Návrh NARIADENIE RADY ktorým sa mení a dopĺňa vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 282/2011, pokiaľ ide o miesto poskytovania služieb /* COM/2012/0763 final - 2012/0354 (NLE) */





DÔVODOVÁ SPRÁVA 1. KONTEXT NÁVRHU Dôvody a ciele návrhu V článku 397 smernice Rady 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty[1] (ďalej len „smernica o DPH“) sa stanovuje, že „Rada jednomyseľne na návrh Komisie prijíma opatrenia potrebné na vykonávanie tejto smernice“. Na základe toho Rada prijala vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 282/2011[2] (ďalej len „vykonávacie nariadenie o DPH“), ktorým sa stanovujú pravidlá o spôsobe uplatňovania určitých ustanovení smernice o DPH a takisto sa do právnych predpisov zakotvuje niekoľko usmernení, ktoré od roku 1977 odsúhlasil výbor pre DPH. Rozsiahle časti vykonávacieho nariadenia o DPH súvisia so zmenami pravidiel týkajúcich sa miesta poskytovania služieb zavedenými v roku 2008 (prostredníctvom „balíka o DPH“[3]). Niektoré z týchto zmien je potrebné ďalej objasniť, a to najmä tie, ktoré sa týkajú telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronických služieb poskytovaných nezdaniteľným osobám, ktoré sa od roku 2015 stanú zdaniteľnými v členskom štáte, v ktorom je daný odberateľ usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava. Poskytovatelia týchto služieb budú musieť byť identifikovaní na účely DPH a odvádzať DPH v uvedenom členskom štáte. Už sú prijaté opatrenia na vykonanie osobitných úprav pre uvedených poskytovateľov, ktorí nie sú usadení v členskom štáte zdanenia[4]. Ďalšie opatrenia sú potrebné na zabezpečenie jednotného uplatňovania pravidiel týkajúcich sa miesta poskytovania služieb. Je nevyhnutné zmeniť a doplniť vykonávacie nariadenie o DPH s cieľom stanoviť pravidlá o spôsobe uplatňovania príslušných ustanovení smernice o DPH. Tieto opatrenia by mala Rada prijať čo najskôr a určite do konca roku 2013, aby mali podniky a členské štáty dostatočný čas pripraviť sa na zmeny. Týmto návrhom a vymedzeniami pojmov, ktoré sa v ňom uvádzajú, nie je dotknutý výsledok prebiehajúcich diskusií o uplatňovaní znížených sadzieb DPH na online výrobky a služby. Všeobecný kontext Telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania a elektronické služby sú spravidla zdaňované na mieste, kde je odberateľ usadený alebo sa zdržiava[5]. V prípade, že poskytovateľ služieb je usadený v rámci EÚ a odberateľ je nezdaniteľná osoba, poskytovanie služieb sa v súčasnosti zdaňuje na mieste, kde je usadený poskytovateľ služieb. Všetky telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania a elektronické služby budú od 1. januára 2015 zdaňované na mieste príslušnosti odberateľa (pokiaľ neplatí pravidlo o skutočnom využití a použití), aj keď je odberateľ nezdaniteľná osoba. V súvislosti s nezdaniteľnými osobami budú musieť poskytovatelia služieb z EÚ a z nečlenských krajín EÚ určiť, kde je odberateľ usadený, má trvalé bydlisko alebo kde sa obvykle zdržiava. Bez usmernenia identifikačným číslom pre DPH (ktoré je obvykle vyhradené pre zdaniteľné osoby), sa poskytovateľ služieb bude musieť do určitej miery spoliehať na informácie od odberateľa. Na zabezpečenie právnej istoty a zamedzenie dvojitého zdanenia alebo dvojitého nezdanenia potrebujú poskytovatelia služieb jasné a záväzné pravidlá, ako v takomto prípade postupovať. 2. VÝSLEDKY KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU Konzultácie so zainteresovanými stranami Počas seminára Fiscalis sa viedli rozsiahle konzultácie s členskými štátmi a podnikmi s cieľom určiť oblasti, v ktorých sú potrebné vykonávacie opatrenia na zabezpečenie jednotného uplatňovania ustanovení smernice o DPH. Výmena názorov prebehla aj na zasadnutí expertnej skupiny zloženej zo zástupcov členských štátov s názvom pracovná skupina č. 1[6], a s podnikmi na stretnutí ad hoc expertov. Získavanie a využívanie externej expertízy Externá expertíza nebola potrebná. Posúdenie vplyvu Dotknuté opatrenia majú čisto technickú povahu a stanovuje sa nimi len uplatňovanie ustanovení, ktoré už prijala Rada. Posúdenie vplyvu preto nie je potrebné. 3. PRÁVNE PRVKY NÁVRHU Zásada subsidiarity Zásada subsidiarity sa uplatňuje vtedy, ak návrh nepatrí do výhradnej právomoci EÚ. Ciele tohto návrhu nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov. Napriek tomu, že za transpozíciu právnych predpisov EÚ do vnútroštátnych právnych predpisov sú zodpovedné členské štáty, je nevyhnutné, aby sa pravidlá upravujúce miesto poskytovania telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania a elektronických služieb uplatňovali jednotným spôsobom s cieľom zabrániť rozdielnemu uplatňovaniu pravidiel, ktoré by viedlo k dvojitému zdaneniu alebo nezdaneniu. Z uvedených dôvodov vyplýva, že rovnaké zaobchádzanie s podnikmi a občanmi v Európskej únii môže byť zabezpečené len prostredníctvom prijatia opatrení na úrovni EÚ. Návrh je preto v súlade so zásadou subsidiarity. Zásada proporcionality Tieto zmeny a doplnenia sú potrebné na prispôsobenie vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 282/2011 príslušným ustanoveniam smernice o DPH, ktoré sa budú uplatňovať od 1. januára 2015. Nové ustanovenia sa týkajú smernice Rady 2008/8/ES, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/112/ES, pokiaľ ide o miesto poskytovania služieb, a najmä jej článku 5. Návrh je preto v súlade so zásadou proporcionality. 