ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
V prípade kryptoaktív, na ktoré sa nevzťahuje finančná regulácia EÚ, by opatrenia na úrovni EÚ položili základy, na ktorých by sa mohol rozvíjať väčší cezhraničný trh pre emitentov kryptoaktív a poskytovateľov služieb kryptoaktív, čím by sa využili všetky výhody jednotného trhu. Znamenalo by to významné zjednodušenie, ako aj zníženie finančného a administratívneho zaťaženia pre všetky zainteresované strany. Harmonizácia prevádzkových požiadaviek na poskytovateľov služieb kryptoaktív, ako aj požiadaviek na emitentov, pokiaľ ide o zverejňovanie informácií, by takisto mohla priniesť jasné výhody z hľadiska ochrany investorov, integrity trhu a finančnej stability.

V prípade kryptoaktív, na ktoré sa vzťahuje existujúca finančná regulácia EÚ, by opatrenia na úrovni EÚ zvýšili právnu zrozumiteľnosť, vďaka čomu by činnosti súvisiace s takýmito aktívami mohli expandovať na celom jednotnom trhu. Tým by sa riešili riziká spôsobené šírením usmernení a interpretácií na vnútroštátnej úrovni, ktoré vedú k fragmentácii vnútorného trhu a narúšaniu hospodárskej súťaže.
Podniky budú musieť investovať, aby dosiahli súlad s uprednostňovanými možnosťami, a použiť dodatočné zdroje na monitorovanie expozície, čo si vyžiada prevádzkové náklady. Odhaduje sa, že tieto výdavky by mohli v priebehu nasledujúcich 60 rokov dosiahnuť 14 miliárd EUR. Tieto náklady by však mali byť pre väčšinu podnikov udržateľné v porovnaní s ich obratom. Okrem toho boli do balíka uprednostňovaných možností zahrnuté prechodné opatrenia, ktoré majú zmierniť výzvy pre zamestnávateľov, ale aj zabrániť stratám pracovných miest. Podniky sa síce v niektorých veľmi špecifických prípadoch môžu rozhodnúť preniesť zvýšenie nákladov, nebude to však mať žiadny alebo len veľmi obmedzený vplyv na spotrebiteľské ceny. Verejné orgány budú musieť investovať peniaze pri transponovaní týchto uprednostňovaných možností do svojich vlastných právnych predpisov. Odhaduje sa, že náklady na transpozíciu by mohli dosiahnuť 2,5 milióna EUR.
Možnosť 2 by riešila IKT riziká vo finančnom sektore zlepšením schopností finančných inštitúcií čeliť incidentom IKT. To by viedlo k zníženiu rizika rýchleho šírenia kybernetických incidentov naprieč finančnými trhmi. Hoci je náročné odhadnúť náklady na prevádzkové incidenty vo finančnom sektore (nie všetky incidenty sú nahlasované, rozsah nákladov je neistý), odvetvové posúdenia naznačujú, že náklady finančného sektora EÚ by sa mohli pohybovať medzi 2 až 27 mld. EUR ročne. Uprednostňovanou možnosťou by sa zmiernili tieto priame náklady a všetky širšie vplyvy významných kybernetických incidentov na finančnú stabilitu. Odstránením prekrývajúcich sa požiadaviek na nahlasovanie by sa znížila administratívna záťaž. Napríklad niektoré z najväčších bánk by v tejto súvislosti mohli dosiahnuť úspory od 40 do 100 miliónov EUR ročne. Priame nahlasovanie by zároveň viedlo k zlepšeniu vedomostí orgánov dohľadu o incidentoch IKT. Harmonizované testovacie postupy by zvýšili mieru odhaľovania neznámych zraniteľností a rizík. Zároveň by sa nimi znížili náklady, najmä náklady cezhraničných spoločností. Napríklad celkové očakávané výhody spoločného prístupu k testovaniu by pre 44 najväčších cezhraničných bánk mohli dosiahnuť sumu 11 až 88 miliónov EUR. Zavedením koherentného súboru pravidiel riadenia rizík externých poskytovateľov IKT služieb by finančné spoločnosti získali väčšiu kontrolu nad tým, ako externí poskytovatelia dodržiavajú regulačný rámec, čo by mohlo potešiť orgány dohľadu. Dohľad nad externými poskytovateľmi IKT by mal aj prudenciálne výhody. Celkovo sa uprednostňovaná možnosť premieta do širších spoločenských výhod, ktoré vyplývajú z odolnejšieho prevádzkového prostredia pre všetkých účastníkov finančných trhov a posilnenej ochrany spotrebiteľov a investorov.
