Oznámenie Komisie - Kľúčové závery zo správy „Zamestnanosť v Európe v roku 2009“ /* KOM/2009/0639 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 23.11.2009 KOM(2009)639 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE Kľúčové závery zo správy „Zamestnanosť v Európe v roku 2009“ OZNÁMENIE KOMISIE Kľúčové závery zo správy „Zamestnanosť v Európe v roku 2009“ 1. Úvod Kríza svetových finančných trhov, akú sme ešte nezažili a ktorá vyvrcholila minulý rok na jeseň, viedla k najhlbšej recesii od konca druhej svetovej vojny , pričom zasahuje svetové hospodárstvo a čoraz viac ovplyvňuje trhy práce EÚ. Po niekoľkých rokoch relatívne vysokého hospodárskeho rastu a tvorby pracovných miest (len v rokoch 2005 – 2007 vzniklo 9,7 miliónov nových pracovných miest), kedy sa úroveň zamestnanosti v Európe vyšplhala na svoje historické maximum, zasiahla podniky, pracovné miesta a domácnosti svetová kríza, ktorá čoraz viacej pôsobí na životy a vyhliadky občanov EÚ. Náhly zvrat rastu zamestnanosti priniesol nové výzvy pre tvorbu politík . Vzhľadom na to, že nezamestnanosť naďalej rastie, hlavná pozornosť sa zameriava na zníženie sociálneho vplyvu a na vytváranie priaznivých podmienok na podporu rýchleho prechodu späť do práce potom, čo nastane oživenie hospodárskych činností. V rámci koordinovanej reakcie podnikla EÚ dôležité kroky v záujme riešenia vplyvu krízy. Minulý rok na jeseň prijala nevyhnutné kroky, aby predišla zrúteniu finančných trhov a priniesla širokú reakciu na krízu. V decembri 2008 Európska rada podporila Plán hospodárskej obnovy Európy[1], aby zmiernila dôsledky recesie a na svojom zasadnutí na jar 2009 určila tieto kľúčové priority politík zamestnanosti: - udržanie zamestnanosti, tvorba pracovných miest a podpora mobility; - zvyšovanie kvalifikácie a jej zosúlaďovanie s potrebami trhu práce; - zlepšovanie prístupu k zamestnaniu. Na základe tohto spoločného úsilia a mimoriadneho samitu o zamestnanosti, ktorý sa uskutočnil 7. mája 2009, Komisia v júni uverejnila oznámenie s názvom „Spoločný záväzok pre zamestnanosť“, ktorého cieľom je posilnenie spolupráce medzi Úniou a jej členskými štátmi, ako aj medzi sociálnymi partnermi, pokiaľ ide o tri kľúčové priority, so zameraním sa na konkrétne opatrenia, ktoré budú podporované všetkými dostupnými nástrojmi Spoločenstva, najmä Európskym sociálnym fondom a Európskym fondom na prispôsobenie sa globalizácii . Nová hospodárska situácia spôsobená svetovou krízou zdôraznila nielen potrebu aktuálnejšieho monitorovania a analýzy situácie na trhu práce, ktorej sa sčasti venuje nová mesačná monitorovacia správa[2] uverejnená Komisiou, ale aj potrebu ďalšieho skúmania spôsobov, ako obmedziť negatívny vplyv krízy na trhy práce a ako tieto trhy lepšie pripraviť, aby boli schopné dobre reagovať na oživenie hospodárstva, keď nastane, a na prípadné budúce krízy. V tejto súvislosti sa súčasné, už 21. vydanie výročnej správy Zamestnanosť v Európe , zameriava na dve kľúčové témy (hoci určite nie sú jediné) prebiehajúcej diskusie o smeroch budúcej európskej stratégie zamestnanosti – dynamika európskych trhov práce a dôsledky zmeny klímy na výsledky trhu práce . Analýza tokov na trhu práce je v období krízy nesmierne dôležitá, pretože umožňuje včasnú politickú reakciu, najmä opatrenia na podporu opätovného zamestnania, a obmedzuje výskyt dlhodobej nezamestnanosti , ktorá môže