SPOLOČNÉ OZNÁMENIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU, RADE, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Susedstvo na rázcestí: vykonávanie európskej susedskej politky v roku 2013 /* JOIN/2014/012 final */





1. Úvod Cieľom Európskej susedskej politiky (ESP) je rozvíjať osobitné vzťahy medzi EÚ a každou z jej partnerských krajín a prispievať tak k vytváraniu priestoru bezpečnosti, prosperity a dobrého susedstva. V roku 2013 došlo k určitému pokroku na ceste k dosiahnutiu týchto cieľov. Vo východných i južných krajinách ESP pokračovalo reformné úsilie a EÚ ho podporovala. Rok 2013 bol však opäť rokom krízy, čo sa odrážalo v politickej nestabilite a ťažkých sociálno-ekonomických podmienkach vo viacerých krajinách susedstva. Bezpečnostné výzvy, domáce i regionálne, sa zintenzívnili a v niektorých krajinách čiastočne zvrátili výsledky demokratických reforiem predošlých rokov a zhoršili vyhliadky na oživenie hospodárstva. Toto spoločné oznámenie, ku ktorému je pripojený súbor spoločných pracovných dokumentov útvarov Komisie,[1] sa zaoberá tým, ako EÚ a partnerské krajiny[2] napredovali pri vykonávaní spoločne dohodnutých reformných cieľov a ako riešili konkrétne výzvy, ktorým obe strany čelia. Vývoj v roku 2013 – či už pozitívny alebo negatívny – zdôraznil, že úspešnosť tejto politiky priamo závisí od schopnosti a odhodlania vlád vykonávať reformy a prehlbovať vzťahy s EÚ, ako aj od schopnosti vysvetľovať a získavať verejnú podporu pre tento program. Keďže je ESP prispôsobená skôr na podporu reforiem a postupných zmien v rámci dlhšieho obdobia, čelí určitým ťažkostiam pri smerovaní svojich partnerov k prijímaniu politík, ktoré by v čase náhlych zmien a narušenia politickej a spoločenskej stability prinášali väčšiu bezpečnosť a viac demokratických a hospodárskych reforiem. Reformné smerovanie partnerov a ich ambície vo vzťahoch s EÚ, ako aj výzvy, ktorým čelia, sú čoraz rôznorodejšie. Rozhodnutia, ktoré si niektoré krajiny zvolili, si budú vyžadovať väčšiu diferenciáciu vo vzťahoch medzi EÚ a jej partnermi, aby bolo možné reagovať na očakávania a potreby každého partnera a zároveň chrániť vlastné strategické záujmy EÚ. EÚ je aj naďalej odhodlaná rozvíjať s každým zo svojich susedov partnerstvá, ktoré odrážajú ich individuálne potreby, kapacitu a reformné ciele. Dosahovanie dohodnutých cieľov reforiem v partnerských krajinách je takisto ovplyvňované ich regionálnym prostredím, ako aj konaním iných aktérov a ich – niekedy protichodnými – cieľmi. Niektoré východoeurópske partnerské krajiny, ktoré ešte zápasia s nestabilnou povahou svojich politických reforiem, s pomalým hospodárskym rastom a štrukturálnymi nedostatkami v hospodárskej oblasti, museli v dôsledku svojich snáh o užšie prepojenie s EÚ okrem toho čeliť ešte aj jednoznačnému vonkajšiemu tlaku, ako sú potenciálne zmeny cien energie a umelé prekážky obchodu. V južnom susedstve vývoj ovplyvňovala aj činnosť niekoľkých regionálnych alebo svetových aktérov. Príkladom je konflikt v Sýrii a politická (a hospodárska) kríza v Egypte. V záujme zvyšovania účinnosti a významu ESP bude EÚ naďalej oslovovať a zapájať týchto regionálnych a svetových aktérov s cieľom zabezpečiť, aby reformné úsilie nebolo brzdené protichodnými politickými cieľmi. Demokratické a hospodárske reformy môžu byť prospešné pre všetkých – pre partnerské krajiny v susedstve EÚ, ako aj pre ich bezprostredných susedov. Dramatické udalosti na Ukrajine ukázali, ako môže neangažovaná vláda, odtrhnutá od celkových nálad obyvateľstva a vystavená neprijateľnému vonkajšiemu tlaku, vyvolať veľký politický a sociálny chaos. EÚ v spolupráci so svojimi medzinárodnými partnermi rázne podporuje nové orgány krajiny v ich snahe stabilizovať situáciu, zachovať jednotu krajiny a zároveň dôsledne rešpektovať všetky komunity a skupiny obyvateľstva a zaoberať sa ich očakávaniami. Na tento účel Európska komisia 5. marca ohlásila balík pomoci pre Ukrajinu[3], ktorým sa prednostne uskutočňujú a posilňujú mnohé z politík a nástrojov Východného partnerstva. Navrhované opatrenia by mohli popri významnom financovaní, ktoré už poskytuje MMF a Svetová banka, v nasledujúcich rokoch priniesť celkovú pomoc vo výške aspoň 11 miliárd EUR z rozpočtu EÚ a medzinárodných finančných inštitúcií so sídlom v EÚ. Tento prístup je založený na zámere pomôcť Ukrajine naplniť ambície, ktoré občania a občianska spoločnosť v posledných týždňoch jasne preukázali počas bezprecedentných udalostí nielen v Kyjeve, ale po celej krajine. Ruská federácia podpísala 18. marca 2014 zmluvu s de facto orgánmi Krymskej republiky a mesta Sevastopoľ, ktorou sa spečatilo de facto pripojenie Krymu s okamžitou účinnosťou. Ako 18. marca vyhlásili predsedovia H. van Rompuy a J. M. Barroso, Európska únia neuznáva nezákonné a nelegitímne referendum na Kryme a ani jeho výsledok. Suverenita, územná celistvosť a nezávislosť Ukrajiny sa musia dodržiavať. Európska únia neuznáva a ani neuzná pripojenie Krymu a Sevastopoľu k Ruskej federácii. Európska rada tiež zastáva názor, že toto referendum a následné kroky boli nezákonné, ako sa uvádza v jej záveroch z 20. marca 2014. Nasledujúci deň EÚ a Ukrajina podpísali politické ustanovenia dohody o pridružení a potvrdili svoj záväzok pristúpiť k podpisu a uzavretiu zvyšných častí dohody o pridružení, ktoré spolu s politickými ustanovenia tvoria jeden nástroj. Ako sa uvádza v záveroch nedávneho zasadnutia Rady pre zahraničné veci[4], dohoda o pridružení nepredstavuje konečný cieľ spolupráce medzi EÚ a Ukrajinou. Pokračujúce krízy v južnom susedstve, najmä pokračujúca občianska vojna v Sýrii a jej negatívny vplyv na susedné krajiny, si takisto vyžadujú nepretržitú pozornosť a angažovanosť zo strany EÚ. Vďaka právomociam získaným v rámci Lisabonskej zmluvy má EÚ v súčasnosti k dispozícii stále väčšiu škálu nástrojov politiky, a to politických, ako aj technických, ktoré jej umožňujú zohrávať významnejšiu politickú úlohu v transformačnom procese, ktorý dnes prebieha v Tunisku, Egypte a Líbyi. Vysoká predstaviteľka/podpredsedníčka Komisie nadviazala silné väzby s rôznymi politickými aktérmi, čo jej aj za mimoriadne zložitých okolností umožňuje jedinečný prístup, ktorého najvýznačnejším príkladom bolo zrejme jej stretnutie s pánom Mursím. Znamená to, že EÚ môže v styku s orgánmi jasne hlásať hodnoty, ktoré sú jej blízke. Osobitný zástupca EÚ pre južné susedstvo, Bernardino Leon a osobitný zástupca EÚ pre ľudské práva Stavros Lambrinidis takisto zohrávajú mimoriadnu úlohu prostredníctvom poskytovania dobrých služieb a zlepšovania viditeľnosti EÚ v regióne. EÚ prijala takisto okamžité a zásadné opatrenia na riešenie dôsledkov sýrskej občianskej vojny a jej narastajúcich regionálnych dôsledkov, napr. pokiaľ ide o toky utečencov a riziko konfliktu v susedných krajinách Sýrie. Spoločné oznámenie Smerom ku komplexnému prístupu EÚ ku kríze v Sýrii[5] v roku 2013 bolo sprevádzané dodatočnou finančnou pomocou vo výške 400 miliónov EUR na riešenie dôsledkov tejto krízy. Európska únia, vedomá si