EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli15. 12. 2020 COM(2020) 824 final 2020/0360(COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o usmerneniach pre transeurópsku energetickú infraštruktúru, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 347/2013 {SEC(2020) 431 final} - {SWD(2020) 346 final} - {SWD(2020) 347 final}



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1.KONTEXT NÁVRHU •Dôvody a ciele návrhu Na modernizáciu a rozšírenie európskej energetickej infraštruktúry bol v roku 2013 vytvorený nový rámec pre plánovanie cezhraničnej energetickej infraštruktúry s cieľom riešiť roztrieštené prepojenia medzi členskými štátmi, ukončiť ich izoláciu od plynárenských sietí a elektrizačných sústav, zabezpečiť a diverzifikovať dodávky energie, zdroje a trasy v Únii a zvýšiť integráciu obnoviteľných zdrojov energie. Vďaka nariadeniu o TEN-E mohla Únia splniť svoje hlavné ciele v oblasti energetickej politiky, a to stanovením pravidiel identifikácie a včasného rozvoja projektov spoločného záujmu, ktorými sa zaistí interoperabilita transeurópskych energetických sietí, fungovanie vnútorného trhu s energiou, bezpečnosť dodávok v Únii a integrácia obnoviteľných foriem energie. Takisto sa v ňom od členských štátov vyžaduje, aby zjednodušili postupy vydávania povolení na projekty spoločného záujmu, a stanovuje sa v ňom regulačná pomoc, pravidlá a usmernenia pre cezhraničné rozdelenie nákladov a stimuly súvisiace s rizikom, ako aj podmienky prístupu k financovaniu z Nástroja na prepájanie Európy (NPE). Predsedníčka Komisie určila Európsku zelenú dohodu za najvyššiu politickú prioritu s cieľom pretransformovať EÚ na spravodlivú a prosperujúcu spoločnosť s moderným a konkurencieschopným hospodárstvom, ktoré efektívne využíva zdroje. Na základe plánu cieľov v oblasti klímy, ktorý navrhla Komisia, sa Európa vydáva na udržateľnú cestu, ktorá má pomôcť premeniť tento zámer na skutočnosť a dosiahnuť klimatickú neutralitu do roku 2050. V zelenej dohode sa ďalej zdôrazňuje, že neodvrátiteľná zmena klímy bude mať v Európe aj napriek úsiliu o zmiernenie tejto zmeny významný vplyv. Je preto kľúčové posilniť úsilie o zabezpečenie odolnosti proti zmene klímy, budovanie odolnosti, predchádzanie katastrofám a pripravenosť. Ako sa uvádza v oznámení Komisie o Európskej zelenej dohode a v oznámení o čistej planéte pre všetkých, energetická infraštruktúra je kľúčovým faktorom umožňujúcim energetickú transformáciu. Keďže infraštruktúra je dlhodobým aktívom, bude musieť byť v súlade s klimatickou neutralitou a inými environmentálnymi cieľmi, ako je napríklad prísľub „nespôsobovať škodu“ uvedený v zelenej dohode, aby sa umožnila rýchla a nákladovo efektívna dekarbonizácia energetického systému a všeobecnejšie celého hospodárstva. TEN-E ako taká je ústredným nástrojom rozvoja vnútorného trhu s energiou a je nevyhnutná na dosiahnutie cieľov Európskej zelenej dohody. Súčasné ciele v oblasti klímy a energetiky nie sú dostatočne ambiciózne na dosiahnutie cieľa v oblasti klímy do roku 2030, ktorým je zníženie emisií skleníkových plynov aspoň o 55 %, ako to navrhuje Komisia v rámci svojho úsilia o dosiahnutie klimatickej neutrality. Cesta k dosiahnutiu tohto zníženia emisií skleníkových plynov si vyžaduje hlbokú transformáciu európskeho energetického systému na strane ponuky aj dopytu. Únia bude musieť výrazne zvýšiť výrobu elektriny z obnoviteľných zdrojov, aby podiel výroby elektriny z obnoviteľných zdrojov energie dosiahol do roku 2050 viac ako 80 %, pričom bude čoraz viac pochádzať z lokalít na mori. Na dosiahnutie klimatickej neutrality do roku 2050 by sa kapacita veternej energie na mori v Európe mala zvýšiť na 300 GW a energie z oceánov na 40 GW, resp. by sa mala zvýšiť 25-násobne v porovnaní so súčasným stavom, čo prináša značnú potrebu koordinácie v oblasti dlhodobého plánovania a rozvoja elektrizačných sústav na mori a na pevnine v súlade so stratégiou EÚ pre energiu z obnoviteľných zdrojov na mori. Odhaduje sa, že náklady na intenzívnejšie využívanie energie z obnoviteľných zdrojov na mori budú v Európe do roku 2050 predstavovať 800 miliárd EUR, z čoho dve tretiny budú náklady na súvisiacu sieťovú infraštruktúru. V záujme čo najväčšieho zníženia nákladov je kľúčové, aby sa kládol silný dôraz na racionálny rozvoj sústavy. Cieľ schválený v záveroch Európskej rady v Barcelone v marci 2002 pre členské štáty, ktorým bolo dosiahnuť úroveň prepojenia elektrizačných sústav zodpovedajúcu minimálne 10 % ich inštalovanej výrobnej kapacity, sa ešte nepodarilo naplniť. Európska rada vo svojich záveroch z 23. a 24. októbra 2014 schválila cieľ prepojenia elektrizačných sústav na úrovni aspoň 15 %. V oznámení Komisie z 23. novembra 2017 o posilňovaní európskych energetických sietí sa posudzuje pokrok pri dosahovaní cieľa prepojenia na úrovni 10 % a navrhujú sa spôsoby, ako dosiahnuť cieľ prepojenia na úrovni 15 % do roku 2030. Odhaduje sa, že len na dosiahnutie cieľov do roku 2030 sú potrebné priemerné ročné investície do elektrizačných prenosových a distribučných sústav vo výške 50,5 miliardy EUR. Významnejšiu úlohu elektriny doplní relatívne posilnenie úlohy obnoviteľných a nízkouhlíkových plynov v dekarbonizovanom energetickom mixe, ako sa uvádza vo všetkých scenároch, ktoré modelujú spôsoby dosiahnutia klimatickej neutrality. Očakáva sa, že v roku 2050 bude vodík oproti svojej v súčasnosti nízkej úrovni výroby, prepravy a spotreby predstavovať približne 46 – 49 % všetkých obnoviteľných a nízkouhlíkových plynov. Celková potreba investícií do elektrolyzérov na výrobu vodíka sa do roku 2030 odhaduje na 24 – 42 miliárd EUR. Na prepravu, distribúciu a skladovanie vodíka bude potrebných približne 65 miliárd EUR 47 . Hoci ciele súčasného nariadenia zostávajú do veľkej miery platné, súčasný rámec TEN-E zatiaľ naplno nezohľadňuje očakávané zmeny energetického systému, ktoré vyplynú z nového politického kontextu, a najmä z aktualizovaných cieľov do roku 2030 a cieľa klimatickej neutrality do roku 2050 v rámci Európskej zelenej dohody. Najmä typ a rozsah rozvoja cezhraničnej infraštruktúry, ktorý poskytuje súčasná TEN-E, nie sú dostatočné, pretože nepokrývajú všetky kategórie infraštruktúry dôležité z hľadiska energetickej transformácie, ani dostatočne neodrážajú technologický vývoj. TEN-E vo svojej súčasnej podobe preto nie je vhodná na podporu dosiahnutia cieľa klimatickej neutrality. Riešenia inteligentnej siete vrátane reakcie na strane spotreby zaznamenali v posledných rokoch značný vývoj v dôsledku urýchlenia digitálnej transformácie odvetvia elektrickej energie. Integrácia inteligentného systému medzi energetickými a plynárenskými systémami, ako aj s inými odvetviami, ako sú napríklad doprava a priemysel, ponúka ďalšie príležitosti na dekarbonizáciu plynárenskej siete a efektívnejšie riadenie energetického systému, napríklad prostredníctvom výroby vodíka a syntetických plynov z obnoviteľných zdrojov energie. Súčasné plánovanie systémových sietí sa priveľmi zakladá na odvetvovom prístupe, a preto nezodpovedá potrebe integrácie inteligentného systému, keďže investičné potreby v plynárenskom odvetví a odvetví elektrickej energie sa posudzujú v rámci rôznych procesov. Očakávané rozšírenie sústavy na mori sa musí primerane zohľadniť aj v budúcom plánovaní siete. Okrem toho úroveň distribučnej sústavy bude zohrávať dôležitejšiu úlohu pri plánovaní energetickej infraštruktúry aj preto, lebo podstatná časť kapacity výroby energie z obnoviteľných zdrojov je pripojená do siete nízkeho a vysokého napätia. Navyše v hodnotení súčasného rámca TEN-E sa poukázalo na oneskorenia pri vykonávaní projektov spoločného záujmu, ktoré boli identifikované ako potrebné na dosiahnutie cieľov politiky Únie v oblasti klímy a energetiky. V roku 2020 sa 27 % projektov spoločného záujmu v oblasti elektrickej energie oneskorilo v priemere o 17 mesiacov oproti pôvodne plánovanému dátumu uvedenia do prevádzky. Revidovaná TEN-E sa preto zameria najmä na: ·umožnenie identifikácie cezhraničných projektov a investícií v celej Únii a so susednými krajinami, ktoré sú potrebné na energetickú transformáciu a dosiahnutie cieľov v oblasti klímy, ·zlepšenie plánovania infraštruktúry na účely integrácie energetického systému a sústav na mori, ·skrátenie povoľovacích konaní pre projekty spoločného záujmu s cieľom zabrániť oneskoreniam pri projektoch, ktoré uľahčujú energetickú transformáciu, ·zabezpečenie primeraného využívania nástrojov na rozdelenie nákladov a regulačných stimulov. V rámci tejto iniciatívy sa posudzoval a identifikoval súbor opatrení na zjednodušenie a zefektívnenie nariadenia o TEN-E a zníženie nákladov na dodržiavanie predpisov a regulačných nákladov tam, kde je to možné. Iniciatíva umožní i) zjednodušenie povinností týkajúcich sa podávania správ a monitorovania, ii) stanovenie výnimky, pokiaľ ide o požiadavky na predbežnú konzultáciu, ak sa na ňu už vzťahujú vnútroštátne pravidlá podľa rovnakých alebo vyšších noriem ako v nariadení o TEN-E, a iii) zjednodušenie začlenenia projektov spoločného záujmu do desaťročného plánu rozvoja siete. Zjednodušujúce opatrenia vytvoria priame prínosy vo forme znížených opakujúcich sa priamych nákladov súvisiacich s administratívnou záťažou v dôsledku obmedzených povinností týkajúcich sa podávania správ a monitorovania. Tieto priame prínosy predstavujú najmä súkromné prínosy pre určité zainteresované strany, ako sú realizátori projektov. •Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky

V hodnotení nariadenia o TEN-E, ktoré Komisia vykonala s cieľom posúdiť jeho doterajšiu výkonnosť, sa dospelo k záveru, že súčasný rámec nie je schopný preukázať dostatočnú flexibilitu na prispôsobenie sa cieľom politiky Únie, ktoré sa priebežne menia. To je mimoriadne dôležité vzhľadom na vývoj politiky Únie v oblasti energetiky a klímy – najmä vzhľadom na zvýšený dôraz a ambície kladené na ciele v oblasti dekarbonizácie. Parížska dohoda a Európska zelená dohoda si vyžadujú významnú transformáciu súčasných energetických infraštruktúr s cieľom umožniť do roku 2050 fungovanie plne integrovaného uhlíkovo neutrálneho energetického systému. Hoci pôvodné ciele nariadenia o TEN-E – bezpečnosť dodávok, integrácia trhu, hospodárska súťaž a udržateľnosť – sú stále dôležité, v revidovanom nariadení o TEN-E sa zavádzajú zmeny, ktorými sa zabezpečuje súlad s cieľmi v oblasti dekarbonizácie a zosúladenie s cieľom klimatickej neutrality a so zásadou „výrazne nenarušiť“, ako sa vymedzuje v nariadení o taxonómii. Celkové zásady revidovaného nariadenia o TEN-E reagujú na potrebu súladu s rôznymi zámermi a cieľmi stanovenými v balíku opatrení v oblasti čistej energie, najmä so smernicou a s nariadením o trhu s elektrinou, s nariadením o riadení a so smernicou o obnoviteľných zdrojoch energie, a to predovšetkým tým, že umožňujú rozsiahle zavádzanie a integráciu obnoviteľných zdrojov energie a podporujú posilnenie úlohy prevádzkovateľov distribučných sústav. Zelená dohoda a príslušné ciele v oblasti znižovania emisií priviedli odvetvie dopravy na dynamickejšiu cestu dekarbonizácie než predchádzajúce ciele. Očakáva sa teda, že dopyt po rope sa výrazne zníži a že všetka neutíchajúca spotreba ropy postupne zanikne. V súlade s cieľmi zelenej dohody preto infraštruktúra na zásobovanie ropou nie je zahrnutá do tohto nariadenia. Hoci z hodnotenia nevyplýva žiadny priamy nesúlad medzi súčasným nariadením o TEN-E a osobitnými opatreniami uvedenými v smernici o energetickej efektívnosti, revidované ustanovenia posilňujú zásadu prvoradosti energetickej efektívnosti v budúcom medziodvetvovom plánovaní infraštruktúry. Nástroj na prepájanie Európy (NPE) dopĺňa nariadenie o TEN-E tým, že rieši medzeru vo financovaní projektov spoločného záujmu s vysokou sociálno-ekonomickou a spoločenskou hodnotou, ktorým však chýba komerčná životaschopnosť. Oprávnenosť na finančnú pomoc z NPE súvisí s rozsahom kategórií infraštruktúry, na ktoré sa vzťahuje revidované nariadenie o TEN-E, keďže získanie štatútu projektu spoločného záujmu podľa nariadenia o TEN-E je podmienkou financovania projektov cezhraničnej infraštruktúry z NPE. •Súlad s ostatnými politikami Únie Posilnením existujúceho posúdenia udržateľnosti projektov spoločného záujmu v revidovanom nariadení o TEN-E sa Komisia zameriava aj na posilnenie súladu iniciatívy s príslušnými aspektmi taxonómie Únie pre rámec pre udržateľné investície. V nariadení o taxonómii sa stanovuje rámec na vymedzenie kritérií, podľa ktorých sa určuje, či sa hospodárska činnosť považuje za environmentálne udržateľnú. Na základe toho sa ukladajú povinnosti zverejňovania informácií pre finančné a nefinančné podniky súkromného sektora, ktoré smerujú kapitál do udržateľných alebo udržateľnejších hospodárskych činností vymedzených s ohľadom na šesť environmentálnych cieľov. Projekty spoločného záujmu sa budú riadiť zásadou „nespôsobovať škodu“, resp. „výrazne nenarušiť“, ako sa uvádza v zelenej dohode a v súlade s článkom 17 nariadenia o taxonómii. V záujme obmedzenia vplyvu na životné prostredie sa plánovanie infraštruktúry a identifikácia nedostatkov v infraštruktúre budú riadiť zásadou prvoradosti energetickej efektívnosti a prioritne budú zohľadňovať všetky