SK Úradný vestník Európskej únie C 128/1

OZNÁMENIE KOMISIE

Požiadavky a postup zaraďovania zariadení umiestnených v tretích krajinách do európskeho zoznamu zariadení na recykláciu lodí

Technické usmernenia podľa nariadenia EÚ č. 1257/2013 o recyklácii lodí

(2016/C 128/01)

Účelom týchto „technických usmernení týkajúcich sa požiadaviek a postupu zaraďovania zariadení umiestnených v tretích krajinách do európskeho zoznamu zariadení na recykláciu lodí“ je objasniť určité aspekty nariadenia EÚ č. 1257/2013 (ďalej len „nariadenie“), ktoré nadobudlo účinnosť 30. decembra 2013. Tieto technické usmernenia prijala Európska komisia v nadväznosti na diskusie s členskými štátmi a zainteresovanými stranami.

V článku 15 ods. 4 bod 3 nariadenia sa stanovuje, že Európska komisia „môže v záujme zjednodušenia osvedčovania vydať technické usmernenia“ týkajúce sa zariadení na recykláciu lodí umiestnených v tretej krajine s ohľadom na ich žiadosť o zaradenie do európskeho zoznamu zariadení na recykláciu lodí (ďalej len „európsky zoznam“). Tento dokument objasňuje niektoré prvky zmienené alebo uvedené v článku 15 ods. 4, a síce:

— predmet certifikácie, t. j. požiadavky týkajúce sa projektovania, výstavby, prevádzky, riadenia, monitorovania a administratívnych postupov, ktoré majú zariadenia spĺňať;

— postavenie a kvalifikácie certifikačného subjektu („nezávislý overovateľ“);

— postup kontroly zariadení a neskorších overovaní;

— podmienky týkajúce sa predloženia žiadosti o zaradenie do európskeho zoznamu Európskej komisii.

Tento dokument poskytuje vysvetlenia v súlade s príslušnými ustanoveniami Hongkonského dohovoru, pričom zohľadňuje príslušné usmernenia IMO, MOP a Bazilejského dohovoru. Väčšina požiadaviek v nariadení vyplýva z hongkonského dohovoru, niektoré požiadavky sú však nové a vyžadujú objasnenie, ktoré nemusí byť uvedené v usmernení IMO a iných existujúcich usmerneniach.

Tieto technické usmernenia sa môžu podľa potreby aktualizovať na základe skúseností s vykonávaním nariadenia. Komisia si vyhradzuje právo vydať ďalšie technické usmernenia na túto tému, napr. pokiaľ ide o strednodobé preskúmanie dodržiavania právnych predpisov uvedených v článku 15 ods. 4 bode 1 nariadenia.

Tento dokument odráža názory Európskej komisie a ako taký nie je právne záväzný. Záväzný výklad právnych predpisov EÚ je vo výlučnej právomoci Súdneho dvora Európskej únie. Názory vyjadrené v tomto usmerňujúcom dokumente nemôžu predurčovať stanovisko, ktoré by Komisia mohla zaujať pred Súdnym dvorom Európskej únie.

Skratky

HKD Hongkonský dohovor IMO Medzinárodná námorná organizácia MOP Medzinárodná organizácia práce TU BD Technické usmernenia Bazilejského dohovoru PZRL Plán zariadenia na recykláciu lodí OOV osobné ochranné vybavenie

OBSAH

1. Všeobecné otázky týkajúce sa európskeho zoznamu zariadení na recykláciu lodí 3

1.1. Čo je európsky zoznam zariadení? 3

1.2. Kto môže požiadať o zaradenie do európskeho zoznamu? 3

1.3. Ako možno požiadať o zaradenie do európskeho zoznamu? 3

1.4. Čo by malo byť zahrnuté do žiadosti? 4

1.5. Kedy možno predkladať žiadosti? 4

1.6. Akým spôsobom bude Európska komisia posudzovať žiadosti? 4

1.7. Ako sa bude zostavovať európsky zoznam? 4

1.8. Môže byť zariadenie vyňaté z európskeho zoznamu? 4

2. Požiadavky na zaradenie do európskeho zoznamu 5

2.1. Všeobecné požiadavky 5

2.1.1. Ktoré oprávnenia a povolenia sú potrebné na zaradenie do európskeho zoznamu? 5

2.1.2. Čo by mal obsahovať plán zariadenia na recykláciu lodí? 5

2.1.3. Aký má byť vyhovujúci „plán pripravenosti a reakcie na núdzové situácie“? 6

2.1.4. Aké majú byť primerané systémy riadenia a monitorovania? 6

2.2. Environmentálne požiadavky 7

2.2.1. Čo znamená „predchádza škodlivým účinkom na životné prostredie“ a „kontrolné opatrenia v prípade úniku, a to najmä v prílivovo-odlivových zónach“? 8

2.2.2. Čo znamenajú „nepriepustné plochy“ a „účinné odvodňovacie systémy“? 8

2.2.3. Čo sa myslí pod pojmom „kontrola nad nebezpečnými materiálmi“? 9

2.2.4. Čo sa myslí pod „stavbami“? 10

2.2.5. Aké má byť vyhovujúce zaobchádzanie s odpadom v kontexte nariadenia? 12

2.3. Požiadavky na ochranu zdravia a bezpečnosť 14

2.3.1. Čo znamená „predchádzanie škodlivým účinkom na zdravie ľudí“? 14

2.3.2. Aké má byť primerané osobné ochranné vybavenie? 15

2.3.3. Aké sú povinnosti, pokiaľ ide o odbornú prípravu? 15

2.3.4. Aké má byť vyhovujúce vedenie záznamov o incidentoch, nehodách, chorobách z povolania a trvalých následkoch? 16

3. Osvedčovanie a inšpekcie 16

3.1. Aké sú hlavné charakteristiky režimu inšpekcie podľa nového nariadenia? 16

3.2. Aká je úloha nezávislých overovateľov? 18

3.3. Kto môže byť nezávislým overovateľom? 18

3.4. Bude Európska komisia uverejňovať zoznam nezávislých overovateľov? 18

3.5. Aké akreditácie a kvalifikácie by mali mať nezávislí overovatelia? 18

3.6. Môže Európska komisia rozhodnúť o ďalšej inšpekcii zariadenia? 19

1. Všeobecné otázky týkajúce sa európskeho zoznamu zariadení na recykláciu lodí

1.1. Čo je európsky zoznam zariadení?

Článok 2 ods. 1: „Toto nariadenie sa […] uplatňuje na lode, ktoré sa plavia pod vlajkou členského štátu“ Článok 6 ods. 2 písm. a): „Vlastníci lodí zabezpečujú, aby lode určené na recykláciu sa recyklovali len v zariadeniach na recykláciu lodí, ktoré sú uvedené v európskom zozname.“ Článok 16 ods. 1 písm. b): „Komisia prijme vykonávacie akty s cieľom vypracovať európsky zoznam zariadení na recykláciu lodí, ktoré […] sa nachádzajú v tretej krajine a o ktorých zaradení sa rozhoduje na základe posúdenia informácií a sprievodných dôkazov poskytnutých alebo získaných v súlade s článkom 15.“

Podľa článku 16 ods. 1 písm. b) nariadenia Európska komisia vypracuje zoznam (ďalej len „európsky zoznam“) zariadení na recykláciu lodí, ktorý spĺňa požiadavky nariadenia. Európsky zoznam bude zahŕňať zariadenia umiestnené v EÚ aj mimo EÚ.

V súlade s nariadením – článkom 2 ods. 1 o rozsahu pôsobnosti a článkom 6 ods. 2 písm. a) o všeobecných požiadavkách na vlastníkov lodí – vlastníci lodí plaviacich sa pod vlajkou členského štátu EÚ môžu odovzdávať lode na demontáž len zariadeniam, ktoré sú zaradené do európskeho zoznamu.

1.2. Kto môže požiadať o zaradenie do európskeho zoznamu?

Článok 15 ods. 1: „Podnik na recykláciu lodí, ktorý vlastní zariadenie na recykláciu lodí nachádzajúce sa v tretej krajine a ktorý chce recyklovať lode plaviace sa pod vlajkou členského štátu, predloží Komisii žiadosť o zaradenie tohto zariadenia na recykláciu lodí do európskeho zoznamu.“

Postup zaraďovania zariadení závisí od geografickej polohy zariadenia. Zariadenia umiestnené v EÚ zahrnú do zoznamu ich príslušné vnútroštátne orgány, ktoré potom oznámia svoje národné zoznamy Európskej komisii na účely priameho zaradenia do európskeho zoznamu. Zariadenia umiestnené mimo EÚ budú musieť predložiť žiadosť Európskej komisii.

Hoci praktické podmienky zápisu do národných zoznamov určuje každý členský štát, v nariadení sa vyžaduje, aby zariadenia umiestnené v EÚ a mimo EÚ dodržiavali rovnaké výkonnostné požiadavky, aké sa nachádzajú v článku 13 uvedeného nariadenia.

1.3. Ako možno požiadať o zaradenie do európskeho zoznamu?

Článok 15 ods. 1: „Podnik na recykláciu lodí, ktorý vlastní zariadenie na recykláciu lodí nachádzajúce sa v tretej krajine a ktorý chce recyklovať lode plaviace sa pod vlajkou členského štátu, predloží Komisii žiadosť o zaradenie tohto zariadenia na recykláciu lodí do európskeho zoznamu.“

Podľa nariadenia podnik na recykláciu lodí, ktorý vlastní zariadenie na recykláciu lodí (ZRL) nachádzajúce sa v tretej krajine a ktorý chce recyklovať lode plaviace sa pod vlajkou členského štátu, predloží Európskej komisii žiadosť o zaradenie tohto ZRL do európskeho zoznamu.

Žiadosť je potrebné zaslať elektronicky na adresu env-ship-recycling@ec.europa.eu a dve papierové kópie treba zaslať poštou (1) na adresu:

European Commission Waste Management and Recycling unit Directorate-General for the Environment Avenue de Beaulieu 9, BU5/107 1049 Bruxelles/Brussel BELGIQUE/BELGIË

Európska komisia zašle podniku na recykláciu lodí písomné potvrdenie o prijatí spolu s odhadom, kedy vydá rozhodnutie o žiadosti. Európska komisia ďalej zašle písomné oznámenie o rozhodnutí zahrnúť alebo nezahrnúť ZRL, ktorého sa týka žiadosť, do európskeho zoznamu.

1.4. Čo by malo byť zahrnuté do žiadosti?