Hospodárske vplyvy zahŕňajú vyššie náklady práce pre firmy, vyššie ceny a v menšej miere aj nižšie zisky. Odhady naznačujú, že približne tri štvrtiny hospodárskych nákladov vyšších minimálnych miezd by znášali spotrebitelia a približne jednu štvrtinu podniky. Vplyv na firmy by sa zmiernil zvýšením spotreby zamestnancov s nízkymi mzdami, čo by podporilo domáci dopyt. Očakáva sa, že ak členské štáty so zákonnými minimálnymi mzdami zvýšia tieto mzdy na 60 % mediánu mzdy alebo 50 % priemernej mzdy, nárast celkových mzdových nákladov v EÚ bude mierny, a to zhruba 1 % (51 až 53 miliárd EUR ročne). Navyše sa očakáva, že aj vplyv na celkovú konkurencieschopnosť bude malý. Okrem toho by lepšie mechanizmy stanovovania minimálnej mzdy mali utlmiť možné negatívne vplyvy na podniky. Balík poskytuje členským štátom dostatočnú flexibilitu na zohľadnenie hospodárskych podmienok a vplyvov na konkrétne odvetvia, regióny a MSP.

Možný negatívny vplyv na zamestnanosť by podľa očakávaní mal byť obmedzený. Ak by členské štáty so zákonnými minimálnymi mzdami zvýšili minimálne mzdy na 60 % mediánu mzdy, prípadne 50 % priemernej mzdy, mal by predstavovať približne 0,5 % celkovej zamestnanosti. Výhody vyšších minimálnych miezd pre dotknutých pracovníkov by výrazne prevážili nad možným negatívnym vplyvom na zamestnanosť týchto pracovníkov.
Zvažovalo sa niekoľko legislatívnych aj nelegislatívnych možností. Niektoré možnosti boli zamietnuté hneď na začiatku: Vytvorenie samostatného právneho subjektu bolo zamietnuté, keďže by to bolo neprimerané vzhľadom na obmedzené úlohy, ktoré by subjektu boli zverené. Ďalej bolo zamietnuté využívanie a vývoj alternatívneho systému, a to najmä preto, lebo súčasné riešenie e-CODEX sa pri konaniach, v ktorých sa už využíva, osvedčilo ako veľmi účinné a efektívne, pričom možno odôvodnene predpokladať návratnosť 24 miliónov EUR investovaných do vytvorenia systému e-CODEX. Aj komerčné riešenie by bolo problematické z dôvodu zaistenia dlhodobej udržateľnosti, ako aj dôvernosti a integrity vymieňaných údajov, keďže vlastník riešenia by mal teoreticky prístup k prenášaným údajom. Odovzdanie systému e-CODEX členskému štátu alebo konzorciu členských štátov nebolo možné zvážiť, keďže členské štáty túto možnosť jednoznačne zamietli. Uprednostňovali, ako to bolo vyjadrené v niekoľkých záveroch Rady, aby za ďalšiu postupnú údržbu systému e-CODEX zodpovedala agentúra eu-LISA.