relevantné riešenia, ktoré nesúvisia s infraštruktúrou, s cieľom riešiť zistené nedostatky na základe rozsiahleho procesu konzultácií so zainteresovanými stranami. Okrem toho by realizátori projektov mali počas realizácie projektov podávať správy o súlade s právnymi predpismi v oblasti životného prostredia, aby sa zabezpečilo, že projekty nebudú spôsobovať výrazné škody na životnom prostredí. Toto podávanie správ je dôležitým prvkom procesu monitorovania a podávania žiadostí o zaradenie do následných zoznamov Únie. Navyše sa v nariadení zavádza požiadavka, aby projekty spoločného záujmu zahŕňali opatrenia v oblasti adaptácie na zmenu klímy. V článku 171 ods. 3 ZFEÚ sa stanovuje, že Únia sa môže rozhodnúť spolupracovať s tretími krajinami s cieľom podporovať projekty vo vzájomnom záujme a zabezpečiť interoperabilitu sietí v susedstve Únie. Takáto spolupráca môže pomôcť znížiť emisie skleníkových plynov v Únii a v tretích krajinách, a tým prispieť k dosiahnutiu cieľov zelenej dohody. Zahrnutie projektov vo vzájomnom záujme do revidovaného nariadenia o TEN-E by zohľadnilo rastúcu úlohu prepojení s tretími krajinami a umožnilo by rozšíriť rozsah výhod vyplývajúcich z vykonávania regulačného rámca Únie nad rámec jej hraníc. Náležite sa zohľadní oznámenie Komisie o hospodárskom a investičnom pláne pre západný Balkán. Cieľom revidovaného nariadenia o TEN-E je riešiť niektoré pretrvávajúce problémy, ako sú oneskorenia pri realizácii projektov a prístup projektov cezhraničnej infraštruktúry k financovaniu, ktoré sa ešte viac zhoršili v dôsledku zdravotnej krízy. Tento zámer je v súlade s cieľmi Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti. V závislosti od cieľov členských štátov sa cezhraničné inteligentné a udržateľné energetické prepojenia budú financovať z Mechanizmu na podporu obnovy a odolnosti len v obmedzenej miere. Osobitné podporné opatrenia, ktoré by sa členské štáty mohli rozhodnúť poskytnúť projektom spoločného záujmu, by sa mohli považovať za štátnu pomoc. Takéto opatrenia by si vyžadovali osobitné posúdenie podľa pravidiel štátnej pomoci. Štatút projektu spoločného záujmu je relevantný z hľadiska pravidiel štátnej pomoci, a to podľa všeobecného nariadenia o skupinových výnimkách z roku 2014, ako aj podľa usmernení o pomoci v oblasti energetiky a ochrany životného prostredia na roky 2014 – 2020. Treba pripomenúť, že vnútroštátne opatrenia prijaté na podporu projektov spoločného záujmu nad rámec cezhraničného rozdelenia nákladov a investičných stimulov uvedených v nariadení o TEN-E by mohli predstavovať štátnu pomoc a môžu podliehať posúdeniu podľa pravidiel štátnej pomoci. Platí to najmä pre projekty týkajúce sa elektrolyzérov a skladovania, ktoré môžu mať priamejší vplyv na trhy v oblasti výroby energie. 2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právny základ V článku 170 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa stanovuje, že Únia prispieva k zriadeniu a rozvoju transeurópskych sietí, a to aj v oblasti energetickej infraštruktúry. Únia bude musieť podporovať prepojenie vnútroštátnych sietí. Nariadenie o TEN-E vychádza z článku 172 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, v ktorom sa stanovuje právny základ na prijímanie usmernení zahŕňajúcich ciele, priority a trendy opatrení, ktoré sa predpokladajú v oblasti transeurópskych sietí uvedených v článku 171. Usmernenia majú identifikovať projekty spoločného záujmu, ktoré sú potrebné na dosiahnutie cieľov politiky TEN-E. V usmerneniach sa stanovujú aj podmienky, za ktorých môže Únia finančne podporiť projekty spoločného záujmu. •Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci) Energetická prenosová infraštruktúra (vrátane prepojenej sústavy na mori a infraštruktúry inteligentných sústav) má vzhľadom na svoje cezhraničné vplyvy európsku pridanú hodnotu a je nevyhnutná na dosiahnutie klimaticky neutrálneho energetického systému. Nariadenie o TEN-E poskytlo istú hodnotu a prispelo k dosiahnutiu výsledkov, pokiaľ ide o integráciu trhu s energiou, hospodársku súťaž a bezpečnosť dodávok v Únii. Na rozvoj cezhraničnej energetickej infraštruktúry je potrebný rámec pre regionálnu spoluprácu medzi členskými štátmi. Predpisy a opatrenia jednotlivých členských štátov na realizáciu týchto infraštruktúrnych projektov ako celku nestačia. Vnútorný trh s energiou si vyžaduje cezhraničnú infraštruktúru, na rozvoj ktorej je potrebná spolupráca dvoch alebo viacerých členských štátov, pričom všetky majú svoj vlastný regulačný rámec. Nariadenie o TEN-E poskytlo pridanú hodnotu v porovnaní s tým, čo by sa mohlo dosiahnuť len na vnútroštátnej alebo regionálnej úrovni. Vďaka realizácii viac ako 40 kľúčových projektov energetickej infraštruktúry od nadobudnutia jeho účinnosti mohla väčšina členských štátov dosiahnuť cieľ prepojenia na úrovni 10 % do roku 2020 a dosiahnuť dobre prepojenú plynárenskú sieť odolnú proti otrasom. Trh s energiou v Únii je integrovanejší a konkurencieschopnejší ako v roku 2013 a zlepšila sa aj energetická bezpečnosť Únie. Prístup k cielenému financovaniu z NPE umožnil realizáciu 95 projektov spoločného záujmu, ktoré by inak mali problém s prístupom k financovaniu podľa trhových pravidiel. Uvedený pokrok by nebolo možné dosiahnuť len na základe opatrení členských štátov. Rôzne zainteresované strany potvrdili pridanú hodnotu nariadenia o TEN-E, pričom poukázali na význam regionálnej spolupráce pri realizácii cezhraničných projektov, transparentnosti, regulačnej istoty a prístupu k financovaniu. •Proporcionalita Iniciatíva je v súlade so zásadou proporcionality. Patrí do rozsahu pôsobnosti opatrení v oblasti transeurópskych energetických sietí v zmysle článku 170 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Politická intervencia je úmerná rozsahu a povahe vymedzených problémov a dosiahnutiu stanovených cieľov. Návrh neprekračuje rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie sledovaného všeobecného cieľa, ktorým je uľahčiť včasný rozvoj dostatočných energetických infraštruktúr v celej Únii a jej susedstve, aby sa umožnilo plnenie cieľov Únie v oblasti energetiky a klímy v súlade s Európskou zelenou dohodou, najmä pokiaľ ide o ciele do roku 2030 a do roku 2050 vrátane cieľa klimatickej neutrality, o dodržiavanie zásady „výrazne nenarušiť“, ako aj o integráciu trhu, konkurencieschopnosť a bezpečnosť dodávok.

Na základe výsledkov hodnotenia Komisia posúdila niekoľko možností politiky patriacich do štyroch oblastí vplyvu súčasného rámca TEN-E, ako napríklad rozsah pôsobnosti, riadenie/plánovanie infraštruktúry, vydávanie povolení a účasť verejnosti a regulačné aspekty. Z posúdenia a porovnania možností (pozri najmä oddiely 7 a 8 sprievodného posúdenia vplyvu) vyplýva, že žiadna možnosť sama osebe nepostačuje na splnenie identifikovaných cieľov. Určenie balíka možností politiky, ktoré sú najvhodnejšie na dosiahnutie špecifických cieľov, vychádza z posúdenia, ktoré zahŕňa zásadu proporcionality. Cieľom balíka je zabezpečiť, aby bolo nariadenie o TEN-E „pripravené na budúcnosť“. Možnosti týkajúce sa budúceho rozsahu pôsobnosti nariadenia sa vzťahujú na všetky technológie potrebné na energetickú transformáciu a ciele v oblasti klímy. Definície sú konkrétne a zároveň dostatočne široké na to, aby čo najviac zodpovedali technologickému vývoju. Rámec na výber projektov spoločného záujmu a nový prístup k medziodvetvovému plánovaniu infraštruktúry stanovujú kľúčové prvky z hľadiska cieľov a kritérií. V budúcom rámci sa zachová úloha regionálnych skupín vo výberovom procese s cieľom ďalej spresniť a prispôsobiť tieto prvky novým politickým prioritám a technologickému vývoju, a to aj vzhľadom na regionálny kontext. •Výber nástroja Na základe celkového pozitívneho hodnotenia súčasného nariadenia je zvoleným nástrojom nariadenie. Ide o účinný nástroj, ktorý sa uplatňuje priamo a je záväzný v celom rozsahu, pričom zabezpečuje jednotné vykonávanie a právnu istotu.



3. VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU •Hodnotenia ex post/kontroly vhodnosti existujúcich právnych predpisov V marci 2019 sa spoluzákonodarcovia v rámci čiastočnej politickej dohody medzi Európskym parlamentom a Radou o Nástroji na prepájanie Európy na obdobie 2021 – 2027 dohodli na potrebe vyhodnotiť účinnosť a politickú súdržnosť nariadenia č. 347/2013 o usmerneniach pre transeurópsku energetickú infraštruktúru (nariadenie o TEN-E) do 31. decembra 2020. V oznámení Komisie o Európskej zelenej dohode z decembra 2019 sa výslovne uvádza potreba preskúmať nariadenie o TEN-E s cieľom zabezpečiť súlad s cieľmi klimatickej neutrality. Vzhľadom na harmonogram hodnotenia a revízie nariadenia o TEN-E sa Komisia rozhodla pre „nadväzné (back-to-back) hodnotenie a posúdenie vplyvu“. Hodnotenie nariadenia o TEN-E sa uskutočnilo v období od januára 2019 do septembra 2020. V hodnotení sa posudzovalo, aká bola doterajšia miera výkonnosti nariadenia o TEN-E pri dosahovaní stanovených cieľov, pričom sa identifikovali faktory, ktoré pomáhali alebo bránili ich dosiahnutiu. Konkrétne sa v ňom posudzovala účinnosť nariadenia v porovnaní so základným scenárom (t. j. situácia bez nariadenia) s cieľom posúdiť, či malo alebo nemalo významný vplyv a pridanú hodnotu. Stručne povedané, hodnotenie bolo zamerané na tieto body: • ako a prečo súčasné nariadenie o TEN-E fungovalo či nefungovalo a ktoré faktory pomohli dosiahnuť jeho ciele alebo ich dosiahnutie brzdili, • vplyv nariadenia, najmä pokiaľ ide o pokrok pri dosahovaní jeho cieľov. Prístup „back-to back“ zabezpečil, že z výsledkov hodnotenia sa vyvodia formatívne prvky s cieľom dospieť k záveru o tom, do akej miery bude nariadenie naďalej vhodné na daný účel a relevantné aj v budúcnosti vzhľadom na prijaté alebo plánované politické iniciatívy, ktoré urýchlia strednodobú a dlhodobú dekarbonizáciu. Výhľadové prvky sa zameriavali na to, ako zabezpečiť zavedenie podpornej energetickej infraštruktúry, ktorá by zodpovedala zvýšeným ambíciám v oblasti dekarbonizácie a využívania energie z obnoviteľných zdrojov, a ako určiť oblasti intervencie. V súlade s rozsahom pôsobnosti a uplatniteľnosťou nariadenia o TEN-E sa hodnotenie vzťahovalo na všetky členské štáty. V súlade s usmerneniami o lepšej právnej regulácii sa na hodnotenie výkonnosti nariadenia o TEN-E uplatnilo päť kritérií: účinnosť, efektívnosť, relevantnosť, koherentnosť a pridaná hodnota EÚ. Z hodnotenia vyplynulo, že od roku 2013 sa energetické prepojenia v celej Únii rozšírili práve v dôsledku vykonávania nariadenia o TEN-E a projektov spoločného záujmu vo všetkých regiónoch. Rozsiahlejšie prepojenie účinne zlepšilo integráciu sietí členských štátov, vďaka čomu sa trh s energiou v Únii stal integrovanejším a konkurencieschopnejším než pred vykonávaním nariadenia o TEN-E. Veľkoobchodné ceny elektrickej energie konvergovali takmer vo všetkých členských štátoch. Konvergovali aj ceny plynu. Od roku 2013 sa značne zvýšila bezpečnosť dodávok plynu, a to prostredníctvom nových prepojení a terminálov LNG. Projekty spoločného záujmu pomohli splniť súčasné ciele nariadenia o TEN-E v podobe, v akej bolo vypracované v roku 2013. Kategórie infraštruktúry v súčasnom nariadení o TEN-E však neodrážajú nové ambície v oblasti klímy a cieľ klimatickej neutrality ani najnovší technologický vývoj. Tento pokrok by sa mal zohľadniť v kategóriách infraštruktúry, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, v kritériách výberu projektov spoločného záujmu, ako aj v prioritných koridoroch a tematických oblastiach. Proces identifikácie a výberu projektov spoločného záujmu v rámci regionálnych skupín sa považuje za účinný pri zlepšovaní spolupráce a umožňovaní rozhodnutí o cezhraničných projektoch na základe regionálneho a európskeho prístupu. Proces desaťročného plánu rozvoja siete sa osvedčil ako prvý krok pri identifikácii projektov spoločného záujmu. Hoci siete ENTSO a prevádzkovatelia prenosových sústav, resp. prepravných sietí zohrávajú v tomto procese dôležitú úlohu, na zvýšenie dôvery v tento proces je potrebná väčšia inkluzívnosť a kontrola hlavných vstupov a predpokladov. Mechanizmus cezhraničného rozdelenia nákladov je dôležitým faktorom, ktorý umožňuje realizáciu projektov. V mnohých prípadoch však cezhraničné rozdelenie nákladov neviedlo k zmenšeniu medzery vo financovaní projektu, ako sa plánovalo. Hoci sa povoľovacie konania skrátili, v niektorých prípadoch sú stále dlhé. Základné príčiny však súvisia najmä s vykonávaním na vnútroštátnej úrovni a sú mimo rozsahu pôsobnosti nariadenia o TEN-E. Finančná pomoc z NPE poskytnutá 95 projektom bola účinným faktorom, ktorý umožnil ich realizáciu. Granty na štúdie pomohli znížiť riziká v počiatočných fázach vývoja projektov, zatiaľ čo granty na práce podporili projekty pri odstraňovaní úzkych miest, ktoré nebolo možné dostatočne vyriešiť prostredníctvom trhového financovania. Pri hodnotení sa zistilo, že prínosy nariadenia prevažujú nad nákladmi, čo dokazuje jeho efektívnosť. Nariadenie o TEN-E malo sociálno-ekonomické prínosy v podobe zvýšenia bezpečnosti dodávok a integrovanejších a konkurencieschopnejších trhov s energiou. Nariadenie prispelo aj k lepšej dostupnosti informácií, ich koordinácii a transparentnosti.