Článok 15 ods. 2: „Žiadosť uvedená v [článku 15 ods. 1] musí byť doplnená o dôkazy, že dotknuté zariadenie na recykláciu lodí spĺňa požiadavky týkajúce sa vykonávania recyklácie lodí stanovené v článku 13, a požiadavky týkajúce sa zaradenia do európskeho zoznamu podľa článku 16.“

V článku 15 nariadenia sa vyžaduje, aby podnik na recykláciu lodí predložil žiadosť s dokumentáciou, ktorá preukazuje, že zariadenie vyhovuje požiadavkám nariadenia. Táto dokumentácia by mala obsahovať:

1. vyplnený formulár „Údaje a podklady súvisiace so žiadosťou o zaradenie do európskeho zoznamu zariadení na recykláciu lodí“ spolu s podpornými dokladmi, ako sú stanovené vo vykonávacom rozhodnutí Komisie (EÚ) 2015/2398 o údajoch a podkladoch súvisiacich so žiadosťou o zaradenie zariadenia nachádzajúceho sa v tretej krajine do európskeho zoznamu zariadení na recykláciu lodí (2)

2. kópiu osvedčenia zariadenia na recykláciu lodí vydaného nezávislým overovateľom (vzor v prílohe 1 k tomuto dokumentu)

3. kópiu plánu zariadenia na recykláciu lodí

Všetky dokumenty musia byť vyhotovené v angličtine alebo doplnené prekladom do anglického, francúzskeho alebo nemeckého jazyka.

1.5. Kedy možno predkladať žiadosti?

Žiadosti možno predkladať kedykoľvek. Európsky zoznam sa po uverejnení bude pravidelne aktualizovať s cieľom zahrnúť zariadenia, ktoré predložili úspešnú žiadosť, a vyňať zariadenia, ktoré prestali spĺňať požiadavky nariadenia (pozri Otázky a odpovede 1.8 nižšie).

Aby mohlo byť zariadenie zaradené do zoznamu do konca roka 2016, žiadosť by sa mala predložiť do piatku 1. júla 2016.

1.6. Akým spôsobom bude Európska komisia posudzovať žiadosti?

Európska komisia (Generálne riaditeľstvo pre životné prostredie) posúdi žiadosti prijaté od zariadení na recykláciu lodí umiestnených mimo EÚ na základe požiadaviek uvedených v nariadení. Posudzovať sa budú len úplné žiadosti. V prípade neúplnej žiadosti bude spoločnosť požiadaná o doplnenie chýbajúcich prvkov.

1.7. Ako sa bude zostavovať európsky zoznam?

Európsky zoznam sa má zostaviť a aktualizovať prostredníctvom prijímania vykonávacích aktov podľa článku 291 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Návrhy na zaradenie do európskeho zoznamu preskúma výbor pre reguláciu recyklácií lodí zložený zo zástupcov členských štátov, ktorý zaujme stanovisko v súlade s postupom preskúmania stanoveným v článku 5 nariadenia EÚ č. 182/2011 (3).

V článku 16 ods. 2 nariadenia sa vyžaduje, aby Európska komisia uverejnila európsky zoznam najneskôr do 31. decembra 2016. Musí byť rozdelený do dvoch čiastkových zoznamov podľa toho, či sú zariadenia na recykláciu lodí umiestnené v EÚ, alebo mimo EÚ.

Európsky zoznam sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie a na webovom sídle Európskej komisie. Európsky zoznam sa bude pravidelne aktualizovať s cieľom podľa potreby zahrnúť alebo vyňať zariadenia na recykláciu lodí.

1.8. Môže byť zariadenie vyňaté z európskeho zoznamu?

Článok 16 ods. 4 písm. b): „Komisia prijme vykonávacie akty na pravidelnú aktualizáciu európskeho zoznamu s cieľom […] vyňať zariadenie na recykláciu lodí z európskeho zoznamu, ak: i) zariadenie na recykláciu lodí prestane spĺňať požiadavky stanovené v článku 13 alebo ii) sa aspoň tri mesiace pred skončením päťročného obdobia zaradenia do zoznamu neposkytnú aktualizované dôkazy v súlade s odsekom 3 tohto článku.“

Áno. Ak Európska komisia zistí, že zariadenie už nespĺňa požiadavky nariadenia, začne postup na vylúčenie zariadenia z európskeho zoznamu. Podnik na recykláciu lodí, ktorý sa stane predmetom postupu, dostane možnosť vyjadriť svoje stanovisko a odpovedať na otázky Európskej komisie.

Vyňatie zariadenia umiestneného v tretej krajine z európskeho zoznamu vyžaduje aj prijatie vykonávacieho aktu prostredníctvom postupu opísaného v Otázkach a odpovediach 1.7.

I keď rozhodnutie o vyňatí zariadenia z európskeho zoznamu je konečné, dotknutej spoločnosti nič nebráni, aby následne opätovne predložila žiadosť o zaradenie svojho zariadenia do zoznamu.

2. Požiadavky na zaradenie do európskeho zoznamu

Tento oddiel sa zaoberá rôznymi požiadavkami stanovenými v nariadení pre zariadenia na recykláciu lodí, ktoré chcú recyklovať lode EÚ. V záujme zrozumiteľnosti sú rozličné požiadavky zoskupené do troch skupín (všeobecné požiadavky, požiadavky na ochranu životného prostredia a požiadavky týkajúce sa ochrany zdravia a bezpečnosti). Určité požiadavky môžu patriť do viacerých skupín, pretože môžu plniť viaceré účely. V takom prípade sa požiadavky opisujú podľa ich základného významu.

2.1. Všeobecné požiadavky

2.1.1. Ktoré oprávnenia a povolenia sú potrebné na zaradenie do európskeho zoznamu?

Článok 13 ods. 1 písm. a): Zariadenie na recykláciu lodí musí byť „oprávnené príslušnými orgánmi na výkon činností recyklácie lodí“.

Pokiaľ ide o požiadavky súvisiace so zaradením do európskeho zoznamu, zariadenie musí byť predovšetkým oprávnené na recykláciu lodí príslušným orgánom svojej vlastnej krajiny. Európska komisia nezaradí do zoznamu zariadenia, ktoré neboli oprávnené na prevádzku svojimi vlastnými vnútroštátnymi orgánmi. Ak by zariadeniu uvedenému v zozname bolo odňaté jeho vnútroštátne povolenie na recykláciu lodí, musí byť vyňaté z európskeho zoznamu. Európska komisia sa môže obrátiť priamo na príslušné orgány s cieľom overiť, či povolenie(-ia) predložené spolu so žiadosťou sú pravé.

Na účely nariadenia podliehajú povoľovacie postupy, na ktoré sa vzťahuje článok 13 ods. 1 písm. a), právnemu poriadku krajiny, v ktorej sa zariadenie nachádza.

Ak dané príslušné orgány nevydávajú konkrétne povolenie, licenciu alebo oprávnenie na vykonanie recyklácie lodí, žiadateľ musí túto skutočnosť jednoznačne uviesť vo svojej žiadosti a musí v takom prípade predložiť iné relevantné povolenia, licencie alebo oprávnenia týkajúce sa činností zariadenia.

2.1.2. Čo by mal obsahovať plán zariadenia na recykláciu lodí?

Článok 13 ods. 1 písm. e): Zariadenie na recykláciu lodí musí mať „vypracovaný plán zariadenia na recykláciu lodí“.

PZRL je základný dokument zavedený Hongkonským dohovorom a uvádza sa aj v nariadení. Analýza obsahu plánu zariadenia na recykláciu lodí umožní Komisii overiť dodržanie materiálnych požiadaviek nariadenia. Pri predkladaní dôkazov súladu s požiadavkami nariadenia sa odporúča uviesť odkazy na príslušné časti plánu zariadenia na recykláciu lodí.

Ako sa uvádza v usmerneniach IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí (4), „PZRL prijme správna rada alebo iný riadiaci orgán recyklačnej spoločnosti […]. Je […] nevyhnutné, aby PZRL obsahoval podrobný opis prevádzok a pracovných postupov, ktoré existujú v rámci zariadenia na recykláciu lodí, aby sa zabezpečil súlad s dohovorom.“ Okrem toho by sa v PZRL mali podrobne opísať prevádzky a pracovné postupy, ktoré existujú v rámci zariadenia na recykláciu lodí, aby sa zabezpečil súlad s nariadením, ak toto obsahuje dodatočné požiadavky oproti HKD (pozri predovšetkým otázky v bode 2.2 nižšie týkajúce sa osobitných požiadaviek).

Odporúčaný formát PZRL je zahrnutý v dodatku 1 k usmerneniam IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí (5).

2.1.3. Aký má byť vyhovujúci „plán pripravenosti a reakcie na núdzové situácie“?

Článok 13 ods. 1 písm. h): Zariadenie na recykláciu lodí „má vypracovaný a udržiava plán pripravenosti a reakcie na núdzové situácie“.

V usmerneniach uvedených v oddiele 3.3.5 usmernení IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí, ako aj v oddieloch 4.6 a 16 usmernení MOP (6) a v oddieloch 4.5 a 6.2 Technických usmernení Bazilejského dohovoru pre environmentálne vhodné nakladanie s odpadom z úplnej a čiastočnej demontáže lodí (ďalej len „TU BD“) (7) sa opisuje, ako treba vypracovať plán pripravenosti a reakcie na núdzové situácie (PRNS).

Okrem toho sa v náležitom PRNS odráža súčasné usporiadanie zariadenia na recykláciu a tento plán sa oznamuje všetkým pracovníkom zariadenia vrátane zamestnancov dodávateľa a zamestnancov prijatých na krátky čas.

2.1.4. Aké majú byť primerané systémy riadenia a monitorovania?

Článok 13 ods. 1 písm. d): Zariadenie na recykláciu lodí musí mať „zavedené systémy, postupy a techniky riadenia a monitorovania, ktorých účelom je zamedzenie, obmedzenie, minimalizácia a v uskutočniteľnej miere odstránenie zdravotných rizík, ktoré hrozia dotknutým pracovníkom a obyvateľstvu v blízkosti zariadenia na recykláciu lodí a škodlivých účinkov na životné prostredie, ktoré spôsobuje recyklácia lodí“.

Systémy riadenia a monitorovania sa zaoberajú odpadmi, nebezpečnými materiálmi a škodami na životnom prostredí spôsobenými recykláciou lodí vo všeobecnosti, ako aj bezpečnostnými a zdravotnými hľadiskami. Tieto systémy podporujú vykonávanie postupov a techník, ktorých účelom je zamedzenie, obmedzenie, minimalizácia a v uskutočniteľnej miere odstránenie zdravotných rizík a nepriaznivých vplyvov na životné prostredie.