Za týchto podmienok sa oproti základnému scenáru, t. j. že by nebola zabezpečená žiadna trvalá údržba, čo by viedlo k ukončeniu fungovania systému e-CODEX, posudzovali dve možnosti. Spomedzi nich sa za najvhodnejšiu považovala možnosť odovzdania systému e-CODEX agentúre. Alternatívnou možnosťou bolo poveriť zabezpečovaním údržby systému e-CODEX Komisiu, táto možnosť sa však považovala za menej výhodnú, pretože by bolo zložitejšie zabezpečiť zapojenie členských štátov do riadenia systému – pričom práve to považujú členské štáty za dôležité na zabezpečenie nezávislosti súdnictva. Agentúra by mohla predstavovať flexibilnejšie riešenie aj z hľadiska lepšieho zohľadnenia príspevkov zainteresovaných strán. Spomedzi existujúcich agentúr má príslušné skúsenosti s riadením rozsiahlych informačných systémov iba Agentúra Európskej únie na prevádzkové riadenie rozsiahlych informačných systémov v priestore slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, preto by mala byť poverená úlohou riadenia systému e-CODEX. Aby bolo možné prijať právny základ pre systém e-CODEX, ako aj riadne zabezpečiť proces odovzdania, údržbu systému e-CODEX musí v období 2021 – 2023 naďalej zabezpečovať súčasné konzorcium členských štátov alebo nový subjekt.
V posúdení sa dospelo k záveru, že v prípade troch oblastí intervencie je vhodnejšia možnosť s nižším stupňom intenzity. Pre dátový altruizmus však bola priaznivejšia možnosť s vyšším stupňom intenzity: povinné oprávnenie vydané verejným orgánom by vytvorilo požadovanú dôveru v mechanizmy dátového altruizmu. Pokiaľ ide o označovanie alebo certifikáciu sprostredkovateľov údajov, prijateľnou alternatívou by bol aj povinný systém s vyšším stupňom intenzity, pretože by stanovil jasné pravidlá ich pôsobenia na európskom trhu s údajmi a vytvoril by väčšiu dôveru v ich služby.

Priamy vplyv uprednostňovaného balíka na dátové hospodárstvo EÚ by v roku 2028 dosiahol 7,2 až 10,9 miliardy EUR. Iniciatíva by okrem toho pôsobila ako katalyzátor pri nástupe efektívnejších služieb a nových produktov založených na údajoch vrátane umelej inteligencie. To by bolo prínosom nielen pre dátové hospodárstvo, ale aj pre hospodárstvo a spoločnosť EÚ ako celok. Na základe využitia údajov z internetu vecí by napríklad mohla pomôcť dosiahnuť potenciálne zvýšenie produktivity vo výrobe do roku 2027 o 1,3 bilióna EUR a v sektore zdravotníctva EÚ by mohla pomôcť ročne ušetriť približne 120 miliárd EUR.
V posúdení vplyvu sa analyzovali štyri možnosti politiky: 0. zachovanie súčasného stavu; 1. nelegislatívne opatrenia na zosúladenie transpozície; 2. obmedzené zmeny smernice NIS na ďalšiu harmonizáciu; 3. systémové a štrukturálne zmeny smernice NIS. Možnosť 1 bola v prvotnom štádiu vylúčená, keďže sa od súčasného stavu podstatne neodchyľuje. Z posúdenia vplyvu vyplýva, že uprednostňovaná je možnosť 3 (t. j. systémové a štrukturálne zmeny rámca NIS), keďže sa v nej počíta so zásadnejšou zmenou prístupu, a to v podobe zahrnutia širšej oblasti hospodárstiev v Únii, ale zároveň s cielenejším dohľadom zameraným na pomerne veľké a kľúčové spoločnosti s jasným stanovením rozsahu uplatňovania. Takisto by sa tým zefektívnili a ďalej harmonizovali povinnosti spoločností týkajúce sa bezpečnosti, vytvorilo by sa účinnejšie nastavenie prevádzkových aspektov a takisto by vznikol jasný základ pre spoločnú zodpovednosť a zodpovednosť príslušných aktérov a podnietila by sa výmena informácií.

