V nariadení (EÚ) 2016/679 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov (ďalej len „všeobecné nariadenie o ochrane údajov“) sa stanovujú pravidlá uplatniteľné na spracúvanie osobných údajov, ktorými sa posilňujú základné práva jednotlivcov a objasňujú sa pravidlá pre spoločnosti a verejné subjekty. Zásadami minimalizácie, správnosti a minimalizácie uchovávania údajov stanovenými v článku 5 všeobecného nariadenia o ochrane údajov sa riadi používanie údajov pri vykonávaní posúdení úverovej bonity. Bez toho, aby sa tento návrh odchýlil od všeobecného nariadenia o ochrane údajov, je jeho cieľom riešiť obavy identifikované v súvislosti so spracúvaním osobných údajov špecifických pre postupy zistené na trhu so spotrebiteľskými úvermi, t. j. používanie alternatívnych zdrojov údajov na posúdenia úverovej bonity alebo transparentnosť posúdení vykonávaných pomocou techník strojového učenia.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Navrhované pravidlá boli podrobené testu proporcionality, aby sa zabezpečila vhodná a primeraná právna úprava. Spájali by sa s nimi náklady pre poskytovateľov, ale zároveň by predstavovali ambiciózny a nadčasový prístup, ktorý by viedol k väčším prínosom pre spotrebiteľov a spoločnosť vo všeobecnosti.

Opatrením EÚ by sa zabezpečila trvale vysoká úroveň ochrany spotrebiteľa, ako aj jasnejší a harmonizovanejší právny rámec pre podniky, čím by sa zmenšili prekážky poskytovania úverov v iných členských štátoch (prostredníctvom priameho cezhraničného poskytovania alebo založenia dcérskych spoločností).

V zmluve sa stanovujú opatrenia na zabezpečenie vytvorenia a fungovania vnútorného trhu s vysokou úrovňou ochrany spotrebiteľa, ako aj so slobodným poskytovaním služieb. Tento trh so spotrebiteľskými úvermi je z dôvodu viacerých prekážok stále obmedzený. Uvedené prekážky obmedzujú úroveň cezhraničnej činnosti v rámci ponuky a dopytu, zmenšujú hospodársku súťaž, a teda aj výber pre spotrebiteľov.

Väčšinu nákladov na vykonávanie novej smernice by znášali poskytovatelia úverov. Niektoré opatrenia by boli nákladnejšie pre poskytovateľov, ktorí v súčasnosti ponúkajú produkty, na ktoré sa nevzťahuje smernica (napr. horná hranica úrokovej sadzby, ročnej percentuálnej miery nákladov alebo celkových nákladov spojených s úverom). Odhaduje sa, že náklady na kvantifikované opatrenia pre banky budú v rozpätí od 1,4 miliardy EUR do 1,5 miliardy EUR. Očakáva sa, že náklady sa prenesú na spotrebiteľov (hoci nebolo možné zistiť, do akej miery).

Z posúdenia vyplynulo, že uprednostňovaná možnosť je veľmi účinná pri dosahovaní cieľov iniciatívy, zabezpečení vysokej úrovne súdržnosti s právnymi predpismi EÚ a efektívnosti z hľadiska posudzovaných hospodárskych a sociálnych vplyvov. Očakáva sa, že bude mať pozitívny vplyv na ochranu spotrebiteľa, zníži sa ňou poškodzovanie, bude sa budovať dôvera a zlepší sa sociálne začlenenie. Pravdepodobne posilní rovnaké podmienky v rámci členských štátov a medzi nimi, a to znížením rozdrobenosti súčasného právneho rámca. Kvantifikované opatrenia v rámci uprednostňovanej možnosti by v období 2021 – 2030 priniesli zníženie poškodzovania spotrebiteľa na úrovni približne 2 miliárd EUR. Okrem uvedených kvantifikovaných opatrení by táto možnosť zahŕňala prínosy iných opatrení, ako je horná hranica ročnej percentuálnej miery nákladov/úrokových sadzieb, ktorá sa považuje za veľmi prínosnú pre spotrebiteľov a spoločnosť, ale nebolo možné ju kvantifikovať, vďaka čomu je uprednostňovaná možnosť ešte použiteľnejšia. Za veľmi pozitívny sa považuje aj vplyv na spoločnosť, a to vďaka opatreniam na predchádzanie nadmernej zadlženosti a jej riešenie, v dôsledku čoho sa zlepšuje sociálne začlenenie. K týmto opatreniam patrí posilnenie posúdení úverovej bonity, úprava podmienok splácania a dlhové poradenské služby. Očakáva sa, že každé 1 EUR vynaložené na dlhové poradenstvo prinesie 1,4 – 5,3 EUR v rovnocenných prínosoch, najmä prostredníctvom predchádzania spoločenským nákladom spojeným s nadmernou zadlženosťou.