Systémy riadenia a monitorovania slúžia na kontrolu vykonávania postupov a podmienok opísaných v PZRL. Vzťahujú sa na celý proces: počnúc prijatím lode na recykláciu a končiac zaobchádzaním s odpadmi (8) (ak k nemu v rámci zariadenia na recykláciu lodí dochádza). To zahŕňa – okrem iného – posúdenie rizík na palube lodí (a to aj na základe zoznamu nebezpečných materiálov a osvedčenia o pripravenosti na recykláciu); identifikovanie a dodržiavanie všetkých právnych požiadaviek týkajúcich sa lodí určených na recykláciu; vykonanie procesu recyklácie lode bezpečným a environmentálne vhodným spôsobom (vrátane skladovania a zaobchádzania s materiálmi a odpadmi nachádzajúcimi sa na palube lode a vytvorenými prostredníctvom procesu recyklácie lode) a ponúknutie potrebnej odbornej prípravy, ako aj vykonávanie kontrol dokumentácie za celý proces.

a) Systémy riadenia a monitorovania životného prostredia

V kontexte nariadenia sú vhodným medzinárodným zdrojom relevantným pre požiadavky článku 13 ods. 1 písm. d), pokiaľ ide o nepriaznivé účinky na životné prostredie, Technické usmernenia Bazilejského dohovoru pre vytváranie a implementáciu systémov environmentálneho riadenia (9).

Podľa usmernení IMO (10) týkajúcich sa sledovania životného prostredia environmentálny monitorovací program zahŕňa „možné negatívne vplyvy počas recyklácie lodí [, ktoré môžu byť] rozdelené do štyroch hlavných kategórií: uvoľňovanie nebezpečných látok do pôdy a sedimentov, uvoľňovanie nebezpečných látok do vody, emisie nebezpečných materiálov do ovzdušia, a hluk/vibrácie“. Vystavenie vysokým teplotám je ďalším možným negatívnym vplyvom, ktorý treba zvážiť.

V usmerneniach IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí sa ďalej stanovuje, že „monitorovací program […] by sa mal vzťahovať na konkrétne zariadenia, berúc do úvahy vlastnosti týchto zariadení, napríklad používanie suchých dokov, mól/nástupíšť a/alebo recyklačných miest na rozhraní pevnina – more, a mali by sa v ňom uviesť chemické, biologické a fyzikálne zmeny v životnom prostredí v okolí zariadenia na recykláciu lodí“. „Monitorovací program […] by mal využívať osvedčené normy pre odber vzoriek a analýzu relevantných environmentálnych parametrov“.

b) Systémy riadenia a monitorovania bezpečnosti a ochrany zdravia

Komplexné systémy riadenia a monitorovania, ktorých účelom je zamedzenie, obmedzenie, minimalizácia a v uskutočniteľnej miere odstránenie zdravotných rizík spôsobovaných recykláciou lodí, ktoré by mohli ohroziť dotknutých pracovníkov a obyvateľstvo v blízkosti zariadenia na recykláciu lodí, sa chápu ako systémy pokrývajúce dva dôležité aspekty v zmysle usmernení Medzinárodnej organizácie práce:

a) zavedenie systémov riadenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci v rámci zariadenia (11);

b) právo pracovníkov uvedené v usmerneniach MOP (12) na prevzatie zodpovednosti za systémy riadenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci a v konečnom dôsledku na ich zlepšenie.

V usmerneniach Medzinárodnej organizácie práce (13) sa predpokladá, že zamestnávatelia môžu „prijať opatrenia na identifikáciu a pravidelné hodnotenie nebezpečenstiev a rizík pre bezpečnosť a ochranu zdravia vyplývajúcich z nebezpečných okolitých faktorov, ktoré vznikajú pri používaní rôznych operácií, nástrojov, strojov, zariadení a látok na každom trvalom alebo dočasnom pracovisku“ a „vykonávať primerané preventívne a ochranné opatrenia potrebné na predchádzanie týmto hrozbám a rizikám, alebo na ich zníženie na najnižšiu možnú primeranú mieru, v súlade s vnútroštátnymi zákonmi a inými právnymi predpismi“.

V usmerneniach IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí sa ďalej rozvádza táto úloha podniku na recykláciu lodí ako vykonanie „posúdení nebezpečenstva pri práci s cieľom určiť riadny prístup k maximalizácii bezpečnosti pracovníkov. Zodpovednosť za posúdenie nebezpečenstva pri práci by sa mala zveriť osobe spôsobilej v otázkach špecifických nebezpečenstiev každého pracovného miesta. Odporúča sa, aby posúdenie vykonával tím pracovníkov vrátane spôsobilej osoby, zástupcu manažmentu a pracovníkov s primeranou úrovňou vedomostí.“ (14)

Ako sa uvádza v článku 3 ods. 3 nariadenia, „môže spôsobilou osobou byť vyškolený pracovník alebo zamestnanec v riadiacej funkcii, ktorý je schopný rozpoznať a vyhodnotiť pracovné nebezpečenstvá a riziká a vystavenie zamestnancov potenciálne nebezpečným materiálom alebo podmienkam v zariadení na recykláciu lodí a ktorý dokáže špecifikovať potrebné ochranné a preventívne opatrenia, ktoré sa majú prijať na odstránenie alebo obmedzenie takýchto nebezpečenstiev, rizík alebo uvedeného vystavenia“.

Druhý pilier systému riadenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci sa týka potreby podniku na recykláciu lodí zabezpečiť informovanie, účasť a spätnú väzbu pracovníkov na zlepšenie bezpečnosti. Zoznam príslušných práv pracovníkov je stanovený v usmerneniach MOP (15). Siaha od práva upozorniť príslušný orgán na bezpečnostné riziká až po právo na primerané lekárske ošetrenie alebo právo voliť svojich zástupcov v súlade s vnútroštátnym právom, predpismi a praxou. V každom prípade podnik na recykláciu lodí zavedie potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť informovanie, účasť a spätnú väzbu pracovníkov v otázkach ochrany zdravia a bezpečnosti.

Monitorovanie parametrov ochrany zdravia a bezpečnosti sa môže považovať za dosiahnuté, ak podnik na recykláciu lodí implementuje príslušné usmernenia Medzinárodnej organizácie práce (16). V usmerneniach IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí sa ďalej uvádza, že zariadenie má mať „postupy, ktoré sa používajú na monitorovanie vystavenia škodlivým vplyvom a lekársky dohľad“ (17).

2.2. Environmentálne požiadavky

Tento oddiel čerpá najmä z oddielu 3 usmernení Medzinárodnej námornej organizácie (IMO) pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí z roku 2012. Usmernenia sú tiež prevzaté z tohto materiálu:

— časť II usmernení MOP o bezpečnosti a ochrane zdravia pri rozoberaní lodí (18) ,

— oddiel 5 Technických usmernení Bazilejského dohovoru na nakladanie s odpadom z úplnej a čiastočnej demontáže lodí spôsobom prijateľným z hľadiska životného prostredia (19) ;

— Usmernenia sekretariátu Bazilejského dohovoru pre príslušné orgány zariadení na recykláciu lodí (ďalej len „usmernenie BCS 2013“) (20) ;

V tomto oddiele sa konkrétne vychádza z toho, že „uplatnenie zásad environmentálne vhodného riadenia a dodržiavanie predpisov o recyklácii lode bude aspoň sčasti závisieť od rozvoja vhodnej infraštruktúry“ (21). Z prevádzkového hľadiska z odpovedí poskytnutých v Otázkach a odpovediach 2.2.1 až 2.2.3 vyplýva, že premiestnenie prvkov z lode na nepriepustnú plochu zariadenia sa vykonáva bez toho, aby sa prvky dostali do styku s morom, prílivovo-odlivovou zónou alebo iným priepustným povrchom, ako je piesok alebo štrk (22).

2.2.1. Čo znamená „predchádza škodlivým účinkom na životné prostredie“ a „kontrolné opatrenia v prípade úniku, a to najmä v prílivovo-odlivových zónach“?

Článok 13 ods. 1 písm. f): Zariadenie na recykláciu lodí „predchádza škodlivým účinkom na zdravie ľudí a životné prostredie vrátane demonštrácie kontrolných opatrení v prípade úniku, a to najmä v prílivovo-odlivových zónach“.

Zásadné usmernenia k predchádzaniu škodlivým účinkom na životné prostredie možno nájsť v usmerneniach IMO o predchádzaní nepriaznivým účinkom na životné prostredie (23). Ukazovatele naznačujúce, čo predstavujú primerané operácie na predchádzanie nepriaznivým účinkom, sa nachádzajú aj v TU BD (24).

Požiadavkou, aby zariadenie na recykláciu lodí „predchádzalo škodlivým účinkom na zdravie ľudí a životné prostredie“, nariadenie kladie dôraz na prevenciu. V zariadení „navrhnutom, postavenom a prevádzkovanom bezpečným a environmentálne vhodným spôsobom“ (25) existujú opatrenia aj infraštruktúry schopné zabrániť únikom do životného prostredia.

Od zariadenia sa okrem toho požaduje zabezpečenie „demonštrácie kontrolných opatrení v prípade úniku“, t. j. malo by preukázať, že je schopné zabrániť akýmkoľvek únikom (úniky kvapalín, emisie do ovzdušia atď.), a ak napriek vyhovujúcemu projektu, výstavbe a prevádzke prevencia zlyhá, zareagovať na tieto úniky a zmierniť ich.

Medzi príklady kontrolných systémov okrem iného patria: predbežné hodnotenie znečisťujúcich látok zostávajúcich na palube lode, tímy rýchlej reakcie, bariéry absorbujúce ropu, bariéry na zachytávanie ropy (26), odvodňovacie kanály a nepriepustné plochy (ďalšie podrobnosti sú uvedené v nasledujúcej časti Otázok a odpovedí).

Prílivovo-odlivová zóna je zóna medzi najnižšou odlivovou a najvyššou prílivovou značkou. Hoci pozornosť treba venovať všetkým častiam zariadenia, v nariadení sú uvedené najmä prílivovo-odlivové zóny, keďže predstavujú osobitné výzvy, pokiaľ ide o kontrolu únikov, vzhľadom na neustále sa meniace podmienky v dôsledku prílivu a odlivu.

2.2.2. Čo znamenajú „nepriepustné plochy“ a „účinné odvodňovacie systémy“?

Článok 13 ods. 1 písm. g) bod i): Zariadenie na recykláciu lodí „zaisťuje bezpečné a environmentálne vhodné riadenie a skladovanie nebezpečných materiálov a odpadu vrátane […] zaobchádzania s nebezpečnými materiálmi a odpadom, ktoré vzniknú počas procesu recyklácie lode, výlučne na nepriepustných plochách s účinnými odvodňovacími systémami“.

V nariadení sa vyžaduje, aby sa s „nebezpečnými materiálmi a odpadom, ktoré vzniknú počas procesu recyklácie lode,“ zaobchádzalo „výlučne na nepriepustných plochách s účinnými odvodňovacími systémami“.

„Zaobchádzanie“ je veľmi široký pojem, ktorý presahuje rámec činností v oblasti odpadového hospodárstva. Začína rozrezaním/separáciou prvkov z lode a zahŕňa roztriedenie a prepravu nebezpečných materiálov a odpadov, ktoré vznikajú počas procesu recyklácie lode.

Všetky prvky oddelené od lode vrátane veľkých blokov predstavujú buď „nebezpečné materiály“ alebo „odpad, ktorý vznikne počas procesu recyklácie lode“.