bezprecedentných účinkov krízy na sýrskych občanov, ako aj na stabilitu susedných krajín, je najväčším darcom pomoci obetiam krízy v Sýrii, ktorým poskytuje rozsiahlu humanitárnu a nehumanitárnu pomoc. Zatiaľ čo v niektorých prípadoch bola EÚ schopná čeliť výzvam a rýchlo zareagovať, mala by naďalej uvažovať o spôsoboch, ako môže táto politika a jej nástroje lepšie reagovať na veľmi rozdielne situácie v partnerských krajinách a ako by bolo možno potrebné niektoré komponenty upraviť, a to aj s využitím ďalších nástrojov politiky. Pri príprave právnych predpisov politiky EÚ a finančných nástrojov – ako sú napríklad rámcové právne predpisy o makrofinančnej pomoci, zjednodušené postupy v oblasti obchodnej politiky alebo snahy o využívanie rýchlejších rozhodovacích postupov pri používaní nástrojov SBOP– sa musí zohľadniť potreba konať rýchlejšie v rôznych typoch situácií s využitím rôznych druhov rozhodovacích postupov. Na túto oblasť by sa inštitúcie EÚ a členské štáty mali zamerať, aby bola EÚ schopná reagovať lepšie a rýchlejšie na vývoj vo svojom susedstve a na meniace sa potreby svojich partnerov. 2. Vykonávanie Napredovanie partnerských krajín vo vykonávaní svojich reformných záväzkov bolo, rovnako ako v roku 2012, veľmi nerovnomerné. V krajinách južného susedstva celková politická situácia často obmedzovala pripravenosť partnerských krajín vykonávať dohodnutý program reforiem. V Tunisku prechod k demokracii napredoval vďaka inkluzívnemu dialógu a aj napriek vážnym bezpečnostným hrozbám v priebehu roka 2013. Vymenovanie novej vlády v polovici decembra a následné prijatie novej ústavy v januári 2014 predstavovali hlavné demokratické kroky. V Maroku bola zložitá politická situácia jedným z dôvodov obmedzeného plnenia záväzkov zakotvených v ústavnej reforme z roku 2011. V Egypte bol po demonštráciách obyvateľstva a ultimáte vyhlásenom ozbrojenými silami zosadený prezident Mohammed Mursí, ktorého nahradil dočasný prezident. Líbya stále čelí vážnym bezpečnostným problémom – vnútroštátnym, ako aj problémom s dosahom na celý región severnej Afriky (napr. Sahel a kríza v Mali). Libanon, kde bola vymenovaná nová vláda, a Jordánsko zápasia s vplyvom sýrskej občianskej vojny na svoje politické, hospodárske a sociálne systémy, čo významným spôsobom obmedzuje ich schopnosť vykonávať politické a štrukturálne reformy. Spojené štáty obnovili svoje úsilie podporovať mier medzi Izraelčanmi a Palestínčanmi, čo v júli viedlo k obnoveniu rokovaní s cieľom dosiahnuť dohodu o všetkých otázkach týkajúcich sa konečného stavu do deviatich mesiacov. Vo východných krajinách ESP sa síce v niektorých prípadoch upevňujú demokratické štruktúry, avšak rozsiahle reformy boli niekedy ohrozované alebo spomaľované politickými alebo hospodárskymi záujmami určitých skupín. Moldavsko a Gruzínsko ukončili rokovania a parafovali dohody o pridružení vrátane prehĺbených a komplexných zón voľného obchodu (Deep and Comprehensive Free Trade Area, DCFTA), napredovali v politických a súdnych reformách a pokračovali v reformách s cieľom pripraviť sa na vykonávanie uvedených dohôd o pridružení/DCFTA. Politická kríza v Moldavsku na začiatku roku 2013 však zvýraznila zraniteľnosť niektorých štátnych inštitúcií voči záujmom určitých skupín a poukázala na obmedzenia ústavného systému kontroly a protiváh a na nestabilný charakter výsledkov reforiem. Gruzínske voľby na jeseň 2013 znamenali druhé demokratické odovzdanie moci za posledných 18 mesiacov a významný ústavný posun od poloprezidentského smerom k parlamentnému systému. V Arménsku sa uskutočnili vo februári 2013 prezidentské voľby, ktoré boli napriek pretrvávajúcim nedostatkom vo všeobecnosti vnímané ako dobre pripravené voľby, pri ktorých sa dodržiavali základné slobody. Arménsko ukončilo rokovania o dohode o pridružení/DCFTA, ktorú však neparafovalo, keďže sa rozhodlo vstúpiť do Eurázijskej colnej únie. Reformný proces na Ukrajine sa úplne zastavil po tom, ako boli pozastavené prípravy na podpis dohody o pridružení. Toto pozastavenie vyvolalo masívne občianske protesty (tzv. „Euromajdan“) na podporu politického pridruženia k EÚ a hospodárskej integrácie s ňou. Azerbajdžan musí pokračovať vo svojom úsilí pri dodržiavaní základných práv a slobôd. Bielorusko nedosiahlo v oblasti politických reforiem žiadny pokrok. Vykonávanie hlavných odporúčaní prijatých v roku 2013 v jednotlivých krajinách Arménsko sa zaoberalo niektorými z hlavných odporúčaní. Vytvorilo pracovnú skupinu, ktorá má predložiť návrhy v reakcii na odporúčania OBSE/ODIHR týkajúce sa volieb. Krajina prijala určité opatrenia proti korupcii na vysokej úrovni, avšak etický výbor ešte stále účinne nefungoval. Arménsko ďalej rozvíjalo program „regulačnej gilotíny“, ktorý by mal znížiť administratívnu záťaž, ako aj obmedziť príležitosti na korupciu. Zriadilo novú medziagentúrnu komisiu zameranú na vykonávanie národnej stratégie ochrany ľudských práv. Prijalo zmeny zákona o náhradnej vojenskej službe a zákona o rovnosti práv a príležitostí pre ženy a mužov. K čiastočnému vývoju došlo v súvislosti s reformou verejnej správy. Prijali sa určité opatrenia zamerané na reformu súdnictva a na urýchlenie sektorových reforiem a aproximácie právnych predpisov s acquis EÚ. Azerbajdžan konal v súvislosti s niektorými z hlavných odporúčaní. Čiastočne sa venoval problémom riadenia verejných financií a prijal opatrenia na boj proti korupcii. Gruzínsko konalo, pokiaľ ide o väčšinu hlavných odporúčaní prijatých v minuloročnej správe o pokroku ESP. Usporiadalo prezidentské voľby v súlade s medzinárodnými normami. Pokračovalo v reforme súdnictva a napredovalo v sektorových reformách a aproximácii právnych predpisov s acquis EÚ. Aktívne sa zapojilo do ženevských rokovaní a s podporou EÚ prijalo opatrenia na zlepšenie životných podmienok osôb vysídlených v rámci krajiny. Takisto obnovilo svoj záväzok skutočne sa venovať odtrhnutým regiónom. Moldavsko sa zaoberalo mnohými z hlavných odporúčaní obsiahnutých v minuloročnej správe o pokroku ESP. Ukončilo vykonávanie akčného plánu liberalizácie vízového režimu; napredovalo v reformách súdnictva a presadzovania práva; začalo s reštrukturalizáciou protikorupčného rámca; zintenzívnilo vykonávanie akčného plánu týkajúceho sa ľudských práv a akčného plánu na podporu Rómov; udržiavalo dialóg s Tiraspolom a pokračovalo v náročných regulačných a sektorových reformách. Ukrajina sa čiastočne zaoberala niektorými odporúčaniami poslednej správy o pokroku súvisiacimi s volebným právom a praxou a so súdnictvom. Pozastavením príprav na podpis dohody o pridružení/DCFTA sa však tento reformný proces prerušil. Vzhľadom na politické udalosti sa Egypt nezaoberal hlavnými odporúčaniami obsiahnutými v minuloročnej správe o pokroku ESP s výnimkou podpisu regionálneho dohovoru o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu. Väčšina odporúčaní je preto stále relevantná. Izrael sa zaoberal niektorými z hlavných odporúčaní z minuloročnej správy. Bol podpísaný regionálny dohovor o paneurópskych pravidlách pôvodu, ako aj