viesť k trvalej strate prosperity spojenej s úbytkom ľudského kapitálu. Predchádzanie najhorším scenárom je preto v tejto súvislosti nielen základným predpokladom na úspešné vyriešenie súčasnej krízy, ale takisto základným kameňom budúceho európskej ekonomiky vybudovanej na spoľahlivej štruktúre a medzinárodnej konkurencieschopnosti. Prechod na konkurenčnú nízkouhlíkovú znalostnú ekonomiku sa zároveň stal naliehavou prioritou vyžadujúcou okamžité opatrenia. Možnosti vytvárania nových „zelených pracovných miest“[3] a zvyšovania ekologického hľadiska súčasných pracovných miest sú v Európe značné a týkajú sa všetkých typov pracovníkov . Napriek tomu sa v záujme účinného využitia týchto príležitostí musia zaviesť primerané politiky založené na jasnom pochopení kľúčových trendov a zdôrazňujúce prispôsobenie sa vplyvu zmeny klímy, ako aj zmiernenie tohto vplyvu. 2. Kľúčové trendy, zistenia a dôsledky politiky Kríza si vyberá svoju daň na trhoch práce EÚ, pričom spôsobuje zvrat rastu zamestnanosti takmer vo všetkých oblastiach, ktorý sa dosiahol od roku 2000. Očakáva sa, že súčasná recesia bude mať značný vplyv na trhy práce EÚ a povedie k značnému zvýšeniu nezamestnanosti, hoci v niektorých členských štátoch zatiaľ nedošlo k veľkej strate pracovných miest vďaka využitiu opatrení, akými sú kratší pracovný čas alebo dočasná čiastočná nezamestnanosť[4]. Napriek dobrej odolnosti trhov práce sa však očakáva, že Európa v období 2009 – 2010 stratí viac ako 7 miliónov pracovných miest a nezamestnanosť by do roku 2010 mohla dosiahnuť viac ako 10 %[5] . Keďže zamestnanosť reaguje na hospodárske podmienky s určitým oneskorením, podmienky na trhu práce sa budú určitý čas ďalej zhoršovať, a to aj po tom, keď sa hospodárstvo začne oživovať. Všetky tieto skutočnosti predstavujú významnú prekážku pri dosahovaní lisabonských cieľov na rok 2010. Od začiatku lisabonskej stratégie nastal značný pokrok v oblasti politiky zamestnanosti – celková miera zamestnanosti sa zvýšila o takmer štyri percentuálne body, čím v roku 2008 dosiahla 65,9 %, zatiaľ čo miera zamestnanosti žien a starších pracovníkov takisto významne vzrástla na 59,1 % v prípade žien a 45,6 % v prípade starších pracovníkov v roku 2008[6]. Bohužiaľ, očakáva sa, že súčasná hospodárska recesia tento rast vo veľkej miere zvráti[7], v dôsledku čoho miera zamestnanosti v rokoch 2008 – 2010 nedosiahne príslušné ciele. Kríza je charakterizovaná tým, že na niektoré skupiny pracovníkov bude mať väčší vplyv než na ostatné. Dôsledky krízy pociťujú najmä pracovníci so zmluvami na dobu určitú alebo dočasnými zmluvami, kým nezamestnanosť mladých ľudí dosiahla v posledných mesiacoch nové historické maximum. Tieto trendy zdôrazňujú potrebu zintenzívniť opatrenia na riešenie nezamestnanosti mladých ľudí a na zníženie segmentácie trhu práce. Trhy práce EÚ vykazujú vysoký stupeň dynamickosti smerom k štrukturálnemu zlepšeniu ... Trhy práce EÚ vykazovali v posledných rokoch značný dynamizmus. V období 2002 až 2007 dosiahla priemerná ročná fluktuácia pracovných síl[8] 22 %, čo znamená, že každý rok pätina až štvrtina všetkých európskych pracovníkov mení zamestnanie . Takáto dynamika na trhu práce sa neobmedzuje len na krajiny spravidla považované za „flexibilné“, akými sú Spojené kráľovstvo alebo Dánsko, ale týka sa všetkých členských štátov, hoci ročná fluktuácia pracovných síl v pomere k celkovej