•Regulačná vhodnosť a zjednodušenie

•Základné práva

Táto legislatívna iniciatíva sa osobitne zameriava na potrebu zabezpečiť plný súlad so základnými právami zakotvenými v Charte základných práv EÚ.

Žiadateľom o vízum so zníženou pohyblivosťou by do veľkej miery prospela potreba menej častých návštev konzulárneho úradu alebo centra pre podávanie žiadostí o víza. Na druhej strane by určité kategórie žiadateľov stále mohli podať žiadosť na konzulárnom úrade alebo v centre pre podávanie žiadostí o víza, ak by pomoc poskytovaná na platforme EÚ na podávanie žiadostí o vízum alebo zo strany poskytovateľov služieb a rodiny či priateľov nepostačovala.

Podávanie žiadostí online pravdepodobne zlepší postup podávania žiadosti o vízum pre osoby so zrakovým postihnutím. Digitálne platformy na podávanie žiadostí, či už na úrovni EÚ, alebo na vnútroštátnej úrovni, musia byť v súlade so smernicou o prístupnosti, v ktorej sa stanovuje, že členské štáty musia zabezpečiť, aby „subjekty verejného sektora prijali potrebné opatrenia na zabezpečenie vyššej prístupnosti svojich webových sídel a mobilných aplikácií tým, že zabezpečia ich vnímateľnosť, ovládateľnosť, zrozumiteľnosť a robustnosť“. Webové sídla by preto mali používateľom poskytovať možnosť zmeniť si zobrazovanie informácií (veľkosť písma, farby atď.) a mohli by im ponúkať aj zvukovú pomoc (prečítanie textov nahlas). Pri postupe podávania žiadosti v papierovej forme by to nebolo možné, prípadne by to bolo možné v menšom rozsahu. Zároveň by sa tak zaručila vysoká miera prístupnosti pre nevidiace alebo nepočujúce osoby, pretože normy a funkcie, ktoré sú súčasťou platformy EÚ na podávanie žiadostí, by sa vzťahovali na všetky krajiny.

Osobitné ustanovenia, ktoré by sa z humanitárnych dôvodov uplatňovali v individuálnych prípadoch, by sa vzťahovali aj na osoby s nižšou gramotnosťou v oblasti IT, ktoré by potrebovali technickú pomoc. A jednako sa problémy s digitálnou prístupnosťou vzhľadom na globálne zvyšovanie gramotnosti v oblasti IT postupom času zmenšia.

Pokiaľ ide o práva dieťaťa, príslušný legislatívny režim, ktorý deťom zaručuje postup na mieste, by sa uplatňoval aj naďalej. V revidovanom nariadení o VIS sa už zaviedli zmeny zamerané zvlášť na posilnenie boja proti zneužívaniu práv detí, a to znížením veku na odoberanie odtlačkov prstov (z 12 na 6 rokov), ale aj na zavedenie prísnych záruk týkajúcich sa biometrických údajov detí, najmä obmedzením obdobia uchovávania údajov: odtlačky prstov a podoby tváre detí mladších ako 12 rokov sa vymažú po uplynutí platnosti víz a po výstupe dieťaťa cez vonkajšie hranice. Pokiaľ ide o žiadateľov s deťmi, ktorí podávajú žiadosť opakovane, si nová opakovaná žiadosť bude vo všetkých takých prípadoch vyžadovať ďalšie konanie na mieste.

Rola externých poskytovateľov služieb by v súvislosti s digitalizáciou závisela od úloh, ktoré by im členské štáty zverili v novom kontexte digitalizácie, ak by to umožňoval legislatívny rámec. Veľká časť administratívnych úloh, ktoré sú v súčasnosti zverené externým poskytovateľom služieb, by už pri digitálnych postupoch nebola potrebná (napr. vkladanie informácií z fyzického formulára žiadosti do digitálneho formulára). Z krátkodobého hľadiska sa rola externých poskytovateľov služieb pri poskytovaní všeobecnej pomoci žiadateľom môže zvýšiť (napr. pomoc ľudom, ktorí nie sú gramotní v oblasti IT). Z dlhodobého hľadiska by sa však ich rola, pokiaľ ide o zhromažďovanie žiadostí, mala zmenšiť, pretože žiadatelia, ktorí podávajú žiadosť opakovane a ktorí už majú zaregistrované platné biometrické údaje, by mohli podať žiadosť v plnom rozsahu online. Z pohľadu ochrany údajov využívanie externých poskytovateľov služieb v skutočnosti znamená ďalšiu expozíciu osobných údajov tretím stranám. Pre ochranu údajov to nepredstavuje hrozbu, pokiaľ sú procesy a technológie, ktoré používajú externí poskytovatelia služieb, v súlade so zásadami posilňujúcimi ochranu údajov a súkromia a pokiaľ orgány členských štátov náležite monitorujú každého externého poskytovateľa služieb.

Ako upozornil EDPS, vplyv iniciatívy na ochranu údajov predovšetkým súvisí so zavedením platformy na podávanie žiadostí o vízum (čo má vplyv na spracúvanie osobných údajov externými poskytovateľmi služieb, bezpečnosť údajov na platforme). V tomto kontexte analýza možností ukázala, že možnosť 5 predstavuje vážne riziká v súvislosti s ochranou údajov, keďže žiadateľ registruje biometrické údaje pomocou digitálnych prostriedkov sám. Všetky ostatné možnosti boli z hľadiska ochrany údajov pomerne rovnocenné.

Pokiaľ ide o digitálne víza, v súčasnosti sa informácie o víze uchovávajú v rozsiahlej databáze EÚ – VIS a zároveň sa dokladujú vlepením vízovej nálepky do pasu. Dematerializácia vízovej nálepky na výlučne digitálne vízum teda nemení to, že informácie o víze sú a aj naďalej budú uchovávané v rozsiahlej databáze EÚ. Nariadenie o VIS už obsahuje silné záruky ochrany údajov (pravidlá uchovávania, pravidlá prístupu, prístupové práva, práva na opravu, doplnenie, vymazanie osobných údajov a obmedzenie spracúvania atď.). Navyše v nedávno revidovanom nariadení o VIS sa tieto záruky ochrany údajov ďalej posilnili zosúladením ustanovení o ochrane údajov s príslušnými legislatívnymi normami v oblasti ochrany údajov. Tieto posilnené záruky ochrany údajov sa budú naďalej uplatňovať, keďže informácie obsiahnuté v digitálnych vízach sa budú aj ďalej uchovávať vo VIS.