Celkovo sa predpokladá, že po piatich rokoch nepretržitého rastu vstupuje HDP v eurozóne do menej dynamického obdobia. Rozvoj hospodárskej činnosti by mal pokračovať spočívajúc na silných pilieroch súkromnej spotreby a investícií. Zároveň sa očakáva, že rast ovplyvní utlmenie zahraničného obchodu, spomalenie rastu zamestnanosti a celkový nárast neistoty. Podľa prognózy Komisie z jesene 2018 bude rovnováha rizík klesať. Prehriatie v USA by mohlo zmeniť postoj investorov k riziku, čo by malo vzhľadom na vysoký pákový efekt podnikov negatívne dôsledky pre hospodárstvo USA a rozvíjajúce sa ekonomiky, a následne by negatívne ovplyvnilo aj rozvinuté ekonomiky. Okrem toho by sa mohli v niektorých vysoko zadlžených členských štátoch eurozóny znovu objaviť rušivé slučky medzi štátmi a bankovým sektorom, ktoré by v prostredí celkového prehodnocovania rizika a normalizácie menovej politiky mohli zvýšiť obavy o finančnú stabilitu.

Celková inflácia by sa mala v roku 2018 priblížiť vymedzeniu cenovej stability Európskej centrálnej banky a v roku 2019 by mala zostať prevažne nezmenená. Komisia očakáva, že v roku 2018 celková inflácia dosiahne 1,8 %, a to najmä v dôsledku vysokých cien energií. Väčšina členských štátov vo svojich návrhoch rozpočtových plánov zvýšila prognózu celkovej inflácie na rok 2018, čím sa súhrnná prognóza pre eurozónu zvýšila na 1,7 % (v porovnaní s programami stability bude vyššia o 0,3 percentuálneho bodu). V návrhoch rozpočtových plánov aj v prognóze Komisie sa očakáva, že celková inflácia v roku 2019 zostane na približne nezmenenej úrovni.

V súlade s ustanoveniami kódexu správania pre balík dvoch legislatívnych aktov predložili Luxembursko a Lotyšsko návrhy rozpočtových plánov založené na scenári nezmenenej politiky, keďže v októbri sa u nich uskutočnili voľby. Plán založený na scenári nezmenenej politiky predložila aj vláda Slovinska, ktorá nastúpila do funkcie 13. septembra 2018. Tieto vlády by mali čo najskôr predložiť úplné návrhy rozpočtových plánov. Taliansko predložilo svoj návrh rozpočtového plánu 16. októbra 2018 a potom, ako Komisia vydala 23. októbra 2018 stanovisko, že je v mimoriadne závažnom nesúlade, predložilo 13. novembra 2018 prepracovaný návrh rozpočtového plánu. Grécko 20. augusta 2018 ukončilo program na podporu stability Európskeho mechanizmus pre stabilitu a túto jeseň predložilo svoj prvý návrh rozpočtového plánu.

10.Vzhľadom na nedostatočnú fiškálnu úpravu v niektorých vysoko zadlžených členských štátoch sú fiškálne politiky nedostatočne diferencované, a preto vychádzajú zámery fiškálnej politiky pre eurozónu ako celok mierne expanzívne a procyklické. Ak členské štáty dosiahnu súlad s Paktom stability a rastu a zároveň niektoré z nich čiastočne využijú svoj fiškálny priestor, výsledné zámery fiškálnej politiky eurozóny by boli v roku 2019 všeobecne neutrálne až mierne reštriktívne. Také fiškálne zámery by za predpokladu ďalšej podpory hospodárstva zo strany menovej politiky napomohli všeobecne vyváženú celkovú skladbu politík a znížili by riziko finančnej nestability.