zamestnanosti sa pohybuje od 14 % v Grécku a 16 % vo Švédsku do 25 % až 30 % v Spojenom kráľovstve, Fínsku, Španielsku a Dánsku. Rozsah fluktuácie pracovných síl sa značne líši medzi rôznymi skupinami pracovníkov. Toky zvyknú byť výrazne vyššie u žien ako u mužov (rozdiel piatich percentuálnych bodov na agregovanej úrovni EÚ) len s niekoľkými výnimkami (Estónsko, Poľsko a Švédsko). Miera fluktuácie v prípade mladých pracovníkov (vo veku 15 – 24 rokov) sa pohybuje na úrovni približne 70 % ich úrovne zamestnanosti, čo je oveľa viac ako úroveň v prípade pracovníkov v najproduktívnejšom veku a starších pracovníkov. Miera fluktuácie zároveň klesá s úrovňou vzdelania, hoci medzi členskými štátmi existujú rozdiely. Rozdiely medzi jednotlivými odvetviami predstavujú oveľa väčší podiel na celkovej variabilite miery prijímania zamestnancov v EÚ v porovnaní s rozdielmi medzi krajinami alebo účinkami hospodárskeho cyklu, čo vyzdvihuje dôležitosť odvetvovo špecifických technologických a organizačných faktorov a faktorov týkajúcich sa dopytu pri podpore dynamiky pracovných síl. Je zložité vyvodiť konečné závery o želaných alebo „optimálnych“ úrovniach fluktuácie pracovných síl . Zatiaľ čo striktnejšie inštitúcie trhu práce vytvárajú prekážky pri relokácii pracovných síl z upadajúcich do expandujúcich činností, vysokú fluktuáciu pracovných síl možno spojiť aj s nákladmi na sociálnu starostlivosť, ako je napríklad vysoká frikčná nezamestnanosť, náklady na zosúlaďovanie kvalifikácií s potrebami trhu práce, strata špecifického ľudského kapitálu, ako aj možné vyššie vynakladanie prostriedkov na dávky v nezamestnanosti. V súlade s dôkazmi o fluktuácii pracovných síl nie je počet nezamestnaných statický, pretože je vo veľkej miere ovplyvňovaný prílevom a odlevom nezamestnaných. Počas obdobia 2002 – 2007 si priemerne takmer tretina nezamestnaných a približne 10 % neaktívnych ľudí našlo prácu do jedného roka . Miera takéhoto prechodu z nezamestnanosti do zamestnania sa však pohybuje od 40 % alebo viac v Spojenom kráľovstve, Španielsku, Portugalsku a Holandsku po 25 % alebo menej v Nemecku, Grécku, Poľsku a Belgicku, zatiaľ čo miera prechodu z neaktívnosti do zamestnania sa pohybuje od 15 % alebo viac vo Švédsku, Spojenom kráľovstve a Dánsku po 3 % v Grécku a 4,5 % v Taliansku. Trvalo udržateľný rast trendov miery prechodu z nezamestnanosti do zamestnania a z neaktívnosti do zamestnania (tieto prechody sa na trhu práce považujú za „pozitívne“ prechody) sa v EÚ objavil v druhej polovici deväťdesiatych rokov 20. storočia, čo je dôkazom základného štrukturálneho zlepšenia na našich trhoch práce počas tohto obdobia[9]. Vo vzťahu k charakteristikám pracovníkov miera prechodu z nezamestnanosti do zamestnania v prípade starších pracovníkov (vo veku 55 – 64 rokov) predstavuje menej ako tretinu miery v prípade pracovníkov v najproduktívnejšom veku (vo veku 24 – 54 rokov). Takisto nezamestnaní s vyšším vzdelaním alebo neaktívni ľudia majú podstatne vyššiu pravdepodobnosť návratu späť do zamestnania (v porovnaní so skupinami s nízkymi a strednými kvalifikáciami). ... ale problémom zostáva dlhodobá nezamestnanosť Hoci miera dlhodobej nezamestnanosti v EÚ od polovice deväťdesiatych rokov 20. storočia klesla, výskyt dlhodobej nezamestnanosti a jej dĺžka zostáva problémom, ktorý treba riešiť. V Európe počas obdobia 2005 – 2007 v priemere takmer 