„Plochy“ sú spojité, rovné a nosné plochy. „Nepriepustné plochy“ sú plochy, ktoré neumožňujú presakovanie kvapaliny. Toto odráža potrebu nielen kontrolovať nebezpečné tekutiny, ale aj zabrániť možnosti odplavovania nebezpečných materiálov do životného prostredia. Oceľová konštrukcia samotnej lode sa môže považovať za nepriepustnú plochu v zmysle nariadenia, ak sú splnené určité podmienky (pozri nižšie) alebo v prípade plávajúcich dokov.

V kontexte nariadenia sa pod „účinnými odvodňovacími systémami“ rozumejú kanalizačné zbery napojené na čističku odpadových vôd (na mieste alebo spoločnú či komunálnu) alebo podľa usmernení BCS z roku 2013 „jednoduchá infraštruktúra (napr. betónový podklad), ktorá pôsobí ako prekážka úniku znečisťujúcich látok. Dochádzalo by k odvádzaniu kontaminantov a existovala by kapacita na pravidelné čistenie odvodňovacích kanálov, napríklad inštalovaním odstrániteľných mreží nad odvodňovacími kanálmi“ (27). Objem odvodňovacích systémov sa stanoví na základe meteorologických údajov (napr. úhrn dažďových zrážok) možných objemov a typov únikov, veľkosti nepriepustnej plochy v areáli a možnosti vnikania vonkajších vôd.

Keďže zaobchádzať s nebezpečnými materiálmi a odpadom, ktoré vznikajú počas procesu recyklácie lode, by sa malo „len“ na nepriepustných plochách, keď sa niektorý prvok oddelí od lode, nemal by prísť do styku s plochami, ktoré nie sú nepriepustné, ako napríklad s pieskom. Môže však byť vyzdvihnutý (napr. žeriavom) na nepriepustnú plochu.

Vnútro samotnej lode sa môže považovať za nepriepustnú plochu v kontexte nariadenia, ak:

a) trup je zapečatený, integrita spodnej časti trupu bola analyzovaná a nebola spochybnená;

b) škodlivé látky opadávajúce z plavidla počas rozrezávania sú kontrolované v súlade s Otázkami a odpoveďami 2.2.1, napr. zozbierané a spracované spôsobom prijateľným z hľadiska životného prostredia;

c) pred akoukoľvek činnosťou, ktorá predstavuje hrozbu pre životné prostredie, sú od trupu lode k brehu či mólu natiahnuté bariéry na zachytávanie ropy a zberače ropy sú ľahko dostupné;

d) bloky sa bezpečným spôsobom zdvíhajú a presúvajú do priestorov na rozrezávanie s nepriepustnou plochou;

e) uvoľňovanie kúskov farbív a toxických náterov do mora alebo priepustného povrchu sa kontroluje v súlade s Otázkami a odpoveďami 2.2.1;

f) čo najskôr, ako je to možné, sa zvyšok spodnej časti lodného trupu bezpečným a environmentálne vhodným spôsobom, napr. pomocou žeriavov, saníc alebo nosníkov s upevnenými navijakmi, presunie do priestorov s nepriepustnými plochami tak, aby sa mohol rozrezať nad nepriepustnou plochou s účinným odvodňovacím systémom, ktorou môže byť aj plávajúca štruktúra ako napríklad plávajúci suchý dok, nákladný čln s plochým povrchom alebo ich ekvivalent s účinným odvodňovacím systémom.

2.2.3. Čo sa myslí pod pojmom „kontrola nad nebezpečnými materiálmi“?

Článok 13 ods. 1 písm. g) bod i): Zariadenie na recykláciu lodí „zaisťuje bezpečné a environmentálne vhodné riadenie a skladovanie nebezpečných materiálov a odpadu vrátane kontroly nad všetkými nebezpečnými materiálmi, ktoré sa nachádzajú na palube, počas celého procesu recyklácie lode, aby sa predišlo akémukoľvek úniku uvedených materiálov do životného prostredia“.

V nariadení sa vyžaduje zaistenie stálej „kontroly nad všetkými nebezpečnými materiálmi“ („počas celého procesu recyklácie lode“) (28) s cieľom predchádzať „akémukoľvek úniku […] do životného prostredia.“ To znamená, že všetky nebezpečné materiály sa odstránia z lode a musia sa zbierať, skladovať, prepravovať a odstraňovať bez toho, aby prišli do priameho kontaktu s prostredím alebo pracovníkmi (napr. kontaktu s pokožkou rúk, priameho kontaktu s dýchacími cestami atď.). Táto časť Otázok a odpovedí sa zameriava na odstraňovanie, zber a skladovanie nebezpečných materiálov, kým Otázky a odpovede 2.2.5 sa zameriavajú na aspekty zaobchádzania s odpadom.

V usmerneniach IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí, ako aj v oddieloch 4.2 (Identifikácia potenciálnych kontaminantov a predchádzanie únikom), 5.3 (Návrh a konštrukcia) a 5.4 (Prevádzka) TU BD sa uvádzajú príslušné opatrenia na riešenie špecifických materiálov, najmä tieto:

— činnosti odstraňovania azbestu uskutočňované na palube lode (29),

— činnosti odstraňovania azbestu uskutočňované mimo samotnej lode (30),

— farby a nátery nájdené na lodnom trupe (31) (na používanie osobitných respirátorov odporúčané v TU BD sa vzťahuje článok 13 ods. 1 písm. i) nariadenia),

— kvapalný odpad (32).

Medzi ďalšie prvky, ktoré treba v tejto súvislosti zohľadniť, patria:

a) Opatrenia poskytujúce úroveň ochrany údajov rovnocennú s úrovňami uvedenými v smernici 2009/148/ES z 30. novembra 2009 o ochrane pracovníkov pred rizikami z vystavenia účinkom azbestu pri práci (33) sa uplatňujú na činnosti, pri ktorých pracovníci odstraňujú azbest. Opisujú sa tam opatrenia, ktoré má prijať zamestnávateľ pracovníkov, keď je pravdepodobné prekročenie jednotlivej maximálnej limitnej hodnoty koncentrácie azbestu vo vzduchu na úrovni 0,1 vlákna na cm3 vo vzťahu k osemhodinovému časovo váženému priemeru (TWA).

b) Odporúča sa použitie nadúrovňových nádrží na skladovanie ropných zvyškov, keďže sa ním uľahčí úloha nezávislého overovateľa pri zisťovaní pod týmito nádržami, či kontrola nezlyhala.

2.2.4. Čo sa myslí pod „stavbami“?

Článok 13 ods. 1 písm. c): Zariadenie na recykláciu lodí „je prevádzkované zo stavieb“.

V nariadení sa vyžaduje, aby zariadenia boli prevádzkované zo stavieb. Účelom stavieb je umožniť bezpečné a environmentálne vhodné operácie pri recyklácii lodí, zaistenie bezpečnosti pracovníkov, kontroly úniku, kontroly nebezpečných materiálov a nepriepustnej podložky pre nebezpečné materiály a odpady, ktoré vznikajú počas procesu recyklácie lode.

Pokiaľ sa dosiahne dodržiavanie požiadaviek nariadenia, požiadavka prevádzkovať činnosť zo stavieb nevyhnutne neznamená, že zariadenie treba úplne dobudovať. Stavby sa môžu doplniť napríklad „strojovými zariadeniami na pásových podvozkoch alebo s pneumatikami s nízkym tlakom na podložku“ (34), mobilnými usadzovacími nádržami a plávajúcimi žeriavmi, keď nie je možná montáž pevných žeriavov. To platí najmä pre dočasné zariadenia, napríklad ak dočasné oplotenie možno považovať za rovnocenné s múrom, za predpokladu, že dosahuje podobnú úroveň ochrany. V nariadení sa nevylučujú dočasné zariadenia na recykláciu lodí, pri ktorých sa do základného zariadenia (napr. do prístavu, na nábrežie alebo hrádzu) namontuje dodatočné vybavenie, za predpokladu, že samotné základné zariadenie spĺňa požiadavky nariadenia týkajúce sa projektovania a konštrukcie.

V kontexte nariadenia môžu ako príklady stavieb v priestoroch recyklácie lodí, kde dochádza k prvotnému rozrezávaniu, okrem iných poslúžiť aj tieto zariadenia:

— pontóny,

— sklzy a prístupové rampy,

— prístaviská,

— doky,

— suché doky,

— lodné výťahy,

— premosťovacie štruktúry (trestles),

— kanály,

— prístrešky,

— priepuste.

Príkladmi stavieb, ktoré poskytujú podporu pre „pevne umiestnené zariadenia“ vymedzené v usmerneniach BCS 2013 (35), sú okrem iného tieto zariadenia:

— „pevné žeriavy a ostatné zdvíhacie zariadenia […] používané v rámci svojich konštrukčných obmedzení (napr. s dozorom vylučujúcim presiahnutie brutto hmotnosti bremena, ktorú možno zdvíhať žeriavom)“,

— „navijak s lanami na bezpečné odtiahnutie lode ďalej od pobrežnej línie počas demontáže“,

— „čerpadlá na prečerpávanie kvapalín [v rámci] vyprázdňovania drenážnych záchytov“,

— „Generátory elektrickej energie pre osvetlenie [na] umožnenie bezpečnej práce za zhoršených svetelných podmienok“.

Príkladmi stavieb v priestoroch zariadenia na recykláciu lodí určených na druhotné rozrezávanie, ktoré sú uvedené v príslušných usmerneniach Bazilejského dohovoru, sú okrem iného tieto zariadenia:

— „pracoviská sekundárnej demontáže a postupného rozoberania na základné časti“ a „špeciálne vybavené pracoviská na odstraňovanie nebezpečného a toxického odpadu“ (36),

— „steny […](drevené, betónové, oceľové)[…] vybavené prístupom z jednej strany na uľahčenie uskladňovania a ukladania materiálu“ (38),

— „dočasné skladovacie priestory pre neškodné materiály a oceľové konštrukčné prvky“ (39),

— „skladovacie priestory na úplne spracované vybavenie a materiály, ktoré sú pripravené na opätovné použitie, recykláciu alebo likvidáciu“ (40).

