EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli23. 2. 2022 COM(2022) 71 final 2022/0051(COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o náležitej starostlivosti podnikov v oblasti udržateľnosti a o zmene smernice (EÚ) 2019/1937 (Text s významom pre EHP) {SEC(2022) 95 final} - {SWD(2022) 38 final} - {SWD(2022) 39 final} - {SWD(2022) 42 final} - {SWD(2022) 43 final}



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1.KONTEXT NÁVRHU Dôvody a ciele návrhu Správanie spoločností vo všetkých odvetviach hospodárstva je kľúčové pre úspech prechodu Únie na klimaticky neutrálne a zelené hospodárstvo v súlade s Európskou zelenou dohodou a pre plnenie cieľov udržateľného rozvoja OSN vrátane jej cieľov týkajúcich sa ľudských práv a životného prostredia. To si vyžaduje, aby spoločnosti vykonávali komplexné procesy na zmiernenie nepriaznivých vplyvov na ľudské práva a životné prostredie v rámci svojich hodnotových reťazcov, začleňovali udržateľnosť do systémov správy a riadenia spoločnosti a prijímali obchodné rozhodnutia so zohľadnením ľudských práv, klímy a vplyvov na životné prostredie, ako aj v súvislosti s odolnosťou spoločnosti z dlhodobého hľadiska. Spoločnosti z EÚ pôsobia v komplexných prostrediach a najmä veľké spoločnosti sa opierajú o globálne hodnotové reťazce. Vzhľadom na veľký počet ich dodávateľov v Únii a v tretích krajinách a na celkovú zložitosť hodnotových reťazcov môžu spoločnosti z EÚ vrátane veľkých spoločností narážať na ťažkosti pri identifikovaní a zmierňovaní rizík v ich hodnotových reťazcoch súvisiacich s dodržiavaním ľudských práv alebo vplyvov na životné prostredie. Identifikovanie týchto nepriaznivých vplyvov v hodnotových reťazcoch sa zjednoduší, ak bude viac spoločností vykonávať náležitú starostlivosť, v dôsledku čoho bude k dispozícii viac údajov o nepriaznivých vplyvoch na ľudské práva a životné prostredie. Prepojenie hospodárstva EÚ s miliónmi pracovníkov po celom svete prostredníctvom globálnych hodnotových reťazcov so sebou prináša zodpovednosť za riešenie nepriaznivých vplyvov na práva týchto pracovníkov. Jasná požiadavka občanov Únie, najmä v rámci Konferencie o budúcnosti Európy, aby hospodárstvo EÚ prispievalo k riešeniu týchto a iných nepriaznivých vplyvov, sa premieta do existujúcich alebo plánovaných vnútroštátnych právnych predpisov o náležitej starostlivosti v oblasti ľudských práv a životného prostredia, do diskusií prebiehajúcich na vnútroštátnej úrovni a do výzvy Európskeho parlamentu a Rady k akcii. Obe tieto inštitúcie vyzvali Komisiu, aby navrhla pravidlá Únie pre povinnosť medziodvetvovej náležitej starostlivosti podnikov. Európsky parlament, Rada Európskej únie a Európska komisia sa vo svojom spoločnom vyhlásení o legislatívnych prioritách EÚ na rok 2022 zaviazali vytvoriť hospodárstvo, ktoré pracuje v prospech ľudí, ako aj zlepšiť regulačný rámec pre udržateľnú správu a riadenie spoločností. Uplatňovaním existujúcich medzinárodných dobrovoľných noriem zodpovedného obchodného správania čoraz väčší počet spoločností z EÚ používa náležitú starostlivosť v rámci hodnotového reťazca ako nástroj na identifikáciu rizík vo svojom hodnotovom reťazci a na budovanie odolnosti voči náhlym zmenám v hodnotových reťazcoch. Spoločnosti však pri zvažovaní uplatňovania náležitej starostlivosti v rámci hodnotového reťazca na svoje činnosti môžu narážať na ťažkosti. Tieto ťažkosti môžu byť napríklad spôsobené nedostatočnou právnou zrozumiteľnosťou v súvislosti s povinnosťami náležitej starostlivosti podnikov, zložitosťou hodnotových reťazcov, nedostatkom informácií a nákladmi. V dôsledku toho európske spoločnosti a jednotlivé hospodárske odvetvia využívajú výhody náležitej starostlivosti len v obmedzenej miere. Procesy náležitej starostlivosti uplatňujú čoraz častejšie najmä veľké spoločnosti, keďže im to môže priniesť konkurenčnú výhodu. Ide takisto o reakciu na rastúci tlak trhu na spoločnosti, ktorý ich núti konať udržateľným spôsobom, keďže im to pomáha predchádzať neželanému ohrozeniu dobrého mena vo vzťahu k spotrebiteľom a investorom, ktorí si čoraz viac uvedomujú aspekty udržateľnosti. Tieto procesy sa však zakladajú na dobrovoľných normách a nevyplýva z nich právna istota pre spoločnosti ani obete, ak dôjde k spôsobeniu škody. Zdá sa, že dobrovoľné opatrenia neviedli k zlepšeniu v jednotlivých odvetviach vo veľkom rozsahu, v dôsledku čoho boli zaznamenané negatívne externality z výroby a zo spotreby v EÚ v rámci Únie aj mimo nej. Určité spoločnosti EÚ sú spájané s nepriaznivými vplyvmi na ľudské práva a životné prostredie, a to aj v rámci ich hodnotových reťazcov. Medzi nepriaznivé vplyvy patria najmä otázky ľudských práv, ako sú nútená práca, detská práca, nedostatočná bezpečnosť a ochrana zdravia pri práci, vykorisťovanie pracovníkov, vplyvy na životné prostredie, ako napríklad emisie skleníkových plynov, znečistenie alebo strata biodiverzity a degradácia ekosystémov. Právne rámce pre náležitú starostlivosť podnikov, ktoré v posledných rokoch vznikajú v členských štátoch, sú prejavom rastúcej túžby podporovať spoločnosti v ich snahách o vykonávanie náležitej starostlivosti v rámci ich hodnotových reťazcov a podporovať obchodné správanie, pri ktorom sa rešpektujú ľudské práva, práva detí a životné prostredie. Na druhej strane takisto prinášajú fragmentáciu a riziko oslabenia právnej istoty a rovnakých podmienok pre spoločnosti na jednotnom trhu. Prostredníctvom právnych predpisov Únie o náležitej starostlivosti podnikov by sa dosiahol pokrok v rešpektovaní ľudských práv a ochrane životného prostredia, vytvorili by sa rovnaké podmienky pre spoločnosti v rámci Únie a predišlo by sa fragmentácii spôsobenej samostatným konaním jednotlivých členských štátov. Takisto by to zahŕňalo spoločnosti z tretích krajín pôsobiace na trhu Únie, a to na základe kritéria podobného obratu. V tomto kontexte sa touto smernicou stanoví horizontálny rámec na podporu príspevku podnikov pôsobiacich na jednotnom trhu k rešpektovaniu ľudských práv a životného prostredia v rámci ich činností a prostredníctvom ich hodnotových reťazcov, a to identifikáciou nepriaznivých vplyvov na ľudské práva a životné prostredie, predchádzaním týmto vplyvom, ich zmierňovaním a zohľadňovaním, ako aj uplatňovaním náležitej správy, systémov riadenia a opatrení zavedených na tento účel. Touto smernicou sa najmä: 1.zlepšia postupy správy a riadenia spoločností s cieľom lepšie začleniť procesy riadenia a zmierňovania rizík ohrozujúcich ľudské práva a životné prostredie a vplyvov na ľudské práva a životné prostredie vrátane tých, ktoré vyplývajú z hodnotových reťazcov, do podnikových stratégií; 2.predíde fragmentácii požiadaviek náležitej starostlivosti na jednotnom trhu a vytvorí sa právna istota pre podniky a zainteresované strany, pokiaľ ide o očakávané správanie a zodpovednosť; 3.zvýši zodpovednosť podnikov za nepriaznivé vplyvy a zabezpečí sa súdržnosť v súvislosti s povinnosťami podnikov podľa existujúcich a navrhovaných iniciatív EÚ týkajúcich sa zodpovedného obchodného správania; 4.zlepší prístup všetkých subjektov zasiahnutých nepriaznivými vplyvmi správania podnikov na ľudské práva a životné prostredie k nápravným opatreniam; 5.keďže ide o horizontálny nástroj zameraný na podnikové procesy, ktoré sa vzťahujú aj na hodnotový reťazec, táto smernica bude dopĺňať iné platné alebo navrhované opatrenia, ktorými sa priamo riešia niektoré konkrétne výzvy v oblasti udržateľnosti alebo ktoré sa uplatňujú v niektorých konkrétnych odvetviach, najmä v rámci Únie. Súlad s existujúcimi politickými ustanoveniami v tejto oblasti politiky

Táto smernica prispeje k Európskemu pilieru sociálnych práv, keďže smernica aj Európsky pilier sociálnych práv podporujú práva, ako sú spravodlivé pracovné podmienky. Mimo jej externého uhla sa ňou bude riešiť porušovanie medzinárodných pracovných noriem, keď k nemu dôjde v Únii (napr. prípady nútenej práce v poľnohospodárstve). Interne by sa ňou preto posilnila aj ochrana pracovníkov v Únii popri existujúcom acquis v sociálnej oblasti a prispela by k predchádzaniu zneužívania a boja proti nemu v členských štátoch aj medzi nimi. Táto smernica tak bude dopĺňať regulačné prostredie EÚ, ktoré v súčasnosti neobsahuje žiadny transparentný a predvídateľný rámec pre celú EÚ, ktorý by spoločnostiam z EÚ vo všetkých odvetviach hospodárstva pomáhal posúdiť a riadiť riziká a vplyvy v oblasti udržateľnosti, pokiaľ ide o základné ľudské práva a environmentálne riziká, a to aj v ich hodnotových reťazcoch. 2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA Právny základ Tento návrh je založený na článku 50 a článku 114 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ). V článku 50 ods. 1 ZFEÚ a najmä v článku 50 ods. 2 písm. g) sa ustanovuje právomoc EÚ prijať kroky na dosiahnutie slobody usadiť sa v určitej činnosti, a to najmä tak, že „v potrebnej miere koordinuj[e] ochranu záujmov spoločníkov a tretích osôb, ako sa to vyžaduje v členských štátoch od spoločností alebo firiem v zmysle druhého pododseku článku 54 ZFEÚ s cieľom zabezpečiť rovnocenné záruky v celej Únii“. Príkladom toho môžu byť koordinačné opatrenia týkajúce sa ochrany záujmov akcionárov spoločností a iných zainteresovaných strán s cieľom zabezpečiť rovnocennosť tejto ochrany v celej Únii v prípadoch, v ktorých rozdiely medzi vnútroštátnymi pravidlami bránia slobode usadiť sa. Ak je cieľom predchádzať výskytu súčasných alebo budúcich prekážok slobody usadiť sa, ktorá vyplýva z odlišného vývoja vnútroštátnych právnych predpisov, možno sa uchýliť k tomuto ustanoveniu. Výskyt týchto prekážok musí byť pravdepodobný a dotknuté opatrenie musí byť určené na predchádzanie týmto prekážkam. Tento návrh upravuje povinnosti náležitej starostlivosti podnikov v oblasti udržateľnosti a v rozsahu tejto náležitej starostlivosti sa takisto týka povinností riaditeľov podnikov a systémov riadenia spoločností, pokiaľ ide o vykonávanie náležitej starostlivosti. Tento návrh sa tak týka postupov a opatrení na ochranu záujmov členov a zainteresovaných strán spoločností. Niekoľko členských štátov nedávno zaviedlo právne predpisy týkajúce sa náležitej starostlivosti podnikov v oblasti udržateľnosti, zatiaľ čo v iných prebieha ich prijímanie alebo sa zvažujú kroky. V poslednej dobe čoraz väčší počet členských štátov upravuje túto záležitosť tak, že od riaditeľov vyžaduje, aby zohľadňovali vonkajšie vplyvy spoločnosti, uprednostňovali záujmy zainteresovaných strán vo svojich rozhodnutiach alebo prijali vyhlásenie o stratégii spoločnosti v oblasti ľudských práv. Nové a vznikajúce právne predpisy týkajúce sa náležitej starostlivosti sa v Únii značne líšia, a to napriek zámeru všetkých členských štátov nadviazať na existujúce medzinárodné normy (hlavné zásady OSN v oblasti podnikania a ľudských práv, normy OECD pre zodpovedné obchodné správanie), výsledkom čoho sú líšiace sa požiadavky. Niektoré členské štáty prijali alebo pravdepodobne prijmú právne predpisy, ktoré sa obmedzujú na konkrétne záležitosti týkajúce sa udržateľnosti v rámci hodnotových reťazcov. Osobná pôsobnosť, hmotné požiadavky na náležitú starostlivosť, režimy presadzovania a súvisiace povinnosti riaditeľov sa líšia a v budúcnosti sa môžu ešte viac odlišovať. Možno očakávať, že ďalšie členské štáty sa rozhodnú neprijať v tejto oblasti žiadne právne predpisy. Výrazne odlišné požiadavky jednotlivých členských štátov tak spôsobujú fragmentáciu vnútorného trhu. Táto fragmentácia bude časom pravdepodobne narastať. Hrozí, že táto fragmentácia povedie aj k nerovnakým podmienkam pre spoločnosti na vnútornom trhu. Po prvé, na spoločnosti a ich riaditeľov, najmä riaditeľov spoločností s cezhraničnými hodnotovými reťazcami, sa už teraz vzťahujú odlišné požiadavky a pravdepodobne sa na nich budú vzťahovať ešte odlišnejšie požiadavky v závislosti od toho, kde sa nachádza ich registrované sídlo. Dochádza tak k narúšaniu hospodárskej súťaže. Okrem toho môžu niektoré spoločnosti patriť do rozsahu pôsobnosti dvoch alebo viacerých odlišných vnútroštátnych právnych rámcov pre udržateľnú správu a riadenie spoločností zároveň v závislosti od toho, ako štruktúrujú svoje činnosti na vnútornom trhu. To by mohlo viesť k zdvojeniu požiadaviek, ťažkostiam s dodržiavaním súladu, nedostatočnej právnej istote pre spoločnosti a dokonca vzájomne nezlučiteľným paralelným právnym požiadavkám. Naopak, niektoré spoločnosti nemusia patriť do rozsahu spôsobnosti žiadneho vnútroštátneho rámca z jednoduchého dôvodu, že podľa vnútroštátneho práva nemajú relevantné prepojenia s jurisdikciou členského štátu, ktorý má zavedené pravidlá náležitej starostlivosti, a v porovnaní so svojimi konkurentmi tak budú vo výhode. Cieľom navrhovaného aktu je predchádzať týmto prekážkam brániacim voľnému pohybu a narúšaniu hospodárskej súťaže a odstraňovať ich, a to harmonizáciou požiadaviek pre spoločnosti, pokiaľ ide o vykonávanie náležitej starostlivosti v ich vlastných operáciách, dcérskych spoločnostiach a hodnotových reťazcoch, a o povinnosti riaditeľov. Vytvoria sa tak rovnaké podmienky, v ktorých sa na spoločnosti podobnej veľkosti a ich riaditeľov budú vzťahovať rovnaké požiadavky na začleňovanie opatrení udržateľnej správy a riadenia spoločností a náležitej starostlivosti podnikov do svojich interných systémov riadenia, čím sa budú podobne zároveň chrániť aj záujmy akcionárov spoločnosti. Harmonizované podmienky by boli prospešné aj pre cezhraničné usadenie vrátane činností spoločnosti, ako aj investície, keďže by uľahčili porovnávanie požiadaviek v oblasti udržateľnosti podnikov a zjednodušili účasť a znížili by sa náklady na ňu. Článok 50 ZFEÚ predstavuje lex specialis pre opatrenia prijaté na dosiahnutie slobody usadiť sa. Spomedzi navrhovaných opatrení do tohto právneho rámca patria opatrenia týkajúce sa správy a riadenia spoločností, najmä začleňovanie náležitej starostlivosti do postupov spoločnosti, opatrenia týkajúce sa plánu spoločnosti na zabezpečenie toho, aby obchodný model a obchodná stratégia boli zlučiteľné s prechodom na udržateľné hospodárstvo a s obmedzovaním globálneho otepľovania na 1,5 °C v súlade s Parížskou dohodou, a súvisiace opatrenia týkajúce sa odmeňovania, ako aj ustanovenia týkajúce sa povinnej starostlivosti riaditeľov a povinností riaditeľov týkajúcich sa zavedenia náležitej starostlivosti a dohľadu nad ňou. V záujme komplexného riešenia opísaných prekážok na vnútornom trhu sa tu článok 50 uvádza spolu so všeobecným ustanovením článku 114 ZFEÚ. V článku 114 ZFEÚ sa ustanovuje prijímanie opatrení na aproximáciu ustanovení zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov, ktoré smerujú k vytváraniu a fungovaniu vnútorného trhu. Zákonodarcovia Únie sa môžu uchýliť k článku 114 ZFEÚ najmä v prípade, že rozdiely medzi vnútroštátnymi pravidlami narúšajú základné slobody alebo vedú k narúšaniu hospodárskej súťaže, a tak majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu. Ako už bolo uvedené, rozdiely medzi vnútroštátnymi pravidlami pre udržateľnú správu a riadenie spoločností a povinnosti náležitej starostlivosti majú priamy vplyv na fungovanie vnútorného trhu a tento vplyv bude v budúcnosti pravdepodobne rásť. Okrem záležitostí upravených článkom 50 ZFEÚ sa tento akt týka aj ďalších oblastí usadenia a fungovania vnútorného trhu. Konkrétne v prípade, ak by zákonodarca Únie neprijal opatrenia, výroba a pohyb tovaru a služieb by sa skreslili v prospech jurisdikcií bez režimov náležitej starostlivosti alebo s menej náročnými režimami, alebo v prospech spoločností so sídlom v týchto jurisdikciách, čo by značne ovplyvnilo tok tovaru a služieb. Okrem toho spoločnosti dodávajúce tovar alebo služby, najmä MSP, budú čeliť odlišným pravidlám a očakávaniam zákazníkov nachádzajúcich sa v rôznych členských štátoch. Napríklad zatiaľ čo podľa práva jedného členského štátu sa môže od dodávateľa vyžadovať vykonávanie externých auditov, v inom členskom štáte sa od toho istého dodávateľa môže vyžadovať, aby sa zúčastňoval na uznávaných systémoch v rámci sektora a iniciatívach viacerých zainteresovaných strán. Jeden členský štát môže od spoločnosti vyžadovať vykonávanie náležitej starostlivosti v súvislosti s nadviazanými obchodnými vzťahmi, zatiaľ čo iný členský štát sa môže zaoberať len priamymi dodávateľmi. To by viedlo k znásobeniu rôznych, čiastočne nezlučiteľných požiadaviek narúšajúcich voľný tok tovaru a služieb v Únii. Možno predpokladať, že tieto narušenia a vplyvy by časom boli závažnejšie, keďže čoraz viac členských štátov bude prijímať líšiace sa vnútroštátne právne predpisy, alebo môžu dokonca viesť k pretekom o dosiahnutie najnižšej úrovne v plánovaných právnych predpisoch týkajúcich sa náležitej starostlivosti. Narušenia sú takisto relevantné pre občianskoprávnu zodpovednosť v prípade škôd spôsobených v hodnotovom reťazci spoločnosti. Niektoré vnútroštátne právne rámce pre náležitú starostlivosť zahŕňajú explicitný režim občianskoprávnej zodpovednosti v súvislosti s nevykonávaním náležitej starostlivosti, zatiaľ čo v iných sa osobitný režim občianskoprávnej zodpovednosti výslovne vylučuje. Viaceré spoločnosti boli postavené pred súd za spôsobenie nepriaznivých vplyvov na úrovni ich dcérskych spoločností alebo hodnotových reťazcov, alebo za to, že im nepredišli. V takýchto veciach sa v súčasnosti rozhoduje podľa odlišných pravidiel. Ak chýbajú spoločné pravidlá, líšiace sa vnútroštátne režimy zodpovednosti môžu viesť k rôznym výsledkom v závislosti od toho, či ide o vlastnícku kontrolu (pokiaľ ide o dcérske spoločnosti) alebo faktickú kontrolu (buď prostredníctvom priamych zmlúv, alebo ak kontrolu môže vykonávať spoločnosť, prostredníctvom zmluvného kaskádovania alebo iného pákového mechanizmu v nepriamych obchodných vzťahoch). Táto fragmentácia by viedla k narúšaniu hospodárskej súťaže na vnútornom trhu, keďže na spoločnosť nachádzajúcu sa v jednom členskom štáte by sa vzťahovali žaloby o náhradu škody spôsobenej v jej hodnotovom reťazci, zatiaľ čo na inú spoločnosť s rovnakým hodnotovým reťazcom by sa toto finančné riziko a ohrozenie dobrého mena z dôvodu líšiacich sa vnútroštátnych pravidiel nevzťahovalo. V navrhovanom režime občianskoprávnej zodpovednosti by sa objasnilo, ktoré pravidlá sa uplatňujú v prípade, že dôjde k škode vo vlastnej prevádzke spoločnosti, na úrovni jej dcérskych spoločností a na úrovni priamych a nepriamych obchodných vzťahov v hodnotovom reťazci. Okrem toho navrhované ustanovenie o uplatniteľnom práve slúži na zabezpečenie uplatňovania harmonizovaných pravidiel, a to aj pre občianskoprávnu zodpovednosť, a takisto v prípadoch, kde právo uplatniteľné na túto žalobu inak nie je právom členského štátu. Preto bude kľúčové zaistiť potrebné rovnaké podmienky. Subsidiarita Po prvé, právne predpisy členských štátov ako také pravdepodobne nebudú dostatočné a účinné. Pokiaľ ide o konkrétne cezhraničné problémy, ako je znečisťovanie, zmena klímy, biodiverzita atď., opatreniam na individuálnej úrovni bráni nečinnosť iných členských štátov. Dosiahnutie medzinárodných záväzkov, ako sú ciele Parížskej dohody o zmene klímy dohovoru UNFCCC, Dohovoru o biologickej diverzite, ako aj iných viacstranných dohôd v oblasti životného prostredia len pomocou opatrení jednotlivých členských štátov nie je pravdepodobné. Okrem toho riziká vyplývajúce z nepriaznivých vplyvov na ľudské práva a životné prostredie prítomných v hodnotových reťazcoch spoločností majú často cezhraničné účinky (napr. znečistenie, nadnárodné dodávateľské a hodnotové reťazce). Po druhé, mnohé spoločnosti pôsobia v celej EÚ alebo na celom svete; hodnotové reťazce siahajú do iných členských štátov Únie a čoraz častejšie do tretích krajín. Inštitucionálni investori, ktorí investujú cezhranične, vlastnia veľkú časť (38 %) celkovej trhovej kapitalizácie veľkých európskych spoločností kótovaných na burze, a preto majú mnohé spoločnosti cezhraničné vlastníctvo a na ich činnosti majú vplyv predpisy v niektorých krajinách alebo nečinnosť v iných. To je pravdepodobne jedným z dôvodom, prečo popredné spoločnosti nie sú ochotné podniknúť ďalšie kroky na riešenie otázok udržateľnosti vrátane otázok v dnešných hodnotových reťazcoch a žiadajú rovnaké cezhraničné podmienky. Po tretie, spoločnosti pôsobiace na celom vnútornom trhu aj mimo neho potrebujú právnu istotu a rovnaké podmienky na svoj udržateľný rozvoj. Niekoľko členských štátov nedávno zaviedlo právne predpisy týkajúce sa náležitej starostlivosti, zatiaľ čo v iných prebieha ich prijímanie alebo sa zvažujú kroky. Existujúce a pripravované pravidlá členských štátov už vedú k rozličným požiadavkám a budú k nim viest naďalej, v dôsledku čoho hrozí, že budú neúčinné a povedú k nerovnakým podmienkam. Odchýlky vyplývajúce z líšiacich sa zákonov o náležitej starostlivosti majú významné nepriame účinky na dodávateľov, ktorí dodávajú rôznym spoločnostiam patriacim do rozsahu pôsobnosti rôznych zákonov, keďže povinnosti sa v praxi premietajú do zmluvných doložiek. Ak sa požiadavky na náležitú starostlivosť medzi jednotlivými členskými štátmi značne líšia, vedie to k právnej neistote, fragmentácii vnútorného trhu, dodatočným nákladom a zložitej situácii pre spoločnosti a ich investorov pôsobiacich cezhranične, ako aj pre iné zainteresované strany. Opatrenia na úrovni EÚ tomu môžu zabrániť, a preto majú pridanú hodnotu. Napokon, v porovnaní so samostatným konaním členských štátov, sa intervenciou na úrovni EÚ môže zabezpečiť silný európsky hlas vo vývoji politík na globálnej úrovni.