45 % zo všetkých prebiehajúcich období nezamestnanosti trvalo viac ako jeden rok v porovnaní s iba 10 % v USA, čo zvýšilo obavy z hľadiska spravodlivosti a efektívnosti. Rodové rozdiely v priemernej dĺžke nezamestnanosti sú v EÚ veľmi malé (12 mesiacov pre ženy a 11,7 mesiaca pre mužov). Dĺžka nezamestnanosti má však tendenciu rásť s vekom a klesať s úrovňou vzdelania (12,3 mesiaca pre nezamestnaných s nízkou kvalifikáciou v porovnaní s 8,1 mesiaca pre kvalifikovaných nezamestnaných). Recesia takisto zdôraznila niekoľko otázok týkajúcich sa vhodného merania nezamestnanosti. Konkrétne ide o to, že nestačí spoliehať sa výlučne na mieru nezamestnanosti ako ukazovateľa pre ciele politiky. Hoci sa v tejto oblasti vyžaduje hlbší výskum, predbežné výsledky ukazujú, že obvyklá štatistika dĺžky nezamestnanosti založená na neukončených obdobiach (t. j. obdobiach, ktoré v období pozorovania ešte prebiehali) zvykne nebrať do úvahy mnohé krátke obdobia nezamestnanosti, ktoré sa vyskytujú medzi obdobiami pozorovania, čo vedie k preceňovaniu priemernej dĺžky ukončených období. Počas obdobia 2005 – 2008 bola v EÚ priemerná dĺžka ukončených období nezamestnanosti len polovicu dĺžky vypočítanej s použitím neukončených období, ktoré sú základom oficiálnej štatistiky. Hoci meranie založené na ukončených obdobiach by bolo na posúdenie sociálnych dôsledkov nezamestnanosti vhodnejšie, obvyklá štatistika dĺžky nezamestnanosti má niekoľko praktických výhod z hľadiska včasnosti, transparentnosti, dostupnosti údajov a jednoduchosti výpočtu, čo odôvodňuje jej ďalšie používanie aj napriek možným systematickým chybám. Okrem toho je pri hodnotení niekoľkých aspektov týkajúcich sa dĺžky nezamestnanosti, napríklad vzťahu medzi dĺžkou nezamestnanosti a multiplicitou období nezamestnanosti, potrebné použiť dlhodobé údaje[10]. S použitím dlhodobých údajov na meranie dĺžky nezamestnanosti súvisia tri osobitné aspekty. Po prvé, použitie dlhodobých údajov umožňuje komplexnejšie pokrytie kratších období nezamestnanosti. Po druhé, dlhodobé údaje umožňujú výpočet alternatívnych ukazovateľov dlhodobej nezamestnanosti, ktoré neberú do úvahy krátke prerušenia nezamestnanosti, ako je napríklad podiel nezamestnaných osôb, ktoré sú nezamestnanými celkovo 12 alebo viac mesiacov v priebehu niekoľkých rokov. Po tretie, údaje sa môžu použiť na monitorovanie viacnásobných období nezamestnanosti, a umožniť tým výpočet štatistiky v oblasti dĺžky nezamestnanosti podľa počtu období. Uvedené úvahy jasne naznačujú potrebu výpočtu rôznych ukazovateľov dĺžky nezamestnanosti na posúdenie ich príslušných kladov. To je osobitne dôležité počas hlbokých recesií, ktoré sú spojené so značným nárastom dĺžky nezamestnanosti, ktorý môže mať výrazný negatívny a dlhodobý vplyv na zamestnateľnosť dotknutých osôb. Podpora pozitívnych prechodov na trhu práce – kľúč k zníženiu dĺžky nezamestnanosti a k zachovaniu zamestnateľnosti Pravdepodobnosť ukončenia nezamestnanosti sa znižuje s dĺžkou jej trvania (t. j. „negatívna závislosť na dĺžke“[11]); sčasti preto, že zamestnateľnosť zvykne klesať v závislosti od toho, ako dlho sú ľudia mimo trhu práce. Rast dĺžky nezamestnanosti v dôsledku hospodárskeho poklesu sa môže stať trvalým javom, čím sa cyklický problém pretransformuje na štrukturálny . V tejto súvislosti môže byť súčasťou príslušných politických reakcií okrem iného lepšie