Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o energetickej účinnosti a o zrušení smernice 2004/8/ES a smernice 2006/32/ES /* KOM/2011/0370 v konečnom znení - 2011/0172 (COD) */





DÔVODOVÁ SPRÁVA 1. KONTEXT NÁVRHU 1.1. Dôvody a ciele návrhu EÚ si dala za cieľ dosiahnuť 20 % úspory primárnej energie v roku 2020[1] a tento cieľ bol jedným z piatich hlavných cieľov stratégie Európa 2020 Stratégia na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu[2]. Posledné odhady Komisie, ktoré zohľadňujú národné ciele energetickej účinnosti na rok 2020, ktoré členské štáty stanovili v rámci stratégie Európa 2020, naznačujú, že EÚ dosiahne len polovicu z 20 % cieľa v roku 2020[3]. Európska rada[4] a Európsky parlament[5] vyzvali Komisiu, aby prijala novú ambicióznu stratégiu týkajúcu sa energetickej účinnosti s cieľom urobiť rozhodné kroky na využitie značného potenciálu. S cieľom dať nový impulz otázke energetickej účinnosti Komisia 8. marca 2011 predložila nový plán energetickej účinnosti (EEP) stanovujúci opatrenia na dosiahnutie ďalších úspor v oblasti dodávok energie a jej využitia. Tento legislatívny návrh dáva niektorým aspektom plánu energetickej účinnosti podobu záväzných opatrení. Hlavným účelom návrhu je významne prispieť k splneniu cieľa EÚ týkajúceho sa zvýšenia energetickej účinnosti do roku 2020. Aby bol tento návrh úspešný, musia ho členské štáty bezodkladne prijať a zaviesť. Návrh sa netýka len 20 % cieľa a snaží sa stanoviť spoločný rámec na podporu energetickej účinnosti v EÚ aj po roku 2020. Tento návrh je strategickou prioritou v pracovnom programe Komisie na rok 2011. 1.2. Všeobecný kontext Na pozadí rastu objemu dovozu energie do EÚ za rastúce ceny bude prístup k energetickým zdrojom v strednodobom horizonte zohrávať významnejšiu úlohu s potenciálom rizika vážneho ohrozenia hospodárskeho rastu EÚ. To je dôvod, prečo je energetická účinnosť jedným z hlavných aspektov hlavnej iniciatívy v rámci stratégie Európa 2020 pre Európu efektívne využívajúcu zdroje[6]. Energetická účinnosť je nákladovo najefektívnejší a najrýchlejší spôsob, ako zvýšiť bezpečnosť zásobovania, a predstavuje účinný spôsob, ako znížiť emisie skleníkových plynov zodpovedných za zmenu klímy. Ako sa uvádza v oznámení Komisie s názvom „Plán prechodu na konkurencieschopné nízkouhlíkové hospodárstvo v roku 2050“[7], môže energetická účinnosť pomôcť EÚ dosiahnuť, a dokonca aj prekonať stanovený cieľ zníženia emisií skleníkových plynov. Ak bude hospodárstvo EÚ energeticky účinnejšie, bude to mať tiež pozitívny vplyv, pokiaľ ide o hospodársky rast a vytváranie pracovných miest. Úspory energie uvoľnia finančné prostriedky, ktoré môžu byť opätovne investované inde v ekonomike a môžu pomôcť odľahčiť verejné rozpočty, ktoré sú pod tlakom. Pre jednotlivcov znamená energetická účinnosť nižšie platby za energiu. Energetickú chudobu je možné riešiť strategicky prijatím opatrení v oblasti zlepšenia energetickej účinnosti. Napokon, zvýšením výroby za použitia menšieho objemu energie by sa mala zlepšiť konkurencieschopnosť priemyselných odvetví EÚ a mali by získať vedúce postavenie na svetových trhoch s energeticky účinnými technológiami. Energetická účinnosť a úspory energie sú v prospech hospodárstva EÚ ako celku, ako aj verejného sektora, podnikov a súkromných osôb. Z týchto dôvodov sa v rámci európskej energetickej stratégie na rok 2020 označila energetická účinnosť za jednu z kľúčových priorít energetickej politiky EÚ na nasledujúce roky. 1.3. Existujúce ustanovenia Rozsah pôsobnosti dvoch smerníc: smernice o kogenerácii (2004/8/ES, smernica CHP) a smernice o energetických službách (2006/32/ES, smernica ESD)[8] sa prekrýva s týmto návrhom. Ani jednej z nich sa nepodarilo plne rozvinúť potenciál úspory energie. Preto sa navrhuje, aby sa tieto dve smernice zrušili, keď nová smernica nadobudne účinnosť, s výnimkou článkov 4 ods. 1 až ods. 4 a príloh I, III a IV k smernici ESD. Tieto ustanovenia sa týkajú dosiahnutia indikatívneho cieľa úspor energie do roku 2017 vo výške 9 % konečnej spotreby energie v každom členskom štáte v 5 rokoch pred vykonávaním smernice ESD. Tento cieľ – aj keď odlišný, pokiaľ ide o rozsah a ambície – prispieva k realizácii cieľa EÚ týkajúceho sa 20 % zvýšenia energetickej účinnosti do roku 2020, a preto by mal zostať v platnosti až do roku 2017. Ostatné ustanovenia, ktoré sa prekrývajú s ustanoveniami novej smernice, sú zahrnuté v článku 9 ods. 1 a 2 smernice 2010/30/EÚ o označovaní energetickej účinnosti[9], ktoré sa zrušia, keď nová smernica nadobudne účinnosť. 1.4. Súlad s inými politikami a cieľmi EÚ Tento návrh je zakotvený v stratégii s názvom Európa 2020: stratégia na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu[10], pretože cieľ EÚ týkajúci sa zvýšenia energetickej účinnosti o 20 % je súčasťou jedného z piatich hlavných cieľov v rámci tejto stratégie. Predstavuje jeden z návrhov plánovaných na rok 2011, cieľom ktorého je splniť jednu zo siedmich kľúčových iniciatív stratégie, t. j. hlavnú iniciatívu v rámci stratégie Európa 2020 pre Európu efektívne využívajúcu zdroje. Je to v súlade s politikou EÚ v oblasti klímy a zároveň ju dopĺňa. Znížená spotreba energie, na ktorú sa zameriava tento návrh, by tiež mala pomôcť členským štátom, aby dosiahli svoje ciele týkajúce sa podielu energie z obnoviteľných zdrojov stanovené v smernici 2009/28/ES o podpore využívania energie z obnoviteľných zdrojov[11]. 2. Konzultácie so zainteresovanými stranami a posúdenie vplyvu 2.1. Konzultácie, zber dát a využívanie expertízy Návrh bol vypracovaný na základe širokého okruhu príspevkov členských štátov a od zainteresovaných strán poskytnutých pri rôznych príležitostiach vrátane všeobecnej verejnej online konzultácie[12]. Ďalšie rozsiahle konzultácie boli otvorené v januári 2011 pracovnými skupinami v rámci bukureštského fóra o udržateľnej energii (vrátane zástupcov členských štátov a zainteresovaných strán)[13]. Komplexná analýza vplyvu navrhovaných možností bola vykonaná s využitím výsledkov troch modelov a početných štúdií. V rámci analýzy sa preskúmali ekonomické, sociálne a environmentálne vplyvy možností, s prihliadnutím na zásady subsidiarity a proporcionality. 2.2. Posúdenie vplyvu V rámci posúdenia vplyvu (IA) sa skúma niekoľko možností rozdelených do troch úrovní: - Možnosti politiky na prvej úrovni analyzujú spôsoby, ako zlepšiť súčasný politický rámec. Táto analýza sa zameriava predovšetkým na otázky, či sa má súčasný prístup smernice ESD k stanovovaniu cieľov predĺžiť do roku 2020, či by sa na dosiahnutie cieľa EÚ týkajúceho sa zvýšenia energetickej účinnosti o 20 % mali pridať národné ciele úspory energie a ak áno, či majú byť záväzné alebo iba orientačné. Z analýzy vyplýva, že ciele smernice ESD by sa mali zachovať pre odvetvia konečnej spotreby až do ich konečného termínu v roku 2016, ale na dosiahnutie cieľa zvýšenia energetickej účinnosti o 20 % je potrebné doplniť ich o ambicióznejšie ciele úspory energie v rámci procesu Európa 2020. Uvádza sa, že tieto ciele nemusia byť v súčasnej dobe záväzné a že záväznými opatreniami sa môžu dosiahnuť rovnaké alebo aj lepšie výsledky. Tieto záväzné opatrenia spolu so súčasným politickým rámcom by mali byť dostatočné na dosiahnutie cieľa EÚ v oblasti zvýšenia energetickej účinnosti o 20 % v roku 2020. Naďalej je však potrebné monitorovať pokrok a prijať včas príslušné nápravné opatrenia, aby sa zabezpečilo dosiahnutie cieľa zvýšenia energetickej účinnosti o 20 % v roku 2020, ak dosiahnutý pokrok nakoniec nie je dostatočný. - Možnosti politiky na druhej úrovni sa zaoberajú preskúmaním rôznych opatrení na riešenie zostávajúceho ekonomického potenciálu na strane dopytu a ponuky. Posúdenie vplyvu sa zameriava na systémy povinných úspor energie ako možnú alternatívu dosiahnutia energetických úspor v odvetviach konečnej spotreby. Dospelo sa k záveru, že povinné úspory energie majú priestor na dosiahnutie významných úspor, avšak mali by sa posilniť súčasné ustanovenia v smernici ESD, v rámci ktorej tieto záväzky predstavujú iba jednu z možností poskytnutých členským štátom na zabezpečenie toho, aby energetické podniky dosahovali úspory v odvetviach konečnej spotreby. Otázky, ktoré v tejto súvislosti vznikajú, sa týkajú úrovne úspor energie vyžadovanej od energetických podnikov, ako aj to či sa štruktúra takýchto povinných schém má úplne ponechať na členské štáty, alebo či by mala existovať určitá harmonizácia kľúčových prvkov tejto štruktúry. V posúdení vplyvu sa navrhuje zavedenie národných systémov povinných úspor energie vo všetkých členských štátoch s cieľom dosiahnutia ročného zníženia konečnej spotreby energie o 1,5 %. Aj keď niektoré kľúčové prvky musia byť harmonizované na úrovni EÚ (cieľové odvetvia, ambície a metódy kalkulácie), členské štáty by mali mať do veľkej miery možnosť prispôsobiť tieto schémy svojim okolnostiam alebo zachovať existujúce systémy. Zvažovala sa tiež možnosť zavedenia európskeho systému obchodovateľných tzv. bielych osvedčení, ale bola odmietnutá z rovnakých dôvodov ako možnosť úplnej harmonizácie všetkých prvkov štruktúry tejto schémy. V rámci ďalšej skupiny politických možností sa posudzujú opatrenia zahŕňajúce verejný sektor. Z analýzy vyplýva, že dve opatrenia by mohli byť prospešné. Po prvé, každý rok by sa mali zrenovovať 3 % budov vo vlastníctve verejných orgánov na nákladovo optimálnych úrovniach, čím sa zdvojnásobí súčasná miera renovácie. Po druhé, od verejných orgánov by sa malo vyžadovať, aby obstarávali produkty a budovy s vysokou energetickou účinnosťou na základe dostupných energetických štítkov a certifikátov. Ďalšie možnosti so značným pozitívnym vplyvom v porovnaní so zodpovedajúcimi nákladmi sa zameriavajú na podporu trhu energetických služieb, poskytujú lepšie a častejšie informácie pre domácnosti a podniky o ich skutočnej spotrebe energie prostredníctvom vyúčtovania a inteligentných meracích prístrojov, ako aj na povinné energetické audity pre veľké firmy. Z posúdenia vplyvu vyplýva, že všetky tieto opatrenia majú zmysel pri znižovaní nedostatku informácií, ktorý je jednou z prekážok účinnosti a mohli by priniesť väčšie energetické úspory. Ďalšie možnosti na podporu energetickej účinnosti prostredníctvom dobrovoľných opatrení sú hodnotené ako nedostatočné na využitie všetkých dostupných možností úspor. V rámci posúdenia vplyvu sa tiež analyzuje, ktoré opatrenia by mohli pomôcť využiť potenciál energetickej účinnosti pri transformácii a distribúcii energie. Odmietajú sa možnosti, ktoré znamenajú pokračovanie platnosti ustanovení existujúcej smernice o kogenerácii (CHP), pretože sa nimi nepresadzuje energetická účinnosť v celom odvetví zásobovania energiou, ale iba v súvislosti s kogeneráciou a bez zaistenia skutočného zavádzania kogenerácie (členské štáty majú povinnosť iba zhromažďovať informácie a podávať správy Komisii). V zmysle analýzy by sa stanovením minimálnych požiadaviek na výrobu energie (vrátane povinných požiadaviek na kogeneráciu a diaľkového vykurovania/chladenia pre nové zariadenia na výrobu elektrickej energie a povinného pripájania účinných kogeneračných jednotiek a ich uprednostňovanie pri prístupe do elektrizačnej sústavy) významne zlepšila energetická účinnosť pri výrobe elektrickej energie. Stanovenie povinností pre energetické regulačné orgány týkajúcich sa energetickej účinnosti by malo takisto význam pri zvyšovaní účinnosti pri prenose energie a distribúcii. V posúdení vplyvu sa skúmajú možnosti poskytovania národných správ a monitorovania realizácie. Na účely obmedzenia administratívnej záťaže a zároveň zabezpečenia náležitého sledovania pokroku sa navrhuje jednoduchá forma podávania ročných správ na základe výberu ukazovateľov energetickej účinnosti a úspor, ktoré by mohli byť zapracované do ročných národných programov reforiem. K tomu by sa pridali podrobnejšie informácie o opatreniach a programoch v oblasti energetickej účinnosti, ktoré by sa mali vyžadovať od členských štátov iba každé tri roky. - Možnosti politiky na tretej úrovni posudzujú právnu formu vybraných opatrení na prvej a druhej úrovni. Dospelo sa k záveru, že na dosiahnutie úrovne ambícií cieľa EÚ v oblasti zvýšenia energetickej účinnosti o 20 % musia politiky EÚ dosiahnuť potenciál energetických úspor v každom odvetví vrátane tých odvetví, ktoré nepatria do rozsahu pôsobnosti smernice ESD. Preto sa navrhuje prijať nový legislatívny návrh, ktorý pokrýva rozsah pôsobnosti týchto dvoch smerníc a rozširuje ho na všetky odvetvia s potenciálom