Pôvodné ciele nariadenia o TEN-E – bezpečnosť dodávok, integrácia trhu, hospodárska súťaž a udržateľnosť – sú stále relevantné. Zvýšené ambície v oblasti klímy v súlade s Parížskou dohodou a Európskou zelenou dohodou si však vyžadujú prehodnotenie cieľov, ktorého účelom je splniť ciele v oblasti dekarbonizácie a prispieť ku klimatickej neutralite. Z hodnotenia vyplynuli len obmedzené dôkazy, pokiaľ ide o obavy týkajúce sa vnútornej koherentnosti nariadenia o TEN-E, s výnimkou prípadných mechanických zmien a nedostatočnej flexibility pri prispôsobovaní sa rýchlo sa vyvíjajúcim oblastiam politiky. Nariadenie o TEN-E prinieslo výsledky, ktoré by inak nebolo možné dosiahnuť opatreniami na úrovni členských štátov, čo dokazuje pridanú hodnotu Únie. •Konzultácie so zainteresovanými stranami Zainteresované strany sa prevažne domnievajú, že proces týkajúci sa projektov spoločného záujmu umožňuje výber tých najrelevantnejších projektov na splnenie cieľov nariadenia o TEN-E prostredníctvom regionálnej spolupráce v rámci regionálnych skupín. Hoci sa výberové kritériá v zásade považujú za náležité, zainteresované strany sa dožadovali súladu s cieľmi v oblasti klímy na základe dôkladnej kontroly udržateľnosti. Niektoré MVO a zainteresované strany z odvetvia zase považujú kritériá za príliš reštriktívne pre projekty inteligentných sústav resp. sietí. Zainteresované strany vyjadrili názor, že nariadenie o TEN-E v plnej miere nerieši kľúčové otázky, ako je hlbšia integrácia energie z obnoviteľných zdrojov, zlepšenie energetickej efektívnosti a zmiernenie zmeny klímy. V príspevkoch sa poukázalo na určité nezrovnalosti medzi nariadením o TEN-E a inými politikami alebo iniciatívami na úrovni Únie, ako je napríklad Európska zelená dohoda/dlhodobá stratégia v oblasti dekarbonizácie. V reakcii na tieto výzvy sa za relevantné pre ďalšie začlenenie do rámca TEN-E považovali tieto kategórie infraštruktúry: vodíkové infraštruktúry a inteligentné plynárenské distribučné siete, premena elektrickej energie na plyn, energetická sieť na podporu infraštruktúry elektrických/vodíkových nabíjacích staníc a energetická sieť v rámci hybridných projektov v oblasti veternej energie na mori. Špecializovaná vodíková infraštruktúra, inteligentné plynárenské siete a technológie premeny elektrickej energie na plyn sa však stretli so zmiešanou podporou, najmä zo strany MVO. Pomerne nízka podpora od zainteresovaných strán, najmä občianskej spoločnosti, MVO a združení elektroenergetického priemyslu, sa prejavila vo vzťahu k sieťam CO2, najmä pokiaľ ide o ukladanie CO2. Z hlbšej analýzy doručených príspevkov týkajúcich sa začlenenia sietí CO2 ako kategórie infraštruktúry však vyplynulo, že existujú len obmedzené dôkazy na odstránenie sietí CO2 z nariadenia o TEN-E. Pokiaľ ide o riadenie a úlohu rôznych aktérov, zainteresované strany vyzvali na oslabenie úlohy sietí ENTSO a zároveň na posilnenie úlohy prevádzkovateľov distribučných sústav, resp. sietí a iných zainteresovaných strán, ako sú MVO. Ako uviedli rôzne zainteresované strany, hoci sa postupy vydávania povolení od nadobudnutia účinnosti nariadenia o TEN-E skrátili, ich účinnosť vo veľkej miere závisí od vykonávania na vnútroštátnej úrovni. Hoci jednou z príčin tohto stavu sú stále zložité vnútroštátne postupy, ďalšími dôvodmi predĺženia lehôt na vydanie povolení sú environmentálne problémy súvisiace s projektmi spoločného záujmu a námietky verejnosti, ktoré vedú k zdĺhavým súdnym konaniam proti týmto projektom. Zdá sa, že požiadavky na verejnú konzultáciu podľa nariadenia o TEN-E zlepšili informovanosť o projektoch spoločného záujmu a zvýšili účasť verejnosti a dôveru v proces. Zdá sa však, že ustanovenia majú obmedzený vplyv na zvýšenie prijatia zo strany verejnosti, a to najmä z dôvodu pociťovaného nedostatku (aktuálnych) informácií o potrebách infraštruktúry a nedostatočnej spätnej väzby k návrhu projektov. Mechanizmus cezhraničného rozdelenia nákladov, teda prístup zavedený v rámci nariadenia o TEN-E na rozdelenie nákladov medzi členské štáty s cieľom umožniť projekty s cezhraničnými prínosmi, bol z veľkej časti zhodnotený ako nástroj, ktorý rieši už existujúce asymetrie medzi nákladmi a prínosmi. Cezhraničné rozdeľovanie nákladov sa v niektorých prípadoch ukazuje ako účinné, hoci oceňovanie v rámci tohto mechanizmu a zložitosť získavania údajov, dodatočný čas potrebný na prijatie investičného rozhodnutia a nedostatok jednoznačných výsledkov na podloženie tohto rozhodnutia sú faktory, ktoré znižujú spokojnosť zainteresovaných strán s procesom. Zainteresované strany sa vo veľkej miere zhodli na tom, že nariadenie o TEN-E má pridanú hodnotu Únie a jeho výsledky by členské štáty nemohli dosiahnuť samostatne. Rovnako veľká väčšina strán uviedla, že otázky, ktorými sa zaoberá nariadenie o TEN-E, si naďalej vyžadujú opatrenia na úrovni Únie. Okrem toho sa väčšina respondentov domnieva, že prínosy nariadenia o TEN-E prevažujú nad nákladmi, ktoré sú s nim spojené. •Získavanie a využívanie expertízy Návrh a jeho podkladové posúdenie vplyvu vychádzajú z dôkazov získaných z hodnotenia nariadenia č. 347/2013 o usmerneniach pre transeurópske energetické siete, z príspevkov zainteresovaných strán do rozsiahlych konzultácií vykonaných v tejto súvislosti, ako aj z preskúmania literatúry, analýzy portfólia projektov spoločného záujmu a modelovania. Súčasťou preskúmania literatúry boli výsledky série tematických štúdií o kľúčových prvkoch nariadenia o TEN-E, výsledky hodnotenia nariadenia o TEN-E v polovici trvania, ako aj hodnotenia a posúdenia vykonané v rámci iných relevantných iniciatív Komisie. V analýze sa zohľadnili aj formálne závery prijaté v rámci fór zainteresovaných strán venovaných energetickej infraštruktúre a súvisiacej politike. Rovnako sa zohľadnili aj výročné konsolidované monitorovacie správy agentúry ACER o pokroku projektov spoločného záujmu v oblasti elektrickej energie a plynu, projektov prírastkovej kapacity a virtuálnych prepojovacích bodov, ako aj ďalšie aktualizácie rozhodnutí o cezhraničnom rozdelení nákladov a stimuly založené na rizikách pre konkrétne projekty. •Posúdenie vplyvu

V nadväznosti na usmernenia o lepšej právnej regulácii Komisia vykonala posúdenie vplyvu viacerých možností politiky. Toto úsilie sa opieralo o štruktúrovanú konzultáciu v rámci Komisie prostredníctvom medziútvarovej riadiacej skupiny. Posúdenie vplyvu bolo predložené výboru pre kontrolu regulácie a bolo s ním prediskutované. Odporúčania, ktoré výbor pre kontrolu regulácie uviedol vo svojom prvom (zápornom) stanovisku z 25. septembra 2020, boli premietnuté najmä do týchto úprav: i) bližšie objasnenie súvislostí a kľúčových prvkov súčasného nariadenia o TEN-E, ii) zdôraznenie kľúčových záverov hodnotenia úspechov a nedostatkov súčasného nariadenia o TEN-E a ich systematické prepojenie s vymedzením problému, iii) bližšie objasnenie vymedzenia problému s cieľom lepšie vysvetliť, ako rámec TEN-E zapadá do nového politického kontextu zelenej dohody a ako ciele a možnosti súvisia s problémami a so základnými príčinami, iv) lepšie vysvetlenie, prečo sa balík uprednostňovaných možností považuje za najvhodnejší na riešenie zistených problémov (a zdôraznenie možných alternatív), a v) spresnenie ukazovateľov úspešnosti. Druhé stanovisko výboru pre kontrolu regulácie z 1. decembra bolo kladné s výhradami, ktoré sa riešili najmä: i) bližším objasnením rôzneho rozsahu pôsobnosti a účelu nariadenia o TEN-E a nariadenia o taxonómii, ii) vysvetlením, že kombinované vplyvy navrhovaných zmien zosúladia výber projektov spoločného záujmu s cieľmi politiky EÚ vrátane zelenej dohody, iii) bližším objasnením toho, prečo sa balík uprednostňovaných možností považuje za „pripravený na budúcnosť“, a iv) lepším vysvetlením toho, že vnútroštátne vykonávanie a presadzovanie je kľúčové na riešenie oneskorení pri vydávaní povolení, a toho, ako môže uprednostňovaná možnosť prispieť k včasnej realizácii projektov spoločného záujmu. V záujme dosiahnutia cieľov iniciatívy sa počas celej práce na posúdení vplyvu zvažovala vo všetkých oblastiach celá škála opatrení na riešenie zistených problémov a ich príčin. Po posúdení ich účinnosti, efektívnosti, koherentnosti a primeranosti sa dospelo k záveru, že balík uprednostňovaných možností je najvhodnejší na to, aby prispel k stanoveným cieľom. V balíku uprednostňovaných možností sa uvádzajú tieto hlavné ustanovenia: ·aktualizácia kritérií oprávnenosti pre inteligentné elektrizačné sústavy, ·vylúčenie infraštruktúry zemného plynu, ale zahrnutie vodíkovej infraštruktúry, technológií premeny elektrickej energie na plyn a inteligentných plynárenských sietí, ·zahrnutie projektov vo vzájomnom záujme, ·integrované plány rozvoja na mori, ·posilnené riadenie a udržateľnosť, ·urýchlenie realizácie projektu, ·jednotné kontaktné miesto za každú morskú oblasť pre projekty v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov na mori, ·zahrnutie celkových investičných nákladov. Pokiaľ ide o budúci rozsah pôsobnosti nariadenia o TEN-E, kľúčovou otázkou je, či ponechať infraštruktúru zemného plynu ako oprávnenú kategóriu infraštruktúry, alebo nie. Na základe analýzy v oddieloch 6 a 7 posúdenia vplyvu sa ako najúčinnejší a najkoherentnejší prístup javí vylúčenie infraštruktúry metánu. Zahrnutie vodíkovej infraštruktúry do rozsahu pôsobnosti rámca TEN-E sa zároveň javilo ako odôvodnené vzhľadom na jej očakávanú rastúcu úlohu pri dekarbonizácii určitých odvetví a potenciál pre cezhraničné výmeny. Tieto zmeny by spoločne zabezpečili, že budúce nariadenie o TEN-E by zahŕňalo všetky tie kategórie infraštruktúry, ktoré sú potrebné na splnenie cieľov Únie v oblasti energetiky a klímy v súlade s Európskou zelenou dohodou, najmä pokiaľ ide o ciele do roku 2030 a do roku 2050. Pokiaľ ide o budúci prístup k plánovaniu infraštruktúry, radikálna zmena plánovania infraštruktúry sa nezdá odôvodnená vzhľadom na obmedzené dodatočné prínosy a výrazné zvýšenie transakčných nákladov, ktoré znižujú efektívnosť a môžu znížiť účinnosť nástroja v porovnaní s posilnením súčasného prístupu. Vzhľadom na špecifiká z hľadiska súčasnej situácie aj očakávaného príspevku k dlhodobým cieľom v oblasti klímy a energetiky sa však radikálnejšia zmena javí ako opodstatnená v prípade sústav na mori. Možnosti týkajúce sa „sústav na mori“ a „medziodvetvového plánovania infraštruktúry“ zlepšujú rámec riadenia a plánovania infraštruktúry s cieľom umožniť identifikáciu