OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV

Európsky film v digitálnej ére Prepojenie kultúrnej rozmanitosti a konkurencieschopnosti

Audiovizuálny sektor má veľký kultúrny, sociálny a ekonomický význam. Formuje identitu, presadzuje hodnoty a vďaka dotváraniu našej spoločnej európskej identity sa môže stať hnacou silou európskej integrácie. Prispieva k rastu a zamestnanosti v Európe a je hnacou silou inovácie.

Audiovizuálny sektor je významný aj tým, že je regulovanejší než iné kreatívne odvetvia a výrazne závisí od štátnej podpory[1].

Európsky filmový priemysel je rôznorodý a kreatívny. Jeho filmové dedičstvo je oceňované na celom svete a inšpirovalo niekoľko generácií filmových tvorcov a ich diel.[2] No hoci sa Európe darí vyrábať veľké množstvo rôznych hraných filmov, väčšina európskych filmov nedosiahne plný divácky potenciál ani v Európe, nehovoriac už o celosvetovom trhu. Vo väčšine prípadov ostanú filmy na vnútroštátnych trhoch, no niektoré sa ani tam nikdy nedostanú na plátna kín alebo na iné distribučné platformy.

Premrháva sa tým príležitosť na šírenie rozmanitosti európskych kultúr po celom svete, zlepšenie konkurencieschopnosti a riešenie existujúceho obchodného deficitu s tretími krajinami, najmä s USA.

Digitálna revolúcia ponúka viac možností a flexibility v oblasti distribúcie a má zásadný vplyv na divácke návyky. Je preto nevyhnutné prispôsobiť sa digitálnej ére a využívať jej potenciál na to, aby sa zachovalo existujúce publikum a oslovilo to nové a aby sa podarilo prepojiť kultúrnu rozmanitosť a konkurencieschopnosť. S tým sú spojené viaceré výzvy. Niektoré sa týkajú sektora ako takého a zahŕňajú testovanie nových obchodných modelov a stratégií na rozšírenie okruhu divákov, iné zas súvisia s verejnými politikami na regionálnej, vnútroštátnej a európskej úrovni.

Preto je veľmi dôležitá nadnárodná spolupráca pri tvorení politík a štruktúrovaný dialóg s týmto sektorom na európskej úrovni.

Toto oznámenie je súčasťou strategického rámca predstaveného v oznámení Komisie s názvom „Podpora kultúrnych a tvorivých sektorov v záujme rastu a zamestnanosti v EÚ“[3] a je v súlade s Digitálnou agendou pre Európu[4].

Oznámenie poskytuje inventarizáciu najnovšieho diania vo filmovom sektore a pomenúva súčasné výzvy verejných politík týkajúcich sa tohto sektora. Poukazuje aj na existujúce nástroje EÚ, ktoré by mohli prispieť v procese adaptácie na tieto výzvy.

Vo všetkých spomenutých oblastiach sa oznámenie zameriava na zlepšovanie komplementárnosti medzi členskými štátmi a politikami Únie. Podporuje spoločné smerovanie k lepšiemu využívaniu možností a riešeniu problémov súvisiacich s prechodom na digitálne technológie pri zohľadnení kultúrnej a jazykovej rozmanitosti a rôznorodosti národných audiovizuálnych prostredí, pričom zdôrazňuje potrebu vyvinúť spoločné úsilie zamerané na posilnenie globálnej účinnosti existujúcich nástrojov financovania pre konkurencieschopnosť a rozmanitosť európskeho filmového sektora.

1. Súčasný stav európskeho filmového sektora

1.1. Filmová produkcia verzus publikum – čoraz hlbšia priepasť?

V európskom filmovom sektore badať nerovnováhu medzi výrobou a distribúciou a spotrebou, t. j. medzi počtom vyrobených filmov a počtom filmov, ktoré sa skutočne dostali k svojej cieľovej skupine. Filmov vyrobených v Európe je podstatne viac než amerických a kanadských[5], ale európske filmy sa distribuujú v menšom meradle a majú ťažkosti osloviť širšie publikum na zahraničných trhoch, a to aj v rámci EÚ.

Úspech však nemožno merať len podľa podielu na trhu či príjmov zo vstupného. Filmy môžu byť zamerané na menšinové publikum, čo sa môže odraziť v nižšom podiele na trhu na vnútroštátnej úrovni, úrovni EÚ či celosvetovej úrovni. Napriek tomu však môžu tieto filmy úspešne zasiahnuť svoju cieľovú skupinu a predstavovať dôležitú súčasť kultúrnej rozmanitosti. Z ekonomického pohľadu sa musí relatívny úspech filmu posudzovať aj z hľadiska ziskovosti, t. j. pomeru medzi nákladmi na vývoj, výrobu a distribúciu a príjmami[6]. Pre značný počet filmov vyrobených v EÚ je však možnosť uvedenia do kín stále obmedzená, alebo dokonca neexistuje, najmä mimo domáceho trhu. Okrem toho sa zdá, že ani iné formy distribúcie neprinášajú viac divákov.

Situácia a s ňou súvisiace údaje sa môžu pri rôznych formách distribúcie (kino, vysielanie v televízii, VoD[7], DVD atď.) líšiť a medzi členskými štátmi môžu existovať výrazné rozdiely.

Pokiaľ ide o premietanie v kinách, možno pozorovať tieto hlavné trendy:

· Podiel európskych filmov v EÚ predstavuje v priemere 62,52 % a tieto filmy zhliadne 32,9 % celkového počtu platiacich divákov[8]. Európske filmy z hľadiska príjmov zo vstupného a počtu divákov výrazne zaostávajú za americkými. Podiel amerických filmov v EÚ v roku 2012 predstavoval 19,84 % a tieto filmy zhliadlo 65,11 % celkového počtu platiacich divákov[9]. Návštevnosť filmov vyrobených v krajinách mimo EÚ ostáva v EÚ stabilne na priemernej hranici okolo 12 %[10].

· Do kín mimo Európy sa dostane len malá časť európskych filmov (8 % v roku 2010) a ich podiel na návštevnosti a príjmoch zo vstupného síce nie je zanedbateľný, ale je určite skromný[11]. Vyše 19 % všetkých predaných lístkov na európske filmy v roku 2010 si kúpili diváci v krajinách mimo Európy (to predstavuje 16 % celkových príjmov zo vstupného)[12].

Vyššie uvedená situácia, ktorej čelia európske filmy v kinách, sa odzrkadľuje aj na iných distribučných platformách.