energetických úspor. Zlúčenie oboch smerníc do jedného právneho textu sa považovalo za najlepšiu možnosť zefektívnenia existujúceho právneho rámca a zabezpečenia lepšej súdržnosti. Analýza nebola taká jednoznačná, pokiaľ ide o právnu formu. Keďže sa však už osobitné ustanovenia legislatívneho návrhu konkretizovali, je zrejmé, že vzhľadom na obsah a nutnosť prijať ďalšie vykonávacie opatrenia na úrovni členských štátov, je smernica najvhodnejšou právnou formou. Na základe využitia modelov na hodnotenie celkového vplyvu vybraných možností politiky sa ukazuje, že v rámci EÚ–27 čistý vplyv navrhovaných opatrení znamená dosiahnutie cieľa 20 % úspory primárnej energie. Z posúdenia vplyvu tiež vyplýva, že dodatočné náklady na dosiahnutie celkového cieľa zvýšenia energetickej účinnosti o 20 % prostredníctvom skupiny vybraných opatrení sú mierne v porovnaní s prínosmi. Celkové ekonomické, sociálne a environmentálne vplyvy týchto opatrení významným spôsobom pozitívne prispejú k politikám EÚ a podporia stratégiu Európa 2020. Energetická účinnosť je jedným z hlavných prostriedkov na dosiahnutie cieľov plánu prechodu na nízkouhlíkové hospodárstvo v roku 2050. Cena emisných kvót ETS je významným podnetom na znižovanie emisií skleníkových plynov. Zatiaľ čo z modelovaných prípadov vykonaných v rámci prípravy tohto návrhu vyplynulo, že jeho opatrenia určite prinesú ďalšie znižovanie emisií skleníkových plynov, tieto modely nepriniesli presvedčivé výsledky, pokiaľ ide o možné vplyvy na cenu emisných kvót ETS. Pri plnení cieľa zvýšenia energetickej účinnosti o 20 % bude Komisia musieť monitorovať vplyv nových opatrení na smernicu 2003/87/ES o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov (ETS) s cieľom uchovať stimuly v rámci systému ETS, ktorými sa odmeňujú nízkouhlíkové investície a pripraviť odvetvia, na ktoré sa vzťahuje ETS, na budúce potrebné inovácie. V tejto súvislosti je potrebné zvážiť vhodné opatrenia vrátane úpravy systému obchodovania s emisiami, a to tak, že z časti kvót, ktoré majú byť predmetom aukcie počas obdobia od 2013 do 2020, sa vyhradí zodpovedajúci počet kvót v prípade, že sa prijme zodpovedajúce politické rozhodnutie. 3. Právne prvky návrhu 3.1. Zhrnutie navrhovaných opatrení Navrhovanou smernicou sa stanovuje spoločný rámec na podporu energetickej účinnosti v EÚ, aby sa zabezpečilo splnenie cieľa 20 % úspory primárnej energie do roku 2020 a aby sa pripravila cesta pre ďalšie zvyšovanie energetickej účinnosti. Stanovujú sa ňou pravidlá, ktoré majú odstrániť prekážky a niektoré zlyhania trhu, ktoré bránia efektívnosti v dodávke a využívaní energie. Pokiaľ ide o odvetvie konečnej spotreby, navrhovaná smernica sa zameriava na opatrenia, ktorými sa stanovujú požiadavky na verejný sektor, a to pokiaľ ide o renováciu budov vo vlastníctve verejných orgánov, ako aj uplatňovanie vysokých štandardov energetickej efektívnosti pri obstarávaní budov, produktov a služieb. V návrhu sa vyžaduje, aby členské štáty vytvorili národné systémy záväzku energetickej účinnosti. Takisto sa vyžadujú pravidelné povinné energetické audity pre veľké spoločnosti a energetickým podnikom sa stanovuje séria požiadaviek, pokiaľ ide o meranie spotreby a vyúčtovanie. Pokiaľ ide o odvetvie dodávky energie, v návrhu sa požaduje, aby členské štáty prijali národné plány pre vykurovanie a chladenie s cieľom rozvíjať potenciál vysoko účinnej výroby energie a efektívneho diaľkového vykurovania a chladenia, a aby sa zaistil súlad právnych predpisov pre územné plánovanie s týmito plánmi. Členské štáty musia prijať kritériá udeľovania povolení, ktorými sa zabezpečí, aby sa zariadenia umiestňovali v miestach blízko miest dopytu po tepelnej energii a aby všetky nové zariadenia na výrobu elektrickej energie a existujúce zariadenia, ktoré sú v značnej miere renovované, disponovali vysoko účinnými kogeneračnými jednotkami. Členské štáty by však mali mať možnosť stanoviť podmienky pre oslobodenie od tejto povinnosti, ak sú splnené určité podmienky. V návrhu sa takisto vyžaduje, aby členské štáty vypracovali zoznam údajov o energetickej účinnosti pre všetky zariadenia vykonávajúce spaľovanie palív alebo rafináciu minerálnych olejov a plynu a stanovujú sa požiadavky na prednostný/garantovaný prístup do sústavy, prednostné dodávanie elektrickej energie z vysoko účinnej kogenerácie a pripojenie nových priemyselných závodov produkujúcich odpadové teplo na siete diaľkového vykurovania alebo chladenia. Ďalšie navrhované opatrenia zahŕňajú požiadavky na účinnosť pre vnútroštátne energetické regulačné orgány, informačné a osvetové aktivity, požiadavky na dostupnosť systémov certifikácie, opatrenia na podporu rozvoja energetických služieb, ako aj povinnosť členských štátov odstraňovať prekážky energetickej účinnosti, najmä v súvislosti s nejednotnou motiváciou majiteľa a nájomcu budovy alebo vlastníkov budovy. V návrhu sa ďalej stanovuje zavedenie národných cieľov energetickej účinnosti na rok 2020 a požaduje sa, aby Komisia v roku 2014 posúdila, či Únia môže dosiahnuť svoj cieľ 20 % úspory primárnej energie do roku 2020. Komisia musí predložiť svoje hodnotenie Európskemu parlamentu a Rade, po ktorom v prípade potreby nasleduje legislatívny návrh stanovujúci záväzné národné ciele. 3.2. Právny základ Tento návrh je založený na článku 194 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Podľa článku 194 ods. 1. „v rámci vytvorenia a fungovania vnútorného trhu a so zreteľom na potrebu zachovávať a zlepšovať životné prostredie sleduje politika Únie v oblasti energetiky v duchu solidarity medzi členskými štátmi, (...) c) presadzovať energetickú efektívnosť, úsporu a vývoj nových a obnoviteľných zdrojov energie“. Cieľom tohto návrhu je práve stanoviť spoločný rámec na presadzovanie energetickej účinnosti v Únii. 3.3. Zásada subsidiarity Zásada subsidiarity sa vzťahuje na tento návrh v rozsahu, v akom energetická politika nespadá do výlučnej právomoci Únie. EÚ si stanovila za cieľ dosiahnuť úsporu primárnej energie o 20 % v roku 2020 a vytýčila ho za jeden z piatich hlavných cieľov stratégie Európa 2020. Prostredníctvom súčasného rámca energetickej účinnosti, najmä smernice ESD a smernice CHP, sa nepodarilo využiť existujúci potenciál energetických úspor. Ani opatrenia prijaté v súčasnej dobe na úrovni členských štátov nie sú dostatočné na to, aby prekonali zostávajúce prekážky trhu a regulačné prekážky. Energetické problémy, ktorými sa zaoberá tento návrh (bezpečnosť dodávok energie, udržateľnosť a zmena klímy, ako aj konkurencieschopnosť EÚ), sa týkajú EÚ ako celku. Nevyhnutná je kolektívna reakcia na úrovni EÚ na zabezpečenie koordinovania opatrení a efektívnejšieho dosahovania spoločných cieľov. Opatrenia navrhované v novej smernici prispejú k zabezpečeniu toho, aby všetky členské štáty primerane prispievali k úsiliu potrebnému na dosiahnutie cieľa zvýšenia energetickej účinnosti o 20 % a vytvorenia rovnakých podmienok pre všetkých účastníkov trhu, najmä stanovením minimálnych požiadaviek na energetickú výkonnosť (napr. na prístup k verejným trhom, povinnosti energetického auditu pre spoločnosti, povinnosti energetických úspor pre energetické podniky a prístup do sústavy pre výrobcov energie využívajúcich kogeneráciu). Návrh poskytuje investorom istotu, pokiaľ ide o dosiahnutie cieľa EÚ a podporu opatrení na zlepšenie energetickej účinnosti, ako sú vysoko účinná kogenerácia a diaľkové vykurovanie a chladenie. 3.4. Zásada proporcionality a výber právneho nástroja Tento návrh neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa energetickej účinnosti. Stanovujú sa ním prísne požiadavky na energetickú účinnosť v mnohých oblastiach, ale členské štáty si ponechávajú vysoký stupeň voľnosti pri rozhodovaní o podpore opatrení na zlepšenie energetickej účinnosti spôsobom, ktorý najlepšie vyhovuje ich vnútroštátnym okolnostiam. Zvoleným nástrojom je smernica, ktorú členské štáty musia transponovať do vnútroštátnych právnych poriadkov. Smernicou sa vymedzuje konečný výsledok, ktorý sa má dosiahnuť, ako aj všeobecné požiadavky, pričom ponecháva dostatočnú flexibilitu členským štátom, aby prispôsobili jej vykonávanie svojim vnútroštátnym špecifikám. V tomto konkrétnom prípade je smernica dostatočná na dosiahnutie cieľov návrhu. Úroveň obmedzenia je tak primeraná cieľu. 4. Vplyv na rozpočet Ako sa uvádza vo finančnom výkaze pripojenom k tejto smernici, smernica sa bude vykonávať s využitím súčasného rozpočtu a nebude mať vplyv na viacročný finančný rámec. 5. Ďalšie informácie 5.1. Zjednodušenie „acquis“ Návrh prispieva k zjednodušeniu „acquis“, hoci to nie je zahrnuté v zozname opatrení plánu na zjednodušenie práce. V dôsledku prijatia tohto návrhu sa smernice ESD a CHP nahradia jedinou smernicou, ktorá zabezpečí integrovanejší prístup k energetickej účinnosti a úspore energie. Určité administratívne zjednodušenie by malo tiež vyplývať z potreby transponovať iba jednu smernicu namiesto dvoch. Povinnosti podávania správ sú v súčasnosti ustanovené v oboch smerniciach. Nahradí ich jediná skupina výročných správ (podrobná správa každé tri roky), ktorá vychádza z procesu podávania správ v rámci stratégie Európa 2020. Okrem toho sa týmto návrhom zjednodušujú požiadavky na meranie energetických úspor obsiahnuté v súčasnej smernici ESD. V tomto zmysle by mal prispieť k dosiahnutiu výrazného zníženia administratívnej záťaže, ktorej v súčasnosti čelia členské štáty. 5.2. Zrušenie existujúcich právnych predpisov Prijatie tohto návrhu povedie k zrušeniu existujúcich právnych predpisov. To sa týka článku 9 ods. 1 a 2 smernice 2010/30/EÚ, smernice 2004/8/ES a smernice 2006/32/ES. Článok 4 ods. 1 až 4 a prílohy I, III a IV k smernici 2006/32/ES sa zrušia s účinnosťou až od 1. januára 2017. 5.3. Doložka o preskúmaní/revízii/ukončení platnosti Návrh obsahuje niekoľko doložiek o preskúmaní. 5.4. Prepracovanie Návrh nezahŕňa prepracovanie. 5.5. Korelačná tabuľka Členské štáty sú povinné oznámiť Komisii znenie vnútroštátnych predpisov transponujúcich smernicu a korelačnú tabuľku medzi týmito predpismi a touto smernicou. 5.6. Európsky hospodársky priestor (EHP) Návrh sa týka záležitosti EHP, a preto sa má naň uplatňovať. 2011/0172 (COD) Návrh SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o energetickej účinnosti a o zrušení smernice 2004/8/ES a smernice 2006/32/ES EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 194 ods. 2, so zreteľom na návrh Európskej komisie[14], po predložení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru[15], so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov[16], konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, keďže: (1) Európska únia stojí pred bezprecedentnými výzvami vyplývajúcimi zo zvýšenej závislosti na dovoze energie a obmedzených zdrojov energie, ako aj potrebou obmedziť zmenu klímy a prekonať ekonomickú krízu. Energetická účinnosť je cenným prostriedkom na riešenie týchto problémov. Zlepšuje sa ňou bezpečnosť zásobovania Únie znížením spotreby primárnej energie a znížením dovozu energie. Prispieva k zníženiu emisií skleníkových plynov nákladovo efektívnym spôsobom, a tým k zmierneniu zmeny klímy. Prechodom na energeticky účinnejšie hospodárstvo by sa malo tiež zrýchliť rozširovanie inovatívnych technologických riešení a zlepšiť konkurencieschopnosť priemyslu v Európskej únii, podporiť hospodársky rast a vytvárať kvalitné pracovné miesta v niekoľkých odvetviach súvisiacich s energetickou účinnosťou. (2) V záveroch predsedníctva Európskej rady z 8. a 9. marca 2007 sa zdôraznilo, že je potrebné zvýšiť energetickú účinnosť v Únii na dosiahnutie cieľa úspory 20 % spotreby primárnej energie Únie do roku 2020 v porovnaní s prognózami. To predstavuje zníženie spotreby primárnej energie v objeme 368 Mtoe v roku 2020[17]. (3) V záveroch predsedníctva Európskej rady zo 17. júna 2010 sa potvrdil cieľ energetickej účinnosti ako jeden z hlavných cieľov novej stratégie EÚ na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu (stratégia Európa 2020). V rámci tohto procesu a s cieľom realizovať tento cieľ na vnútroštátnej úrovni sú členské štáty povinné stanoviť národné ciele v úzkej spolupráci s Komisiou a uviesť vo svojich národných programoch reforiem spôsob, ako ich chcú dosiahnuť. (4) V oznámení Komisie o Energii 2020[18] sa energetická účinnosť uvádza ako základný prvok energetickej stratégie EÚ pre rok 2020 a vymedzuje sa potreba novej stratégie energetickej účinnosti, ktorá umožní všetkým členským štátom oddeliť využívanie energie od hospodárskeho