zacielenie investícií do aktívnych politík trhu práce v prospech nezamestnaných, ktorým hrozí dlhodobá nezamestnanosť alebo neaktívnosť vrátane použitia techník profilovania[12]. Prostredníctvom príslušných vzdelávacích programov a programov odbornej prípravy môžu tieto investície pomôcť najrizikovejším osobám nadobudnúť kľúčové spôsobilosti a kvalifikácie, ktoré sú nevyhnutné na úspešné zaradenie sa na trh práce. V jednoduchej ekonometrickej analýze vykonanej v jednotlivých členských štátoch týkajúcej sa vplyvu rôznych druhov politík na výskyt dlhodobej nezamestnanosti, ako je opísané v správe, sa predpokladá, že prísne právne predpisy v oblasti ochrany zamestnanosti zvyšujú dlhodobú nezamestnanosť, zatiaľ čo investovanie do politík trhu prácu ju skôr znižuje[13]. Podľa zásad flexiistoty by sa pozornosť mala sústreďovať na ochranu a podporu pracovníkov pri uskutočňovaní „dobrých prechodov“ na trhu práce skôr než na zachovanie osobitných pracovných miest. Ekonometrické výsledky poskytujú širokú podporu tomuto prístupu konkrétnou perspektívou zníženia dlhodobej nezamestnanosti. Nízkouhlíkové politiky sa stanú významnou hnacou silou zmeny štruktúr EÚ v oblasti zamestnanosti Politické snahy EÚ[14] zamerané na prechod na konkurenčnú nízkouhlíkovú znalostnú ekonomiku budúcnosti sa stanú hnacou silou z hľadiska trhu práce. Tieto hnacie sily budú mať vplyv na štruktúru hospodárstva, pretože ovplyvnia spôsob výroby, dovozu a vývozu tovaru a služieb a to, aký tovar a služby sa budú vyrábať, dovážať a vyvážať, a tým ovplyvnia aj dopyt po tovare a službách prostredníctvom ich vplyvu na správanie spotrebiteľov, zamestnancov, zamestnávateľov a verejné orgány. Základné štrukturálne zmeny budú zahŕňať relokáciu pracovníkov a rôzne účinky v jednotlivých hospodárskych odvetviach, typy kvalifikácií a regióny. Celkovo by mal byť vplyv na úroveň celkovej zamestnanosti obmedzený a podľa možnosti mierne pozitívny (aspoň z dlhodobého hľadiska za predpokladu, že sa implementujú vhodné politiky). To sa najviac prejaví v zmenách v zložení zamestnanosti v jednotlivých odvetviach . Vytvoria sa nové zelené pracovné miesta, zvýši sa ekologické hľadisko súčasných pracovných miest a niektoré existujúce pracovné miesta zaniknú. Okrem toho nepriame reťazové účinky budú mať negatívny vplyv na hospodárstvo a ovplyvnia zamestnanosť z hľadiska účinkov týkajúcich sa cien, miezd a príjmov. Nie všetky účinky na zamestnanosť budú trvalé , keďže napríklad intenzita pracovných síl vo výrobe nových výrobkov a nových výrobných procesoch upadnú v priebehu „zrenia“ technológií a významná časť rastu zamestnanosti zanikne, len čo sa dokončí výroba a inštalácia novej infraštruktúry. Na druhej strane by konkurenčné trhy mali zabezpečiť, aby spoločnosti naďalej inovovali a investovali do nových technológií a výrobných procesov, čím sa zachovajú a vytvoria nové pracovné miesta spojené s výrobou a inštaláciou novej infraštruktúry. Prechod na nízkouhlíkovú znalostnú ekonomiku by aspoň na začiatku mohol zvýhodniť vysokokvalifikované pracovné miesta . V počiatočnej fáze budú vysokokvalifikovaní pracovníci profitovať viac, keďže prechod na nové činnosti si vyžaduje implementáciu vyspelých technológií, pre ktoré majú potrebnú kvalifikáciu iba vysokokvalifikovaní pracovníci, zavedením nových „zelených“ technológií, čím sa zvýši dopyt po zodpovedajúcich kvalifikáciách a klesne