Bulharsko Komisiu informovalo, že podľa bulharského trestného zákonníka (článok 159c) sa osoba, ktorá využíva inú osobu, ktorá je obeťou obchodovania s ľuďmi, na sexuálne účely, nútenú prácu alebo žobranie, odoberanie orgánov, tkanív, buniek alebo telesných tekutín, alebo takúto osobu drží v nútenom područí, a to bez ohľadu na jej súhlas, potrestá odňatím slobody na tri až desať rokov a peňažným trestom vo výške 10 000 až 20 000 levov. Chorvátsko má podobné ustanovenie, ale ide ešte ďalej, keďže pre každého, kto vedome využíva obeť alebo jej služby, ukladá rovnaké tresty ako osobám obvineným zo spáchania trestného činu obchodovania s ľuďmi. Cyprus uvádza, že v článku 17 zákona č. 60(I)/2014 sa stanovuje, že každá osoba, ktorá sa môže odôvodnene domnievať, že práca alebo služby, ktoré využíva, sú poskytované obeťou obchodovania s ľuďmi, sa dopúšťa trestného činu podľa zákona o boji proti obchodovaniu s ľuďmi. Grécko takéto vnútroštátne právne ustanovenia stanovilo v roku 2013 v zákone č. 4198/2013, ktorým sa kriminalizujú osoby, ktoré vedome prijmú prácu osoby, ktorá je obeťou obchodovania s ľuďmi, ako aj osoby, ktoré vedome vykonajú pohlavný styk s osobou, ktorá je obeťou obchodovania s ľuďmi. Litva uviedla, že podľa článku 147 ods. 2 trestného zákonníka sa každá osoba, ktorá využíva služby poskytované obeťami obchodovania s ľuďmi a ktorá vedela alebo mala vedieť, že ide o obete, potrestá pokutou alebo opatreniami na obmedzenie slobody. Je potrebné poznamenať, že osoba, ktorá spácha takýto skutok a následne dobrovoľne informuje orgány presadzovania práva a aktívne spolupracuje predtým, ako bola vyhlásená za podozrivú, môže byť trestnej zodpovednosti zbavená. Za takéto skutky sa okrem toho zodpovedajú aj právnické osoby. Malta Komisiu informovala, že každá osoba, ktorá sa podieľa na službách alebo práci alebo ich využíva s vedomím, že osoba, ktorá takéto služby alebo prácu vykonáva, je obeťou obchodovania s ľuďmi, je vinná z trestného činu a po usvedčení sa potrestá odňatím slobody v trvaní osemnástich mesiacov až piatich rokov. Podobné ustanovenia existujú v Portugalsku a Slovinsku (uloženie trestu odňatia slobody až do troch rokov a pokuta). Rumunsko Komisiu informovalo, že podľa článku 216 rumunského trestného zákonníka sa kriminalizuje každá osoba, ktorá využíva služby uvedené v článku 182 trestného zákona (o vykorisťovaní), pričom nie je obchodníkom s ľuďmi, a ktorá vie, že tieto služby poskytuje obeť obchodovania s ľuďmi.

V správe sa poskytuje opis existujúcich vnútroštátnych právnych predpisov, ktorými sa kriminalizuje využívanie služieb obetí obchodovania s ľuďmi, a posudzuje sa vplyv všetkých takýchto právnych opatrení. Do rozsahu pôsobnosti článku 23 ods. 2 nepatrí preskúmanie iných nelegislatívnych opatrení, ktoré môžu existovať na vnútroštátnej úrovni, či legislatívnych opatrení, ktoré sa netýkajú kriminalizácie využívania služieb obetí obchodovania s ľuďmi. Je potrebné poznamenať, že v tejto správe sa neposudzuje dodržiavanie ustanovení smernice 2011/36/EÚ. Správa by sa mala čítať v spojení so „správou o posúdení rozsahu, v akom členské štáty prijali opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou 2011/36/EÚ o prevencii obchodovania s ľuďmi a boji proti nemu a o ochrane obetí obchodovania v súlade s článkom 23 ods. 1“ [COM(2016) 722]. Prihliada sa v nej aj na prvú správu Komisie o pokroku dosiahnutom v boji proti obchodovaniu s ľuďmi a pri ochrane obetí obchodovania (ďalej len „správa o pokroku“).