rastu. (5) Vo svojom uznesení z 15. decembra 2010 o revízii akčného plánu energetickej účinnosti[19] Európsky parlament vyzval Komisiu, aby do svojho zrevidovaného akčného plánu energetickej účinnosti zahrnula opatrenia na odstránenie nedostatkov na účely dosiahnutia celkového cieľa EÚ v oblasti energetickej účinnosti v roku 2020. (6) Jednou z hlavných iniciatív stratégie Európa 2020 je hlavná iniciatíva „Európa efektívne využívajúca zdroje“, ktorú prijala Komisia 26. januára 2011[20]. V tejto iniciatíve sa označuje energetická účinnosť za hlavný prvok zabezpečenia udržateľnosti využívania zdrojov energie. (7) V záveroch predsedníctva Európskej rady zo 4. februára 2011 sa uznalo, že EÚ nie je na správnej ceste k dosiahnutiu cieľa energetickej účinnosti a že sú potrebné rozhodné opatrenia na využitie značného potenciálu vyšších úspor energie v budovách, doprave, produktoch a procesoch. (8) Komisia 8. marca 2011 prijala plán energetickej účinnosti na rok 2011[21]. Tým sa potvrdilo, že Únia nie je na správnej ceste k dosiahnutiu svojho cieľa energetickej účinnosti. Na účely nápravy Komisia vymedzila sériu politík energetickej účinnosti a opatrení zahŕňajúcich celý energetický reťazec vrátane výroby, prenosu a distribúcie energie, vedúcu úlohu verejného sektora v oblasti energetickej účinnosti; budovy a zariadenia, priemysel, ako aj nutnosť umožniť konečným zákazníkom, aby riadili svoju spotrebu energie. Energetická účinnosť v odvetví dopravy sa zároveň zohľadnila v Bielej knihe o doprave prijatej 28. marca 2011[22]. Najmä v rámci iniciatívy č. 26 uvedenej v Bielej knihe sa požadujú primerané normy pre emisie CO2 z vozidiel všetkých druhov dopravy doplnené v prípade potreby požiadavkami na energetickú účinnosť s cieľom pokryť všetky typy pohonných systémov. (9) Komisia 8. marca 2011 prijala aj plán prechodu na konkurencieschopné nízkouhlíkové hospodárstvo v roku 2050[23], v ktorom určila, že je potrebné z tohto hľadiska zamerať sa viac na energetickú účinnosť. (10) V tejto súvislosti je potrebné aktualizovať právny rámec Únie pre energetickú účinnosť smernicou sledujúcou celkový cieľ energetickej účinnosti v podobe dosiahnutia úspory primárnej spotreby energie Únie na úrovni 20 % do roku 2020, a realizácie ďalšieho zvýšenia energetickej účinnosti po roku 2020. Na tieto účely by sa mal vytvoriť spoločný rámec na podporu energetickej účinnosti v rámci Únie a mali by sa stanoviť konkrétne opatrenia na implementáciu niektorých návrhov obsiahnutých v pláne energetickej účinnosti na rok 2011 a dosiahnutie významného potenciálu úspor energie, ktorý tento plán identifikuje. (11) V rozhodnutí o spoločnom úsilí (č. 406/2009/ES)[24] sa vyžaduje, aby Komisia posúdila pokrok Spoločenstva a jeho členských štátov na ceste k dosiahnutiu cieľa znížiť spotrebu energie o 20 % do roku 2020 v porovnaní s prognózami a do roku 2012 o ňom podala správu. V tomto rozhodnutí sa ďalej uvádza, že Komisia by na účely pomoci členským štátom splniť záväzky Spoločenstva týkajúce sa zníženia emisií skleníkových plynov mala navrhnúť do 31. decembra 2012 posilnené alebo nové opatrenia na zrýchlenie zvyšovania energetickej účinnosti. Táto smernica reaguje na túto požiadavku. Prispieva aj k dosiahnutiu cieľov stanovených v pláne prechodu na konkurencieschopné nízkouhlíkové hospodárstvo v roku 2050, a to najmä znížením emisií skleníkových plynov z odvetvia energetiky, ako aj k dosiahnutiu výroby elektrickej energie s nulovými emisiami do roku 2050. (12) Musí sa prijať integrovaný prístup s cieľom využiť celý existujúci potenciál úspor energie, ktorý zahŕňa úspory v dodávkach energie a v odvetviach konečného využitia. Zároveň by sa mali posilniť ustanovenia smernice 2004/8/ES o podpore kogenerácie založenej na dopyte po využiteľnom teple na vnútornom trhu s energiou[25] a smernice 2006/32/ES o energetickej účinnosti konečného využitia energie a energetických službách[26]. (13) Bolo by vhodnejšie, ak by sa cieľ zvýšenia energetickej účinnosti o 20 % dosiahol v dôsledku kumulovaného vykonávania špecifických vnútroštátnych a európskych opatrení na podporu energetickej účinnosti v rôznych oblastiach. Ak tento prístup nebude úspešný, bolo by potrebné posilniť politický rámec, a to pridaním systému záväzných cieľov. V prvej etape by preto členské štáty mali mať povinnosť stanoviť národné ciele, schémy a programy energetickej účinnosti. Malo by byť na nich, aby sa rozhodli, či tieto ciele na ich území majú byť záväzné alebo orientačné. V druhej etape by mala Komisia tieto ciele a individuálne úsilie každého členského štátu vyhodnotiť spolu s údajmi o dosiahnutom pokroku s cieľom posúdiť pravdepodobnosť dosiahnutia celkového cieľa Únie a mieru, v akej sú individuálne snahy dostatočné na splnenie spoločného cieľa. Komisia by preto mala pozorne sledovať vykonávanie národných programov energetickej účinnosti prostredníctvom svojho revidovaného legislatívneho rámca a v rámci procesu Európa 2020. Ak sa na základe tohto posúdenia ukáže, že celkový cieľ EÚ sa pravdepodobne nedosiahne, potom by Komisia mala navrhnúť záväzné národné ciele pre rok 2020 s prihliadnutím na východiskovú situáciu jednotlivých členských štátov, ich ekonomickú výkonnosť a už prijaté opatrenia. (14) Celkový objem verejných výdavkov sa rovná 19 % hrubého domáceho produktu Únie. Z tohto dôvodu verejný sektor predstavuje dôležitú hnaciu silu pre stimuláciu transformácie trhu smerom k energeticky účinnejším výrobkom, budovám a službám, ako aj na spustenie zmien v správaní občanov a podnikov, pokiaľ ide o spotrebu energie. Okrem toho sa znížením spotreby energie prostredníctvom opatrení na zlepšenie energetickej účinnosti môžu uvoľniť verejné zdroje na iné účely. Verejné orgány na vnútroštátnej, regionálnej a miestnej úrovni by mali ísť príkladom, pokiaľ ide o energetickú účinnosť. (15) Je potrebné zvýšiť mieru renovácie budov, pretože existujúce budovy predstavujú oblasť s najväčším potenciálom úspory energie. Okrem toho, budovy sú rozhodujúci prvok dosiahnutia cieľa EÚ znížiť emisie skleníkových plynov o 80 až 95 % do roku 2050 oproti roku 1990. Budovy vo vlastníctve verejných orgánov predstavujú značný podiel z celkového počtu budov a verejnosť ich vníma veľmi intenzívne. Preto je vhodné stanoviť ročnú mieru renovácie všetkých budov vo vlastníctve verejných orgánov s cieľom zlepšenia ich energetickej hospodárnosti. Touto mierou renovácie by nemali byť dotknuté povinnosti týkajúce sa budov s takmer nulovou spotrebou energie stanovené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2010/31/EÚ z 19. mája 2010 o energetickej hospodárnosti budov[27]. Povinnosť renovácie verejných budov dopĺňa ustanovenia uvedenej smernice, ktorou sa od členských štátov vyžaduje, aby zabezpečili v prípade existujúcich budov, ktoré prechádzajú významnou renováciou, ich lepšiu energetickú hospodárnosť tak, aby spĺňali minimálne požiadavky na energetickú hospodárnosť. (16) Množstvo obcí a iných verejných orgánov v členských štátoch už zaviedlo integrované prístupy k úspore energie a dodávkam energie, napríklad prostredníctvom akčných plánov pre udržateľnú energiu, ktoré boli vypracované v rámci iniciatívy Dohovor starostov a integrovaných mestských prístupov, ktoré presahujú rámec individuálnych zásahov do budov alebo druhov dopravy. Členské štáty by mali podporovať obce a iné verejné orgány, aby prijímali integrované a udržateľné plány energetickej účinnosti s jasnými cieľmi, zapájali občanov do ich tvorby a realizácie a primerane ich informovali o ich obsahu a pokroku v dosahovaní cieľov. Takéto plány môžu priniesť značné úspory energie, najmä ak sa vykonávajú v rámci systémov hospodárenia s energiou, ktoré umožňujú príslušným verejným orgánom, aby lepšie riadili svoju spotrebu energie. Mala by sa podporovať výmena skúseností medzi mestami, obcami a inými verejnými orgánmi, pokiaľ ide o inovatívnejšie skúsenosti. (17) So zreteľom na nákup niektorých produktov a služieb a nákup a prenájom budov by verejné orgány, ktoré uzatvárajú zmluvy o verejných prácach, dodávkach alebo službách, mali ísť príkladom a prijímať rozhodnutia týkajúce sa nákupov so zohľadnením energetickej účinnosti. Ustanovenia smernice EÚ o verejnom obstarávaní by však nemali byť dotknuté. (18) V rámci posúdenia možnosti vytvorenia systému tzv. bielych osvedčení na úrovni Európskej únie sa ukázalo, že v súčasnej situácii by takýto systém vytváral nadmerné administratívne náklady a že existuje riziko, že úspory energie by sa sústredili v niekoľkých členských štátoch a neprejavili by sa v celej Únii. Tento cieľ možno lepšie dosiahnuť, aspoň v tejto fáze, prostredníctvom národných systémov záväzkov energetickej účinnosti alebo iných alternatívnych opatrení, ktorými by sa dosiahla tá istá úroveň úspory energie. Komisia by však mala prostredníctvom delegovaného aktu vymedziť podmienky, za ktorých by členské štáty mohli v budúcnosti uznávať úspory energie dosiahnuté v inom členskom štáte. Pokiaľ ide o úroveň ambícií takýchto systémov je vhodné, aby sa tieto systémy ustanovili v spoločnom rámci na úrovni Európskej únie a poskytovali členským štátom významnú mieru flexibility, pričom by sa plne zohľadňovala vnútroštátna organizácia aktérov na trhu, osobitný kontext energetického odvetvia a zvyky konečných zákazníkov. Tento spoločný rámec by mal energetickým podnikom dať možnosť ponúkať energetické služby pre všetkých konečných zákazníkov, nielen pre tých, ktorým predávajú energiu. Tým sa zvyšuje konkurencia na trhu s energiou, pretože energetické podniky môžu odlíšiť svoj produkt poskytovaním doplnkových energetických služieb. Spoločný rámec by mal umožniť členským štátom, aby zahrnuli do svojho vnútroštátneho systému požiadavky, ktoré sledujú sociálne ciele, najmä s cieľom zabezpečiť, aby sociálne znevýhodnení zákazníci mali prístup k výhodám, ktoré poskytuje vyššia energetická účinnosť. Mal by tiež umožniť členským štátom oslobodiť malé podniky od povinnosti energetickej účinnosti. V oznámení Komisie „Small Business Act“[28] sa stanovujú zásady, na ktoré by mali prihliadať členské štáty, ktoré sa rozhodnú neuplatňovať túto možnosť. (19) Na využitie potenciálu úspor energie v niektorých segmentoch trhu, kde nie sú spravidla komerčne poskytované energetické audity (napríklad v domácnostiach alebo malých a stredných podnikoch), by členské štáty mali zabezpečiť, aby energetické audity boli k dispozícii. Energetické audity by mali byť povinné a pravidelné pre veľké podniky, pretože úspory energie môžu byť značné. (20) Tieto audity by sa mali vykonávať nezávislým a nákladovo efektívnym spôsobom. V rámci požiadavky nezávislosti môžu audity vykonávať vnútropodnikoví odborníci za predpokladu, že sú kvalifikovaní alebo akreditovaní, nie sú priamo zapojení do činnosti, ktoré sú predmetom auditu a že členský štát zavedie systém na zabezpečenie a kontrolu ich kvality a v prípade potreby na uloženie sankcií. (21) Pri navrhovaní opatrení týkajúcich sa zvýšenia energetickej účinnosti by sa mali zohľadňovať prínosy a úspory z účinnosti dosiahnuté vďaka rozsiahlemu uplatňovaniu nákladovo efektívnych technologických inovácií, ako sú napríklad inteligentné merače. Na maximalizáciu úspor vďaka týmto inováciám by koncoví odberatelia mali byť schopní zobraziť si ukazovatele nákladov a spotreby a mali by dostávať pravidelné individuálne faktúry na základe skutočnej spotreby. (22) Pri navrhovaní opatrení týkajúcich sa zvýšenia energetickej účinnosti by členské štáty mali náležitým spôsobom zohľadniť potrebu zabezpečiť správne fungovanie vnútorného trhu a zosúladeného vykonávania acquis v súlade s ustanoveniami Zmluvy o fungovaní Európskej únie. (23) Vysoko účinná kogenerácia (CHP) a diaľkové vykurovanie a chladenie predstavujú významný potenciál úspory primárnej energie, ktorý je v Únii do značnej miery nevyužitý. Členské štáty by mali vypracovať národné plány na rozvoj vysoko účinnej kogenerácie a diaľkového vykurovania a chladenia. Tieto plány by mali zahŕňať dostatočne dlhé obdobie a poskytnúť investorom informácie o národných rozvojových plánoch, ako aj prispievať k stabilnému a investične atraktívnemu prostrediu. Nové zariadenia na výrobu elektriny a existujúce zariadenia, ktoré sú v značnej miere renovované, alebo ktorých povolenia alebo licencie boli aktualizované, by mali byť vybavené vysoko účinnými kogeneračnými jednotkami na ďalšie spracovanie odpadového tepla vznikajúceho pri výrobe elektrickej energie. Toto odpadové teplo by potom mohlo byť prostredníctvom siete diaľkového vykurovania