dopyt po iných. Avšak uvádzaním nových technológií na trh by mali byť aj pracovníci s nízkou kvalifikáciou schopní zaplniť tieto miesta za predpokladu, že absolvujú príslušnú odbornú prípravu. Účinky uvedeného prechodu na zamestnanosť budú mať aj regionálny rozmer, pretože budú odrážať rôzne počiatočné východiskové body, pokiaľ ide o regionálne poveternostné podmienky, charakteristiku miestnej hospodárskej činnosti, ako aj špecifické vlastnosti miestnych trhov práce. Reakcia politiky trhu práce na zmenu klímy: podpora prechodu, dôraz na kvalifikácie a sociálny dialóg Vzhľadom na očakávané štrukturálne hospodárske zmeny silné argumenty svedčia v prospech podpory politík trhu práce uľahčujúcich prechod, aby mohli byť pracovníci podnecovaní a podporovaní, aby boli vnímaví k experimentálnym inováciám, keďže sú krokom k menej znečisťujúcim činnostiam. Vyžadujú sa najmä príslušné programy odbornej prípravy a vzdelávania mimo podnikov aj vo vnútri nich, aby sa predišlo núdzovej situácii vyplývajúcej z nedostatku kvalifikácií . Iniciatíva „Nové kvalifikácie pre nové pracovné miesta“ zmobilizovala nástroje Spoločenstva s cieľom predvídať a zosúladiť kvalifikácie s potrebami trhu práce. Na podporu toho sa v rámci Európskeho sociálneho fondu (na roky 2007 – 2013) vyčlenilo z rozpočtu 13,5 miliardy EUR na opatrenia na adaptáciu. Takéto politiky by mali byť doplnené vhodnými opatreniami na podporu predvídania a riadenia reštrukturalizácie sociálne zodpovedným spôsobom s účasťou všetkých hlavných zainteresovaných strán. V tejto súvislosti je dôležité zaručiť pracovníkom právo na informácie a konzultácie v súlade s existujúcimi smernicami EÚ[15]. Primeraný priestor by sa mal ponechať aj sociálnym investíciám zameraným na opatrenia týkajúce sa aktívnej podpory a zastrešenia procesu prechodu. S cieľom podporiť vývoj politík trhu práce, ktoré podnietia tvorbu väčšieho počtu a lepších pracovných miest pre všetkých v trvalo udržateľnom hospodárstve, by sa mal ďalší výskum zamerať na posilnenie schopnosti EÚ riešiť účinky prechodu na nízkouhlíkovú znalostnú ekonomiku na zamestnanosť a mal by sa posilniť sociálny dialóg, aby sa zabezpečilo, že štrukturálna zmena v súvislosti so zmenou klímy sa dosiahne spôsobom, ktorý je efektívny a prijateľný z hospodárskeho aj sociálneho hľadiska. Súčasný hospodársky pokles by nemal brániť v rýchlosti a smerovaní procesu prechodu, keďže riešenie zmeny klímy a iných environmentálnych výziev poskytuje hlavnú možnosť tvorby pracovných miest . 3. Závery Kríza mala veľký vplyv na hospodársky rast v EÚ. Hoci účinok na trh práce bol zo začiatku obmedzený – sčasti v dôsledku obvyklého oneskorenia o šesť až viac mesiacov medzi poklesom výroby a stratou pracovných miest ale takisto v dôsledku skutočnosti, že dopyt po pracovnej sile sa začal prispôsobovať prostredníctvom flexibilných pracovných podmienok (napr. kratší pracovný čas) skôr než prostredníctvom znižovania zamestnanosti – negatívny vplyv sa stal zreteľnejším v posledných štvrťrokoch a očakáva sa, že tento trend bude pokračovať aj v nasledujúcich mesiacoch. Politiky na oživenie hospodárstva a zmiernenie straty pracovných miest tak nadobudli význam najmä v strednodobom horizonte, keďže akýkoľvek nárast zamestnanosti bude zaostávať za oživením hospodárskych činností. Európa nesmie recesii iba čeliť, ale ju musí využiť ako príležitosť na vytvorenie