projektov potrebných na energetickú transformáciu a cieľov v oblasti klímy v súlade s potenciálom energie z obnoviteľných zdrojov na mori v každej morskej oblasti, ochranou životného prostredia a inými spôsobmi využívania mora. Existujú dve hlavné zlepšenia. Prvým je zavedenie plánu rozvoja integrovanej siete pre infraštruktúru na mori na základe spoločných záväzkov členských štátov týkajúcich sa rozsahu využívania energie z obnoviteľných zdrojov na mori pre každú morskú oblasť (prístup zhora nadol pre plánovanie na mori). Druhým sú úpravy úloh kľúčových aktérov zapojených do vypracovania desaťročného plánu rozvoja siete s posilneným dohľadom Komisie a agentúry ACER nad sieťami ENTSO. Možnosti politiky týkajúce sa „vydávania povolení“ a „regulačných aspektov“ doplnia tieto zlepšenia s cieľom uľahčiť včasný rozvoj identifikovaných projektov spoločného záujmu: a) zavedenie jednotného kontaktného miesta pre infraštruktúru na mori za každú morskú oblasť, b) prístup k naliehavým súdnym konaniam, ak sú k dispozícii, a c) zahrnutie celkových investičných nákladov do cezhraničného rozdelenia nákladov. Okrem zmien, ktoré sú špecifické pre sústavy na mori, sa tieto zmeny budú vzťahovať na rozsah pôsobnosti revidovaného nariadenia o TEN-E a na všetky oprávnené kategórie infraštruktúry. Uvedené prínosy sa rozšíria aj na projekty spájajúce Úniu s tretími krajinami (projekty vo vzájomnom záujme) vzhľadom na ich očakávanú rastúcu úlohu pri dosahovaní cieľov v oblasti klímy. Súčasťou balíka politických opatrení je okrem toho aj niekoľko technických možností (pozri prílohu 9 k posúdeniu vplyvu): urýchlenie procesu vydávania povolení, zvýšenie transparentnosti projektov spoločného záujmu, možnosť projektov inteligentných sústav, resp. sietí dosiahnuť cezhraničné rozdelenie nákladov, objasnenie ustanovení o cezhraničnom rozdelení nákladov a aktualizácia investičných stimulov. Okrem toho dôjde k odstráneniu ropovodov a elektrických diaľnic ako kategórií infraštruktúry a tematických oblastí. Posúdenie vplyvov sa do veľkej miery opiera o kvalitatívny prístup. Vzhľadom na nedostatok údajov týkajúcich sa jednotlivých projektov, a to najmä v prípade nových kategórií infraštruktúry, nebolo možné kvantifikovať vplyvy v prípade všetkých možností. Okrem toho navrhované zmeny sú predovšetkým postupnými vylepšeniami súčasného rámca, ktorý sa považuje za pomerne funkčný. Úpravou rozsahu pôsobnosti nástroja prostredníctvom zabezpečenia súladu kategórií infraštruktúry s cieľom klimatickej neutrality sa znížia emisie skleníkových plynov podporené optimálnym a efektívnym plánovaním integrovanej infraštruktúry, ktoré zároveň minimalizuje potenciálne vplyvy na životné prostredie. Zrýchlený proces vydávania povolení zároveň umožní rýchlejšiu realizáciu kľúčových projektov, čím sa urýchli aj dosiahnutie environmentálnych a sociálno-ekonomických prínosov. V posúdení vplyvu boli identifikované tieto kľúčové cieľové skupiny, na ktoré by táto iniciatíva mala mať vplyv: európski občania a spotrebitelia, mimovládne organizácie, regulačné orgány Európskej únie, národné regulačné orgány, príslušné vnútroštátne orgány a ich miestni a regionálni zástupcovia, Európska sieť prevádzkovateľov prenosových sústav pre elektrinu (ENTSO-E) a Európska sieť prevádzkovateľov prepravných sietí pre plyn (ENTSO-G), odvetvové organizácie PDS, realizátori projektov vrátane prevádzkovateľov prenosových sústav, resp. prepravných sietí, výrobcovia energie/odvetvie energetiky, akademickí pracovníci a tematickí experti. Priame prínosy balíka uprednostňovaných možností politiky súvisia najmä s úsporami emisií skleníkových plynov a s plošným zlepšením efektívnosti prostredníctvom koordinovanejšieho prístupu k plánovaniu infraštruktúry na európskej úrovni a zjednodušeného vydávania povolení pre sústavy na mori. Tieto priame prínosy zahŕňajú spoločenské prínosy, napr. celá spoločnosť má úžitok zo zníženia emisií skleníkových plynov a z dosiahnutia cieľa klimatickej neutrality, ako aj súkromné prínosy, napr. zníženie administratívnych nákladov súvisiace s kratšími povoľovacími konaniami. Zjednodušujúce opatrenia vytvoria priame prínosy vo forme znížených existujúcich opakujúcich sa priamych nákladov súvisiacich s administratívnou záťažou v dôsledku obmedzených povinností týkajúcich sa podávania správ a monitorovania. Tieto priame prínosy predstavujú najmä súkromné prínosy pre určité zainteresované strany, ako sú realizátori projektov. Nepriame prínosy zahŕňajú odvetvové prínosy prostredníctvom podnecovania dopytu na trhu po určitých inovačných technológiách, čo následne prispieva k potenciálne vyššej miere zamestnanosti.

Z posúdenia uprednostňovaných možností vyplynuli pozitívne vplyvy z hľadiska sociálneho blahobytu a z hospodárskeho hľadiska na rôzne kategórie zainteresovaných strán. Takýto vplyv v prípade balíka uprednostňovaných možností politiky však nebolo možné úplne kvantifikovať ani peňažne vyjadriť, pretože by si to vyžadovalo informácie o miere zavádzania budúcich projektov spoločného záujmu alebo o rozšírení trhu pre nové alebo vznikajúce kategórie infraštruktúry. Takéto informácie však nie sú k dispozícii a nemožno ich dostatočne spoľahlivo odhadnúť. Treba zdôrazniť, že jediným všeobecným výberovým kritériom pre každý projekt spoločného záujmu je, že jeho potenciálne celkové prínosy prevažujú náklady na tento projekt, a to aj z dlhodobého hľadiska. V nariadení o TEN-E sa nezavádzajú žiadne regulačné poplatky, ako sú poplatky, odvody, dane atď. Balík uprednostňovaných možností politiky vedie k priamym nákladom, pokiaľ ide o náklady na dodržiavanie predpisov a administratívnu záťaž pre podniky (najmä pre realizátorov projektov) a správne orgány (vnútroštátne príslušné orgány, národné regulačné orgány, Komisia a agentúra ACER) s cieľom splniť hmotnoprávne povinnosti alebo požiadavky, ktoré sú v ňom uvedené. Uplatňovanie balíka uprednostňovaných možností vedie k nepriamym nákladom pre občanov/spotrebiteľov, podniky a správne orgány prostredníctvom zvýšenia sieťových poplatkov na financovanie investícií do regulačnej bázy aktív (RAB). Finančná pomoc z NPE však môže zmierniť vplyv na sieťové poplatky, ak projekt spoločného záujmu vykazuje významné externality z hľadiska bezpečnosti dodávok, solidarity alebo inovácií. V tejto fáze nebolo možné odhadnúť tieto náklady na všetky opatrenia, ale považujú sa za nevýznamné. Dodatočné náklady by boli v porovnaní so súčasnými nákladmi zanedbateľné. Dodatočné náklady na presadzovanie na vnútroštátnej úrovni a na úrovni Únie budú závisieť od vykonávania. •Regulačná vhodnosť a zjednodušenie Cieľom revidovaného nariadenia o TEN-E bude obmedziť povinnosti týkajúce sa podávania správ, a to nájdením synergií medzi podávaním správ zo strany príslušných orgánov a realizátorov projektov. Na zabezpečenie transparentnosti a prístupu regionálnych skupín k najaktuálnejšiemu stavu realizácie projektu a zároveň na dosiahnutie úspor opakujúcich sa nákladov by sa výročná správa príslušných orgánov mohla začleniť do správy realizátorov projektov. Po druhé, povinnosti agentúry ACER týkajúce sa monitorovania sa obmedzia na podávanie správ každé dva roky, a to v dostatočnom predstihu pred posúdením nových kandidátskych projektov spoločného záujmu. Efektívnosť pracovného zaťaženia agentúry ACER v oblasti podávania správ sa tým zvýši o približne 20 %, čo zodpovedá ročným úsporám vo výške 60 000 EUR (alebo 0,4 ekvivalentu plného pracovného času ročne). Po tretie, vďaka revidovanému nariadeniu o TEN-E bude môcť byť predbežná konzultácia pred začatím povoľovacieho konania v prípade projektov spoločného záujmu nepovinná, pokiaľ sa na ňu už vzťahujú vnútroštátne pravidlá podľa rovnakých alebo vyšších noriem ako v nariadení o TEN-E. Zabezpečí sa účasť verejnosti a zapojenie miestnych komunít a zainteresovaných strán, ktorých sa výstavba projektu spoločného záujmu týka, pričom sa zabráni povinnostiam, ktoré dopĺňajú existujúce vnútroštátne postupy. Po štvrté, v nových ustanoveniach sa napokon odporúča zjednodušené začlenenie existujúcich projektov spoločného záujmu do desaťročných plánov rozvoja siete, aby projekty na únijnom zozname projektov spoločného záujmu, v prípade ktorých už boli poskytnuté administratívne a technické údaje potrebné na proces desaťročného plánu rozvoja siete, mohli byť automaticky zahrnuté do následných plánov za predpokladu, že sa príslušné údaje nezmenili. Neboli zistené žiadne priame vplyvy, pokiaľ ide o dodržiavanie predpisov alebo administratívne náklady pre malé a stredné podniky (MSP). MSP by mohli využiť zvýšenú konkurencieschopnosť v tých technologických oblastiach, ktoré sú zahrnuté do budúceho rámca TEN-E alebo sú v ňom posilnené (napr. odvetvie energie z obnoviteľných zdrojov na mori, digitálne služby alebo vodík). Iniciatíva je v súlade s digitálnym jednotným trhom a so stratégiou Únie v oblasti údajov. •Základné práva Neočakáva sa, že by iniciatíva mala vplyv na základné práva. 4.VPLYV NA ROZPOČET Vplyv na rozpočet spojený s týmto návrhom sa týka zdrojov Agentúry pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ACER). Agentúra ACER prevezme ďalšie povinnosti v rámci dohľadu nad desaťročným plánom rozvoja siete. To si vyžaduje obmedzený počet dodatočných zdrojov (jeden dodatočný ekvivalent plného pracovného času, pozri legislatívny finančný výkaz). 5.ĎALŠIE PRVKY •Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a podávania správ Na základe existujúcich procesov monitorovania údajov z pravidelných správ vypracovaných realizátormi projektov a národnými regulačnými orgánmi bolo vytvorených niekoľko ukazovateľov na meranie splnenia každého špecifického cieľa revidovaného nariadenia o TEN-E. Skutočné vplyvy tohto právneho predpisu sa budú monitorovať a hodnotiť na základe súboru ukazovateľov prispôsobených špecifickým cieľom politiky, ktoré sa majú prostredníctvom tohto predpisu dosiahnuť. Okrem toho sa na základe súboru ukazovateľov budú merať štyri operačné ciele súvisiace s balíkom možností politiky. Všetky údaje sa budú monitorovať na základe pravidelných správ realizátorov projektov a národných regulačných orgánov. Preskúmanie účinnosti novej legislatívy by sa malo vykonať v roku 2026, keď by sa mal ukončiť druhý proces výberu projektov spoločného záujmu podľa nového rámca. •Vysvetľujúce dokumenty (v prípade smerníc) Nariadenie sa bude priamo a jednotne vykonávať v členských štátoch, a preto si nevyžaduje vysvetľujúci dokument.