Väčšina príslušných orgánov a podnikov vyjadrila podporu revízii smernice NIS. Počas niekoľkých konzultácií naznačili, že preskúmaná smernica NIS by mala zahŕňať dodatočné (pod-)odvetvia, mala by zosúladiť bezpečnostné opatrenia a oznamovacie povinnosti alebo ich viac zefektívniť. Zainteresované strany takisto vyjadrili podporu novým koncepciám alebo opatreniam súvisiacim s politikou, ktoré tvoria len časť uprednostňovanej možnosti (napr. politiky týkajúce sa bezpečnosti dodávateľského reťazca, inštitucionalizácia operačného rámca EÚ pre krízové riadenie).

Uprednostňovaná možnosť politiky by celkovo viedla k efektívnym kompromisom a synergiám, pričom má najlepší potenciál zo všetkých analyzovaných možností politiky na zabezpečenie zvýšenej a konzistentnej úrovne kybernetickej odolnosti kľúčových subjektov v Únii, čo by v konečnom dôsledku viedlo k úspore nákladov pre podniky aj spoločnosť.
Zvažovali sa štyri možnosti politiky. Možnosť 1 počíta s dobrovoľnými nelegislatívnymi opatreniami, ktoré by podporili jednotnejšie prístupy a výmenu informácií ako doplnenie existujúcej smernice o európskej kritickej infraštruktúre. Možnosť 2 zahŕňa revíziu existujúcej smernice o európskej kritickej infraštruktúre s cieľom zosúladiť odvetvové pokrytie s existujúcou smernicou o sieťovej a informačnej bezpečnosti a spresniť výberové kritériá a požiadavky vzťahujúce sa na prevádzkovateľov európskej kritickej infraštruktúry, napr. zachovanie plánov odolnosti prevádzkovateľov. Od členských štátov, ako aj od označených prevádzkovateľov európskej kritickej infraštruktúry by sa takisto vyžadovalo, aby vykonávali posúdenia rizík. Možnosť 3 zahŕňa nahradenie existujúcej smernice o európskej kritickej infraštruktúre zastrešujúcim rámcovým právnym nástrojom s cieľom zvýšiť odolnosť kritických subjektov aspoň v odvetviach, na ktoré sa vzťahuje existujúca smernica o sieťovej a informačnej bezpečnosti, a zlepšiť v tejto súvislosti fungovanie vnútorného trhu. Vykonávanie by podporovalo vedomostné centrum v rámci Komisie. Od členských štátov by sa vyžadovalo, aby na základe posúdenia rizík identifikovali kritické subjekty, na ktoré by sa vzťahovali rôzne požiadavky na zvýšenie odolnosti. Členské štáty a kritické subjekty by mali povinnosť vykonávať posúdenia rizík. Zahrnutý by bol aj postup identifikácie kritických subjektov osobitného európskeho významu, ako aj určité osobitné pravidlá uplatniteľné na tieto subjekty. Možnosť 4 zahŕňa všetky prvky uvedené v možnosti 3. Okrem toho by pri označovaní kritických subjektov zohrávala aktívnejšiu úlohu Komisia a vytvorila by sa špecializovaná agentúra EÚ pre odolnosť kritickej infraštruktúry. Po zvážení predpokladaných vplyvov a hodnoty každej možnosti je uprednostňovanou možnosťou možnosť 3, ktorá by viedla ku komplexnejšiemu rámcu odolnosti zohľadňujúcemu existujúce opatrenia EÚ a vnútroštátne špecifiká.