4. DOPLŇUJÚCE INFORMÁCIE Podrobné vysvetlenie návrhu Navrhované vykonávacie opatrenia sa vzťahujú na tieto druhy služieb: · telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania a elektronické služby · služby vzťahujúce sa na nehnuteľný majetok · distribúcia lístkov na kultúrne, umelecké, športové, vedecké, vzdelávacie, zábavné a podobné podujatia. Návrhy pre každý z týchto druhov služieb sa uvádzajú ďalej. Telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania a elektronické služby Podniky v EÚ (a mimo EÚ) budú musieť od 1. januára 2015 určiť príslušnosť odberateľa (nezdaniteľnej osoby) s cieľom zabezpečiť správne zdaňovanie týchto služieb. S cieľom zabezpečiť plynulý a koordinovaný prechod na úrovni EÚ Komisia navrhuje opatrenia na zavedenie nových pravidiel. Predchádzali tomu dôkladné a podrobné konzultácie s podnikmi a členskými štátmi. Týmito opatreniami sa nemenia pravidlá pre telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania a elektronické služby stanovené v smernici o DPH, ale objasní sa, ako by sa tieto pravidlá mali uplatňovať v praxi. Cieľom článkov 6a a 6b spolu so zmenami navrhnutými v článku 7 a prílohe II je objasniť povahu telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania a elektronických služieb. Každá z týchto služieb by mala byť vymedzená tak, aby sa stanovili hranice pre nové pravidlá. Vymedzenie služieb rozhlasového a televízneho vysielania sa preto uvádza spolu s príkladmi na znázornenie toho, na ktoré služby sa vzťahuje a na ktoré nie. Na zabezpečenie právnej istoty sa uprednostňuje explicitná klasifikácia služieb. Existujúci zoznam príkladov elektronických služieb bol upravený a vypracovali sa podobné zoznamy pre telekomunikačné služby a služby rozhlasového a televízneho vysielania. Zoznamy nie sú konečné ani úplné. Článkom 9a sa objasňuje posudzovanie služieb rozhlasového a televízneho vysielania a elektronických služieb, keď sa poskytujú prostredníctvom telekomunikačnej siete alebo cez rozhranie alebo portál, ako napríklad trh pre aplikácie patriaci sprostredkovateľovi (alebo tretej strane zapojenej do poskytovania služieb). Predpokladá sa, že sprostredkovateľ pri poskytovaní týchto služieb koná na účet poskytovateľa služieb, ale vo vlastnom mene. Pokiaľ nie je stanovené inak, usudzuje sa, že sprostredkovateľ prijal a poskytol uvedené služby. V prípade, že služba sa poskytne nezdaniteľnej osobe, sprostredkovateľ musí účtovať DPH v členskom štáte odberateľa služby. V článku 13a sa spresňuje, že podobne ako v prípade zdaniteľnej osoby je nezdaniteľná právnická osoba usadená na mieste, kde má zriadené sídlo svojej ekonomickej činnosti alebo kde má stálu prevádzkareň. Predmetom článku 18 je štatút odberateľa. Poskytovateľovi služieb sa umožňuje považovať odberateľa, ktorý neoznámi svoje identifikačné číslo pre DPH, za nezdaniteľnú osobu, ale iba vtedy, ak poskytovateľ služieb nemá informácie, z ktorých vyplýva iná skutočnosť. V prípade, že miesto zdanenia závisí od toho, či je odberateľ zdaniteľná alebo nezdaniteľná osoba, rizikom spoliehania sa výhradne na identifikačné číslo pre DPH je, že miesto poskytnutia služby by mohlo byť zle určené, ak sa zdaniteľný odberateľ rozhodne neoznámiť číslo. Takéto riziko však nehrozí v oblasti telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania a elektronických služieb, ktoré budú v každom prípade zdanené na mieste odberateľa. V novom odseku 2 sa objasňuje, že v súvislosti s týmito službami môže poskytovateľ považovať akéhokoľvek odberateľa, ktorý neposkytne identifikačné číslo pre DPH, za nezdaniteľnú osobu. To poskytovateľovi umožní rýchlo a s istotou určiť, či platba DPH pripadá poskytovateľovi (tak ako pripadá za poskytnutie služieb nezdaniteľnej osobe alebo zdaniteľnej osobe v tom istom členskom štáte) alebo je potrebné, aby daň odvádzal odberateľ (pretože sa služba poskytuje zdaniteľnej osobe v inom členskom štáte). Toto predbežné posúdenie sa však bude musieť preskúmať a opraviť, ak by následne oznámil svoje identifikačné číslo pre DPH. Predmetom článku 24 sú prípady, keď je odberateľ usadený alebo sa zdržiava vo viac ako jednej krajine. Cieľom je predchádzať konfliktom týkajúcim sa jurisdikcie medzi členskými štátmi. V novom odseku 3 sa objasňuje, čo by sa malo zohľadňovať na účely určenia miesta, ktoré najlepšie zaistí zdanenie v mieste skutočnej spotreby. V pododdiele 3a sa stanovujú nevyvrátiteľné domnienky v prípade, že je pre poskytovateľa nemožné alebo takmer nemožné stanoviť postavenie odberateľa alebo vedieť, kde je odberateľ skutočne usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava. Predmetom článku 24a sú prípady, v ktorých poskytovateľ telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronických služieb poskytuje uvedené služby odberateľovi na určitých miestach. V prípadoch, ako je telefónna búdka alebo návšteva internetovej kaviarne, nebude poskytovateľ služieb vedieť, kto je zákazník alebo môže byť preňho prakticky nemožné skontrolovať skutočnú príslušnosť odberateľa. Keďže na poskytnutie služby je potrebná fyzická prítomnosť osoby prijímajúcej službu, predpokladá sa, že miesto príslušnosti odberateľa je v danej krajine. Predmetom článku 24b sú prípady, keď sa na prijímanie služieb používajú predplatené kredity uložené na SIM karte. Keďže všeobecne nedochádza pri predaji týchto kariet k zberu osobných údajov, poskytovateľ, ktorý nemusí nevyhnutne poskytovať kartu odberateľovi, nebude vedieť, kto je daný odberateľ. Krajina vydania SIM karty je kľúčová na stanovenie toho, kde sa odberateľ nachádza. Keďže k použitiu dochádza často v uvedenej krajine, predpokladá sa, že príslušnosť odberateľa je na tento účel takisto v danej krajine. V pododdiele 3b sa stanovujú vyvrátiteľné domnienky, pri ktorých je pre poskytovateľa náročné, ale nie nemožné, vedieť, kde je odberateľ skutočne usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava. Ak má poskytovateľ služieb informácie, ktoré naznačujú, že príslušnosť odberateľa je iná, domnienky sa neuplatnia. Predmetom článku 24c sú prípady, keď sú odberateľovi poskytnuté služby prostredníctvom pevnej linky pripojenej k obytnej budove. Keďže ide takisto o miesto, kde sa služba bude používať, predpokladá sa, že príslušnosť odberateľa je na tom mieste. Článok 24d sa vzťahuje na prípady, v ktorých odberateľ používa na prijímanie služieb SIM kartu s následnou fakturáciou. Rovnako ako v prípade predplateného