Najrozšírenejšou platformou na sledovanie filmov je stále televízia. V roku 2011 bolo 41 % z takmer 122 000 hraných filmov uvedených v televíziách v Európe európskeho pôvodu (7,7 % predstavovala domáca tvorba, 14,5 % bolo vyrobených v iných európskych krajinách a 18,7 % predstavovali čiastočné alebo plné európske koprodukcie)[13].

Hoci predaj DVD klesá, video na požiadanie (VoD) je pomerne novou formou distribúcie, od ktorej sa očakáva v nadchádzajúcich rokoch významný rast[14]. Trh VoD zaznamenal v roku 2012 v Nemecku nárast o 59 % a vo Francúzsku o 14,7 %[15]. Mnohí poskytovatelia VoD ponúkajú služby a používajú svoju značku len v rámci jedného teritória a len niekoľko poskytovateľov ponúka služby pod tou istou značkou na celom svete. Hoci VoD teoreticky poskytuje neobmedzené kapacity na distribúciu (na rozdiel od iných foriem), k dispozícii je len málo údajov o dostupnosti a trhovom podiele európskych filmov na platformách VoD. Prvé štúdie naznačujú, že väčšina príjmov z platformy VoD môže podobne ako v prípade trhu s DVD pochádzať z filmov mimoeurópskej produkcie[16]. Pokiaľ ide o zastúpenie európskych filmov, z dostupných údajov vyplýva, že jeden z globálnych poskytovateľov (zastúpený v 26 krajinách EÚ) uvádza v najväčších predajniach v jednotlivých krajinách viac komerčne úspešných filmov vyrobených v EÚ a filmov, ktoré získali európsku filmovú cenu, než vnútroštátni poskytovatelia služby VoD[17]. Preto existuje priestor na zvýšenie distribúcie európskych filmov na všetkých distribučných platformách v Európe aj mimo nej.

1.2. Potenciálne publikum a zmena diváckych návykov

Podľa nedávneho prieskumu zameraného na Európanov vo veku 4-50 rokov[18] pozerá 97 % Európanov filmy akejkoľvek národnej produkcie a 54 % sleduje filmy každý deň[19]. Zhruba 27 % filmových divákov sú „náruživí“ filmoví fanúšikovia, ktorí zhliadnu viac než 11 filmov za mesiac[20]. Zatiaľ čo návštevnosť kín ostáva v posledných rokoch stabilná[21], z prieskumu vyplynulo, že ľudia chodia do kina menej než raz za mesiac a že 39 % ľudí do kina nechodí[22]. Okrem kina sledujú Európania filmy na bezplatných televíznych kanáloch (79 % populácie), nosičoch DVD (67 %) a prostredníctvom služieb na požiadanie (56 %)[23]. Sledovanie filmov doma alebo na mobilných zariadeniach predstavuje významný trh, pretože diváci v čoraz väčšej miere očakávajú, že budú môcť sledovať obsah vždy, všade a na každom zariadení. Štúdia však uznáva, že sa takto sleduje aj nezákonne získaný obsah a že okrem pozerania si časť verejnosti čoraz častejšie želá vyššiu interakciu s obsahom a spoluúčasť na jeho vytváraní alebo programovaní napr. prostredníctvom aplikácií či sociálnych médií.

Pokiaľ ide o čas strávený sledovaním médií, audiovizuálny obsah sa stále sleduje najčastejšie prostredníctvom televízie s priemerne 4 hodinami sledovania denne v rámci celej EÚ[24]. Tieto čísla sú stabilné v rámci celej EÚ a pokiaľ ide o sledovanie lineárneho obsahu mladšími generáciami, v niektorých prípadoch klesajú.[25] Na druhej strane sa sledovanie obsahu online, aj keď je v rámci hlavných trhov EÚ stále relatívne nízke, zvýšilo v priemere o 155 % až 200 % v priebehu rokov 2008 až 2011[26].

1.3. Štrukturálne nedostatky európskeho filmového sektora pri snahe prilákať potenciálnych divákov v Európskej únii a na celom svete

Situácia v audiovizuálnom sektore sa medzi jednotlivými členskými štátmi výrazne líši. Týka sa to nielen veľkosti odvetvia, objemu výroby a jazykového prostredia, ale aj spôsobu, akým sa filmy financujú, veľkosti a štruktúry štátnych fondov na podporu filmov, vplyvu na vysielateľov alebo iné zainteresované strany, ktorých sa týka systém financovania, ako aj stratégie vnútroštátnych a regionálnych filmových politík.

Keďže každý film je jedinečným prototypom, pokusom o zhrnutie úspešných faktorov hrozí riziko prílišného zjednodušovania. Je však zrejmé, že určité štrukturálne nedostatky majú významný vplyv na schopnosť európskych filmov prilákať potenciálne publikum doma či v zahraničí.

· Roztrieštenosť výroby a financovania

Európsky filmový sektor sa skladá zväčša z malých podnikov a mikropodnikov s obmedzeným nehmotným majetkom. Majú čoraz väčšie ťažkosti získať dostatok financií a sú do značnej miery závislé od verejného financovania.

Výška priemerného rozpočtu na výrobu filmu sa medzi jednotlivými členskými štátmi výrazne líši. V Spojenom kráľovstve je na úrovni 10,9 milióna EUR, v Nemecku a vo Francúzsku približne 5 miliónov EUR a vo Švédsku 2,6 milióna EUR. Naopak, v Maďarsku alebo Estónsku sa vyrábajú filmy s priemerným rozpočtom vo výške 300 000 EUR[27]. Podľa Americkej filmovej asociácie sa priemerný rozpočet na výrobu amerického filmu pohybuje vo výške 15 miliónov USD[28]. Pokiaľ ide o americké filmy z veľkých filmových štúdií, najnovšie dostupné údaje naznačujú, že priemerný rozpočet na ich výrobu sa v roku 2006 pohyboval vo výške 106,6 milióna USD.

Vzhľadom na vysokú úroveň nákladov na výrobu filmov sú na zaistenie hospodárskej životaschopnosti potrebné vysoké príjmy, najmä zo vstupného. Napriek vysokému trhovému podielu americkej produkcie malo aj niekoľko súčasných úspešných amerických filmov problémy splatiť vysoké investičné náklady. Zatiaľ čo niektoré európske filmy by mohli – vďaka nižším rozpočtom – dosiahnuť prah rentability aj pri relatívne malom počte divákov, z obmedzených údajov, ktoré sú k dispozícii, vyplýva, že veľká väčšina európskych filmov nie je zisková a nedokáže zabezpečiť návratnosť vynaložených prostriedkov[29]. V dôsledku toho je pre európske spoločnosti ťažké udržať si stabilitu, zameriavať sa na viacero projektov naraz a rásť.