•Podrobné vysvetlenie konkrétnych ustanovení návrhu V kapitole I revidovaného nariadenia sa uvádzajú všeobecné ustanovenia, najmä predmet úpravy a rozsah nových kategórií infraštruktúry, ktoré boli zrevidované tak, aby odrážali všeobecný cieľ uľahčiť včasný rozvoj primeraných energetických infraštruktúr v celej Únii a v jej susedstve so zámerom umožniť plnenie cieľov Únie v oblasti energetiky a klímy v súlade s Európskou zelenou dohodou, najmä pokiaľ ide o ciele do roku 2030 a do roku 2050 vrátane cieľa klimatickej neutrality, ako aj o integráciu trhu, konkurencieschopnosť a bezpečnosť dodávok pri minimálnych nákladoch pre spotrebiteľov a podniky. Súčasný článok 2 ods. 7, článok 4 ods. 2 písm. c), článok 4 ods. 4 a prílohy I, II a IV, v ktorých sa vymedzujú kritériá pre inteligentné elektrizačné sústavy, boli aktualizované tak, aby odrážali technologické zmeny a zahŕňali prvky týkajúce sa inovácií a digitálne aspekty, ktoré by sa mohli zohľadňovať v prípade vybavenia alebo zariadení pre inteligentné sústavy. Rozšírený rozsah inteligentných elektrizačných sústav sa odzrkadlil v úprave výberových kritérií. Okrem toho by sa mala ďalej objasniť úloha realizátorov projektov. Technológie inteligentných sústav by mali takisto pomôcť zlepšiť podporu energetickej siete v prospech vysokokapacitného nabíjania s cieľom prispieť k dekarbonizácii odvetvia dopravy. Ustanovenia týkajúce sa zahrnutia prvkov zemného plynu do rozsahu pôsobnosti nariadenia o TEN-E, najmä článok 4 a prílohy I, II a IV, teraz odrážajú významné zlepšenia v oblasti bezpečnosti dodávok, ktoré sa podarilo dosiahnuť vďaka doterajšiemu vykonávaniu politiky TEN-E. Do začiatku dvadsiatych rokov tohto storočia, keď budú v prevádzke plynárenské projekty spoločného záujmu, ktoré sa v súčasnosti realizujú, by Európa mala dosiahnuť dobre prepojenú plynárenskú sieť odolnú proti otrasom a všetky členské štáty by mali mať prístup aspoň k trom zdrojom plynu. Keďže sa odhaduje, že budúci dopyt po zemnom plyne sa v súlade s cieľmi zelenej dohody výrazne zníži, infraštruktúra zemného plynu si už nevyžaduje podporu prostredníctvom politiky v oblasti TEN-E. Na druhej strane revidované nariadenie o TEN-E odráža meniacu sa situáciu týkajúcu sa zemného plynu a posilnenú úlohu plynu z obnoviteľných zdrojov a nízkouhlíkového plynu, keďže v článkoch 2, 4 a prílohách I, II a IV, sa vytvára nová kategória infraštruktúry pre inteligentné plynárenské siete. Podporili by sa tým investície na úrovni distribúcie a/alebo prepravy s cieľom začleniť ekologické plyny (zvyčajne bioplyn a biometán, ale aj vodík) do siete a pomôcť pri riadení výsledného komplexnejšieho systému, a to na základe inovačných technológií. Kandidátske projekty by pozostávali z celého radu investícií zameraných na zavádzanie inteligentných riešení a dekarbonizáciu danej plynárenskej siete. Na podporu potrieb dekarbonizácie v odvetviach náročných na znižovanie emisií bude TEN-E zahŕňať špecializované nové a preorientované vodíkové siete s cezhraničným významom (vrátane plynovodov na prepravu vodíka a súvisiaceho vybavenia, ako sú kompresory, zásobníky a zariadenia na skvapalnený vodík) a zariadenia na premenu elektrickej energie na plyn nad určitou prahovou hodnotou s cezhraničným významom (t. j. s cieľom zásobovať aspoň dva členské štáty). Vodíkové siete sa náležite premietnu do desaťročných plánov rozvoja siete na úrovni Únie, ktoré vypracovala Európska sieť prevádzkovateľov prepravných sietí pre plyn. V článku 4 ods. 2 sa dopĺňajú nové všeobecné výberové kritériá s cieľom zohľadniť začlenenie projektov vo vzájomnom záujme do rozsahu pôsobnosti nariadenia, ak je pri nich možné preukázať významné čisté sociálno-ekonomické prínosy aspoň pre dva členské štáty Únie a aspoň jednu tretiu krajinu. Takéto projekty by boli oprávnené na zaradenie do zoznamu Únie na základe podmienok aproximácie regulačného rámca tretej krajiny s Úniou a po preukázaní prínosu k celkovým cieľom EÚ v oblasti energetiky a klímy z hľadiska bezpečnosti dodávok a dekarbonizácie. Cezhraničné ropovody už do nariadenia nebudú zahrnuté, keďže nie sú v súlade s dlhodobými cieľmi v oblasti dekarbonizácie a so zelenou dohodou. V kapitole II sa uvádzajú ustanovenia týkajúce sa procesu prípravy únijných zoznamov projektov spoločného záujmu v rámci regionálnych skupín, kritérií výberu a monitorovania realizácie projektov. Kritériá výberu projektov teraz zahŕňajú povinné kritérium udržateľnosti pre všetky kategórie infraštruktúry s aspoň jedným ďalším kritériom (integrácia trhu, bezpečnosť dodávok, hospodárska súťaž) vo fáze výberu projektov s cieľom zabezpečiť súlad s vývojom potrieb infraštruktúry Únie a cieľmi v oblasti dekarbonizácie. Okrem toho pokrok vo vykonávaní projektu spolu s dôkazmi o transparentnosti a povinnosťami týkajúcimi sa podávania správ bude teraz posudzovať regionálna skupina v rámci procesu výberu projektov spoločného záujmu. Cieľom nových ustanovení v kapitolách II a IV je zlepšiť plánovanie infraštruktúry v prospech integrácie energetického systému. Zrevidované nariadenie o TEN-E preto posilňuje riadenie desaťročného plánu rozvoja siete pre celú Úniu, ktorý je základom pre identifikáciu projektov spoločného záujmu v kategóriách elektrickej energie a plynu. Hoci siete ENTSO a prevádzkovatelia prenosových sústav, resp. prepravných sietí zohrávajú v tomto procese dôležitú úlohu, je potrebná väčšia kontrola s cieľom posilniť dôveru v tento proces, najmä pokiaľ ide o vymedzenie scenárov pre budúcnosť, určenie dlhodobých nedostatkov a úzkych miest v oblasti infraštruktúry a posudzovanie jednotlivých projektov. Vzhľadom na potrebu nezávislého overovania budú Agentúra pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ďalej len „agentúra“) a Komisia zohrávať v tomto procese významnejšiu úlohu. Ustanovenia v kapitole III sú zamerané na skrátenie povoľovacích konaní pre projekty spoločného záujmu s cieľom zabrániť oneskoreniam pri projektoch, ktoré uľahčujú energetickú transformáciu. V revidovanom nariadení o TEN-E sa preto ustanovuje potreba, aby sa príslušné orgány skoordinovali a našli so susednými krajinami synergie pri vypracovaní príručky postupov, vyhýbali sa dodatočným požiadavkám alebo legislatívnym zmenám počas procesu vydávania povolení a preukázali flexibilitu pri uplatňovaní jednotlivých fáz vydávania povolení v závislosti od kategórie infraštruktúry, aby sa celkové trvanie vydania povolenia mohlo urýchliť alebo skrátiť. Revidovaným nariadením o TEN-E sa zavádza „jednotné kontaktné miesto pre infraštruktúru na mori“ s cieľom zjednodušiť a urýchliť proces vydávania povolení pre sústavy pre energiu z obnoviteľných zdrojov na mori. Toto kontaktné miesto bude slúžiť ako archív existujúcich štúdií a plánov pre morské oblasti v záujme uľahčenia procesu vydávania povolení pre jednotlivé projekty spoločného záujmu a vydávať komplexné rozhodnutia o takýchto projektoch. S cieľom predísť tomu, aby sa v ranom štádiu vyžadovalo niekoľko konzultácií, by predbežná konzultácia mala byť dobrovoľná, pokiaľ už je súčasťou vnútroštátnych pravidiel podľa rovnakých alebo vyšších noriem ako v súčasnom nariadení o TEN-E. Podľa revidovaného nariadenia o TEN-E by členské štáty mali povinnosť zabezpečiť, aby sa na projekty spoločného záujmu vzťahovali zrýchlené súdne konania podľa vnútroštátnych právnych predpisov (ak existujú). Novými ustanoveniami sa takisto posilňuje povinnosť realizátorov projektov v oblasti transparentnosti. Keďže disponujú informáciami o realizácii projektov spoločného záujmu, musia tieto informácie uverejňovať a aktualizovať na špecializovaných webových stránkach vo všetkých jazykoch členských štátov, v ktorých sa projekty spoločného záujmu realizujú alebo na ktoré majú vplyv. Realizátor projektu je okrem toho povinný zohľadniť názory vyjadrené v rámci verejných konzultácií a preukázať, ako zabezpečil toto zohľadnenie. Realizátor projektu uverejní na svojom webovom sídle správu, v ktorej uvedie, ako sa zohľadnili názory vyjadrené vo verejných konzultáciách, a to tak, že preukáže zmeny vykonané v súvislosti s lokalitou, trajektóriou a návrhom projektu alebo odôvodní, prečo sa tieto názory nezohľadnili. Ustanovenia v kapitole V podporujú nutnosť rozvoja sústavy potrebného na očakávaný významný nárast výroby elektriny pochádzajúcej zo sústav pre energiu z obnoviteľných zdrojov na mori. Nariadením o TEN-E sa zabezpečí koordinované dlhodobé plánovanie a rozvoj elektrizačných sústav na mori a na pevnine, čím sa dosiahne odklon od prístupu založeného na jednotlivých projektoch a zároveň sa minimalizuje vplyv na životné prostredie a klímu. Na zabezpečenie primeraného využívania nástrojov na rozdelenie nákladov a regulačných stimulov sa v kapitole VI revidujú existujúce ustanovenia s cieľom zvýšiť prehľadnosť a transparentnosť cezhraničného rozdelenia nákladov a urýchliť investície do cezhraničnej infraštruktúry. V nariadení o TEN-E sa preto stanovuje povinnosť úplného zahrnutia investičných nákladov do poplatkov, po ktorom bude nasledovať posúdenie cenovej dostupnosti pre spotrebiteľov. V prípade konkrétnych projektov, ktoré pravdepodobne prinesú vyššie riziká, ako sú napríklad inovačné technológie prenosu elektriny, ktoré umožňujú plošnú integráciu energie z obnoviteľných zdrojov, distribuovaných zdrojov energie alebo reakcie na strane spotreby v prepojených sieťach, a v prípade projektov v oblasti energetických technológií a digitalizácie alebo projektov s vysokými operačnými výdavkami by regulačné rámce mali poskytovať primerané a vhodné investičné stimuly. Novými ustanoveniami v kapitole VII sa aktualizuje oprávnenosť projektov na finančnú pomoc Únie pre nové kategórie infraštruktúry. Hoci projekty vo vzájomnom záujme budú oprávnené na finančnú pomoc Únie, iba investície nachádzajúce sa na území Únie budú oprávnené na finančnú pomoc Únie z Nástroja na prepájanie Európy, a to vo forme grantov na práce a za osobitných podmienok.



2020/0360 (COD) Návrh

NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY o usmerneniach pre transeurópsku energetickú infraštruktúru, ktorým sa zrušuje nariadenie (EÚ) č. 347/2013 EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 172, so zreteľom na návrh Európskej komisie, po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru, so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov, konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom, keďže: (1)Komisia vo svojom oznámení z 11. decembra 2019 pod názvom Európska zelená dohoda vytýčila novú stratégiu rastu, ktorej cieľom je transformovať Úniu na spravodlivú a prosperujúcu spoločnosť s moderným a konkurencieschopným hospodárstvom, ktoré efektívne využíva zdroje, kde budú do roku 2050 čisté emisie skleníkových plynov na nule a kde hospodársky rast nezávisí od využívania zdrojov. V oznámení Komisie o pláne cieľov v oblasti klímy, v ktorom sa navrhuje zvýšenie úrovne zníženia emisií skleníkových plynov do roku 2030 aspoň na 55 % – ambícia, ktorú schválila Európska rada 11. decembra 2020 – a v jeho súvisiacom posúdení vplyvu sa potvrdzuje, že energetický mix budúcnosti sa bude veľmi líšiť od súčasnosti, a podčiarkuje sa potreba preskúmania a v prípade potreby revízie právnych predpisov v oblasti energetiky. Súčasné investície do energetickej infraštruktúry zjavne nepostačujú na transformáciu a vybudovanie energetickej infraštruktúry budúcnosti. To tiež znamená, že je potrebné mať infraštruktúru na podporu tejto európskej energetickej transformácie vrátane rýchlej elektrifikácie, rozšírenia výroby elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov, zvýšeného využívania obnoviteľných a nízkouhlíkových plynov, integrácie energetického systému a väčšieho využívania inovačných riešení. (2)V nadväznosti na návrhy Komisie ako súčasť balíka opatrení v oblasti čistej energie pre všetkých Európanov sa dosiahla dohoda o záväznom cieli na úrovni Únie v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov do roku 2030, ktorým je aspoň 32 % konečnej spotreby energie, a o hlavnom cieli EÚ v oblasti energetickej efektívnosti na úrovni aspoň 32,5 %. (3)V Parížskej dohode o zmene klímy z roku 2015 v nadväznosti na 21. konferenciu zmluvných strán Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy (ďalej len „Parížska dohoda“) sa stanovuje dlhodobý cieľ udržať zvýšenie globálnej teploty výrazne pod 2 °C v porovnaní s predindustriálnou úrovňou a vyvíjať úsilie o jeho udržanie na 1,5 °C v porovnaní s predindustriálnou úrovňou, a zdôrazňuje význam prispôsobenia sa nepriaznivým vplyvom zmeny klímy a zosúladenia finančných tokov s cestou smerom k nízkym emisiám skleníkových plynov a rozvoju odolnému proti zmene klímy. Európska rada 12. decembra 2019 schválila cieľ dosiahnutia klimaticky neutrálnej Európskej únie do roku 2050 v súlade s cieľmi Parížskej dohody. (4)Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 347/2013, teda súčasným nariadením o TEN-E, sa stanovujú pravidlá včasného rozvoja a interoperability transeurópskych energetických sietí so zámerom dosiahnuť ciele energetickej politiky stanovené v Zmluve o fungovaní Európskej únie, zaistiť fungovanie vnútorného trhu s energiou, bezpečnosť dodávok, konkurencieschopné trhy s energiou v Únii, podporovať energetickú efektívnosť a úsporu energie, rozvoj nových a obnoviteľných foriem energie a presadzovať prepojenie energetických sietí. Nariadením (EÚ) č. 347/2013 sa zavádza rámec pre spoluprácu členských štátov a príslušných zainteresovaných strán v regionálnom prostredí na rozvoji lepšie prepojených energetických sietí s cieľom prepojiť regióny, ktoré sú v súčasnosti izolované od európskych trhov s energiou, posilniť existujúce cezhraničné prepojenia a pomôcť integrovať energiu z obnoviteľných zdrojov. Sledovaním uvedených cieľov nariadenie (EÚ) č. 347/2013 prispieva k inteligentnému, udržateľnému a inkluzívnemu rastu a prináša výhody pre celú Úniu z hľadiska konkurencieschopnosti a hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti. (5)Z hodnotenia nariadenia (EÚ) č. 347/2013 jasne vyplynulo, že tento rámec skutočne zlepšil integráciu sietí členských štátov, stimuloval obchod s energiou, a tým prispel ku konkurencieschopnosti Únie. Projekty spoločného záujmu v oblasti elektrickej energie a plynu výrazne prispeli k bezpečnosti dodávok. Pokiaľ ide o plyn, infraštruktúra je v súčasnosti dobre prepojená a odolnosť dodávok sa od roku 2013 výrazne zlepšila. Regionálna spolupráca v regionálnych skupinách a prostredníctvom cezhraničného rozdelenia nákladov je dôležitým faktorom, ktorý umožňuje realizáciu projektov. V mnohých prípadoch však cezhraničné rozdelenie nákladov neviedlo k zmenšeniu medzery vo financovaní projektu, ako sa plánovalo. Hoci sa väčšina povoľovacích konaní skrátila, v niektorých prípadoch je tento proces stále dlhý. Finančná pomoc z Nástroja na prepájanie Európy (NPE) bola dôležitým faktorom, keďže granty na štúdie pomohli v rámci projektov znížiť riziká v počiatočných fázach vývoja, zatiaľ čo granty na práce podporili projekty zamerané na odstránenie úzkych miest, ktoré trhové financovanie nedokázalo dostatočne riešiť. (6)Politika TEN-E je ústredným nástrojom rozvoja vnútorného trhu s energiou a je potrebná na dosiahnutie cieľov Európskej zelenej dohody. Na dosiahnutie klimatickej neutrality do roku 2050 a vyšších úrovní znižovania emisií skleníkových plynov do roku 2030 bude Európa potrebovať integrovanejší energetický systém, ktorý sa bude opierať o vyššiu mieru elektrifikácie založenej na obnoviteľných zdrojoch a dekarbonizácii plynárenského odvetvia. Politika TEN-E môže zabezpečiť, aby rozvoj energetickej infraštruktúry v Únii podporoval požadovaný prechod na klimatickú neutralitu v súlade so zásadou prvoradosti energetickej efektívnosti. (7)Hoci ciele nariadenia (EÚ) č. 347/2013 zostávajú vo veľkej miere v platnosti, súčasný rámec TEN-E zatiaľ v plnej miere nezohľadňuje očakávané zmeny energetického systému, ktoré vyplynú z nového politického kontextu, a najmä z aktualizovaných cieľov do roku 2030 a cieľa klimatickej neutrality do roku 2050 podľa Európskej zelenej dohody. Okrem nového politického kontextu a cieľov sme v poslednom desaťročí zaznamenali rýchly technologický rozvoj. Tento rozvoj by sa mal zohľadniť v kategóriách infraštruktúry, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, v kritériách výberu projektov spoločného záujmu, ako aj v prioritných koridoroch a tematických oblastiach. (8)V smerniciach Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/944 a 2009/73/ES sa stanovuje vnútorný trh s energiou. Hoci sa dosiahol veľmi významný pokrok pri dobudovaní vnútorného trhu s energiou, stále existuje priestor na zefektívnenie lepším využívaním existujúcej energetickej infraštruktúry, integráciou rastúceho množstva energie z obnoviteľných zdrojov a integráciou systému. (9)Energetická infraštruktúra Únie by sa mala zmodernizovať, aby sa zabránilo technickým poruchám a zvýšila jej odolnosť proti takýmto poruchám, živelným pohromám alebo katastrofám spôsobeným ľudskou činnosťou, proti nepriaznivým účinkom zmeny klímy a hrozbám pre jej bezpečnosť, najmä ak ide o európske kritické infraštruktúry podľa smernice Rady 2008/114/ES. (10)Energetická infraštruktúra Únie by mala byť odolná proti neodvrátiteľným vplyvom, ktoré podľa odhadov prinesie zmena klímy v Európe napriek úsiliu o jej zmiernenie. Kľúčové je teda posilniť úsilie v oblasti adaptácie na zmenu klímy, zvyšovania odolnosti, prevencie katastrof a pripravenosti na ne.