8.Členské štáty majú z hľadiska dlhov a udržateľnosti aj naďalej veľmi rôzne fiškálne pozície. Rizikám krátkodobej fiškálnej udržateľnosti čelí iba Cyprus, ktorého ukazovateľ Komisie S0 ostáva tesne nad kritickým prahom. Ukazuje sa, že krátkodobú udržateľnosť talianskych verejných financií ohrozuje ďalšie zvyšovanie nákladov na vydávanie štátnych dlhopisov. Niektoré vysoko zadlžené členské štáty čelia na základe faktorov, ako sú súčasná úroveň dlhu, súčasné primárne saldo a predpokladané náklady súvisiace so starnutím obyvateľstva, vysokému strednodobému riziku. Viaceré z týchto štátov plánujú v roku 2019 značne obmedzenú fiškálnu úpravu (Belgicko, Španielsko, Francúzsko a Portugalsko) alebo fiškálnu expanziu (Taliansko). V prípade Belgicka, Španielska a Portugalska Komisia v roku 2019 fiškálnu úpravu nepredpokladá, ale zároveň očakáva, že expanzia v Taliansku prekročí hodnotu uvedenú v návrhu rozpočtového plánu. Tieto členské štáty nevyužili dostatočne prevažne priaznivé hospodárske podmienky a akomodačnú menovú politiku na vybudovanie fiškálnych rezerv. Neschopnosť znížiť verejný dlh zvyšuje riziko, že na členské štáty s vysokým verejným dlhom zosilnie tlak trhu, a to by mohlo negatívne ovplyvniť trhy s verejnými dlhmi iných členských štátov eurozóny.

7.Pokiaľ ide o zloženie fiškálnej úpravy eurozóny, Komisia očakáva v roku 2019 zvýšenie štrukturálneho deficitu, ktoré bude spôsobené poklesom pomeru príjmov k HDP očisteného od cyklických vplyvov. Podobné sa pod vplyvom nahlásených diskrečných príjmových škrtov a očakávaných výpadkov predpokladá aj v návrhoch rozpočtových plánov. Pomer výdavkov k HDP očistený od cyklických vplyvov by mal podľa prognózy Komisie z jesene 2018 aj podľa návrhov rozpočtových plánov ostať v roku 2019 nezmenený, napriek akokoľvek miernemu poklesu úrokových výdavkov medzi rokmi 2018 a 2019. Neočakávané príjmy z nižších úrokových výdavkov by sa mali použiť na rýchlejšie znižovanie dlhu.

6.Na rozdiel od prognózy z jari 2018, keď sa predpokladalo ďalšie znižovanie súhrnného štrukturálneho deficitu eurozóny, teraz Komisia predpokladá na rok 2019 jeho zvýšenie o 0,3 % potenciálneho HDP. Toto zvýšenie spôsobuje najmä očakávaný nárast štrukturálneho deficitu Talianska o 1,2 % potenciálneho HDP. K zmene súhrnnej hodnoty pre eurozónu prispieva aj očakávanie expanzívnych fiškálnych politík v členských štátoch s fiškálnym priestorom, najmä v Nemecku a Holandsku. S výnimkou Talianska by mali byť celkové zámery fiškálnej politiky eurozóny v roku 2019 všeobecne neutrálne. Predpokladaná zmena pre eurozónu ako celok je v súlade so zmenou (prepočítaného) štrukturálneho salda v návrhoch rozpočtových plánov. Štrukturálne primárne saldo bez úrokových výdavkov poukazuje na podobne expanzívne zámery. Diskrečné fiškálne úsilie, čo je ukazovateľ, ktorý má blízko k referenčnej hodnote pre výdavky podľa Paktu stability a rastu, poukazuje podľa prognózy Komisie z jesene 2018 na o čosi expanzívnejšie zámery fiškálnej politiky (na úrovni 0,4 % potenciálneho HDP) v roku 2019.

Zdroj: Programy stability na rok 2018, návrhy rozpočtových plánov na rok 2019, prognóza Európskej komisie z jesene 2018.