Treba však pripomenúť, že osobný rozsah pôsobnosti smernice 2009/52/ES je obmedzený len na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území EÚ. Preto sa nevzťahuje na obete obchodovania s ľuďmi, ktoré sú štátnymi príslušníkmi EÚ, ani na obete obchodovania s ľuďmi, ktoré sú štátnymi príslušníkmi tretích krajín, ale majú oprávnenie na pobyt v EÚ. Smernica sa okrem toho uplatňuje na prípady vykonávania závislej činnosti, nevzťahuje sa však na prípady, keď je obeť samostatne zárobkovo činnou osobou, alebo prípady, keď osoba využívajúca jej služby nie je zamestnávateľom. Preto je kriminalizácia stanovená v smernici 2009/52/ES prispôsobená jej predmetu a rozsahu pôsobnosti, ktoré sú obmedzené a nepostačujú na riešenie všetkých prípadov obchodovania s ľuďmi. Slúži však ako dobrý príklad opatrení, ktoré by sa mohli v tomto smere využiť na ďalší rozvoj a konsolidáciu právneho rámca na boj proti obchodovaniu s ľuďmi.

3. Alternatívy k nedostatočnej kriminalizácii

Ako už bolo uvedené, podľa článku 18 ods. 4 smernice majú členské štáty povinnosť aspoň zvážiť kriminalizáciu osôb, ktoré vedome využívajú služby obetí obchodovania s ľuďmi. Členské štáty však poskytli Komisii len obmedzené informácie o alternatívach v prípade, že neexistujú žiadne vnútroštátne opatrenia na kriminalizáciu osôb, ktoré využívajú služby obetí obchodovania s ľuďmi. Na základe odpovedí na dotazníky možno konštatovať, že v tejto súvislosti poskytlo informácie len Holandsko a Španielsko. Holandsko poskytlo informácie o informačných kampaniach o anonymnom oznamovaní trestných činov, zvyšovaní informovanosti a zverejňovaní trestných stíhaní sexuálneho zneužívania detí za peňažnú úhradu, ako aj informácie o dohodách s podnikateľským sektorom o presadzovaní dodržiavania ľudských práv. Španielsko uviedlo, že hoci nemá ustanovenie výslovne kriminalizujúce využívanie sexuálnych služieb poskytovaných obeťou obchodovania s ľuďmi s vedomím stavu zraniteľnosti obete, akýkoľvek takýto skutok by sa mohol považovať za trestný čin proti sexuálnej slobode a integrite osoby, pričom by sa uplatňovali príslušné články trestného zákonníka.

4. Hodnotenia

Obmedzený počet členských štátov uviedol, že si objednali vykonanie hodnotení takýchto právnych predpisov alebo príslušný výskum (napr. Fínsko, Švédsko). Švédsko Komisii oznámilo, že v roku 2010 bola uverejnená prieskumná správa o zákaze kupovania sexuálnych služieb. Dospelo sa v nej okrem iného k týmto kľúčovým zisteniam: a) pouličná prostitúcia sa znížila o polovicu; b) novým priestorom pre prostitúciu sa stal internet; c) zákaz kupovania sexuálnych služieb potlačil vznik organizovaného zločinu a d) verejná podpora zákazu sa zvýšila. Okrem toho sa očakáva prieskum boja proti obchodovaniu s ľuďmi, v rámci ktorého sa vyhodnotí uplatňovanie trestného ustanovenia o obchodovaní s ľuďmi a skontroluje sa aj, ako orgány presadzovania práva vyšetrujú a riešia prípady týkajúce sa obchodovania s ľuďmi.

Fínsko si objednalo vykonanie výskumu v nadväznosti na prelomový rozsudok najvyššieho súdu o takzvanej čiastočnej kriminalizácii kupovania sexuálnych služieb od sprostredkovaných prostitútok a obetí obchodovania s ľuďmi. Z výskumu vyplynulo, že hlavným problémom pri uplatňovaní zákona je to, že sa zistí, vyšetrí, stíha a potrestá veľmi málo prípadov zneužívania obetí obchodovania na sexuálne účely. V súvislosti s čiastočnou kriminalizáciou osôb, ktoré si kupujú sexuálne služby, bola za problematickú označená požiadavka na preukázanie úmyslu (mens rea). V správe sa uvádza, že táto situácia je priaznivá pre osoby, ktoré si kupujú sexuálne služby, pričom sa vyhýbajú tomu, aby sa oboznámili do situáciou prostitútky, ale sú podrobne oboznámené so znením príslušných právnych predpisov. Výskumní pracovníci navrhli úplnú kriminalizáciu kupovania sexuálnych služieb. V nadväznosti na túto správu vláda navrhla zmeniť definíciu príslušného trestného činu tak, že bude založený na nedbanlivosti osoby využívajúcej služby.

