zodpovednosti je zameraný na tieto oblasti: Po prvé, Komisia má určité informácie o údajných prípadoch podvodu v oblasti obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov. Všetky obvinenia z podvodu, či už na trhu s uhlíkom alebo v iných oblastiach, sú samozrejme dôvodom obáv a vyžadujú si primeranú reakciu. Rozdiely v reakciách jednotlivých členských štátov podnietili Komisiu k tomu, aby vypracovala tento návrh. Napriek tomu, že je potrebné, aby sa v súvislosti s presnými podmienkami a skutočným rozmerom problematiky podvodu vykonala ďalšia analýza, z informácií, ktoré niektoré členské štáty už predložili, vyplýva, že je vhodné, aby sa okamžite prijali opatrenia a začlenili do tohto návrhu, ktorý je v prvej fáze len dočasným opatrením. Po druhé, ďalšia kategória výrobkov, ktorá bola začlenená do rozsahu pôsobnosti tejto smernice, sa týka mobilných telefónov a zariadení s integrovanými obvodmi. Na tento tovar sa v súčasnosti uplatňuje výnimka týkajúca sa prenesenia daňovej zodpovednosti, ktorá bola udelená Spojenému kráľovstvu na základe článku 395 smernice o DPH a ktorej platnosť bola predĺžená na základe osobitných podmienok[7]. Text uvedeného návrhu Komisie takisto slúži ako základ tohto návrhu smernice Rady. Komisia v dôvodovej správe svojho návrhu rozhodnutia Rady objasnila osobitné podmienky výnimočného udelenia tejto výnimky a vyjadrila svoju ochotu preskúmať možnosť povoliť všetkým členským štátom, ktoré by o to prejavili záujem, uplatňovanie cieleného mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti. Predovšetkým doteraz nebolo možné určiť, do akej miery je mechanizmus prenesenia daňovej zodpovednosti vhodným a účinným nástrojom boja proti podvodom v príslušnom osobitnom odvetví. Na odstránenie tohto nedostatku je nevyhnutné, aby sa akékoľvek ďalšie uplatňovanie podmienilo úplným vyhodnotením jeho vplyvov. Tento návrh by umožnil takýto postup niekoľkým členským štátom, ktoré prejavili záujem uplatňovať prenesenie daňovej zodpovednosti v danom odvetví. Po tretie, súčasťou tohto návrhu sú ďalšie výrobky (parfum, vzácne kovy (napr. platina)), ktoré počas zasadnutí pracovných skupín pre oblasť podvodu členské štáty označili za tovar, ktorý sa stal predmetom podvodu, a je preto vhodné, aby sa zaradili aj do tejto smernice. Z procedurálneho hľadiska by mali členské štáty najprv informovať Komisiu o svojom zámere zaviesť tento mechanizmus. Následne je nevyhnutné, aby pokusné zavedenie cieleného mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti podliehalo podrobným podmienkam, aby sa tak zabezpečilo fungovanie tohto systému, vyhlo možným negatívnym vplyvom v čo najväčšej možnej miere a umožnilo primerané vyhodnotenie výsledkov. Pred zavedením tohto systému prenesenia daňovej zodpovednosti je nevyhnutné, aby sa zdaniteľné osoby, ktorých sa uplatňovanie systému bude týkať, ako dodávatelia alebo ako spotrebitelia, identifikovali pre DPH pod samostatným číslom, ak sa tak ešte nestalo. Okrem toho sa stanovuje, že príslušné členské štáty musia zaviesť povinnosť predkladania správ, aby sa zabezpečilo dostatočné sledovanie opatrenia s cieľom mať istotu, že toto opatrenie sa vykonáva účinne. Okrem toho, aby uplatňovanie mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti bolo aj naďalej cielené a aby sa zachovala jeho výnimočnosť vo vzťahu k normálnym pravidlám DPH, sa vytvoril zoznam tovaru a služieb a každý členský štát sa môže rozhodnúť uplatňovať mechanizmus prenesenia daňovej zodpovednosti na maximálne tri kategórie, z ktorých dve môžu byť kategóriami tovaru. Členské