Fiškálny výhľad podľa plánov a prognózy Komisie z jesene 2018

Očakáva sa, že súhrnný deficit eurozóny bude v roku 2018 pokračovať v nedávno nastúpenom klesajúcom trende, ale v roku 2019 sa zvýši. Podľa prognózy Komisie z jesene 2018 aj podľa návrhov rozpočtových plánov by mal celkový deficit eurozóny v roku 2018 klesnúť na 0,6 % HDP (tabuľka 1). Ide o nižšiu úroveň, ako sa predpokladalo v prognóze Komisie z jari 2018 a v programoch stability na rok 2018. Vývoj v jednotlivých krajinách sa rôzni. V Španielsku a Taliansku sa očakávajú vyššie deficity (v porovnaní s prognózou Komisie z jari 2018), zatiaľ čo v Estónsku, na Cypre, v Luxembursku a Holandsku budú mať pravdepodobne vyššie prebytky (príloha IV, tabuľka 2). Podľa prognózy Komisie z jesene 2018 aj podľa návrhov rozpočtových plánov by sa mal súhrnný deficit eurozóny v roku 2019 zvýšiť na 0,8 % HDP. Ide o vyššiu úroveň v porovnaní s prognózou Komisie z jari 2018 (+0,2 % HDP), ako aj s programami stability na rok 2018 (+0,5 % HDP), a to najmä z dôvodu očakávaných vyšších deficitov v Belgicku, Španielsku, Francúzsku a Taliansku a nižšieho prebytku v Nemecku. Išlo by o prvé zvýšenie súhrnného celkového deficitu eurozóny, odkedy dosiahol vrchol v roku 2009.

Po prvýkrát v dejinách eura by podľa prognózy nemal mať žiadny členský štát eurozóny v roku 2018 vyšší deficit ako 3 % referenčnej hodnoty. Očakáva sa, že Španielsko svoj nadmerný deficit v roku 2018 napraví a podľa prognózy Komisie z jesene 2018 jeho celkový deficit klesne na 2,7 %, čo zodpovedá cieľu stanovenému v španielskom návrhu rozpočtového plánu (príloha IV, tabuľka 2). Očakáva sa, že spomedzi členských štátov, ktoré budú mať podľa prognózy v roku 2019 deficit, bude u šiestich z nich nižší ako 2 % HDP. V roku 2018 bude mať podľa očakávania deväť členských štátov prebytok. Podľa prognózy Komisie z jesene sa má počet členov tejto skupiny v roku 2019 zvýšiť na desať členských štátov, keďže na vyrovnanú pozíciu by sa malo dostať aj Rakúsko. Medzi predpokladanými fiškálnymi saldami členských štátov v roku 2019 sú podľa návrhov rozpočtových plánov a prognózy Komisie z jesene 2018 isté obmedzené rozdiely (príloha IV, grafy 1 a 2), hoci v prípade Talianska, Španielska a Portugalska sa evidujú nezanedbateľné záporné rozdiely.

Súhrnné primárne saldo eurozóny, ku ktorému sa dospelo odpočítaním úrokových výdavkov od celkového salda, by malo v roku 2018 aj 2019 ostať v prebytku. Podľa prognózy Komisie z jesene 2018 a návrhov rozpočtových plánov sa súhrnné primárne saldo eurozóny zvýši z 1 % HDP v roku 2017 na 1,2 % HDP v roku 2018 (tabuľka 1). V porovnaní s programami stability na rok 2018 ide o výraznú revíziu smerom nahor. V roku 2018 by podľa očakávania mali mať negatívne primárne saldo iba Španielsko, Francúzsko a Lotyšsko (príloha IV, tabuľka 3). Súhrnné primárne saldo eurozóny by malo v roku 2019 podľa návrhov rozpočtových plánov aj podľa prognózy Komisie z jesene 2018 mierne klesnúť na 1 % HDP. K výraznému poklesu primárneho salda by malo v roku 2019 dôjsť v Nemecku a Taliansku. Francúzsko a Lotyšsko budú mať pravdepodobne negatívne primárne saldo aj v roku 2019. V oboch rokoch sú rozdiely medzi predpokladmi členských štátov a Komisie celkovo obmedzené, hoci v prípade Španielska, Lotyšska a Portugalska Komisia v porovnaní s návrhmi rozpočtových plánov očakáva v roku 2019 zníženie primárneho salda o viac ako 0,3 % HDP.