Zložitý systém financovania filmovej produkcie ohrozujú zmeny distribúcie a spotreby, ku ktorým došlo v súvislosti s digitálnymi technológiami. TV príjmy by mohlo ovplyvniť zvyšovanie počtu kanálov a fragmentácia divákov. Príjmy z vysielania online síce dynamicky narastajú, ale zatiaľ nedokážu kompenzovať stratu príjmov z predaja DVD[30]. Takisto sa zdá, že televízne seriály vrátane seriálov európskej produkcie vysielané v televízii alebo prostredníctvom videa na požiadanie sú medzi divákmi obľúbené a dosahujú vysokú sledovanosť[31]. Distribúcia do kín čelí nákladom na digitalizáciu kín a zmenám diváckych návykov. Nové formy (napríklad platformy VoD, telekomunikační operátori) majú pri distribúcii filmov čoraz väčšiu úlohu, nie sú však dostatočne zapojené do produkcie či financovania filmov.

· Obmedzené možnosti a stimuly na internacionalizáciu projektov a ich orientáciu na viaceré trhy

Iba obmedzený počet európskych filmových producentov pôsobí na viac ako jednom trhu. Filmový sektor vo všeobecnosti nevygeneruje dostatok financií na projekty s medzinárodným zameraním či dosahom, a to ani z verejných dotácií, ani od investorov z tradičného hodnotového reťazca či od nových investorov. Významná časť finančných prostriedkov často pochádza zo štátnych alebo regionálnych verejných dotácií a podporuje tvorbu projektov s národným alebo regionálnym zameraním. Len veľmi malý podiel štátnej podpory pochádza z nadnárodných fondov (napr. v roku 2009 to bolo 1 919 miliónov EUR z národných a regionálnych fondov v Európe, v porovnaní so 144 miliónmi EUR z nadnárodných fondov)[32]. Projekty sa preto zvyčajne zameriavajú na domácich divákov. Zjavne k tomu prispieva aj nedostatočný dôraz na fázu vývoja, v ktorej sa dá účinne identifikovať a optimalizovať potenciálny okruh divákov. Okrem toho, zatiaľ čo koprodukčné diela majú vyššiu sledovanosť než diela z čisto domácej produkcie[33], koprodukcia sa podľa všetkého obvykle používa hlavne na zabezpečenie financovania, najmä v krajinách s nízkou výrobnou kapacitou programov. Potenciál koprodukcie na zvýšenie okruhu divákov daného filmu sa dá využiť aj lepšie, mnohým koprodukčným projektom stále chýba jasná stratégia na distribúciu v príslušných krajinách a mimo nich.

· Hlavný dôraz na výrobu a menší na distribúciu a propagáciu

Zameranie filmovej politiky na podporu výroby nie je dostatočne vyvážené aktivitami súvisiacimi s doručením hotového diela k divákom. Súčasný systém štátnej pomoci spočíva predovšetkým v podpore filmovej produkcie bez dostatočného dôrazu na distribúciu. V roku 2009 vynaložili štátne inštitúcie na podporu filmov v priemere 69 % svojich fondov na výrobu a len 8,4 % bolo vynaložených na distribúciu a 3,6 % na propagáciu. Fondy fungujúce na nadnárodnej úrovni venujú obvykle väčšiu pozornosť distribúcii (33,6 % v porovnaní s 35,7 % vynaloženými na výrobu) než štátne fondy (7,4 % na distribúciu, 70,4 % na výrobu) a regionálne fondy (3,5 % na distribúciu, 75,5 % na výrobu). Ako však už bolo naznačené, z nadnárodných fondov pochádza len veľmi malý podiel štátnej podpory. V USA sa na uvádzanie filmov vynakladajú značné prostriedky[34], ale v Európe to väčšinou neplatí.

Dôraz na uvedenie do kín a na obrazovky, ktorý je nevyhnutný na zabezpečenie návratnosti vynaložených nákladov, oslabuje potenciál distribúcie na všetkých možných platformách. Súčasný systém distribúcie, založený na postupnom sprístupňovaní na určitých platformách a určitých územiach[35], je pod čoraz väčším tlakom v dôsledku zmenených diváckych návykov[36]. Prísne pravidlá v tejto oblasti a snahy etablovaných účastníkov trhu zachovať status quo môžu brániť rozvoju a využívaniu nových inovačných stratégií a obchodných modelov. Môžu byť prekážkou aj pre menšinovú tvorbu – ktorá má problém dostať sa na plátna kín a objaví sa na nich len na krátky čas, ak vôbec – pri jej úsilí osloviť divákov aj prostredníctvom iných distribučných platforiem, napríklad VoD[37].

VoD ponúka veľký potenciál, ale vyžaduje si prispôsobené investície a rozvoj nových zručností. Pri výrobe filmov pre platformy VoD čelia prevádzkovatelia novým technickým a transakčným nákladom. Nahrávanie vzorových digitálnych kópií a príprava rôznych jazykových verzií (dabovaných alebo s titulkami) sú pre film ďalšími nákladmi. Transakčné náklady sú v Európe mimoriadne vysoké vzhľadom na roztrieštenosť práv a nedostatočné aktivity súvisiace s nadobúdaním týchto práv[38] vo filmovom sektore. To v očiach nových aktérov znižuje príťažlivosť európskych filmových katalógov. Okrem toho, keď sa filmy stanú dostupnými na VoD, vyžadujú si dodatočné investície do edičných úprav a vhodne navrhnutých nástrojov propagácie a sprístupnenia. Celkovo sa dajú všetky tieto náklady vykompenzovať len prostredníctvom veľkého počtu zhliadnutí, a preto pôjde zrejme o dlhodobý proces. Nástroje financovania by sa mali zohľadnením týchto nákladov postarať o účinné vynakladanie prostriedkov.

Pokiaľ ide o európske filmové dedičstvo, Európa zaostáva v oblasti digitalizácie, ktorá je základnou podmienkou digitálneho prístupu. Zdigitalizovaného je len 1,5 % filmového dedičstva[39]. Zdôvodňuje sa to nedostatočným financovaním a vysokými nákladmi – peňažnými aj časovými– na právne vysporiadanie. Zjednodušenie právneho vysporiadania by mohlo tento proces uľahčiť a znížili by sa tým aj náklady.

· Nedostatočné podnikateľské zručnosti a medzisektorové partnerstvá

Základná príprava pre odborníkov z oblasti kinematografie v mnohých prípadoch neposkytuje potrebné podnikateľské a obchodné zručnosti. Vzťahy medzi filmovými školami a filmovým sektorom sú neuspokojivé a odborná príprava stále neponúka dostatočné možnosti na získanie medzinárodnej perspektívy a kontaktov.