MSP nespĺňajú podmienky na to, aby sa mohli stať strážcami prístupu, takže by sa na ne zoznam povinností nevzťahoval. Nové pravidlá, ktorými by sa vytvorili rovnaké podmienky, by malým a stredným podnikom (vrátane komerčných používateľov konkurujúcich strážcom prístupu) naopak umožnili na celom vnútornom trhu rásť, pretože by sa odstránili významné prekážky vstupu na trh a expanzii. Možno očakávať, že plánované opatrenia by mohli viesť aj k väčšej konkurencii medzi platformami pre komerčných používateľov. To sa podľa očakávaní môže prejaviť vo vyššej kvalite služieb za konkurenčnejšie ceny a aj vo vyššej produktivite. Komerční používatelia by mali okrem toho väčšiu dôveru v predaj cez internet, pretože by boli chránení pred nekalými praktikami.
V súčasnom nariadení o TEN-E sa stanovil nový prístup k plánovaniu cezhraničnej infraštruktúry, ktorý spája zainteresované strany v rámci regionálnej spolupráce s cieľom identifikovať a pomôcť pri realizácii projektov spoločného záujmu, ktoré najviac prispievajú k vnútornému trhu s energiou, bezpečnosti dodávok energie a k udržateľnosti. Takisto sa v ňom od členských štátov vyžaduje, aby zjednodušili postupy vydávania povolení pre projekty spoločného záujmu, a stanovujú sa v ňom podmienky prístupu k financovaniu z Nástroja na prepájanie Európy (NPE). Z hodnotenia súčasného nariadenia o TEN-E vyplynulo, že hoci ciele súčasného nariadenia zostávajú vo veľkej miere v platnosti, zameranie sa na ciele na roky 2020 a 2030 sa musí zintenzívniť, aby odzrkadľovalo nový politický kontext a cieľ klimatickej neutrality do roku 2050 v rámci Európskej zelenej dohody. Okrem nového politického kontextu a cieľov sme v poslednom desaťročí zaznamenali rýchly technologický rozvoj. Boli identifikované dva hlavné problémy: 1) druh a rozsah rozvoja cezhraničnej infraštruktúry nie sú plne v súlade s cieľmi energetickej politiky EÚ, najmä pokiaľ ide o Európsku zelenú dohodu a cieľ klimatickej neutrality, a 2) oneskorenia pri realizácii projektov. Zvýšený cieľ v oblasti klímy do roku 2030 a cieľ klimatickej neutrality podľa Európskej zelenej dohody a oznámenia „Čistá planéta pre všetkých“ si vyžadujú dôkladnú transformáciu európskeho energetického systému na strane ponuky aj dopytu. To znamená, že je potrebné mať infraštruktúru na podporu tejto európskej energetickej transformácie vrátane rýchlej elektrifikácie so zdvojnásobením podielu výroby elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov, prudkého nárastu využívania obnoviteľných a nízkouhlíkových plynov, integrácie energetického systému a väčšieho využívania inovačných riešení. Nie všetky kategórie infraštruktúry relevantné pre energetickú transformáciu sú v súčasnosti oprávnené na získanie štatútu projektov spoločného záujmu (napr. vodík) a niektoré dostatočne nezohľadňujú technologický vývoj (napr. inteligentné siete). Oneskorenia pri realizácii prioritných projektov, ktoré boli označené ako nevyhnutné na dosiahnutie cieľov energetickej a klimatickej politiky EÚ, by ohrozili požadovanú urýchlenú zmenu energetického systému. Realizácia kľúčových projektov infraštruktúry stále trvá príliš dlho. V roku 2020 sa 27 % projektov spoločného záujmu v oblasti elektrickej energie oneskorilo v priemere o 17 mesiacov oproti pôvodne plánovanému dátumu uvedenia do prevádzky.
Metrológia znamená vedecké skúmanie v oblasti merania. Je kľúčovým predpokladom hospodárskej a spoločenskej aktivity a predstavuje verejný statok. Programom metrologického výskumu na úrovni EÚ v súčasnosti chýba dostatočný vplyv v dôsledku roztrieštenosti činností a zdvojovania úsilia medzi jednotlivými členskými štátmi. Dochádza k tomu v čase, keď Európa čelí zvýšenej globálnej konkurencii v oblasti metrológie v dôsledku zvyšujúcej sa potreby metrologických riešení so zameraním na vznikajúce technológie a vývoj nových produktov. Okrem toho v dôsledku nárastu spoločenských výziev vyžadujúcich si dôveryhodné normy a predpisy vzniká naliehavá potreba zaberať sa nedostatočným začlenením metrológie do systému inovácií na európskej úrovni.