komplexná dohoda o civilnej leteckej doprave medzi EÚ a Izraelom a do platnosti vstúpila dohoda o posudzovaní zhody a uznávaní priemyselných výrobkov. Jordánsko konalo v súvislosti s viacerými hlavnými odporúčaniami obsiahnutými v minuloročnej správe o pokroku ESP. Išlo najmä o prijatie protikorupčnej stratégie a ratifikáciu regionálneho dohovoru o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu. Libanon sa venoval viacerým z odporúčaní obsiahnutých v správe o pokroku z roku 2012 a dosiahol takisto čiastočný pokrok na ceste k rokovaniam o dohode o posudzovaní zhody a uznávaní priemyselných výrobkov, ako aj pri príprave právnych predpisov o verejnom obstarávaní, boji proti korupcii a migrujúcich pracovníkoch Parlament však tieto právne predpisy neschválil. Maroko sa zaoberalo väčšinou z hlavných odporúčaní. Výbor ministrov schválil vládny plán pre rovnosť a návrh zákona na vytvorenie orgánu zameraného na oblasť rovnosti a boja proti diskriminácii (APALD). Pokrok sa dosiahol aj vo veci protikorupčného rámca (t. j. pokiaľ ide o status príslušného orgánu). Bola zverejnená charta národných reforiem súdnictva a pripravené návrhy dvoch súvisiacich základných zákonov. Okrem toho sa začali rokovania o prehĺbenej a komplexnej dohode o voľnom obchode (DCFTA) a podľa plánu napredovali rokovania o dohode o posudzovaní zhody a uznávaní priemyselných výrobkov. Palestína: Palestínska samospráva podpísala regionálny dohovor o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu, čím vykonala jedno z odporúčaní minuloročnej správy o pokroku ESP. Napriek tomu je však stále potrebné zaoberať sa väčšinou z hlavných odporúčaní uvedených v správe, ktoré zostávajú naďalej platné. Tunisko plnilo najmä odporúčania týkajúce sa konsolidácie demokracie (prijatím ústavy a ustanovením právneho rámca na zabránenie mučeniu, pre médiá, nezávislosť súdnictva, protikorupčné opatrenia, a justíciu v prechodnom období) a prípravy ďalších volieb (boli vymenovaní členovia najvyššieho nezávislého volebného orgánu). Vo svojich dvojstranných záväzkoch Tunisko napredovalo na ceste k partnerstvu v oblasti mobility. Takisto podpísalo regionálny dohovor o paneuro-stredomorských preferenčných pravidlách pôvodu. Vysoká predstaviteľka, Komisia a delegácie EÚ v partnerských krajinách zintenzívnili svoje úsilie zamerané na informovanie partnerských krajín a verejnosti o ESP. Pre Východné partnerstvo spustila EÚ v roku 2013 „stratégiu na zviditeľnenie“. Cieľom tejto stratégie je zaistiť, aby tí, ktorých bude Východné partnerstvo ovplyvňovať a ktorí z neho môžu mať úžitok, boli riadne informovaní nielen o očakávaných dlhodobých prínosoch, ale aj o konkrétnych zmenách, ktoré táto politika ich krajinám prinesie. Webový portál Informačné centrum európskeho susedstva zastrešujúci všetky krajiny ESP (www.enpi-info.eu) je online zdroj, ktorý je už uvedený do prevádzky a poskytuje v štyroch jazykoch aktuálne informácie o projektoch spolupráce v krajinách ESP. Informačné centrum susedstva je jedným z prvkov regionálneho komunikačného programu nástroja európskeho susedstva a partnerstva (2011 – 2013). Tento program zahŕňa aj odbornú prípravu a vytváranie sietí pre novinárov, študentské konferencie, monitorovanie médií a prieskumy verejnej mienky v oblasti ESP. Hlavným posolstvom oznámenia EÚ je, že ESP pomáha vytvárať lepšiu, bezpečnejšiu a prosperujúcejšiu Európu a jej susedstvo a že zlepšuje životy ľudí tým, že prispieva k budovaniu spoločností založených na väčšej demokracii, otvorenosti a rovnosti, ako aj k väčšej prosperite vytváraním sietí medzi EÚ a susednými krajinami. EÚ takisto zdôrazňuje, že ESP prináša prospech pre všetkých vrátane zainteresovaných strán mimo regiónu susedstva. Základom ESP je spoločná a vzájomná zodpovednosť. Napríklad dohody o pridružení a prehĺbené a komplexné zóny voľného obchodu s našimi partnerskými krajinami prinášajú príležitosti a prospech aj susedom krajín susedstva. Spolupráca a vytváranie sietí sa nezastavujú na hraniciach partnerov ESP, ale tieto hranice prekračujú. Ide o inkluzívnu politiku. EÚ však musí lepšie vysvetľovať konkrétne prínosy svojich iniciatív. Bude musieť zabezpečiť, aby prebiehajúce rokovania rýchlo napredovali a aby dohody mohli vstúpiť do platnosti čo najskôr a priniesť hmatateľné prínosy. EÚ a členské štáty musia zároveň zabezpečiť, aby bola táto politika naďalej atraktívna a aby reagovala na potreby ich partnerov. Najmä v oblastiach, v ktorých majú dôležité kompetencie členské štáty, musí s nimi EÚ pracovať v ešte užšej spolupráci, aby si mohla plniť záväzky voči svojim partnerom. 2.1. Pevná a udržateľná demokracia Napriek úsiliu a zlepšeniam v niektorých oblastiach bola situácia v roku 2013 pomerne rozmanitá, pričom sa vyskytli určité znepokojujúce trendy. V Gruzínsku, Moldavsku, Maroku a Tunisku orgány preukazovali jasný záväzok vykonávať reformy. Vývoj v Egypte v priebehu roka poukázal na riziká a nástrahy, ktoré môžu ohrozovať prechod k demokracii, ak tento proces neprebieha inkluzívnym spôsobom, ale má naopak stranícky charakter. V roku 2013 sa v krajinách susedstva uskutočnilo len niekoľko volieb. Prezidentské voľby v Gruzínsku a v menšej miere aj v Arménsku boli skutočnými demokratickými voľbami, zatiaľ čo prezidentské voľby v Azerbajdžane neboli úplne v súlade s medzinárodnými normami. V Egypte sa v januári 2014 konalo referendum o ústave. Účasť bola pomerne nízka a opozícii bol ponechaný počas volebnej kampane malý priestor. Základné slobody sú v určitých častiach susedstva ohrozené, ale pokrok v oblasti prístupu k menšinám, napríklad v Moldavsku, a prijatie novej ústavy v januári 2014 v Tunisku pripravujú v týchto krajinách podmienky pre lepšie dodržiavanie právneho štátu, a teda aj pre demokraciu a základné slobody. Vo viacerých krajinách nedošlo k žiadnemu zlepšeniu, pričom obmedzenia slobody zhromažďovania a združovania pretrvávajú naďalej. V Egypte zahynulo v roku 2013 po rozohnaní protestných zhromaždení bezpečnostnými silami viac ako 1300 ľudí a novým zákonom sa obmedzila sloboda zhromažďovania, zatiaľ čo návrh zákona o združovaní tiež obsahuje obmedzujúce ustanovenia. Tieto ustanovenia sa budú musieť uviesť do súladu s novoprijatou ústavou. V Arménsku ombudsman upozorňoval na to, že páchatelia policajného násilia voči pokojným demonštrantom neboli stíhaní. Obmedzené sú tu aj pracovné práva a práva odborových zväzov. V Azerbajdžane môže teraz podľa nového trestného zákonníka účasť na akomkoľvek „zákonom zakázanom zhromaždení“ viesť k dvojročnému trestu odňatia slobody. V Alžírsku obsahuje zákon o združovaní problematické ustanovenia a jeho vykonávanie je stále veľmi kontroverzné. V Izraeli existujú naďalej obmedzenia slobody zhromažďovania. V Palestíne by navrhovaný zákon mohol zhoršiť situáciu odborových zväzov v pásme Gazy. Tam, kde chýba sloboda združovania, je narušená aj ochrana a presadzovanie kolektívnych práv. Na Ukrajine sa v roku 2013 a začiatkom roka 2014 množili správy o policajnom zastrašovaní novinárov. V Moldavsku a Gruzínsku došlo k určitým pozitívnym