prepravované tam, kde je to potrebné. Na tieto účely by mali členské štáty prijať kritériá udeľovania povolení na zabezpečenie umiestňovania týchto zariadení v lokalitách blízko miest dopytu po teple. Členské štáty by však mali mať možnosť stanoviť podmienky pre udelenie výnimky z týchto povinností, ak sú splnené určité podmienky. (24) Vysoko účinná kogenerácia by mala byť vymedzená prostredníctvom úspor energie dosiahnutých kombinovanou výrobou namiesto samostatnej výroby tepla a elektriny. Vymedzenie pojmov kogenerácie a vysoko účinnej kogenerácie používané v právnych predpisoch Únie by nemalo brániť použitiu iných vymedzení vo vnútroštátnych právnych predpisoch na iné účely, než sú ustanovenia právnych predpisov Únie. Na maximalizáciu úspor energie a zabránenie nevyužitiu príležitostí na úsporu energie by sa mala maximálna pozornosť venovať podmienkam prevádzky kogeneračných jednotiek. (25) Na účely zvýšenia transparentnosti pre koncového odberateľa, a aby si mohol vybrať medzi elektrickou energiou z kogenerácie a elektrickou energiou vyrobenou inými technológiami, mal by byť garantovaný pôvod vysoko účinnej kogenerácie na základe harmonizovaných referenčných hodnôt účinnosti. Záruka poskytnutá systémami pôvodu sama o sebe neznamená právo využívať vnútroštátne podporné mechanizmy. Je dôležité, aby sa na všetky formy elektrickej energie vyrobenej vysoko účinnou kogeneráciou mohli vzťahovať záruky pôvodu. Záruky pôvodu by sa mali odlišovať od výmenných certifikátov. (26) Mala by sa zohľadňovať osobitná štruktúra kogenerácie a odvetví diaľkového vykurovania a chladenia, ktoré zahŕňajú mnoho malých a stredných výrobcov, a to najmä pri skúmaní administratívnych postupov na získanie povolenia na výstavbu kogeneračného zariadenia alebo pridružených sietí, pri uplatňovaní zásady „najskôr myslieť v malom“. (27) Väčšina podnikov v EÚ sú malé a stredné podniky (MSP). Predstavujú pre EÚ obrovský potenciál úspory energie. Členské štáty by mali zaviesť výhodný rámec zameraný na poskytovanie technickej pomoci a cielených informácií pre malé a stredné podniky, aby im pomohli prijímať opatrenia na zvýšenie energetickej účinnosti. (28) V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ z 24. novembra 2010 o priemyselných emisiách[29] sa energetická účinnosť uvádza medzi kritériami na určenie najlepších dostupných techník, ktoré by mali slúžiť ako referencia pre stanovenie podmienok na udelenie povolenia pre zariadenia v rámci ich pôsobnosti vrátane spaľovacích zariadení s celkovým menovitým tepelným príkonom minimálne 50 MW. V tejto smernici sa však členským štátom poskytuje možnosť nenariaďovať spaľovacím jednotkám alebo iným jednotkám vypúšťajúcim oxid uhličitý na mieste požiadavky týkajúce sa energetickej účinnosti, pokiaľ ide o činnosti uvedené v prílohe I k smernici Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES z 13. októbra 2003 o vytvorení systému pre obchodovanie s emisnými kvótami skleníkových plynov v Spoločenstve[30]. Aby sa zabezpečilo dosiahnutie významného zvýšenia energetickej účinnosti v zariadeniach na výrobu elektriny a tepla a zariadeniach na rafináciu minerálnych olejov a plynu, mali by sa monitorovať skutočné úrovne energetickej účinnosti a porovnávať s príslušnými úrovňami energetickej účinnosti spojenými s uplatňovaním najlepších dostupných techník. Komisia by mala porovnávať úrovne energetickej účinnosti a zvážiť navrhnutie ďalších opatrení, ak existujú významné rozdiely medzi skutočnou úrovňou energetickej účinnosti a úrovňami spojenými s uplatňovaním najlepších dostupných techník. Zhromaždené informácie o skutočných hodnotách energetickej účinnosti by mali byť použité aj pri preskúmaní harmonizovaných referenčných hodnôt energetickej účinnosti v prípade samostatnej výroby tepla a elektriny, ako je uvedené v rozhodnutí Komisie 2007/74/ES z 21. decembra 2006[31]. (29) Členské štáty by mali na základe objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritérií stanoviť pravidlá, ktorými sa riadi znášanie a rozdelenie nákladov na pripojenie do sústavy a posilnenia sústavy, ako aj na technické úpravy potrebné na začlenenie nových výrobcov elektrickej energie vyrobenej vysoko účinnou kogeneráciou, berúc do úvahy usmernenia a pravidlá vytvorené v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 z 13. júla 2009 o podmienkach prístupu do sústavy pre cezhraničné výmeny elektrickej energie, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1228/2003[32] a nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 z 13. júla 2009 o podmienkach prístupu do prepravných sietí pre zemný plyn, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1775/2005[33]. Výrobcom elektrickej energie vysoko účinnou kogeneráciou by malo byť umožnené, aby vypísali verejnú súťaž na práce súvisiace s pripojením. Mal by sa uľahčiť prístup do distribučnej sústavy pre elektrickú energiu vyrobenú vysoko účinnou kogeneráciou, najmä pre malé a mikrokogeneračné jednotky. (30) K dispozícii by mal byť dostatočný počet spoľahlivých odborníkov pôsobiacich v oblasti energetickej účinnosti na zabezpečenie účinného a včasného vykonávania tejto smernice, napríklad pokiaľ ide o súlad s požiadavkami na energetické audity a vykonávanie systémov záväzku energetickej účinnosti. Členské štáty by preto mali zavádzať systémy certifikácie pre poskytovateľov energetických služieb, energetických auditov a ďalších opatrení na zvýšenie energetickej účinnosti. (31) Je potrebné pokračovať v rozvoji trhu s energetickými službami s cieľom zaistiť dostupnosť dopytu, ako aj ponuky energetických služieb. K tomu môže prispievať transparentnosť, napríklad pomocou zoznamov poskytovateľov energetických služieb. Vzorové zmluvy a usmernenia, najmä pre zmluvy o energetickej hospodárnosti, môžu takisto pomôcť stimulovať dopyt. Rovnako ako pri iných formách finančných dohôd s treťou stranou, v zmluve o energetickej výkonnosti sa príjemca energetických služieb vyhne investičným nákladom tým, že použije časť finančnej hodnoty úspor energie na splatenie investícií plne alebo čiastočne uskutočnených treťou stranou. (32) Je potrebné identifikovať a odstrániť regulačné a neregulačné prekážky využívaniu zmlúv o energetickej hospodárnosti a finančných dohôd s treťou stranou na účely úspory energie. V tejto súvislosti ide o účtovné pravidlá a postupy, ktoré bránia tomu, aby kapitálové investície a ročné finančné úspory vyplývajúce z opatrení na zvýšenie energetickej účinnosti boli primerane vyjadrené v účtovníctve počas celej doby životnosti investície. Na vnútroštátnej úrovni by sa mali riešiť aj prekážky pre renováciu existujúcich budov v dôsledku nejednotnej motivácie rôznych dotknutých aktérov. (33) Členské štáty a regióny by mali byť podporované, aby plne využívali výhody štrukturálnych fondov a Kohézneho fondu s cieľom spustiť investície v oblasti opatrení na zvýšenie energetickej účinnosti. Investície do energetickej účinnosti majú potenciál prispievať k hospodárskemu rastu, zamestnanosti, inovácii a znižovaniu energetickej chudoby v domácnostiach, a preto pozitívne prispievajú k hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti. Potenciálne oblasti pre financovanie zahŕňajú opatrenia na zvýšenie energetickej účinnosti vo verejných budovách a bývaní, a poskytovanie nových zručností na podporu zamestnanosti v odvetví energetickej účinnosti. (34) Pri plnení cieľa zvýšenia energetickej účinnosti o 20 % bude Komisia musieť monitorovať vplyv nových opatrení na smernicu 2003/87/ES o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov (ETS) s cieľom uchovať stimuly v rámci systému ETS, ktorými sa odmeňujú nízkouhlíkové investície a pripraviť odvetvia, na ktoré sa vzťahuje ETS, na budúce potrebné inovácie. (35) V smernici 2006/32/ES sa od členských štátov vyžaduje, aby prijali a usilovali sa o dosiahnutie celkového národného indikatívneho cieľa úspor energie vo výške 9 % do roku 2016, ktorý sa má dosiahnuť využívaním energetických služieb a ostatných opatrení v oblasti energetickej účinnosti. V uvedenej smernici sa stanovuje, že po druhom pláne energetickej účinnosti prijatom členskými štátmi musia nasledovať, ak je to vhodné a potrebné, návrhy Komisie na ďalšie opatrenia vrátane predĺženia obdobia uplatňovania cieľov. Ak sa v správe dospeje k záveru, že sa nedosiahol dostatočný pokrok na ceste k realizácii národných indikatívnych cieľov stanovených touto smernicou, tieto návrhy sa majú zaoberať úrovňou a povahou cieľov. Na základe posúdenie vplyvu sprevádzajúceho túto smernicu sa zistilo, že členské štáty sú na dobrej ceste k dosiahnutiu cieľa vo výške 9 %, čo je podstatne menej ambiciózny cieľ, než je následne prijatý cieľ úspory energie vo výške 20 % do roku 2020, a preto nie je potrebné zaoberať sa úrovňou cieľov. (36) Napriek tomu, že touto smernicou sa ruší smernica 2006/32/ES, článok 4 smernice 2006/32/ES by sa mal naďalej uplatňovať až do uplynutia termínu na dosiahnutie cieľa 9 %. (37) Členské štáty nie sú na dobrej ceste k dosiahnutiu cieľa tejto smernice, ktorým je dosiahnutie cieľa Únie v oblasti energetickej účinnosti v podobe úspory primárnej energie na úrovni 20 % do roku 2020 a pripravenie cesty k ďalšiemu zvyšovaniu energetickej účinnosti po roku 2020 bez toho, aby sa prijali ďalšie opatrenia v oblasti energetickej účinnosti, a tento cieľ sa môže lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality, ako je uvedené v uvedenom článku, táto smernica neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie tohto cieľa. (38) S cieľom umožniť prispôsobenie sa technickému pokroku a zmenám v distribúcii zdrojov energie, právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie by mala byť zverená Komisii, pokiaľ ide o niektoré záležitosti. Bude osobitne dôležité, aby Komisia v rámci prípravných prác viedla konzultácie, a to aj na odbornej úrovni. (39) Všetky významné ustanovenia smernice 2004/8/ES a smernice 2006/32/ES, s výnimkou článku 4 ods. 1 až 4 a príloh I, III a IV k neskôr uvedenej smernici by sa mali okamžite zrušiť. Články 9 ods. 1 a 2 smernice 2010/30/EÚ z 19. mája 2010 o udávaní spotreby energie a iných zdrojov energeticky významnými výrobkami na štítkoch a štandardných informáciách o výrobkoch[34], ktorou sa stanovuje povinnosť členských štátov usilovať sa obstarávať iba také výrobky, ktoré patria do najvyššej triedy energetickej účinnosti, by sa mali takisto zrušiť (40) Povinnosť transponovať túto smernicu do vnútroštátnych právnych predpisov by sa mala obmedziť na tie ustanovenia, ktoré predstavujú podstatnú zmenu v porovnaní so smernicami 2004/8/ES a 2006/32/ES. Povinnosť transponovať ustanovenia, ktoré ostali nezmenené, vyplýva z týchto smerníc. (41) Touto smernicou by nemali byť dotknuté povinnosti členských štátov týkajúce sa lehôt na transpozíciu do vnútroštátnych právnych predpisov a uplatňovanie smerníc 2004/8/ES a 2006/32/ES. PRIJALI TÚTO SMERNICU: KAPITOLA I Predmet úpravy, rozsah pôsobnosti, vymedzenie pojmov a ciele v oblasti energetickej účinnosti Článok 1 Predmet úpravy a rozsah pôsobnosti 1. Touto smernicou sa ustanovuje spoločný rámec na podporu energetickej účinnosti v rámci Únie s cieľom zabezpečiť dosiahnutie cieľa Únie v podobe úspory primárnej energie vo výške 20 % do roku 2020 a pripraviť cestu pre ďalšie zvyšovanie energetickej účinnosti po tomto dátume. Ustanovujú sa ňou pravidlá určené na odstránenie bariér na trhu s energiou a prekonanie zlyhaní trhu, ktoré bránia efektívnosti pri dodávke a využívaní energie, a zabezpečuje sa ňou vytvorenie národných cieľov energetickej účinnosti do roku 2020. 