kreditu sa predpokladá, že príslušnosť odberateľa je v krajine vydania SIM karty. Vzhľadom na to, že v rámci služieb prijatých prostredníctvom používania SIM karty s následnou fakturáciou bude poskytovateľ služieb odberateľa poznať, je potrebné stanoviť rozsah na vyvrátenie tejto domnienky. V článku 24e sa navrhuje, aby sa v prípade odberateľa, ktorý na prijatie služieb potrebuje zariadenie alebo dekódovaciu kartu, mohlo domnievať, že jeho príslušnosť je tam, kde je zariadenie nainštalované alebo kam sa zašle dekódovacia karta na účely používania. Táto domnienka neplatí v prípadoch, keď sa zariadenie predáva bez inštalácie alebo keď sa dekódovacia karta zákazníkovi predá, ale nie je mu zaslaná. Článok 24f sa vzťahuje na všetky ostatné prípady, v ktorých existuje domnienka, že príslušnosť odberateľa je na mieste, ktoré na základe uspokojivých dôkazov určil poskytovateľ. Táto domnienka sa uplatňuje, pokiaľ poskytovateľ služieb nemá dôkaz svedčiaci o opaku. Pododdiel 3c sa zameriava na dôkazy použiteľné na určenie miesta odberateľa. V článku 24g sa stanovuje zoznam informácií, ktoré môže poskytovateľ služieb použiť ako dôkazy pri určovaní miesta príslušnosti nezdaniteľnej osoby. Keďže nemá k dispozícii identifikačné číslo pre DPH na usmernenie, poskytovateľ služieb potrebuje vedieť, na aké iné informácie sa môže spoliehať. V zozname, aj keď nie úplnom, sa predkladajú najdôležitejšie informácie použiteľné ako dôkazy. S cieľom zachovať proporcionalitu musia byť použité dôkazy dostatočné na stanovenie príslušnosti odberateľa s pomernou istotou, ale dôkazné bremeno nesmie byť nadmerné. To sa najlepšie dosiahne stanovením spoločnej úrovne dôkazov. Spoliehať sa na jeden dôkaz nie je vhodné, keďže to ponecháva príliš veľký priestor pre rozdiely v uplatňovaní. Z tohto dôvodu sa vyžadujú dva samostatné konvergentné dôkazy. Služby vzťahujúce sa na nehnuteľný majetok Článkom 47 smernice o DPH sa v súvislosti s nehnuteľným majetkom stanovuje ako miesto poskytovania služieb miesto, kde sa majetok nachádza. Stanovujú sa opatrenia na ozrejmenie rozsahu pôsobnosti uvedeného ustanovenia na základe usmernení odsúhlasených vo výbore pre DPH. V článku 13b sa vymedzuje, čo tvorí nehnuteľný majetok. Pojem nehnuteľný majetok je spoločným pojmom nezávislým od vnútroštátnych právnych predpisov. Vymedzenie tohto pojmu je potrebné, aby sa uľahčilo správne uplatňovanie pravidiel týkajúcich sa miesta poskytovania služieb. Vymedzenie tohto pojmu do veľkej miery vychádza z judikatúry Súdneho dvora Európskej únie. V článku 31a sa spresňuje, že na to, aby sa služby vzťahovali na nehnuteľný majetok, musia s majetkom dostatočne úzko súvisieť (odsek 1). Patria k nim služby odvodené z nehnuteľného majetku, ak majetok tvorí základnú súčasť služby a pre poskytované služby je hlavný a nevyhnutný, ako napríklad poskytnutie povolení na rybolov; alebo služby poskytované na nehnuteľnom majetku alebo naň zamerané, ktorých cieľom je právna alebo fyzická zmena daného majetku, ako sú služby architektov alebo realitných maklérov. Uvádzajú sa príklady na znázornenie toho, ktoré služby sa vzťahujú na nehnuteľný majetok (odsek 2) a ktoré nie (odsek 3). Článkom 31b sa stanovuje, že prenajímanie zariadenia odberateľovi spolu so zamestnancami alebo bez nich s cieľom vykonania práce na nehnuteľnom majetku sa považuje za službu vzťahujúcu sa na nehnuteľný majetok len v prípade, že poskytovateľ prevezme na seba zodpovednosť za vykonanie práce. V prípade, že sa zariadenie poskytne odberateľovi spolu s dostatočným počtom pracovníkov na jeho obsluhu, predpokladá sa, že poskytovateľ služieb prevzal na seba túto zodpovednosť. V tomto prípade musí byť služba zdanená v krajine, kde sa nehnuteľný majetok nachádza. V článku 31c sa objasňuje, že k telekomunikačným službám, službám rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronickým službám, ktoré poskytujú hotely alebo podobné zariadenia svojim zákazníkom v súvislosti s ubytovaním, sa bude na účely DPH pristupovať rovnako ako k samotnému poskytovaniu ubytovania. V závislosti od spôsobu spoplatnenia týchto služieb sú buď súčasťou jednoduchého poskytnutia ubytovania (v prípade „celkových“ cien), alebo sa považujú za doplnkové služby k poskytovaniu ubytovania. Distribúcia lístkov na kultúrne, umelecké, športové, vedecké, vzdelávacie, zábavné alebo podobné podujatia Vstup na kultúrne, umelecké, športové, vedecké, vzdelávacie, zábavné alebo podobné podujatia bude naďalej zdaniteľný na mieste, kde sa podujatie skutočne koná. Ak sa umožní vstup na takéto podujatie zdaniteľnej osobe, na poskytnutie služby sa vzťahuje článok 53 smernice o DPH. Článok 54 smernice o DPH zahŕňa poskytnutie služby vstupu na takéto podujatia nezdaniteľnej osobe. Článkom 33a sa potvrdzuje, že daňový režim nie je ovplyvnený spôsobom, ktorým sa organizuje distribúcia lístkov na takéto podujatia. Poskytnutie lístkov musí byť za každých okolností zdanené na mieste, kde sa podujatie koná. Prechodné opatrenia Podľa článku 63 smernice o DPH zdaniteľná udalosť nastáva a daňová povinnosť vzniká dodaním tovaru alebo poskytnutím služieb. Ak sa však platba realizuje na účet podľa článku 65 smernice o DPH alebo ak členské štáty využili možnosť uvedenú v článku 66 smernice o DPH, daňová povinnosť k DPH môže vzniknúť pred dodaním tovaru alebo poskytnutím služieb alebo krátko po ňom. Pokiaľ ide o telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronické služby poskytované okolo 1. januára 2015, t. j. v čase začiatku uplatňovania nových pravidiel týkajúcich sa miesta poskytovania služieb, podmienky súvisiace s poskytovaním služieb alebo rozdiely v uplatňovaní medzi členskými štátmi by mohli viesť k dvojitému zdaneniu alebo nezdaneniu. S cieľom predísť takejto situácii sa v článku 2 návrhu objasňuje, že bez ohľadu na to, kedy daňová povinnosť k DPH vzniká, je rozhodujúcim okamihom pre stanovenie miesta poskytnutia služieb čas poskytnutia služieb alebo, v prípade priebežného poskytovania, pri ktorom dochádza k nadväzujúcim vyúčtovaniam alebo nadväzujúcim platbám, po ukončení každého jednotlivého poskytnutia služieb. Platí to, keď zdaniteľná udalosť nastane v ktoromkoľvek členskom štáte. Uvedené opatrenia sú potrebné na zabezpečenie plynulého prechodu k pravidlám, ktoré nadobúdajú účinnosť 1. januára 2015. 