zmenám. V Tunisku typické prípady týkajúce sa aktivistov ukázali, že napriek výraznej pozitívnej zmene nie je sloboda prejavu stále zaručená. Podobné prípady sa vyskytli aj v Maroku. V Bielorusku vzbudzuje naďalej obavy situácia v oblasti dodržiavania ľudských práv, právneho štátu a demokratických zásad. Súdne systémy v celom regióne si vyžadujú ďalšie reformy. Vo viacerých krajinách stále nie je nezávislosť súdnictva plne zaručená. V Egypte, ako aj v Izraeli, Libanone a Jordánsku môžu vojenské súdy stále súdiť civilné obyvateľstvo. V Gruzínsku, Moldavsku, Maroku a na Ukrajine však prebiehajú reformy súdnictva zamerané na posilnenie právneho štátu. Prijatie novej ústavy v Tunisku v januári 2014 takisto vytvára predpoklady pre oddelenie právomocí a právny štát. Mučenie a zlé zaobchádzanie vo väzniciach v rozličnej miere pretrváva v celom regióne susedstva. Avšak prvým a veľmi symbolickým opatrením, o ktorom hlasovalo v októbri 2013 národné ústavodarné zhromaždenie Tuniska (po ukončení svojho prerušenia) bol národný mechanizmus na zabránenie mučeniu. K určitému pokroku došlo v boji proti korupcii v právnych rámcoch Moldavska, Ukrajiny, Gruzínska a Maroka, ktoré je však ešte potrebné implementovať. V ďalších krajinách, ako je Libanon, Arménsko a Azerbajdžan, stále chýbajú silné a účinné inštitúcie a mechanizmy na boj proti korupcii. Spoločnou výzvou pre všetky krajiny susedstva je potreba uskutočniť reformu polície s cieľom obnoviť dôveru verejnosti a zodpovednosť voči nej. Vo viacerých krajinách sa stále nedodržiavajú ľudské práva vo väzniciach alebo zo strany polície a armády. V krajinách susedstva sa stále prejavujú znaky sociálnych rozdielov, v ktorých sa odráža diskriminácia žien a menšín. Rodovo podmienené násilie a diskriminácia na základe sexuálnej orientácie zameraná proti komunite homosexuálnych, bisexuálnych, transrodových a intersexuálnych osôb (LGBTI) vzbudzuje narastajúce obavy, s výnimkou Izraela, kde neexistuje zákonná diskriminácia na základe sexuálnej orientácie. Práva osôb patriacich k menšinám sú ohrozované vo väčšine krajín susedstva. Škála vylúčenia siaha od narastajúceho násilia a nenávistných prejavov v politickom živote voči menšinám v Arménsku, na Ukrajine, v Palestíne a Izraeli až po sektárske boje počas celého roku 2013 v Egypte. Diskriminácia detí a násilie na nich páchané sa do značnej miery prehliada napriek tomu, že ide o problém v mnohých krajinách susedstva, a to najmä v krajinách, kde prebieha konflikt alebo kríza. Čoraz viac detí nedokončí školu alebo nemôže získať prístup k vzdelávaniu, čo ich pripraví o príležitosti v budúcnosti. Tento trend ešte viac zhoršuje súčasný problém veľkého počtu mladých ľudí, ktorí čelia mnohým prekážkam, pokiaľ ide o spravodlivý prístup k dôstojnému zamestnaniu a živobytiu. 2.2. Podpora občianskej spoločnosti Vôľu reformovať nemožno nanútiť zvonka a túžba po reformách musí vychádzať priamo zo spoločností. Politika EÚ môže pôsobiť v tomto procese ako katalyzátor, a to priamym zapojením ľudí, otváraním cestovateľských a štúdijných príležitostí pre občanov (aj jednostranne), podporou vytvárania sietí medzi komunitami (v oblasti podnikania, výskumu, univerzít, umenia, kultúry atď.), ako aj podporou občianskej spoločnosti. V revidovanej ESP sa pre EÚ stanovil záväzok budovať silné partnerstvo so spoločnosťami a zároveň sa výrazne posilnili nástroje, ktoré má EÚ k dispozícii na to, aby sa mohla venovať občianskej spoločnosti v regiónoch ESP a podporovať ju. Konzultácie s organizáciami občianskej spoločnosti sa stali štrukturálnym prvkom spolupráce EÚ v krajinách susedstva. S občianskou spoločnosťou prebiehajú pravidelné konzultácie o prvkoch politiky, ako aj o operatívnych záležitostiach pri príprave a plánovaní finančnej podpory EÚ. Národné platformy fóra občianskej spoločnosti v krajinách Východného partnerstva ponúkajú organizáciám občianskej spoločnosti jedinečnú príležitosť diskutovať o prioritách Východného partnerstva a poskytovať vstupné informácie o pokroku dosiahnutom pri vykonávaní spoločne dohodnutých reforiem v oblasti demokracie, dobrej správy vecí verejných a hospodárskeho rozvoja. Vo viacerých krajinách južného susedstva zohráva občianska spoločnosť kľúčovú úlohu pri realizácii sociálnych programov financovaných z prostriedkov EÚ (programy zamerané na gramotnosť, starostlivosť o deti, rovnosť žien a mužov atď.). Takisto sa vynaložilo úsilie na nadviazanie štruktúrovaného dialógu na regionálnej úrovni medzi občianskou spoločnosťou, orgánmi a EÚ. Počas roku 2014 vypracujú delegácie EÚ v krajinách ESP plány spolupráce s občianskou spoločnosťou pre jednotlivé krajiny. Cieľom týchto plánov bude vypracovať spoločný strategický rámec pre spoluprácu delegácií EÚ a členských štátov s občianskou spoločnosťou na úrovni jednotlivých krajín. EÚ bude takisto naďalej posilňovať priamu podporu občianskej spoločnosti a sociálnych partnerov, aby občania mali možnosť vyjadrovať svoje obavy, prispievať k tvorbe politík a brať vlády na zodpovednosť. 2.3. Udržateľný hospodársky a sociálny rozvoj Hospodárske prostredie zostáva v krajinách južného a východného susedstva aj naďalej výzvou. Hospodársky rast vo väčšine partnerských krajín bol aj naďalej slabý, a to nielen v dôsledku recesie v eurozóne a slabého rastu v Rusku, ale aj kvôli nedostatočnému pokroku v oblasti štrukturálnych reforiem. EÚ naďalej posilňovala makroekonomické dialógy so všetkými svojimi susedmi na východe a na juhu s výnimkou Líbye a Sýrie. Dialógy sú užitočné na udržiavanie otvorenej výmeny názorov o domácom hospodárskom a finančnom vývoji v partnerských krajinách a v EÚ, ako aj o politických problémoch v regióne susedstva a o spolupráci medzi EÚ a jej susedmi. Sú takisto užitočné na preskúmanie vykonávania priorít hospodárskej reformy stanovených v programoch pridruženia a akčných plánoch ESP. Okrem makroekonomických dialógov vedie Komisia diskusie o hospodárskej politike s partnerskými krajinami, ktoré využívajú makrofinančnú pomoc EÚ. Makrofinančná pomoc je určená na finančnú podporu partnerských krajín, ktoré riešia makroekonomickú nerovnováhu a vykonávajú štrukturálne reformy zamerané na rast. V roku 2013 EÚ okrem existujúcich programov pre Gruzínsko a Ukrajinu pripravovala nové programy pre Jordánsko a Tunisko. Ukrajine neboli v roku 2013 v rámci makrofinančnej pomoci vyplatené žiadne prostriedky, keďže pre túto krajinu neexistuje dohoda s MMF. Arménsko vo februári 2013 predložilo žiadosť o program makrofinačnej pomoci a Komisia v súčasnosti návrh zvažuje. Sociálno-ekonomické problémy zostávajú v dôsledku oneskoreného oživenia hospodárstva a kvôli nedostatočným štrukturálnym reformám a zlepšeniam podnikateľského a investičného prostredia naďalej znepokojivé. Vysoká miera nezamestnanosti stále predstavuje problém najmä na juhu, kde mzdové príjmy v reálnych hodnotách naďalej stagnovali alebo klesali. Značné časti obyvateľstva vo väčšine partnerských krajín ESP postihuje taktiež chudoba, a to najmä vo vidieckych oblastiach. Obzvlášť zraniteľné a zasiahnuté