Príkladmi stavieb slúžiacich na dodržanie zdravotných a bezpečnostných požiadaviek nariadenia sú okrem iného tieto zariadenia:

— „cesty s pevným rovným povrchom (jednoduchý cestný základ môže spočiatku tvoriť napr. sypaný drvený betón)“ alebo „spevnený cestný základ“, ktorý umožňuje vozidlám rýchlej zdravotnej služby a požiarnym vozidlám dostať sa k lodi a zaparkovať v jej blízkosti (41) , alebo, v prípade suchého doku, dostať sa k vyústeniu únikovej cesty (napr. výťahu),

— „pevné žeriavy a ostatné zdvíhacie zariadenia […] používané v rámci svojich konštrukčných obmedzení (napr. s dozorom vylučujúcim presiahnutie brutto hmotnosti bremena, ktorú možno zdvíhať žeriavom)“ (pozri vyššie),

— stabilné výstupné mostíky,

— doplnkové prvky uvedené v usmerneniach MOP (42) , najmä dodávky pitnej vody, umiestnenie a podmienky prevádzky sanitárnych zariadení, umyvární a šatní, ako aj prístreší a zariadení pre potraviny a nápoje,

— ďalšie prvky sa uvádzajú v usmerneniach IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí (43): „umyvárne, sprchy, stravovacie a rekreačné priestory, toalety, šatne […] na kontrolu vystavenia nepriaznivým účinkom nebezpečných materiálov a zabránenie ich šíreniu“; „sanitárne zariadenia a umyvárne ľahko prístupné a umiestnené tak, aby neboli vystavené riziku kontaminácie z pracoviska“; „osobitné a primerané šatne a umyvárne na výlučné používanie pracovníkmi manipulujúcimi s azbestom“; „samostatné a nekontaminované priestory, ktoré pracovníci môžu používať na jedenie, pitie a iné prestávky v práci“.

2.2.5. Aké má byť vyhovujúce zaobchádzanie s odpadom v kontexte nariadenia?

Článok 13 ods. 1 písm. g) bod ii): Zariadenie na recykláciu lodí musí zaistiť vykonanie „zdokladovania všetkého odpadu, ktorý vznikol počas recyklačnej činnosti lode, ako aj jeho množstva, a jeho presunu výhradne do zariadení na zaobchádzanie s odpadom vrátane zariadení na recykláciu odpadu, ktoré sú oprávnené na ich spracovanie, a to bez ohrozenia zdravia ľudí a environmentálne vhodným spôsobom“.

Článok 15 ods. 5: „Na účely článku 13, pokiaľ ide o dotknutú operáciu zhodnocovania odpadu alebo zaobchádzania s ním, možno považovať, že environmentálne vhodné riadenie je zavedené, ak podnik na recykláciu lodí môže preukázať, že zariadenie na zaobchádzanie s odpadom, ktoré prijíma odpad, bude prevádzkované podľa noriem ochrany zdravia ľudí a životného prostredia, ktoré sú v zásade rovnocenné s príslušnými medzinárodnými normami a normami Únie.“

Nariadenie zahŕňa niekoľko požiadaviek týkajúcich sa nakladania s nebezpečným a iným odpadom, ktorý vzniká počas procesu recyklácie lode.

V závislosti od zariadenia by malo byť možné uskutočniť na mieste celé, čiastočné alebo žiadne zhodnotenie alebo zneškodnenie odpadu. Napríklad niektoré zariadenia na recykláciu lodí sú vybavené spaľovňami; niektoré zariadenia budú schopné spracovať určité toky odpadov, ale iné nie, pričom istý počet zariadení sa môže rozhodnúť zveriť celé zhodnocovanie alebo zneškodňovanie odpadu externému zariadeniu na spracovanie odpadu. Nariadením sa neukladajú žiadne konkrétne opatrenia. Vyžaduje sa v ňom však, aby podnik na recykláciu lodí vedel preukázať, že s rôznymi tokmi odpadov zaobchádza podľa určitých noriem bez ohľadu na to, kde sa zhodnocovanie alebo zneškodňovanie odpadu uskutočňuje. Preto sa odporúča, aby zariadenie upresnilo vo svojom formulári žiadosti, ktoré odpadové toky je schopné a oprávnené recyklovať alebo likvidovať a ktoré odpadové toky prevedie na vonkajšie nadväzujúce zariadenia na zaobchádzanie s odpadom.

a) Dokumentácia a prevoz odpadu

Súlad s časťou článku 13 ods. 1 písm. g) bodu ii) venovanou dokumentácii a prevozu odpadu možno predpokladať v prípade, ak v súlade s usmerneniami IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí (44) zariadenie stanoví „postupy sledovania nebezpečných materiálov a odpadu počas ich prepravy zo zariadenia na recykláciu lodí na miesto konečného určenia a postupy riadenia a uchovávania dokumentácie vrátane dokumentácie subdodávateľov.“

b) Oprávnenie nadväzujúcich zariadení na zaobchádzanie s odpadom

V nariadení sa vyžaduje, aby podnik na recykláciu lodí zabezpečil, aby zariadenie na zaobchádzanie s odpadom bolo poverené pracovať bez ohrozenia ľudského zdravia a environmentálne vhodným spôsobom. Táto požiadavka zodpovedá usmerneniam IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí (45).

Zariadením na zaobchádzanie s odpadom, na ktoré sa vzťahuje táto požiadavka, je buď:

— časť zariadenia na recykláciu lodí, ak zariadenie na recykláciu lodí samo zhodnocuje alebo zneškodňuje odpad, alebo

— externé zariadenie na zaobchádzanie s odpadom, ak zariadenie na recykláciu lodí zverilo túto časť operácií takémuto zariadeniu, alebo

— obidve, ak zariadenie na recykláciu lodí s niektorými tokmi odpadu zaobchádza samo a zaobchádzanie s ostatnými zabezpečuje externe.

Povolenie uvedené v požiadavke je povolenie, ktoré príslušný orgán alebo orgány vydali v krajine, kde sa nachádza zariadenie na zaobchádzanie s odpadom. Jeho súčasťou je dokumentácia týkajúca sa dovozu/vývozu odpadu a – ak je to vhodné – dokumentácia súvisiaca s predbežným súhlasom po predchádzajúcom ohlásení v prípade, že zariadenie na zaobchádzanie s odpadom sa nachádza v inej krajine ako zariadenie na recykláciu lodí. Kópiu príslušného povolenia by mal obsahovať vyplnený formulár žiadosti stanovený vo vykonávacom rozhodnutí (EÚ) 2015/2398.

c) Zaobchádzanie s odpadom v zariadení na zaobchádzanie s odpadom

Od zariadení so sídlom mimo EÚ, ktoré žiadajú o zaradenie na európsky zoznam, sa požaduje, aby preukázali, že zariadenie(-ia) na zaobchádzanie s odpadom sa riadi(-ia) normami, ktoré sú vo všeobecnosti rovnocenné s medzinárodnými normami a normami EÚ.

Táto požiadavka neznamená úplný súlad s požiadavkami EÚ, ktoré vyplývajú z právnych aktov iných, ako je nariadenie, a iných medzinárodných noriem, ale skôr potrebu zabezpečiť, aby požiadavky/normy uplatňované na zariadenie na zaobchádzanie s odpadom zaisťovali podobnú úroveň ochrany ľudského zdravia a životného prostredia.

Spoločnosti, ktoré predkladajú žiadosť, musia podpísať dokumenty, ako sa požaduje vo vykonávacom rozhodnutí (EÚ) 2015/2398, a priložiť kópiu všetkých dokumentov týkajúcich sa jeho rozsahu pôsobnosti.

Všeobecná rovnocennosť s medzinárodnými normami a normami EÚ sa považuje za preukázanú, ak zariadenie na zaobchádzanie s odpadom uplatňuje tieto hlavné zásady vychádzajúce z medzinárodných noriem a smerníc EÚ:

— Medzinárodné normy:

Zoznam relevantných usmernení vypracovaných na medzinárodnej úrovni vrátane Technických usmernení na nakladanie s odpadom z úplnej a čiastočnej demontáže lodí spôsobom prijateľným z hľadiska životného prostredia v oblasti týkajúcej sa nadväzujúceho odpadového hospodárstva možno nájsť v prílohe VIII k nariadeniu (ES) č. 1013/2006 o preprave odpadu. Aktualizované technické usmernenia vypracované v rámci Bazilejského dohovoru možno nájsť na webovej stránke dohovoru (46).

Okrem toho zmluvné strany Bazilejského dohovoru prijali rámec environmentálne vhodného nakladania (ESM) s nebezpečnými odpadmi a inými odpadmi (47). Tento rámec stanovuje spoločné ponímanie toho, čoho sa týka ESM, a zahŕňa napr. niekoľko hlavných zásad a opatrení určených pre zariadenia na nakladanie s odpadmi na zabezpečenie ESM.

— Normy Únie:

Normy Európskej únie na ochranu ľudského zdravia a životného prostredia týkajúce sa zariadení na zaobchádzanie s odpadom sa nachádzajú v rámcovej smernici EÚ o odpadoch a v právnych predpisoch špecifických pre jednotlivé odpadové toky.

Hlavné požiadavky smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES z 19. novembra 2008 o odpade a o zrušení určitých smerníc (48) (známej ako rámcová smernica o odpadoch) sa vzťahujú na:

— hierarchiu odpadového hospodárstva (článok 4): ako prioritné poradie sa uplatňuje táto hierarchia odpadového hospodárstva: a) prevencia; b) príprava na opätovné použitie; c) recyklácia; d) iné zhodnocovanie, napr. energetické zhodnocovanie a napokon e) zneškodňovanie,

— ochranu ľudského zdravia a životného prostredia (článok 13): zaobchádzanie s odpadom sa vykonáva bez ohrozovania zdravia ľudí, poškodzovania životného prostredia, a najmä: a) bez rizika pre vodu, ovzdušie, pôdu, rastliny alebo živočíchy; b) bez obťažovania spôsobeného hlukom alebo zápachom a c) bez nepriaznivého ovplyvňovania vidieka alebo miest osobitného záujmu,

— nebezpečný odpad (články 17, 18, 19): Nebezpečný odpad sa skladuje a spracúva za podmienok, ktoré zabezpečujú ochranu zdravia a životného prostredia. V nijakom prípade sa nemieša s iným nebezpečným odpadom a musí sa zabaliť a označiť.

Na doplnenie hlavných zásad rámcovej smernice o odpadoch tieto právne predpisy EÚ zahŕňajú normy týkajúce sa činnosti spracovania odpadu relevantné pre článok 15 ods. 5 nariadenia:

— smernica Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov (49),

— smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/76/ES zo 4. decembra 2000 o spaľovaní odpadov (50),

— smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ z 24. novembra 2010 o priemyselných emisiách (51),

A konečne normy týkajúce sa činností spracovania odpadu z jednotlivých odpadových tokov relevantné pre článok 15 ods. 5 nariadenia sú zahrnuté v týchto právnych predpisoch EÚ:

— smernica Rady 96/59/ES zo 16. septembra 1996 o zneškodnení polychlórovaných bifenylov a polychlórovaných terfenylov (PCB/PCT) (52),

— smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/66/ES zo 6. septembra 2006 o batériách a akumulátoroch a použitých batériách a akumulátoroch, ktorou sa zrušuje smernica 91/157/EHS (53),

— zneškodňovanie elektrického a elektronického zariadenia sa riadi hlavnými operačnými zásadami smernice 2002/96/ES Európskeho parlamentu a Rady z 27. januára 2003 o odpade z elektrických a elektronických zariadení (54).

2.3. Požiadavky na ochranu zdravia a bezpečnosť

2.3.1. Čo znamená „predchádzanie škodlivým účinkom na zdravie ľudí“?