štáty, ktoré majú o systém záujem, by mali uplatňovať účinné kontrolné opatrenia na monitorovanie všetkých foriem podvodu a na zabránenie ich vzniku v najvyššej možnej miere, predovšetkým pokiaľ ide o nové formy podvodu, ktoré by znamenali preniknutie podvodných postupov do oblasti iných výrobkov, na maloobchodnú úroveň alebo do iných členských štátov. Z hľadiska realizácie týchto opatrení sa odporúča, aby sa zohľadnili zistenia týkajúce sa mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti uvedené v dokumente Komisie o opatreniach zameraných na zmenu systému DPH s cieľom boja proti podvodom[8]. Poznatky, ktoré vyplynú z tohto dočasného uplatňovania systému na tovar alebo služby náchylné na podvod, by mali na základe informácií a postupu hodnotenia, ako sa uvádza v tomto návrhu, umožniť lepšie vyhodnotenie užitočnosti a primeranosti cieleného uplatňovania prenesenia daňovej zodpovednosti. 2. Konzultácie so zainteresovanými stranami a hodnotenie vplyvu Nebolo potrebné využiť externý odborný posudok. Verejné konzultácie, pokiaľ ide o používanie mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti s cieľom boja proti podvodu, sa už uskutočnili v kontexte predchádzajúcich oznámení Komisie o podvodoch týkajúcich sa DPH (pozri predovšetkým konzultačný dokument – možné zavedenie nepovinného mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti v oblasti DPH – vplyv na podniky z 13. augusta 2007[9]). S cieľom lepšie pochopiť vplyv cieleného mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti sa v tejto smernici ustanovuje, že členské štáty, ktoré sa dobrovoľne rozhodli uplatňovať tento systém, musia stanoviť kritériá hodnotenia, aby bolo možné vyhodnotiť daný stav pred obdobím uplatňovania, ako aj po jeho uplynutí. Vďaka tejto smernici môžu členské štáty za určitých podmienok uplatňovať cielený mechanizmus prenesenia daňovej zodpovednosti, nejde však v tejto súvislosti o žiadnu povinnosť. Vzhľadom na to, že navrhované predpisy poskytujú členským štátom možnosť dočasne uplatňovať mechanizmus prenesenia daňovej zodpovednosti na dôkladne vybraný tovar alebo služby, je na týchto členských štátoch, aby vykonali podrobné vyhodnotenie vplyvu, ako sa ustanovuje v smernici. 3. Právne prvky návrhu Smernicou sa mení a dopĺňa smernica o DPH. Vzhľadom na to, že vplyv opatrenia nie je istý, ako aj na to, že sa odchyľuje od základnej zásady rozdelenej platby, je vytvorenie osobitného právneho základu pre takéto dočasné uplatňovanie mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti na tovar a služby tým najlepším riešením, ktoré je v súlade so zásadami konkretizovanými v oznámení Komisie o možných opatreniach zameraných na zmenu systému DPH s cieľom boja proti podvodom[10]. Okrem toho, článok 395 smernice o DPH nie je možné považovať za dostatočný základ ďalšieho a širšieho uplatňovania cieleného mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti v rôznych členských štátoch, pokiaľ ide o určitý tovar alebo služby. Cieľ boja proti podvodom prostredníctvom mechanizmu prenesenia daňovej zodpovednosti je preto možné dosiahnuť lepšie na úrovni Spoločenstva, a to prostredníctvom smernice, ktorá dáva členským štátom možnosť uplatniť mechanizmus prenesenia daňovej zodpovednosti na domáce dodávky určitého tovaru a služieb. Takýmto spôsobom sa preto neprekračuje rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie tohto cieľa. 4. Vplyv na rozpočet Návrh nemá žiadny negatívny vplyv na rozpočet Spoločenstva. 5. Dodatočné informácie Návrh obsahuje doložku o ukončení platnosti. 