sú deti. EÚ pokračovala v podpore opatrení zameraných na zlepšovanie sociálnej ochrany, znižovanie chudoby a vytváranie pracovných miest. V spolupráci EÚ s partnermi ESP sa dlhodobo kladie dôraz na rozvoj súkromného sektora ako na kľúčový faktor pre inkluzívny hospodársky rast a tvorbu pracovných miest. Vytvorenie dynamického súkromného sektora, najmä prostredníctvom podpory malých a stredných podnikov, môže prispieť k lepšej správe vecí verejných a väčšej demokracii. Posilnením súkromného sektora sa prostredníctvom vytvárania strednej triedy posilňuje aj voličská základňa podporujúca demokratické reformy. Korupcia bola označená za hlavnú prekážku investícií a podnikania, a to rovnako vo východných, ako aj v južných krajinách ESP. Oddelenie súkromného sektora a hospodárskych prínosov od záujmových skupín a politických funkcií spoločne so zlepšením prístupu k spravodlivosti sú základnými predpokladmi, ak sa má úspešne rozvíjať hospodárska dynamika, investície a podnikanie v záujme vytvárania potrebných pracovných miest. EÚ podporuje inkluzívny hospodársky rozvoj, najmä rozvoj súkromného sektora, a zamestnanosť, a to prostredníctvom rozvoja MSP, infraštruktúry, podporovania odbornej prípravy na pracovisku a podnikania. Využíva na to rôzne politické iniciatívy a finančnú podporu. Prehĺbené a komplexné dohody o voľnom obchode, ktoré sa prerokovali alebo sa o nich rokuje s viacerými partnermi ESP, môžu predstavovať okrem liberalizácie obchodu aj účinné nástroje pri zlepšovaní transparentnosti a regulačného rámca vo všeobecnosti. Akčné plány ESP dohodnuté s partnermi zahŕňajú značné úlohy v oblastiach ako je politika podnikania a technické predpisy a normy. V južnom susedstve Euro-stredozemská priemyselná spolupráca už dlho poskytuje rámec na rozvoj politiky podnikania založenej na Euro-stredozemskej charte pre podniky, ktorá sa v súčasnosti posudzuje a reviduje, aby sa do nej začlenili aj prvky iniciatívy „Small Business Act” pre Európu.[6] Viaceré partnerské krajiny ESP prijali referenčné dokumenty inšpirované uvedenou iniciatívou, aby podporili podnikanie a priaznivé podnikateľské podmienky s cieľom vytvárať rast a pracovné miesta. V regióne Východného partnerstva sa v roku 2012 ukončilo prvé hodnotenie iniciatívy Small Business Act. Partnerské krajiny považovali poskytnuté odporúčania za veľmi užitočné a v súčasnosti sa tieto odporúčania uplatňujú vo väčšine krajín. Druhé hodnotenie – zamerané na monitorovanie pokroku pri vykonávaní – sa začne v prvej polovici roka 2014. 2.4. Posilňovanie obchodných väzieb EÚ je aj naďalej hlavným obchodným partnerom pre takmer všetkých partnerov ESP. S Moldavskom, Gruzínskom a Arménskom bola ukončená príprava dohôd o pridružení zahŕňajúcich prehĺbené a komplexné dohody o voľnom obchode (DCFTA) (Arménsko sa odvtedy priklonilo smerom k Eurázijskej colnej únii, čo je nezlučiteľné s podpísaním dohody o pridružení/DCFTA s EÚ). Ukrajina sa rozhodla prerušiť prípravy na podpísanie dohody o pridružení/DCFTA, pričom vyjadrila obavy týkajúce sa možného vplyvu tejto dohody na svoje hospodárstvo a hospodárske vzťahy s Ruskom. Na juhu začalo rokovania o DCFTA Maroko. Prípravy s Tuniskom pokročili, avšak politická neistota viedla k oneskorenému začatiu rokovaní. Jordánsko pokračovalo v prípravách, ktoré sa takisto nachádzajú v pokročilom štádiu. Prvé stretnutie v rámci dialógu o DCFTA s Egyptom sa uskutočnilo v júni 2013, avšak v dôsledku politických nepokojov počas leta a zmeny vlády nedošlo v roku 2013 k žiadnemu ďalšiemu pokroku. S niektorými partnermi sa pokročilo v práci na dohodách o posudzovaní zhody a uznávaní priemyselných výrobkov. Takáto dohoda s Izraelom vstúpila do platnosti v januári 2013. Príprava na uzavretie podobných dohôd pokračovala aj s ostatnými partnermi južného Stredozemia, pričom sa dosiahol rôzny stupeň pokroku. Tieto dohody sú účinnými nástrojmi na hospodársku integráciu s EÚ. Partnerské krajiny spoločne so svojimi subjektmi zodpovednými za štandardizáciu, akreditáciu, posudzovanie zhody, metrológiu a dohľad nad trhom prispôsobujú svoje právne predpisy a normy acquis EÚ, a to v prioritných priemyselných odvetviach, v ktorých právne predpisy EÚ existujú. Partneri môžu v špecifických odvetviach podľa svojho výberu obchodovať s EÚ za rovnakých podmienok, za akých obchodujú členské štáty EÚ medzi sebou navzájom. 2.5. Migrácia a mobilita V roku 2013 došlo k dôležitému vývoju v spolupráci v oblasti slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, predovšetkým pokiaľ ide o mobilitu a migráciu. Ukrajina a Moldavsko naďalej využívali akčné plány liberalizácie vízového režimu ako nástroje rozsiahlej a štrukturálnej reformy v širšej oblasti slobody, bezpečnosti a spravodlivosti a obe krajiny dosiahli značný pokrok pri vykonávaní týchto svojich akčných plánov. Návrh Komisie presunúť Moldavsko na pozitívny zoznam podľa nariadenia č. 539/2001 a umožniť moldavským občanom, ktorí sú držiteľmi biometrických pasov, bezvízové cestovanie do schengenského priestoru bol odsúhlasený Európskym parlamentom a v marci 2014 ho schválila Rada. Tento vývoj znamená významný krok v oblasti medziľudských kontaktov a vytvára pozitívny impulz aj pre ďalšie krajiny Východného partnerstva. Gruzínsko od predloženia svojho akčného plánu liberalizácie vo februári dosiahlo výrazný pokrok pri plnení referenčných kritérií prvej etapy. V novembri bola na samite vo Vilniuse podpísaná dohoda o zjednodušení vízového režimu medzi EÚ a Azerbajdžanom a v decembri partnerstvo v oblasti mobility medzi EÚ a Azerbajdžanom. Readmisná dohoda medzi EÚ a Azerbajdžanom bola parafovaná v júli 2013. V nadväznosti na samit Východného partnerstva vo Vilniuse sa začali rokovania medzi EÚ a Bieloruskom o dohode o zjednodušení vízového režimu a o readmisnej dohode. Dôležité úspechy boli zaznamenané v južnom susedstve. V júni bolo podpísané Partnerstvo v oblasti mobility medzi EÚ a Marokom, prvé s južnou partnerskou krajinou ESP, a 3. marca 2014 bolo takéto partnerstvo podpísané s Tuniskom. Výzvou je teraz realizovať projekty stanovené v rámci týchto partnerstiev v oblasti mobility. V decembri sa začali rokovania o partnerstve v oblasti mobility aj s Jordánskom. Tragické potopenie plavidla s migrantmi pri pobreží ostrova Lampedusa viedlo Komisiu k predloženiu súboru návrhov[7], ktorý bol prerokovaný na decembrovom zasadnutí Európskej rady[8]. Jeho cieľom je posilniť opatrenia EÚ, ktoré majú predchádzať stratám na životoch migrantov v oblasti Stredozemia. Značný pokrok sa dosiahol v oblasti koordinácie sociálneho zabezpečenia s južnými partnerskými krajinami, pokiaľ ide o pracovnú mobilitu. S Marokom a Izraelom boli ukončené technické rokovania o vykonávaní ustanovení dohôd o pridružení. S Alžírskom a Tuniskom je potrebné viesť ďalšie technické rozhovory. 