Spojené kráľovstvo (Severné Írsko) očakáva vypracovanie hodnotenia v roku 2018, pričom uviedlo, že Škótsko si objednalo vykonanie výskumu na túto tému počas podrobného preskúmania zákona o obchodovaní s ľuďmi a vykorisťovaní (2015).

Štatistické údaje, ktoré Komisii poskytli všetky členské štáty, sú vo všeobecnosti skromné a zahŕňajú len obmedzený počet oznámených trestných stíhaní a odsúdení. Okrem toho je otázne, či sú takto rozčlenené údaje o tomto trestnom čine dostupné na vnútroštátnej úrovni. Napríklad Taliansko zdôrazňuje, že v súčasnosti neexistujú žiadne samostatné údaje týkajúce sa využívania služieb poskytovaných obeťami obchodovania s ľuďmi. Komisia sa bude touto oblasťou ďalej zaoberať v kontexte činnosti zameranej na zlepšovanie kvality a porovnateľnosti štatistických údajov o obchodovaní s ľuďmi, ktoré sa zhromažďujú na úrovni EÚ.

2.2.Posudzovanie vplyvu a uplatňovanie

Z informácií, ktoré boli poskytnuté Komisii, vyplýva, že členské štáty uplatňujú pomerne rozmanité prístupy a postupy. Vo všetkých členských štátoch, kde existujú vnútroštátne opatrenia, ktorými sa využívanie služieb, ktoré sú predmetom vykorisťovania súvisiaceho s obchodovaním s ľuďmi, zaraďuje medzi trestné činy, je osobný rozsah pôsobnosti týchto ustanovení obmedzený len na osoby, ktoré priamo využívajú služby alebo práce poskytované obeťami.

Pokiaľ ide o veľkú väčšinu členských štátov, kde existuje vnútroštátny právny predpis, ktorým sa využívanie služieb, ktoré sú predmetom vykorisťovania súvisiaceho s obchodovaním s ľuďmi, zaraďuje medzi trestné činy, členské štáty uvádzajú, že na posúdenie jeho vplyvu je ešte príliš skoro. Dôvodom je skutočnosť, že opatrenia nadobudli účinnosť až po uplynutí lehoty na transpozíciu smernice 2011/36/EÚ v roku 2013 v dôsledku krátkej lehoty na vykonanie tejto smernice.

Vo všetkých členských štátoch, ktoré majú takéto ustanovenia, sa vyžaduje, aby osoba využívajúca takéto služby vopred vedela, že osoba, ktorej služby sa využívajú, je obeťou obchodovania s ľuďmi. V takýchto prípadoch sú hlásené všeobecné ťažkosti, pokiaľ ide o získavanie dôkazov. Vo väčšine dotknutých členských štátov dôkazné bremeno nesie najmä prokurátor: podozrivý/obvinený má výhodu prezumpcie neviny a nemusí svoju nevinu dokázať. Len v prípade Írska sa dôkazné bremeno presúva a nesie ho obvinený, ktorý musí preukázať, že nevedel a nemal žiadne opodstatnené dôvody domnievať sa, že osoba, proti ktorej bol spáchaný trestný čin, je obeťou obchodovania s ľuďmi.

V tejto súvislosti sa v dôvodovej správe Dohovoru Rady Európy o boji proti obchodovaniu s ľuďmi pripomína, že „[…] preukázanie vedomia môže byť pre orgány činné v trestnom konaní zložité.“ Podobné ťažkosti vznikajú pri rôznych iných druhoch ustanovení trestného práva, podľa ktorých sa vyžaduje dôkaz o nejakej nehmotnej zložke trestného činu. Ťažkosti s nájdením dôkazu však nie sú nevyhnutne presvedčivým argumentom za to, aby sa daný druh správania nepovažoval za trestný čin.“ Ťažkosti spojené so získavaním dôkazov o trestnom čine by v tejto súvislosti nemali viesť k tomu, aby sa určité správanie nekriminalizovalo.