2012/0354 (NLE) Návrh NARIADENIE RADY ktorým sa mení a dopĺňa vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 282/2011, pokiaľ ide o miesto poskytovania služieb RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, so zreteľom na smernicu Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty[7], a najmä na jej článok 397, so zreteľom na návrh Európskej komisie, keďže: (1) V smernici 2006/112/ES, ktorá bola zmenená a doplnená smernicou 2008/8/ES[8], sa stanovuje, že od 1. januára 2015 majú byť všetky telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania a elektronické služby poskytované nezdaniteľnej osobe zdaňované v členskom štáte, v ktorom je odberateľ usadený alebo v ktorom má trvalé bydlisko, alebo kde sa obvykle zdržiava bez ohľadu na to, kde je usadená zdaniteľná osoba poskytujúca tieto služby. Väčšina iných služieb poskytovaných nezdaniteľnej osobe sa aj naďalej zdaňuje v členskom štáte, v ktorom je usadený ich poskytovateľ. (2) S cieľom určiť, ktoré služby sa musia zdaňovať v členskom štáte odberateľa, je potrebné vymedziť telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania a elektronické služby. Mal by sa objasniť najmä pojem služieb rozhlasového a televízneho vysielania vyplývajúci z vymedzení pojmov stanovených v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách)[9]. (3) V záujme objasnenia sú transakcie považované za elektronické služby vymenované vo vykonávacom nariadení (EÚ) č. 282/2011, pričom tento zoznam nie je konečný ani úplný. Zoznam by sa mal aktualizovať a podobné zoznamy by sa mali vypracovať pre telekomunikačné služby a služby rozhlasového a televízneho vysielania. (4) V prípade, že služby televízneho a rozhlasového vysielania a elektronické služby nie sú odberateľovi poskytované priamo, ale prostredníctvom telekomunikačných sietí alebo cez rozhranie alebo portál patriaci inej zdaniteľnej osobe, je potrebné upresniť, kto poskytuje službu odberateľovi. (5) S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie pravidiel, ktorými sa riadi miesto poskytovania telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania a elektronických služieb, je potrebné spresniť, kde by sa nezdaniteľná osoba mala považovať za usadenú. (6) S cieľom určiť, kto je povinný platiť daň z pridanej hodnoty (DPH) z poskytovania telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronických služieb, a vzhľadom na to, že miesto zdanenia je rovnaké bez ohľadu na to, či odberateľ je zdaniteľnou alebo nezdaniteľnou osobou, poskytovateľ by mal byť schopný určiť štatút odberateľa len na základe toho, či odberateľ oznámi svoje individuálne identifikačné číslo pre DPH. V súlade so všeobecnými pravidlami sa musí tento štatút zmeniť, ak odberateľ následne oznámi svoje identifikačné číslo pre DPH. (7) V prípade, že nezdaniteľná osoba je usadená vo viac ako jednom štáte alebo má trvalé bydlisko v jednom štáte, ale miesto, kde sa obvykle zdržiava, je v inom štáte, uprednostní sa to miesto, ktoré najlepšie zaistí zdanenie v mieste skutočnej spotreby. Miesto skutočnej spotreby by sa malo spresniť s cieľom predchádzať sporom medzi členskými štátmi týkajúcim sa jurisdikcie. (8) Mali by sa stanoviť pravidlá na objasnenie daňového režimu telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania a elektronických služieb poskytovaných nezdaniteľnej osobe, ktorej miesto usadenia alebo pobytu prakticky nie je možné určiť alebo sa nedá určiť s istotou. (9) Keďže daňový režim uplatniteľný na telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania a elektronické služby poskytované nezdaniteľnej osobe závisí od toho, kde je odberateľ usadený, má trvalé bydlisko alebo kde sa obvykle zdržiava, je potrebné objasniť, aké dôkazy by mal poskytovateľ služieb získať na určenie miesta odberateľa. (10) S cieľom zabezpečiť jednotný prístup k poskytovaniu služieb vzťahujúcich sa na nehnuteľný majetok je potrebné vymedziť pojem nehnuteľného majetku. Mala by sa spresniť požadovaná úzka súvislosť s nehnuteľným majetkom a mali by sa uviesť príklady transakcií, ktoré sú určené ako služby vzťahujúce sa na nehnuteľný majetok, pričom tento zoznam nemusí byť konečný ani úplný. (11) Takisto je potrebné objasniť daňový režim služieb, v rámci ktorých sa dá odberateľovi k dispozícii zariadenie na vykonávanie prác na nehnuteľnom majetku. (12) Z praktických dôvodov by sa malo objasniť, že s telekomunikačnými službami, službami rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronickými službami poskytovanými zdaniteľnou osobou konajúcou vo vlastnom mene v súvislosti s poskytovaním ubytovania v hotelovom sektore alebo v sektoroch s podobnou funkciou by sa malo na účely DPH zaobchádzať rovnako ako s poskytovaním samotného ubytovania. Obe transakcie by sa v prípade celkovej ceny mali považovať za jedno poskytnutie služby. Telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronické služby, ktoré sa odberateľovi účtujú samostatne, by sa mali považovať za poskytovanie doplnkovej služby k ubytovaniu. (13) V súlade so smernicou 2006/112/ES sa musí lístok na kultúrne, umelecké, športové, vedecké, vzdelávacie, zábavné alebo podobné podujatia za každých okolností zdaniť na mieste, na ktorom sa podujatie skutočne koná. Malo by sa ozrejmiť, že to platí aj v prípade, keď lístky na tieto podujatia nepredáva priamo organizátor, ale sú distribuované cez sprostredkovateľov. (14) Podľa smernice 2006/112/ES môže daňová povinnosť k DPH vzniknúť pred dodaním tovaru alebo poskytnutím služieb alebo krátko po ňom. V súvislosti s telekomunikačnými