Článok 13 ods. 1 písm. f): Zariadenie na recykláciu lodí „predchádza škodlivým účinkom na zdravie ľudí“.

Nad rámec fyzického usporiadania (pozri Otázky a odpovede 2.2.4 týkajúce sa stavieb) sa v usmerneniach MOP uvádza široká škála operačných opatrení, počnúc prevenciou najhorších foriem detskej práce alebo zabezpečením primeraného bývania, pokiaľ sa ubytovanie nachádza priamo v zariadení alebo zaň inak zodpovedá podnik na recykláciu lodí, a končiac ochranou sluchu. Tieto rôzne fyzické a prevádzkové prvky spolu tvoria „bezpečnú prevádzku“, „bezpečnosť pracovníkov“ a postupy a techniky, „ktorých účelom je zamedzenie, obmedzenie, minimalizácia a v uskutočniteľnej miere odstránenie zdravotných rizík“ uvedené v nariadení (55).

Dodržiavanie bezpečnostných požiadaviek možno predpokladať, ak zariadenie vykonáva uvedené operatívne opatrenia a v súlade s usmerneniami IMO (56)„má plány a postupy na ochranu zdravia a bezpečnosti pracovníkov“ a „je schopné preukázať že pozná a chápe príslušné procesy, postupy, zákony, nariadenia a usmernenia týkajúce sa bezpečnosti pracovníkov a ochrany zdravia pri práci.“ Zariadenie by malo vytvoriť a udržiavať aj „účinný evakuačný plán umožňujúci rýchlu a bezpečnú evakuáciu celého personálu“ (57).

Okrem toho zariadenie zamestnáva „jedného alebo viacerých kľúčových zamestnancov, ktorí majú úroveň odbornej prípravy a skúseností potrebnú na účinné zabezpečenie bezpečných podmienok počas prevádzky zariadenia na recykláciu lodí vrátane jednej alebo viacerých spôsobilých osôb na výkon špecifických činností. V závislosti od veľkosti zariadenia na recykláciu lodí a počtu pracovníkov [zariadenie na recykláciu lodí môže zamestnať] celú hierarchiu pracovníkov riadenia bezpečnosti a ochrany zdravia vrátane hlavného manažéra, vedúcich pracovníkov a radových pracovníkov“ (58). V nariadení sa vymedzuje spôsobilá osoba ako „osoba s vhodnou kvalifikáciou, odborným vzdelaním a dostatočnými znalosťami, skúsenosťami a zručnosťami na výkon konkrétnej práce“ (59). Ako sa uvádza v článku 3 ods. 3 nariadenia, „môže spôsobilou osobou byť vyškolený pracovník alebo zamestnanec v riadiacej funkcii, ktorý je schopný rozpoznať a vyhodnotiť pracovné nebezpečenstvá a riziká a vystavenie zamestnancov potenciálne nebezpečným materiálom alebo podmienkam v zariadení na recykláciu lodí a ktorý dokáže špecifikovať potrebné ochranné a preventívne opatrenia, ktoré sa majú prijať na odstránenie alebo obmedzenie takýchto nebezpečenstiev, rizík alebo uvedeného vystavenia“ (60).

A napokon usmernenia IMO výslovne odkazujú na medzinárodné dohovory, ktoré majú význam pre recykláciu lodí, vrátane dohovoru o najhorších formách detskej práce z roku 1999 a dohovoru o minimálnom veku z roku 1973. Niektoré krajiny, v ktorých prebieha recyklácia lodí, nemuseli ešte ratifikovať všetky príslušné dohovory. Na účely dosiahnutia súladu s požiadavkami nariadenia sa však od samotných podnikov na recykláciu lodí očakáva, že zavedú na svojej úrovni rôzne ustanovenia týkajúce sa zdravia a bezpečnosti pracovníkov obsiahnuté v medzinárodných dohovoroch uvedených v dodatku 4 k usmerneniam IMO.

2.3.2. Aké má byť primerané osobné ochranné vybavenie?

Článok 13 ods. 1 písm. i): Zariadenie na recykláciu lodí „zaisťuje bezpečnosť […] pracovníkov vrátane zabezpečenia používania osobného ochranného vybavenia v prípade činností, ktoré si to vyžadujú.“

Osobné ochranné vybavenie predstavuje každé zariadenie alebo prístroj, ktorý je navrhnutý na nosenie alebo držanie jedincom a slúži na ochranu jedinca pred jedným alebo viacerými nebezpečenstvami pre zdravie a bezpečnosť (61). OOV v zmysle nariadenia je podrobne opísané v usmerneniach IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí (62) a usmerneniach Medzinárodnej organizácie práce (63).

2.3.3. Aké sú povinnosti, pokiaľ ide o odbornú prípravu?

Článok 13 ods. 1 písm. i): Zariadenie na recykláciu lodí „zaisťuje […] odbornú prípravu pracovníkov[…]“.

Súlad s požiadavkou odbornej prípravy sa predpokladá vtedy, ak zariadenie implementovalo príslušné usmernenia Medzinárodnej organizácie práce (64) a v súlade s usmerneniami IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí (65) má „postupy odbornej prípravy na zaistenie primeranej úrovne bezpečnosti pracovníkov a ochrany životného prostredia. Programy odbornej prípravy by sa mali týkať všetkých pracovníkov a zamestnancov zariadenia na recykláciu lodí vrátane personálu a zamestnancov dodávateľa […] a mali by identifikovať typ a frekvenciu odbornej prípravy.“

Z hľadiska požiarnej ochrany a prevencie je osobitná pozornosť venovaná usmerneniam IMO (66), v ktorých sa uvádza, že zariadenie má „postupy na poskytovanie vhodného odborného vzdelávania, školení a informácií pre všetky dohliadajúce osoby a pracovníkov […] o rizikách požiarov, vhodných preventívnych opatreniach a používaní hasiacich zariadení tak, aby počas celej doby trvania pracovného procesu bol pohotovo dostupný primerane vyškolený personál.“ Preukázanie súladu s týmito požiadavkami sa dá najlepšie dosiahnuť na základe príslušných usmernení IMO („záznamy o výcviku, nácviku a cvičeniach sa musia uchovávať vrátane informácií o druhu výcviku, nácviku a cvičení, úlohe školenej osoby, použitých zariadeniach, trvaní, mieste a čase“).

2.3.4. Aké má byť vyhovujúce vedenie záznamov o incidentoch, nehodách, chorobách z povolania a trvalých následkoch?

Článok 13 ods. 1 písm. j): Zariadenie na recykláciu lodí „vyhotovuje záznamy o incidentoch, nehodách, chorobách z povolania a trvalých následkoch a na žiadosť jeho príslušných orgánov podáva správy o všetkých incidentoch, nehodách, chorobách z povolania alebo trvalých následkoch, ktoré predstavujú alebo môžu predstavovať riziká pre bezpečnosť pracovníkov, zdravie ľudí a životné prostredie“.

Záznamy o chorobách z povolania a trvalých následkoch sa získavajú ročnými lekárskymi prehliadkami vrátane prinajmenšom odberu vzoriek krvi a moču, a pokiaľ možno aj vlasov. Informácie o príčine chorôb a trvalých následkov sa dajú najlepšie získať zo vzoriek pôdy, vzduchu a prachu.

Zabezpečenie úplnosti záznamov sa začína prehľadom o tom, kto všetko pracuje v zariadení. Zariadenie uchováva záznamy o totožnosti všetkých pracovníkov vrátane personálu dodávateľa a zamestnancov prijatých na krátky čas a zabezpečuje, aby bol vždy k dispozícii zoznam všetkých pracovníkov, ktorí v zariadení pracujú v daný deň.

Súlad s článkom 13 ods. 1 písm. i) a j) nariadenia okrem toho predpokladá, že zariadenie dodržiava odporúčania usmernení IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí (67) a usmernení Medzinárodnej organizácie práce (68).

Okrem toho, ako sa uvádza v usmerneniach MOP, účelom záznamov je ich „využitie na ochranu zdravia pracovníkov“. Výsledky musí „zdravotnícky personál jasne vysvetliť príslušným zamestnancom alebo osobám podľa ich výberu“, nesmú sa „využiť na neoprávnenú diskrimináciu“ a musia byť „k dispozícii na vyžiadanie príslušného orgánu alebo ktorejkoľvek inej strany určenej dohodou medzi zamestnávateľmi a pracovníkmi na prípravu patričných zdravotných štatistík a epidemiologických štúdií, za predpokladu zachovania anonymity“. V usmerneniach IMO pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí sa ďalej uvádza, že „ak sa vo vnútroštátnych požiadavkách nešpecifikuje lehota, odporúča sa, aby sa záznamy uchovávali päť rokov“.

3. Osvedčovanie a inšpekcie

3.1. Aké sú hlavné charakteristiky režimu inšpekcie podľa nového nariadenia?

V článku 15 ods. 4 nariadenia sa zavádza dvojstupňový režim overovania a inšpekcie pre zariadenia nachádzajúce sa v tretích krajinách, ktoré chcú recyklovať lode plaviace sa pod vlajkou členského štátu EÚ.

Článok 15 ods. 4 pododsek 1: S cieľom zaradiť zariadenia na recykláciu lodí, ktoré sa nachádzajú v tretích krajinách, do európskeho zoznamu, osvedčuje dodržiavanie požiadaviek uvedených v článku 13 nezávislý overovateľ s primeranou kvalifikáciou po inšpekcii na mieste. Zariadenie na recykláciu lodí predkladá osvedčenie Komisii spolu so žiadosťou o zaradenie do európskeho zoznamu a potom každých päť rokov pri obnove zaradenia do tohto zoznamu. Prvé zaradenie do zoznamu a jeho obnovenie dopĺňa preskúmanie súladu s požiadavkami článku 13 v polovici trvania. Článok 15 ods. 4 pododsek 2: Podniky na recykláciu lodí, ktoré požiadajú o zaradenie do európskeho zoznamu, akceptujú možnosť, že dotknuté zariadenie na recykláciu lodí sa podrobí inšpekcii na mieste Komisiou alebo zástupcami konajúcimi v jej mene pred zaradením alebo po zaradení do európskeho zoznamu s cieľom overiť, či dodržiava požiadavky stanovené v článku 13. Na účely vykonávania uvedených inšpekcií na mieste spolupracuje nezávislý overovateľ, Komisia alebo zástupcovia konajúci v jej mene s príslušnými orgánmi tretej krajiny, v ktorej sa zariadenie na recykláciu lodí nachádza.

Prvý krok (článok 15 ods. 4 pododsek 1) sa vykoná pred tým, ako zariadenie požiada o zaradenie do európskeho zoznamu. Pozostáva z inšpekcie zariadenia na mieste vykonanej nezávislým overovateľom na posúdenie súladu s požiadavkami nariadenia.