Do roku 2030 by iniciatíva mala prostredníctvom špecializovaných celoeurópskych sietí poskytovať metrologické riešenia, ktoré by sa prinajmenšom vyrovnali špičkovým globálnym aktérom v tejto oblasti. Tieto metrologické riešenia by mali slúžiť na podporu predaja nových inovatívnych produktov a služieb prostredníctvom prijímania a využívania kľúčových vznikajúcich technológií. Tieto riešenia by mali prispievať aj k účinnému návrhu a zavádzaniu špecifických noriem a predpisov, ktoré budú oporou verejných politík zameraných na spoločenské výzvy.
·Poskytuje primeranú transparentnosť a otvorenosť pri výbere priorít a cieľov a pri zapájaní partnerov a zainteresovaných strán z celého hodnotového reťazca, z rôznych odvetví, prostredí a odborov vrátane medzinárodných subjektov (ak je to relevantné a bez zasahovania do európskej konkurencieschopnosti).

Hoci obe možnosti partnerstiev by poskytli lepšie výsledky než bežné výzvy, inštitucionalizované partnerstvo (možnosť 3) by bolo lepšie než spoločne programované partnerstvo. Táto možnosť mala najlepšie celkové hodnotenie vďaka väčšiemu potenciálnemu hospodárskemu a sociálnemu vplyvu a väčšej súvislosti s externými programami.

Všetky subjekty v rámci hospodárstva využívajúceho biologické materiály môžu mať potenciálne hospodársky úžitok, ktorý umožní vyvážený regionálny/miestny rozvoj. Očakáva sa vyšší a lepšie zabezpečený príjem pre prvovýrobcov biomasy, a to aj v menej úspešných regiónoch. Ďalšími prínosmi sú hospodársky rast MSP, silnejší pákový efekt investícií do biorafinérií a ich hospodárskych subjektov (priemyselné subjekty) a dlhodobé zapojenie a záväzky všetkých subjektov. Očakáva sa, že obce a regióny dosiahnu úspory nákladov na likvidáciu biologického odpadu.
Cieľom je obnoviť rovnaké podmienky na vnútornom trhu EÚ, a to identifikovaním a odstránením narušení, ktoré spôsobujú zahraničné subvencie v súvislosti s akvizíciami, postupmi verejného obstarávania a so všeobecnými situáciami na trhu.

V správe o posúdení vplyvu sa uvádzajú štyri možnosti: 1. základný scenár zahŕňajúci prispôsobenie pravidiel medzinárodného obchodu; 2. vydanie usmernení k existujúcim právnym predpisom; 3. prispôsobenie existujúcich pravidiel EÚ a 4. vytvorenie nového právneho nástroja. V prípade možnosti č. 4 sa v správe o posúdení vplyvu navrhujú čiastkové možnosti pre rôzne navrhované parametre: i) úroveň právomoci: len Komisia, prípadne spolu s členskými štátmi; ii) prešetrovací prístup: ex officio, notifikácia s rôznymi finančnými limitmi alebo kombinácia preskúmania ex officio a notifikácie; iii) finančný limit pre subvencie narúšajúce hospodársku súťaž: nízky alebo vysoký; iv) kritériá posúdenia; v) test porovnania (áno alebo nie) a vi) nápravné opatrenia.