Hoci počet úspešných vyšetrovaní, trestných stíhaní a odsúdení má nepochybne odstrašujúci účinok, otázne je, ako sa môže takáto štatistika vykladať, a to osobitne vo vzťahu k posudzovaniu vplyvu či úspechu príslušných opatrení. Vzhľadom na skutočnosť, že najväčší vplyv takýchto opatrení spočíva predovšetkým v predchádzaní trestných činov, štatistiky o trestných stíhaniach a odsúdeniach nemôžu byť spoľahlivým ukazovateľom účinnosti opatrení. Ako už bolo uvedené, štatistické údaje poskytnuté na účely tejto správy sú skromné. Bulharsko uvádza, že v roku 2014 sa vyskytli štyri (4) obvinenia a jedno (1) odsúdenie a v roku 2015 päť (5) obvinení a dve (2) odsúdenia. Grécko uviedlo, že podľa štatistických údajov gréckej polície prebehlo od nadobudnutia účinnosti nového zákona jedno (1) trestné stíhanie. Rumunsko ďalej informuje, že v roku 2015 boli riaditeľstvu pre vyšetrovanie organizovanej trestnej činnosti a terorizmu oznámené prvé prípady a za trestný čin využívania služieb obetí obchodovania s ľuďmi bolo trestne stíhaných deväť (9) osôb. Podľa najvyššej súdnej rady bolo do mája 2016 za trestný čin využívania služieb vykorisťovanej osoby odsúdených 15 osôb. Tieto rozsudky však nie sú konečné a je možné sa proti nim odvolať na najvyššom súde.

Komisia by v tejto súvislosti rada pripomenula zistenia uvedené v správe o pokroku: „Informácie zhromaždené Komisiou jasne ukazujú, že je dôležité, aby členské štáty zintenzívnili úsilie o zvýšenie počtu vyšetrovaní a trestných stíhaní a aby sa znížilo zaťaženie obetí a ich svedeckých výpovedí na účely zhromažďovania dôkazov počas trestných konaní. Členské štáty by tak mohli urobiť prostredníctvom pravidelnej a cielenej odbornej prípravy pre vyšetrovateľov, prokurátorov a sudcov a prostredníctvom systematického využívania finančného vyšetrovania [v súlade s odporúčaniami finančnej akčnej skupiny (FATF)] a iných účinných nástrojov vyšetrovania založených na spravodajskej činnosti, ktoré môžu poskytnúť rôznorodosť dôkazového materiálu, ktorý sa použije spolu so svedeckou výpoveďou obete. Na účinné potláčanie tejto trestnej činnosti by takisto mali vyčleniť dostatočné finančné a ľudské zdroje“.

Obmedzenie trestnej zodpovednosti len na situáciu, keď niekto využíva služby s priamym a skutočným vedomím, že daná osoba je obeťou obchodovania s ľuďmi, nastavuje latku pre úspešné ukončenie trestného stíhania veľmi vysoko. V tejto súvislosti by sa mala dôkladne preskúmať a zvážiť úroveň vedomia, ktorá by sa mala požadovať v prípade tohto trestného činu.

3.Zabezpečenie účinného predchádzania obchodovaniu s ľuďmi

V tejto kapitole sa odzrkadľujú úvahy Komisie o tejto záležitosti, ktoré sa riadia stratégiou EÚ na boj proti obchodovaniu s ľuďmi a inými kľúčovými nástrojmi politiky, a poskytuje sa základ pre jej analýzu. Uvedená analýza preukázala neúplný a rozmanitý právny rámec týkajúci sa právneho zaobchádzania s osobami využívajúcimi služby obetí obchodovania s ľuďmi na vnútroštátnej úrovni, ktorý má vplyv na účinné predchádzanie trestným činom. Práve v tomto prostredí zostáva obchodovanie s ľuďmi rozšírené, a to aj napriek vynaloženému úsiliu, a neexistujú žiadne náznaky, že by tento závažný trestný čin bol na ústupe.