V neskoršej fáze (článok 15 ods. 4 pododsek 2) sa Európska komisia môže rozhodnúť pre overenie súladu zariadenia prostredníctvom inšpekcií na mieste. Tieto overenia sa môžu vykonať pred alebo po prijatí rozhodnutia o zaradení zariadenia do európskeho zoznamu.

Graf 1

Hlavné kroky procesu inšpekcie a overenia v prípade zariadení na recykláciu lodí nachádzajúcich sa mimo EÚ

3.2. Aká je úloha nezávislých overovateľov?

Úlohou nezávislých overovateľov je osvedčiť zariadenie podľa požiadaviek nariadenia. Svoju prácu majú vykonávať nezávisle; na tieto účely zmluva medzi vlastníkom zariadenia na recykláciu lodí a nezávislým overovateľom oprávňuje nezávislého overovateľa vykonať všetky činnosti potrebné na kontrolu súladu zariadenia s požiadavkami nariadenia a vypracovanie správy o súlade. Zmluvné záväzky nezávislých overovateľov im nesmú žiadnym spôsobom brániť v činnosti ani ju obmedzovať.

Európska komisia je pripravená na požiadanie poskytovať poradenstvo nezávislým overovateľom.

3.3. Kto môže byť nezávislým overovateľom?

Pojem nezávislý overovateľ by sa nemal chápať ako jediná fyzická osoba. Účinné plnenie úloh nezávislým overovateľom zvyčajne vyžaduje zapojenie tímu so širokou škálou kvalifikácií. Nezávislí overovatelia musia byť bezúhonní z hľadiska zákonov a iných právnych predpisov krajiny, v ktorej pôsobia; ak je to potrebné, môžu to byť podniky oprávnené podľa vnútroštátnych právnych predpisov.

3.4. Bude Európska komisia uverejňovať zoznam nezávislých overovateľov?

Nie. Komisia nebude poskytovať zoznam nezávislých overovateľov, keďže to nie je stanovené v nariadení. Spoločnosť, ktorá vlastní alebo prevádzkuje zariadenie na recykláciu lodí, by mala uzavrieť zmluvu s nezávislým overovateľom a zaistiť, aby bol skutočne nezávislý a mal potrebnú kvalifikáciu.

3.5. Aké akreditácie a kvalifikácie by mali mať nezávislí overovatelia?

V nariadení sa vyžaduje, aby overovatelia, ktorí osvedčujú súlad s požiadavkami článku 13, boli „nezávislí“ a mali „primeranú kvalifikáciu“. Hoci nariadením sa neukladá akreditácia nezávislých overovateľov, získanie akreditácie od akreditačných orgánov EÚ alebo signatárskych orgánov ILAC/MRA, ktorá potvrdzuje splnenie požiadaviek určitej normy, je najúčinnejším spôsobom, ako preukázať nezávislosť a potrebné kvalifikácie. Ďalšie podrobnosti sa vysvetľujú nižšie.

EÚ vypracovala akreditačný systém, podľa ktorého akreditácia podľa osobitnej normy môže byť vydaná vnútroštátnym akreditačným orgánom vymenovaným členským štátom EÚ podľa nariadenia (ES) č. 765/2008 (69). Akreditácia získaná od jedného z takýchto orgánov sa automaticky uznáva v celej EÚ. Akreditáciu možno získať aj od akreditačného orgánu mimo EÚ, ktorý je signatárom príslušného dokumentu (v tomto prípade ISO/IEC 17020 (70)) dohody o vzájomnom uznávaní (MRA) Medzinárodnej organizácie na spoluprácu pri akreditácii laboratórií (International Laboratory Accreditation Cooperation, ILAC) (71) (72).

V kontexte nariadenia sa nezávislosť a spôsobilosť najlepšie preukazuje prostredníctvom dodržiavania požiadaviek na inšpekčné orgány tretej strany („typu A“) uvedených v norme ISO/IEC 17020, v ktorej sa uvádzajú požiadavky na činnosť rozličných orgánov vykonávajúcich inšpekcie.

ISO/IEC 17020:2012(E) Táto medzinárodná norma bola vypracovaná s cieľom podporiť dôveru v orgány vykonávajúce inšpekciu. Inšpekčné orgány vykonávajú posúdenia v mene súkromných klientov, ich materských organizácií alebo orgánov s cieľom poskytnúť informácie týkajúce sa súladu kontrolovaných položiek s nariadeniami, normami, špecifikáciami, plánmi inšpekcií alebo zmluvami.

ISO/IEC 17020 obsahuje podrobné požiadavky na inšpekčné orgány. Inšpekčné orgány posudzované podľa normy ISO/IEC 17020 musia najmä poskytnúť dôkazy o svojej nestrannosti a nezávislosti (pozri prílohu A k norme), podrobne opísať svoje právne postavenie a svoje organizačné a riadiace štruktúry i svoje inšpekčné metódy a postupy a musia zamestnávať dostatočný počet kvalifikovaných pracovníkov (priamo alebo prostredníctvom subdodávateľov), viesť rôzne záznamy, vydávať inšpekčné správy a osvedčenia, mať zavedené postupy na riešenie sťažností, odvolacie postupy a systémy riadenia. Tieto podrobné požiadavky sa využívajú ako kontrolný zoznam pri akreditácii osvedčujúcej spôsobilosť vykonávať osobitné úlohy inšpekcie – v tomto prípade overovanie zariadení na recykláciu lodí podľa nariadenia 1257/2013. Požiadavky sú vždy zamerané na konkrétnu činnosť a nikdy sa neskúmajú izolovane.

Odporúča sa, aby podniky na recykláciu lodí zmluvne vyžadovali od nezávislého overovateľa, ktorého poveria posúdením svojho súladu s požiadavkami nariadenia, aby mal kvalifikáciu v týchto oblastiach:

— námorný architekt alebo rovnocennú kvalifikáciu v oblasti stavby lodí a/alebo demontáže veľkých oceľových konštrukcií,

— environmentálne normy a systémy riadenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci;

— zaobchádzanie s nebezpečnými materiálmi a zaobchádzanie s odpadom vrátane zaobchádzania s nebezpečným odpadom.

Odporúča sa tiež, aby vedúci tímu nezávislého overovateľa mal minimálne päťročné skúsenosti v najmenej dvoch z uvedených oblastí a aby ostatní členovia tímu mali minimálne trojročné skúsenosti v najmenej dvoch z uvedených oblastí.

Európska komisia môže organizovať odbornú prípravu a semináre zamerané osobitne na nezávislých overovateľov s cieľom harmonizovať postupy osvedčovania.

3.6. Môže Európska komisia rozhodnúť o ďalšej inšpekcii zariadenia?

Podaním žiadosti o zaradenie do európskeho zoznamu podniky na recykláciu lodí akceptujú možnosť, že dotknuté zariadenie bude podliehať inšpekciám na mieste – vrátane neohlásených – zo strany Európskej komisie alebo zástupcov konajúcich v jej mene. Tieto inšpekcie sa vykonávajú v spolupráci s orgánmi krajiny, v ktorej sa zariadenie nachádza. Náklady na inšpekcie nebude znášať podnik na recykláciu lodí.

Rozhodnutia Európskej komisie vykonávať inšpekcie certifikovaných zariadení sa budú riadiť prioritami stanovenými na základe rizika. Vo všetkých certifikovaných zariadeniach umiestnených v tretej krajine môže vykonávať inšpekcie Európska komisia alebo zástupcovia konajúci v jej mene. Rozhodnutie o inšpekcii daného zariadenia sa prijme s prihliadnutím na kvalitu a úplnosť informácií uvedených v žiadosti.

Medzi ďalšie aspekty, ktoré zvyšujú pravdepodobnosť ďalších inšpekcií Európskej komisie alebo zástupcov konajúcich v jej mene, patria okrem iného sťažnosti a obavy týkajúce sa fungovania zariadenia predložené Európskej komisii.

(1) Obsiahle dokumenty ako napríklad plán zariadenia na recykláciu lodí možno posielať iba e-mailom.

(2) Ú. v. EÚ L 332, 18.12.2015, s. 145.

(3) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (Ú. v. EÚ L 55, 28.2.2011, s. 13).

(4) Rezolúcia IMO MEPC.210(63) prijatá 2. marca 2012, Usmernenia pre bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí z roku 2012, s. 7 – 36.

(5) IMO MEPC.210(63), dodatok 1, s. 37.

(6) MOP, Bezpečnosť a ochrana zdravia pri rozoberaní lodí, usmernenia pre ázijské krajiny a Turecko, 2004 (ďalej len „BOZ MOP“), oddiel 4.6, s. 32 a oddiel 16, s. 128 – 133.

(7) Bazilejský dohovor, Technické usmernenia pre environmentálne vhodné nakladanie s odpadom z úplnej a čiastočnej demontáže lodí (ďalej len „TU BD“), oddiel 4.5, s. 63 – 64 a oddiel 6.2, s. 84 – 88.

(8) Podrobnejšie informácie o požiadavkách nariadenia týkajúcich sa zaobchádzania s odpadom nájdete v časti Otázky a odpovede 2.2.5.

(9) TU BD, oddiel 6.2, s. 85 – 87.

(10) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.4.1, s. 24.

(11) BOZ MOP, s. 28 – 33.

(12) BOZ MOP, s. 21 – 23.

(13) BOZ MOP, oddiel 3.4.2, s. 19 a príloha III, s. 155 – 172.

(14) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.3.3.

(15) BOZ MOP, oddiel 3.6, s. 21 – 23.

(16) BOZ MOP, príloha I (dohľad nad zdravím pracovníkov), oddiely 2 a 3, s. 147 – 150 a príloha II (dohľad nad pracovným prostredím), s. 152 – 154.

(17) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.3.4.11, s. 21.

(18) BOZ MOP, časť II, s. 47 – 140 (s výnimkou oddielov 14 a 16, ktoré sú uvedené v nasledujúcej kapitole týchto usmernení).

(19) TU BD, oddiel 5, s. 66 – 83.

(20) Sekretariát Bazilejského dohovoru, Usmernenia pre príslušné orgány zariadení na recykláciu lodí, 4.8.2013.

(21) Usmernenia BCS 2013, strana 13.

(22) Keďže bloky nie sú len „odpadom, ktorý vzniká počas procesu recyklácie lode“, ale v ich prípade zvyčajne existuje aj vysoké riziko pokrytia ropnými zvyškami a/alebo časticami farby a náteru oddelenými počas ich rozrezávania, nemôžu sa v prílivovo-odlivovej zóne ani na akomkoľvek inom mieste s priepustným povrchom, ako je piesok alebo štrk, na takýto povrch položiť a/alebo sa oň otrieť, keďže takéto konanie by znamenalo porušenie z hľadiska kontrolných opatrení v prípade úniku [článok 13 ods. 1 písm. f)], kontroly nad nebezpečnými materiálmi [článok 13 ods. 1 písm. g) bod i)] a zaobchádzania s materiálom na nepriepustných plochách [článok 13 ods. 1 písm. g) bod ii)].

(23) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.4.4, s. 33 – 36.