Európsky filmový sektor vo výraznej miere nespolupracuje s potenciálnymi partnermi, napríklad s reklamným sektorom či sektorom IKT, ktorí by mohli významne prispieť k maximalizácii počtu divákov ich filmov na VoD.

2. Súčasné výzvy

Na prekonanie týchto štrukturálnych slabín bude potrebné sústredené úsilie na všetkých úrovniach. Na to, aby táto skutočne rôznorodá škála európskeho filmu zachytila a oslovila širšie publikum a aby sa zvýšila ziskovosť európskych filmov a filmových spoločností, je potrebné podniknúť opatrenia v nasledujúcich oblastiach.

2.1. Prehodnotenie finančného prostredia

Úspešný európsky filmový priemysel potrebuje vyváženie nákladov na výrobu, distribúciu a propagáciu filmov a napredovanie v týchto troch oblastiach:

· Systémy štátnej podpory

Domáce mechanizmy na podporu výroby, vývoja a distribúcie filmov majú priamy alebo nepriamy vplyv na štruktúru a postupy v tomto odvetví a na typ vyrábaných a distribuovaných filmov. Európska podpora môže takéto mechanizmy dopĺňať na vnútroštátnej úrovni, ale nemôže stanovovať základné princípy. Vzhľadom na zmeny, ktoré prinieslo digitálne prostredie, a na zmeny v očakávaniach divákov je potrebné prehodnotiť programy štátnej podpory[40], v súlade s pravidlami štátnej pomoci. Problémom vo všeobecnosti nie je zvýšenie úrovne verejnej podpory v tomto sektore, ale skôr optimalizácia jej celkovej pridanej hodnoty, ako aj dosiahnutie maximálnej komplementárnosti nástrojov a politík na rozličných úrovniach.

V tejto súvislosti si zaslúžia osobitnú pozornosť nasledujúce otázky:

– Posilnenie dôrazu na fázu vývoja s cieľom zvýšiť kvalitu a ziskovosť finančne podporených projektov. Zabezpečenie vývoja projektu tak, aby zasiahol vymedzenú cieľovú skupinu, berúc do úvahy osobitosti konkrétneho projektu na domácom trhu, ale aj na úrovni EÚ a celosvetovej úrovni.

– Nájdenie primeranej rovnováhy a vytvorenie účinnejšieho prepojenia medzi podporou produkcie a podporou distribúcie a propagácie. Napríklad zabezpečiť, aby projekty so štátnou podporou doplnila vhodne zvolená stratégia distribúcie a uvádzania na trh, alebo poskytnúť stimuly pre producentov a produkčné spoločnosti, aby kládli väčší dôraz na sprístupnenie svojich diel širšiemu publiku.

– Zabezpečenie toho, aby filmy, ktoré profitujú zo štátnej podpory, boli účinne využité a sprístupnené verejnosti.

– Zvýšenie transparentnosti, pokiaľ ide o výsledky filmov profitujúcich zo štátnej podpory. Mohla by sa napríklad zaviesť požiadavka, aby sa pri týchto filmoch uvádzali údaje o ich sledovanosti na rôznych distribučných kanáloch. To by umožnilo zverejniť údaje o sledovanosti každého filmu podporeného z verejných zdrojov naprieč všetkými distribučnými platformami.

– Posilnenie celkovej komplementárnosti a koherentnosti štátnej podpory na zvýšenie jej celkovej účinnosti. To by zahŕňalo finančnú podporu na regionálnej, národnej a nadnárodnej úrovni, ako aj financovanie v rámci rôznych činností (vývoj, produkcia, distribúcia, propagácia a uvedenie na trh).

– Umožnenie producentom a ostatným aktérom, aby sa posunuli z projektových prístupov na stratégie rastu podnikov.

– Zabezpečenie zmluvnej archivácie finančne podporených filmov a vývojových mechanizmov tak, aby sa po ich komerčnom využití umožnilo ich využitie vo vzdelávaní, v súlade s právami duševného vlastníctva[41].

V rámci nového programu Kreatívna Európa nadviaže podprogram MEDIA na skúsenosti programov MEDIA 2007 a MEDIA Mundus. Bude podporovať vývoj, distribúciu a premietanie, ale aj skúmanie možností tohto sektora v digitálnom prostredí, najmä pri úsilí osloviť širšie publikum. Zameria sa aj na oblasti s jasnou pridanou hodnotou EÚ a na komplementaritu s nástrojmi členských štátov. Bude podporovať najmä služby na požiadanie, ktoré sa zaviažu vyvinúť osobitné úsilie, pokiaľ ide o dostupnosť a prominentné zastúpenie európskych filmov; prevádzkovateľov, ktorí sú zapojení do procesu tvorby upraviteľných balíkov európskych filmov pripravených na online použitie; ako aj nové formy využívania synergií medzi distribučnými platformami.

· Zapojenie nových aktérov do hodnotového reťazca

S nástupom nových foriem distribúcie, najmä VoD, je jednou z kľúčových otázok, pokiaľ ide o meniace sa mediálne prostredie, ako sa bude vyvíjať súčasný model financovania a akú úlohu zohrajú noví aktéri vo financovaní nového obsahu. Globálne platformy VoD ako Netflix obvykle nakupujú pôvodný obsah, najmä seriály, ale čoraz častejšie aj iné žánre, ako napríklad dokumentárne filmy či vystúpenia komikov naživo. Otázkou však zostáva, či budú mať títo aktéri vo všeobecnosti obchodný záujem zapojiť sa do výroby iných typov audiovizuálneho obsahu vrátane kinematografických diel. Dynamický nárast služieb VoD a súčasný príspevok vysielateľov na výrobu európskych diel v niektorých krajinách – vrátane právnych predpisov, ktoré takéto povinnosti ukladajú – vyvolali v týchto členských štátoch diskusie. V niektorých prípadoch tu vyvstávajú otázky uplatňovania vnútroštátnych právnych predpisov týkajúcich sa subjektov so sídlom v iných členských štátoch alebo mimo Európskej únie.

· Prístup k súkromnému financovaniu prostredníctvom finančných nástrojov EÚ

Osobitné riziká a neistota spojené s filmovou produkciou často sťažujú podnikom z tohto sektora prístup k bankovým úverom[42]. Nástroje finančného inžinierstva (najmä záručné fondy) preukázali schopnosť otvoriť prístup k súkromnému financovaniu. Takýto záručný nástroj by mohol byť užitočný aj pri získavaní kapitálu na projekty infraštruktúry (napr. kiná, dedičstvo a nové technologické platformy). Na uvoľnenie prístupu k úverom je však zároveň nevyhnutné, aby sa európsky filmový priemysel stal všeobecne konkurencieschopnejším.