Na rozdiel od programov stability na rok 2018 by vykonanie návrhov rozpočtového plánu malo v roku 2019 za následok mierne expanzívne zámery fiškálnej politiky eurozóny (merané zmenou štrukturálneho salda). Podľa prognózy Komisie z jesene 2018 aj (prepočítaných) návrhov rozpočtových plánov sa súhrnné štrukturálne saldo v roku 2018 všeobecne nezmení (tabuľka 1). Celkovo je to v súlade s programami stability na rok 2018, hoci sa v tom strácajú určité zmeny v jednotlivých členských štátoch (príloha IV, tabuľky 4 a 5). V (prepočítaných) návrhoch rozpočtových plánov aj v prognóze Komisie z jesene 2018 sa predpokladá, že štrukturálne saldo sa v roku 2019 zhorší o 0,3 % potenciálneho HDP. Toto zhoršenie protirečí programom stability na rok 2018, podľa ktorých sa malo súhrnné štrukturálne saldo eurozóny zlepšiť o 0,3 % potenciálneho HDP v roku 2019. Zhoršenie štrukturálneho salda bolo spôsobené najmä očakávaným zvýšením štrukturálneho deficitu Talianska o 1,2 % potenciálneho HDP. K zmene súhrnnej hodnoty pre eurozónu prispieva aj očakávanie expanzívnych fiškálnych politík v členských štátoch s fiškálnym priestorom, najmä v Nemecku a Holandsku. Okrem Talianska by mali byť súhrnné zámery fiškálnej politiky v roku 2019 všeobecne neutrálne a štrukturálny deficit by sa mal zvýšiť o 0,1 % potenciálneho HDP. Predpokladaná zmena pre eurozónu ako celok je v súlade so zmenou (prepočítaného) štrukturálneho salda v návrhoch rozpočtových plánov (príloha IV, graf 3).

Diskrečné fiškálne úsilie poukazuje v rokoch 2018 a 2019 na expanzívne zámery fiškálnej politiky. Diskrečné fiškálne úsilie sa koncepčne blíži k referenčnej hodnote pre výdavky. Na základe prognózy Komisie z jesene 2018 poukazuje diskrečné fiškálne úsilie v rokoch 2018 aj 2019 na fiškálnu expanziu na úrovni približne 0,4 % HDP. Diskrečné fiškálne úsilie vypočítané na základe návrhov rozpočtových plánov poukazuje v roku 2019 na o niečo miernejšiu expanziu (0,3 % potenciálneho HDP), ktorá je v súlade orientáciou fiškálnej politiky, ktorú naznačuje zmena štrukturálneho salda (príloha IV, graf 4).

Očakáva sa zvýšenie počtu členských štátov, ktoré od roku 2018 do roku 2019 dosiahnu alebo prekročia svoj strednodobý rozpočtový cieľ. Podľa prognózy Komisie z jesene 2018 svoj strednodobý rozpočtový cieľ v roku 2018 prekročí sedem členských štátov eurozóny (Nemecko, Írsko, Cyprus, Litva, Luxembursko, Malta a Holandsko) (príloha IV, tabuľka 5). Predpokladá sa, že všetky tieto členské štáty svoj strednodobý cieľ dosiahnu alebo prekročia aj v roku 2019, hoci Nemecko, Cyprus a Holandsko plánujú svoj fiškálny priestor čiastočne využiť (príloha IV, grafy 7a a 7b). Očakáva sa, že Rakúsko svoj strednodobý cieľ v roku 2019 mierne prekročí. Podľa prognózy Komisie z jesene 2018 niekoľko členských štátov v roku 2019 pravdepodobne za svojim strednodobým cieľom značne zaostane, napríklad Španielsko (-3,1 percentuálneho bodu), Taliansko (-3 percentuálne body) a Francúzsko (-1,9 percentuálneho bodu). (Príloha IV, tabuľka 6 a grafy 7a a 7b). Komisia predpokladá, že spomedzi členských štátov, ktoré ešte nedosiahli svoj strednodobý cieľ, sa od neho Taliansko a Slovinsko v roku 2019 ešte viac vzdialia. Naopak Estónsko, Francúzsko a Fínsko podľa očakávania uskutočnia isté úpravy, vďaka ktorým sa v roku 2019 priblížia k svojim strednodobým cieľom, a Belgicko, Španielsko, Lotyšsko, Portugalsko a Slovensko zostanú na nezmenených pozíciách.