Uprednostňovaná možnosť spočíva v zmene smernice, do ktorej sa začlenia nové ustanovenia v súlade s existujúcim acquis EÚ. Prostredníctvom krátkeho zhrnutia hlavných prvkov uprednostňovanej možnosti uvádzame opatrenia, ktoré boli do smernice začlenené: rozšírenie rozsahu pôsobnosti smernice, aby sa vzťahoval na úvery s výškou menšou ako 200 EUR, bezúročné úvery, všetky povolené prečerpania a všetky lízingové zmluvy, ako aj na zmluvy o úvere uzavreté prostredníctvom platforiem na partnerské poskytovanie úverov; zmena vymedzenia viacerých kľúčových pojmov; poskytovanie primeraných vysvetlení spotrebiteľom; zmenšenie množstva informácií, ktoré sa majú poskytnúť spotrebiteľom v rámci reklamy so zameraním na kľúčové informácie pri poskytovaní prostredníctvom určitých kanálov; zákaz vopred označených polí; zákaz viazania produktov; normy týkajúce sa poradenských služieb; zákaz nevyžiadaného predaja úverových produktov; zavedenie povinnosti členských štátov stanoviť hornú hranicu pre úrokové sadzby, ročnú percentuálnu mieru nákladov alebo celkové náklady spojené s úverom; zavedenie pravidiel obchodného správania pre poskytovateľov a sprostredkovateľov úverov, ako aj ich povinnosti zabezpečiť, aby mali ich zamestnanci náležitý súbor zručností a vedomostí; určenie, že posúdenia úverovej bonity by sa mali vykonávať na základe informácií o finančných a hospodárskych okolnostiach, ktoré sú nevyhnutné, dostatočné a primerané; ustanovenie o používaní alternatívnych zdrojov údajov na vykonávanie posúdení úverovej bonity, v ktorom sa zohľadňujú zásady všeobecného nariadenia o ochrane údajov (EÚ) 2016/679; povinnosť členských štátov podporovať finančné vzdelávanie; povinnosť členských štátov prijať opatrenia, ktorými veriteľov povzbudia, aby uplatňovali primeranú úpravu podmienok splácania; zlepšenie podmienok na presadzovanie zavedením článku o príslušných orgánoch; v prípade cezhraničných rozšírených porušení sa v súvislosti so sankciami začlenilo pravidlo 4 % (minimálna maximálna pokuta), ako sa stanovuje v súhrnnej smernici (EÚ) 2019/2161.

K možnostiam posudzovaným na dosahovanie cieľov patrili: scenár nezmenenej politiky (možnosť 0 – základný scenár), neregulačný zásah (možnosť 1); cielená zmena smernice, ktorá by sa zamerala na zvýšenie jednoznačnosti a účinnosti jej súčasných ustanovení (možnosť 2); rozsiahla zmena smernice, do ktorej by sa začlenili nové ustanovenia v súlade s existujúcim právom EÚ (možnosť 3a) alebo nové ustanovenia, ktoré by presahovali rámec existujúceho práva EÚ (možnosť 3b). Na základe posúdenia vplyvu sa ako uprednostňovaná možnosť identifikovala možnosť 3a doplnená určitými nákladovo efektívnymi opatreniami prevzatými z iných možností.