(11)Bezpečnosť dodávok je jednou z hlavných hnacích síl nariadenia (EÚ) č. 347/2013 a prostredníctvom projektov spoločného záujmu sa výrazne zlepšila. Okrem toho sa v posúdení vplyvu klimatických cieľov Komisie očakáva výrazné zníženie spotreby zemného plynu, pretože jeho neznížené využívanie nie je zlučiteľné s uhlíkovou neutralitou. Na druhej strane spotreba bioplynu, obnoviteľných a nízkouhlíkových vodíkových a syntetických plynných palív sa do roku 2050 výrazne zvýši. Preto infraštruktúra zemného plynu už nepotrebuje podporu prostredníctvom politiky TEN-E. Plánovanie energetickej infraštruktúry by malo zodpovedať tejto meniacej sa situácii v oblasti zemného plynu. (12)Význam inteligentných elektrizačných sústav pri dosahovaní cieľov politiky Únie v oblasti energetiky a klímy bol uznaný v oznámení Komisie o integrácii energetického systému. Kritériá pre túto kategóriu by mali zahŕňať technologický rozvoj, pokiaľ ide o inovácie a digitálne aspekty. Okrem toho by sa mala objasniť úloha realizátorov projektov. Vzhľadom na očakávaný výrazný nárast dopytu po elektrickej energii v odvetví dopravy, najmä pokiaľ ide o elektrické vozidlá na diaľniciach a v mestských oblastiach, by technológie inteligentných sústav mali takisto pomôcť zlepšiť podporu energetickej siete v prospech vysokokapacitného cezhraničného nabíjania s cieľom prispieť k dekarbonizácii odvetvia dopravy. (13)V oznámení Komisie o integrácii energetického systému sa zdôrazňuje potreba integrovaného plánovania energetickej infraštruktúry naprieč nosičmi energie, infraštruktúrami a sektormi spotreby. Takáto systémová integrácia sa začína od začiatku uplatňovania zásady prvoradosti energetickej efektívnosti a holistického prístupu nad rámec jednotlivých odvetví. Vzťahuje sa aj na potrebu dekarbonizácie v odvetviach náročných na znižovanie emisií, ako sú časti priemyslu alebo určité druhy dopravy, v ktorých je v súčasnosti priama elektrifikácia technicky alebo ekonomicky náročná. Takéto investície zahŕňajú vodík a elektrolyzéry, ktoré smerujú ku komerčnému plošnému zavádzaniu. V stratégii Komisie v oblasti vodíka sa uprednostňuje výroba vodíka z elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov, ktorá je najčistejším riešením a je najviac zlučiteľná s cieľom klimatickej neutrality EÚ. V prechodnej fáze však sú na rýchlejšiu náhradu existujúceho vodíka a naštartovanie úspor z rozsahu potrebné iné formy nízkouhlíkového vodíka. (14)Okrem toho sa v stratégii Komisie v oblasti vodíka dospelo k záveru, že dôležitým prvkom pre požadované zavádzanie vodíka je rozsiahla sieť infraštruktúry, ktorú môže poskytnúť len Únia a jednotný trh. V súčasnosti existuje veľmi obmedzená účelová infraštruktúra na cezhraničnú prepravu vodíka a obchodovanie s ním. Mala by ju tvoriť rozsiahla sieť zariadení prerobených zo zemného plynu a doplnených o nové zariadenia určené pre vodík. Okrem toho sa v stratégii pre vodík stanovuje strategický cieľ zvýšiť do roku 2030 inštalovanú kapacitu elektrolyzérov na 40 GW s cieľom zvýšiť výrobu vodíka z obnoviteľných zdrojov a uľahčiť dekarbonizáciu odvetví závislých od fosílnych palív, ako je priemysel alebo doprava. Politika TEN-E by preto mala zahŕňať novú a preorientovanú infraštruktúru na prenos a skladovanie vodíka, ako aj elektrolyzéry. Do desaťročného plánu rozvoja siete pre celú Úniu by mala byť zahrnutá aj infraštruktúra na prenos a skladovanie vodíka, aby sa umožnilo komplexné a konzistentné posúdenie jej nákladov a prínosov pre energetický systém vrátane jej príspevku k odvetvovej integrácii a dekarbonizácii s cieľom vytvoriť vodíkovú „oporu“ pre Úniu. (15)Okrem toho by sa mala vytvoriť nová kategória infraštruktúry pre inteligentné plynárenské siete na podporu investícií do integrácie plynov z obnoviteľných zdrojov a nízkouhlíkových plynov, ako sú bioplyn, biometán a vodík, do siete a pomôcť pri riadení výsledného komplexnejšieho systému založeného na inovačných digitálnych technológiách. (16)V nariadení (EÚ) č. 347/2013 sa vyžaduje, aby kandidátsky projekt spoločného záujmu preukázal významný prínos aspoň k jednému kritériu zo súboru kritérií v procese vypracovania zoznamu Únie, ktorý môže, ale nemusí zahŕňať udržateľnosť. Táto požiadavka v súlade s osobitnými potrebami vnútorného trhu s energiou v tom čase umožnila rozvoj projektov spoločného záujmu, ktoré sa zaoberali len rizikami bezpečnosti dodávok, aj keď nepreukázali výhody z hľadiska udržateľnosti. Vzhľadom na vývoj potrieb Únie v oblasti infraštruktúry a cieľov v oblasti dekarbonizácie a na závery Európskej rady z júla 2020, podľa ktorých „výdavky EÚ by mali byť v súlade s cieľmi Parížskej dohody a so zásadou ‚nespôsobovať škodu‘ zakotvenou v Európskej zelenej dohode“, by sa mala posúdiť udržateľnosť, pokiaľ ide o začlenenie obnoviteľných zdrojov energie do siete alebo prípadne zníženie emisií skleníkových plynov, aby sa zabezpečilo, že politika TEN-E bude v súlade s cieľmi politiky Únie v oblasti energetiky a klímy. Udržateľnosť dopravných sietí CO2 je daná ich účelom prepravy oxidu uhličitého. (17)Únia by mala uľahčovať infraštruktúrne projekty prepájajúce energetické siete Únie so sieťami tretích krajín, ktoré sú vzájomne prospešné a potrebné na energetickú transformáciu a dosiahnutie cieľov v oblasti klímy a ktoré spĺňajú aj osobitné kritériá príslušných kategórií infraštruktúry podľa tohto nariadenia, najmä so susednými krajinami a s krajinami, s ktorými Únia nadviazala osobitnú spoluprácu v oblasti energetiky. Toto nariadenie by preto malo vo svojom rozsahu pôsobnosti zahŕňať projekty vo vzájomnom záujme, ak sú udržateľné a schopné preukázať významné čisté sociálno-ekonomické prínosy pre najmenej dva členské štáty a aspoň jednu tretiu krajinu. Takéto projekty by boli oprávnené na zaradenie do zoznamu Únie na základe podmienok regulačnej aproximácie s Úniou a po preukázaní prínosu k celkovým cieľom EÚ v oblasti energetiky a klímy z hľadiska bezpečnosti dodávok a dekarbonizácie. Takéto zosúladenie alebo zbližovanie právnych predpisov by malo byť predpokladom pre zmluvné strany Európskeho hospodárskeho priestoru alebo Energetického spoločenstva. Okrem toho by tretia krajina, s ktorou Únia spolupracuje pri vypracúvaní projektov vo vzájomnom záujme, mala uľahčiť podobný harmonogram urýchleného vykonávania a iné opatrenia na podporu politiky, ako sa stanovuje v tomto nariadení. Preto by sa v tomto nariadení mali projekty vo vzájomnom záujme posudzovať rovnako ako projekty spoločného záujmu a všetky ustanovenia týkajúce sa projektov spoločného záujmu by sa mali vzťahovať aj na projekty vo vzájomnom záujme, pokiaľ nie je uvedené inak. (18)Okrem toho, ak chce Európa dosiahnuť ciele Únie v oblasti klímy a energetiky na roky 2030 a 2050 a cieľ klimatickej neutrality, musí výrazne zvýšiť výrobu elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov. Existujúce kategórie infraštruktúry na prenos a skladovanie elektrickej energie sú kľúčové pre začlenenie výrazného nárastu výroby elektriny z obnoviteľných zdrojov do elektrizačnej sústavy. Okrem toho si to vyžaduje zvýšenie investícií do energie z obnoviteľných zdrojov na mori. Pozornosť by sa mala venovať aj koordinácii dlhodobého plánovania a rozvoja elektrizačných sústav na mori a na pevnine. Najmä plánovanie infraštruktúry na mori by sa malo odkloniť od prístupu založeného na jednotlivých projektoch smerom ku koordinovanému komplexnému prístupu, ktorým sa zabezpečí udržateľný rozvoj integrovaných sústav na mori v súlade s potenciálom každej morskej oblasti z hľadiska obnoviteľných zdrojov energie na mori, ochranou životného prostredia a inými spôsobmi využívania mora. (19)Príslušné členské štáty by mali byť schopné posúdiť prínosy a náklady súvisiace so sústavami pre energiu z obnoviteľných zdrojov na mori v prívodných morských oblastiach a vykonať predbežnú analýzu rozdelenia nákladov na úrovni morských oblastí s cieľom podporiť spoločné politické záväzky v oblasti rozvoja energie z obnoviteľných zdrojov na mori na úrovni morskej oblasti. Komisia by preto mala vypracovať jednotné zásady metodiky nákladov a prínosov a rozdelenia nákladov na účely zavedenia integrovaných plánov rozvoja sietí na mori, ktoré by mali členským štátom umožniť vykonať primerané posúdenie. (20)Proces desaťročného plánu rozvoja siete pre celú Úniu ako základ pre identifikáciu projektov spoločného záujmu v kategóriách elektrickej energie a plynu sa osvedčil ako účinný. Hoci v tomto procese majú dôležitú úlohu Európska sieť prevádzkovateľov prenosových sústav pre elektrickú energiu a Európska sieť prevádzkovateľov prepravných sietí pre plyn (ENTSO), je potrebná väčšia kontrola, najmä pokiaľ ide o vymedzenie scenárov pre budúcnosť, určenie dlhodobých nedostatkov a úzkych miest v oblasti infraštruktúry a posudzovanie jednotlivých projektov s cieľom posilniť dôveru v tento proces. Vzhľadom na potrebu nezávislého potvrdenia by preto Agentúra pre spoluprácu regulačných orgánov v oblasti energetiky (ďalej len „agentúra“) a Komisia mali zohrávať významnejšiu úlohu v tomto procese, a to aj v procese vypracovania desaťročného plánu rozvoja siete pre celú Úniu podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/943 a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009. (21)Je dôležité zabezpečiť, aby status projektu spoločného záujmu mohli získať len projekty infraštruktúry, pre ktoré neexistujú žiadne rozumné alternatívne riešenia. Na tento účel sa pri identifikácii nedostatkov v infraštruktúre bude dodržiavať zásada prvoradosti energetickej efektívnosti a prioritne sa zvážia všetky relevantné riešenia, ktoré nesúvisia s infraštruktúrou, s cieľom odstrániť zistené nedostatky. Okrem toho by realizátori projektov mali počas realizácie projektu podávať správy o súlade s právnymi predpismi v oblasti životného prostredia a preukázať, že projekty výrazne nenarušia životné prostredie v súlade s článkom 17 nariadenia (ES) 2020/852. V prípade existujúcich projektov spoločného záujmu, ktoré dosiahli dostatočnú pripravenosť, to zohľadnia regionálne skupiny pri výbere projektov na zaradenie do následného zoznamu Únie. (22)Na zabezpečenie stability napätia a frekvencie by sa osobitná pozornosť mala venovať stabilite európskej elektrizačnej sústavy v meniacich sa podmienkach, najmä vzhľadom na rastúci podiel elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov. (23)Komisia v nadväznosti na podrobné konzultácie so všetkými členskými štátmi a zainteresovanými stranami určila 13 strategických priorít transeurópskej energetickej infraštruktúry, ktorých realizácia má zásadný význam pre dosiahnutie cieľov Únie v oblasti energetickej a klimatickej politiky na roky 2030 a 2050. Tieto priority sa týkajú rôznych geografických regiónov alebo tematických oblastí v oblasti prenosu a skladovania elektrickej energie, sústav pre energiu z obnoviteľných zdrojov na mori, prenosu a skladovania vodíka, elektrolyzérov, inteligentných plynárenských sietí, inteligentných elektrizačných sústav a prepravy oxidu uhličitého. (24)Projekty spoločného záujmu by mali byť v súlade so spoločnými, transparentnými a objektívnymi kritériami so zreteľom na ich príspevok k cieľom energetickej politiky. Aby bolo možné projekty v oblasti elektrickej energie a vodíka zaradiť do zoznamov Únie, mali by byť súčasťou najnovšieho desaťročného plánu rozvoja siete pre celú Úniu. Keďže vodíková infraštruktúra v súčasnosti nie je súčasťou desaťročného plánu rozvoja siete pre celú Úniu, táto požiadavka na projekty v oblasti vodíka by sa mala uplatňovať až od 1. januára 2024 na účely druhého zoznamu Únie vypracovaného podľa tohto nariadenia. (25)Mali by sa vytvoriť regionálne skupiny s cieľom navrhnúť a preskúmať projekty spoločného záujmu, ktoré budú základom vypracovania regionálnych zoznamov projektov spoločného