Očakáva sa, že pomer verejného dlhu k HDP bude v rokoch 2018 a 2019 pokračovať v klesajúcom trende. Pomer dlhu verejnej správy eurozóny k HDP má od roku 2014, kedy dosiahol vrcholných 94½ %, klesajúci trend. Podľa prognózy Komisie z jesene 2018 by mal v roku 2019 klesnúť na približne 85 %. Za pokračujúcim poklesom súhrnného pomeru dlhu eurozóny k HDP možno vidieť predovšetkým primárne prebytky očakávané v rokoch 2018 a 2019 (príloha IV, graf 8). Na zníženie dlhu bude vplývať aj pozitívny efekt snehovej gule, na ktorom sa prejaví očakávanie, že nominálne úrokové sadzby budú nižšie ako nominálny rast HDP. Naopak zosúladenie dlhu a deficitu by malo v roku 2019 posunúť súhrnný pomer dlhu eurozóny k HDP smerom nahor. V návrhoch rozpočtových plánov sa počíta s podobným znížením pomeru dlhu eurozóny k HDP, hoci sa očakáva, že tento pomer bude v roku 2018 vyšší (87½ %). V oboch rokoch sú plánované vyššie pomery dlhu k HDP ako v programoch stability na rok 2018, keďže v prípade Francúzska, Talianska, Lotyšska, Malty, Holandska a Slovinska došlo k revíziám smerom nahor (príloha IV, tabuľka 7).

Očakáva sa, že od roku 2018 do roku 2019 všetky členské štáty okrem Litvy svoj pomer dlhu k HDP znížia, hoci v prípade Francúzska a Talianska pravdepodobne pôjde o zanedbateľné zníženie. V roku 2019 sa očakáva, že efekt snehovej gule, ktorý vyvolá zníženie dlhu, využijú všetky členské štáty okrem Talianska, a pozitívne primárne saldo takisto povedie k zníženiu všade okrem Francúzska a Lotyšska (príloha IV, graf 8). Rozdiely medzi odhadmi obsiahnutými v prognóze Komisie z jesene 2018 a návrhmi rozpočtových plánov sú obmedzené, pričom Komisia predpokladá v prípade Grécka, Talianska, Cypru a Malty mierne vyššie pomery a v prípade Nemecka, Lotyšska a Luxemburska mierne nižšie pomery.

Podľa prognózy Komisie sa očakáva, že v roku 2019 pomer dlhu k HDP prekročí v desiatich členských štátoch 60 %. Najvyššie pomery zo všetkých členských štátov budú mať pravdepodobne Grécko a Taliansko (vyše 120 %), kým Portugalsko by malo v roku 2019 svoj pomer dlhu k HDP znížiť pod 120 %. Belgicko, Francúzsko, Cyprus a Španielsko si v roku 2019 pravdepodobne zachovajú pomery na úrovni takmer 100 %. Niektoré vysoko zadlžené členské štáty podľa prognózy Komisie z jesene 2018 nevyvinú v roku 2019 žiadne štrukturálne úsilie (Španielsko, Belgicko a Portugalsko) alebo prikročia k expanzii (Taliansko a Cyprus), čím naznačujú, že majú priestor na rýchlejšie zníženie dlhového zaťaženia (príloha IV, graf 9). Očakáva sa, že prima facie sa Taliansko v rokoch 2018 a 2019 výrazne odchýli od referenčnej hodnoty pre znižovanie dlhu, pričom sa pomer dlhu k HDP podľa prognózy stabilizuje na úrovni okolo 131 %. Očakáva, že referenčnú hodnotu pre znižovanie dlhu v menšej miere v oboch rokoch nedodrží ani Belgicko. Odkedy bol pre Portugalsko v roku 2016 a pre Francúzsko v roku 2017 zrušený postup pri nadmernom deficite, obe tieto krajiny podliehajú prechodnému dlhovému pravidlu. Predpokladá sa, že Portugalsko prechodné dlhové pravidlo v roku 2018 dodrží a v roku 2019 nedodrží, a že Francúzsko ho v oboch rokoch nedodrží. Ak Španielsko v roku 2018 dosiahne trvalú nápravu nadmerného deficitu, bude v roku 2019 podliehať prechodnému dlhovému pravidlu; v súčasnosti sa nepredpokladá, že požadovanú úpravu splní.