2. Požiadavky ustanovené v tejto smernici sú minimálne požiadavky a nebránia žiadnemu členskému štátu zachovávať alebo zavádzať prísnejšie opatrenia. Takéto opatrenia musia byť v súlade s právnymi predpismi Únie. Vnútroštátne právne predpisy predpokladajúce prísnejšie opatrenia musia byť oznámené Komisii. Článok 2 Vymedzenie pojmov Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov: 1. „Energia“ znamená všetky formy energetických produktov, ako sú vymedzené v nariadení (ES) č. 1099/2008[35]; 2. „Spotreba primárnej energie“ znamená hrubú domácu spotrebu, s výnimkou spotreby na neenergetické účely; 3. „Energetická služba“ znamená fyzický prospech, využitie alebo výhoda získaná kombináciou energie s energeticky účinnou technológiou alebo činnosťou, ktorá môže zahŕňať prevádzkovanie, údržbu a kontrolu potrebnú na dodanie služby, ktorá sa dodáva na základe zmluvy a v jej dôsledku za bežných okolností preukázateľne dochádza k overiteľnému a zmerateľnému alebo odhadnuteľnému zvýšeniu energetickej účinnosti alebo úspory primárnej energie; 4. „Verejné orgány“ znamenajú „verejných obstarávateľov“ v zmysle smernice 2004/18/ES; 5. „Systém hospodárenia s energiou“ znamená súbor vzájomne súvisiacich alebo vzájomne pôsobiacich prvkov plánu, ktorý stanovuje cieľ energetickej účinnosti a stratégiu na dosiahnutie tohto cieľa; 6. „Povinné subjekty“ znamenajú distribútorov energie alebo maloobchodné energetické spoločnosti, ktoré sú viazané národnými systémami záväzku energetickej účinnosti uvedenými v článku 6; 7. „Distribútor energie“ znamená fyzickú alebo právnickú osobu vrátane prevádzkovateľa distribučnej sústavy, zodpovednú za prepravu energie na účely jej dodania koncovým odberateľom alebo do distribučných staníc, ktoré predávajú energiu koncovým odberateľom; 8. „Prevádzkovateľ distribučnej sústavy„ znamená „prevádzkovateľa distribučnej sústavy“ v zmysle smernice 2009/72/ES a smernice 2009/73/ES; 9. „Maloobchodná energetická spoločnosť“ znamená fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá predáva energiu koncovým odberateľom; 10. „Koncový odberateľ“ znamená fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá nakupuje energiu pre svoju vlastnú konečnú spotrebu; 11. „Poskytovateľ energetických služieb“ znamená fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá poskytuje energetické služby alebo iné opatrenia na zvýšenie energetickej účinnosti v zariadení alebo v priestoroch koncového odberateľa; 12. „Energetický audit“ znamená systematický postup na získanie dostatočných informácií o súčasnom profile energetickej spotreby budovy alebo skupiny budov, priemyselnej alebo obchodnej prevádzky alebo zariadenia a súkromných alebo verejných služieb, na identifikáciu a kvantifikáciu nákladovo efektívnych možností úspor energie, a ktorého súčasťou je správa o príslušných zisteniach; 13. „Zmluvná energetická služba“ znamená dohodu na zmluvnom základe, uzatvorenú medzi príjemcom a poskytovateľom o opatrení na zvýšenie energetickej účinnosti, podľa ktorej platba za investície, ktoré uskutočnil poskytovateľ, je vo vzťahu k zmluvne dohodnutej úrovni zvýšenia energetickej účinnosti alebo inému dohodnutému kritériu energetickej hospodárnosti, ako sú finančné úspory; 14. „Prevádzkovateľ prenosovej sústavy“ znamená „prevádzkovateľa prenosovej sústavy“ v zmysle smernice 2009/72/ES[36] a smernice 2009/73/ES[37]; 15. „Kogenerácia“ znamená súčasne prebiehajúcu výrobu tepelnej energie a elektrickej alebo mechanickej energie v jednom procese; 16. „Ekonomicky zdôvodnený dopyt“ znamená dopyt, ktorý neprekračuje potreby tepla alebo chladenia, ktorý by bol v opačnom prípade uspokojený za trhových podmienok inými procesmi výroby energie než je kogenerácia; 17. „Využiteľné teplo“ znamená teplo vyrobené v kogeneračnom procese určené na uspokojenie ekonomicky zdôvodneného dopytu po vykurovaní alebo chladení; 18. „Elektrina z kogenerácie“ znamená elektrinu vyrobenú v procese spojenom s výrobou využiteľného tepla a vypočítanú v súlade s metodikou ustanovenou v prílohe I; 19. „Vysoko účinná kogenerácia“ znamená kogeneráciu spĺňajúcu kritériá stanovené v prílohe II; 20. „Celková účinnosť“ znamená ročný súčet množstva vyrobenej elektrickej a mechanickej energie a vyrobeného využiteľného tepla delený množstvom paliva na vstupe použitého na výrobu tepla v procese kogenerácie a na hrubú výrobu elektrickej a mechanickej energie; 21. „Pomer elektriny a tepla“ znamená pomer množstva elektriny z kogenerácie a množstva využiteľného tepla pri prevádzke v režime úplnej kogenerácie využívajúci prevádzkové údaje konkrétnej jednotky; 22. „Kogeneračná jednotka“ znamená jednotku, ktorá je schopná pracovať v kogeneračnom režime; 23. „Malá kogeneračná jednotka“ znamená kogeneračnú jednotku s inštalovaným výkonom nižším ako 1 MWe; 24. „Mikrokogeneračná jednotka“ znamená kogeneračnú jednotka s maximálnym výkonom nižším ako 50 kWe; 25. „Pomer pozemku“ znamená pomer medzi plochou pozemku a podlažnou plochou objektu na danom území; 26. „Účinné diaľkové vykurovanie a chladenie“ znamená diaľkové vykurovanie alebo chladenie s využitím aspoň 50 % tepla vyrobeného z obnoviteľných zdrojov, odpadu alebo kogenerácie alebo ich kombináciou, ktoré majú faktor primárnej energie najmenej 0,8, ako sa uvádza v smernici 2010/31/EÚ; 27. „Podstatná renovácia“ znamená renováciu, náklady na ktorú presahujú 50 % investičných nákladov na novú porovnateľnú jednotku v súlade s rozhodnutím 2007/74/ES, alebo ktorá si vyžaduje aktualizáciu povolenia udeleného podľa smernice 2010/75/EÚ. Článok 3 Ciele v oblasti energetickej účinnosti 1. Členské štáty stanovia národné ciele energetickej účinnosti, vyjadrené ako absolútna úroveň spotreby primárnej energie v roku 2020. Pri stanovovaní týchto cieľov zohľadňujú cieľ Únie vo výške 20 % úspory energie, opatrenia stanovené v tejto smernici, opatrenia prijaté na dosiahnutie národných cieľov úspory energie prijaté podľa článku 4 ods. 1 smernice 2006/32/ES, ako aj ďalšie opatrenia na podporu energetickej účinnosti v členských štátoch a na úrovni Únie. 2. Komisia do 30. júna 2014 posúdi, či je pravdepodobné, že Únia dosiahne svoj cieľ 20 % úspory primárnej energie do roku 2020, vyžadujúci si zníženie spotreby primárnej energie v EÚ v objeme 368 Mtoe v roku 2020, s prihliadnutím na súčet národných cieľov uvedených v odseku 1 a hodnotenie podľa článku 19 ods. 4. KAPITOLA II Účinnosť spotreby energie Článok 4 Verejné orgány 1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 7 smernice 2010/31/EÚ, členské štáty zabezpečia, aby sa od 1. januára 2014 každoročne renovovali 3 % z celkovej podlahovej plochy vo vlastníctve ich verejných orgánov tak, aby spĺňali aspoň minimálne požiadavky na energetickú hospodárnosť stanovené príslušným členským štátom podľa článku 4 smernice 2010/31/EÚ. Miera 3 % sa vypočíta z celkovej podlahovej plochy budov s celkovou úžitkovou plochou nad 250 m2 vo vlastníctve verejných orgánov príslušného členského štátu, ktoré k 1. januáru každého roku nespĺňajú národné minimálne požiadavky na energetickú hospodárnosť stanovené v článku 4 smernice 2010/31/EÚ. 2. Členské štáty môžu umožniť svojim verejným orgánom, aby započítali do svojej ročnej miery renovácie nadbytočne renovované podlahové plochy budov v danom roku, ako keby sa namiesto toho renovovali v niektorom z dvoch predchádzajúcich alebo nasledujúcich rokov. 3. Na účely odseku 1 členské štáty od 1. januára 2014 stanovia a sprístupnia verejnosti zoznam budov vo vlastníctve ich verejných orgánov s uvedením: a) podlahovej plochy v m2 a b) energetickej hospodárnosti jednotlivých budov. 4. Členské štáty podporujú verejné orgány, aby: a) prijali plán energetickej účinnosti, samostatne alebo ako súčasť širšieho plánu pre zachovanie klimatických podmienok a životného prostredia, ktorý obsahuje konkrétne ciele úspory energie, s cieľom neustáleho zvyšovania energetickej účinnosti verejných orgánov; b) zaviedli systém hospodárenia s energiou ako súčasť realizácie svojho plánu. Článok 5 Obstarávanie uskutočňované verejnými orgánmi Členské štáty musia zabezpečiť, aby verejné orgány obstarávali iba produkty, služby a budovy s vysokou úrovňou energetickej účinnosti, ako sa uvádza v prílohe III. Článok 6 Systémy záväzku energetickej účinnosti 1. Každý členský štát zriadi systém záväzku energetickej účinnosti. Tento systém zabezpečí, aby všetci distribútori energie alebo všetky maloobchodné energetické spoločnosti pôsobiace na území členského štátu dosahovali ročné úspory energie v objeme na úrovni 1,5 % z ich predaja energie v predchádzajúcom roku v danom členskom štáte, s výnimkou spotreby energie v doprave. Táto výška úspory energie sa dosiahne prostredníctvom povinných subjektov spomedzi koncových odberateľov. 2. Členské štáty vyjadria výšku úspory energie požadovanú od každého povinného subjektu, pokiaľ ide o spotrebu konečnej alebo primárnej energie. Metóda zvolená na vyjadrenie požadovanej výšky úspory energie sa použije aj na výpočet úspor dosiahnutých povinnými subjektmi. Použijú sa prepočítavacie koeficienty uvedené v prílohe IV. 3. Opatrenia, ktoré sa zameriavajú na krátkodobé úspory, ako sa vymedzuje v prílohe V bod 1, nesmú tvoriť viac ako 10 % z výšky úspor energie požadovaných od každého povinného subjektu a môžu sa započítať do záväzku ustanoveného v odseku 1 iba v prípade, ak sú spojené s opatreniami, ktorým sa prisudzujú dlhodobé úspory. 4. Členské štáty zabezpečia, aby úspory dosiahnuté povinnými subjektmi, boli vypočítané v súlade s prílohou V bod 2. Musia zaviesť vhodné systémy kontroly, podľa ktorých sa nezávisle overí aspoň štatisticky významný podiel opatrení na zvýšenie energetickej účinnosti zavedených povinnými subjektmi. 5. V rámci systému záväzku energetickej účinnosti môžu členské štáty: a) zahrnúť požiadavky so sociálnym cieľom do povinných úspor, ktoré ukladajú, okrem iného požadovaním opatrení, ktoré sa majú realizovať v domácnostiach postihnutých energetickou chudobou alebo v prípade sociálneho bývania; b) umožniť povinným subjektom započítať do svojho záväzku overené úspory energie dosiahnuté poskytovateľom energetických služieb alebo inými tretími stranami; v tomto prípade zriadia postup akreditácie, ktorý je jasný, transparentný a otvorený pre všetkých účastníkov trhu, a ktorý je zameraný na minimalizáciu nákladov na certifikáciu; c) umožniť povinným subjektom, aby počítali úspory dosiahnuté v danom roku tak, ako keby boli namiesto toho dosiahnuté v niektorom z predchádzajúcich dvoch či dvoch nasledujúcich rokov. 6. Členské štáty uverejnia úspory energie dosiahnuté každým povinným subjektom a údaje o ročnom trende úspor energie v rámci tohto systému. Na účely uverejňovania a overovania dosiahnutých úspor energie musia členské štáty od povinných subjektov vyžadovať, aby im predložili prinajmenšom tieto údaje: a) dosiahnuté úspory energie; b) súhrnné štatistické informácie o ich koncových odberateľoch (s uvedením významných zmien v už predtým poskytnutých informáciách) a c) aktuálne informácie o spotrebe koncových odberateľov, okrem iného, ak je to vhodné, profily záťaže, zákaznícke segmenty a zemepisnú polohu odberateľov, pričom musí byť zachovaná integrita a dôvernosť súkromných alebo citlivých obchodných informácií v súlade s platnými právnymi predpismi Európskej únie. 7. Členské štáty zabezpečia, aby účastníci trhu nevykonávali žiadne činnosti, ktoré môžu brániť dopytu po energetických službách a ich poskytovaniu alebo iných opatreniach na zvýšenie energetickej účinnosti, alebo brzdiť rozvoj trhu s energetickými službami alebo inými opatreniami v oblasti zvýšenia energetickej účinnosti vrátane uzavretia trhu pre konkurentov alebo zneužívania dominantného postavenia. 8. Členské štáty môžu oslobodiť od uplatňovania tohto článku malých distribútorov energie a malé maloobchodné energetické spoločnosti, najmä tie, ktoré distribuujú alebo predávajú menej ako ekvivalent 75 GWh energie ročne, zamestnávajú menej ako 10 osôb a ktorých ročný obrat alebo celková ročná súvaha nepresahuje 2 000 000 EUR. Energia vyrábaná na vlastnú spotrebu sa do týchto hraničných hodnôt nezapočítava. 9. Alternatívne k odseku 1 sa môžu členské štáty rozhodnúť prijať iné opatrenia na dosiahnutie úspor energie koncových odberateľov. Ročná výška úspor energie dosiahnutá týmto prístupom musí byť rovnaká ako výška úspor energie požadovaná v odseku 1. Členské štáty, ktoré si zvolia túto možnosť, musia Komisii najneskôr do 1. januára 2013 oznámiť alternatívne opatrenia, ktoré plánujú zaviesť vrátane pravidiel pre sankcie uvedené v článku 9, pričom uvedú, akým spôsobom dosiahnu požadovanú výšku úspor. Komisia môže tieto opatrenia odmietnuť alebo predložiť návrhy na ich úpravu v období 3 mesiacov od oznámenia. V takýchto prípadoch príslušný členský štát nesmie uplatňovať alternatívny prístup, pokiaľ Komisia výslovne neuzná opätovne predložené alebo upravené navrhované opatrenia. 10. V prípade potreby Komisia stanoví prostredníctvom delegovaného aktu v súlade s článkom 18 systém vzájomného uznávania úspor energie dosiahnutých v rámci národných systémov záväzku energetickej účinnosti. Takýto systém umožní povinným subjektom, aby si mohli započítať úspory energie dosiahnuté a overené v danom členskom štáte do svojich záväzkov v inom členskom štáte. Článok 7 Energetické audity a systémy hospodárenia s energiou 1. Členské štáty musia podporovať dostupnosť energetických auditov pre všetkých koncových odberateľov, ktoré sú dostupné a vykonávané nezávislým spôsobom kvalifikovanými alebo akreditovanými odborníkmi. Členské štáty vypracujú programy na podporu domácností a malých a stredných podnikov, aby sa podrobili energetickým auditom. Členské štáty upozornia malé a stredné podniky na konkrétne príklady toho, ako by im systémy hospodárenia s energiou mohli pomôcť pri ich podnikaní. 