produktívnejšieho, inovatívnejšieho a zelenšieho hospodárstva s vyššou úrovňou kvalifikácií; hospodárstva s otvorenými a inkluzívnymi trhmi práce, ktoré ponúkajú väčší počet a lepšie pracovné miesta pre ženy a mužov. Nemôže ísť iba o jednorazové úsilie, ale musí to byť skôr nepretržitý a koordinovaný proces zahŕňajúci nielen štrukturálne politiky v oblasti trhu práce, ale aj opatrenia v ostatných oblastiach politiky v rámci lisabonského procesu. Európske trhy práce sa krízou a prechodom na nízkouhlíkovú znalostnú ekonomiku do hĺbky zmenia a pracovníkom a spoločnostiam sa musia dať potrebné nástroje a stimuly na úspešné prispôsobenie sa tejto zmenenej realite pri rešpektovaní inklúzie, rovnosti a sociálnej spravodlivosti . Flexiistota spojená s komplexnými aktívnymi politikami inklúzie bude i naďalej tým správnym prístupom na modernizovanie trhov práce a zabezpečenie úspešného oživenia. Správa Zamestnanosť v Európe v roku 2009 je uverejnená na tejto webovej stránke: http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=119&langId=en [1] KOM(2008) 800. [2] K dispozícii na webovej stránke GR pre zamestnanosť, sociálne záležitosti a rovnaké príležitosti na http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=120&langId=en. [3] S prihliadnutím na všetky problémy s vymedzením pojmu „zelené pracovné miesta“, ktoré sú podrobne rozobraté v správe. [4] Podobné pozorovania možno nájsť napríklad aj v Labour market and wage developments in 2008 (Trh práce a vývoj miezd v roku 2008), European Economy 8/2009. [5] Hospodárska predpoveď Európskej komisie, jeseň 2009, European Economy 10/2009. [6] Hoci treba uznať, že tento pokrok často sprevádzal značný počet pracovníkov v neistom zamestnaní a pretrvávajúcim úrovniam chudoby pracovníkov. [7] Treba poznamenať, že zlepšenie od roku 2000 bolo väčšinou štrukturálne, zatiaľ čo nedávne zhoršenie je do istej miery cyklické. [8] Fluktuáciou pracovných síl sa meria počet pracovníkov, ktorí buď zmenili zamestnanecký štatút alebo zamestnanie. [9] Túto skutočnosť potvrdzuje aj vývoj v oblasti „zlých“ prechodov (alebo čistých prechodov). [10] Na základe štatistiky EÚ o príjmoch a životných podmienkach (EU-SILC). [11] Hoci po preskúmaní individuálnych charakteristík sa zdá, že rozsah tohto účinku je dosť obmedzený. [12] Vyprofilovaní jednotlivci sú tí, ktorí sú najviac vystavení riziku dlhodobej nezamestnanosti a na ktorých odkazujú rôzne aktívne politiky trhu práce. [13] V tejto správe sa nepotvrdzuje významný účinok stimulov súvisiacich s daňovými systémami a systémami dávok na dlhodobú nezamestnanosť. [14] Tieto snahy zahŕňajú iniciatívy na zlepšenie energetickej efektívnosti, rozvoj zdrojov obnoviteľnej energie, zachytávanie, skladovanie a spracúvanie CO2 a iných škodlivých emisií, modernizáciu európskej infraštruktúry (vrátane dopravných sietí a logistiky), integráciu zodpovednosti za životné prostredie do modelov podnikov, podporu ekologického využívania pôdy a poľnohospodárstva a na vytváranie podmienok vedúcich k výskumu a inováciám v oblasti klímy. [15] Pozri okrem iného smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2002/14/ES z 11. marca 2002, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre informovanie a porady so zamestnancami v Európskom spoločenstve, a smernicu Európskeho parlamentu a Rady zo 6. mája 2009 o zriaďovaní európskej zamestnaneckej rady.