Správa o dosahovaní cieľov na rok 2020 v oblasti energetickej efektívnosti za rok 2022

1.Úvod a prehľad

Smernica o energetickej efektívnosti 2012/27/EÚ zmenená smernicou (EÚ) 2018/2002 a smernica o energetickej hospodárnosti budov 2010/31/EÚ zmenená smernicou (EÚ) 2018/844 tvoria kľúčovú časť právnych predpisov Európskej únie v oblasti klímy a energetiky, v ktorých sa stanovujú ciele EÚ v oblasti energetickej efektívnosti a vytvárajú základy pre opatrenia na realizáciu úplného potenciálu energetickej efektívnosti hospodárstva EÚ.

V smernici o energetickej efektívnosti sa vyžaduje, aby všetky členské štáty EÚ zaviedli politické opatrenia na zlepšenie energetickej efektívnosti v rôznych fázach energetického reťazca, a to od výroby až po konečnú spotrebu. Toto úsilie je kľúčom k dosiahnutiu cieľov EÚ v oblasti energetickej efektívnosti a základným príspevkom k dekarbonizácii hospodárstva EÚ do roku 2050. Cieľ EÚ v oblasti energetickej efektívnosti na rok 2020 (článok 3 smernice o energetickej efektívnosti) zodpovedá zníženiu primárnej a konečnej energetickej spotreby EÚ do roku 2020 o 20 % v porovnaní s energetickou spotrebou plánovanou v roku 2007 v scenári modelu PRIMES na rok 2020. Tento cieľ z hľadiska primárnej energetickej spotreby vedie k úrovni spotreby 1 312 Mtoe a v prípade konečnej energetickej spotreby sa rovná 959 Mtoe.

Smernica o energetickej hospodárnosti budov obsahuje širokú škálu politík a podporných opatrení zacielených na zvýšenie v súčasnosti nízkych mier obnovy existujúceho fondu budov. Najmä v článku 2a smernice o energetickej hospodárnosti budov sa vyžaduje, aby členské štáty vypracovali komplexné dlhodobé stratégie obnovy s cieľom mobilizovať investície na dekarbonizáciu vnútroštátnych fondov budov do roku 2050 (s orientačnými míľnikmi na roky 2030, 2040 a 2050) a podporovať transformáciu smerom k vysokoefektívnemu a dekarbonizovanému fondu budov do roku 2050. V článku 5 sa vyžaduje, aby členské štáty stanovili nákladovo optimálne minimálne požiadavky na energetickú hospodárnosť nových budov a existujúcich budov, ktoré prechádzajú významnou obnovou. V článku 9 sa uvádza, že všetky nové budovy musia byť do 31. decembra 2020 budovami s takmer nulovou spotrebou energie (a po 31. decembri 2018 sa to týka všetkých nových verejných budov).

V článku 27 nariadenia 2018/1999 o riadení energetickej únie a opatrení v oblasti klímy (ďalej len „nariadenie o riadení“) sa vyžaduje, aby členské štáty do 30. apríla 2022 predložili Komisii správu a uviedli v nej informácie stanovené v časti 2 prílohy IX k uvedenému nariadeniu. Pokiaľ ide o smernicu o energetickej efektívnosti, zahŕňa to pokrok vo vzťahu k článku 3 o cieľoch v oblasti energetickej efektívnosti, k článku 5 o vzorovej úlohe budov verejných subjektov, k článku 7 o povinnosti úspor energie a k článku 8 o energetických auditoch. Ďalej sa v súvislosti so smernicou o energetickej hospodárnosti budov podľa článku 9 vyžaduje predkladanie správ o nových a obnovených budovách s takmer nulovou spotrebou energie. Okrem toho sa v článku 21 nariadenia 2018/1999 vyžaduje, aby správy o pokroku integrovaných národných energetických a klimatických plánov (NEKP) obsahovali orientačné míľniky dlhodobej stratégie obnovy a aby sa v nich konkretizovalo, ako prispievajú k dosiahnutiu cieľov EÚ v oblasti energetickej efektívnosti, ako aj príslušné politiky a opatrenia uvedené v dlhodobých stratégiách obnovy. Vyžadujú sa informácie o nákladovo optimálnych úrovniach minimálnych noriem energetickej hospodárnosti, ktoré vyplývajú z vnútroštátnych výpočtov podľa oddielu B prílohy I k nariadeniu 2018/1999, a o počte a podlahovej ploche nových a obnovených budov s takmer nulovou spotrebou energie podľa prílohy IX k nariadeniu 2018/1999.