(24) TU BD, s. 81 – 83.

(25) článok 13 ods. 1 písm. b) nariadenia.

(26) Výber typu bariéry na zachytávanie ropy sa môže líšiť v závislosti od miesta a podmienok zariadenia na recykláciu lodí. Môžu byť potrebné dve úrovne zachytávania, najmä v zariadeniach, kde sa lode vykladajú vlastnými prostriedkami, čo môže spôsobiť odtekanie znečistenej vody do mora: prvú úroveň tvorí bariéra na zachytávanie ropy so sorbentom umiestnená okolo demontovanej lode a druhú, trvalejšiu úroveň tvorí bariéra bez sorbentu, ktorá chráni pobrežie alebo oceán.

(27) Usmernenia BC 2013, strana 14.

(28) „kontroly nad všetkými nebezpečnými materiálmi“, „počas celého procesu recyklácie lode“ (článok 13 ods. 1 písm. g) bod i)).

(29) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.4.3.1, s. 29 a TU BD, s. 82.

(30) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.4.3.1, s. 30 a TU BD, s. 80.

(31) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.4.3.4.1, s. 32 a TU BD, s. 82 – 83.

(32) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.4.3.5 Nebezpečné kvapaliny, zvyšky a usadeniny (napríklad ropa, útorové a balastové vody), s. 32 a TU BD, s. 81.

(33) Ú. v. EÚ L 330, 16.12.2009, s. 28.

(34) Usmernenia BCS 2013, strana 17.

(35) Usmernenia BCS 2013, strana 15.

(36) TU BD, s. 68.

(37) Usmernenia BCS 2013, strana 16.

(38) Pozri poznámku pod čiarou č. 37.

(39) Pozri poznámku pod čiarou č. 36.

(40) Pozri poznámku pod čiarou č. 36.

(41) Podľa článku 13 ods. 1 písm. h) nariadenia (zariadenie na recykláciu lodí zabezpečuje rýchly prístup do lode a všetkých priestorov zariadenia na recykláciu lodí pre zariadenia reakcie na núdzové situácie, ako je protipožiarne vybavenie a vozidlá, sanitky a žeriavy) zariadenia, v rámci ktorých núdzové vozidlá nemôžu zaparkovať vedľa samotnej lode („do lode“) alebo v blízkosti výstupného mostíka, napríklad z dôvodu premočeného, nestabilného podložia neumožňujúceho vjazd vozidiel, nespĺňajú požiadavky nariadenia.

(42) BOZ MOP, s. 138 – 140.

(43) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.3.4.9, s. 20.

(44) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.4.2.6 bod 3.

(45) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.2.6: „Ak sa materiály alebo odpad zo zariadení na recykláciu lodí odovzdávajú na ďalšie spracovanie a/alebo zneškodňovanie, PZRL by mal obsahovať podrobnosti o postupoch, ktoré budú použité na zabezpečenie toho, aby materiály alebo odpad boli prevezené len do zariadenia, ktoré je oprávnené zaoberať sa ich spracovaním a/alebo zneškodnením spôsobom šetrným k životnému prostrediu.“

(46) Ďalšie informácie: http://www.basel.int/Implementation/TechnicalMatters/DevelopmentofTechnicalGuidelines/AdoptedTechnicalGuidelines/tabid/2376/Default.aspx.

(47) Ďalšie informácie: http://www.basel.int/Implementation/CountryLedInitiative/EnvironmentallySoundManagement/ESMFramework/tabid/3616/Default.aspx.

(48) Ú. v. EÚ L 312, 22.11.2008, s. 3.

(49) Ú. v. ES L 182, 16.7.1999, s. 1.

(50) Ú. v. EÚ L 332, 28.12.2000, s. 91.

(51) Ú. v. EÚ L 334, 17.12.2010, s. 17.

(52) Ú. v. ES L 243, 24.9.1996, s. 31.

(53) Ú. v. EÚ L 266, 26.9.2006, s. 1.

(54) Ú. v. EÚ L 37, 13.2.2003, s. 24.

(55) Pozri článok 13 ods. 1 písm. b), článok 13 ods. 1 písm. d) bod i) a článok 13 ods. 1 písm. i).

(56) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.3.1, s. 11.

(57) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.3.6 bod 6, s. 23.

(58) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.3.2.

(59) článok 3 ods. 1 bod 13 nariadenia.

(60) článok 3 ods. 3 nariadenia.

(61) Vymedzenie podľa smernice Rady 89/686/EHS z 21. decembra 1989 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa osobných ochranných prostriedkov (Ú. v. ES L 399, 30.12.1989, s. 18).

(62) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.3.4.10, s. 21.

(63) BOZ MOP, oddiel 15, s. 122 – 127.

(64) BOZ MOP, oddiel 14, s. 117 – 121.

(65) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.1.2, s. 8.

(66) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.3.6 bod 7, s. 23.

(67) IMO MEPC.210(63), oddiel 3.1.4, s. 9.

(68) BOZ MOP, oddiel 5, s. 34 – 40 a príloha I (Dohľad nad zdravím pracovníkov) oddiel 4, s. 150 – 151.

(69) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 z 9. júla 2008, ktorým sa stanovujú požiadavky akreditácie a dohľadu nad trhom v súvislosti s uvádzaním výrobkov na trh a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 339/93 (Ú. v. EÚ L 218, 13.8.2008, s. 30).

(70) ISO/IEC 17020:2012, Požiadavky na činnosť rôznych typov orgánov vykonávajúcich inšpekciu.

(71) Zoznam týchto orgánov nájdete na http://www.european-accreditation.org/mla-and-bla-signatories#6 a https://www.ilac.org/documents/mra_signatories.pdf.

(72) V článku 11 ods. 2 nariadenia (ES) 765/2008 sa stanovuje, že vnútroštátne orgány uznávajú rovnocennosť služieb poskytnutých tými akreditačnými orgánmi, ktoré úspešne podstúpili vzájomné hodnotenie, a tak akceptujú osvedčenia o akreditácii týchto orgánov a potvrdenia vydané orgánmi posudzovania zhody, ktoré sami akreditovali.

PRÍLOHA 1 Kópia osvedčenia od nezávislého overovateľa Text obrazu MENO OVEROVATEĽA (LOGO) Adresa OSVEDČENIE O ZHODE č. ___(Meno overovateľa)___, s akreditáciou potvrdzujúcou splnenie požiadaviek normy ISO/IEC 17020__ vydanou ___(Názov vnútroštátneho akreditačného orgánu) (1), osvedčuje, že: (Názov zariadenia na recykláciu lodí) (Adresa zariadenia) spĺňa požiadavky stanovené v článku 13 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1257/2013 z 20. novembra 2013 o recyklácii lodí a o zmene nariadenia (ES) č. 1013/2006 a smernice 2009/16/ES, a preto vydáva toto osvedčenie. V dňoch ___(dd/mm/rrrr)___ až ___(dd/mm/rrrr)___ bola vykonaná inšpekcia na mieste, počas ktorej bol overený súlad so všetkými požiadavkami stanovenými v článku 13. Výsledky tejto inšpekcie, ako aj prehliadky príslušnej dokumentácie a záznamov zariadenia na recykláciu lodí boli uspokojivé. ___(Meno overovateľa)___ vyhlasuje, že je nezávislý(-á) od spoločnosti, ktorá vlastní zariadenie na recykláciu lodí, alebo od zariadenia na recykláciu lodí, ktorých názov je uvedený vyššie, a konštatuje, že vykonal(-a) činnosti požadované podľa tohto nariadenia vo verejnom záujme. (Meno overovateľa) a všetky súčasti jeho(jej) právneho subjektu ďalej vyhlasujú, že nie sú podnikom na recykláciu lodí ani vlastníkom zariadenia na recykláciu lodí a že ich k spoločnosti, ktorej názov je uvedený vyššie, neviažu nijaké vzťahy, ktoré by mohli ovplyvniť ich nezávislosť a nestrannosť. Osvedčenie bolo vydané v: ______________ Dátum vydania: ___(dd/mm/rrrr)____ Dátum uplynutia platnosti (2): ___(dd/mm/rrrr)___ Podpis: ______________________________ (1) Vnútroštátny akreditačný orgán musí byť signatárom dohody v rámci ILAC o vzájomnom uznávaní týkajúcej sa inšpekcií alebo musí byť určený členským štátom EÚ v súlade so všeobecnými zásadami uvedenými v článku 4 nariadenia (ES) č. 765/2008. (2) Osvedčenie sa vydáva na obdobie, ktoré nesmie presiahnuť päť rokov. MENO OVEROVATEĽA (LOGO) Adresa OSVEDČENIE O ZHODE č. ___(Meno overovateľa)___, s akreditáciou potvrdzujúcou splnenie požiadaviek normy ISO/IEC 17020__ vydanou ___(Názov vnútroštátneho akreditačného orgánu) (1), osvedčuje, že: (Názov zariadenia na recykláciu lodí) (Adresa zariadenia) spĺňa požiadavky stanovené v článku 13 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1257/2013 z 20. novembra 2013 o recyklácii lodí a o zmene nariadenia (ES) č. 1013/2006 a smernice 2009/16/ES, a preto vydáva toto osvedčenie. V dňoch ___(dd/mm/rrrr)___ až ___(dd/mm/rrrr)___ bola vykonaná inšpekcia na mieste, počas ktorej bol overený súlad so všetkými požiadavkami stanovenými v článku 13. Výsledky tejto inšpekcie, ako aj prehliadky príslušnej dokumentácie a záznamov zariadenia na recykláciu lodí boli uspokojivé. ___(Meno overovateľa)___ vyhlasuje, že je nezávislý(-á) od spoločnosti, ktorá vlastní zariadenie na recykláciu lodí, alebo od zariadenia na recykláciu lodí, ktorých názov je uvedený vyššie, a konštatuje, že vykonal(-a) činnosti požadované podľa tohto nariadenia vo verejnom záujme. (Meno overovateľa) a všetky súčasti jeho(jej) právneho subjektu ďalej vyhlasujú, že nie sú podnikom na recykláciu lodí ani vlastníkom zariadenia na recykláciu lodí a že ich k spoločnosti, ktorej názov je uvedený vyššie, neviažu nijaké vzťahy, ktoré by mohli ovplyvniť ich nezávislosť a nestrannosť. Osvedčenie bolo vydané v: ______________ Dátum vydania: ___(dd/mm/rrrr)____ Dátum uplynutia platnosti (2): ___(dd/mm/rrrr)___ Podpis: ______________________________ (1) Vnútroštátny akreditačný orgán musí byť signatárom dohody v rámci ILAC o vzájomnom uznávaní týkajúcej sa inšpekcií alebo musí byť určený členským štátom EÚ v súlade so všeobecnými zásadami uvedenými v článku 4 nariadenia (ES) č. 765/2008. (2) Osvedčenie sa vydáva na obdobie, ktoré nesmie presiahnuť päť rokov.