Štruktúra fiškálnej úpravy

Predpokladané zhoršenie súhrnného štrukturálneho salda eurozóny v roku 2019 je spôsobené najmä poklesom pomeru príjmov očisteného od cyklických vplyvov. Zatiaľ čo celkové príjmy štátnej správy by mali v roku 2019 vzrásť o 2,9 % (podľa prognózy Komisie z jesene 2018), pomer príjmov očistený od cyklických vplyvov by mal poklesnúť z úrovne 46 % potenciálneho HDP v roku 2018 na 45,7 % potenciálneho HDP v roku 2019 (tabuľka 1 a príloha IV, tabuľka 8). Najväčší podiel na predpokladanom poklese pomeru príjmov očisteného od cyklických vplyvov tvoria sociálne príspevky, ktoré sa podľa očakávania zvýšia menej ako nominálny HDP (príloha IV, graf 14). Na predpokladanom poklese sa prejavujú ohlásené opatrenia na strane príjmov, ktoré by mali v roku 2019 zvýšiť celkový deficit o 0,1 % HDP, a výpadky príjmov, ktoré by takisto mali zvýšiť deficit o približne 0,1 % HDP (príloha IV, tabuľka 9). V návrhoch rozpočtových plánov sa na rok 2019 predpokladá podobný pokles pomeru príjmov, ale príjmy by mali rásť o niečo rýchlejšie – na úrovni 3,1 %.

Pomer výdavkov k HDP očistený od cyklických vplyvov by mal podľa prognózy Komisie z jesene 2018 ostať od roku 2018 do roku 2019 nezmenený a zodpovedať celkovému rastu výdavkov na úrovni 3,3 %. Hoci sa očakáva, že tento pomer od roku 2017 do roku 2018 mierne poklesne, v roku 2019 by sa mal udržať na úrovni 46,9 % potenciálneho HDP (tabuľka 1). Návrhy rozpočtových plánov takisto predpokladajú, že pomer výdavkov k HDP očistený od cyklických vplyvov ostane medzi rokmi 2018 a 2019 nezmenený, ale na mierne vyššej úrovni (47,1 % potenciálneho HDP), a celkové výdavky sa zvýšia v miere 3,5 %. Nezmenený by mal zostať aj pomer primárnych výdavkov k HDP očistený od cyklických vplyvov (príloha IV, tabuľka 8), hoci v tejto stabilite sa strácajú určité rozdiely medzi členskými štátmi. Vo viacerých z nich sa totiž v roku 2019 očakáva pomerne výrazné zvýšenie pomeru primárnych výdavkov k HDP očisteného od cyklických vplyvov (Španielsko, Taliansko, Cyprus, Luxembursko a Holandsko), zatiaľ čo v iných by malo dôjsť k jeho výraznému poklesu (Lotyšsko, Malta, Rakúsko a Slovensko). Hoci úrokové výdavky by mali pokračovať v nedávno nastúpenom klesajúcom trende percentuálneho podielu HDP, pokles medzi rokmi 2018 a 2019 bude nižší ako v posledných rokoch (podľa prognózy Komisie z jesene 2018 pôjde o 3 bázické body). Priemerná implicitná úroková sadzba, z ktorej vychádza prognóza Komisie, by mala zostať v rokoch 2018 a 2019 na úrovni 2,1 %, čo sa predpokladá aj v návrhoch rozpočtových plánov.