2. Členské štáty zabezpečia, aby podniky, ktoré nie sú zahrnuté v druhom pododseku odseku 1, podliehali energetickému auditu vykonávanému nezávislým a nákladovo efektívnym spôsobom kvalifikovanými alebo akreditovanými odborníkmi najneskôr do 30. júna 2014 a potom každé tri roky od dátumu predchádzajúceho energetického auditu. 3. Energetické audity uskutočňované nezávislým spôsobom, ktoré sa vykonávajú na základe systémov hospodárenia s energiou alebo na základe dobrovoľnej dohody uzavretej medzi organizáciami zainteresovaných strán a menovaným orgánom pod dohľadom príslušného členského štátu alebo Komisie, sa považujú za spĺňajúce požiadavky uvedené v odseku 2. 4. Energetické audity môžu byť vykonávané samostatne alebo ako súčasť širšieho environmentálneho auditu. Článok 8 Meranie a informatívne vyúčtovanie 1. Členské štáty zabezpečia, aby koncoví odberatelia elektrickej energie, zemného plynu, diaľkového vykurovania a chladenia a diaľkovo dodávanej teplej úžitkovej vody boli vybavení individuálnymi meračmi, ktoré presne merajú a umožňujú zistiť ich skutočnú spotrebu energie a poskytujú informácie v reálnom čase spotreby, v súlade s prílohou VI. Ak členské štáty realizujú zavádzanie inteligentných meračov stanovených smernicami 2009/72/ES a 2009/73/ES týkajúcimi sa trhu s elektrickou energiou a plynom, zabezpečia, aby sa pri stanovovaní minimálnych funkčných vlastností meračov a povinností uložených účastníkom trhu v plnej miere zohľadnili ciele energetickej účinnosti a výhody pre koncových odberateľov. V prípade elektrickej energie a na požiadanie koncového odberateľa prevádzkovatelia meračov musia zabezpečiť, aby merač počítal elektrinu vyrobenú v priestoroch koncového odberateľa a vyvedenú do sústavy. Členské štáty zabezpečia, aby v prípade, ak o to koncový odberateľ požiada, boli meracie údaje o ich výrobe alebo spotrebe v reálnom čase dané k dispozícii tretej strane konajúcej v mene koncového odberateľa. V prípade vykurovania a chladenia, ak je budova zásobovaná zo siete diaľkového vykurovania, musí byť merač tepla inštalovaný na vstupe do budovy. V bytových domoch musia byť nainštalované aj individuálne merače spotreby tepla na meranie spotreby tepla alebo chladenia pre každý byt. V prípade, ak použitie individuálnych meračov spotreby tepla nie je technicky uskutočniteľné, na meranie spotreby tepla na každom radiátore sa použijú individuálne rozdeľovače vykurovacích nákladov v súlade s požiadavkami prílohy VI bod 1.2. Členské štáty zavedú pravidlá na rozdelenie nákladov na spotrebu tepla v bytových domoch s centralizovanou dodávkou tepla alebo chladenia. Tieto pravidlá musia obsahovať usmernenia týkajúce sa korekčné faktory tak, aby odrážali vlastnosti budov, ako sú napríklad prestupy tepla medzi bytmi. 2. Okrem povinností vyplývajúcich zo smernice 2009/72/ES a smernice 2009/73/ES, pokiaľ ide o vyúčtovanie, členské štáty zabezpečia najneskôr do 1. januára 2015, aby vyúčtovanie bolo presné a založené na skutočnej spotrebe, a to pre všetky odvetvia, na ktoré sa vzťahuje táto smernica vrátane distribútorov energie, prevádzkovateľov distribučných sústav a maloobchodných energetických spoločností, v súlade s minimálnou frekvenciou stanovenou v prílohe VI bod 2.1. Vo faktúre musia byť uvedené príslušné informácie, ktoré poskytnú koncovým odberateľom komplexný prehľad o aktuálnych cenách energie, v súlade s prílohou VI bod 2.2. Členské štáty zabezpečia, aby sa koncovým odberateľom poskytla možnosť voľby medzi elektronickou alebo tlačenou formou vyúčtovania a možnosť jednoduchého prístupu k doplňujúcim informáciám, ktorý odberateľom umožní podrobné vlastné kontroly historickej spotreby, ako sa uvádza v prílohe VI bod 1.1. Členské štáty stanovia povinnosť, aby na žiadosť koncových odberateľov boli informácie o ich vyúčtovaní energie a historickej spotrebe poskytnuté poskytovateľovi energetických služieb, ktorého určil koncový odberateľ. 3. Informácie z meraní a vyúčtovania individuálnej spotreby energie, ako aj ďalšie informácie uvedené v odsekoch 1, 2, 3 a prílohe VI sa poskytujú koncovým odberateľom bezplatne. Článok 9 Sankcie Členské štáty stanovia pravidlá pre sankcie v prípade nedodržania vnútroštátnych právnych predpisov prijatých na základe článkov 6 až 8 a prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie ich vykonávania. Stanovené sankcie musia byť účinné, primerané a odrádzajúce. Členské štáty oznámia tieto ustanovenia Komisii najneskôr do [12 mesiacov od nadobudnutia účinnosti tejto smernice] a oznámia jej bezodkladne akékoľvek následné zmeny, ktoré sa ich týkajú. KAPITOLA III Účinnosť dodávky energie Článok 10 Podporovanie účinnosti vykurovania a chladenia 1. Členské štáty do 1. januára 2014 stanovia a oznámia Komisii národný plán vykurovania a chladenia pre rozvoj potenciálu na použitie vysoko účinnej kogenerácie a účinného diaľkového vykurovania a chladenia, obsahujúci informácie uvedené v prílohe VII. Tieto plány sa musia aktualizovať a oznamovať Komisii každých päť rokov. Členské štáty zabezpečia prostredníctvom svojho regulačného rámca, aby sa národné plány vykurovania a chladenia zohľadňovali v miestnych a regionálnych rozvojových plánoch vrátane mestských a vidieckych územných plánov, a aby spĺňali kritériá štruktúry v súlade s prílohou VII. 2. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na rozvoj účinnej infraštruktúry diaľkového vykurovania a chladenia s cieľom zohľadniť rozvoj vysoko účinnej kogenerácie a využívanie vykurovania a chladenia s využitím odpadového tepla a obnoviteľných zdrojov energie v súlade s odsekmi 1, 3, 6 a 7. Pri rozvoji diaľkového vykurovania a chladenia sa musia v rámci svojich možností rozhodnúť skôr pre vysoko účinnú kogeneráciu než iba pre výrobu tepla. 3. Členské štáty zabezpečia, aby všetky nové termálne zariadenia na výrobu elektrickej energie s celkovým tepelným príkonom vyšším ako 20 MW: a) boli vybavené zariadením umožňujúcim využitie odpadového tepla pomocou vysoko účinnej kogeneračnej jednotky a b) boli umiestnené na mieste, kde je možné použiť odpadové teplo v miestach dopytu po dodávke tepla. Členské štáty prijmú kritériá udeľovania povolení uvedené v článku 7 smernice 2009/72/ES alebo rovnocenné povoľovacie kritériá, aby sa zabezpečilo splnenie ustanovení prvého pododseku. Členské štáty predovšetkým zabezpečia, aby sa pri umiestňovaní nových zariadení zohľadňovala dostupnosť vhodnej tepelnej záťaže pre kogeneráciu v súlade s prílohou VIII. 4. Členské štáty môžu ustanoviť podmienky pre udelenie výnimky z ustanovení odseku 3, ak: a) nie sú splnené hraničné podmienky týkajúce sa dostupnosti tepelnej záťaže uvedenej v bode 1 prílohy VIII; b) nie je možné splniť požiadavku v písm. b) odseku 3, pokiaľ ide o umiestnenie zariadenia z dôvodu, že je potrebné umiestniť zariadenie blízko geologického úložiska povoleného podľa smernice 2009/31/ES alebo c) sa na základe analýzy nákladov a prínosov ukáže, že náklady prevažujú nad prínosmi v porovnaní s celkovým nákladmi životného cyklu vrátane investícií do infraštruktúry, pri poskytovaní rovnakého množstva elektriny a tepla prostredníctvom samostatného vykurovania alebo chladenia. Členské štáty oznámia takéto podmienky pre udelenie výnimky Komisii do 1. januára 2014. Komisia môže odmietnuť tieto podmienky alebo predložiť návrhy na úpravy počas 6 mesiacov odo dňa oznámenia. V takýchto prípadoch príslušné členské štáty nesmú uplatňovať podmienky pre udelenie výnimky, pokiaľ Komisia výslovne neuzná opätovne predložené alebo upravené podmienky. 5. Členské štáty zabezpečia, aby sa vnútroštátne predpisy týkajúce sa územného plánovania miest a vidieka prispôsobili kritériám udeľovania povolení uvedeným v odseku 3 a aby boli v súlade s národnými plánmi vykurovania a chladenia uvedenými v odseku 1. 6. Členské štáty zabezpečia, aby vždy, keď sa existujúce zariadenia na výrobu elektrickej energie s celkovým menovitým tepelným príkonom väčším ako 20 MW podrobia podstatnej renovácii alebo sa v súlade s článkom 21 smernice 2010/75/ES aktualizuje ich povolenie, stanovil sa prechod na ich prevádzku ako zariadenie vysoko účinnej kogenerácie ako podmienka v novom alebo aktualizovanom povolení alebo licencii za predpokladu, že zariadenie je umiestnené v lokalite, kde sa môže využiť odpadové teplo v miestach dopytu po teple v súlade s bodom 1 prílohy VIII. Vybavenie zariadení na výrobu elektrickej energie zariadením na zachytávanie alebo skladovanie uhlíka sa nepovažuje za renováciu na účely týchto ustanovení. 7. Členské štáty môžu ustanoviť podmienky pre udelenie výnimky z ustanovení odseku 6, ak: a) nie sú splnené hraničné podmienky týkajúce sa dostupnosti tepelnej záťaže uvedenej v bode 1 prílohy VIII; alebo b) sa na základe analýzy nákladov a prínosov ukáže, že náklady prevažujú nad prínosmi v porovnaní s celkovým nákladmi životného cyklu vrátane investícií do infraštruktúry, pri poskytovaní rovnakého množstva elektriny a tepla prostredníctvom samostatného vykurovania alebo chladenia. Členské štáty oznámia takéto podmienky pre udelenie výnimky Komisii do 1. januára 2014. Komisia môže odmietnuť tieto podmienky alebo predložiť návrhy na úpravy počas 6 mesiacov odo dňa oznámenia. V takýchto prípadoch príslušné členské štáty nesmú uplatňovať podmienky pre udelenie výnimky, pokiaľ Komisia výslovne neuzná opätovne predložené alebo upravené podmienky. 8. Členské štáty prijmú kritériá udeľovania povolení alebo rovnocenné povoľovacie kritériá, aby sa zabezpečilo, aby priemyselné zariadenia s celkovým tepelným príkonom vyšším ako 20 MW vyrábajúce odpadové teplo, ktoré sú postavené alebo boli podstatne renovované po [nadobudnutí účinnosti tejto smernice] zachytávali a využívali svoje odpadové teplo. Členské štáty vytvoria mechanizmy na zabezpečenie pripojenia týchto zariadení do sietí diaľkové vykurovania a chladenia. Môžu stanoviť povinnosť, aby tieto zariadenia znášali poplatky za pripojenie a náklady na rozvoj sietí diaľkového vykurovania a chladenia potrebné na prenos ich odpadového tepla k spotrebiteľom. Členské štáty môžu ustanoviť podmienky pre udelenie výnimky z ustanovení uvedených v prvom pododseku, ak: a) nie sú splnené hraničné podmienky týkajúce sa dostupnosti tepelnej záťaže uvedenej v bode 2 prílohy VIII; alebo b) sa na základe analýzy nákladov a prínosov ukáže, že náklady prevažujú nad prínosmi v porovnaní s celkovými nákladmi životného cyklu vrátane investícií do infraštruktúry, pri poskytovaní rovnakého množstva tepla prostredníctvom samostatného vykurovania alebo chladenia. Členské štáty oznámia takéto podmienky pre udelenie výnimky Komisii do 1. januára 2014. Komisia môže odmietnuť tieto podmienky alebo predložiť návrhy na úpravy počas 6 mesiacov odo dňa oznámenia. V takýchto prípadoch príslušné členské štáty nesmú uplatňovať podmienky pre udelenie výnimky, pokiaľ Komisia výslovne neuzná opätovne predložené alebo upravené podmienky. 9. Komisia ustanoví do 1. januára 2013 prostredníctvom delegovaného aktu v súlade s článkom 18 metodiku pre analýzu nákladov a prínosov uvedenú v odseku 4 písm. c), odseku 7 písm. b) a v odseku 8 písm. b). 10. Na základe harmonizovaných referenčných hodnôt účinnosti uvedených v prílohe II písm. f) členské štáty zabezpečia, aby pôvod elektriny vyrobenej z vysoko účinnej kogenerácie mohol byť zaručený podľa objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritérií stanovených každým členským štátom. Členské štáty zabezpečia, aby táto záruka pôvodu bola v súlade s požiadavkami a obsahovala aspoň informácie uvedené v prílohe IX. Členské štáty vzájomne uznávajú svoje záruky pôvodu, a to výlučne ako dôkaz o informáciách uvedených v tomto odseku. Každé odmietnutie uznať záruku pôvodu ako takýto dôkaz, najmä z dôvodov súvisiacich s predchádzaním podvodom, musí byť založené na objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritériách. Členské štáty oznámia Komisii takéto odmietnutie a jeho zdôvodnenie. V prípade odmietnutia uznať záruku pôvodu môže Komisia prijať rozhodnutie, ktorým si od odmietajúcej strany vynúti, aby záruku uznala, najmä s ohľadom na objektívne, transparentné a nediskriminačné kritériá, na ktorých je takéto uznanie založené. Komisia je oprávnená preskúmať prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 18 harmonizované referenčné hodnoty účinnosti ustanovené v rozhodnutí Komisie [číslo rozhodnutia] na základe smernice 2004/8/ES prvýkrát do 1. januára 2015 a potom každých desať rokov. 