1.ÚVOD

Posledných takmer dvadsať rokov, do roku 2019, sa legislatívny rámec EÚ v oblasti zdravia rastlín riadil smernicou Rady 2000/29/ES. Smernica obsahovala koncepciu rastlinných pasov ako dohodnuté označenie vytvorené s cieľom dosiahnuť rovnováhu medzi voľným obchodom s rastlinným materiálom v rámci EÚ a ochranou územia Únie pred šírením regulovaných škodcov rastlín vyskytujúcich sa v EÚ. Rastlinný pas sa začal používať na to, aby sprevádzal rastlinný materiál premiestňovaný medzi členskými štátmi a nahradil tak rastlinolekárske osvedčenie, ktoré je medzinárodným dokumentom stanoveným v Medzinárodnom dohovore o ochrane rastlín. Rastlinné pasy sa mali používať aj pri premiestňovaní rastlín v rámci členského štátu na potvrdenie súladu týchto rastlín s príslušnými požiadavkami právnych predpisov EÚ v oblasti zdravia rastlín. Úradné kontroly rastlinných pasov sa podľa nariadenia mali vykonávať tam, kde sa rastlinný materiál produkoval (v priestoroch prevádzkovateľa), a nie na hranici alebo v mieste určenia, a pre prevádzkovateľov, ktorí manipulujú s regulovanými rastlinami a rastlinnými materiálmi a vydávajú rastlinné pasy, sa zaviedla registračná povinnosť.

Podľa smernice Rady 2000/29/ES a do roku 2019 sa rastlinný pas vyžadoval len pre určené druhy rastlín a osív a určité typy rastlinného materiálu, ktoré súviseli s konkrétne identifikovanými rastlinolekárskymi rizikami. Pri príprave nového nariadenia o zdraví rastlín [nariadenie (EÚ) 2016/2031] sa však usúdilo, že systém rastlinných pasov nefunguje naplno, a dohodlo sa, že požiadavka, aby bola rastlina sprevádzaná rastlinným pasom, sa rozšíri na širšiu škálu osív, a najmä na všetky rastliny na výsadbu. Rozšírenie systému rastlinných pasov na všetky rastliny na výsadbu bolo doplnené o niektoré ďalšie ustanovenia, ktorých cieľom je posilniť systém rastlinných pasov, urobiť ho odolnejším a spoľahlivejším a zlepšiť jeho uznávanie najmä u profesionálnych prevádzkovateľov. Hlavnými zavedenými zmenami bolo zavedenie formátu rastlinného pasu, povinnosť prevádzkovateľov pripojiť rastlinný pas k obchodnej jednotke dotknutých rastlín alebo rastlinného materiálu alebo na ich balenie, zväzok alebo nádobu a povinnosti prevádzkovateľov zabezpečiť vysledovateľnosť rastlín alebo rastlinného materiálu a vykonávať preskúmanie na účely rastlinných pasov.

Podľa článku 79 ods. 6 nariadenia (EÚ) 2016/2031 je Komisia povinná predložiť Európskemu parlamentu a Rade správu o skúsenostiach získaných z rozšírenia systému rastlinných pasov na akékoľvek premiestňovanie rastlín na výsadbu v rámci územia Únie, ako aj jasnú analýzu nákladov a prínosov pre prevádzkovateľov a v náležitom prípade k nej pripojí aj legislatívny návrh. Predmetom správy sú tieto požiadavky.

Metodika

S cieľom splniť tieto požiadavky Komisia preskúmala všetky dostupné dôkazy. Vzhľadom na to, že zmena právnych predpisov sa začala uplatňovať až v decembri 2019 a analýza bola vykonaná vo februári 2021, nebolo možné použiť verejne dostupné údaje. Okrem toho neexistujú žiadne povinnosti členských štátov podávať správy o aspektoch, ktoré by bolo potrebné vyhodnotiť, a zatiaľ neexistujú ani žiadne výsledky auditov vykonávania systému rastlinných pasov v členských štátoch. Jediným dostupným prístupom na získanie dôkazov, ktoré by reagovali na požiadavky týkajúce sa podávania správ, bolo preto požiadať priamo zainteresované hospodárske subjekty a správne orgány pri riadení a vykonávaní obchodu s rastlinami v rámci EÚ, keďže práve oni sa s týmito zmenami právnych predpisov stretávajú. Komisia preto vypracovala dotazník so 70 otázkami, ktorý potvrdili členské štáty a združenia EÚ. Otázky boli zamerané na získanie výsledkov o skúsenostiach získaných z rozšírenia rastlinného pasu na všetky premiestňovania rastlín na výsadbu, ako aj o nákladoch, prínosoch a vplyvoch, aby sa vykonala analýza nákladov a prínosov. Dotazník bol zaslaný 27 NOOR a certifikačným PO členských štátov a 48 príslušným združeniam na úrovni EÚ. Združenia na úrovni členských štátov, prevádzkovatelia a široká verejnosť mali k dotazníku prístup prostredníctvom webového sídla GR SANTE. V druhom prípade Komisia a NOOR v EÚ pomohli propagovať dotazníky cez sociálne médiá a iné kanály. Celkovo bolo doručených 177 odpovedí od 25 členských štátov. Úroveň účasti sa medzi rôznymi kategóriami zainteresovaných strán líšila takto: 24 NOOR, 9 certifikačných PO zo 7 členských štátov, 43 prevádzkovateľov z 10 členských štátov, 44 národných združení z 13 členských štátov, 50 odpovedí od občanov z 5 členských štátov a 7 združení na úrovni EÚ.

Komisia na podporu tejto správy vypracovala technickú správu s informáciami o doručenej spätnej väzbe a rozsiahlou analýzou tejto spätnej väzby, ktorá je verejne dostupná.