Vďaka rozsiahlemu postupu konzultácií bolo možné identifikovať hlavné názory zainteresovaných strán na kľúčové otázky. V rámci spätnej väzby zainteresovaných strán sa ako hlavná hybná sila, ktorú je potrebné vziať do úvahy v postupe preskúmania, identifikovala digitalizácia trhu. Spotrebiteľské organizácie uprednostňujú rozsiahlu revíziu smernice s cieľom bojovať proti viacerým problémom identifikovaným v rámci preskúmania, ktoré súvisia s neprimeraným rozsahom uplatňovania smernice, nezodpovednými postupmi poskytovania úverov, nadmerným množstvom informácií, používaním údajov a nadmernou zadlženosťou, najmä v súvislosti s pandémiou COVID-19. Respondenti zo všetkých skupín zainteresovaných strán a členských štátov sa zhodujú, že ak sa má dosiahnuť cieľ ochrany spotrebiteľa, informácie, ktoré spotrebitelia získajú vo fáze reklamy a v predzmluvnej fáze, sa musia zefektívniť a musia zohľadňovať rastúce používanie digitálnych služieb. Zástupcovia podnikov výrazne uprednostňujú regulačnú stabilitu a neregulačné zásahy alebo cielené zmeny smernice v záujme jej prispôsobenia vývoju v oblasti digitalizácie. Navrhujú zjednodušiť požiadavky na poskytovanie informácií a zároveň ponechať dostatok pružnosti v rámci postupu posudzovania úverovej bonity. Vnútroštátne orgány vo všeobecnosti podporujú legislatívnu zmenu. Zdá sa, že viaceré členské štáty uprednostňujú rozsiahle legislatívne zmeny na riešenie identifikovaných problémov, zatiaľ čo iné presadzujú cielenejší prístup. Väčšina vnútroštátnych orgánov uznáva, že harmonizáciou pravidiel by sa podporil rozvoj cezhraničného trhu. Všetky zainteresované strany oceňujú prínosy dlhových poradenských služieb pre zraniteľných spotrebiteľov a veriteľov, keďže tieto služby umožňujú veriteľom účinne vymáhať dlhy.

Komisia za posledných niekoľko rokov uskutočnila viacero konzultačných činností v súvislosti s pravidlami na úrovni EÚ uplatniteľnými na spotrebiteľské úvery. Ku konzultáciám so zainteresovanými stranami došlo na účely hodnotenia REFIT, ktorého výsledky boli uverejnené v roku 2020, ako aj na účely posúdenia vplyvu vykonaného v rámci preskúmania REFIT smernice. V rámci hodnotenia REFIT a preskúmania REFIT sa uskutočnili dve verejné konzultácie, ako aj ďalšie formy konzultácií (spotrebiteľské prieskumy, rozhovory so zainteresovanými stranami a prieskumy medzi zainteresovanými stranami, cielené dotazníky zasielané vnútroštátnym orgánom, dvojstranné stretnutia, semináre, stretnutia špecializovaných expertných skupín členských štátov, konzultácia so skupinou pre používateľov finančných služieb, ako aj diskusie ad hoc počas každoročných spotrebiteľských samitov).

V článku 4 (Prepočet súm vyjadrených v eurách do národnej meny) sa stanovujú pravidlá prepočtu súm v smernici vyjadrených v eurách do národnej meny.

V článku 2 (Rozsah pôsobnosti) sa stanovuje rozsah pôsobnosti smernice, do ktorého patria určité zmluvy o úvere pre spotrebiteľov a úverové služby hromadného financovania. Niektoré výnimky povolené v článku 2 smernice 2008/48/ES platia aj naďalej, ale tie, ktoré sa týkajú minimálnych súm, lízingových zmlúv s možnosťou kúpiť tovar alebo služby, povoleného prečerpania, bezúročných úverov bez poplatkov alebo úverov, ktoré sa musia splatiť do troch mesiacov s len zanedbateľnými poplatkami, sa odstraňujú.

S prispôsobením požiadaviek na poskytovanie informácií digitálnemu používaniu, najmä prostredníctvom nového štandardného európskeho prehľadu o spotrebiteľskom úvere, sú spojené počiatočné náklady. Z dlhodobého hľadiska by sa však znížilo zaťaženie podnikov, ktoré by mohli zasielať úplné tlačivo pre štandardné európske informácie o spotrebiteľskom úvere e-mailom bez potreby jeho prispôsobovania digitálnym obrazovkám. Keďže približne tretina spotrebiteľov uzavrela zmluvu o úvere cez internet, toto zníženie zaťaženia by napokon mohlo mať pozitívny vplyv na 25 miliónov osobných bankových úverov ročne.

Preskúmanie REFIT sa uvádza v časti pracovného programu Komisie venovanej programu REFIT. S návrhom by sa spájali náklady pre podniky, ale takisto sa očakáva, že vďaka väčšej právnej zrozumiteľnosti zníži ich administratívne zaťaženie. Viaceré opatrenia sa už v niektorých členských štátoch vykonávajú, takže podniky v týchto členských štátoch by nečelili značným dodatočným nákladom.