11. Členské štáty zabezpečia, aby každá dostupná podpora pre kogeneráciu bola podmienená elektrinou pochádzajúcou z vysoko účinnej kogenerácie a odpadového tepla efektívne využitého na dosiahnutie úspory primárnej energie. Nesmú rozlišovať medzi elektrinou spotrebovanou na mieste a elektrinou vyvedenou do sústavy. Pomoc z verejných prostriedkov pre kogeneráciu, diaľkovú výrobu tepla a siete podlieha pravidlám štátnej pomoci tam, kde je to uplatniteľné. Článok 11 Transformácia energie Členské štáty vypracujú súpis údajov v súlade s prílohou X pre všetky zariadenia vykonávajúce spaľovanie palív s celkovým menovitým tepelným príkonom 50 MW alebo viac a pre zariadenia vykonávajúce rafináciu minerálnych olejov a zemného plynu na svojom území. Tento súpis sa aktualizuje každé tri roky. Ročné údaje o konkrétnych zariadeniach obsiahnuté v týchto súpisoch sa poskytnú Komisii na požiadanie. Členské štáty musia v správach uvedených v článku 19 ods. 2 uviesť zoznam nepodliehajúci ochrane osobných údajov, ktorý obsahuje súhrnné informácie o týchto súpisoch zariadení. Článok 12 Prenos a distribúcia energie 1. Členské štáty zabezpečia, aby národné energetické regulačné orgány venovali náležitú pozornosť energetickej účinnosti pri svojom rozhodovaní o prevádzke plynárenských a elektrizačných infraštruktúr. Musia predovšetkým zabezpečiť, aby sieťové tarify a regulácia poskytovali stimuly pre prevádzkovateľov sietí na poskytovanie systémových služieb užívateľom siete umožňujúcich im vykonávať opatrenia na zvyšovanie energetickej účinnosti v súvislosti s pokračujúcim zavádzaním inteligentných sietí. Členské štáty zabezpečia, aby regulácia sietí a sieťové tarify stanovené alebo schválené energetickými regulačnými orgánmi spĺňali kritériá uvedené v prílohe XI, s prihliadnutím na usmernenia a kódexy vypracované v súlade s nariadením 714/2009 a nariadením 715/2009. 2. Členské štáty do 30. júna 2013 prijmú plány: a) na posúdenie potenciálu energetickej účinnosti ich plynárenskej, elektrizačnej infraštruktúry a infraštruktúry diaľkového vykurovania a chladenia, najmä pokiaľ ide o prenos, distribúciu, riadenie zaťaženia a interoperabilitu, ako aj pripojenie k zariadeniam na výrobu energie; b) na stanovenie konkrétnych opatrení a investícií na zavedenie nákladovo efektívnych zlepšení energetickej účinnosti v sieťovej infraštruktúre, s podrobným harmonogramom ich zavádzania. 3. Členské štáty môžu povoliť zložky systémov a tarifné štruktúry so sociálnym zameraním pre sieťové prenosy a distribúciu energie za predpokladu, že akékoľvek rušivé účinky na prenosové a distribučné sústavy sa obmedzia na potrebné minimum a nie sú neprimerané danému sociálnemu cieľu. 4. Členské štáty zabezpečia odstránenie týchto stimulov v rámci taríf za prenos a distribúciu tam, kde zbytočne zvyšujú množstvo distribuovanej alebo prenášanej energie. V tomto ohľade v súlade s článkom 3 ods. 2 smernice 2009/72/ES a článkom 3 ods. 2 smernice 2009/73/ES môžu členské štáty uložiť povinnosti služby vo verejnom záujme týkajúce sa energetickej účinnosti podnikom pôsobiacim v elektroenergetike a plynárenskom odvetví. 5. Členské štáty zabezpečia, aby v súlade s požiadavkami týkajúcimi sa zachovania spoľahlivosti a bezpečnosti rozvodnej siete, na základe transparentných a nediskriminačných kritérií stanovených príslušnými vnútroštátnymi orgánmi, prevádzkovatelia prenosovej a distribučnej sústavy na svojom území: a) zaručili prenos a distribúciu elektriny z vysoko účinnej kogenerácie; b) zabezpečili prednostný alebo garantovaný prístup k rozvodnej sieti pre elektrinu z vysoko účinnej kogenerácie; c) pri využívaní zariadení na výrobu elektriny stanovili prednostné využitie elektriny z vysoko účinnej kogenerácie. Okrem povinností ustanovených v prvom pododseku, prevádzkovatelia prenosovej a distribučnej sústavy musia zabezpečiť súlad s požiadavkami ustanovenými v prílohe XII. Členské štáty môžu predovšetkým uľahčiť pripojenie do distribučnej sústavy elektriny vyrobenej z vysoko účinnej kogenerácie prostredníctvom malých a mikrokogeneračných jednotiek. 6. Členské štáty prijmú primerané opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby prevádzkovatelia vysoko účinnej kogenerácie mohli ponúkať služby vyrovnávania zaťaženia (bilančné služby) a iné prevádzkové služby na úrovni prevádzkovateľov prenosovej sústavy alebo prevádzkovateľov distribučných sústav tam, kde je to v súlade s režimom prevádzky vysoko účinného kogeneračného zariadenia. Prevádzkovatelia prenosovej sústavy a prevádzkovatelia distribučných sústav zabezpečia, aby tieto služby boli súčasťou služieb ponúkaných vo výberovom konaní, ktoré je transparentné a otvorené kontrole. V prípade potreby môžu členské štáty vyžadovať od prevádzkovateľov prenosových sústav a distribučných sústav, aby podporovali umiestňovanie vysoko účinnej kogenerácie v blízkosti oblastí dopytu znížením poplatkov za pripojenie a systémových poplatkov. 7. Členské štáty môžu povoliť výrobcom elektriny z vysoko účinnej kogenerácie, ktorí sa chcú pripojiť na sústavu, aby vypísali verejnú súťaž na práce súvisiace s pripojením. KAPITOLA IV Horizontálne ustanovenia Článok 13 Dostupnosť certifikačných systémov 1. S cieľom dosiahnuť vysokú úroveň technickej spôsobilosti, objektivity a spoľahlivosti členské štáty zabezpečia, aby od 1. januára 2014 boli k dispozícii certifikačné systémy alebo rovnocenné systémy kvalifikácie pre poskytovateľov energetických služieb, energetických auditov a opatrení na zvyšovanie energetickej účinnosti, ako aj pre inštalatérov prvkov budovy, ako sa vymedzujú v článku 2 ods. 9 smernice 2010/31/EÚ. 2. Členské štáty sprístupnia verejnosti certifikačné systémy alebo rovnocenné systémy kvalifikácie uvedené v odseku 1 a spolupracujú navzájom a s Komisiou v otázkach porovnávania a uznávania týchto systémov. Článok 14 Energetické služby Členské štáty podporujú energetické služby a prístup na tento trh pre malé a stredné podniky prostredníctvom: a) sprístupnenia verejnosti, kontroly a pravidelnej aktualizácie zoznamu dostupných poskytovateľov energetických služieb a energetických služieb, ktoré ponúkajú; b) poskytovania vzorových zmlúv o zmluvných energetických službách vo verejnom sektore, pričom tieto musia obsahovať prinajmenšom položky uvedené v prílohe XIII; c) šírenia informácií o dostupných zmluvách o energetických službách a ustanoveniach, ktoré by mali byť obsiahnuté v takýchto zmluvách s cieľom zaručiť úspory energie a práva koncových odberateľov; d) podpory rozvoja dobrovoľných označení o kvalite; e) šírenia informácií o finančných nástrojoch, stimuloch, grantoch a pôžičkách na podporu projektov energetických služieb. Článok 15 Ďalšie opatrenia na podporu energetickej účinnosti 1. Členské štáty vyhodnotia a prijmú primerané opatrenia na odstránenie regulačných a neregulačných prekážok energetickej účinnosti, najmä pokiaľ ide o: a) nejednotnosť motivácie majiteľa a nájomcu budovy alebo vlastníkov, s cieľom zabezpečiť, aby tieto subjekty neboli odrádzané od uskutočňovania investícií na zvýšenie účinnosti, ktoré by inak uskutočnili, z dôvodu, že nebudú môcť individuálne získať všetky výhody alebo tým, že neexistujú pravidlá na rozdelenie nákladov a prínosov medzi tieto subjekty; b) právne a regulačné predpisy, ako aj administratívne postupy týkajúce sa verejného obstarávania a ročného rozpočtovania a účtovníctva, s cieľom zabezpečiť, aby jednotlivé verejné subjekty neboli odrádzané od investícií na zvýšenie účinnosti. Tieto opatrenia na odstránenie prekážok môžu zahŕňať poskytovanie stimulov, zrušenie alebo zmenu a doplnenie právnych alebo regulačných ustanovení alebo prijatie usmernení a výkladových oznámení. Tieto opatrenia môžu byť spojené s poskytovaním vzdelávania, školení a konkrétnych informácií a technickej pomoci v oblasti energetickej účinnosti. 2. Vyhodnotenie prekážok a opatrení uvedených v odseku 1 sa Komisii oznámi v prvej doplňujúcej správe uvedenej v článku 19 ods. 2. Článok 16 Prevodné koeficienty Na účely porovnania úspor energie a prevodu na porovnateľnú jednotku sa použijú prevodné koeficienty uvedené v prílohe IV s výnimkou, ak je odôvodnené použitie iných prevodných koeficientov. KAPITOLA V Záverečné ustanovenia Článok 17 Delegované akty a prispôsobenie príloh 1. Komisia je oprávnená prijať delegovaný akt v súlade s článkom 18 s cieľom zriadiť systém vzájomného uznávania úspor energie dosiahnutých v rámci národných systémov záväzku energetickej účinnosti uvedených v článku 6 ods. 9. Komisia je oprávnená prijať delegovaný akt v súlade s článkom 18 s cieľom vytvoriť metodiku pre analýzu nákladov a prínosov uvedenú v článku 10 ods. 9. Komisia je oprávnená prijať delegovaný akt v súlade s článkom 18 s cieľom preskúmať harmonizované referenčné hodnoty energetickej účinnosti uvedené v článku 10 ods. 10 tretia zarážka. 2. Komisia je oprávnená prijať delegované akty v súlade s článkom 18 s cieľom prispôsobiť technickému pokroku hodnoty, metódy výpočtu, predvolený koeficient primárnej energie a požiadavky v prílohách I až XV, ako aj prispôsobiť podmienkam hospodárskej súťaže požiadavky na energetickú účinnosť. . Článok 18 Vykonávanie delegovania 1. Právomoc prijímať delegované akty sa udeľuje Komisii za podmienok ustanovených v tomto článku. 2. Delegovanie právomoci uvedenej v článku 17 sa udelí Komisii na dobu neurčitú od [dátum nadobudnutia účinnosti tejto smernice]. 3. Delegovanie právomoci uvedenej v článku 17 môže byť kedykoľvek odvolané Európskym parlamentom alebo Radou. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončí delegovanie právomoci uvedenej v tomto rozhodnutí. Nadobudne účinnosť dňom nasledujúcim po uverejnení rozhodnutia v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu v ňom uvedenom. To nemá vplyv na platnosť všetkých delegovaných aktov, ktoré sú už v platnosti. 4 Komisia o delegovanom akte informuje súčasne Európsky parlament a Radu ihneď po jeho prijatí. 5. Delegovaný akt prijatý na základe článku 17 nadobudne účinnosť až vtedy, ak Európsky parlament ani Rada nevyjadria žiadne námietky v lehote 2 mesiacov od oznámenia tohto aktu Európskemu parlamentu a Rade, alebo ak pred uplynutím tejto lehoty Európsky parlament aj Rada informujú Komisiu, že nebudú mať žiadne námietky. Táto lehota sa predlžuje o 2 mesiace z iniciatívy Európskeho parlamentu alebo Rady. Článok 19 Preskúmanie a monitorovanie vykonávania 1. Členské štáty každý rok do 30. apríla predkladajú správu o pokroku pri dosahovaní národných cieľov energetickej účinnosti, v súlade s prílohou XIV bod 1. 2. Členský štát do 30. apríla 2014, a potom každé tri roky, predkladá doplňujúce správy s informáciou o národných politikách energetickej účinnosti, akčných plánoch, programoch a opatreniach uskutočnených alebo plánovaných na vnútroštátnej, regionálnej a miestnej úrovni na zvýšenie energetickej účinnosti s cieľom dosiahnuť národné ciele energetickej účinnosti uvedené v článku 3 ods. 1. Správy sa doplnia o aktualizované odhady očakávanej celkovej spotreby primárnej energie v roku 2020, ako aj o odhadované úrovne spotreby primárnej energie v odvetviach uvedených v prílohe XIV bod 1. Komisia najneskôr do 1. januára 2014 poskytne vzor ako návod pre doplňujúce správy. Tento vzor sa prijme v súlade s konzultačným postupom uvedeným v článku 20 ods. 2. Doplňujúce správy musia v každom prípade obsahovať informácie uvedené v prílohe XIV. 3. Správy uvedené v odseku 1 môžu tvoriť súčasť národných programov reforiem uvedených v odporúčaní Rady 2010/410/EÚ. 4. Komisia vyhodnotí výročné správy a doplňujúce správy a posúdi, do akej miery členské štáty pokročili v dosahovaní národných cieľov energetickej účinnosti požadovaných v článku 3 ods. 1 a vo vykonávaní tejto smernice. Komisia odovzdá svoje hodnotenie Európskemu parlamentu a Rade. Na základe ich posúdenia týchto správ Komisia môže vydávať odporúčania členským štátom. 