Primeranosť Zaťaženie spoločností vyplývajúce z nákladov na dodržiavanie predpisov sa prispôsobilo veľkosti, dostupným zdrojom a rizikovému profilu. Spoločnosti budú musieť prijať len vhodné opatrenia, ktoré sú primerané stupňu závažnosti a pravdepodobnosti nepriaznivého vplyvu a sú primerane dostupné pre spoločnosť, pričom sa zohľadňujú okolnosti konkrétneho prípadu vrátane charakteristík hospodárskeho odvetvia a konkrétneho obchodného vzťahu a vplyvu spoločnosti naň, ako aj potreba zabezpečiť stanovenie priorít opatrení. Na tento účel sa obmedzila hmotná a osobná pôsobnosť, ako aj ustanovenia o presadzovaní, ako sa vysvetľuje ďalej v texte. Pokiaľ ide o „osobnú pôsobnosť“ povinností náležitej starostlivosti (t. j. na ktoré kategórie podnikov sa vzťahuje), na malé a stredné podniky (MSP), ktoré zahŕňajú mikropodniky a celkovo tvoria približne 99 % všetkých spoločností v Únii, sa povinnosť náležitej starostlivosti nevzťahuje. Finančné a administratívne zaťaženie spôsobené zavedením a vykonávaním postupov náležitej starostlivosti by pre túto kategóriu spoločností bolo pomerne vysoké. Väčšinou nemajú zavedené už existujúce mechanizmy náležitej starostlivosti, nemajú know-how ani špecializovaných pracovníkov a náklady na vykonávanie náležitej starostlivosti by ich nerovnomerne zaťažili. Budú však znášať časť nákladov a zaťaženia prostredníctvom obchodných vzťahov so spoločnosťami v rozsahu pôsobnosti smernice, keďže sa očakáva, že veľké spoločnosti prenesú nároky na svojich dodávateľov. Preto budú potrebné podporné opatrenia s cieľom pomôcť MSP vybudovať si prevádzkovú a finančnú kapacitu. Od spoločností, ktorých obchodným partnerom je malý alebo stredný podnik, sa takisto vyžaduje, aby mu pomáhali plniť požiadavky na náležitú starostlivosť v prípade, že tieto požiadavky by ohrozili životaschopnosť daného malého alebo stredného podniku. Okrem toho hodnotový reťazec finančného sektora nezahŕňa MSP, ktoré čerpajú pôžičku, úver, finančné prostriedky, poistenie alebo zaistenie. Vystavenie daného MSP nepriaznivým vplyvom na udržateľnosť bude zároveň spravidla nižšie než vystavenie väčších spoločností. Veľmi veľké spoločnosti budú preto patriť do rozsahu pôsobnosti povinnosti náležitej starostlivosti, a to aj preto, že mnohé z nich už majú zavedené určité postupy, napr. z dôvodu povinností vykazovania. Vybranými kritériami týkajúcimi sa obratu sa vyfiltrujú spoločnosti s najväčším vplyvom na hospodárstvo Únie. Okrem toho sa v tejto smernici stanovujú opatrenia na obmedzenie prenášania zaťaženia z týchto veľkých spoločností na menších dodávateľov v hodnotovom reťazci a na používanie spravodlivých, vhodných, nediskriminačných a primeraných požiadaviek vo vzťahu k MSP. Pokiaľ ide o spoločnosti s nižším obratom a menším počtom zamestnancov, povinnosť náležitej starostlivosti sa obmedzuje na spoločnosti pôsobiace v odvetviach s vysokým vplyvom, na ktoré sa zároveň vzťahujú existujúce odvetvové usmernenia OECD. Finančný sektor okrem toho pre svoju špecifickosť nepatrí medzi odvetvia s vysokým vplyvom, a to napriek skutočnosti, že sa naň vzťahujú usmernenia OECD. Cieľom tohto obmedzenia je dosiahnuť rovnováhu medzi záujmom na dosiahnutí cieľov tejto smernice a záujmom na minimalizácii finančného a administratívneho zaťaženia spoločností. Povinnosť náležitej starostlivosti pre tieto spoločnosti sa zjednoduší, keďže by sa zameriavali len na závažné nepriaznivé vplyvy relevantné pre ich odvetvie. Povinnosť náležitej starostlivosti bude pre ne takisto platiť až dva roky po uplynutí lehoty na transpozíciu tejto smernice, čo im umožní zaviesť potrebné procesy a postupy a využiť odvetvovú spoluprácu, technologický vývoj, normy atď., ktoré pravdepodobne podnieti skorší termín vykonávania pre väčšie spoločnosti. V rozsahu, v ktorom sa táto smernica vzťahuje aj na spoločnosti z tretích krajín, sa kritériá použité na vymedzenie spoločností z EÚ a spoločností z krajín mimo EÚ patriacich do rozsahu jej pôsobnosti odlišujú. Zabezpečuje sa však nimi, že u spoločností z tretích krajín nie je pravdepodobnejšie, že budú patriť do rozsahu pôsobnosti. V prípade týchto spoločností sa používa limit obratu (150 miliónov EUR pre 1. skupinu a 40 miliónov EUR pre 2. skupinu), no celý tento obrat musí byť dosiahnutý v Únii. Spoločnosti z EÚ zasa musia mať čistý obrat 150 miliónov EUR dosiahnutý celosvetovo a takisto musia spĺňať kritérium týkajúce sa počtu zamestnancov (viac ako 500 zamestnancov v 1. skupine a viac ako 250 zamestnancov v 2. skupine). Tento rozdiel v použitých kritériách je odôvodnený nasledovne: –Prostredníctvom kritéria týkajúceho sa obratu v EÚ pre spoločnosti z tretích krajín sa vytvára prepojenie s EÚ. Zahrnúť len obrat dosiahnutý v Únii je opodstatnené, keďže týmto limitom, keď je vhodne kalibrovaný, sa vytvára územné prepojenie medzi spoločnosťami z tretích krajín a Úniou prostredníctvom účinkov, ktoré činnosti týchto spoločností môžu mať na vnútorný trh EÚ, čo je dostatočné na to, aby sa právo Únie uplatňovalo na spoločnosti z tretích krajín. –Takisto v smernici o podávaní správ podľa jednotlivých štátov, ktorá je zmenou smernice o účtovníctve, sa už zaviedli metódy výpočtu čistého obratu pre spoločnosti z krajín mimo EÚ, zatiaľ čo pre výpočet počtu zamestnancov spoločností z tretích krajín takáto metodika neexistuje. Zo skúseností s francúzskym zákonom upravujúcim náležitú starostlivosť vyplýva, že ak chýba spoločné vymedzenie pojmu zamestnanec, ťažko možno vypočítať počet zamestnancov (celosvetovo), čo bráni stanoveniu toho, ktoré spoločnosti z tretích krajín patria do rozsahu pôsobnosti, a zároveň zabraňuje účinnému presadzovaniu pravidiel. –Pomocou kritéria týkajúceho sa počtu zamestnancov aj obratu pre spoločnosti z EÚ by sa zaistil lepší súlad s návrhom smernice o vykazovaní informácií o udržateľnosti podnikov, ktorá by sa mala používať na vykazovanie informácií o opatreniach a postupoch náležitej starostlivosti spoločností z EÚ. –Zatiaľ čo smernica sa bude vzťahovať približne na 13 000 spoločností z EÚ, podľa odhadov Komisie sa bude vzťahovať len približne na 4 000 spoločností z tretích krajín. Je málo pravdepodobné, že na základe skutočnosti, že na spoločnosti z EÚ sa bude vzťahovať len vtedy, ak dosiahnu aj minimálny limit pre počet zamestnancov, by sa zmenili podmienky hospodárskej súťaže na vnútornom trhu EÚ; dve kritériá týkajúce sa veľkosti platné pre spoločnosti z EÚ, aj keď kumulatívne, budú aj tak zahŕňať pomerne menšie spoločnosti v porovnaní so spoločnosťami z krajín mimo EÚ z toho dôvodu, že v ich prípade sa zohľadňuje aj celý celosvetový čistý obrat spoločnosti. Napokon, veľké spoločnosti z tretích krajín, ktoré majú vysoký obrat v Únii, majú kapacitu na vykonávanie náležitej starostlivosti a budú čerpať prínos z náležitej starostlivosti takisto v rámci svojich činností inde na svete. Vo všetkých ostatných ohľadoch sa na spoločnosti z tretích krajín vzťahujú pravidlá náležitej starostlivosti rovnako ako na ich náprotivky z EÚ (napríklad pokiaľ ide o režim platný pre spoločnosti pôsobiace v odvetviach s vysokým vplyvom a rovnaké obdobie postupného zavádzania pre tieto spoločnosti). Harmonizácia povinností riaditeľov sa obmedzuje len na spoločnosti z EÚ, preto budú mať spoločnosti z tretích krajín obmedzenejšie povinnosti. „Hmotný rozsah“ sa zameriava na povinnosť náležitej starostlivosti a zakladá sa na nej, pričom zahŕňa tie nepriaznivé vplyvy na ľudské práva a životné prostredie, ktoré možno jasne vymedziť vo vybraných medzinárodných dohovoroch. Navrhovanými povinnosťami riaditeľov sa zaisťuje úzke prepojenie s povinnosťami náležitej starostlivosti, a preto sú nevyhnutné na to, aby bola náležitá starostlivosť účinná. Medzi povinnosti riaditeľov takisto patrí objasnenie toho, ako majú riaditelia dodržiavať povinnosť starostlivosti s cieľom konať v najlepšom záujme spoločnosti. Účinné presadzovanie povinnosti náležitej starostlivosti je kľúčové na dosiahnutie cieľov iniciatívy. Touto smernicou sa ustanoví kombinácia sankcií a občianskoprávnej zodpovednosti. Pokiaľ ide o súkromnoprávne presadzovanie prostredníctvom občianskoprávnej zodpovednosti, používa sa odlišný prístup, pokiaľ ide o vlastné činnosti spoločnosti a jej dcérskych spoločností na jednej strane a pokiaľ ide o obchodné vzťahy na druhej strane. Občianskoprávna zodpovednosť sa najmä týka len nadviazaných obchodných vzťahov, s ktorými spoločnosť očakáva dlhodobý vzťah vzhľadom na jeho intenzitu alebo trvanie a ktorý nepredstavuje zanedbateľnú alebo len doplnkovú časť hodnotového reťazca spoločnosti. Spoločnosť by nemala niesť zodpovednosť za nezabránenie škode alebo neukončenie spôsobovania škody na úrovni nepriameho obchodného vzťahu, ak použila kaskádovanie zmlúv a zaistenie a zaviedla opatrenia na overenie ich dodržiavania, s výnimkou okolností, za ktorých nemožno opodstatnene očakávať, že skutočne prijaté opatrenia by boli vhodné na predchádzanie nepriaznivému vplyvu, na jeho zmiernenie, odstránenie alebo minimalizáciu jeho rozsahu, a to aj pokiaľ ide o overovanie súladu. Okrem toho sa v posúdení existencie a rozsahu zodpovednosti musí náležite zohľadňovať aj úsilie spoločnosti o splnenie podmienok všetkých nápravných opatrení, ktoré od nej vyžaduje dozorný orgán, všetkých uskutočnených investícií a všetkej poskytnutej podpory, ako aj spolupráce s inými subjektmi v záujme riešenia nepriaznivých vplyvov v jej hodnotových reťazcoch, pokiaľ toto úsilie priamo súvisí s danou škodou. Týmto prístupom k občianskoprávnej zodpovednosti sa takisto obmedzí riziko nadbytočných súdnych sporov. Opatrenia súvisiace s verejnoprávnym presadzovaním povinnosti náležitej starostlivosti nepresahujú rámec toho, čo je potrebné. V tejto smernici sa objasňuje, že každá sankcia uložená za neplnenie povinností náležitej starostlivosti musí byť primeraná. Ak verejné orgány, ktoré vyšetrujú súlad spoločnosti s touto smernicou, zistia neplnenie povinností, mali by najskôr dať spoločnosti primeranú lehotu na prijatie nápravných opatrení. V smernici sa uvádza malý počet sankcií, ktoré by sa mali uplatňovať vo všetkých členských štátoch, no je na členských štátoch, aby zaistili vhodný proces presadzovania v súlade so svojím vnútroštátnym právom. Ak sa uložia peňažné sankcie, budú vychádzať z obratu spoločnosti, aby sa zaistila ich primeraná výška. Okrem toho táto smernica so sebou neprináša nadbytočné náklady pre Úniu, štátne správy, regionálne ani miestne orgány. V smernici sa ponecháva priestor členským štátom, pokiaľ ide o spôsob organizácie presadzovania. Dohľad môžu vykonávať existujúce orgány. S cieľom znížiť náklady (napríklad na dohľad nad spoločnosťami z tretích krajín pôsobiacich v rôznych členských štátoch) a zlepšiť dohľad, koordináciu, vyšetrovanie a výmenu informácií Komisia zriadi európsku sieť dozorných orgánov. Táto smernica umožňuje spoluprácu medzi spoločnosťami, využívanie systémov v rámci sektora a iniciatív viacerých zainteresovaných strán v záujme zníženia nákladov spoločností na dodržiavanie ustanovení tejto smernice. Výber nástrojov Navrhovaným nástrojom je smernica, keďže článok 50 ZFEÚ je právnym základom pre právne predpisy v oblasti práva obchodných spoločností týkajúce sa ochrany záujmov členov spoločností a iných s cieľom zjednotiť túto ochranu v celej Únii. V článku 50 ZFEÚ sa od Európskeho parlamentu a Rady vyžaduje, aby vydávali smernice. Komisia prijme delegované akty, v ktorých sa stanovia kritériá na predkladanie správ o náležitej starostlivosti spoločnosťami z tretích krajín.

Ak to bude vhodné, Komisia po konzultovaní s príslušnými európskymi orgánmi, medzinárodnými orgánmi s odborným znalosťami v oblasti vykonávania náležitej starostlivosti a inými subjektmi môže vydať usmernenia s cieľom poskytnúť spoločnostiam a orgánom členských štátov podporu v súvislosti s tým, ako by spoločnosti mali plniť svoje povinnosti náležitej starostlivosti. Usmernenia takisto možno použiť na načrtnutie nezáväzných vzorových zmluvných doložiek, ktoré môžu spoločnosti použiť pri kaskádovaní tejto povinnosti vo svojom hodnotovom reťazci. Komisia môže takisto zaviesť ďalšie podporné opatrenia nadväzujúce na existujúce akcie a nástroje EÚ, aby podporila vykonávanie náležitej starostlivosti v rámci Únie a v tretích krajinách, a to vrátane uľahčenia spoločných iniciatív zainteresovaných strán s cieľom pomôcť spoločnostiam plniť si povinnosti a inak podporovať MSP, na ktoré má táto smernica vplyv. To môžu ďalej dopĺňať nástroje EÚ na rozvojovú spoluprácu s cieľom podporovať verejné správy tretích krajín a hospodárske subjekty v hornej časti reťazca v tretích krajinách pri riešení nepriaznivých vplyvov ich činností a obchodných vzťahov v hornej časti reťazca na ľudské práva a životné prostredie. 3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU Konzultácie so zainteresovanými stranami V súlade s usmerneniami o lepšej právnej regulácii sa uskutočnilo niekoľko konzultačných činností: –úvodné posúdenie vplyvu (plán), ku ktorému bolo prijatých 114 spätných väzieb, –otvorená verejná konzultácia, v rámci ktorej bolo prijatých 473 461 odpovedí a 122 785 podpisov občanov, z ktorých väčšina bola získaná prostredníctvom kampaní s použitím vopred vyplnených dotazníkov, a 149 pozičných dokumentov, –osobitné konzultácie so sociálnymi partnermi, –niekoľko seminárov a stretnutí so zainteresovanými stranami, napr. stretnutie neformálnej skupiny expertov na právo obchodných spoločností, ktorú tvoria najmä právni akademici z oblasti práva obchodných spoločností, stretnutie so zástupcami členských štátov v rámci skupiny expertov na právo obchodných spoločností, ako aj –konferencie a stretnutia s obchodnými združeniami, s jednotlivými podnikmi vrátane zástupcov malých a stredných podnikov (MSP), s občianskou spoločnosťou vrátane mimovládnych a neziskových organizácií, ako aj s medzinárodnými organizáciami, ako je OECD. Z konzultačných činností celkovo vyplynulo, že medzi zainteresovanými stranami sa vo všeobecnosti uznáva nevyhnutnosť právneho rámca EÚ pre náležitú starostlivosť. Najmä veľké spoločnosti zo všetkých oblastí žiadali väčšiu harmonizáciu v oblasti náležitej starostlivosti v záujme zlepšenia právnej istoty a vytvorenia rovnakých podmienok. Občania a združenia občianskej spoločnosti vnímali súčasný regulačný rámec ako neúčinný, pokiaľ ide o zabezpečenie zodpovednosti podnikov za negatívne vplyvy na ľudské práva a životné prostredie. Prevažná väčšina respondentov v otvorenej verejnej konzultácii vrátane väčšiny zúčastnených členských štátov uprednostnila horizontálny prístup k náležitej starostlivosti pred prístupom špecifickým pre jednotlivé odvetvia alebo tematickým prístupom. Spoločnosti uviedli, že majú obavy v súvislosti s rizikom konkurenčných nevýhod vo vzťahu k spoločnostiam z tretích krajín, ktoré nemajú tie isté povinnosti. Väčšina respondentov sa v súlade s tým zhodla, že pravidlá náležitej starostlivosti by sa mali uplatňovať aj na spoločnosti z tretích krajín, ktoré nesídlia v EÚ, ale vykonávajú činnosti určitého rozsahu v EÚ. Pokiaľ ide o mechanizmus presadzovania sprevádzajúci záväznú povinnosť náležitej starostlivosti, všetky skupiny zainteresovaných strán, ktoré zareagovali na otvorenú verejnú konzultáciu, väčšinovo uviedli, že najvhodnejšou možnosťou je dohľad príslušných vnútroštátnych orgánov s mechanizmom spolupráce/koordinácie na úrovni EÚ. Väčšina respondentov vo všetkých skupinách zainteresovaných strán sa domnievala, že záväzné pravidlá s cieľmi sú možnosťou, ktorá so sebou prinesie najväčšie náklady, ale aj celkovo najväčší prínos. Hoci väčšina respondentov vnímala vplyv na tretie krajiny ako pozitívny, časť respondentov mala obavy z potenciálneho negatívneho vplyvu pravidiel náležitej starostlivosti na tretie krajiny, ak by spoločnosti investujúce v tretích krajinách so slabými ľudskými právami vrátane sociálnych a pracovných práv a so slabou ochranou životného prostredia museli tieto krajiny opustiť. Podrobnosti o konzultačnej stratégii a závery konzultácie so zainteresovanými stranami sa nachádzajú v prílohe 2 k správe o posúdení vplyvu. Získavanie a využívanie expertízy Na podporu analýzy rôznych možností Komisia uzavrela zmluvy o podpore s externými expertmi na vypracovanie štúdie o požiadavkách náležitej starostlivosti v celom dodávateľskom reťazci a štúdie o povinnostiach riaditeľov a udržateľnej správe a riadení spoločností. Títo experti počas jednotlivých fáz štúdie úzko spolupracovali s Komisiou. Okrem týchto podporných štúdií sa podarilo získať ďalšie odborné poznatky, a to prostredníctvom štúdia odbornej literatúry a z odpovedí zainteresovaných strán počas konzultácií. Okrem uvedených podporných štúdií, stretnutí expertných skupín a konzultácií so zainteresovanými stranami Komisia takisto venovala veľkú pozornosť príslušnému uzneseniu Európskeho parlamentu a záverom Rady. V uznesení Európskeho parlamentu z 10. marca 2021 sa uvádzali odporúčania pre Komisiu k náležitej starostlivosti podnikov a zodpovednosti podnikov, pričom Komisia sa v nich vyzýva, aby navrhla pravidlá pre komplexnú povinnosť náležitej starostlivosti podnikov na úrovni EÚ. V záveroch Rady o ľudských právach a dôstojnej práci v globálnych dodávateľských reťazcoch z 1. decembra 2020 sa Komisia vyzýva, aby predložila návrh právneho rámca EÚ pre udržateľnú správu a riadenie spoločností vrátane medziodvetvových povinností náležitej starostlivosti podnikov v rámci globálnych hodnotových reťazcov. Posúdenie vplyvu