V článku 14 (Viazanie produktov a spájanie produktov do balíkov) sa zakazuje viazanie produktov, ak nemožno preukázať, že vedie k jasnej výhode pre spotrebiteľov s náležitým zohľadnením dostupnosti a cien dotknutých druhov produktov, zatiaľ čo spájanie produktov do balíkov sa umožňuje.

V článku 8 (Štandardné informácie, ktoré sa majú uviesť v reklame na zmluvy o úvere a úverové služby hromadného financovania) sa stanovuje forma a obsah informácií, ktoré sa majú zahrnúť do reklamy. Štandardné informácie sa týkajú kľúčových prvkov úveru. V osobitných a odôvodnených prípadoch, ak médium použité na oznámenie informácií, ktoré sa majú uviesť v reklame, neumožňuje zobrazenie, napríklad v prípade reklamy v rozhlase, malo by sa zmenšiť množstvo takýchto informácií s cieľom zabrániť nadmernému množstvu informácií a znížiť nepotrebné zaťaženie. Týmito ustanoveniami sa dopĺňajú povinnosti v smernici 2002/65/ES o poskytovaní finančných služieb spotrebiteľom na diaľku a smernici 2005/29/ES o nekalých obchodných praktikách podnikateľov voči spotrebiteľom na vnútornom trhu.

V článku 40 (Mimosúdne riešenie sporov) sa stanovuje, že spotrebitelia by mali mať prístup k postupom alternatívneho riešenia sporov na urovnávanie sporov medzi spotrebiteľmi a veriteľmi, sprostredkovateľmi úverov alebo poskytovateľmi služieb hromadného financovania týkajúcich sa práv a povinností stanovených v tejto smernici, a to bez rozlišovania medzi spormi vyplývajúcimi zo zmluvy a spormi, ktoré vznikli pred uzavretím zmluvy. Takéto postupy alternatívneho riešenia sporov a subjekty, ktoré ich ponúkajú, by mali byť v súlade s kvalitatívnymi požiadavkami stanovenými v smernici 2013/11/EÚ.

V článku 37 (Oprávnenia na činnosť neúverových inštitúcií, ich registrácia a dohľad nad nimi) sa stanovuje, že neúverové inštitúcie musia podliehať primeraným postupom udeľovania povolení, registrácii a dohľadu. Tým by sa malo zabezpečiť, aby boli všetci veritelia a poskytovatelia úverových služieb hromadného financovania primerane regulovaní a bol nad nimi vykonávaný dohľad bez ohľadu na to, či ide o úverovú inštitúciu alebo nie.

V článku 34 (Finančné vzdelávanie) sa zavádzajú opatrenia týkajúce sa finančného vzdelávania, ktoré majú členské štáty podporovať, najmä v súvislosti so zmluvami o spotrebiteľských úveroch, v záujme zlepšenia finančnej gramotnosti spotrebiteľov, a to aj v prípade produktov predávaných cez internet.

(10)V záujme lepšieho fungovania vnútorného trhu so spotrebiteľskými úvermi je potrebné stanoviť harmonizovaný rámec Únie vo viacerých kľúčových oblastiach. Keďže trh so spotrebiteľskými úvermi sa vyvíja, najmä v online prostredí, a mobilita európskych občanov sa zvyšuje, progresívne právne predpisy Únie, ktoré sa dokážu prispôsobiť budúcim formám úverov a ktoré členským štátom poskytnú primeranú flexibilitu pri ich vykonávaní, prispejú k vytvoreniu rovnakých podmienok pre podniky.

(9)V súlade s článkom 26 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) vnútorný trh zahŕňa oblasť, v ktorej je zaručený voľný pohyb tovaru a služieb a sloboda usadiť sa. Tvorbou transparentnejšieho a efektívnejšieho právneho rámca pre spotrebiteľské úvery by sa mala zvýšiť dôvera spotrebiteľov a mal by sa uľahčiť rozvoj cezhraničných činností.

(8)Touto smernicou sa dopĺňajú pravidlá stanovené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/65/ES o poskytovaní finančných služieb spotrebiteľom na diaľku. Na zabezpečenie právnej istoty by sa malo objasniť, že v prípade rozporu medzi ustanoveniami by sa mala lex specialis uplatňovať uvedená smernica.

(12)Je dôležité, aby spotrebitelia požívali vysokú úroveň ochrany spotrebiteľa. Preto by malo byť možné, aby voľný pohyb ponúk úverov prebiehal za optimálnych podmienok pre tých, ktorí úvery ponúkajú, ako aj pre tých, ktorí o ne žiadajú, s náležitým zohľadnením osobitnej situácie v členských štátoch.