záujmu. V záujme dosiahnutia širokej zhody by uvedené regionálne skupiny mali zabezpečiť úzku spoluprácu medzi členskými štátmi, národnými regulačnými orgánmi, realizátormi projektov a príslušnými zainteresovanými stranami. V súvislosti s touto spoluprácou by národné regulačné orgány mali v prípade potreby poradiť regionálnym skupinám napríklad v otázkach realizovateľnosti regulačných aspektov navrhovaného projektu a uskutočniteľnosti navrhovaného harmonogramu regulačného schvaľovania. (26)Každé dva roky by sa mal vypracovať nový zoznam Únie týkajúci sa projektov spoločného záujmu (ďalej len „zoznam Únie“). Projekty spoločného záujmu, ktoré sú už dokončené alebo už nespĺňajú príslušné kritériá a požiadavky stanovené v tomto nariadení, by sa nemali objaviť v ďalšom zozname Únie. Z tohto dôvodu by existujúce projekty spoločného záujmu, ktoré sa majú zahrnúť do ďalšieho zoznamu Únie, mali podliehať rovnakému postupu výberu na vypracovanie regionálnych zoznamov a na vypracovanie zoznamu Únie ako navrhované projekty. Výsledné administratívne zaťaženie by sa však malo čo najviac znížiť, napríklad čo najrozsiahlejším využívaním informácií, ktoré už boli predložené, a zohľadnením výročných správ realizátorov projektov. Na tento účel by existujúce projekty spoločného záujmu, v ktorých sa dosiahol významný pokrok, mali mať výhodu zjednodušeného postupu zaradenia do desaťročného plánu rozvoja siete pre celú Úniu. (27)Projekty spoločného záujmu by sa mali realizovať čo najskôr a mali by sa podrobne sledovať a hodnotiť, pričom administratívna záťaž realizátorov projektov by mala byť čo najmenšia. Komisia by mala vymenovať európskych koordinátorov pre projekty, ktoré narážajú na mimoriadne ťažkosti. Pokrok vo vykonávaní konkrétnych projektov, ako aj plnenie povinností vyplývajúcich z tohto nariadenia by sa mali zohľadniť v postupe výberu pre následné zoznamy Únie pre príslušné projekty. (28)Postup vydávania povolení by nemal viesť k administratívnej záťaži, ktorá je vzhľadom na veľkosť a zložitosť projektu neúmerná, ani by nemal vytvárať prekážky rozvoju transeurópskych sietí a prístupu na trh. (29)Plánovanie a realizácia projektov spoločného záujmu Únie v oblasti energetickej, dopravnej a telekomunikačnej infraštruktúry by sa mali koordinovať s cieľom vytvoriť synergie vždy, keď je to možné z celkového hospodárskeho, technického, environmentálneho, klimatického či územnoplánovacieho hľadiska, a s riadnym prihliadnutím na príslušné bezpečnostné aspekty. Počas plánovania rôznych európskych sietí by teda malo byť možné uprednostniť integráciu dopravných, komunikačných a energetických sietí s cieľom zabezpečiť čo najmenšie zabratie územia, pričom podľa možností by sa malo zabezpečiť opätovné využitie súčasných alebo už nevyužívaných trás, a tak minimalizovať všetky negatívne sociálne, hospodárske, environmentálne, klimatické a finančné dosahy. (30)Projekty spoločného záujmu by mali mať na vnútroštátnej úrovni „prioritný štatút“, aby sa zabezpečilo ich rýchle administratívne spracovanie, a príslušné orgány by ich mali považovať za projekty vo verejnom záujme. Z dôvodov nadradeného verejného záujmu by sa projekty, ktoré majú nepriaznivý vplyv na životné prostredie, mali povoliť, ak sú splnené všetky podmienky stanovené v smernici Rady 92/43/EHS a smernici Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES.

(31)Projekty spoločného záujmu by mali mať „prioritný status“ aj na vnútroštátnej úrovni, aby sa zabezpečilo ich rýchle spracovanie v rámci všetkých súvisiacich súdnych konaní a postupov riešenia sporov. (32)S cieľom znížiť zložitosť, zvýšiť efektívnosť a transparentnosť a pomôcť posilniť spoluprácu medzi členskými štátmi by mal existovať príslušný orgán alebo orgány, ktoré budú zlučovať alebo koordinovať všetky postupy vydávania povolení („jednotné kontaktné miesto“). (33)S cieľom zjednodušiť a urýchliť postup vydávania povolení pre sústavy pre energiu z obnoviteľných zdrojov na mori by členské štáty okolo konkrétnej morskej oblasti mali vytvoriť jedinečné kontaktné miesta označované ako „jednotné kontaktné miesto pre infraštruktúru na mori“, a to s ohľadom na regionálne špecifiká a geografické podmienky, s cieľom uľahčiť a koordinovať postup vydávania povolení pre takéto projekty. Vytvorenie jednotného kontaktného miesta za každú morskú oblasť pre sústavy pre energiu z obnoviteľných zdrojov na mori by malo znížiť zložitosť, zvýšiť efektívnosť a urýchliť postup povoľovania prenosových zariadení na mori, ktoré často prekračujú hranice mnohých jurisdikcií. (34)Napriek tomu, že existujú zavedené normy zabezpečujúce účasť verejnosti na postupoch environmentálneho rozhodovania, ktoré sa v plnej miere vzťahujú na projekty spoločného záujmu, sú potrebné ďalšie opatrenia na základe tohto nariadenia, aby sa zabezpečila čo najvyššia úroveň transparentnosti a účasti verejnosti na všetkých príslušných otázkach v rámci postupu vydávania povolení pre projekty spoločného záujmu. Ak sú predbežné konzultácie pred povoľovacím konaním už zahrnuté vo vnútroštátnych pravidlách podľa rovnakých alebo vyšších noriem ako v tomto nariadení, mali by sa stať nepovinnými a mali by zabrániť duplicite právnych požiadaviek. (35)Správne a koordinované uplatňovanie smerníc Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ a 2001/42/ES a podľa potreby Dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia podpísaného 25. júna 1998 v Aarhuse (ďalej len „Aarhuský dohovor“) a Dohovoru z Espoo o hodnotení vplyvu na životné prostredie presahujúceho štátne hranice (ďalej len „Dohovor z Espoo“) by malo zabezpečiť harmonizáciu hlavných zásad posudzovania vplyvov na životné prostredie a klímu, a to aj v cezhraničnom kontexte. Komisia vydala usmernenie na pomoc členským štátom pri určovaní vhodných legislatívnych a nelegislatívnych opatrení na zjednodušenie postupov posudzovania vplyvov energetickej infraštruktúry na životné prostredie a na zabezpečenie jednotného uplatňovania postupov posudzovania vplyvov na životné prostredie vyžadovaných podľa právnych predpisov Únie pre projekty spoločného záujmu. Členské štáty by mali koordinovať posudzovanie projektov spoločného záujmu a podľa možnosti zabezpečiť spoločné posúdenie. Členské štáty by si mali vymieňať najlepšie postupy a spoločne budovať administratívne kapacity na postupy vydávania povolení. (36)Je dôležité, aby sa zefektívnil a zlepšil postup vydávania povolení, pričom by sa mali súčasne v čo najväčšej miere a s náležitým ohľadom na zásadu subsidiarity rešpektovať vnútroštátne právomoci a postupy na budovanie novej infraštruktúry. Vzhľadom na naliehavosť rozvoja energetických infraštruktúr by sa v rámci zjednodušenia postupov vydávania povolení mala stanoviť jednoznačná lehota, v ktorej majú príslušné orgány prijať rozhodnutie o výstavbe projektu. Táto lehota by mala stimulovať efektívnejšie vymedzenie a vybavovanie konaní a za žiadnych okolností by nemala oslabiť prísne štandardy ochrany životného prostredia v súlade s environmentálnymi právnymi predpismi a účasť verejnosti. V tomto nariadení by sa mali stanoviť maximálne lehoty, členské štáty sa však môžu usilovať o dosiahnutie kratších lehôt, ak je to možné, a najmä pokiaľ ide o projekty, ako sú inteligentné sústavy, ktoré si nemusia vyžadovať zložité povoľovacie procesy, ako je to v prípade prenosovej infraštruktúry. Príslušné orgány by mali byť zodpovedné za zabezpečenie dodržiavania lehôt. (37)Ak to členské štáty uznajú za vhodné, môžu do komplexných rozhodnutí zahrnúť rozhodnutia prijaté v kontexte rokovaní s jednotlivými majiteľmi pôdy o udelení prístupu k majetku, jeho vlastníctve a práve na jeho obývanie, územné plánovanie, ktoré určuje všeobecné využívanie pôdy vymedzeného regiónu vrátane ďalšej zástavby, ako sú diaľnice, železnice, budovy a chránené prírodné oblasti, a ktoré sa nevykonáva na konkrétny účel plánovaného projektu a vydania povolení na prevádzku. V súvislosti s postupmi vydávania povolení projekt spoločného záujmu môže zahŕňať súvisiacu infraštruktúru, pokiaľ je podstatná na vybudovanie či fungovanie projektu. Toto nariadenie, najmä ustanovenia o vydávaní povolení, účasti verejnosti a realizácii projektov spoločného záujmu, by sa malo uplatňovať bez toho, aby bolo dotknuté medzinárodné právo a právo Únie vrátane ustanovení o ochrane životného prostredia a zdravia ľudí a ustanovení prijatých podľa spoločnej rybárskej politiky a námornej politiky, najmä smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/89/EÚ. (38)Náklady na rozvoj, výstavbu, prevádzku a údržbu projektov spoločného záujmu by vo všeobecnosti mali úplne hradiť používatelia infraštruktúry. Projekty spoločného záujmu by mali byť oprávnené na cezhraničné rozdelenie nákladov, ak by z hodnotenia dopytu na trhu alebo očakávaných účinkov na poplatky vyplynulo, že nemožno očakávať návratnosť nákladov prostredníctvom poplatkov, ktoré platia používatelia infraštruktúry. (39)Diskusia o primeranom rozdelení nákladov by mala vychádzať z analýzy nákladov a prínosov projektu infraštruktúry vykonanej na základe harmonizovanej metodiky analýzy na úrovni celého energetického systému s použitím rovnakého scenára, ktorý sa použil v čase, keď bol projekt zaradený do zoznamu projektov spoločného záujmu Únie, v rámci desaťročných plánov rozvoja siete pre celú Úniu, ktoré vypracovali európske siete prevádzkovateľov prenosových sústav pre elektrickú energiu a prevádzkovateľov prepravných sietí pre plyn podľa nariadení (EÚ) 2019/943 a (ES) č. 715/2009 a ktoré agentúra preskúmala. V tejto analýze sa môžu zohľadniť ukazovatele a zodpovedajúce referenčné hodnoty na porovnanie jednotkových investičných nákladov. (40)Na čoraz integrovanejšom vnútornom trhu s energiou sú potrebné jasné a transparentné pravidlá na cezhraničné rozdelenie nákladov s cieľom urýchliť investovanie do cezhraničnej infraštruktúry. Je preto nevyhnutné zabezpečiť stabilný rámec financovania v prospech rozvoja projektov spoločného záujmu a zároveň minimalizovať potrebu finančnej podpory. Pri rozhodovaní o cezhraničnom rozdelení nákladov by národné regulačné orgány mali rozdeliť cezhraničné investičné náklady v celom rozsahu a zahrnúť ich do vnútroštátnych poplatkov a následne určiť, či by ich vplyv na vnútroštátne poplatky mohol predstavovať neprimeranú záťaž pre spotrebiteľov. Národné regulačné orgány by sa mali vyhýbať rizikám dvojitej podpory projektov zohľadňovaním skutočných alebo odhadovaných poplatkov a príjmov. Tieto poplatky a príjmy by sa mali zohľadniť len v rozsahu, v akom sa týkajú projektov a sú určené na pokrytie príslušných nákladov. (41)Podľa právnych predpisov o vnútornom trhu s energiou sa vyžaduje, aby poplatky za prístup k sieťam poskytovali vhodné investičné stimuly. Viacero typov projektov spoločného záujmu však pravdepodobne prinesie externality, ktoré nemusia byť plne zachytené a získané naspäť prostredníctvom bežného systému poplatkov. Národné regulačné orgány by pri uplatňovaní právnych predpisov o vnútornom trhu s energiou mali zabezpečiť stabilný a predvídateľný regulačný a finančný rámec so stimulmi pre projekty spoločného záujmu vrátane dlhodobých stimulov, ktoré sú primerané úrovni konkrétneho rizika projektu. Malo by sa to vzťahovať najmä na cezhraničné projekty, inovačné technológie prenosu elektriny, ktoré umožňujú plošnú integráciu energie z obnoviteľných zdrojov, distribuovaných zdrojov energie alebo reakcie na strane spotreby v prepojených sieťach, a projekty v oblasti energetických technológií a digitalizácie, ktoré pravdepodobne prinesú vyššie riziká ako podobné projekty umiestnené v jednom členskom štáte, alebo ktoré prinesú Únii väčšie výhody. Okrem toho by aj projekty s vysokými operačnými výdavkami mali mať prístup k vhodným investičným stimulom. Najmä sústavy pre energiu z obnoviteľných zdrojov na