2009/0139 (CNS) Návrh SMERNICA RADY, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/112/ES, pokiaľ ide o nezáväzné a dočasné uplatňovanie mechanizmu prenesenia daňovej povinnosti v súvislosti s dodávkami určitého tovaru a služieb s vysokým rizikom podvodu RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 93, so zreteľom na návrh Komisie, so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu[11], so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru[12], keďže: (1) V smernici Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty[13] sa určuje, že daň z pridanej hodnoty (DPH) platí každá zdaniteľná osoba, ktorá uskutočňuje transakcie zahrňujúce zdaniteľné dodanie tovaru a zdaniteľné poskytovanie služieb. V prípade cezhraničných transakcií a určitých domácich vysokorizikových odvetví, ako napríklad stavebníctva alebo odpadového hospodárstva, sa však predpokladá prenesenie povinnosti platby DPH na príjemcu tovaru alebo služby. (1) Vzhľadom na vážnosť podvodov v oblasti DPH by sa mali preskúmať inovatívne prístupy s cieľom čo najúčinnejšie tento problém riešiť. Členské štáty by preto mali mať možnosť dočasne uplatňovať mechanizmus, v rámci ktorého by sa povinnosť platby DPH preniesla na osobu, ktorá je príjemcom zdaniteľného dodania tovaru alebo zdaniteľného poskytnutia služby, na dodania určitých kategórií tovaru a služieb, a to aj v prípade, ak sa tieto kategórie neuvádzajú v zozname v článku 199 smernice 2006/112/ES, ani nepodliehajú osobitným odchýlkam, ktoré boli udelené členským štátom. (2) Zavedenie takéhoto mechanizmu zameraného na dodania určitých kategórií tovaru alebo poskytnutie určitých kategórií služieb, oproti jeho všeobecnému uplatňovaniu, by nemalo mať negatívny vplyv na základné zásady systému DPH, ako je rozdelená platba, a malo by sa preto obmedzovať len na vopred určený zoznam tovaru a služieb. (3) Tento vopred určený zoznam, z ktorého si členské štáty môžu vybrať, by sa mal obmedziť len na dodania tovaru a poskytovanie služieb, v prípade ktorých existuje na základe posledných poznatkov osobitne vysoké riziko podvodu. Na zabezpečenie toho, aby sa zavedenie takéhoto mechanizmu mohlo účinne posúdiť a jeho vplyv podrobne monitorovať, je potrebné, aby bol výber, ktorý uskutočňujú členské štáty, obmedzený. (4) Predtým, ako je možné začať uplatňovať tento mechanizmus, je nevyhnutné, aby zdaniteľné osoby, ktoré poskytujú tovar alebo služby z vopred určeného zoznamu, alebo sú ich príjemcami, boli vždy identifikované pre DPH. Okrem toho, členské štáty, ktoré sa rozhodnú uplatňovať tento mechanizmus, by mali zaviesť osobitné kontrolné opatrenia a povinnosť predkladania správ tak pre dodávateľa, ako aj pre spotrebiteľa, aby sa zabezpečilo účinné fungovanie a monitorovanie uplatňovania uvedeného mechanizmu a odhalili všetky nové formy daňového podvodu a aby sa predchádzalo ich vzniku. (5) Členské štáty by mali vypracovať hodnotiacu správu o uplatňovaní uvedeného mechanizmu pred uplynutím obdobia uplatňovania, aby bolo možné včas vyhodnotiť jeho účinnosť. (6) Na transparentné vyhodnotenie vplyvu uplatňovania uvedeného mechanizmu na podvodné aktivity je potrebné, aby sa hodnotiace správy členských štátov opierali o vopred definované kritériá ustanovené členskými štátmi. V každom takomto hodnotení by sa mala jasne posúdiť miera podvodu pred a po období uplatňovania mechanizmu, ako aj všetky zmeny v trendoch podvodných aktivít vrátane dodaní iného tovaru a služieb, dodaní na maloobchodnej úrovni a dodaní v iných členských štátoch. (7) V správe by sa mali takisto hodnotiť náklady na dosiahnutie