(13)Na zaistenie toho, aby všetci spotrebitelia v Únii požívali vysokú a rovnakú úroveň ochrany svojich záujmov a aby sa vytvoril dobre fungujúci vnútorný trh, je potrebná úplná harmonizácia. Členské štáty by preto nemali mať možnosť zachovať alebo zaviesť vnútroštátne ustanovenia odlišné od ustanovení stanovených v tejto smernici, ak nie je v tejto smernici ustanovené inak. Takéto obmedzenie by sa však malo uplatňovať len na ustanovenia harmonizované touto smernicou. Ak neexistujú takéto harmonizované ustanovenia, členské štáty by mali mať možnosť zachovať alebo zaviesť vnútroštátne právne predpisy. Členské štáty by v tom prípade mali napríklad mať možnosť zachovať alebo zaviesť vnútroštátne právne predpisy o spoločnej a nerozdielnej zodpovednosti predajcu alebo dodávateľa služieb a veriteľa. Členské štáty by takisto mali mať možnosť zachovať alebo zaviesť vnútroštátne ustanovenia o zrušení zmluvy o predaji tovaru alebo poskytnutí služieb, ak si spotrebiteľ uplatní právo na odstúpenie od zmluvy o úvere alebo zmluvy o poskytovaní úverových služieb hromadného financovania. Z tohto hľadiska by sa v prípade zmlúv o úvere na dobu neurčitú malo členským štátom povoliť určiť minimálne obdobie, ktoré má uplynúť medzi časom, keď veriteľ požiada o splatenie úveru, a dňom, keď musí byť úver splatený.

(14)Rozsah harmonizácie sa určuje vymedzením pojmov v tejto smernici. Povinnosť členských štátov vykonávať túto smernicu by sa preto mala obmedziť na rozsah jej pôsobnosti, ako sa určuje v uvedenom vymedzení pojmov. Touto smernicou by však nemalo byť dotknuté uplatňovanie ustanovení tejto smernice členskými štátmi v súlade s právom Únie v oblastiach, na ktoré sa jej rozsah pôsobnosti nevzťahuje. Členský štát by preto mohol zachovať alebo zaviesť vnútroštátne právne predpisy zodpovedajúce tejto smernici alebo určitým ustanoveniam tejto smernice, ktoré by sa týkali zmlúv o úvere mimo jej rozsahu pôsobnosti, napríklad zmlúv o úvere, pri ktorých uzavretí sa od spotrebiteľa požaduje, aby ako zábezpeku uložil do úschovy veriteľa nejaký predmet, a pri ktorých sa zodpovednosť spotrebiteľa obmedzuje výlučne na daný založený predmet. Členské štáty by túto smernicu navyše mohli uplatňovať aj na viazaný úver, ktorý nepatrí do vymedzenia zmluvy o viazanom úvere v tejto smernici. Ustanovenia tejto smernice o zmluvách o viazanom úvere by sa preto mohli vzťahovať aj na zmluvy o úvere, ktoré slúžia len čiastočne na financovanie zmluvy o dodaní tovaru alebo poskytnutí služby.

(15)Viaceré členské štáty uplatnili smernicu 2008/48/ES na oblasti, ktoré nepatria do rozsahu jej pôsobnosti, s cieľom zvýšiť úroveň ochrany spotrebiteľa. Spotrebiteľov môžu v skutočnosti poškodzovať viaceré zmluvy o úvere, ktoré nepatria do rozsahu pôsobnosti danej smernice, vrátane krátkodobých úverov s vysokými nákladmi, ktorých výška je zvyčajne nižšia ako minimálny limit 200 EUR stanovený v smernici 2008/48/ES. V tejto súvislosti a s cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľa, ako aj uľahčiť fungovanie cezhraničného trhu so spotrebiteľskými úvermi by mali do rozsahu pôsobnosti tejto smernice patriť niektoré zmluvy, ktoré boli vylúčené z rozsahu pôsobnosti smernice 2008/48/ES, ako sú zmluvy o spotrebiteľskom úvere s výškou nižšou ako 200 EUR. Táto smernica by sa mala rovnako vzťahovať aj na iné produkty, ktoré sú potenciálne poškodzujúce z dôvodu vysokých nákladov, ktoré sa s nimi spájajú, alebo vysokých poplatkov v prípade omeškania platieb, s cieľom zabezpečiť vyššiu transparentnosť a lepšiu ochranu spotrebiteľa, čo by viedlo k vyššej dôvere spotrebiteľov. V tomto smere by sa z rozsahu uplatňovania tejto smernice nemali vylučovať lízingové zmluvy, zmluvy o úvere vo forme povoleného prečerpania, podľa ktorých sa úver musí splatiť do jedného mesiaca, ako ani zmluvy o úvere, podľa ktorých je úver bezúročný a bez ďalších poplatkov, vrátane systémov typu „kúpte teraz a zaplaťte neskôr“, t. j. nových digitálnych finančných nástrojov, ktoré spotrebiteľom umožňujú nakupovať a zaplatiť postupne, a zmluvy o úvere, podľa podmienok ktorých sa úver musí splatiť do troch mesiacov a splatné sú len zanedbateľné poplatky. Do rozsahu uplatňovania tejto smernice by sa navyše mali zahrnúť všetky zmluvy o úvere až do výšky 100 000 EUR. Horný limit pre zmluvy o úvere by sa podľa tejto smernice mal zvýšiť s cieľom zohľadniť indexáciu v záujme úpravy o vplyvy inflácie od roku 2008 a v ďalších rokoch.