Od roku 2016 bude do tohto procesu prispievať záručný nástroj programu Kreatívna Európa pre sektory kultúry a tvorivej činnosti. To by malo uľahčiť prístup k súkromnému financovaniu vo forme úverov. Filmový sektor bude mať prístup aj k horizontálnejším nástrojom pre rozvoj podnikania (nástroje politík týkajúcich sa MSP v rámci programu COSME[43]), k investíciám (Kohézny fond, finančné nástroje v programoch COSME a Horizont 2020), k výrobe a šíreniu obsahu použitím nových technológií, sociálnych médií a konvergencie (LEIT v programe Horizont 2020)[44] a k podpore inovatívnejšieho použitia archivovaných filmových materiálov[45].

2.2. Navrhnutie inovatívneho podnikateľského prostredia

Dôležitú úlohu pri formovaní podnikateľského prostredia vo filmovom sektore zohráva regulačný rámec. V tejto súvislosti je mimoriadne dôležitý rámec autorských práv a regulácia médií a obsahu.

Autorské práva sú hlavným stimulom pre investície do filmov a zároveň základom príjmov všetkých prispievateľov v hodnotovom reťazci, počnúc autormi. Filmy sú často financované prostredníctvom predaja výhradných práv pre ohraničené územie – ide o obchodnú praktiku, ktorá potom sťažuje a predražuje udeľovanie licencií na poskytovanie online služieb pre viaceré územia v rámci digitálneho jednotného trhu. Komisia v tejto súvislosti popri v súčasnosti už uzavretom dialógu so zainteresovanými stranami „Licencie pre Európu“[46] prehodnocuje rámec autorských práv EÚ, o čom informovala vo svojom oznámení o obsahu na digitálnom jednotnom trhu[47]. Táto diskusia bude mať pre filmový sektor osobitný význam.

Rýchly vývoj v tomto sektore si vyžaduje dostatočnú flexibilitu, ktorá umožní prevádzkovateľom experimentovať a vyskúšať si nové prístupy a obchodné modely. Flexibilita je obzvlášť potrebná pri fázach distribúcie[48], aby bolo možné testovanie, vývoj a používanie alternatívnych stratégií distribúcie prispôsobených rôznym typom filmov a maximalizovala sa komplementarita rôznych platforiem s cieľom osloviť divákov. Testovanie a vývoj spôsobov šírenia v súvislosti so zmenenými očakávaniami publika umožní divákom rýchly prístup k filmom hneď, ako sa o nich dozvedia. To by mohlo zabezpečiť vyšší podiel divákov pre európske filmy, ktoré sú lepšie prispôsobené novým spôsobom distribúcie, napr. prostredníctvom VoD. Mohlo by to tiež maximalizovať účinok aktivít súvisiacich s uvádzaním na trh a vďaka zvýšeniu ponuky legálnych filmov by to mohlo byť aj účinným nástrojom v boji proti pirátstvu. Preskúmať by sa mohli aj možnosti simultánneho alebo koordinovanejšieho uvádzania v kinách cez hranice alebo rýchlejšieho prístupu online služieb.

Otázka bližšieho určenia časového rozsahu pre každý druh uvádzania kinematografického diela je v prvom rade záležitosťou, ktorú je potrebné riešiť formou dohôd medzi príslušnými zainteresovanými stranami alebo odborníkmi. V tejto súvislosti by sa mohli pravidlá na určovanie druhov distribúcie v súlade s vývojom na trhu a technologickým vývojom prehodnotiť. To by umožnilo držiteľom práv, aby vyvíjali a používali nové a inovatívne stratégie na propagáciu a distribúciu svojich filmov vrátane možnosti simultánneho alebo takmer simultánneho uvádzania do kín a ako videí na požiadanie.

V súvislosti s touto otázkou budú na jar 2014 spoločne zverejnené výsledky prebiehajúcej prípravnej akcie týkajúcej sa šírenia európskych filmov, pokiaľ ide o kombináciu rôznych možností distribúcie[49]. Skúsenosti a údaje z finančne podporených filmov môžu pomôcť pri vývoji inovatívnejších stratégií a obchodných modelov uvádzania filmov.

Smernica o audiovizuálnych mediálnych službách (smernica o AVMS)[50], ktorou sa upravuje celoeurópska koordinácia vnútroštátnej legislatívy týkajúcej sa všetkých audiovizuálnych médií, a to tradičného televízneho vysielania, ako aj služieb na požiadanie, stanovuje minimálny súbor spoločných pravidiel. Umožňuje voľný pohyb audiovizuálnych mediálnych služieb v rámci EÚ a zároveň chráni dôležité ciele politiky. Zelená kniha Komisie s názvom Príprava na plne konvergovaný audiovizuálny svet: rast, tvorba a hodnoty[51] spustila verejné konzultácie týkajúce sa širokého spektra otázok súvisiacich s prebiehajúcou transformáciou prostredia audiovizuálnych médií. Jej cieľom je zistiť, či sú súčasné požiadavky smernice o AVMS tým najlepším spôsobom, ako podporiť tvorbu, distribúciu, dostupnosť a atraktivitu európskych diel na digitálnom jednotnom trhu.

2.3. Posilnenie kreatívneho prostredia

Európa potrebuje pestovať talenty a rozvíjať odborné zručnosti svojho filmového priemyslu. Je to nevyhnutné pre kvalitu, rozmanitosť a originalitu európskych filmov a sú to kľúčové aktíva na prilákanie divákov a posilnenie konkurencieschopnosti.

Je potrebné podporiť spoluprácu európskych filmových škôl (v oblasti učebných osnov alebo mobility) a tvorivé partnerstvá medzi školami a podnikmi. Cieľom by mala byť podpora lepšieho zosúladenia odbornej prípravy a zručností s potrebami filmového priemyslu (vrátane podnikateľských zručností, IKT zručností a zručností v oblasti reklamy a marketingu). Priniesť by to malo aj širší medzinárodný a celosvetový rozmer pre tvorivé sekcie tohto priemyselného odvetvia.

Medzi filmovým sektorom a inými sektormi by sa mala podporovať tvorivá spolupráca. Malo by sa tak diať nielen medzi príbuznými sektormi (napr. umelecká televízna tvorba, videohry a kombinované médiá) alebo subjektmi v digitálnom prostredí (napr. telekomunikační operátori či výrobcovia spotrebnej elektroniky), ale aj s ďalšími tvorivými sektormi alebo so sektorom vzdelávania.