službami, službami rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronickými službami poskytovanými počas obdobia prechodu na nové pravidlá týkajúce sa miesta poskytovania služieb, podmienky súvisiace s poskytovaním služieb alebo rozdiely v uplatňovaní medzi členskými štátmi by mohli viesť k dvojitému zdaneniu alebo nezdaneniu. Aby sa tomu predišlo, je potrebné stanoviť prechodné ustanovenia. (15) Na účely tohto nariadenia môže byť vhodné, aby členské štáty prijali legislatívne opatrenia, ktorými sa obmedzia určité práva a povinnosti stanovené smernicou Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov[10], s cieľom chrániť záujmy uvedené v článku 13 ods. 1 písm. e) uvedenej smernice v prípade, že sú tieto opatrenia potrebné a primerané vzhľadom na riziko daňového podvodu alebo daňových únikov v členských štátoch a potrebu zabezpečiť riadny výber DPH podľa tohto nariadenia. (16) Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 282/2011 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť, PRIJALA TOTO NARIADENIE: Článok 1 Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 282/2011 sa mení a dopĺňa takto: (1) Vkladajú sa tieto články 6a a 6b: „Článok 6a 1. Telekomunikačné služby v zmysle článku 24 ods. 2 smernice 2006/112/ES sa vzťahujú najmä na: a) pevné a mobilné telefónne služby na prenos a prepájanie hlasu, dát a videa vrátane telefónnych služieb s obrazovou zložkou, známych aj ako videofonické služby; b) telefonické služby poskytované cez internet vrátane prenosu hlasu cez internetový protokol (VoIP); c) hlasovú odkazovú schránku, čakanie na hovor, presmerovanie hovorov, identifikáciu volajúceho, konferenčný hovor a iné služby riadenia hovorov; d) služby pagingu; e) audiotextové služby; f) fax, telegraf a telex; g) telefonické asistenčné služby, prostredníctvom ktorých sa poskytuje používateľom pomoc v prípade problémov s ich rozhlasovou alebo televíznou sieťou, internetom alebo podobnou elektronickou sieťou; h) prístup na internet vrátane world wide webu; i) pripojenia súkromnej siete poskytujúce telekomunikačné spojenia na výhradné používanie zákazníkom; j) zvukový a audiovizuálny obsah prostredníctvom komunikačných sietí, ktorý neposkytuje a za ktorý nie je redakčne zodpovedný poskytovateľ mediálnych služieb; k) ďalšie poskytovanie zvukového a audiovizuálneho výstupu poskytovateľa mediálnych služieb prostredníctvom komunikačných sietí inou osobou než poskytovateľom mediálnych služieb. 2. Telekomunikačné služby v zmysle článku 24 ods. 2 smernice 2006/112/ES sa nevzťahujú na: a) elektronicky poskytované služby; b) služby rozhlasového a televízneho vysielania; c) telefonické asistenčné služby okrem služieb, na ktoré sa vzťahuje odsek 1 písm. g). Článok 6b 1. Služby rozhlasového a televízneho vysielania zahŕňajú služby obsahujúce zvukový a audiovizuálny obsah, ako sú napríklad programy, ktoré poskytuje cez komunikačné siete poskytovateľ mediálnej služby a je za ne redakčne zodpovedný, na simultánne počúvanie alebo sledovanie pre širokú verejnosť na základe programovej skladby. 2. Odsek 1 sa vzťahuje najmä na: a) rozhlasové alebo televízne programy, v prípade ktorých sa uskutočňuje prenos alebo retransmisia cez rozhlasovú alebo televíznu sieť; b) rozhlasové alebo televízne programy šírené prostredníctvom internetu alebo podobnej elektronickej siete (IP streaming), ak sa vysielajú naživo alebo simultánne pri ich prenose alebo retransmisii cez rozhlasovú alebo televíznu sieť. 3. Odsek 1 sa nevzťahuje na: a) telekomunikačné služby; b) elektronicky poskytované služby; c) doplnkové služby, ako napríklad poskytovanie informácií o konkrétnych programoch na požiadanie; d) prevod práv rozhlasového a televízneho vysielania alebo prenosových práv; e) prenájom technických zariadení alebo vybavenia používaného na poskytovanie vysielania.“ (2) V článku 7 sa odsek 3 mení a dopĺňa takto: a) úvodná veta sa nahrádza takto: „Odsek 1 sa nevzťahuje na:“ b) písmeno a) sa nahrádza takto: „a) služby rozhlasového a televízneho vysielania;“ c) písmeno n) sa nahrádza takto: „n) telefonické asistenčné služby okrem služieb, na ktoré sa vzťahuje článok 6a ods. 1 písm. g);“ d) písmená q), r) a s) sa vypúšťajú; e) vkladajú sa tieto písmená t) a u): „t) online poskytovanie lístkov na kultúrne, umelecké, športové, vedecké, vzdelávacie, zábavné alebo podobné podujatia; u) online rezerváciu hotelového alebo podobného ubytovania.“ (3) V kapitole IV „Zdaniteľné transakcie“ sa dopĺňa tento článok 9a: „Článok 9a V prípade, že sú služby rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronické služby poskytovateľa služieb poskytované prostredníctvom telekomunikačnej siete, rozhrania alebo portálu, ako napríklad trh pre aplikácie patriaci sprostredkovateľovi alebo tretej strane zapojenej do poskytovania služby, na účely uplatňovania článku 28 smernice 2006/112/ES sa o uvedenom sprostredkovateľovi alebo tretej strane predpokladá, že koná vo vlastnom mene, ale na účet poskytovateľa služby, pokiaľ vo vzťahu ku koncovému odberateľovi nie je poskytovateľ služby výslovne označený za dodávateľa. (4) V oddiele 1 „Pojmy“ kapitoly V „Miesto zdaniteľných transakcií“ sa vkladajú tieto články 13a a 13b: „Článok 13a Miesto, kde je nezdaniteľná právnická osoba usadená, ako sa uvádza v článku 56 ods. 2 prvom pododseku a v článkoch 58 a 59 smernice 2006/112/ES, je miesto, kde má daná nezdaniteľná právnická osoba zriadené sídlo svojej ekonomickej činnosti vymedzené v článku 10 alebo kde má stálu prevádzkareň vymedzenú v článku 11 ods. 1 tohto nariadenia. Článok 13b Na účely uplatňovania smernice 2006/112/ES sa za „nehnuteľný majetok“ považuje: a) akákoľvek určitá časť zeme na povrchu alebo pod ním, ku ktorej možno založiť vlastnícke právo a držbu; b) akákoľvek budova alebo stavba pripevnená k zemi alebo v zemi nad úrovňou mora alebo pod ňou, ktorá sa nemôže jednoducho rozobrať alebo premiestniť; c) akýkoľvek prvok tvoriaci neoddeliteľnú súčasť budovy alebo stavby, bez ktorého by budova alebo stavba nebola úplná, ako napríklad dvere, okná, strechy, schodiská a výťahy; d) akýkoľvek prvok, vybavenie alebo prístroj trvalo namontovaný v budove alebo stavbe, ktorý nemožno premiestniť bez zničenia alebo úpravy budovy alebo stavby.