(16)Hromadné financovanie je forma financovania, ktorá je spotrebiteľom čoraz dostupnejšia, zvyčajne v prípade malých výdavkov alebo investícií. V prípade nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2020/1503 sa z jeho rozsahu pôsobnosti vylučujú služby hromadného financovania vrátane tých, ktoré uľahčujú poskytovanie úverov, ktoré sa poskytujú spotrebiteľom v súlade s vymedzením v smernici 2008/48/ES. V tejto súvislosti je cieľom smernice doplniť nariadenie (EÚ) 2020/1503 nápravou tejto výnimky tak, že sa zabezpečí právna zrozumiteľnosť právneho režimu uplatniteľného na služby hromadného financovania v prípade, že sa spotrebiteľ snaží získať úver prostredníctvom poskytovateľa úverových služieb hromadného financovania.

(17)Poskytovateľ úverových služieb hromadného financovania prevádzkuje digitálnu platformu otvorenú verejnosti s cieľom spárovať potenciálnych veriteľov so spotrebiteľmi, ktorí sa snažia získať finančné prostriedky, alebo uľahčiť ich spárovanie. Takéto financovanie by mohlo mať podobu spotrebiteľského úveru. Ak poskytovatelia úverových služieb hromadného financovania poskytujú úver priamo spotrebiteľom, ustanovenia tejto smernice týkajúce sa veriteľov by sa na nich uplatňovali. Ak poskytovatelia úverových služieb hromadného financovania uľahčujú poskytovanie úveru medzi veriteľmi konajúcimi v rámci svojej obchodnej či podnikateľskej činnosti alebo výkonu povolania a spotrebiteľmi, povinnosti veriteľov podľa tejto smernice by sa mali vzťahovať na týchto veriteľov. V takejto situácii konajú poskytovatelia úverových služieb hromadného financovania ako sprostredkovatelia úverov, takže by sa na nich mali vzťahovať povinnosti sprostredkovateľov úverov podľa tejto smernice.

(18)Niektoré ustanovenia tejto smernice by sa navyše mali uplatňovať na poskytovateľov úverových služieb hromadného financovania, keď konajú v tomto postavení, a nie v postavení veriteľov alebo sprostredkovateľov úverov, a to v prípade, že uľahčujú poskytovanie úveru medzi osobami poskytujúcimi spotrebiteľský úver inak ako v rámci svojej obchodnej či podnikateľskej činnosti alebo výkonu povolania na jednej strane a spotrebiteľmi na druhej strane. V tejto súvislosti by mal poskytovateľ služieb hromadného financovania dodržiavať niektoré pravidlá a povinnosti v tejto smernici vrátane povinnosti vykonať posúdenie úverovej bonity a pravidiel, ktoré sa týkajú predzmluvných informácií. Osoby, ktoré poskytujú úver inak ako v rámci svojej obchodnej či podnikateľskej činnosti alebo výkonu povolania spotrebiteľom prostredníctvom úverovej platformy hromadného financovania, by nemali podliehať žiadnym povinnostiam veriteľov podľa tejto smernice.

(19)V prípade osobitných zmlúv o úvere, na ktoré sa uplatňujú iba niektoré ustanovenia tejto smernice, by mali mať členské štáty možnosť upraviť tieto druhy zmlúv o úvere vo svojom vnútroštátnom práve, pokiaľ ide o iné aspekty, ktoré nie sú harmonizované touto smernicou.