Okrem programu Kreatívna Európa, najmä jeho medzisektorovej oblasti, ktorá prispeje k tomuto cieľu, podporí spoluprácu a mobilitu v úvodnej odbornej príprave, ako aj znalostné partnerstvá a aliancie zručností medzi sektorom filmového vzdelávania a podnikmi aj program ERASMUS+.

2.4. Dostupnosť a zameranie na publikum

Spolu s tvorivosťou musia byť diváci – či už väčšinoví alebo menšinoví – stredobodom záujmu pri tvorbe filmových politík na všetkých úrovniach, od vývoja až po premietanie. To si – podobne ako v iných sektoroch kultúry – vyžaduje vývoj stratégií a nástrojov, ktoré posilnia možnosti šírenia európskych filmov a dopytu po nich, predovšetkým pokiaľ ide o filmy, ktoré sú príťažlivé aj pre iné než domáce publikum. Mimoriadne dôležité bude zapojenie publika do všetkých fáz tvorby a distribúcie. Informácie o diváckych preferenciách a návykoch by mohli pomôcť pri lepšej identifikácii a zacielení faktorov, ktoré môžu prispieť k úspechu filmu. Tieto informácie by mohli byť užitočné aj vo fáze vývoja.

Je tiež potrebné postarať sa o to, aby boli európske filmy viditeľné, dali sa ľahko vyhľadať a aby zaujali divákov. Prístupy je potrebné prispôsobiť každému projektu osobitne, ale úsilie vynaložené na lepšiu identifikáciu divákov európskej kinematografie a zacielenie na nich sa dá jednoznačne zefektívniť výmenou skúseností a vytváraním spoločných nástrojov (napr. aplikácií alebo internetových služieb, či propagácie podujatí a aktivít).

Fungovanie audiovizuálnych mediálnych služieb ponúkajúcich legálny prístup k rozmanitej škále európskych filmov za prijateľnú cenu závisí od mnohých faktorov. Nadobúdanie práv a koordinovanejší prístup pri tvorbe vzorovej kópie a riadení jazykových verzií by mohli výrazne pomôcť pri znižovaní transakčných a technických nákladov, ktoré by sa mohli inak stať prekážkami pri prenikaní do služieb videa na požiadanie. Napríklad pri každom filme by sa mohlo dodávať jedinečné referenčné číslo dostatočne kvalitnej vzorovej digitálnej kópie, z ktorej by sa potom vyrobili všetky špecifické verzie vhodné pre rôzne služby videa na požiadanie. Tým by sa predišlo potrebe financovať výrobu osobitnej vzorovej kópie pre každú zainteresovanú krajinu alebo platformu VoD.

Aj vzdelávanie v oblasti filmu je veľkou investíciou do budúcich divákov. Európske filmy zvyčajne využívajú komplexnú vizuálnu a naratívnu stavbu a toto bohatstvo sa dá plne pochopiť len s určitými analytickými schopnosťami. Publikum má záujem o filmové vzdelávanie[52] a filmový sektor by mal do tohto procesu investovať.

Aktivity súvisiace s rozširovaním publika patria ku kľúčovým aj v rámci programu Kreatívna Európa.

Dialóg zainteresovaných strán „Licencie pre Európu“[53] priniesol takisto dôležité výsledky, ktoré sú významné pre filmový sektor a na ktoré bude potrebné nadviazať[54]. Predstavitelia audiovizuálneho priemyslu vydali spoločné vyhlásenie, v ktorom potvrdili vôľu pokračovať v úsilí o ďalší rozvoj možností cezhraničného prenosu predplatených online služieb a v oblasti filmového dedičstva, filmových producentov, autorov a inštitúcií filmového dedičstva sa dohodli na súbore zásad a postupov, ktoré by mali uľahčiť digitalizáciu európskeho filmového dedičstva, prístup k nim a zvýšený záujem európskych občanov o tieto diela. Diskusie sa dotkli aj otázky, ako zlepšiť dostupnosť viacerých alebo všetkých jazykových verzií filmov v danej krajine.

3. Záver

Európsky filmový priemysel potrebuje priaznivé prostredie na to, aby mohol dosiahnuť svoj plný kultúrny a ekonomický potenciál. Vytvorenie takéhoto prostredia si vyžaduje mobilizáciu aktérov zainteresovaných na všetkých úrovniach: v sektore samotnom a v členských štátoch, od miestnej po národnú úroveň. Pri plnom dodržiavaní zásady subsidiarity môže do tohto procesu prispieť aj Európska únia.

Popri existujúcich sieťach verejných financií a regionálnych partnerstiev, napr. medzi severskými krajinami, vyššie uvedený návrh len ilustruje rozsah príspevkov, ktoré môže EÚ poskytnúť na spoločný cieľ riešenia výziev kultúrnej rozmanitosti a ekonomického vývoja vo filmovom sektore. Je však jasné, že hlavnú zodpovednosť a najúčinnejšie nástroje majú v rukách verejné orgány v členských štátoch, spolu so subjektmi a zainteresovanými stranami v tomto sektore.

Vzhľadom na rýchly vývoj v tomto sektore je potrebné podporiť celoeurópsku diskusiu a otvoriť dialóg o filmovej politike v Európe so všetkými zainteresovanými stranami – verejnými orgánmi a súkromným sektorom. Mali by sa sústrediť na spoločné ciele, ktorými sú lepšia dostupnosť bohatej škály európskych filmov pre divákov a konkurencieschopnejší a ziskovejší filmový sektor.

Na tento účel zamýšľa Komisia otvoriť európske filmové fórum, ktorým nadviaže na existujúce nástroje a ktoré bude zamerané na podporu výmeny skúseností a postupov, ako aj na štúdium a výmenu znalostí v otázkach spoločného záujmu. Hlavným cieľom tohto fóra by mala byť diskusia o verejných politikách vo filmovom sektore. Fórum sa bude snažiť o zapojenie – na dobrovoľnej báze – zainteresovaných strán na európskej úrovni a bude plne transparentné, aby z neho mal prospech celý sektor.

[1] Európske filmové fondy poskytujú podporu vo výške 2,1 miliardy EUR ročne (Európske audiovizuálne observatórium, Štátna podpora filmov a audiovizuálnych diel v Európe – 2011).

[2] Nedávno uvedené filmy ako „Nedotknuteľní“ („Les Intouchables“) zaujali svojou nápaditosťou publikum na celom svete a vďaka ziskom z predaja lístkov zaznamenali aj komerčný úspech.

[3] COM(2012) 537 v konečnom znení.