2.6. Finančná podpora Finančná podpora Európskej únie má veľký význam pre pomoc partnerským krajinám pri realizácii spoločne dohodnutých cieľov a ich reformného programu. Od roku 2007 do roku 2013 partneri získali výrazne viac finančných prostriedkov, ako sa pôvodne plánovalo. Celkovo sa partnerom poskytlo viac ako 13 miliárd EUR. Táto suma zahŕňala dodatočnú podporu vo výške 2,6 miliardy EUR zmobilizovanú okrem iného v reakcii na vytvorenie Východného partnerstva v roku 2009, arabské revolúcie v roku 2011 a nepretržité potreby v Palestíne a Sýrii. Len v roku 2013 dosiahla pomoc partnerským štátom ESP z nástroja európskej susedskej politiky (ENPI) sumu 2,56 miliardy EUR, čo je najvyššia ročná výška pomoci počas celého sedemročného obdobia. Čiastočne išlo o dodatočnú pomoc založenú na stimuloch (na základe programov SPRING a EaPIC) pre krajiny, ktoré prejavujú najväčšie odhodlanie k reformám a napredujú v oblasti pevnej a udržateľnej demokracie. EÚ poskytla takisto značné zdroje prostredníctvom medzinárodných finančných inštitúcií, najmä prostredníctvom EIB a EBOR, predovšetkým malým a stredným podnikom. V roku 2013 EÚ ukončila celkovú revíziu svojich finančných nástrojov v kontexte modernizovaného viacročného finančného rámca na roky 2014 – 2020, vrátane nástroja európskeho susedstva. Vďaka tomuto novému nástroju bude podpora pre našich susedov rýchlejšia a pružnejšia, čo umožní väčšiu diferenciáciu a stimuly. Napriek finančnej kríze a zníženiu celkového rozpočtu EÚ dosahuje úroveň financovania zaisteného pre nástroj európskeho susedstva 15,4 miliardy EUR, čím sa zdôrazňuje prednostné postavenie, ktoré EÚ tomuto regiónu pripisuje. Z nástroja európskeho susedstva sa zabezpečí veľká časť finančných prostriedkov pre 16 partnerských štátov ESP. Zaisťuje sa ním väčšia súdržnosť medzi politikou a finančnou pomocou a stanovujú sa mechanizmy na uplatňovanie prístupu založeného na stimuloch, aby sa tak podporovali reformy v partnerských krajinách. Nástroj bude poskytovať podporu prostredníctvom programov dvojstrannej, mnohostrannej a cezhraničnej spolupráce. 2.7. Sektorová spolupráca ESP ponúka partnerom veľmi konkrétny súbor príležitostí prostredníctvom sektorových politík, ktoré zahŕňajú širokú škálu otázok. Sektorový politický dialóg a spolupráca v regulačnej oblasti, založené na približovaní sa pravidlám a normám EÚ, sú základnými prvkami ESP a praktickým uplatňovaním politiky EÚ v regiónoch susedstva. Podporujú reformy zamerané na zabezpečenie dobre spravovaných inštitúcií a prístup k sociálnym službám pre všetkých občanov, ako aj na vytváranie vhodných podmienok pre inkluzívny hospodársky rast a tvorbu pracovných miest. V regióne ESP došlo k intenzívnym politickým aktivitám, ktoré nastavili budúce smerovanie v oblastiach energetiky a dopravy. Zmluva o Energetickom spoločenstve predstavovala naďalej hlavný rámec pre spoluprácu s východnými partnermi; ministerská rada Energetického spoločenstva rozhodla o predĺžení tejto zmluvy do roku 2026 a uvítala žiadosť Gruzínska o plné členstvo. Bol odsúhlasený aj zoznam veľkých projektov energetickej infraštruktúry. Prijatie konečného investičného rozhodnutia Konzorciom Shah Deniz II v decembri 2013 bolo významným krokom smerom k realizácii južného koridoru zemného plynu. V júni bola podpísaná komplexná dohoda o leteckých službách medzi EÚ a Izraelom. Medzi EÚ a Ukrajinou bola paralelne s prebiehajúcim samitom vo Vilniuse parafovaná komplexná dohoda o leteckých službách a rokovania prebiehajú aj s Azerbajdžanom a Tuniskom. Niekoľkí partneri sa na úrovni medzi ministerstvami zaoberali oblasťou zmeny klímy, vrátane Jordánska, ktoré prijalo integrovanú politiku v oblasti zmeny klímy. EÚ spustila regionálne projekty technickej pomoci (Clima East a Clima South). Tieto projekty podporujú úsilie všetkých partnerov zamerané na prechod na nízkouhlíkový rozvoj a odolnosť voči zmene klímy. Ďalšia politická spolupráca bude potrebná aj na rokovania o novej medzinárodnej dohode o klíme, ktorá sa má uzavrieť v roku 2015 v Paríži. Všetky partnerské krajiny sa veľmi aktívne zapájajú do regionálnych projektov životného prostredia ESP, čo vedie ku skutočnému pokroku na ceste k hospodárskemu rozvoju, ktorý využíva efektívnejšie zdroje, a k ďalším cieľom politiky v tomto sektore. Na treťom samite Východného partnerstva vo Vilniuse bolo životné prostredie uznané za prioritu a dohodlo sa na pokračovaní v procese aproximácie právnych predpisov a zbližovania politík. Päť krajín ESP sa rozhodlo zintenzívniť svoju spoluprácu s Európskou environmentálnou agentúrou a na máj 2014 je naplánované stretnutie ministrov krajín Únie pre Stredozemie venované životnému prostrediu a zmene klímy. Vytváranie spoločného priestoru znalostí a inovácií s partnermi ESP ďalej napredovalo, pričom vznikajú väzby medzi EÚ a partnermi prostredníctvom politického dialógu, budovania národných a regionálnych kapacít, spolupráce v oblasti výskumu a inovácií a zvýšenej mobility pre výskumných pracovníkov. V rámci Východného partnerstva bol vytvorený nový, špecializovaný panel pre výskum a inovácie, zatiaľ čo spolupráca v južnom susedstve pokračovala v rámci monitorovacieho výboru pre euro-stredozemskú spoluprácu v oblasti výskumu a technického rozvoja v rámci Únie pre Stredozemie. Arménsko, Izrael a Moldavsko formálne požiadali o pripojenie sa k programu EÚ pre výskum a inováciu Horizont 2020, aby tak plne využili možnosti, ktoré ponúka najväčší výskumný program EÚ v histórii. Rokovania s Izraelom o pripojení sa k programu boli ukončené v decembri 2013 a v januári 2014 sa začali formálne rozhovory s Moldavskom. Vzdelávanie, mládež a kultúra boli naďalej dôležitou oblasťou spolupráce medzi EÚ a partnermi ESP, pričom výmen v rámci programu Erasmus Mundus sa zúčastnilo 3175 študentov a akademických pracovníkov. Vďaka osobitnému priestoru pre študentov z partnerských krajín južného Stredozemia bolo v roku 2013 pridelené štipendium na získanie vysokoškolského vzdelania v EÚ doteraz najväčšiemu počtu študentov z týchto krajín. Ministri školstva zdôraznili na zasadnutí dialógu Východného partnerstva, ktoré sa konalo v Jerevane, úspechy predchádzajúcich programov akademickej spolupráce a schválili ciele nového programu Erasmus+. Program Mládež v akcii využilo viac ako 9600 mladých ľudí a pracovníkov s mládežou zo susedných krajín a 710 dobrovoľníkov. Na prvej konferencii ministrov kultúry krajín Východného partnerstva sa opätovne zdôraznil význam kultúry pre ľudský a sociálno-ekonomický rozvoj. Program európskeho susedstva pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka (ENPARD), ako súčasť záväzku EÚ dosahovať rast a stabilitu v susedstve, uznáva význam poľnohospodárstva pre potravinovú bezpečnosť, udržateľný rozvoj a tvorbu pracovných miest vo vidieckych oblastiach. Súčasťou programu je participatívna metóda tvorby politiky. Program je síce vhodnou odpoveďou na širšie problémy, ktorým krajiny ESP čelia, avšak na jeho uvedenie do praxe bude potrebná vytrvalá politická podpora. S realizáciou programu ENPARD sa začne v roku 2014 v Maroku, Alžírsku a Tunisku. V máji 2013 sa uskutočnilo prvé zasadnutie fóra pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka v rámci dialógu Východného partnerstva a v januári 2014 sa konalo druhé zasadnutie. V