7. environmentálny akčný program v skratke EÚ schvaľuje environmentálne akčné programy (EAP) s cieľom strategicky usmerňovať a zabezpečovať predvídateľné a koordinované opatrenia v oblasti európskej environmentálnej politiky a politiky v oblasti klímy. 7. environmentálny akčný program (ďalej len „7. EAP“) nadobudol účinnosť v roku 2014 a potrvá do konca roka 2020. Stanovuje sa v ňom vízia do roku 2050 spolu s jasnou koncepciou integrovanej environmentálnej politiky, ktorá prispieva k udržateľnému hospodárskemu rastu, zdraviu a blahobytu ľudí. Je v úplnom súlade s myšlienkou cieľov OSN v oblasti trvalo udržateľného rozvoja. V programe je stanovených deväť prioritných cieľov opatrení: – Tri tematické priority: chrániť, zachovávať a zveľaďovať prírodný kapitál Únie; vytvoriť z Únie nízkouhlíkové ekologické a konkurencieschopné hospodárstvo efektívne využívajúce zdroje; chrániť občanov Únie pred environmentálnymi vplyvmi a rizikami ohrozujúcimi ich zdravie a blahobyt. – Štyri takzvané podporné podmienky: lepšie vykonávať právne predpisy; dosiahnuť lepšiu informovanosť prostredníctvom zlepšenia vedomostnej základne; rozumnejšie investovať; začleniť environmentálne aspekty do ostatných politík. – Dva horizontálne prioritné ciele: posilniť udržateľnosť miest v Únii a pomôcť Únii riešiť medzinárodné environmentálne a klimatické problémy. V rámci týchto deviatich prioritných cieľov sa v 7. EAP uvádza 36 čiastkových cieľov a 60 konkrétnych opatrení, ktoré má uskutočniť EÚ a jej členské štáty, ako aj podniky, zoskupenia zamestnávateľov a zamestnancov a jednotlivci. Environmentálne akčné programy sa schvaľujú v súlade s článkom 192 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) a za ich vykonávanie spoločne zodpovedajú EÚ a členské štáty. V tomto hodnotení sa zohľadňuje správa Európskej environmentálnej agentúry o stave životného prostredia a o konzultáciách so zainteresovanými stranami.

I.7. EAP – moderný nástroj riadenia na riešenie súčasných environmentálnych problémov

Podľa hodnotenia 7. EAP zo strany Komisie sa ukázalo, že program poskytuje strategický rámec, ktorým sa úspešne zaviedla koncepcia environmentálnej politiky ako hnacej sily ekologického rastu, zdravej planéty a väčšieho blahobytu jednotlivcov. Všetky zainteresované strany sa spojili, aby si stanovili priority. To umožňuje EÚ, členským štátom a aktérom na miestnej a regionálnej úrovni vrátane podnikov účinne a efektívne pracovať v oblasti tvorby environmentálnej politiky. Referenčný dokument na úrovni EÚ, na ktorom majú svoj podiel všetky strany, prispel k väčšej súdržnosti a odhodlaniu v oblasti environmentálnych politík a opatrení EÚ a členských štátov zameraných na zlepšenie stavu životného prostredia a blahobytu jednotlivcov.

V rámci 7. EAP sa zvýšilo všeobecné povedomie o tom, že ochrana životného prostredia ide ruka v ruke s udržateľným hospodárskym modelom, v ktorom sa vytvárajú pracovné miesta a prosperita. Environmentálna politika EÚ sa vyvinula z cielených regulačných zásahov na silnejšie zameranie na začlenenie environmentálneho hľadiska do ďalších odvetvových politík so širšou perspektívou udržateľnosti napríklad v podobe balíka predpisov o obehovom hospodárstve, rámca politík v oblasti klímy a energetiky na obdobie do roku 2030, stratégie pre biohospodárstvo a akčného plánu financovania udržateľného rastu. Konsenzus, ktorý sa dosiahol v súvislosti so 7. EAP, pomohol Európe vystupovať jednotne v globálnom kontexte multilaterálnej spolupráce, napríklad v rámci Agendy 2030 pre udržateľný rozvoj a Parížskej dohody na boj proti zmene klímy.

V pravidelných správach o stave životného prostredia v Európe sa poukazuje na určité zlepšenie . EÚ pravdepodobne splní svoje ciele do roku 2020 v oblasti skleníkových plynov a obnoviteľnej energie a stanovila si ambiciózne ciele do roku 2030. Na splnenie cieľov v oblasti energetickej efektívnosti je potrebné ďalšie úsilie. Komisia okrem toho predstavila svoju víziu aktualizovanej stratégie EÚ pre biohospodárstvo a klimaticky neutrálneho hospodárstva EÚ do roku 2050 v súlade s Parížskou dohodou. Podniky profitujú z obehového hospodárstva, financovanie v oblasti klímy a životného prostredia z verejného a súkromného sektora sa zvyšuje, obhospodarovanie lesov v Európe je udržateľnejšie a kvalita vody na kúpanie sa zvyšuje.

Hlavné problémy však pretrvávajú a objavujú sa nové . Čelíme globálnej ekologickej kríze – približujeme sa k hraniciam možností našej planéty a v niektorých oblastiach ich už prekračujeme. Komisia vo svojom diskusnom dokumente „Smerom k udržateľnej Európe do roku 2030“ priznáva náš ekologický dlh ako hlavný deficit Európy v oblasti udržateľnosti . Táto environmentálna kríza má priamy vplyv na zdravie jednotlivcov. V mnohých mestách v Európe sa nedodržiavajú spoločne dohodnuté a právne záväzné normy kvality ovzdušia . EÚ neplní svoj cieľ zastaviť stratu biodiverzity do roku 2020 a obnoviť potenciál ekosystémov tak, aby slúžili svojmu účelu. Ekologické vplyvy odvetvia mobility a potravinového systému je naďalej príliš vysoký.

Ak chceme tento negatívny trend zastaviť, vyžaduje si to predovšetkým neustále úsilie o uplatňovanie existujúcich právnych predpisov . Hoci nás tieto opatrenia niečo stoja a vyžadujú si značné spoločné úsilie, náklady vyplývajúce z nečinnosti a s ňou súvisiacich sociálnych dôsledkov by boli omnoho vyššie.

V tejto súvislosti zohráva 7. EAP dôležitú úlohu ako nástroj riadenia v oblasti tvorby environmentálnej politiky v Európe. V tomto hodnotení sa poukazuje na najväčšie úspechy aj nedostatky programu. Na základe tejto analýzy sa v ňom určujú najdôležitejšie nadobudnuté skúsenosti. Celkovo sa v tejto fáze implementácie nepodarilo vykonať všetky opatrenia. Hoci možno všeobecne hovoriť o pokroku – v niektorých oblastiach nad rámec 7. EAP – sa musia jednoznačne prijať ďalšie záväzky.

II.Získané skúsenosti

V tomto hodnotení 7. EAP sa identifikovalo niekoľko hodnotných skúseností, ktoré sa využijú v budúcom environmentálnom akčnom programe.