[4] KOM(2010) 245 v konečnom znení/2.

[5] Počet hraných filmov vyrobených v Európskej únii vzrástol z 1 159 v roku 2008 na 1 336 v roku 2011. V rovnakom období sa počet filmov vyrobených v USA a Kanade zvýšil zo 773 na 818 (EAO, databáza Focus za rok 2013).

[6] Odhaduje sa, že film „Nedotknuteľní“ („Les Intouchables“) vyniesol na príjmoch zo vstupného na celom svete celkovo 309 189 989 EUR, pričom výrobný rozpočet filmu dosiahol výšku približne 7 miliónov EUR. Príjmy z filmu „The Artist“ sa na celom svete odhadujú na 96 718 509 EUR, pričom výrobný rozpočet filmu dosiahol výšku približne 11 miliónov EUR.

[7] Video na požiadanie (Video on demand).

[8] Obdobie: 2008 – 2012. V údajoch nie je zahrnutá Malta. Zdroj: Európske audiovizuálne observatórium.

[9] Obdobie: 2008 – 2012. Zdroj: Európske audiovizuálne observatórium.

[10] Zdroj: Európske audiovizuálne observatórium, ročenka 2012, zväzok 2, s. 234.

[11] Napríklad v roku 2012 neboli európske filmy na trhu v USA takmer vôbec viditeľné, dosiahli podiel iba 8 %, zatiaľ čo podiel amerických filmov bol viac ako 90 %. Zdroj: Európske audiovizuálne observatórium – databáza Focus 2013.

[12] Zdroj: Európske audiovizuálne observatórium – štúdia o exporte európskych filmov za rok 2010 („Theatrical export of European films in 2010“), ktorá pokrývala nasledujúce krajiny: Argentínu, Austráliu, Brazíliu, Čile, Kolumbiu, Južnú Kóreu, Mexiko, Nový Zéland, USA, Kanadu a Venezuelu. Počas toho istého obdobia utŕžili filmy americkej produkcie až 66 % celkových príjmov zo zahraničia.

[13] Zdroj: Európske audiovizuálne observatórium, ročenka 2012, s. 150-155.

[14] Na rozdiel od DVD sa na VoD vzťahuje smernica o audiovizuálnych mediálnych službách (smernica o AVMS) a jej ustanovenia zamerané na podporu európskych diel.

[15] V roku 2011 sa spotrebiteľské výdavky na audiovizuálny obsah šírený prostredníctvom digitálnych a online platforiem a služieb zvýšili o 20,1 % na 1,2 miliardy EUR, zatiaľ čo európske spotrebiteľské výdavky na DVD klesli už po siedmy po sebe idúci rok o 10 % na 9,4 mld. EUR. V dohľadnej budúcnosti sa v európskom video-sektore očakáva pokračujúci rast v digitálnych a online formách distribúcie. Napríklad celkové príjmy z poskytovania služieb VoD v proprietárnych sieťach (uzavretých platformách, tzv. „walled garden services“) prevyšujú príjmy z distribúcie na internete. Predpokladá sa, že tieto výnosy sa v Európe zvýšia z 850 miliónov EUR v roku 2011 na 1,5 mld. EUR v roku 2017. Výdavky na nosiče DVD/BD (disky Blue Ray) budú podľa predpokladov naďalej klesať. Zdroje: Európske audiovizuálne observatórium, ročenka 2012, Databáza Screen Digest 2013.

[16] Štúdia Inštitútu pre technologický výskum budúcnosti (IPTS): „Analýza konkurencieschopnosti v sektore médií a obsahu z pohľadu štatistiky, ekosystémov a konkurencieschopnosti – filmový sektor“ (Statistical, ecosystems and competitiveness analysis of the media and content industries – the film sector), Sophie de Vinck, Sven Lindmark, 2012, bod 3.4.3.

[17] Zdroj: Európske audiovizuálne observatórium. iTunes ponúkli v Nemecku 36 filmov z repertoára 50 filmov, ktorý pozostával z 25 najvýznamnejších víťazných filmov európskych filmových cien (v rokoch 1988 – 2012) a 25 najznámejších európskych komerčne úspešných filmov (v rokoch 1996 – 2012), zatiaľ čo vnútroštátne služby VoD ich ponúkajú maximálne 29. Vo Francúzsku bol tento pomer 30 k 21 a v Taliansku 2 k 8.

[18] Na prieskume sa zúčastnilo 4 550 európskych spotrebiteľov vo veku od 4 do 50 rokov z 10 krajín: Profil súčasných a budúcich audiovizuálnych spotrebiteľov, Záverečná správa, EAC/08/2012, s. 10.

[19] Profil súčasných a budúcich audiovizuálnych spotrebiteľov, Záverečná správa, EAC/08/2012, s. 55.

[20] Profil súčasných a budúcich audiovizuálnych spotrebiteľov, Záverečná správa, EAC/08/2012, s. 77.

[21] Pozri Európske audiovizuálne observatórium, ročenka 2012, zväzok 2, s. 222 (966 miliónov EUR v roku 2011). Návštevnosť však v niektorých členských štátoch klesla, napríklad vo Francúzsku, v Taliansku, Španielsku, Portugalsku, Bulharsku, Slovinsku a na Slovensku.

[22] Profil súčasných a budúcich audiovizuálnych spotrebiteľov, Záverečná správa, EAC/08/2012, s. 60.

[23] Posledný údaj zahŕňa aj streaming alebo sťahovanie zadarmo, pričom väčšina z nich sa pravdepodobne uskutočňuje na nelegálnych platformách.

[24] Zelená kniha Komisie „Príprava na plne konvergovaný audiovizuálny svet: rast, tvorba a hodnoty“, ktorá sa odvoláva na ročenku Európskeho audiovizuálneho observatória, zväzok II, s. 171.

[25] Najnovšie analýzy v Spojenom kráľovstve naznačujú, že lineárna doba sledovania televízie v generačnej skupine 16 – 24 rokov klesla zo 168 minút denne v roku 2010 na 142 minút denne v roku 2013 a v roku 2020 sa predpokladá jej ďalšie zníženie na 119 minút denne. V generačnej skupine 25 – 34 rokov klesla doba sledovania z 200 minút denne v roku 2010 na 183 minút denne v roku 2013 a v roku 2020 sa predpokladá jej ďalšie zníženie na 148 minút denne. Endersova analýza: Kam sa podeli mladí diváci? (Enders Analysis, Where have all the young viewers gone?), január 2014.

[26] V roku 2011 dosiahlo sledovanie online v Spojenom kráľovstve 20,5 minúty mesačne. Vo Francúzsku to bolo 15 minút a v Nemecku 22 minút.