januári 2014 sa v Kišiňove uskutočnilo ministerské stretnutie Východného partnerstva venované poľnohospodárstvu a rozvoju s dôrazom na realizáciu programu ENPARD. Spolupráca v oblasti zdravia s partnermi južného susedstva sa posilnila okrem iného vďaka spusteniu programu odbornej prípravy pre Stredozemie v oblasti intervenčnej epidemiológie pre južné susedné krajiny, pričom východné susedné krajiny sa na úrovni EÚ podieľali na stretnutiach tímu odborníkov pre HIV/AIDS a Fóra pre politiku občianskej spoločnosti. EÚ pokračovala v konštruktívnej spolupráci v oblasti integrovanej námornej politiky s partnermi ESP v Stredozemí a začala komplexný dialóg s východnými partnermi z krajín na pobreží Čierneho mora. V priebehu roku 2013 EÚ na základe viacročného finančného rámca na roky 2014 – 2020 prijímala novú generáciu programov, z ktorých mnohé sú prístupné aj pre partnerov ESP. V rámci posilnenej ESP Európska únia naďalej aktívne podporuje partnerov, aby sa podieľali na programoch a činnosti agentúr EÚ. 2.8. Reforma sektorov bezpečnosti a riešenie konfliktov EÚ podporuje reformu bezpečnostných inštitúcií bývalých autoritatívnych režimov s cieľom dosiahnuť transparentnejšie, zodpovednejšie a do väčšej miery demokraticky kontrolované sektory bezpečnosti. EÚ sa už v niekoľkých krajinách podieľa na misiách riadenia hraníc, monitorovacích alebo poradných/podporných misiách, a to na východe (EUBAM Moldavsko, EUMM Gruzínsko), ako aj na juhu (EUBAM Líbya, EUBAM Rafah, EUPOL COPPS v Palestíne). Tieto misie, vedené prevažne v rámci SBOP, sú doplnené dlhodobými programami zameranými na budovanie kapacít a prípravu podmienok na inštitucionálne reformy. Na juhu už prebieha spolupráca s viacerými krajinami. V Tunisku európski experti uskutočnili partnerské preskúmanie polície, ktoré má slúžiť ako základ na určenie národného strategického smerovania. EÚ takisto podporuje rozvíjanie národných spôsobilostí v oblasti bezpečnosti a stabilizácie v Libanone. Partnerským krajinám na východe sa odporúča, aby „reformovali sektor bezpečnosti a presadzovania práva (vrátane polície) a zriadili demokratickú kontrolu nad ozbrojenými a bezpečnostnými silami“.[9] V prípade Moldavska sa reforma sektora bezpečnosti a presadzovania práva začala v roku 2013, pričom policajné riadenie a riadenie hraníc budú od roku 2014 tvoriť prioritnú oblasť podpory EÚ v rámci nástroja európskeho susedstva. Popri skúsenostiach s programom policajnej spolupráce Východného partnerstva bolo v roku 2013 v rámci „multilaterálnej úrovne“ Východného partnerstva zriadené nové fórum zamerané na spoluprácu v oblasti SBOP. Toto fórum sa zameria na záležitosti SBOP s cieľom pomôcť východným partnerom zlepšiť ich kapacity a zvýšiť ich prispievanie do misií a operácií SBOP, ako aj s cieľom zdieľať informácie medzi krajinami Východného partnerstva, členskými štátmi a inštitúciami EÚ. EÚ bola takisto naďalej aktívnym partnerom na medzinárodných fórach zameraných na riešenie konfliktov, akými sú napr. medzinárodné rokovania v Ženeve alebo rokovania 5+2, a poskytovala plnú podporu Minskej skupine pod vedením OBSE. Osobitný zástupca EÚ pre Zakaukazsko a pre krízu v Gruzínsku sprostredkúval dialóg medzi stranami. Pokiaľ ide o mierový proces na Blízkom východe, EÚ naďalej plne podporovala prebiehajúce priame rokovania medzi Izraelčanmi a Palestínčanmi sprostredkované Spojenými štátmi a opakovane vyjadrila svoju pripravenosť využiť všetky nástroje, ktoré má k dispozícii, na podporu strán pri hľadaní komplexnej dohody o všetkých otázkach týkajúcich sa konečného stavu. Ako sa uvádza v záveroch Rady z decembra 2013, ministri zahraničných vecí EÚ sa v súvislosti s dohodou o konečnom stave dohodli, že obom stranám poskytnú bezprecedentnú európsku politickú, hospodársku a bezpečnostnú podporu. EÚ naďalej podporovala budovanie palestínskych inštitúcií a správy vecí verejných, rozvoj súkromného sektora a humanitárnu pomoc. Taktiež udržiavala schopnosť opätovne nasadiť misiu EUBAM Rafah na hraničnom priechode v Rafahu, hneď ako to politické a bezpečnostné podmienky umožnia. 3. Východný a južný rozmer ESP 3.1. Východné partnerstvo Spolupráca medzi EÚ a jej východoeurópskymi partnermi – Arménskom, Azerbajdžanom, Bieloruskom, Gruzínskom, Moldavskou republikou a Ukrajinou – sa v roku 2013 zintenzívnila. Viaceré partnerské krajiny prijali dôležité kroky smerom k užšiemu politickému pridruženiu k EÚ a hospodárskej integrácii s ňou. Hlavným míľnikom bol tretí samit Východného partnerstva, ktorý sa konal vo Vilniuse v Litve v dňoch 28. – 29. novembra 2013. Tento samit bol príležitosťou na zhodnotenie pokroku dosiahnutého od druhého samitu Východného partnerstva vo Varšave a na plánovanie postupu na nasledujúce dva roky. Zatiaľ čo pre ďalšiu fázu Východného partnerstva bude charakteristická väčšia diferenciácia v bilaterálnych vzťahoch, je takisto potrebné ďalej rozvíjať relevantný spoločný program pre všetkých šesť partnerských krajín. Pokiaľ ide o budúcnosť, multilaterálna úroveň Východného partnerstva bude naďalej posilňovať ciele a zámery bilaterálneho prístupu, pričom sa bude podporovať dialóg a spolupráca zamerané na spoločný súbor otázok definovaných v pracovných programoch štyroch tematických platforiem Východného partnerstva. Multilaterálne kontakty na úrovni ministerstiev sú v tejto súvislosti nevyhnutné a pokračovanie neformálnych dialógov Východného partnerstva bude jednou z priorít. Tieto stretnutia sa ukázali ako vynikajúci prostriedok na iniciovanie pravidelných neformálnych rozhovorov ministrov zahraničných vecí týkajúcich sa programu Východného partnerstva, ako aj zahraničnopolitických otázok spoločného záujmu, čo prispieva k väčšiemu politickému zbližovaniu a zbližovaniu bezpečnostnej politiky a k účinnejšej zahraničnej politike. Rovnako by sa mali hľadať príležitosti pre sektorové ministerské stretnutia, pričom ako vzor by malo slúžiť stretnutie ministrov dopravy a spravodlivosti, ktoré sa uskutočnilo v roku 2013. Vo svojom oznámení o ESP z mája 2011[10] Komisia a vysoká predstaviteľka zdôraznili, že hodnoty, na ktorých sa zakladá Európska únia, t. j. sloboda, demokracia, dodržiavanie ľudských práv a základných slobôd a právny štát, predstavujú tiež podstatu procesu politického združovania a hospodárskej integrácie. Ide o tie isté hodnoty, ktoré sú zakotvené v článku 2 Zmluvy o Európskej únii a z ktorých vychádzajú články 8 a 49. Priority pre ďalšiu prácu v nasledujúcich rokoch sa uvádzajú v správe o vykonávaní Východného partnerstva za rok 2013, ktorá tvorí prílohu k tomuto oznámeniu. 3.2. Partnerstvo pre demokraciu a spoločnú prosperitu s južným Stredozemím V reakcii na historické udalosti roku 2011 v arabskom svete ponúkla EÚ svojim partnerom v oblasti Stredozemia Partnerstvo pre demokraciu a spoločnú prosperitu.