súladu, ktoré znášajú zdaniteľné osoby, ako aj náklady na realizáciu vynaložené členskými štátmi vrátane nákladov súvisiacich s kontrolnými opatreniami a auditom. (8) Na zabezpečenie toho, aby všetky členské štáty mali možnosť uplatniť tento mechanizmus, je vhodné, aby sa osobitným spôsobom zmenila a doplnila smernica 2006/112/ES. (9) Keďže cieľom navrhovanej činnosti je riešiť podvody v oblasti DPH prostredníctvom dočasných opatrení, ktoré sa odchyľujú od existujúcich predpisov Spoločenstva, je možné ho dosiahnuť len na úrovni Spoločenstva. Prijatie opatrenia na úrovni Spoločenstva je preto v súlade so zásadou subsidiarity ustanovenou v článku 5 Zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality ustanovenou v uvedenom článku táto smernica neprekračuje rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie jej cieľov. (10) Smernica 2006/112/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť, PRIJALA TÚTO SMERNICU: Článok 1 Smernica 2006/112/ES sa mení a dopĺňa takto: (1) Vkladá sa tento článok 199a: „Článok 199a 1. Členské štáty môžu do 31. decembra 2014 a maximálne počas dvoch rokov zaviesť a uplatňovať mechanizmus, v rámci ktorého DPH za dodania kategórií tovaru a poskytnutie kategórií služieb uvedených v zozname v prílohe VI A platí osoba, ktorá je príjemcom tohto tovaru a služieb. Pri výbere tovaru a služieb, na ktoré sa má mechanizmus vzťahovať, si členské štáty môžu vybrať maximálne tri kategórie uvedené v zozname v prílohe VI A, z ktorých maximálne dve musia byť kategórie tovaru. 2. Členský štát, ktorý sa rozhodne zaviesť mechanizmus ustanovený v odseku 1,: a) zabezpečí, aby každá zdaniteľná osoba, ktorá dodáva alebo poskytuje tovar alebo služby, na ktoré sa vzťahuje uvedený mechanizmus, alebo ich prijíma, bola identifikovaná pomocou individuálneho čísla, ak už takáto zdaniteľná osoba nie je identifikovaná v súlade s článkom 214 ods. 1, b) zavedie primerané a účinné povinnosti predkladania správ pre každú zdaniteľnú osobu dodávajúcu tovar alebo poskytujúcu služby, na ktoré sa vzťahuje uvedený mechanizmus, aby v prípade každej transakcie bola možná identifikácia tejto zdaniteľnej osoby a zdaniteľnej osoby, ktorá je príjemcom dodania tovaru alebo poskytnutia služieb, druhu dodávaného tovaru alebo poskytovaných služieb, ako aj zdaniteľného obdobia a hodnoty týchto dodaní, c) zavedie vo vzťahu ku každej zdaniteľnej osobe, ktorá je prijímateľom tovaru alebo služieb, na ktoré sa tento mechanizmus vzťahuje, povinnosť predkladať správy týkajúce sa jednotlivých transakcií alebo súhrnne všetkých transakcií, a to na účely krížovej kontroly informácií poskytnutých dodávateľom alebo poskytovateľom, d) zavedie primerané a účinné kontrolné opatrenia na monitorovanie a obmedzenie súčasných foriem podvodu, ako aj na predchádzanie začatiu vykonávania podvodných aktivít, pokiaľ ide o iný tovar alebo služby na maloobchodnej úrovni alebo v inom členskom štáte. 3. Členské štáty informujú Komisiu o uplatňovaní mechanizmu uvedeného v odseku 1 pred zavedením akéhokoľvek takéhoto mechanizmu a predložia jej tieto informácie: a) vyhlásenie o rozsahu pôsobnosti opatrenia, ktorým sa uplatňuje mechanizmus, a podrobný opis sprievodných opatrení vrátane povinnosti predkladania správ o zdaniteľných osobách a kontrolných opatreniach, b) hodnotiace kritériá, aby bolo možné vykonať porovnanie medzi podvodnými aktivitami týkajúcimi sa tovaru a služieb uvedených v zozname v prílohe VI A pred a po uplatňovaní mechanizmu, podvodnými aktivitami týkajúcimi sa iného tovaru a služieb a v iných členských štátoch pred a po uplatňovaní mechanizmu a akýmkoľvek nárastom počtu iných typov podvodných aktivít pred a po uplatňovaní uvedeného mechanizmu, predovšetkým na maloobchodnej úrovni, c) dátum začatia a časové obdobie, na ktoré sa má vzťahovať opatrenie, ktorým sa uplatňuje uvedený mechanizmus. 