(20)Zmluvy o sústavnom poskytovaní služieb alebo dodávaní tovaru rovnakého druhu v prípade, že spotrebiteľ za tento tovar alebo tieto služby platí v priebehu ich poskytovania či dodávania formou splátok, sa môžu od zmlúv o úvere, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, značne líšiť z hľadiska záujmov zúčastnených zmluvných strán, ako aj foriem a uskutočňovania transakcií. Takéto zmluvy by sa preto na účely tejto smernice nemali považovať za zmluvy o úvere. K takýmto zmluvám patrí napríklad poistná zmluva, pri ktorej sa za poistenie platí formou mesačných splátok.

(21)Zmluvy o úvere, ktoré sa vzťahujú na poskytovanie úveru zabezpečeného nehnuteľnosťou, a zmluvy o úvere, ktorých účelom je financovať nadobudnutie alebo zachovanie vlastníckych práv k pôde alebo existujúcej či projektovanej budove, by sa mali vylúčiť z rozsahu pôsobnosti tejto smernice, pretože takéto zmluvy sú regulované smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/17/EÚ. Nezabezpečené úvery, ktorých účelom je rekonštrukcia nehnuteľnosti určenej na bývanie, vrátane tých s celkovou výškou úveru vyššou ako 100 000 EUR by sa však z rozsahu pôsobnosti tejto smernice vylučovať nemali.

(22)Táto smernica by sa mala uplatňovať bez ohľadu na to, či je veriteľ právnická alebo fyzická osoba. Touto smernicou by však nemalo byť dotknuté právo členských štátov obmedziť poskytovanie úverov pre spotrebiteľov len na právnické osoby alebo na určité právnické osoby.

(23)Niektoré ustanovenia tejto smernice by sa mali uplatňovať na fyzické osoby a právnické osoby (sprostredkovateľov úverov), ktoré počas svojej obchodnej či podnikateľskej činnosti alebo výkonu povolania za poplatok predkladajú alebo ponúkajú spotrebiteľom zmluvy o úvere, pomáhajú spotrebiteľom tým, že sa venujú príprave zmlúv o úvere, alebo v mene veriteľa uzatvárajú so spotrebiteľmi zmluvy o úvere.

(24)Informovanie spotrebiteľov, ako napríklad predzmluvné informácie alebo všeobecné informácie, by sa malo poskytovať bezplatne.

(25)Touto smernicou sa rešpektujú základné práva a dodržiavajú sa zásady uznané najmä Chartou základných práv Európskej únie (ďalej len „charta“). Touto smernicou sa predovšetkým v plnej miere rešpektuje právo na ochranu osobných údajov, vlastnícke právo, právo na nediskrimináciu, ochranu rodinného a pracovného života a ochranu spotrebiteľa podľa charty.

(26)Spotrebitelia, ktorí majú oprávnený pobyt v Únii, by pri žiadaní o zmluvu o úvere alebo zmluvu o poskytovaní úverových služieb hromadného financovania, pri ich uzatváraní alebo počas ich trvania v Únii nemali byť diskriminovaní na základe svojej štátnej príslušnosti alebo miesta pobytu ani z akéhokoľvek dôvodu uvedeného v článku 21 charty.

(27)Spotrebitelia by mali byť chránení pred nekalými alebo zavádzajúcimi praktikami, najmä v súvislosti s informáciami poskytovanými veriteľom, sprostredkovateľom úverov alebo poskytovateľom úverových služieb hromadného financovania, v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/29/ES. Smernica sa naďalej uplatňuje na zmluvy o úvere a úverové služby hromadného financovania a predstavuje „bezpečnostnú sieť“, ktorou sa zabezpečuje, aby bolo možné vo všetkých sektoroch zachovať vysokú spoločnú úroveň ochrany spotrebiteľa pred nekalými obchodnými praktikami, a to aj dopĺňaním iných právnych predpisov EÚ.

(28)Reklama má tendenciu sústrediť sa na jeden konkrétny produkt alebo viacero konkrétnych produktov, zatiaľ čo spotrebitelia by mali mať možnosť rozhodovať sa na základe úplnej znalosti škály ponúkaných úverových produktov. V tejto súvislosti pri oboznamovaní spotrebiteľa vo vzťahu k širokej škále dostupných produktov a služieb a ich kľúčovým prvkom hrajú dôležitú úlohu všeobecné informácie. Spotrebitelia by preto mali mať vždy prístup k všeobecným informáciám o dostupných úverových produktoch. Uvedeným by nemala byť dotknutá povinnosť poskytovať spotrebiteľom prispôsobené predzmluvné informácie.