Analýza posúdenia vplyvu sa v širšom zmysle zaoberala problémom vyplývajúcim z potreby posilniť udržateľnosť v systémoch správy a riadenia spoločností s dvomi rozmermi: 1. záujmy zainteresovaných strán a riziká týkajúce sa (udržateľnosti) zainteresovaných strán sa v podnikových systémoch riadenia rizika a rozhodnutiach súvisiacich s riadením rizika nezohľadňujú dostatočne; 2. spoločnosti dostatočne nezmierňujú svoje nepriaznivé vplyvy na ľudské práva a životné prostredie, nemajú náležitú správu, riadiace systémy a opatrenia na zmiernenie svojich škodlivých vplyvov. Po zvážení rôznych možností politiky najmä v oblastiach povinnosti náležitej starostlivosti podnikov a povinností riaditeľov sa v posúdení vplyvu navrhoval uprednostňovaný balík možností politiky v rámci troch prvkov: náležitá starostlivosť podnikov, povinnosti riaditeľov a odmeňovanie, ktoré sa navzájom dopĺňajú. Návrh posúdenia vplyvu bol výboru Komisie pre kontrolu regulácie predložený 9. apríla 2021. Po zápornom stanovisku výboru bolo výboru predložené revidované posúdenie vplyvu na druhé stanovisko 8. novembra 2021. Hoci výbor uznal výraznú revíziu správy v reakcii na prvé stanovisko výboru, 26. novembra 2021 vydal druhé záporné stanovisko, v ktorom sa zdôrazňovala potreba politického usmernenia k tomu, či a za akých podmienok by iniciatíva týkajúca sa udržateľnej správy a riadenia spoločností mohla pokročiť ďalej. Výbor trval na svojom zápornom stanovisku, pretože sa domnieval, že v správe o posúdení vplyvu sa dostatočne 1. neriešil opis problému a neposkytli sa presvedčivé dôkazy o tom, že podniky z EÚ, najmä MSP, už v dostatočnej miere neodrážajú aspekty udržateľnosti alebo nemajú dostatočné stimuly na to, aby ich odrážali; 2. nepredložil rozsah politických možností a neidentifikovali sa alebo sa komplexne neposúdili kľúčové možnosti politiky; 3. neposúdili vplyvy komplexne, vyvážene a neutrálne a neodrážala sa v nej neistota súvisiaca s realizáciou prínosov a 4. nepreukázala proporcionalita uprednostňovanej možnosti. V záujme riešenia pripomienok z druhého záporného stanoviska výboru preto posúdenie vplyvu dopĺňa pracovný dokument útvarov Komisie nadväzujúci na stanovisko výboru, v ktorom sa uvádzajú ďalšie objasnenia a dôkazy z oblastí, v ktorých výbor poskytol konkrétne návrhy na zlepšenie. Podľa pravidiel Komisie pre lepšiu právnu reguláciu je na to, aby dokument mohol postúpiť do fázy prijímania, potrebné kladné stanovisko výboru pre kontrolu regulácie. Pokračovanie v prípravách iniciatívy, ku ktorej výbor pre kontrolu regulácie vydal záporné stanovisko, však môže schváliť podpredseda pre medziinštitucionálne vzťahy a strategický výhľad. Je dôležité uviesť, že stanoviská výboru pre kontrolu regulácie sú hodnotením kvality posúdenia vplyvu, a nie hodnotením súvisiaceho legislatívneho návrhu. Komisia aj vzhľadom na schválenie podpredsedom pre medziinštitucionálne vzťahy a strategický výhľad považovala za vhodné pokračovať v iniciatíve z týchto dôvodov: –politický význam tejto iniciatívy pre politickú prioritu Komisie, ktorou je „hospodárstvo, ktoré pracuje v prospech ľudí“, a to aj v kontexte balíka týkajúceho sa udržateľnosti v sektore finančných služieb a Európskej zelenej dohody, ako aj –nevyhnutnosť opatrení v oblasti náležitej starostlivosti v dodávateľskom reťazci ako príspevok k prechodu na udržateľnosť a opatrení na riešenie rizika rastúcej fragmentácie jednotného trhu, ako aj názor, že –v poskytnutom dodatočnom objasnení a dôkazoch sa dostatočne riešili nedostatky posúdenia vplyvu zistené výborom pre kontrolu regulácie a boli zohľadnené v upravenom právnom návrhu. Pokiaľ ide o jeho dôležitosť a naliehavosť, Komisia takisto poznamenala, že iniciatíva bola zahrnutá v spoločných politických prioritách Európskeho parlamentu, Rady a Komisie na rok 2022. Po dôkladnej analýze zistení výboru a s prihliadnutím na úvahy o ďalších poskytnutých objasneniach a dôkazoch sa Komisia domnieva, že návrh, ktorý bol v porovnaní s balíkom možností politiky predloženým v rámci posúdenia vplyvu značne revidovaný, aj tak umožňuje rozhodne smerovať k celkovému cieľu lepšie využívať potenciál jednotného trhu tak, aby prispieval k prechodu na udržateľné hospodárstvo, a podporovať dlhodobo udržateľné a zodpovedné správanie podnikov. V porovnaní s uprednostňovanou možnosťou načrtnutou v návrhu posúdenia vplyvu je smernica zameranejšia a cielenejšia. Jej podstatou je povinnosť náležitej starostlivosti, zatiaľ čo sa v nej významne obmedzujú povinnosti riaditeľov tým, že sa úzko prepájajú s povinnosťou náležitej starostlivosti. Okrem toho sa upravil rozsah náležitej starostlivosti. Podrobný opis úprav vykonaných na balíku uprednostňovaných možností posúdenia vplyvu možno nájsť v sprievodnom pracovnom dokumente útvarov Komisie, ktorý obsahuje nadväzné opatrenia na stanovisko výboru pre kontrolu regulácie a dodatočné informácie. Stručne povedané, „osobná pôsobnosť“, t. j. na ktoré kategórie podnikov sa povinnosti vzťahujú, sa značne zmenšila v nadväznosti na úvahy podnietené pripomienkami výboru k opisu problému, najmä pokiaľ ide o MSP, a k proporcionalite uprednostňovanej možnosti. Konkrétne boli z rozsahu pôsobnosti úplne vylúčené MSP a dosah na odvetvia s vysokým vplyvom sa presunul len na spoločnosti s viac ako 250 zamestnancami a celosvetovým čistým obratom viac ako 40 miliónov EUR (zatiaľ čo veľké spoločnosti, ktoré zároveň presahujú limit 500 zamestnancov a celosvetový čistý obrat presahujúci 150 miliónov EUR patria do rozsahu pôsobnosti bez ohľadu na odvetvie ich hospodárskych činností). Odvetvia s vysokým vplyvom sú v texte priamo vymedzené, čo je takisto odrazom pripomienok výboru týkajúcich sa legislatívnej metódy. Vymedzenie odvetví s vysokým vplyvom sa obmedzuje na odvetvia s vysokým rizikom nepriaznivých vplyvov, pre ktoré existujú usmernenia OECD. Pre spoločnosti so strednou trhovou kapitalizáciou v odvetviach s vysokým vplyvom začnú pravidlá platiť po prechodnom období dvoch rokov, aby sa umožnilo dlhšie adaptačné obdobie. Okrem toho sa povinnosti náležitej starostlivosti týchto spoločností obmedzujú len na závažné vplyvy relevantné pre ich odvetvie. Aby bolo možné účinne dosiahnuť ciele tejto iniciatívy, rozsah pôsobnosti tohto návrhu sa rozširuje na spoločnosti z tretích krajín. Povinnosti sa vzťahujú len na tie spoločnosti z krajín mimo EÚ, ktoré majú priame prepojenie na trh Únie a ktoré spĺňajú podobný limit pre obrat ako spoločnosti EÚ, ale v rámci trhu Únie. Okrem toho budú čeliť rovnakým povinnostiam, pokiaľ ide o náležitú starostlivosť, ako príslušné spoločnosti z EÚ. V tejto smernici sa takisto uvádza, že spoločnosti potrebujú dostupnú a praktickú podporu, a to najmä MSP v hodnotovom reťazci, aby sa pripravili na tieto povinnosti (alebo na následné požiadavky, ktoré sa na ne môžu nepriamo preniesť). To by mohlo zahŕňať praktické usmernenia a podporné nástroje, ako sú horúce telefonické linky, databázy alebo odborná príprava, ako aj zriadenie monitorovacieho strediska, ktoré budú spoločnostiam pomáhať s vykonávaním smernice. V doložke o preskúmaní sa ďalej explicitne hovorí o osobnej pôsobnosti smernice (t. j. dosah na kategórie podnikov), ktorá by sa mala preskúmať so zohľadnením praktických skúseností s uplatňovaním právnych predpisov. Súčasťou povinností spoločností v rozsahu pôsobnosti tejto smernice sú ďalšie zmierňujúce opatrenia na zníženie nepriameho vplyvu na MSP. Pokiaľ ide o vecnú pôsobnosť (t. j. čo zahŕňa), ponechal sa prierezový nástroj zahŕňajúci vplyvy na ľudské práva a životné prostredie. To je prejavom jasnej zhody medzi skupinami zainteresovaných strán v tom, že na riešenie identifikovaných problémov je potrebný horizontálny rámec. Výbor sa ďalej vyjadril, že potreba regulácie povinností riaditeľov okrem požiadaviek náležitej starostlivosti sa v posúdení vplyvu nevysvetľuje dostatočne jasne. Komisia sa preto rozhodla, že túto otázku vyrieši odchýlením sa od balíka uprednostňovaných možností v posúdení vplyvu a zameraním sa na prvok povinností riaditeľov, a to aj vzhľadom na existujúce medzinárodné normy týkajúce sa náležitej starostlivosti a povinnosti starostlivosti. To zahŕňa povinnosti riaditeľov týkajúce sa zavedenia procesov a opatrení náležitej starostlivosti podnikov a dohľadu nad ich vykonávaním, zavedenia kódexu správania na tento účel, ako aj začlenenia náležitej starostlivosti do podnikovej stratégie. Aby sa v plnej miere prejavila úloha riaditeľov vzhľadom na povinnosti náležitej starostlivosti podnikov, takisto sa objasňuje všeobecná povinnosť riaditeľov starať sa o spoločnosť, ktorá je zakotvená v práve obchodných spoločností všetkých členských štátov, za predpokladu, že pri plnení svojej povinnosti konať v najlepšom záujme spoločnosti by riaditelia takisto mali zohľadňovať otázky udržateľnosti v návrhu smernice o vykazovaní informácií o udržateľnosti podnikov, a to vrátane ľudských práv, zmeny klímy a následkov na životné prostredie, ak je to vhodné, a to v krátkodobom, strednodobom aj dlhodobom horizonte. Rozsiahlejšie osobitné povinnosti riaditeľov, ktoré boli predložené v posúdení vplyvu, sa neponechávajú. Zaistí sa tak, že návrh splní svoj cieľ a zároveň zostane primeraný. Pokiaľ ide o pripomienky výboru, táto dôvodová správa, ako aj odôvodnenia legislatívneho návrhu obsahujú komplexné vysvetlenia prijatých politických rozhodnutí. Zatiaľ čo posúdenie vplyvu predložené výboru a stanovisko výboru boli zverejnené v nezmenenej podobe, bol vypracovaný samostatný sprievodný pracovný dokument útvarov Komisie, ktorý obsahuje ďalšie dôkazy a objasnenia, ktoré nadväzujú na pripomienky výboru, a to aj pokiaľ ide o dôkazy. Tento dokument sa zaoberá najmä týmito otázkami: 1.Opis problému: –rozsah a vývoj problémov v oblasti životného prostredia a udržateľnosti priamo spojených so zjavne chýbajúcim alebo nedostatočným využívaním postupov riadenia udržateľnosti podnikov zo strany spoločností z EÚ, proti ktorým sa má bojovať prostredníctvom tejto smernice, a pridaná hodnota smernice vo vzťahu ku komplexnému balíku opatrení na podporu udržateľnosti podľa zelenej dohody, –prečo sa trhová a konkurenčná dynamika spolu s ďalším vývojom podnikových stratégií a systémov riadenia rizika spoločností považujú za nedostatočné, pokiaľ ide o predpokladanú príčinnú súvislosť medzi používaním nástrojov v oblasti udržateľnosti a ich praktickým účinkom pri riešení problémov;

2.Vplyvy uprednostňovanej možnosti: –otázky týkajúce sa tretích krajín, začleňovanie zistení i) o očakávanom vývoji v tretích krajinách (a to aj so zohľadnením opatrení na podporu obchodu a vývoja v EÚ a medzinárodného obchodu a vývoja); ii) o vplyve na tretie krajiny a na dodávateľov v tretích krajinách, –mechanizmus presadzovania, pričom sa ďalej rozširuje pridaná hodnota dvojpilierového systému na presadzovanie, ktorý vychádza z administratívneho presadzovania a občianskoprávnej zodpovednosti, –vplyvy na hospodársku súťaž a konkurencieschopnosť. Regulačná vhodnosť a zjednodušenie Do rozsahu pôsobnosti nie sú zahrnuté malé a stredné podniky vrátane mikropodnikov, pričom nepriame vplyvy na ne sa zmiernia prostredníctvom podporných opatrení a usmernení na úrovni Únie a členských štátov, ako aj vo vzťahoch medzi podnikmi, a to použitím vzorových zmluvných doložiek a prostredníctvom požiadaviek na proporcionalitu pre väčšieho obchodného partnera. Základné práva Ako je vysvetlené v posúdení vplyvu a na základe existujúcich dôkazov, požiadavky na povinnú náležitú starostlivosť môžu mať významný prínos v oblasti ochrany a podpory základných práv. 4.VPLYV NA ROZPOČET Tento návrh nemá žiadny priamy vplyv na rozpočet Únie. 5.ĎALŠIE PRVKY Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a podávania správ Komisia zriadi európsku sieť dozorných orgánov, ktorá bude pomáhať s vykonávaním tejto smernice. Táto sieť sa bude skladať zo zástupcov orgánov dohľadu určených členskými štátmi a v prípade potreby sa k nej pripoja ďalšie únijné agentúry s relevantnými odbornými znalosťami v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, aby sa zaistilo, že spoločnosti si splnia povinnosti náležitej starostlivosti, a to s cieľom uľahčiť a zabezpečiť koordináciu a konvergenciu postupov v oblasti regulácie, vyšetrovania, uplatnenia sankcií a dohľadu a výmenu informácií medzi týmito orgánmi dohľadu. Komisia predloží po siedmich rokoch od konca lehoty na transpozíciu správu o vykonávaní tejto smernice, pričom v nej zohľadní okrem iných aspektov aj jej účinnosť. Spolu so správou sa v prípade potreby predloží legislatívny návrh. Komisia vydá v prípade potreby usmernenia s cieľom objasniť spoločnostiam a členským štátom vykonávanie smernice a poskytnúť im pri tom podporu. Vysvetľujúce dokumenty Na zabezpečenie riadneho vykonávania tejto smernice by bolo potrebné vypracovať vysvetľujúci dokument, napr. vo forme korelačných tabuliek. Podrobné vysvetlenie konkrétnych ustanovení návrhu V článku 1 sa vymedzuje predmet smernice, t. j. stanovenie pravidiel týkajúcich sa povinností náležitej starostlivosti spoločností, pokiaľ ide o skutočné a potenciálne nepriaznivé vplyvy na ľudské práva a životné prostredie, a to vzhľadom na ich vlastné činnosti, činnosti ich dcérskych spoločností a činnosti v rámci hodnotového reťazca vykonané prostredníctvom nadviazaných obchodných vzťahov; v ustanovení sa takisto uvádza, že touto smernicou sa stanovujú pravidlá týkajúce sa zodpovednosti za porušenie povinnosti náležitej starostlivosti. V článku 2 sa stanovuje osobný rozsah pôsobnosti smernice a stanovujú sa v nej kritéria na základe ktorých má členský štát právomoc regulovať záležitosti, na ktoré sa vzťahuje táto smernica.