“ (5) V článku 18 ods. 2 sa dopĺňa tento druhý pododsek: „Poskytovateľ telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového alebo televízneho vysielania alebo elektronických služieb môže bez ohľadu na informácie, ktoré svedčia o opaku, považovať odberateľa usadeného v Spoločenstve za nezdaniteľnú osobu, pokiaľ mu uvedený odberateľ neoznámi svoje individuálne identifikačné číslo pre DPH.“ (6) V článku 24 sa dopĺňa tento odsek 3: „3. Na určenie miesta, ktoré najlepšie zaistí zdanenie v mieste skutočnej spotreby v zmysle odsekov 1 a 2, sa zohľadní najmä: a) v prípade prenajímania dopravného prostriedku okrem krátkodobého prenajímania miesto, kde sa dopravný prostriedok dá k dispozícii zákazníkovi alebo tretej strane konajúcej na jeho účet, pokiaľ neexistuje dôkaz o tom, že sa daný dopravný prostriedok použije inde; b) v prípade iných služieb než prenajímanie dopravného prostriedku sídlo ekonomickej činnosti v prípade nezdaniteľnej právnickej osoby alebo trvalé bydlisko v prípade fyzickej osoby, pokiaľ neexistuje dôkaz o tom, že služba sa skutočne využíva na mieste, kde sa daná osoba obvykle zdržiava.“ (7) V oddiele 4 „Miesto poskytovania služieb“ kapitoly V „Miesto zdaniteľných transakcií“ sa vkladajú tieto pododdiely 3a, 3b a 3c: „Pododdiel 3a Nevyvrátiteľné domnienky o mieste odberateľa Článok 24a 1. V prípade, že poskytovateľ telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronických služieb poskytuje uvedené služby na mieste, ako je napríklad telefónny automat, telefónna búdka, wi-fi prístupový bod (wi-fi hot spot), internetová kaviareň, reštaurácia alebo hotelová hala, kde musí byť príjemca služby fyzicky prítomný, aby mu mohla byť služba poskytnutá, na účely uplatňovania článkov 44, 58 a 59a smernice 2006/112/ES sa uplatňuje domnienka, že odberateľ je usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava na danom mieste, a že služba sa tam skutočne používa a využíva. Táto domnienka nemôže byť vyvrátená žiadnymi skutkovými alebo právnymi prostriedkami. 2. Ak sa miesto uvedené v odseku 1 tohto článku nachádza na palube lode, lietadla alebo vo vlaku, ktoré zabezpečujú prepravu cestujúcich, ktorá sa uskutočňuje na území Spoločenstva podľa článkov 37 a 57 smernice 2006/112/ES, krajinou miesta je krajina začiatku prepravy cestujúcich. Článok 24b V prípade, že odberateľ využíva predplatené kredity uložené na SIM karte na telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronické služby, na účely článkov 44, 58 a 59a smernice 2006/112/ES sa uplatňuje domnienka, že odberateľ je usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava v krajine určenej na základe medzinárodného smerového čísla mobilnej siete danej SIM karty a že služba sa tam skutočne používa a využíva. Táto domnienka nemôže byť vyvrátená žiadnymi skutkovými alebo právnymi prostriedkami. Pododdiel 3b vyvrátiteľné domnienky o mieste odberateľa Článok 24c V prípade telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronických služieb poskytovaných nezdaniteľnej osobe prostredníctvom pevnej domácej linky sa na účely uplatňovania článku 58 smernice 2006/112/ES uplatňuje domnienka, že odberateľ je usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava na mieste inštalácie pevnej linky. Táto domnienka sa uplatňuje, pokiaľ poskytovateľ nemá informácie, z ktorých vyplýva, že odberateľ je usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava na inom mieste. Článok 24d V prípade telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronických služieb poskytovaných nezdaniteľnej osobe prostredníctvom mobilných sietí na základe následného výberu platby sa na účely uplatňovania článku 58 smernice 2006/112/ES uplatňuje domnienka, že odberateľ je usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava v krajine určenej podľa medzinárodného smerového čísla mobilnej siete SIM karty používanej pri prijímaní uvedených služieb. Táto domnienka sa uplatňuje, pokiaľ poskytovateľ nemá informácie, z ktorých vyplýva, že odberateľ je usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava na inom mieste. Článok 24e V prípade telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronických služieb poskytovaných nezdaniteľnej osobe spočívajúcich v prenose signálov, na ktorý je potrebné používanie zariadenia alebo dekódovacej karty, sa na účely uplatňovania článku 58 smernice 2006/112/ES uplatňuje domnienka, že odberateľ je usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava na mieste inštalácie zariadenia alebo, ak toto miesto nie je známe, na mieste, na ktoré sa zaslala televízna karta, aby sa tam používala. Táto domnienka sa uplatňuje, pokiaľ poskytovateľ nemá informácie, z ktorých vyplýva, že odberateľ je usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava na inom mieste. Článok 24f V prípade, že nezdaniteľnej osobe sa poskytujú služby za iných podmienok ako podmienok uvedených v článkoch 24a, 24b, 24c, 24d a 24e tohto nariadenia, na účely uplatňovania článku 56 ods. 2 prvého pododseku a článku 58 smernice 2006/112/ES sa uplatňuje domnienka, že odberateľ je usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava na mieste, ktoré je takto určené podľa článku 24g tohto nariadenia. Pododdiel 3c Dôkazy na určenie miesta odberateľa Článok 24g 1. Na účely uplatňovania pravidiel, ktorými sa riadi miesto poskytovania služieb stanovené v článku 56 ods. 2 prvom pododseku a článku 58 smernice 2006/112/ES, slúžia ako dôkaz najmä: a) informácie o odberateľovi, ako napríklad fakturačná adresa odberateľa; b) adresa internetového protokolu (IP) zariadenia, ktoré používa odberateľ, alebo akýkoľvek spôsob určenia