(29)Mali by sa stanoviť osobitné ustanovenia o reklame na zmluvy o úvere alebo úverové služby hromadného financovania a o určitých položkách štandardných informácií, ktoré by sa mali poskytovať spotrebiteľom, s cieľom umožniť im najmä porovnať rôzne ponuky. Tieto informácie by sa mali poskytnúť zrozumiteľným, stručným a zreteľným spôsobom prostredníctvom reprezentatívneho príkladu. Štandardné informácie by sa mali poskytnúť vopred, zjavne, zrozumiteľne a v pútavom formáte. Mali by byť dobre čitateľné a prispôsobené tak, aby sa zohľadnili technické obmedzenia niektorých médií, ako sú obrazovky mobilných telefónov. Dočasné akciové podmienky, ako je atraktívna sadzba s nižšou úrokovou sadzbou na úvodné mesiace zmluvy o úvere alebo úverových služieb hromadného financovania, by sa mali jasne identifikovať. Spotrebitelia by mali získať prehľad o všetkých základných informáciách, aj keď si ich prezerajú na obrazovke mobilného telefónu. Spotrebiteľovi by sa malo oznámiť aj telefónne číslo a e-mailová adresa veriteľa a prípadne sprostredkovateľa úverov a poskytovateľa úverových služieb hromadného financovania s cieľom umožniť mu rýchlo a efektívne kontaktovať veriteľa, sprostredkovateľa úverov alebo poskytovateľa úverových služieb hromadného financovania. Strop by sa mal určiť v prípadoch, keď nie je možné stanoviť celkovú výšku úveru ako súčet poskytnutých súm, najmä v prípade, ak zmluva o úvere dáva spotrebiteľovi voľnosť pri čerpaní úveru s obmedzením, pokiaľ ide o výšku. Strop by mal určovať maximálnu výšku úveru, ktorá sa môže spotrebiteľovi poskytnúť. V osobitných a odôvodnených prípadoch, keď použité médium, napríklad reklama v rozhlase, neumožňuje zobrazenie informácií poskytnutých v reklame na zmluvy o úveroch alebo úverové služby hromadného financovania, by sa množstvo poskytnutých informácií s cieľom zlepšiť pochopenie týchto informácií spotrebiteľom mohlo zmenšiť. Členské štáty by okrem toho mali mať naďalej možnosť stanoviť vo svojom vnútroštátnom práve požiadavky na poskytovanie informácií v reklame na zmluvy o úvere alebo úverové služby hromadného financovania, ktorá neobsahuje informácie o nákladoch spojených s úverom.

(30)V záujme toho, aby sa spotrebitelia mohli rozhodovať na základe úplnej znalosti skutočností, by sa im aspoň jeden deň pred uzavretím zmluvy o úvere alebo zmluvy o poskytovaní úverových služieb hromadného financovania mali poskytnúť primerané informácie vrátane informácií o podmienkach a nákladoch spojených s úverom a o ich povinnostiach, ako aj ich primerané vysvetlenie, aby ich mohli starostlivo a bez náhlenia zvážiť, keď im to bude vyhovovať. Tieto pravidlá by sa nemali dotýkať smernice Rady 93/13/EHS.

(31)Predzmluvné informácie by sa mali poskytovať prostredníctvom tlačiva pre štandardné európske informácie o spotrebiteľskom úvere. V záujme toho, aby sa spotrebiteľom pomohlo pochopiť a porovnať ponuky, by sa im malo okrem tlačiva pre štandardné európske informácie o spotrebiteľskom úvere poskytnúť tlačivo pre štandardný európsky prehľad o spotrebiteľskom úvere, v ktorom sa zhrnú kľúčové prvky úveru a spotrebitelia by prostredníctvom neho mali získať prehľad o všetkých základných informáciách dokonca aj na obrazovke mobilného telefónu. Informácie by mali byť jasné, dobre čitateľné a prispôsobené technickým obmedzeniam niektorých médií, ako sú obrazovky mobilných telefónov. Mali by sa zobrazovať primeraným a vhodným spôsobom cez rôzne kanály v záujme zabezpečenia, aby mal každý spotrebiteľ rovnaký prístup k informáciám v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/882.