[27] Pozri Európske audiovizuálne observatórium, ročenka 2012, zväzok 2, s. 206.

[28] Americká filmová asociácia: http://www.mpaa.org/Resources/3037b7a4-58a2-4109-8012-58fca3abdf1b.pdf, s. 21.

[29] Pozri štúdiu „Rentabilité des investissements dans les films français“, O. Bomsel a C. Chamaret, 2008. Z tejto štúdie vyplýva, že zo 162 filmov vyrobených vo Francúzsku v roku 2005 sa len pätnástim podarilo zabezpečiť návratnosť prostriedkov vynaložených na výrobu a distribúciu. http://crg.polytechnique.fr/fichiers/crg/perso/fichiers/chamaret_728_RentabContango2.pdf.

[30] Spotrebiteľský trh filmov na videonosičoch v 17 najväčších európskych krajinách sa v roku 2012 v porovnaní s rokom 2011 znížil celkovo o 1,1 %, zatiaľ čo trh s digitálnymi filmami zaznamenal nárast o 71 % a VoD na uzavretých platformách, tzv. „walled garden“ (televízne služby VoD) zaznamenal nárast o 26 %. Zdroj: International Video Federation, ročenka 2013, s. 17 a 18.

[31] Štatistiky týkajúce sa 100 programov, ktoré majú najväčšie publikum v 6 členských štátoch (UK, DE, FR, IT, ES a PT), naznačujú, že televízne seriály boli v decembri 2012 najpopulárnejším žánrom a sledovalo ich 62 % divákov. Zdroj: lesaudiencestv.com; http://www.lesaudiencestv.com/categorie-12499478.html. Európska výroba seriálov naberá význam pri tvorbe národných a medzinárodných programov, napr. seriál Skutoční ľudia („Äkta människor“, Švédsko/Dánsko/Fínsko) bude čoskoro adaptovaný v Spojenom kráľovstve a podarilo sa ho vyviezť už do 53 krajín. Zdroj: Médiamétrie, správa „Scripted Series Report 02“, október 2013.

[32] Zdroj: Európske audiovizuálne observatórium, Štátna podpora filmov a audiovizuálnych diel v Európe, 2011.

[33] Európske audiovizuálne observatórium, „Šírenie európskych koprodukcií a filmov z výlučne domácej produkcie v Európe v období rokov 2001 až 2007“ (The circulation of European co-productions and entirely national films in Europe 2001 to 2007), http://www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/culture/film/paperEAO_en.pdf.

[34] Priemerný rozpočet na jeden film sa v roku 2006 v Spojených štátoch pohyboval na úrovni 106,6 miliónov USD, z čoho výrobné náklady predstavovali 70,8 miliónov USD a náklady na uvedenie filmu na trh 35,9 miliónov USD. Zdroje: Americká filmová asociácia, Štatistické údaje filmového trhu za rok 2007.

[35] Systém, v rámci ktorého sa filmy uvádzajú postupne na rôznych distribučných platformách. Takéto postupné sprístupňovanie na rozličných platformách sa v jednotlivých členských štátoch líši, ale štandardným postupom napríklad pre hraný film je nasledovné poradie: uvedenie v kinách, video/DVD/Blu Ray, VoD, platená televízia a nakoniec vysielanie na bezplatných televíznych staniciach.

[36] Pozri bod I.2.

[37] Je potrebné poznamenať, že mnohé z európskych filmov, ktoré sú úspešné na domácich trhoch, sa obvykle v niektorých iných krajinách stanú menšinovým žánrom.

[38] Služby sprostredkovateľov, ktorých cieľom je rokovať s držiteľmi práv rôznych filmov a vytvoriť tak katalóg, ktorý je príťažlivý pre platformy VoD. Táto aktivita sa môže doplniť o prvok aktívnych edičných činností (kurátorské aktivity).

[39] Podľa odhadu Európskeho združenia filmových archívov (ACE).

[40] Je potrebné poznamenať, že oznámenie Komisie o štátnej pomoci pre filmy a iné audiovizuálne diela prijaté 15. novembra aktualizovalo kritériá štátnej pomoci na posúdenie podporných programov členských štátov, vzťahuje sa na štátnu pomoc na širší rozsah činností, zdôrazňuje sa v ňom zásada subsidiarity v oblasti kultúrnej politiky a dodržiavanie zásad vnútorného trhu, zavádza vyššiu maximálnu intenzitu pomoci na cezhraničné produkcie a zabezpečuje ochranu filmového dedičstva a prístup k nemu.

[41] Ako sa to robí napríklad v Dánsku, Španielsku, Švédsku či Lotyšsku. Pozri Tretiu správu o vykonávaní odporúčania o filmovom dedičstve, https://ec.europa.eu/digital-agenda/sites/digital-agenda/files/swd_2012_431_en.pdf.

[42] Pozri „Štúdia o úlohe bánk v európskom filmovom priemysle“ (Study on the Role of Banks in the European Film Industry), Peacefulfish, máj 2009, http://ec.europa.eu/culture/media/media-content/documents/about/filmbanking.pdf.

[43] COSME je program EÚ pre konkurencieschopnosť podnikov a malé a stredné podniky (MSP) na obdobie rokov 2014 až 2020.

[44] Program Horizont 2020 je program Európskej únie pre výskum na obdobie rokov 2014 až 2020. LEIT je súčasťou programu Horizont 2020: Vedúce postavenie v podporných a priemyselných technológiách.

[45] Spoločenská výzva 6 programu Horizont 2020.

[46] http://ec.europa.eu/licences-for-europe-dialogue/en/content/about-site.

[47] COM(12) 789 z 18.12.2012.

[48] Najmä v segmente distribúcie filmov prostredníctvom kín, platených televíznych služieb, predaja nosičov pre domáce videá, požičovní pre domáce videá, neplatenej televízie a videí na požiadanie.

[49] C(2012) 1890 z 27.3.2012.

[50] Smernica 2010/13/EÚ, Ú. v. EÚ L 95, 15.4.2010, s. 1 – 24.

[51] COM(2013) 231 final.

[52] Profil súčasných a budúcich audiovizuálnych spotrebiteľov, Záverečná správa, EAC/08/2012, s. 72 a ďalej.

[53] http://ec.europa.eu/licences-for-europe-dialogue/en/content/about-site.

[54] Pozri dokument „Desať sľubov na zvýšenie množstva online obsahu“ (Ten pledges to bring more content online), http://ec.europa.eu/internal_market/copyright/docs/licences-for-europe/131113_ten-pledges_en.pdf.