V tejto správe sa analyzujú informácie, ktoré poskytli členské štáty vo svojich správach, a sú doplnené údajmi Eurostatu. Ďalej sa v nej analyzuje posúdenie národných dlhodobých stratégií obnovy a správy o nákladovej optimálnosti, ktoré členské štáty predložili Komisii. Pokiaľ ide o povinnosť podávať správy za rok 2022, svoje správy predložilo všetkých 27 členských štátov. Správa z Maďarska však neobsahuje žiadne informácie o energetickej efektívnosti a správy z Rumunska a Chorvátska sa považujú v značnej miere za neúplné.

2.Pokrok pri dosahovaní cieľov na rok 2020 v oblasti energetickej efektívnosti – článok 3 smernice o energetickej efektívnosti

Energetická spotreba v EÚ mala počas rokov 2005 až 2020 všeobecne klesajúci trend, ako je znázornené na obrázku 1. Toto zníženie energetickej spotreby sprevádzal celkový pokles energetickej náročnosti a energetickej spotreby na obyvateľa. V roku 2020 sa ciele EÚ v oblasti primárnej energetickej spotreby prekročili a dosiahli 1 236 Mtoe a v oblasti konečnej energetickej spotreby sa prekročili a dosiahli 907 Mtoe. Treba poznamenať, že hodnoty primárnej energetickej spotreby a konečnej energetickej spotreby za rok 2020 boli výrazne ovplyvnené krízou spôsobenou ochorením COVID-19 a opatreniami na obmedzenie pohybu uloženými vnútroštátnymi orgánmi, ktorými sa výrazne obmedzila celková činnosť a následne znížila potreba energie. Pritom už hodnoty za rok 2019 (t. j. pred vplyvom pandémie ochorenia COVID-19 v EÚ) naznačovali klesajúci trend energetickej spotreby, a to napriek tomu, že hodnoty primárnej energetickej spotreby (1 354 Mtoe) a konečnej energetickej spotreby (986 Mtoe) za rok 2019 boli vyššie ako cieľ na rok 2020.





Obrázok 1: Trendy konečnej a primárnej energetickej spotreby v EÚ27 (čiara predstavuje trajektóriu medzi spotrebou v roku 2005 a spotrebou v roku 2020 a bodky predstavujú ciele v oblasti primárnej energetickej spotreby a konečnej energetickej spotreby na rok 2020)

Zdroj: Spoločné výskumné centrum (JRC) podľa údajov Eurostatu, dátový súbor z apríla 2022.

Na obrázku 2 sú uvedené faktory, ktoré umožnili súlad s cieľom v oblasti primárnej energetickej spotreby na rok 2020 prostredníctvom doplneného rozčlenenia zmien v EÚ27 v rokoch 2014 – 2020. Po období mierneho oživenia energetickej spotreby v rokoch 2014 – 2017 sa v roku 2018 začal hospodársky rast kompenzovať primárnou energetickou náročnosťou. V roku 2020 však spotreba klesla pod hodnoty z roku 2013, a to v dôsledku kombinovaného účinku vyplývajúceho z poklesu hospodárstva (6 %), ktorý zapríčinila kríza spôsobená pandémiou, a neustáleho zlepšovania primárnej energetickej náročnosti (3 %), čo odráža vplyvy politík a právnych predpisov EÚ v oblasti energetiky a klímy.









Obrázok 2: Príspevok rôznych účinkov k zmene primárnej energetickej spotreby v EÚ27 v rokoch 2014 – 2020