Posúdenie orientácie fiškálnej politiky v eurozóne

Zámery fiškálnej politiky by mali riadne zohľadňovať monetárnu politiku, ktorá bude podľa očakávania pre hospodárstvo eurozóny v nasledujúcich rokoch naďalej v podpornej pozícii. Európska centrálna banka začala niektoré stimulačné opatrenia postupne sťahovať/rušiť, no zároveň vyhlásila, že jej kľúčové úrokové sadzby zostanú na súčasných úrovniach minimálne do konca leta 2019 a v každom prípade dovtedy, kým to bude potrebné na zabezpečenie konvergencie inflácie na úrovne, na ktoré má ECB poverenie. Menová politika by mala aj v roku 2019 zastávať podpornú pozíciu. Takýto prístup vidno na grafe 1, ktorý znázorňuje spoločné smerovanie menovej a fiškálnej politiky na základe porovnania vývoja podmienok financovania (reálnej dlhodobej úrokovej sadzby) s opatrením fiškálneho úsilia (diskrečného fiškálneho úsilia). Z forwardových úrokových sadzieb možno vyčítať, že nominálne dlhodobé sadzby sa budú v najbližších rokoch postupne neustále zvyšovať, a to sa prejaví na vyšších reálnych dlhodobých sadzbách. Tie by však mali ostať záporné a dlhodobá inflácia by sa mala zvyšovať oveľa pomalšie. Podmienky financovania by preto mali zostať celkovo veľmi priaznivé. Pokiaľ ide o fiškálnu politiku, ako už bolo spomenuté, Komisia v prognóze z jesene 2018 očakáva, že v roku 2019 budú zámery fiškálnej politiky mierne expanzívne.

Hoci sa predpokladá, že hospodársky rast eurozóny sa spomalí, celková makroekonomická výkonnosť je naďalej solídna. Všetky členské štáty eurozóny zažívajú hospodársky „normálne“ alebo „priaznivé“ obdobie (graf 2) a v posledných rokoch sa znížila miera ekonomického zaostávania. Vo všetkých členských štátoch (okrem Grécka) sa v roku 2019 očakáva kladná produkčná medzera. Miera nezamestnanosti by mala stabilne klesať a vo všetkých členských štátoch okrem Grécka, Španielska a Talianska by mala dosiahnuť predkrízové úrovne. Vďaka tomu, že túto pokračujúcu hospodársku expanziu sprevádza akomodačná menová politika, členské štáty majú príležitosť znova si vybudovať fiškálne rezervy.

Členské štáty majú z hľadiska výziev v oblasti dlhov a udržateľnosti veľmi rôzne fiškálne pozície. Na základe prognózy Komisie z jesene 2018 sa aktualizovalo posúdenie rizika v oblasti fiškálnej udržateľnosti (graf 2 a príloha IV, tabuľka 10). V uvedenom posúdení sa okrem iného zohľadňujú súčasné úrovne dlhu, primárne saldo a očakávané náklady spojené so starnutím obyvateľstva. Rizikám krátkodobej fiškálnej udržateľnosti čelí iba Cyprus, ktorého ukazovateľ S0 ostáva tesne nad kritickým prahom. Ukazuje sa však, že krátkodobú udržateľnosť talianskych verejných financií ohrozuje ďalšie zvyšovanie nákladov na vydávanie štátnych dlhopisov. Tieto riziká zachytáva najmä hodnota fiškálneho podindexu S0, ktorá prekročila kritický prah. Podľa výpočtu ukazovateľa S1 čelia Belgicko, Španielsko, Francúzsko, Taliansko a Portugalsko veľkým strednodobým rizikám. Hoci Cyprus by mal mať na základe ukazovateľa S1 istý fiškálny priestor, treba pripomenúť, že zároveň čelí značnému riziku v súvislosti s podmienenými záväzkami.

Graf 1: Reálna dlhodobá úroková sadzba (%) a diskrečné fiškálne úsilie (% potenciálneho HDP) eurozóny