5. Pri posudzovaní prvej doplňujúcej správy musí Komisia uviesť hodnotenie úrovní energetickej účinnosti existujúcich a nových zariadení vykonávajúcich spaľovanie palív s celkovým menovitým tepelným príkonom 50 MW alebo viac a zariadení vykonávajúcich rafináciu minerálnych olejov a zemného plynu, s ohľadom na príslušné najlepšie dostupné techniky vypracované v súlade so smernicou 2010/75/EÚ a smernicou 2008/1/ES. Ak z tohto posúdenia vyplynú významné rozdiely medzi skutočnými úrovňami energetickej účinnosti takýchto zariadení a úrovňami energetickej účinnosti spojenými s uplatňovaním príslušných najlepších dostupných techník, Komisia navrhne, ak je to vhodné, požiadavky na zlepšenie úrovní energetickej účinnosti dosiahnutých takýmito zariadeniami alebo podmieni budúce udeľovanie povolení novým zariadeniam a pravidelné preskúmanie povolení pre existujúce zariadenia použitím takýchto techník. Komisia musí takisto monitorovať vplyv vykonávania tejto smernice na smernicu 2003/87/ES, smernicu 2009/28/ES, ako aj na smernicu 2010/31/ES 6. Členské štáty predkladajú Komisii každý rok do 30. novembra štatistiky o národnej výrobe elektriny a tepla z vysoko účinnej a nízko účinnej kogenerácie, v súlade s metodikou uvedenou v prílohe I, a to vo vzťahu k celkovým kapacitám výroby tepla a elektriny. Takisto predkladajú ročné štatistiky o kapacitách kogeneračnej výroby tepla a elektriny a paliva pre kogeneráciu a o produkcii a kapacitách diaľkového vykurovania a chladenia vo vzťahu k celkovým kapacitám výroby tepla a elektriny. Členské štáty predkladajú štatistické údaje o úsporách primárnej energie dosiahnutých uplatňovaním kogenerácie v súlade s metodikou uvedenou v prílohe II. 7. Komisia do 30. júna 2014 predloží Európskemu parlamentu a Rade posúdenie uvedené v článku 3 ods. 2, po ktorom nasleduje, ak je to vhodné, legislatívny návrh, ktorým sa ustanovujú povinné národné ciele. 8. Komisia do 30. júna 2018 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní článku 6. Po tejto správe nasleduje, ak je to vhodné, legislatívny návrh s jedným alebo viacerými týmito cieľmi: a) zmeniť mieru úspor uvedenú v článku 6 ods. 1; b) ustanoviť ďalšie spoločné požiadavky, najmä pokiaľ ide o záležitosti uvedené v článku 6 ods. 5. 9. Komisia do 30. júna 2018 posúdi pokrok dosiahnutý členskými štátmi pri odstraňovaní regulačných a neregulačných prekážok uvedených v článku 15 ods. 1, pričom v prípade potreby po tomto posúdení nasleduje legislatívny návrh. 10. Komisia zabezpečí, aby správy uvedené v odsekoch 1 a 2 boli verejne dostupné. Článok 20 Postup vo výbore 1. Komisii pomáha výbor. 2. Ak je uvedený odkaz na tento odsek, uplatňujú sa články 3, 4 a 9 nariadenia 182/2011/EÚ so zreteľom na ustanovenia jeho článku 11. Článok 21 Zrušenie Smernica 2006/32/ES sa zrušuje od [dátum lehoty na transpozíciu tejto smernice], s výnimkou jej článku 4 ods. 1 až 4 a príloh I, III a IV bez toho, aby boli dotknuté povinnosti členských štátov týkajúce sa lehoty na transpozíciu do vnútroštátnych právnych predpisov. Články 4 ods. 1 až 4 a prílohy I, III a IV smernice 2006/32/ES sa zrušujú s účinnosťou od 1. januára 2017. Smernica 2004/8/ES sa zrušuje od [dátum lehoty na transpozíciu tejto smernice] bez toho, aby boli dotknuté povinnosti členských štátov týkajúce sa lehoty na jej transpozíciu do vnútroštátnych právnych predpisov. Článok 9 ods. 1 a 2 smernice 2010/30/EÚ sa zrušuje od [dátum lehoty na transpozíciu tejto smernice]. Odkazy na smernicu 2006/32/ES a smernicu 2004/8/ES sa považujú za odkazy na túto smernicu a ich znenie je v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe XV. Článok 22 Transpozícia 1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do [12 mesiacov po nadobudnutí účinnosti tejto smernice]. Bezodkladne oznámia Komisii znenie týchto ustanovení a tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou. Členské štáty uvádzajú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Spôsob uvedenia tohto odkazu určia členské štáty. 2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijímajú v oblasti pôsobnosti tejto smernice. Článok 23 Nadobudnutie účinnosti Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie. Článok 24 Adresáti Táto smernica je určená členským štátom. V Bruseli Za Európsky parlament Za Radu predseda predseda PRÍLOHA I Všeobecné zásady výpočtu množstva elektriny vyrobenej kogeneráciou ČASŤ I Všeobecné zásady Hodnoty používané pri výpočte množstva elektriny vyrobenej kogeneráciou sa určujú na základe očakávanej alebo skutočnej prevádzky jednotky v bežných podmienkach používania. V prípade mikrokogeneračných jednotiek môže byť tento výpočet založený na atestovaných hodnotách. a) Množstvo elektriny vyrobené kogeneráciou sa považuje za rovné celkovej ročnej výrobe elektriny vyrobenej v danej jednotke meranej na výstupe z hlavných generátorov (i) v kogeneračných jednotkách typu b), d), e), f), g) a h) uvedených v časti II s celkovou ročnou účinnosťou stanovenou členskými štátmi na úrovni najmenej 75 % a (ii) v kogeneračných jednotkách typu a) a c) uvedených v časti II s celkovou ročnou účinnosťou stanovenou členskými štátmi na úrovni najmenej 80 %. b) V prípade kogeneračných jednotiek, ktorých celková ročná účinnosť je nižšia než hodnota uvedená v odseku a) písm. (i) (kogeneračné jednotky typu b), d), e), f), g) a h) uvedené v časti II, alebo ktorých celková ročná účinnosť je nižšia než hodnota uvedená v odseku a) písm. (ii) (kogeneračné jednotky typu a) a c) uvedené v časti II, sa množstvo elektriny vyrobenej kogeneráciou vypočíta podľa tohto vzorca: ECHP=HCHP*C kde: ECHP je množstvo elektriny vyrobenej kogeneráciou C je pomer elektriny a tepla HCHP je množstvo využiteľného tepla vyrobeného kogeneráciou (vypočítané na tento účel ako celková výroba tepla mínus akékoľvek množstvo tepla vyrobené v samostatných kotloch alebo odberom ostrej pary z parného generátora pred turbínou). Výpočet množstva elektriny vyrobenej kogeneráciou musí byť založený na skutočnom pomere elektriny a tepla. Ak skutočný pomer elektriny a tepla kogeneračnej jednotky nie je známy, je možné pre jednotky typu a), b), c), d) a e) uvedené v časti II používať ďalej uvedené predvolené hodnoty, najmä na štatistické účely, za predpokladu, že vypočítané množstvo elektriny vyrobenej kogeneráciou je menšie alebo rovné celkovému množstvu elektriny vyrobenej v jednotke: Typ jednotky || Predvolená hodnota pomeru elektriny a tepla, C Plynová turbína s kombinovaným cyklom a s rekuperáciou tepla || 0,95 Protitlaková parná turbína || 0,45 Kondenzačná parná turbína s odberom pary || 0,45 Plynová turbína s regeneráciou tepla || 0,55 Spaľovací motor || 0,75 Ak členské štáty zavedú predvolené hodnoty pomeru elektriny a tepla pre jednotky typu f), g), h), i), j) a k) uvedené v časti II, tieto predvolené hodnoty uverejnia a oznámia ich Komisii. d) Ak je časť energetického obsahu paliva na vstupe do procesu kogenerácie obnovená v chemikáliách a znova použitá, túto časť je možné odčítať od množstva paliva na vstupe pred výpočtom celkovej účinnosti použitým v odsekoch a) a b). e) Členské štáty môžu určiť pomer elektriny a tepla ako pomer množstva elektriny a množstva využiteľného tepla pomocou prevádzkových údajov konkrétnej jednotky pri prevádzke v režime kogenerácie na nízkom výkone. f) Členské štáty môžu na účel výpočtov podľa odsekov a) a b) používať iné intervaly predkladania správ než jeden rok. ČASŤ II Kogeneračné technológie, na ktoré sa vzťahuje táto smernica a) Plynová turbína s kombinovaným cyklom a s rekuperáciou tepla b) Protitlaková parná turbína c) Kondenzačná parná turbína s odberom pary d) Plynová turbína s rekuperáciou tepla e) Spaľovací motor f) Mikroturbíny g) Stirlingov motor h) Palivové články i) Parné stroje j) Rankinove organické cykly k) Akýkoľvek iný typ technológie alebo ich kombinácia, na ktorú sa vzťahuje vymedzenie pojmu uvedené v článku 2 odsek 19. ČASŤ III Podrobné zásady Pri zavádzaní a uplatňovaní všeobecných zásad výpočtu množstva elektriny vyrobenej kogeneráciou použijú členské štáty podrobné usmernenia, ktoré sa ustanovujú rozhodnutím 2008/952/ES[38]. PRÍLOHA II Metodika určovania účinnosti procesu kogenerácie Hodnoty používané na výpočet účinnosti kogenerácie a úspor primárnej energie sa určujú na základe očakávanej alebo skutočnej prevádzky jednotky v bežných podmienkach používania. a) Vysoko účinná kogenerácia Na účely tejto smernice spĺňa vysoko účinná kogenerácia tieto kritériá: – výroba kogeneráciou v kogeneračných jednotkách prináša úspory primárnej energie vypočítané podľa bodu b) vo výške najmenej 10 % v porovnaní s referenčnými hodnotami pre samostatnú výrobu tepla a elektriny, – výrobu v kogeneračných jednotkách malých výkonov a v mikrokogeneračných jednotkách prinášajúcu úspory primárnej energie je možné považovať za vysoko účinnú kogeneráciu. b) Výpočet úspor primárnej energie Výška úspor primárnej energie, ktoré priniesla kogeneračná výroba vymedzená v súlade s prílohou I, sa vypočíta podľa tohto vzorca: kde: PES sú úspory primárnej energie; CHP Hη je tepelná účinnosť kogeneračnej výroby definovaná ako ročné vyrobené množstvo využiteľného tepla delené množstvom paliva na vstupe použitým na výrobu súčtu množstva využiteľného tepla a elektriny kogeneráciou; Ref Hη je referenčná hodnota účinnosti samostatnej výroby tepla; CHP Eη je elektrická účinnosť kogeneračnej výroby definovaná ako ročné množstvo elektriny vyrobené kogeneráciou delené množstvom paliva na vstupe použitým na výrobu súčtu množstva využiteľného tepla a elektriny kogeneráciou. V prípade, že kogeneračná jednotka vyrába mechanickú energiu, je možné zvýšiť ročné množstvo elektriny vyrobené kogeneráciou o dodatočný prvok predstavujúci množstvo elektriny, ktoré sa rovná množstvu mechanickej energie. Tento dodatočný prvok nezakladá právo vydávať záruky pôvodu v súlade s článkom 10 ods. 10. Ref Eη je referenčná hodnota účinnosti samostatnej výroby elektriny. c) Výpočet úspor energie pomocou alternatívneho výpočtu Členské štáty môžu vypočítať úspory primárnej energie z ďalej uvedenej výroby tepla a elektriny a mechanickej energie bez toho, aby použili prílohu I s cieľom vylúčiť teplo a elektrinu, ktoré neboli vyrobené kogeneráciou, a ktoré sú súčasťou toho istého procesu. Takúto výrobu je možné považovať za vysoko účinnú kogeneráciu za predpokladu, že spĺňa kritériá účinnosti uvedené v bode a) tejto prílohy, a v prípade kogeneračných jednotiek s elektrickým výkonom vyšším než 25 MW je jej celková účinnosť vyššia než 70 %. Množstvo elektriny vyrobenej kogeneráciou, ktorá bola vyrobená uvedeným typom výroby, sa však pre potreby vydania záruky pôvodu a na štatistické účely určí v súlade s prílohou I. Ak sa úspory primárnej energie pre proces počítajú už uvedeným alternatívnym výpočtom, úspory primárnej energie sa vypočítajú pomocou vzorca uvedeného v písm. b) tejto prílohy, pričom hodnota „CHP Hη“ sa nahradí hodnotou „Hη“ a hodnota „CHP Eη“ sa nahradí hodnotou „Eη“, kde: Hη je tepelná účinnosť procesu definovaná ako ročné vyrobené množstvo tepla delené množstvom paliva na vstupe použitým na výrobu súčtu množstva tepla a množstva elektriny. Eη je elektrická účinnosť procesu definovaná ako ročné vyrobené množstvo elektriny delené množstvom paliva na vstupe použitým na výrobu súčtu množstva tepla a množstva elektriny. V prípade, že kogeneračná jednotka vyrába mechanickú energiu, je možné zvýšiť ročné množstvo elektriny vyrobené kogeneráciou o dodatočný prvok predstavujúci množstvo elektriny, ktoré je ekvivalentné množstvu mechanickej energie. Tento dodatočný prvok nezakladá právo vydávať záruky pôvodu v súlade s článkom 10 ods. 10. d) Členské štáty môžu na účely výpočtov podľa písm. b) a c) tejto prílohy používať iné intervaly predkladania správ než jeden rok. e) V prípade mikrokogeneračných jednotiek môže byť výpočet úspor primárnej energie založený na atestovaných údajoch. f) Referenčné hodnoty účinnosti samostatnej výroby tepla a elektriny Harmonizované referenčné hodnoty účinnosti sa skladajú z matice hodnôt rozlíšených podľa relevantných faktorov vrátane roku výroba a typov paliva, a musia sa zakladať na podloženej analýze zohľadňujúcej okrem iného údaje o prevádzkovom využívaní za reálnych podmienok, palivový mix a klimatické podmienky, ako aj použitú technológiu kogenerácie. Referenčné hodnoty účinnosti samostatnej výroby tepla a elektriny v súlade so vzorcom ustanoveným v písm. b) určujú prevádzkovú účinnosť samostatnej výroby tepla a elektriny, ktorá sa má nahradiť kogeneráciou. Referenčné hodnoty účinnosti sa vypočítajú podľa týchto zásad: 1. V prípade kogeneračných jednotiek definovaných v článku 2 ods. 24 sa porovnanie so samostatnou výrobou elektriny opiera o zásadu porovnania rovnakých kategórií paliva. 2. Každá kogeneračná jednotka sa porovnáva s najlepšou dostupnou a ekonomicky zdôvodnenou technológiou samostatnej výroby tepla a elektriny na trhu v