Podniky alebo orgány verejnej moci, ktoré vyvíjajú alebo používajú aplikácie umelej inteligencie predstavujúce vysoké riziko pre bezpečnosť alebo základné práva občanov, by museli spĺňať osobitné horizontálne požiadavky a povinnosti, ktoré sa zavedú harmonizovanými technickými normami. Celkové agregované náklady na spĺňanie požiadaviek sa do roku 2025 odhadujú na 100 až 500 miliónov EUR, čo zodpovedá až 4 – 5 % investícií do vysokorizikovej umelej inteligencie (tie odhadom predstavujú 5 až 15 % všetkých aplikácií umelej inteligencie). Ďalšie investície do vysokorizikovej umelej inteligencie by v podiele 2 – 5 % mohli tvoriť náklady na overovanie. Podnikom alebo orgánom verejnej moci vyvíjajúcim alebo používajúcim aplikácie umelej inteligencie, ktoré nie sú klasifikované ako vysokorizikové, by nevznikli žiadne náklady. Mohli by sa však rozhodnúť dodržiavať dobrovoľné kódexy správania s cieľom dodržiavať vhodné požiadavky a zabezpečiť, aby boli ich systémy umelej inteligencie dôveryhodné. V týchto prípadoch by náklady mohli byť nanajvýš také vysoké ako v prípade vysokorizikových aplikácií, ale s najväčšou pravdepodobnosťou by boli nižšie.
Na splnenie cieľov EÚ v oblasti klímy a energetiky do roku 2030 a na dosiahnutie cieľov Európskej zelenej dohody je potrebné presmerovať priame investície do udržateľných projektov a činností. V nedávno prijatom rámci EÚ na podporu udržateľných investícií („nariadenie o taxonómii“) sa rieši nedostatok jasnosti, pokiaľ ide o to, ktoré hospodárske činnosti možno považovať za environmentálne udržateľné. V nariadení o taxonómii sa od Komisie vyžaduje, aby prijala delegovaný akt, v ktorom sa stanovia technické kritériá preskúmania s cieľom určiť, ktoré hospodárske činnosti môžu významne prispieť k zmierneniu zmeny klímy alebo adaptácii na zmenu klímy bez toho, aby sa narušili iné environmentálne ciele uvedené v nariadení o taxonómii. V tejto správe sa uvádzajú výsledky primeraného posúdenia vplyvu, v ktorom sa analyzuje spôsob, akým sú tieto technické kritériá preskúmania stanovené vo vzťahu k požiadavkám uvedeným v nariadení o taxonómii. Je preto dôležitou súčasťou taxonómie EÚ a prispieva k tomu, aby bol tento klasifikačný systém udržateľných činností dôveryhodný a relevantný pre obchodné a investičné rozhodnutia.

Technické kritériá preskúmania by mali poskytovať podrobné informácie potrebné na určenie podmienok, za ktorých sú hospodárske činnosti environmentálne udržateľné. Kritériá preto poskytujú potrebné technické informácie na riešenie problému, ktorý sa usiluje nariadenie o taxonómii riešiť – poskytovanie harmonizovaných informácií na úrovni EÚ o environmentálne udržateľných hospodárskych činnostiach na investičné účely. Na dosiahnutie tohto cieľa musia technické kritériá preskúmania spĺňať požiadavky uvedené v nariadení o taxonómii. Najmä by mali byť v súlade s právnymi predpismi EÚ, odrážať vysokú úroveň ambícií v oblasti životného prostredia, podporovať rovnaké podmienky a byť ľahko použiteľné pre hospodárske subjekty a investorov.

Samotným delegovaným aktom sa nevytvárajú nové priame náklady, pretože poskytuje len technickú kalibráciu pre taxonómiu EÚ. Táto kalibrácia môže nepriamo ovplyvniť použiteľnosť taxonómie, a tým aj náklady spojené s jej používaním. Širšie (povinné) požiadavky taxonómie EÚ budú predstavovať náklady, a to aj pre spoločnosti (ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice o zverejňovaní nefinančných informácií) a pre účastníkov finančného trhu pri zbieraní a zverejňovaní informácií o svojich činnostiach, ktoré sa týkajú taxonómie.