Článok 3 obsahuje vymedzenia na účely tejto smernice. V článku 4 sa od členských štátov vyžaduje, aby zabezpečili, že spoločnosti budú vykonávať náležitú starostlivosť v oblasti ľudských práv a životného prostredia splnením konkrétnych požiadaviek uvedených v článkoch 5 až 11 smernice. V článku 5 sa od členských štátov vyžaduje, aby zabezpečili, že spoločnosti začlenia náležitú starostlivosť do všetkých podnikových politík a zavedú politiku v oblasti náležitej starostlivosti, ktorú budú každoročne aktualizovať. V ustanovení sa uvádza, že táto politika by mala zahŕňať opis prístupu spoločnosti k náležitej starostlivosti, kódexu správania, ktorým sa majú riadiť zamestnanci spoločnosti a jej dcérske spoločnosti, postupov zavedených na vykonanie náležitej starostlivosti. V článku 6 sa stanovuje povinnosť členských štátov zabezpečiť, aby spoločnosti prijali vhodné opatrenia na identifikovanie skutočných alebo potenciálnych nepriaznivých vplyvov na ľudské práva a životné prostredie vo svojich činnostiach, vo svojich dcérskych spoločnostiach a na úrovni svojich nadviazaných priamych a nepriamych obchodných vzťahov vo svojom hodnotovom reťazci. V článku 7 sa stanovuje požiadavka na členské štáty, aby zabezpečili, že spoločnosti prijmú vhodné opatrenia na predchádzanie potenciálnym nepriaznivým vplyvom identifikovaným podľa článku 6 alebo na primerané zmiernenie týchto vplyvov v prípade, že im nie je možné zabrániť alebo si to vyžaduje postupné vykonávanie. V článku 8 sa stanovuje povinnosť členských štátov zabezpečiť, aby spoločnosti prijali vhodné opatrenia na odstránenie skutočných nepriaznivých vplyvov na ľudské práva a životné prostredie, ktoré identifikovali alebo mohli identifikovať podľa článku 6. Ak nepriaznivý vplyv, ktorý sa objavil na úrovni nadviazaných priamych alebo nepriamych obchodných vzťahov, nemožno odstrániť, členské štáty by mali zabezpečiť, že spoločnosti minimalizujú rozsah tohto vplyvu. V článku 9 sa stanovuje povinnosť členských štátov zabezpečiť, aby spoločnosti poskytovali možnosť predložiť spoločnosti sťažnosti v prípade, že existujú oprávnené obavy týkajúce sa týchto potenciálnych alebo skutočných nepriaznivých vplyvov, a to aj v hodnotovom reťazci spoločnosti. Od spoločností sa vyžaduje, aby túto možnosť poskytli zasiahnutým osobám alebo osobám, ktoré majú opodstatnené dôvody domnievať sa, že by mohli byť zasiahnuté nepriaznivým vplyvom, odborovým zväzom a ďalším zástupcom pracovníkov, ktorí zastupujú jednotlivcov pracujúcich v rámci dotknutého hodnotového reťazca, a organizáciám občianskej spoločnosti, ktoré sú aktívne v dotknutej oblasti. V článku 10 sa zavádza povinnosť členských štátov vyžadovať od spoločností, aby pravidelne posudzovali vykonávanie svojich opatrení v oblasti náležitej starostlivosti s cieľom overiť, že nepriaznivé vplyvy sú dostatočne identifikované a vykonávajú sa preventívne alebo nápravné opatrenia, a určiť, do akej miery sa zabránilo nepriaznivým vplyvom alebo do akej miery sa odstránili, prípadne do akej miery sa ich rozsah minimalizoval. V článku 11 sa stanovuje povinnosť členských štátov zabezpečiť, aby spoločnosti, na ktoré sa nevzťahujú požiadavky na podávanie správ podľa smernice 2013/34/EÚ, predložili správu o záležitostiach, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, a na svojom webovom sídle uverejnili výročné vyhlásenie. V článku 12 sa stanovuje povinnosť Komisie prijať usmernenia o nezáväzných modelových zmluvných doložkách s cieľom pomôcť spoločnostiam dosiahnuť súlad s článkom 7 ods. 2 písm. b) a článkom 8 ods. 3 písm. c). V článku 13 sa stanovuje možnosť, že Komisia môže po porade s Agentúrou Európskej únie pre základné práva, s Európskou environmentálnou agentúrou a v prípade potreby s medzinárodnými orgánmi s odbornými znalosťami o náležitej starostlivosti vydať usmernenia pre konkrétne odvetvia alebo konkrétne nepriaznivé vplyvy s cieľom poskytnúť spoločnostiam alebo orgánom členských štátov podporu, pokiaľ ide o to, ako by si spoločnosti mali splniť povinnosti náležitej starostlivosti. V článku 14 sa od členských štátov a Komisie vyžaduje, aby poskytli sprievodné opatrenia spoločnostiam v rozsahu pôsobnosti tejto smernice a aktérom v rámci globálnych hodnotových reťazcov, ktorí sú nepriamo ovplyvnení povinnosťami stanovenými v smernici. Takáto podpora môže siahať od prevádzky osobitných webových sídiel, portálov alebo platforiem až po finančnú podporu určenú MSP a uľahčenie spoločných iniciatív zainteresovaných strán. V tomto ustanovení sa ďalej objasňuje, že spoločnosti sa môžu spoľahnúť na systémy v rámci sektora a na iniciatívy viacerých zainteresovaných strán, ktorými sa podporí vykonávanie náležitej starostlivosti, a že Komisia v spolupráci s členskými štátmi môže vydať usmernenia pre posúdenie vhodnosti takýchto systémov. V článku 15 sa od členských štátov vyžaduje, aby zaistili, že určité spoločnosti prijmú plán na zabezpečenie toho, že obchodný model a obchodná stratégia spoločnosti budú zlučiteľné s prechodom na udržateľné hospodárstvo a s obmedzovaním globálneho otepľovania na 1,5 °C v súlade s Parížskou dohodou. V článku 16 sa zavádza požiadavka na spoločnosti založené v súlade s právnymi predpismi tretej krajiny a v rozsahu pôsobnosti tejto smernice podľa článku 2 ods. 2, aby vymenovali v Únii splnomocneného zástupcu s dostatočným mandátom, na ktorého sa budú obracať príslušné orgány členských štátov, a to v prípade všetkých záležitostí, ktoré sú potrebné na prijatie právnych aktov vydaných v súvislosti s touto smernicou, na súlad s nimi a na ich presadzovanie. V článku 17 sa stanovuje požiadavka na členské štáty, aby určili jeden alebo viac vnútroštátnych dozorných orgánov s cieľom zabezpečiť, že spoločnosti si splnia povinnosti náležitej starostlivosti a povinnosť podľa článku 15 ods. 1 a 2, a uplatniť právomoci na presadzovanie týchto povinností v súlade s článkom 18. V článku 18 sa stanovujú vhodné právomoci a zdroje orgánov dohľadu určených členskými štátmi na vykonávanie ich úloh v oblasti dohľadu a presadzovania. V článku 19 sa stanovuje požiadavka na členské štáty, aby zabezpečili, že akákoľvek fyzická alebo právnická osoba, ktorá má na základe objektívnych okolností dôvody domnievať sa, že spoločnosť primerane nedodržiava ustanovenia tejto smernice, je oprávnená predložiť orgánom dohľadu opodstatnené obavy, a to predovšetkým v členskom štáte, v ktorom má obvyklý pobyt, registrované sídlo, miesto výkonu práce alebo v ktorom je miesto údajného porušenia. V článku 20 sa uvádza, že členské štáty stanovia pravidlá, pokiaľ ide o sankcie uplatniteľné pri porušení vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice, a prijmú všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie ich vykonávania. Sankcie sú účinné, odrádzajúce a primerané. Členské štáty zabezpečia, aby sa uverejnilo rozhodnutie orgánov dohľadu, ktoré obsahuje sankcie týkajúce sa porušenia ustanovení tejto smernice. V článku 21 sa zavádza európska sieť dozorných orgánov, ktorá sa skladá zo zástupcov vnútroštátnych dozorných orgánov, ako sa uvádza v článku 16, a to s cieľom uľahčiť a zabezpečiť koordináciu a zosúladenie postupov v oblasti regulácie, vyšetrovania, uplatnenia sankcií a dohľadu a výmenu informácií medzi týmito dozornými orgánmi. V článku 22 sa uvádza požiadavka na členské štáty, aby stanovili pravidlá týkajúce sa občianskoprávnej zodpovednosti spoločnosti za škody, ktoré vznikli za špecifických okolností v dôsledku nesplnenia si povinností náležitej starostlivosti. Takisto sa v nej zavádza povinnosť členských štátov zabezpečiť, aby zodpovednosť stanovená v odsekoch 1 až 3 tohto článku nebola odmietnutá výhradne preto, že rozhodné právo pre takéto nároky nie je právom členského štátu.