mori, ktoré majú dvojakú funkciu elektrických prepojovacích vedení a spájajú projekty výroby energie z obnoviteľných zdrojov na mori, pravdepodobne prinesú vyššie riziká ako porovnateľné projekty infraštruktúry na pevnine, a to vzhľadom na ich vnútorné prepojenie s výrobnými aktívami, čo so sebou prináša regulačné riziká, finančné riziká, ako je potreba anticipačných investícií, trhové riziká a riziká súvisiace s používaním nových inovačných technológií. (42)Toto nariadenie by sa malo uplatňovať len na vydávanie povolení na projekty spoločného záujmu, účasť verejnosti na nich a ich regulačné aspekty. Členské štáty však napriek tomu môžu prijímať vnútroštátne predpisy s cieľom uplatňovať rovnaké alebo podobné pravidlá na iné projekty, ktoré nemajú štatút projektov spoločného záujmu v rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia. Pokiaľ ide o regulačné stimuly, členské štáty môžu prijímať vnútroštátne predpisy s cieľom uplatňovať rovnaké alebo podobné pravidlá na projekty spoločného záujmu spadajúce do kategórie uskladňovania elektriny. (43)Členské štáty, ktoré v súčasnosti nepripisujú projektom energetickej infraštruktúry najväčší možný vnútroštátny význam, pokiaľ ide o postup vydávania povolení, by sa mali nabádať, aby zvážili zavedenie takéhoto vysokého vnútroštátneho významu, a najmä aby posúdili, či by to viedlo k rýchlejšiemu postupu vydávania povolení. (44)Členské štáty, ktoré v súčasnosti nemajú zavedené zrýchlené alebo naliehavé súdne konania uplatniteľné na projekty energetickej infraštruktúry, by sa mali nabádať, aby zvážili zavedenie takýchto postupov, a najmä aby posúdili, či by to viedlo k rýchlejšiemu vykonávaniu takýchto projektov. (45)Nariadenie (EÚ) č. 347/2013 preukázalo pridanú hodnotu využívania súkromného financovania prostredníctvom významnej finančnej pomoci Únie s cieľom umožniť realizáciu projektov európskeho významu. Vzhľadom na hospodársku a finančnú situáciu a rozpočtové obmedzenia by cielená podpora prostredníctvom grantov a finančných nástrojov mala naďalej pokračovať na základe viacročného finančného rámca s cieľom pritiahnuť nových investorov do prioritných koridorov a oblastí energetickej infraštruktúry a zároveň udržať príspevok z rozpočtu Únie na minime. (46)Projekty spoločného záujmu by mali byť oprávnené na finančnú pomoc Únie na štúdie a, za určitých podmienok, na práce podľa nariadenia (EÚ) ... [o Nástroji na prepájanie Európy v zmysle návrhu COM(2018) 438] vo forme grantov alebo vo forme inovačných finančných nástrojov s cieľom zabezpečiť, aby bolo možné poskytnúť individualizovanú podporu tým projektom spoločného záujmu, ktoré nie sú životaschopné podľa existujúceho regulačného rámca a trhových podmienok. Je potrebné zabrániť každému narušeniu hospodárskej súťaže najmä medzi projektmi prispievajúcimi k realizácii rovnakých prioritných koridorov Únie. Takáto finančná pomoc by mala zabezpečiť potrebné synergie so štrukturálnymi fondmi s cieľom financovať inteligentné energetické distribučné siete a s mechanizmom Únie na financovanie energie z obnoviteľných zdrojov podľa vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2020/1294. Pri investovaní do projektov spoločného záujmu by sa mala uplatniť postupnosť troch krokov. Po prvé, investovať by mal prioritne trh. Po druhé, ak investície nerealizuje trh, mali by sa preskúmať regulačné riešenia, príslušný regulačný rámec by sa mal podľa potreby upraviť a malo by sa zabezpečiť správne uplatňovanie príslušného regulačného rámca. Po tretie, ak prvé dva kroky nestačia na zabezpečenie potrebných investícií do projektov spoločného záujmu, malo by byť možné prideliť finančná pomoc Únie, ak projekt spoločného záujmu spĺňa platné kritériá oprávnenosti. Projekty spoločného záujmu môžu byť oprávnené aj v rámci Programu InvestEU, ktorý je doplnkom grantového financovania. (47)Granty na práce týkajúce sa projektov vo vzájomnom záujme by mali byť k dispozícii len v prípade investícií, ktoré sa nachádzajú na území Únie, a len v prípade, že aspoň dva členské štáty významne prispejú na investičné náklady projektu vzhľadom na jeho prínosy. (48)Nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009, (EÚ) 2019/942 a (EÚ) 2019/943 a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/73/ES a (EÚ) 2019/944 by sa preto mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť. (49)Nariadenie (EÚ) č. 347/2013 by sa preto malo zrušiť. (50)S cieľom zabezpečiť, aby zloženie prioritných koridorov a tematických oblastí čo najlepšie odrážalo rozvoj energetickej infraštruktúry a aby počet kandidátskych projektov v každej skupine zostal primeraný a vhodný, aby sa umožnilo komplexné dôkladné posúdenie, a zabezpečiť, aby bol zoznam projektov spoločného záujmu Únie obmedzený na projekty, ktoré najviac prispejú k realizácii strategických prioritných koridorov energetickej infraštruktúry a tematických oblastí, právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie by sa mala delegovať na Komisiu:

– na účely doplnenia tohto nariadenia preskúmaním rozsahu a zloženia prioritných koridorov a tematických oblastí a prijatím nových zoznamov prioritných koridorov a tematických oblastí, – na účely zmeny príloh k tomuto nariadeniu s cieľom prijať a preskúmať zoznam projektov spoločného záujmu Únie a zároveň rešpektovať právo členských štátov a tretích krajín schvaľovať projekty spoločného záujmu alebo projekty vo vzájomnom záujme týkajúce sa ich územia. Vzhľadom na potrebu zabezpečiť dosiahnutie cieľov tohto nariadenia by celkový počet projektov spoločného záujmu vzhľadom na doterajší počet projektov v zoznamoch Únie mal zostať zvládnuteľný, a preto by nemal výrazne presiahnuť hodnotu 220. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť súčasné, včasné a vhodné postúpenie príslušných dokumentov Európskemu parlamentu a Rade. Ak to Európsky parlament a Rada považujú za potrebné, môžu vyslať odborníkov na zasadnutia expertných skupín Komisie zaoberajúcich sa prípravou delegovaných aktov, na ktoré sú pozvaní odborníci z členských štátov. Diskusie v regionálnych skupinách majú zásadný význam pre Komisiu pri prijímaní delegovaných aktov, ktorými sa stanovujú zoznamy projektov spoločného záujmu. Preto je vhodné, aby boli Európsky parlament a Rada v čo najväčšej možnej miere a v súlade s rámcom tohto nariadenia informované o zasadnutiach regionálnych skupín a aby mohli vyslať odborníkov na zasadnutia regionálnych skupín v súlade s Medziinštitucionálnou dohodou o lepšej tvorbe práva z roku 2016. (51)S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia, pokiaľ ide o postupy cezhraničného rozdelenia nákladov, a umožniť členským štátom posúdiť prínosy a náklady súvisiace so sústavami pre energiu z obnoviteľných zdrojov na mori v prívodných morských oblastiach, a to aj vzhľadom na trhové a finančné opatrenia pre lokality výroby elektrickej energie, ako je už poskytnutá podpora, a vykonávať predbežnú analýzu rozdelenia nákladov na úrovni morských oblastí by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci v súlade s článkom 291 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011. Na prijímanie uvedených vykonávacích aktov by sa mal uplatňovať konzultačný postup. (52)Keďže ciele tohto nariadenia, a to rozvoj a interoperabilitu transeurópskych energetických sietí a napojenie na ne, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov a možno ich lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov, PRIJALI TOTO NARIADENIE: KAPITOLA I VŠEOBECNÉ USTANOVENIA Článok 1 Predmet úpravy 1. Týmto nariadením sa stanovujú usmernenia pre včasný rozvoj a interoperabilitu prioritných koridorov a oblastí transeurópskej energetickej infraštruktúry uvedených v prílohe I (ďalej len „prioritné koridory a oblasti energetickej infraštruktúry“), ktoré prispievajú k dosiahnutiu cieľov Únie v oblasti klímy a energetiky do roku 2030 a cieľa klimatickej neutrality do roku 2050. 2. Toto nariadenie najmä: a) upravuje určovanie projektov spoločného záujmu s cieľom realizovať prioritné koridory a oblasti, ktoré spadajú do kategórií energetickej infraštruktúry v oblasti elektriny, inteligentných plynárenských sietí, vodíka, elektrolyzérov a oxidu uhličitého vymedzených v prílohe II (ďalej len „kategórie energetickej infraštruktúry“); b) uľahčuje včasnú realizáciu projektov spoločného záujmu zefektívnením, užšou koordináciou a urýchlením postupov vydávania povolení a posilnením účasti verejnosti; c) poskytuje pravidlá a usmernenia týkajúce sa cezhraničného rozdelenia nákladov a rizikových stimulov pre projekty spoločného záujmu; d) určuje podmienky oprávnenosti projektov spoločného záujmu na finančnú pomoc Únie; e) upravuje určovanie projektov vo vzájomnom záujme. Článok 2 Vymedzenie pojmov Okrem vymedzenia pojmov v smerniciach Európskeho parlamentu a Rady 2009/73/ES, (EÚ) 2018/2001 a (EÚ) 2019/944 a v nariadeniach (ES) č. 715/2009, (EÚ) 2019/942 a (EÚ) 2019/943 sa na účely tohto nariadenia uplatňuje toto vymedzenie pojmov:

1.„energetická infraštruktúra“ je akékoľvek fyzické vybavenie alebo zariadenie spadajúce do kategórií energetickej infraštruktúry, ktoré sa nachádza v Únii alebo spája Úniu s jednou alebo viacerými tretími krajinami; 2.„komplexné rozhodnutie“ je konečné rozhodnutie alebo súbor rozhodnutí prijatých orgánom alebo orgánmi členského štátu, okrem súdov alebo tribunálov, ktoré určujú, či realizátor projektu je alebo nie je oprávnený budovať energetickú infraštruktúru na realizáciu projektu spoločného záujmu tým, že bude mať možnosť začať alebo obstarať a začať potrebné stavebné práce (ďalej len „stav pripravenosti na stavbu“) bez toho, aby bolo dotknuté akékoľvek rozhodnutie prijaté v rámci správneho odvolacieho konania; 3.„projekt“ je jedno alebo viacero vedení, plynovodov, prevádzok, vybavení alebo zariadení spadajúcich do kategórií energetickej infraštruktúry; 4.„projekt spoločného záujmu“ je projekt, ktorý je potrebný na realizáciu prioritných koridorov a oblastí energetickej infraštruktúry stanovených v prílohe I a ktorý je súčasťou zoznamu projektov spoločného záujmu Únie uvedeného v článku 3; 5.„projekt vo vzájomnom záujme“ je projekt podporovaný Úniou v spolupráci s tretími krajinami; 6.„úzke miesto energetickej infraštruktúry“ je obmedzenie fyzických tokov v energetickom systéme pre nedostatočnú prenosovú/prepravnú kapacitu, ktoré okrem iného zahŕňa aj chýbajúcu infraštruktúru; 7.„realizátor projektu“ je jedna z týchto možností: a)prevádzkovateľ prenosovej sústavy/prepravnej siete (PPS), prevádzkovateľ distribučnej sústavy/siete alebo iný prevádzkovateľ alebo investor, ktorý rozvíja projekt spoločného záujmu; b)ak existuje niekoľko PPS, prevádzkovateľov distribučných sústav/sietí, iných prevádzkovateľov, investorov alebo akákoľvek ich skupina, subjekt s právnou subjektivitou podľa príslušných vnútroštátnych zákonov, ktorý bol určený zmluvnou úpravou medzi nimi a je spôsobilý prevziať právne záväzky a finančnú zodpovednosť v mene strán zmluvnej úpravy; 8.„inteligentná elektrizačná sústava“ je elektrická sieť, v ktorej prevádzkovateľ sústavy môže digitálne monitorovať činnosť používateľov, ktorí sú do nej pripojení, a informačné a komunikačné technológie (IKT) na komunikáciu so súvisiacimi prevádzkovateľmi sústavy, výrobcami, spotrebiteľmi a/alebo výrobcami-spotrebiteľmi s cieľom udržateľne, nákladovo efektívne a bezpečne prenášať elektrinu; 9.„inteligentná plynárenská sieť“ je plynárenská sieť, ktorá využíva inovačné digitálne riešenia na účely nákladovo efektívneho začlenenia množstva nízkouhlíkových a obnoviteľných zdrojov plynu v súlade s potrebami spotrebiteľov a požiadavkami na kvalitu plynu s cieľom znížiť uhlíkovú stopu súvisiacej spotreby plynu, umožniť väčší podiel obnoviteľných a nízkouhlíkových plynov a vytvoriť prepojenia s inými nosičmi energie a sektorm