geografickej polohy; c) bankové údaje, ako napríklad miesto, kde daná banka vedie bankový účet používaný na platby, a fakturačná adresa odberateľa, ktorú má banka k dispozícii; d) medzinárodné smerové číslo mobilnej siete (MCC) medzinárodného identifikačného kódu mobilného účastníka (IMSI) uložené na SIM (Subscriber Identity module) karte, ktorú odberateľ používa; e) miesto umiestnenia domácej pevnej linky, prostredníctvom ktorej sa poskytuje služba odberateľovi; f) v súvislosti s odberateľom, ktorý predáva tovar cez internet alebo podobnú elektronickú sieť, miesto, kde sa pôvodne začína preprava alebo odosielanie tovaru, ktorý daný odberateľ predal; g) v súvislosti s odberateľom, ktorý nakupuje tovar cez internet alebo podobnú elektronickú sieť, miesto, kde sa nakoniec končí preprava alebo odoslanie tovaru, ktorý daný odberateľ kúpil; h) evidenčné údaje dopravného prostriedku, ktorý si odberateľ prenajíma, ak sa evidencia daného dopravného prostriedku vyžaduje na mieste, kde sa používa, a ďalšie podobné informácie; i) ostatné obchodne relevantné informácie, ktoré poskytovateľ služieb získal. 2. Pri určovaní miesta, kde je odberateľ usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava, sa vyžadujú dva samostatné dôkazy za predpokladu, že tieto dôkazy nie sú protichodné.“ (8) V oddiele 4 „Miesto poskytovania služieb“ kapitoly V „Miesto zdaniteľných transakcií“ sa vkladá tento pododdiel 6a: „Pododdiel 6a Poskytovanie služieb vzťahujúcich sa na nehnuteľný majetok Článok 31a 1. K službám vzťahujúcim sa na nehnuteľný majetok podľa článku 47 smernice 2006/112/ES, patria len tie služby, ktoré s daným majetkom dostatočne úzko súvisia. Služby dostatočne úzko súvisia s nehnuteľným majetkom v týchto prípadoch: a) v prípade, že sú odvodené z nehnuteľného majetku a že daný majetok tvorí základnú súčasť služby a pre poskytované služby je hlavný a nevyhnutný; b) v prípade, že sú poskytované na nehnuteľnom majetku alebo sú naň zamerané a ich cieľom je právna alebo fyzická zmena uvedeného majetku. 2. Odsek 1 sa vzťahuje najmä na: a) vypracovanie plánov budovy alebo častí budovy určených pre určitú parcelu bez ohľadu na to, či je budova postavená; b) poskytovanie služieb stavebného dozoru alebo bezpečnostných služieb; c) stavbu budovy na pozemku, ako aj na stavebné a demolačné práce vykonávané na budove alebo častiach budovy; d) stavbu trvalých stavieb na pozemku, ako aj stavebné a demolačné práce vykonávané na trvalých stavbách, ako napríklad potrubné systémy na plyn, vodu, odpadovú vodu a podobne; e) práce na pozemku vrátane poľnohospodárskych služieb, ako napríklad kultivácia pôdy, výsev, zavlažovanie a hnojenie; f) prieskum a posúdenie rizika a celistvosti nehnuteľného majetku; g) oceňovanie nehnuteľného majetku vrátane prípadu, keď je táto služba potrebná na účely poistenia, aby sa stanovila hodnota majetku ako zábezpeky pri pôžičke alebo na posúdenie rizika a škody pri sporoch; h) prenajímanie nehnuteľného majetku okrem prenajímania, na ktoré sa vzťahuje odsek 3 písmeno c), vrátane uskladnenia tovaru, v prípade ktorého sa postúpila určitá časť majetku do výlučného používania odberateľom; i) poskytovanie ubytovania v hotelovom sektore alebo v sektoroch s podobnou funkciou, ako sú dovolenkové rezorty alebo miesta upravené na stanovanie vrátane práva na pobyt na určitom mieste vyplývajúce z prevodu práv časovo obmedzeného užívania a podobne; j) postúpenie a prenos iných práv ako tých, na ktoré sa vzťahujú písmená h) a i), na používanie celého nehnuteľného majetku alebo jeho častí vrátane povolenia na používanie časti majetku, ako napríklad udelenie rybárskych a lovných práv alebo prístup do hál na letiskách, alebo využívanie infraštruktúry, za ktorú sa vyberajú mýta, akou je napríklad most alebo tunel; k) údržbu, rekonštrukciu a opravu budovy alebo jej častí vrátane prác ako čistenie, obkladanie, tapetovanie a pokladanie parkiet; l) údržbu, rekonštrukciu a opravu trvalých stavieb, ako napríklad potrubných systémov pre plyn, vodu, odpadovú vodu a podobne; m) inštaláciu alebo montáž prístrojov alebo vybavenia, ktoré sa po inštalácii alebo montáži klasifikujú ako nehnuteľný majetok; n) údržbu a opravu, inšpekciu a kontrolu prístrojov alebo vybavenia, ak sú dané prístroje alebo vybavenie klasifikované ako nehnuteľný majetok; o) inú správu majetku než je správa portfólia investícií do nehnuteľností, na ktorú sa vzťahuje odsek 3 písm. h), spočívajúcu v prevádzke obchodnej, priemyselnej alebo obytnej nehnuteľnosti vlastníkom majetku alebo na jeho účet; p) sprostredkovanie pri predaji alebo prenájme nehnuteľného majetku a pri určitých účastiach na nehnuteľnom majetku alebo vecných právach posudzovaných ako hmotný majetok okrem sprostredkovania, na ktoré sa vzťahuje odsek 3 písm. d); q) právne služby súvisiace s prevedením nároku na nehnuteľný majetok a určitými účasťami na nehnuteľnom majetku alebo vecnými právami posudzovanými ako hmotný majetok, ako sú napríklad notárske práce alebo vypracovanie zmluvy o predaji alebo nadobudnutí tohto majetku, aj keď sa základná transakcia vedúca k právnej zmene majetku neuskutoční. 