V článku 23 sa stanovuje uplatňovanie smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/1937 z 23. októbra 2019 o ochrane osôb, ktoré nahlasujú porušenia práva Únie, pokiaľ ide o nahlasovanie všetkých porušení tejto smernice a ochranu osôb nahlasujúcich takéto porušenia. V článku 23 sa objasňujú podmienky verejnej podpory určenej spoločnostiam. V článku 25 sa objasňuje povinnosť náležitej starostlivosti riaditeľov. V článku 26 sa stanovuje povinnosť riaditeľov spoločností v EÚ zaviesť vykonávanie postupov a opatrení, pokiaľ ide o náležitú starostlivosť podnikov v oblasti udržateľnosti, a dohliadať na ne a upraviť podnikovú stratégiu tak, aby zohľadňovala náležitú starostlivosť. Článkom 27 sa mení príloha k smernici (EÚ) 2019/1937. V článku 28 sa stanovujú pravidlá týkajúce sa delegovaných aktov. Článok 29 obsahuje ustanovenie o preskúmaní tejto smernice. Článok 30 obsahuje ustanovenia o transpozícii smernice. V článku 31 sa stanovuje dátum nadobudnutia účinnosti tejto smernice. V článku 32 sa stanovuje, komu je táto smernica určená. V zoznamoch uvedených v prílohe sa uvádzajú nepriaznivé vplyvy na životné prostredie a nepriaznivé vplyvy na ľudské práva, ktoré sú relevantné pre túto smernicu, s cieľom zahrnúť porušenie práv a zákazov vrátane medzinárodných dohôd o ľudských právach (časť I oddiel 1), dohovorov o ľudských právach a základných slobodách (časť I oddiel 2) a porušení medzinárodne uznaných cieľov a zákazov stanovených v environmentálnych dohovoroch (časť II). 2022/0051 (COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o náležitej starostlivosti podnikov v oblasti udržateľnosti a o zmene smernice (EÚ) 2019/1937 (Text s významom pre EHP) EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 50 ods. 1 a 2 písm. g) a článok 114, so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,

so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, keďže: (1)Únia je založená na rešpektovaní ľudskej dôstojnosti, slobody demokracie, rovnosti, právneho štátu a dodržiavaní ľudských práv, ako je zakotvené v Charte základných práv Európskej únie. Pri činnostiach Únie na medzinárodnej scéne by sa mali zohľadniť základné hodnoty, ktoré inšpirovali samotné vytvorenie Únie, ako aj univerzálnosť a nedeliteľnosť ľudských práv a dodržiavanie zásad stanovených v Charte Organizácie Spojených národov a medzinárodného práva. Takéto činnosti zahŕňajú podporu udržateľného hospodárskeho, sociálneho a environmentálneho rozvoja rozvojových krajín. (2)Vysoká úroveň ochrany a zlepšovanie kvality životného prostredia a podpora základných európskych hodnôt patria medzi priority Únie, ako sa uvádza v oznámení Komisie o Európskej zelenej dohode. Tieto ciele si vyžadujú zapojenie nielen verejných orgánov, ale aj súkromných subjektov, a to najmä spoločností. (3)Komisia sa vo svojom oznámení o silnej sociálnej Európe pre spravodlivé transformácie zaviazala zmodernizovať európske sociálne trhové hospodárstvo s cieľom dosiahnuť spravodlivú transformáciu smerom k udržateľnosti. Táto smernica prispeje aj k Európskemu pilieru sociálnych práv, ktorým sa podporujú práva zabezpečujúce spravodlivé pracovné podmienky. Je súčasťou politík a stratégií EÚ týkajúcich sa podpory dôstojnej práce na celom svete, a to aj v globálnych hodnotových reťazcoch, ako sa uvádza v oznámení Komisie o dôstojnej práci na celom svete. (4)Správanie spoločností vo všetkých odvetviach hospodárstva je kľúčom k úspechu, pokiaľ ide o ciele Únie v oblasti udržateľnosti, keďže spoločnosti z Únie, a to najmä veľké spoločnosti, sa spoliehajú na globálne hodnotové reťazce. Takisto je v záujme spoločností chrániť ľudské práva a životné prostredie, najmä vzhľadom na rastúce obavy spotrebiteľov a investorov v súvislosti s týmito témami. Na úrovni Únie, ako aj na vnútroštátnej úrovni už existuje niekoľko iniciatív na podporu podnikov, prostredníctvom ktorých sa podporuje transformácia zameraná na hodnotu. (5)V existujúcich medzinárodných normách týkajúcich sa zodpovedného obchodného správania sa uvádza, že spoločnosti by mali chrániť ľudské práva, a stanovuje sa v nich, ako by mali riešiť ochranu životného prostredia v rámci svojich činností a hodnotových reťazcov. V hlavných zásadách Organizácie Spojených národov v oblasti podnikania a ľudských práv sa uznáva zodpovednosť spoločností za vykonávanie náležitej starostlivosti v oblasti ľudských práv tým, že identifikujú nepriaznivé vplyvy svojich činností na ľudské práva, predchádzajú im a zmierňujú ich a preberajú zodpovednosť za spôsob, akým riešia tieto vplyvy. V týchto hlavných zásadách sa uvádza, že podniky by mali zabrániť porušovaniu ľudských práv a mali by riešiť nepriaznivé vplyvy na ľudské práva, ktoré spôsobili svojou vlastnou činnosťou, dcérskymi spoločnosťami a prostredníctvom svojich priamych a nepriamych obchodných vzťahov, ku ktorým prispeli alebo s ktorými majú spojitosť. (6)Koncepcia náležitej starostlivosti v oblasti ľudských práv bola špecifikovaná a ďalej rozpracovaná v usmerneniach OECD pre nadnárodné podniky, ktorými sa rozšírilo uplatňovanie náležitej starostlivosti na témy v oblasti životného prostredia a správy vecí verejných. Usmernenia OECD o zodpovednom obchodnom správaní a odvetvové usmernenia sú medzinárodne uznávanými rámcami, v ktorých sa stanovujú praktické kroky v súvislosti s náležitou starostlivosťou s cieľom pomôcť spoločnostiam identifikovať spôsob, ako riešiť skutočné a potenciálne vplyvy vo svojich činnostiach, hodnotových reťazcoch a iných obchodných vzťahoch, ako im predchádzať a zmierniť a preberať za ne zodpovednosť. Koncepcia náležitej starostlivosti je zakotvená aj v odporúčaniach uvedených v Tripartitnej deklarácii Medzinárodnej organizácie práce (MOP) o zásadách týkajúcich sa nadnárodných podnikov a sociálnej politiky. (7)Ciele OSN v oblasti udržateľného rozvoja, ktoré prijali všetky členské štáty Organizácie spojených národov v roku 2015, zahŕňajú ciele na podporu trvalého, inkluzívneho a udržateľného hospodárskeho rastu. Únia si stanovila za cieľ splniť ciele udržateľného rozvoja OSN. K týmto cieľom prispieva súkromný sektor. (8)V medzinárodných dohodách v rámci Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy, ktorých zmluvnými stranami sú Únia a členské štáty, ako je napríklad Parížska dohoda a nedávny Glasgowský klimatický pakt, sa stanovujú presné spôsoby riešenia zmeny klímy a udržania globálneho otepľovania na úrovni 1,5 °C. Okrem konkrétnych opatrení, ktoré sa očakávajú od všetkých signatárskych strán, sa úloha súkromného sektora, najmä pokiaľ ide o jeho investičné stratégie, považuje za ústrednú na dosiahnutie týchto cieľov. (9)V európskom právnom predpise v oblasti klímy sa Únia právne zaviazala stať sa do roku 2050 klimaticky neutrálnou a do roku 2030 znížiť emisie aspoň o 55 %. Oba tieto záväzky si vyžadujú zmenu spôsobu, akým spoločnosti vyrábajú a obstarávajú. V pláne cieľov v oblasti klímy do roku 2030, ktorý vypracovala Komisia, sa modelujú rôzne stupne zníženia emisií požadované v rôznych odvetviach hospodárstva, hoci v záujme splnenia cieľov Únie v oblasti klímy je potrebné, aby sa vo všetkých jej scenároch dosiahlo výrazné zníženie. V pláne sa takisto zdôrazňuje, že „vďaka zmenám pravidiel a postupov správy a riadenia spoločností, a to aj v oblasti udržateľného financovania, budú majitelia podnikov a manažéri vo svojich opatreniach a stratégiách uprednostňovať ciele udržateľnosti.“ V oznámení o Európskej zelenej dohode z roku 2019 sa stanovuje, že všetky opatrenia a politiky Únie by sa mali stmeliť tak, aby Únii pomohli uskutočniť úspešnú a spravodlivú transformáciu smerom k udržateľnej budúcnosti. Takisto sa v ňom stanovuje, že udržateľnosť by sa mala ešte viac začleniť do rámca správy a riadenia spoločností. (10)Podľa oznámenia Komisie s názvom Budovanie Európy odolnej proti zmene klímy, v ktorom sa predstavuje stratégia Únie pre adaptáciu na zmenu klímy, by nové investičné a politické rozhodnutia mali byť založené na informáciách o stave klímy a nadčasové, a to aj v prípade väčších podnikov riadiacich hodnotové reťazce. Táto smernica by mala byť v súlade s uvedenou stratégiou. Podobne by mal byť zabezpečený súlad so smernicou Komisie […], ktorou sa mení smernica 2013/36/EÚ, pokiaľ ide o právomoci v oblasti dohľadu, sankcie, pobočky z tretích krajín a environmentálne a sociálne riziká a riziká v oblasti správy a riadenia (smernica o kapitálových požiadavkách), v ktorej sa stanovujú jasné požiadavky na pravidlá správy a riadenia bánk vrátane vedomostí o environmentálnych a sociálnych rizikách a rizikách v oblasti správy a riadenia na úrovni predstavenstva. (11)Akčný plán pre obehové hospodárstvo, stratégia v oblasti biodiverzity, stratégia z farmy na stôl, stratégia pre chemikálie, Aktualizácia novej priemyselnej stratégie na rok 2020: Budovanie silnejšieho jednotného trhu pre obnovu Európy, Priemysel 5.0, akčný plán na realizáciu Európskeho piliera sociálnych práv a preskúmanie obchodnej politiky z roku 2021 obsahujú medzi svojimi prvkami iniciatívu týkajúcu sa udržateľnej správy a riadenia spoločností. (12)Táto smernica je v súlade s Akčným plánom EÚ pre ľudské práva a demokraciu na roky 2020 – 2024. V tomto akčnom pláne sa ako priorita vymedzuje posilnenie záväzku Únie aktívne podporovať globálne vykonávanie hlavných zásad OSN v oblasti podnikania a ľudských práv a ďalších relevantných medzinárodných usmernení, ako sú usmernenia OECD pre nadnárodné podniky, a to aj presadzovaním príslušných noriem náležitej starostlivosti. (13)Európsky parlament vo svojom uznesení z 10. marca 2021 vyzýva Komisiu, aby navrhla pravidlá Únie týkajúce sa povinnosti komplexnej náležitej starostlivosti podnikov. V záveroch Rady o ľudských právach a dôstojnej práci v globálnych dodávateľských reťazcoch z 1. decembra 2020 sa Komisia vyzýva, aby predložila návrh právneho rámca Únie pre udržateľnú správu a riadenie spoločností vrátane medziodvetvových povinností náležitej starostlivosti podnikov v rámci globálnych dodávateľských reťazcov. Európsky parlament vo svojej správe o udržateľnej správe a riadení spoločností, vypracovanej z vlastnej iniciatívy a prijatej 2. decembra 2020, vyzýva aj na objasnenie povinností riaditeľov. Európsky parlament, Rada Európskej únie a Komisia sa vo svojom spoločnom vyhlásení o legislatívnych prioritách EÚ na rok 2022 zaviazali vytvoriť hospodárstvo, ktoré pracuje v prospech ľudí, a zlepšiť regulačný rámec pre udržateľnú správu a riadenie spoločností. (14)Cieľom tejto smernice je zabezpečiť, aby spoločnosti pôsobiace na vnútornom trhu prispievali k udržateľnému rozvoju a k prechodu hospodárstiev a spoločností na udržateľnosť prostredníctvom identifikácie potenciálnych alebo skutočných nepriaznivých vplyvov ich vlastných činností, dcérskych spoločností a hodnotových reťazcov na ľudské práva a životné prostredie, prostredníctvom predchádzania takýmto negatívnym vplyvom, ich zmierňovania, odstraňovania a minimalizovania. (15)Spoločnosti by mali prijať vhodné kroky na stanovenie a vykonávanie opatrení v oblasti náležitej starostlivosti, pokiaľ ide o ich vlastné činnosti, ich dcérske spoločnosti, ako aj nadviazané priame a nepriame obchodné vzťahy v rámci ich hodnotových reťazcov v súlade s ustanoveniami tejto smernice. Touto smernicou by sa od spoločností nemalo vyžadovať, aby za každých okolností zaručovali, že nepriaznivé vplyvy sa nikdy nevyskytnú alebo že dôjde k ich zastaveniu. Napríklad pokiaľ ide o obchodné vzťahy, pri ktorých je nepriaznivý vplyv dôsledkom zásahu štátu, spoločnosť nemusí byť schopná dosiahnuť takéto výsledky. Hlavnou povinnosťou stanovenou v tejto smernici by preto mala byť povinnosť vynaložiť potrebné úsilie na dosiahnutie stanoveného cieľa. Spoločnosť by mala prijať vhodné opatrenia, o ktorých možno odôvodnene predpokladať, že za daných okolností konkrétneho prípadu povedú k predchádzaniu nepriaznivému vplyvu alebo k jeho minimalizácii. Mali by sa zohľadniť osobitosti hodnotového reťazca spoločnosti, odvetvia alebo geografickej oblasti, v ktorej pôsobia jej partneri v hodnotovom reťazci, schopnosť spoločnosti ovplyvňovať svoje priame a nepriame obchodné vzťahy, ako aj to, či by spoločnosť mohla zvýšiť svoj vplyv. (16)Postupy náležitej starostlivosti stanovené v tejto smernici by mali zahŕňať šesť krokov vymedzených v usmerneniach OECD o náležitej starostlivosti v oblasti zodpovedného obchodného správania, medzi ktoré patria opatrenia v oblasti náležitej starostlivosti spoločnosti zamerané na identifikáciu a riešenie nepriaznivých vplyvov na ľudské práva a životné prostredie. Ide o tieto kroky: 1. začlenenie náležitej starostlivosti do politík a systémov riadenia; 2. identifikácia a hodnotenie nepriaznivých vplyvov na ľudské práva a životné prostredie; 3. predchádzanie skutočným a potenciálnym nepriaznivým vplyvom na ľudské práva a životné prostredie, ich ukončenie alebo minimalizácia; 4. posúdenie účinnosti opatrení; 5. komunikácia; 6. zabezpečenie nápravy. (17)K nepriaznivým vplyvom na ľudské práva a životné prostredie dochádza v súvislosti s vlastnými činnosťami spoločností, dcérskymi spoločnosťami, výrobkami a ich hodnotovými reťazcami, najmä na úrovni získavania surovín, výroby alebo na úrovni zneškodňovania výrobkov alebo odpadu. Aby mala náležitá starostlivosť zmysluplný vplyv, mala by sa vzťahovať na nepriaznivé vplyvy na ľudské práva a životné prostredie, ktoré vznikajú počas celého životného cyklu výroby, používania a zneškodnenia výrobku alebo poskytovania služieb, a to na úrovni vlastných činností, dcérskych spoločností a v hodnotových reťazcoch.