4. Členské štáty uplatňujúce mechanizmus uvedený v odseku 1 predložia na základe hodnotiacich kritérií uvedených v ods. 3 písm. b) Komisii správu najneskôr jeden rok pred uplynutím doby uplatňovania opatrenia, ktorým sa uplatňuje uvedený mechanizmus. V tejto správe sa jasne označia informácie, ktoré sa považujú za dôverné, a informácie, ktoré sa môžu uverejniť. V správe sa uvedie podrobné vyhodnotenie celkovej efektívnosti a účinnosti opatrenia, predovšetkým pokiaľ ide o: a) vplyv na podvodné aktivity týkajúce sa dodaní tovaru alebo poskytnutia služieb, na ktoré sa vzťahuje dané opatrenie, b) možný presun podvodných aktivít do oblasti iného tovaru alebo služieb, c) možný presun podvodných aktivít do iného členského štátu, d) možný presun podvodných aktivít na maloobchodnú úroveň, e) náklady na dosiahnutie súladu s právnymi predpismi, ktoré znášajú zdaniteľné osoby, a ktoré sú výsledkom opatrenia, f) náklady na realizáciu opatrenia, ktoré znášajú členské štáty, vrátane nákladov na kontrolné opatrenia a audit.“ (2) Príloha k tejto smernici sa vkladá ako príloha VI A. Článok 2 Členské štáty, ktoré sa rozhodnú uplatňovať mechanizmus uvedený v bode 1 článku 1, oznámia Komisii ustanovenia opatrenia, ktorým sa uvedený mechanizmus uplatňuje, a to pred dátume začatia jeho uplatňovania. Článok 3 Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie . Článok 4 Táto smernica sa uplatňuje do 31. decembra 2014. Článok 5 Táto smernica je určená členským štátom. V Bruseli Za Radu predseda PRÍLOHA „Príloha VI oddiel A Zoznam tovaru a služieb uvedených v článku 199a ČASŤ A – Tovar (1) Mobilné telefóny, ktoré sú zariadeniami vyrobenými alebo prispôsobenými na použitie v spojení s licencovanou sieťou a fungujúcimi na určených frekvenciách, či už majú, alebo nemajú iné využitie, (2) integrované obvody, ako sú mikroprocesory a centrálne spracovateľské jednotky, v stave pred zabudovaním do výrobkov pre konečného používateľa, (3) parfum, (4) vzácne kovy, ak sa na ne nevzťahujú osobitné podmienky platné pre použitý tovar, umelecké diela, zberateľské predmety a starožitnosti podľa článkov 311 až 343 alebo osobitná schéma pre investičné zlato podľa článkov 344 až 356. ČASŤ B – Služby Povolenia na emisie skleníkových plynov, ako sa ustanovuje v článku 3 smernice 2003/87/ES(*), ktoré je možné prenášať v súlade s článkom 12 tejto smernice, ako aj iné jednotky povoleného množstva, ktoré môžu prevádzkovatelia využívať na dosiahnutie súladu s touto smernicou. (*) Ú. v. EÚ L 275, 25.10.2003, s. 32.“ [1] Ú. v. EÚ L 347, 11.12.2006, s. 1. [2] KOM(2006) 254 v konečnom znení, 31.5.2006. [3] KOM(2007) 758 v konečnom znení, 23.11.2007. [4] SEK (2007)1584, 23.11.2007. [5] KOM(2008) 109 v konečnom znení, 22.2.2008 a SEK(2008) 249, 22.2.2008. [6] KOM(2008) 807 v konečnom znení, 1.12.2008. [7] Rozhodnutie Rady z 5. mája 2009, ktorým sa Spojené kráľovstvo oprávňuje na ďalšie uplatňovanie osobitného opatrenia na základe článku 193 smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, Ú. v. L 148 EÚ, 11.6.2009, s. 14. [8] SEK (2008) 249, 22.2.2008. [9] http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/article_4209_en.htm [10] KOM(2008) 109 v konečnom znení, 22.2.2008. [11] Ú. v. EÚ C , , s. . [12] Ú. v. EÚ C , , s. . [13] Ú. v. EÚ L 347, 11.12.2006, s. 1.