3. Odsek 1 sa nevzťahuje na: a) vypracovanie plánov budovy alebo častí budovy, ak nie sú určené pre konkrétnu parcelu; b) uskladňovanie tovaru v nehnuteľnom majetku, ak žiadna konkrétna časť nehnuteľného majetku nie je postúpená do výhradného používania odberateľom; c) poskytovanie reklamy, aj keď zahŕňa používanie nehnuteľného majetku; d) sprostredkovanie pri poskytovaní hotelového ubytovania alebo ubytovania v sektoroch s podobnou funkciou, ako sú dovolenkové rezorty alebo miesta upravené na stanovanie, ak sprostredkovateľ koná v mene a na účet inej osoby; e) telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania a elektronické služby, pokiaľ sa na ne nevzťahuje článok 31c; f) poskytovanie miesta pre stánok na veľtrhu alebo výstave spolu s inými súvisiacimi službami, vďaka ktorým môže vystavovateľ vystaviť predmety, akými sú napríklad návrh stánku, preprava a uskladňovanie predmetov, poskytovanie prístrojov, kladenie káblov, poistenie a reklama; g) inštaláciu alebo montáž, údržbu a opravu, inšpekciu alebo kontrolu prístrojov alebo vybavenia, ktoré nie sú súčasťou nehnuteľného majetku ani sa ňou nestanú; h) správu portfólia investícií do nehnuteľného majetku; i) iné právne služby okrem služieb, na ktoré sa vzťahuje odsek 2 písm. q) v súvislosti so zmluvami vrátane poradenstva týkajúceho sa podmienok zmluvy o prevode nehnuteľného majetku alebo v súvislosti s vymáhaním plnenia takejto zmluvy alebo dokázaním existencie takejto zmluvy v prípade, že nejde o špecifické služby pre prevod nároku na nehnuteľný majetok. Článok 31b V prípade, že zariadenie sa dá odberateľovi k dispozícii na vykonanie práce na nehnuteľnom majetku, daná transakcia predstavuje poskytovanie služieb vzťahujúcich sa na nehnuteľný majetok, len ak poskytovateľ služieb prevezme na seba zodpovednosť za vykonanie danej práce. Ak poskytovateľ služieb poskytne odberateľovi zariadenie spolu s dostatočným počtom pracovníkov na jeho obsluhu na účely vykonania práce, uplatňuje sa domnienka, že prevzal zodpovednosť za vykonanie danej práce. Túto domnienku možno vyvrátiť akýmikoľvek skutkovými alebo právnymi prostriedkami s cieľom stanoviť, kto nesie zodpovednosť za vykonanie práce. Článok 31c Poskytovanie telekomunikačných služieb, služieb rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronických služieb poskytovaných zdaniteľnou osobou konajúcou vo vlastnom mene spolu s ubytovaním v hotelovom sektore alebo v sektoroch s podobnou funkciu, ako sú dovolenkové rezorty alebo miesta upravené na stanovanie, sa považuje buď za časť jednej transakcie spočívajúcej v poskytovaní ubytovania, alebo za doplnok k poskytovaniu ubytovania, v závislosti od toho, či sa účtuje spolu s ubytovaním alebo samostatne.“ (9) V pododdiele 7 „Poskytovanie kultúrnych, umeleckých, športových, vedeckých, vzdelávacích, zábavných a podobných služieb “ oddielu 4 „Miesto poskytovania služieb“ (články 43 až 59 smernice 2006/112/ES) kapitoly 5 „Miesto zdaniteľných transakcií“ sa vkladá tento článok 33a: „Článok 33a Na poskytovanie lístkov umožňujúcich vstup na kultúrne, umelecké, športové, vedecké, vzdelávacie, zábavné alebo podobné podujatie sprostredkovateľom, ktorý koná vo vlastnom mene, ale na účet organizátora, alebo zdaniteľnou osobou inou ako organizátor, ktorá koná na vlastný účet, sa vzťahuje článok 53 a článok 54 ods. 1 smernice 2006/112/ES.“ (10) V bode 4 „Bod 4 prílohy II k smernici 2006/112/ES:“ prílohy I sa dopĺňajú tieto písmená f) a g): „f) príjem rozhlasových alebo televíznych programov distribuovaných prostredníctvom rozhlasovej alebo televíznej siete, internetu alebo podobnej elektronickej siete na počúvanie alebo sledovanie programov v momente, ktorý si používateľ zvolil, a na osobitnú žiadosť používateľa na základe katalógu programov zostaveného poskytovateľom mediálnej služby, ako napríklad TV alebo video na požiadanie; g) príjem rozhlasových alebo televíznych programov distribuovaných prostredníctvom internetu alebo podobnej elektronickej siete (IP streaming), pokiaľ sa tieto programy simultánne nevysielajú cez tradičné rozhlasové a televízne siete.“ Článok 2 Pokiaľ ide o telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronické služby, ktoré poskytuje poskytovateľ usadený v Spoločenstve nezdaniteľnej osobe, ktorá je usadená, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava v Spoločenstve, uplatňujú sa tieto ustanovenia: a) ak sú služby poskytované alebo je poskytovanie služieb ukončené pred 1. januárom 2015, miesto poskytovania služieb je miesto, kde je poskytovateľ usadený, ako sa stanovuje v článku 45 smernice 2006/112/ES, bez ohľadu na to, kedy vzniká daňová povinnosť; b) ak sú služby poskytované alebo je poskytovanie služieb ukončené 1. januára 2015 alebo neskôr, miesto poskytovania služieb je určené miestom, kde je odberateľ usadený, má trvalé bydlisko alebo sa obvykle zdržiava, a to aj v prípade, že daňová povinnosť vznikla pred uvedeným dátumom. Článok 3 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie. Uplatňuje sa od 1. januára 2015. Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch. V Bruseli Za Radu predseda [1] Ú. v. EÚ L 347, 11.12.2006, s. 1. [2] Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 282/2011 z 15. marca 2011, ktorým sa ustanovujú vykonávacie opatrenia smernice 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (prepracované znenie) (Ú. v. EÚ L 77, 23.3.2011, s. 1). [3] Smernica Rady 2008/8/ES z 12. februára 2008, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2006/112/ES, pokiaľ ide o miesto poskytovania služieb (Ú. v. EÚ L 44, 20.2.2008, s. 11). [4] Nariadenie Rady (EÚ) č. 967/2012 z 9. októbra 2012, ktorým sa mení a dopĺňa vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 282/2011, pokiaľ ide o osobitné úpravy pre neusadené zdaniteľné osoby, ktoré poskytujú telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronické služby nezdaniteľným osobám (Ú. v. EÚ L 290, 20.10.2012, s. 1) a vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 815/2012 z 13. septembra 2012, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (EÚ) č. 904/2010, pokiaľ ide o osobitné úpravy pre neusadené zdaniteľné osoby, ktoré poskytujú telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania alebo elektronické služby nezdaniteľným osobám (Ú. v. EÚ L, 14.9.2012, s. 3). [5] Označuje sa aj ako miesto príslušnosti odberateľa. [6] Program, pracovný dokument a správa z tohto zasadnutia sú k dispozícii na tejto adrese: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/key_documents/discussions_member_states/index_en.htm. [7] Ú. v. EÚ L 347, 11. 12. 2006, s. 1. [8] Ú. v. EÚ L 44, 20. 2. 2008, s. 11. [9] Ú. v. EÚ L 95, 15. 4. 2010, s. 1. [10] Ú. v. ES L 281, 23. 11. 1995, s. 31.