(18)Hodnotový reťazec by mal zahŕňať činnosti súvisiace s výrobou tovaru alebo poskytovaním služieb spoločnosťou vrátane vývoja výrobku alebo služby a používania a zneškodnenia výrobku, ako aj súvisiace činnosti v rámci nadviazaných obchodných vzťahov spoločnosti. Mal by zahŕňať nadviazané priame a nepriame obchodné vzťahy v hornej časti reťazca, v rámci ktorých sa navrhujú, ťažia, vyrábajú, prepravujú, skladujú a dodávajú suroviny, výrobky, časti výrobkov alebo poskytujú služby spoločnosti, ktoré sú nevyhnutné na vykonávanie činností spoločnosti, ako aj vzťahy v dolnej časti reťazca vrátane nadviazaných priamych a nepriamych obchodných vzťahov, v rámci ktorých sa používajú alebo prijímajú výrobkov, častí výrobkov alebo služieb od spoločnosti až do konca životného cyklu výrobku, a to okrem iného vrátane distribúcie výrobku maloobchodníkom, prepravy a skladovania výrobku, demontáže výrobku, jeho recyklácie, kompostovania alebo skládkovania. (19)Pokiaľ ide o regulované finančné podniky poskytujúce úvery, úverové alebo iné finančné služby, „hodnotový reťazec“ v súvislosti s poskytovaním takýchto služieb by sa mal obmedziť na činnosti klientov prijímajúcich takéto služby a ich dcérskych spoločností, ktorých činnosti sú spojené s príslušnou zmluvou. Klienti, ktorí sú domácnosťami a fyzickými osobami, ktoré nekonajú v rámci výkonu svojho povolania alebo ako podnikatelia, ako aj malé a stredné podniky by sa nemali považovať za súčasť hodnotového reťazca. Činnosti spoločností alebo iných právnych subjektov, ktoré sú zahrnuté do hodnotového reťazca takéhoto klienta, by nemali byť zahrnuté. (20)S cieľom umožniť spoločnostiam riadne identifikovať nepriaznivé vplyvy vo svojom hodnotovom reťazci, ako aj uplatniť primeraný pákový efekt by sa povinnosti náležitej starostlivosti v tejto smernici mali obmedziť na nadviazané obchodné vzťahy. Na účely tejto smernice by nadviazanými obchodnými vzťahmi mali byť také priame a nepriame obchodné vzťahy, ktoré sú dlhodobé alebo sa to od nich očakáva vzhľadom na ich intenzitu a trvanie a ktoré nepredstavujú zanedbateľnú alebo doplnkovú časť hodnotového reťazca. To, či majú obchodné vzťahy povahu „nadviazaných“ obchodných vzťahov, by sa malo pravidelne posúdiť, a to najmenej každých 12 mesiacov. Ak možno priamy obchodný vzťah spoločnosti označiť za nadviazaný, potom by sa všetky prepojené nepriame obchodné vzťahy v súvislosti s touto spoločnosťou mali takisto považovať za nadviazané. (21)Podľa tejto smernice by sa povinnosť konať s náležitou starostlivosťou mala vzťahovať na spoločnosti v EÚ, ktoré majú v priemere viac ako 500 zamestnancov a celosvetový čistý obrat presahujúci 150 miliónov EUR za finančný rok predchádzajúci poslednému finančnému roku. Pokiaľ ide o spoločnosti, ktoré nespĺňajú tieto kritériá, ale ktoré mali v priemere viac ako 250 zamestnancov a celosvetový čistý obrat viac ako 40 miliónov EUR vo finančnom roku predchádzajúcom poslednému finančnému roku a ktoré pôsobia v jednom alebo vo viacerých odvetviach s vysokým vplyvom, náležitá starostlivosť by sa mala začať uplatňovať dva roky po skončení obdobia transpozície tejto smernice, aby sa poskytlo dlhšie adaptačné obdobie. S cieľom zabezpečiť primerané zaťaženie by sa od spoločností pôsobiacich v takýchto odvetviach s veľkým vplyvom malo vyžadovať, aby dodržiavali cielenejšiu náležitú starostlivosť zameranú na závažné nepriaznivé vplyvy. Do výpočtu počtu zamestnancov v užívateľskej spoločnosti by sa mali zahrnúť dočasní agentúrni pracovníci vrátane pracovníkov vyslaných podľa článku 1 ods. 3 písm. c) smernice 96/71/ES zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/957. Pracovníci vyslaní podľa článku 1 ods. 3 písm. a) a b) smernice 96/71/ES zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/957 by sa mali zahrnúť len do výpočtu počtu zamestnancov vysielajúcej spoločnosti. (22)S cieľom zohľadniť prioritné oblasti medzinárodných opatrení zameraných na riešenie otázok ľudských práv a životného prostredia by sa výber odvetví s veľkým vplyvom na účely tejto smernice mal zakladať na existujúcich odvetvových usmerneniach OECD týkajúcich sa náležitej starostlivosti. Na účely tejto smernice by sa za odvetvia s vysokým vplyvom mali považovať tieto odvetvia: výroba textilu, kože a kožených výrobkov (vrátane obuvi) a veľkoobchod s textilom, odevmi a obuvou; poľnohospodárstvo, lesné hospodárstvo, rybolov (vrátane akvakultúry), výroba potravín a veľkoobchod s poľnohospodárskymi surovinami, so živými zvieratami, s drevom, potravinami a nápojmi; ťažba nerastných surovín bez ohľadu na miesto ich ťažby (vrátane ropy, zemného plynu, uhlia, lignitu, kovov a kovových rúd, ako aj všetkých ostatných nekovových minerálov a produktov z lomov), výroba základných kovových výrobkov, ostatných nekovových minerálnych výrobkov a kovových konštrukcií (okrem strojov a zariadení) a veľkoobchod s nerastnými surovinami, základnými minerálnymi výrobkami a medziproduktmi (vrátane kovov a kovových rúd, stavebných materiálov, palív, chemických výrobkov a ostatných medziproduktov). Pokiaľ ide o finančný sektor, z dôvodu jeho osobitostí, najmä vzhľadom na hodnotový reťazec a ponúkané služby, hoci sa naň vzťahujú usmernenia OECD pre jednotlivé odvetvia, nemal by byť súčasťou odvetví s veľkým vplyvom, na ktoré sa vzťahuje táto smernica. Zároveň by v tomto odvetví malo byť zaistené väčšie pokrytie skutočných a potenciálnych nepriaznivých vplyvov, a to zahrnutím do rozsahu pôsobnosti aj veľmi veľkých spoločností, ktoré sú regulovanými finančnými podnikmi, aj keď nemajú právnu formu akciovej spoločnosti. (23)Aby sa v plnej miere dosiahli ciele tejto smernice týkajúce sa ľudských práv a nepriaznivých vplyvov na životné prostredie, pokiaľ ide o činnosti spoločností, ich dcérske spoločnosti a hodnotové reťazce, smernica by sa mala vzťahovať aj na spoločnosti z tretích krajín s významnými činnosťami v EÚ. Konkrétne by sa smernica mala vzťahovať na spoločnosti z tretích krajín, ktoré dosiahli čistý obrat aspoň 150 miliónov EUR v Únii vo finančnom roku predchádzajúcom poslednému finančnému roku alebo čistý obrat vyšší ako 40 miliónov EUR, ale nižší ako 150 miliónov EUR vo finančnom roku predchádzajúcom poslednému finančnému roku v jednom alebo vo viacerých odvetviach s vysokým vplyvom, a to po dvoch rokoch od skončenia obdobia transpozície tejto smernice. (24)Na vymedzenie rozsahu pôsobnosti vo vzťahu k spoločnostiam z tretích krajín by sa malo zvoliť opísané kritérium obratu, pretože vytvára územné prepojenie medzi spoločnosťami z tretích krajín a územím Únie. Obrat je ukazovateľom účinkov, ktoré by činnosti týchto spoločností mohli mať na vnútorný trh. V súlade s medzinárodným právom takéto účinky odôvodňujú uplatňovanie práva Únie na spoločnosti z tretích krajín. Na zabezpečenie identifikácie príslušného obratu dotknutých spoločností by sa mali použiť metódy výpočtu čistého obratu pre spoločnosti z tretích krajín stanovené v smernici (EÚ) 2013/34 zmenenej smernicou (EÚ) 2021/2101. S cieľom zabezpečiť účinné presadzovanie tejto smernice by sa na určenie spoločností z tretích krajín, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, nemala uplatňovať prahová hodnota zamestnancov, keďže pojem „zamestnanci“, ktorý sa ponecháva na účely tejto smernice, je založený na práve Únie a nedal by sa ľahko transponovať mimo Únie. Pri neexistencii jasnej a konzistentnej metodiky na určenie zamestnancov spoločností z tretích krajín, a to aj v účtovných rámcoch, by takáto prahová hodnota pre zamestnancov preto vytvorila právnu neistotu a pre dozorné orgány by bolo ťažké ju uplatňovať. Vymedzenie obratu by malo vychádzať zo smernice 2013/34/EÚ, v ktorej sa už stanovili metódy výpočtu čistého obratu v prípade spoločností z tretích krajín, keďže vymedzenie pojmov obrat a výnos sú aj v medzinárodných účtovných rámcoch podobné. S cieľom zabezpečiť, aby dozorný orgán vedel, ktoré spoločnosti z tretích krajín vytvárajú v Únii obrat požadovaný na to, aby patrili do rozsahu pôsobnosti tejto smernice, by sa v tejto smernici malo vyžadovať, aby dozorný orgán v členskom štáte, v ktorom má splnomocnený zástupca spoločnosti tretej krajiny bydlisko alebo v ktorom je usadený, a v prípade, že sa líšia, dozorný orgán v členskom štáte, v ktorom spoločnosť dosiahla väčšinu svojho čistého obratu v Únii za finančný rok predchádzajúci poslednému finančnému roku, bol informovaný o tom, že spoločnosť je spoločnosťou, ktorá patrí do rozsahu pôsobnosti tejto smernice. (25)S cieľom zabezpečiť zmysluplný príspevok k prechodu na udržateľnosť by sa náležitá starostlivosť podľa tejto smernice mala vykonávať so zreteľom na nepriaznivý vplyv na ľudské práva chránených osôb v dôsledku porušenia jedného z práv a zákazov zakotvených v medzinárodných dohovoroch uvedených v prílohe k tejto smernici. Aby sa zaistilo komplexné pokrytie ľudských práv, súčasťou nepriaznivého vplyvu na ľudské práva, na ktorý sa vzťahuje táto smernica, by malo byť aj porušenie zákazu alebo práva, ktoré nie je výslovne zahrnuté v uvedenej prílohe, ktoré priamo poškodzuje právny záujem chránený v uvedených dohovoroch, za predpokladu, že dotknutá spoločnosť mohla odôvodnene identifikovať riziko takéhoto poškodenia a všetky vhodné opatrenia, ktoré treba prijať s cieľom splniť povinnosti náležitej starostlivosti podľa tejto smernice, pri zohľadnení všetkých relevantných okolností svojich činností, ako je odvetvový a prevádzkový kontext. Náležitá starostlivosť by mala ďalej zahŕňať nepriaznivé vplyvy na životné prostredie vyplývajúce z porušenia jedného zo zákazov a povinností podľa medzinárodných dohovorov o životnom prostredí uvedených v prílohe k tejto smernici. (26)Spoločnosti majú k dispozícii usmernenia, v ktorých sa uvádza, ako môžu ich činnosti ovplyvniť ľudské práva, a ktoré správanie podnikov je v súlade s medzinárodne uznávanými ľudskými právami zakázané. Takéto usmernenia sú zahrnuté napríklad v rámci vykazovania pre hlavné zásady OSN a vo výkladovej príručke OSN k hlavným zásadám. Na základe príslušných medzinárodných usmernení a noriem by Komisia mala byť schopná vydať ďalšie usmernenia, ktoré budú slúžiť ako praktický nástroj pre spoločnosti. (27)S cieľom vykonávať primeranú náležitú starostlivosť v oblasti ľudských práv a životného prostredia v súvislosti so svojimi činnosťami, dcérskymi spoločnosťami a ich hodnotovými reťazcami by spoločnosti, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, mali začleniť náležitú starostlivosť do podnikových politík, identifikovať rozsah potenciálnych a skutočných nepriaznivých vplyvov na ľudské práva a životné prostredie a predchádzať mu a zmierňovať ho, ako aj odstrániť ho a minimalizovať, zaviesť a udržiavať postup podávania sťažností, monitorovať účinnosť prijatých opatrení v súlade s požiadavkami stanovenými v tejto smernici a verejne informovať o svojej náležitej starostlivosti. Na účely zabezpečenia jednoznačnosti pre spoločnosti by sa v tejto smernici mali jasne rozlišovať najmä kroky na predchádzanie potenciálnym nepriaznivým vplyvom a ich zmierňovanie a odstránenie, alebo ak to nie je možné, na minimalizáciu skutočných nepriaznivých vplyvov. (28)S cieľom zabezpečiť, aby náležitá starostlivosť tvorila súčasť podnikových politík spoločností, a v súlade s príslušným medzinárodným rámcom by spoločnosti mali začleniť náležitú starostlivosť do všetkých svojich podnikových politík a zaviesť politiku náležitej starostlivosti. Politika náležitej starostlivosti by mala obsahovať opis prístupu spoločnosti, a to aj z dlhodobého hľadiska, k náležitej starostlivosti, kódex správania opisujúci pravidlá a zásady, ktoré majú zamestnanci spoločnosti a dcérske spoločnosti dodržiavať; opis procesov zavedených na vykonávanie náležitej starostlivosti vrátane opatrení prijatých na overenie dodržiavania kódexu správania a na rozšírenie jeho uplatňovania na nadviazané obchodné vzťahy. Kódex správania by sa mal uplatňovať vo všetkých príslušných funkciách a činnostiach spoločnosti vrátane rozhodnutí o obstarávaní a nákupe. Spoločnosti by svoju politiku náležitej starostlivosti mali aj každoročne aktualizovať. (29)Na splnenie povinností náležitej starostlivosti musia spoločnosti prijať vhodné opatrenia na identifikáciu nepriaznivých vplyvov, ich predchádzanie a odstránenie. „Vhodné opatrenie“ by malo znamenať opatrenie, ktoré je schopné dosiahnuť ciele náležitej starostlivosti, je primerané stupňu závažnosti a pravdepodobnosti nepriaznivého vplyvu a ktoré má spoločnosť primerane k dispozícii, a to s prihliadnutím na okolnosti konkrétneho prípadu vrátane charakteristík hospodárskeho odvetvia a konkrétneho obchodného vzťahu a vplyvu spoločnosti naň, ako aj na potrebu zabezpečiť stanovenie priorít opatrení. V tejto súvislosti by v súlade s medzinárodnými rámcami mal vplyv spoločnosti na obchodný vzťah zahŕňať na jednej strane jej schopnosť presvedčiť obchodný vzťah, aby prijal opatrenia na odstránenie nepriaznivých vplyvov alebo na predchádzanie týmto vplyvom (napríklad prostredníctvom vlastníctva alebo faktickej kontroly, trhovej sily, požiadaviek na predbežnú kvalifikáciu, prepojenia obchodných stimulov s výsledkami v oblasti ľudských práv a životného prostredia atď.) a na druhej strane mieru vplyvu alebo pákového efektu, ktorú by spoločnosť mohla primerane uplatniť, napríklad prostredníctvom spolupráce s príslušným obchodným partnerom alebo zapojením inej spoločnosti, ktorá je priamym obchodným partnerom obchodného vzťahu spojeného s nepriaznivým vplyvom. (30)V rámci povinností náležitej starostlivosti stanovených v tejto smernici by spoločnosť mala identifikovať skutočné alebo potenciálne nepriaznivé vplyvy na ľudské práva a životné prostredie. S cieľom umožniť komplexnú identifikáciu nepriaznivých vplyvov by takáto identifikácia mala vychádzať z kvantitatívnych a kvalitatívnych informácií. Napríklad pokiaľ ide o nepriaznivé vplyvy na životné prostredie, spoločnosť by mala získať informácie o východiskových podmienkach na rizikovejších miestach alebo v zariadeniach v hodnotových reťazcoch. Identifikácia nepriaznivých vplyvov by mala zahŕňať posúdenie ľudských práv a environmentálneho kontextu dynamickým spôsobom a v pravidelných intervaloch: pred novou činnosťou alebo vzťahom, pred významnými rozhodnutiami alebo zmenami v prevádzke; v reakcii na zmeny v prevádzkovom prostredí alebo v očakávaní týchto zmien a pravidelne, najmenej každých 12 mesiacov, počas celej doby trvania činnosti alebo vzťahu. Regulované finančné podniky poskytujúce pôžičky, úvery alebo iné finančné služby by mali identifikovať nepriaznivé vplyvy len na začiatku zmluvy. Pri identifikácii nepriaznivých vplyvov by podniky mali identifikovať a posúdiť aj vplyv obchodného modelu a stratégií obchodného vzťahu vrátane obchodných postupov a postupov obstarávania a cenotvorby. Ak spoločnosť nemôže predísť všetkým nepriaznivým vplyvom súčasne, resp. ich odstrániť alebo minimalizovať, mala by byť schopná určiť priority svojich opatrení za predpokladu, že prijme opatrenia, ktoré má spoločnosť primerane k dispozícii, s prihliadnutím na konkrétne okolnosti. (31)Aby sa predišlo neprimeranému zaťaženiu menších spoločností pôsobiacich v odvetviach s vysokým vplyvom, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, mali by byť tieto spoločnosti povinné identifikovať len tie skutočné alebo potenciálne závažné nepriaznivé vplyvy, ktoré sú relevantné pre príslušné odvetvie. (32)V súlade s medzinárodnými normami by sa pri predchádzaní nepriaznivým vplyvom, ich zmierňovaní, ako aj pri odstraňovaní a minimalizácii nepriaznivých vplyvov mali zohľadňovať záujmy tých, na ktoré majú nepriaznivý vplyv. S cieľom umožniť nepretržitú spoluprácu s obchodným partnerom v hodnotovom reťazci namiesto ukončenia obchodných vzťahov (odstúpenie) a možného zhoršenia nepriaznivých vplyvov by táto smernica mala zabezpečiť, aby uvedené odstúpenie bolo krajným opatrením v súlade s politikou Únie založenou na nulovej tolerancie voči detskej práci. Ukončenie obchodného vzťahu, v ktorom sa zistila detská práca, by mohlo dieťa vystaviť ešte závažnejším nepriaznivým vplyvom na ľudské práva. Pri rozhodovaní o vhodnom opatrení by sa preto malo na túto skutočnosť prihliadať. (33)Podľa povinností náležitej starostlivosti stanovených v tejto smernici, ak spoločnosť zistí potenciálne nepriaznivé vplyvy na ľudské práva alebo životné prostredie, mala by prijať vhodné opatrenia na ich predchádzanie a primerané zmiernenie. S cieľom poskytnúť spoločnostiam právnu zrozumiteľnosť a istotu by sa v tejto smernici mali stanoviť opatrenia, ktoré by mali spoločnosti prijať na predchádzanie potenciálnym nepriaznivým vplyvom a ich zmiernenie, ak je to relevantné v závislosti od okolností. (34)Na splnenie povinnosti predchádzania a zmierňovania podľa tejto smernice by sa od spoločností malo vyžadovať, aby v prípade potreby prijali tieto opatrenia. Ak je to potrebné vzhľadom na zložitosť preventívnych opatrení, spoločnosti by mali vypracovať a vykonávať plán preventívnych opatrení. Spoločnosti by sa mali snažiť získať zmluvné záruky od priameho partnera, s ktorým majú nadviazaný obchodný vzťah, že zabezpečí dodržiavanie kódexu správania alebo plánu preventívnych opatrení, a to aj tak, že budú žiadať zodpovedajúce zmluvné záruky od svojich partnerov, pokiaľ sú ich činnosti súčasťou hodnotového reťazca spoločností. Zmluvné záruky by mali byť sprevádzané vhodnými opatreniami na overenie ich dodržiavania. Na zabezpečenie komplexného predchádzania skutočným a potenciálnym nepriaznivým vplyvom by spoločnosti mali takisto realizovať investície, ktorých cieľom je predchádzať nepriaznivým vplyvom, poskytovať cielenú a primeranú podporu MSP, s ktorými majú nadviazaný obchodný vzťah, ako je financovanie, napríklad prostredníctvom priameho financovania, nízkoúročených úverov, záruk pokračovania dodávok a pomoci pri zabezpečovaní financovania, na pomoc pri vykonávaní kódexu správania alebo plánu preventívnych opatrení, alebo technické poradenstvo, napríklad vo forme odbornej prípravy, modernizácie systémov riadenia, a spolupracovať s inými spoločnosťami. (35)S cieľom zohľadniť celú škálu možností, ktoré má spoločnosť k dispozícii v prípadoch, keď sa potenciálne vplyvy nedajú riešiť opísanými opatreniami na ich predchádzanie alebo minimalizáciu, by sa v tejto smernici mala uviesť aj možnosť spoločnosti usilovať sa o uzavretie zmluvy s nepriamym obchodným partnerom s cieľom dosiahnuť dodržiavanie kódexu správania spoločnosti alebo plánu preventívnych opatrení a vykonať vhodné opatrenia na overenie súladu nepriameho obchodného vzťahu so zmluvou. (36)Aby sa zabezpečila účinnosť predchádzania potenciálnym nepriaznivým vplyvom a ich zmierňovania, spoločnosti by mali uprednostniť zapojenie sa do obchodných vzťahov v hodnotovom reťazci namiesto ukončenia obchodného vzťahu ako krajnej možnosti po neúspešnom pokuse o predchádzanie potenciálnym nepriaznivým vplyvom a ich zmierňovanie. Smernica by však mala pre prípady, keď sa potenciálne nepriaznivé vplyvy nedali riešiť opísanými opatreniami na predchádzanie alebo zmiernenie, odkazovať aj na povinnosť spoločností zdržať sa vstupu do a nových alebo rozširovania existujúcich vzťahov s dotknutým partnerom, a ak ich na to oprávňuje právo upravujúce ich vzťahy, buď dočasne pozastaviť obchodné vzťahy s dotknutým partnerom a súčasne vynakladať úsilie o predchádzanie a minimalizáciu, ak existuje odôvodnený predpoklad, že toto úsilie bude v krátkodobom horizonte úspešné; alebo ukončiť obchodné vzťahy vo vzťahu k dotknutým činnostiam, ak je potenciálny nepriaznivý vplyv závažný. S cieľom umožniť spoločnostiam splniť túto povinnosť by členské štáty mali v zmluvách, ktoré upravujú ich právne predpisy, zabezpečiť dostupnosť možnosti ukončiť obchodný vzťah. Je možné, že predchádzanie nepriaznivým vplyvom na úrovni nepriamych obchodných vzťahov si vyžaduje spoluprácu s inou spoločnosťou, napríklad so spoločnosťou, ktorá má priamy zmluvný vzťah s dodávateľom. V niektorých prípadoch by takáto spolupráca mohla byť jediným reálnym spôsobom predchádzania nepriaznivým vplyvom, najmä ak nepriamy obchodný vzťah nie je pripravený uzavrieť zmluvu so spoločnosťou. V týchto prípadoch by spoločnosť mala spolupracovať so subjektom, ktorý môže najúčinnejšie predchádzať nepriaznivým vplyvom alebo ich zmierňovať na úrovni nepriameho obchodného vzťahu pri dodržaní práva v oblasti hospodárskej súťaže. (37)Pokiaľ ide o priame a nepriame obchodné vzťahy, spolupráca a systémy v rámci daného odvetvia a iniciatívy viacerých zainteresovaných strán môžu pomôcť vytvoriť ďalší pákový efekt na identifikáciu nepriaznivých vplyvov, ich zmiernenie a predchádzanie. Spoločnosti by preto mali mať možnosť spoliehať sa na takéto iniciatívy na podporu plnenia svojich povinností náležitej starostlivosti stanovených v tejto smernici v rozsahu, v akom sú takéto systémy a iniciatívy vhodné na podporu plnenia týchto povinností. Spoločnosti by mohli z vlastnej iniciatívy posúdiť súlad týchto systémov a iniciatív s povinnosťami podľa tejto smernice. S cieľom zabezpečiť úplnú informovanosť o takýchto iniciatívach by sa v smernici mala uviesť aj možnosť Komisie a členských štátov uľahčiť šírenie informácií o takýchto systémoch alebo iniciatívach a ich výsledkoch. Komisia môže v spolupráci s členskými štátmi vydať usmernenia o posudzovaní vhodnosti systémov v danom odvetvi a iniciatív viacerých zainteresovaných strán.

(38)Podľa povinností náležitej starostlivosti stanovených v tejto smernici, ak spoločnosť identifikuje skutočné nepriaznivé vplyvy na ľudské práva alebo životné prostredie, mala by prijať vhodné opatrenia na ich odstránenie. Možno očakávať, že spoločnosť je schopná odstrániť skutočné nepriaznivé vplyvy vo svojej vlastnej činnosti a v dcérskych spoločnostiach. Malo by sa však objasniť, že pokiaľ ide o nadviazané obchodné vzťahy, v rámci ktorých nie je možné nepriaznivé vplyvy odstrániť, spoločnosti by mali minimalizovať rozsah takýchto vplyvov. Pri minimalizácii rozsahu nepriaznivých vplyvov by sa mal vyžadovať výsledok, ktorý sa čo najviac približuje odstráneniu nepriaznivého vplyvu. S cieľom poskytnúť spoločnostiam právnu zrozumiteľnosť a istotu by sa v tejto smernici malo vymedziť, aké opatrenia by mali spoločnosti prijať na odstránenie skutočných nepriaznivých vplyvov na ľudské práva a životné prostredie a na minimalizáciu ich rozsahu, ak je to relevantné v závislosti od okolností. (39)Na splnenie povinnosti odstrániť skutočné nepriaznivé vplyvy a minimalizovať ich rozsah podľa tejto smernice by sa od spoločností malo vyžadovať, aby v prípade potreby prijali tieto opatrenia. Mali by neutralizovať nepriaznivý vplyv alebo minimalizovať jeho rozsah, pričom by mali prijať opatrenie primerané významu a rozsahu nepriaznivého vplyvu a príspevku správania spoločnosti k nepriaznivému vplyvu. Ak je to potrebné vzhľadom na skutočnosť, že nepriaznivý vplyv nie je možné okamžite odstrániť, spoločnosti by mali vypracovať a vykonať plán nápravných opatrení s primeraným a jasne vymedzeným časovým harmonogramom opatrení a kvalitatívnymi a kvantitatívnymi ukazovateľmi na meranie zlepšenia. Spoločnosti by sa takisto mali snažiť získať zmluvné záruky od priameho obchodného partnera, s ktorým majú nadviazaný obchodný vzťah, že zabezpečí dodržiavanie kódexu správania spoločnosti a v prípade potreby aj plánu preventívnych opatrení, a to aj tak, že budú žiadať zodpovedajúce zmluvné záruky od svojich partnerov, pokiaľ sú ich činnosti súčasťou hodnotového reťazca spoločnosti. Zmluvné záruky by mali byť sprevádzané vhodnými opatreniami na overenie ich dodržiavania. Napokon, spoločnosti by mali uskutočňovať aj investície zamerané na zastavenie alebo minimalizáciu rozsahu nepriaznivého vplyvu, poskytovať cielenú a primeranú podporu MSP, s ktorými majú nadviazané obchodné vzťahy, a spolupracovať s inými subjektmi, prípadne aj s cieľom zvýšiť schopnosť spoločnosti odstrániť nepriaznivý vplyv. (40)Aby sa zohľadnila celá škála možností, ktoré majú spoločnosti k dispozícii v prípadoch, keď sa skutočné vplyvy nedajú riešiť opísanými opatreniami, by sa v tejto smernici mala uviesť aj možnosť spoločnosti usilovať sa o uzavretie zmluvy s nepriamym obchodným partnerom s cieľom dosiahnuť dodržiavanie kódexu správania spoločnosti alebo plánu nápravných opatrení a vykonať vhodné opatrenia na overenie súladu nepriameho obchodného vzťahu so zmluvou. (41)S cieľom zabezpečiť, aby bolo odstránenie skutočných nepriaznivých vplyvov alebo ich minimalizácia účinná, by spoločnosti mali uprednostniť zapojenie sa do obchodných vzťahov v hodnotovom reťazci namiesto ukončenia obchodného vzťahu ako krajnej možnosti po neúspešnom pokuse o odstránenie skutočných nepriaznivých vplyvov alebo ich minimalizáciu. Táto smernica by však mala pre prípady, keď sa skutočné nepriaznivé vplyvy nepodarilo odstrániť alebo primerane zmierniť opísanými opatreniami, odkazovať aj na povinnosť spoločností zdržať sa nadväzovania nových alebo rozširovania existujúcich vzťahov s dotknutým partnerom, a ak ich na to oprávňuje právo upravujúce ich vzťahy, buď dočasne pozastaviť obchodné vzťahy s dotknutým partnerom pri súčasnom vynakladaní úsilia na odstránenie nepriaznivého vplyvu alebo minimalizáciu jeho rozsahu, alebo ukončiť obchodný vzťah vo vzťahu k dotknutým činnostiam, ak sa nepriaznivý vplyv považuje za závažný. S cieľom umožniť spoločnostiam splniť túto povinnosť by členské štáty mali v zmluvách, ktoré upravujú ich právne predpisy, zabezpečiť dostupnosť možnosti ukončiť obchodný vzťah. (42)Spoločnosti by mali poskytnúť osobám a organizáciám možnosť podávať priamo im sťažnosti v prípade oprávnených obáv týkajúcich sa skutočných alebo potenciálnych nepriaznivých vplyvov na ľudské práva a životné prostredie. Medzi organizácie, ktoré by mohli podávať takéto sťažnosti, by mali patriť odborové zväzy a ďalší zástupcovia pracovníkov, ktorí zastupujú jednotlivcov pracujúcich v rámci dotknutého hodnotového reťazca, a organizácie občianskej spoločnosti, ktoré sú aktívne v oblastiach súvisiacich s príslušným hodnotovým reťazcom, ak majú vedomosti o potenciálnom alebo skutočnom nepriaznivom vplyve. Spoločnosti by mali stanoviť postup riešenia týchto sťažností a v relevantných prípadoch o týchto postupoch informovať pracovníkov, odborové zväzy a ďalších zástupcov pracovníkov. Využitie mechanizmu sťažností a nápravy by nemalo sťažovateľovi brániť v tom, aby využil súdne prostriedky nápravy. V súlade s medzinárodnými normami by sťažovatelia mali mať pr