[11] Plán prijatý v roku 2013 stanovil ciele, ktoré sa majú v rámci tohto partnerstva sledovať. Jeho vykonávanie bolo však v roku 2013 výrazne ovplyvnené nepretržitým a závažným politickým dianím v južnom Stredozemí. Z politického hľadiska prevládali v krajinách južného susedstva v roku 2013 čoraz zložitejšie a rôznorodejšie situácie, čo ďalej komplikovalo ich regionálnu integráciu. Pretrvávajúci konflikt v Sýrii naďalej ovplyvňoval situáciu v celom regióne, pričom účinky presahovania mali vplyv na politickú stabilitu niektorých susedných krajín. Región čelí prílevu utečencov, pričom zo Sýrie do susedných krajín utieklo viac ako 2,5 milióna osôb. Mnohé krajiny Stredozemia zasahuje politická a náboženská polarizácia. Príkladom je Egypt, kde júlové udalosti viedli až k zosadeniu prezidenta Mursího. Aj keď došlo k ďalšiemu pokroku v budovaní a posilňovaní inštitucionálneho základu pre demokraciu, v niektorých krajinách tento proces čelil problémom v dôsledku vnútorných politických konfliktov. EÚ však ďalej stabilne spolupracuje s krajinami južného Stredozemia a pomáha im, a dokonca tieto svoje činnosti posilňuje prostredníctvom mechanizmov, ktoré sú dostupné na základe bilaterálnych politických dialógov a programov pomoci. Priority pre ďalšiu činnosť v nasledujúcich rokoch sa uvádzajú v správe o vykonávaní Partnerstva pre demokraciu a spoločnú prosperitu za rok 2013, ktorá tvorí prílohu k tomuto oznámeniu. 4. EÚ ako aktér diplomacie a poskytovateľ bezpečnosti Podpora stability, bezpečnosti a udržateľného rozvoja stála na počiatku ESP a zostáva naďalej hlavným cieľom EÚ. Bezpečnosť, vo svojom najširšom zmysle, si vyžaduje transparentné a zodpovedné riadenie, dodržiavanie základných práv a slobôd a dobré vyhliadky pre hospodárstvo a zamestnanosť. EÚ a partneri v jej susedstve čelia v rýchlo sa meniacom a komplexnom geostrategickom prostredí dlhodobým, ako aj novým bezpečnostným výzvam. Medzi vážne bezpečnostné problémy patrí terorizmus a organizovaný zločin vrátane pašovania ľudí, drog a strelných zbraní. Nestabilná bezpečnostná situácia spolu s mnohými „zmrazenými konfliktmi“, ktoré bránia EÚ a jej partnerom naplno využívať výhody spolupráce v rámci ESP, poukazujú na nevyhnutnosť toho, aby EÚ ešte výraznejšie prispievala k bezpečnosti vo svojom susedstve, zvyšujúc tak zároveň aj vlastnú bezpečnosť. Toto je oblasť spoločného záujmu pre EÚ a mnohých jej partnerov, a to aj tých partnerov, ktorí doposiaľ neprejavili veľkú ochotu alebo kapacitu s EÚ v plnej miere spolupracovať v rámci obnovenej ESP. Je však jasné, že treba užšie spolupracovať pri riešení regionálnych problémov týkajúcich sa bezpečnosti. EÚ, ako aj jej členské štáty prostredníctvom bilaterálneho úsilia môžu zohrávať silnú úlohu založenú na komplexnom prístupe EÚ k vonkajším konfliktom a krízam, ktorého cieľom je prevencia a riadenie konfliktov a ich príčin. Spoločný krízový manažment sa môže posilniť ďalším podporovaním a uľahčovaním účasti partnerov na misiách SBOP. Rámcové dohody o účasti na misiách SBOP, ktoré EÚ uzavrela s Ukrajinou, Moldavskom a Gruzínskom, by sa mali naďalej vykonávať. Je potrebné pokračovať v rozhovoroch o možných dohodách o účasti na misiách SBOP, ako aj o samotnej účasti na týchto misiách, a to najmä s Jordánskom a Marokom. Aby si ESP zachovala svoj význam pre partnerov aj v kontexte trvalých a množiacich sa politických, ekonomických a bezpečnostných kríz, mala by EÚ prostredníctvom ESP využívať príležitosť byť aktívna v oblasti diplomacie, predchádzania konfliktom a mediácie. Pri tom by mala podporovať aj tradičné bezpečnostné spôsobilosti (napr. v oblastiach vojenského poradenstva a výcviku, policajnej a súdnej spolupráce, ako aj spolupráce v oblasti riadenia hraníc) a partnerom by mala na základe príslušných zmlúv pomáhať, ak je to možné, pri plnení ich medzinárodných záväzkov v oblasti širších bezpečnostných výziev. EÚ sa predovšetkým musí viac sústrediť na podporu reforiem zameraných na transparentnejší, zodpovednejší a viac demokraticky kontrolovaný sektor bezpečnosti, ktorý zaistí priaznivé prostredie pre demokraciu a inkluzívny rast na východe, ako aj na juhu. Efektívnosť a udržateľnosť podpory EÚ si vyžaduje väčšiu konzistentnosť medzi celkovými strategickými cieľmi a politickými bilaterálnymi cieľmi, a to aj v oblasti SBOP a spolupráce s partnerskými krajinami. Komplexný prístup EÚ k vonkajším konfliktom a krízam[12] umožní EÚ prispôsobiť jej reakciu špecifickým potrebám partnerov ESP v krízových a pokrízových situáciách a využívať pri tom všetky existujúce politické a finančné nástroje. Súdržnejšie a vzájomne prepojené využívanie nástrojov EÚ, vrátane bilaterálnych aktivít členských štátov s partnermi vo svojom susedstve, zlepší schopnosť EÚ riešiť krátkodobé a dlhodobé výzvy a potreby v regióne. 5. Záver ESP je politikou nepretržitého zapájania sa. Hodnota tejto politiky nespočíva len v úspechoch jej jednotlivých zložiek (napr. politickej reformy/demokratizácie, integrácie trhov, väčšej mobility, lepších medziľudských kontaktov a sektorovej spolupráce). Takisto pripútava krajiny/spoločnosti v transformačných procesoch a dokonca aj krajiny v krízových situáciách k Európskej únii tým, že im poskytuje súbor hodnôt a noriem, ktoré ich môžu viesť v ich reformnom úsilí, a vo všeobecnosti vytváraním sietí, ktoré ich spájajú s EÚ a s partnermi mimo jej hraníc. Tvorí rámec pre úsilie zamerané na dosiahnutie demokracie, slobody, prosperity a bezpečnosti pre EÚ a jej partnerov a na ich ochranu. ESP a jej nástroje si síce môžu vyžadovať nepretržitú kontrolu primeranosti a vhodnosti, ale existujú pádne dôvody na to, aby táto politika predstavovala rámec pre vzťahy EÚ s jej susedmi aj pre nasledujúce roky. EÚ musí zároveň vyvinúť úsilie na zabezpečenie väčšej súdržnosti svojich politických cieľov, a bude musieť ďalej uvažovať o lepších spôsoboch, ako predchádzať krízam a reagovať na rýchlo sa meniace situácie – prispôsobením svojich rozhodovacích postupov a prípadne využitím ďalších politických nástrojov. EÚ a jej členské štáty by sa mali zamerať na spôsob, ako umožniť lepšiu reakciu Európskej únie na vývoj v jej susedstve a na meniace sa potreby jej partnerov. EÚ sa musí naďalej usilovať, aby bola ESP relevantná a účinná pre všetkých jej partnerov, vrátane tých, ktorí sú vystavení tlakom a konfliktom. ESP musí účinne prispievať k predchádzaniu konfliktom, ich riadeniu a riešeniu, a zároveň musí partnerom ponúkať primeraný súbor stimulov, aby sa vydali smerom demokratických, hospodárskych a štrukturálnych reforiem. [1] K tomuto spoločnému oznámeniu je pripojených dvanásť správ o pokroku jednotlivých krajín, v ktorých sa hodnotí vykonávanie ESP v roku 2013 v krajinách, s ktorými bol dohodnutý akčný plán ESP alebo rovnocenný dokument; ďalej dve správy o pokroku so zameraním na regióny, v ktorých sa skúma pokrok dosiahnutý v roku 2013 pri vykonávaní Východného partnerstva a Partnerstva pre demokraciu a spoločnú prosperitu; ako aj štatistická príloha. [2] Európske susedstvo zahŕňa Alžírsko, Arménsko, Azerbajdžan, Bielorusko, Egypt, Gruzínsko, Izrael, Jordánsko, Libanon, Líbyu, Moldavskú republiku (ďalej len „Moldavsko“), Maroko, Palestínu (toto označenie použité v tomto dokumente neznamená uznanie Palestíny ako štátu a nie sú ním dotknuté pozície týkajúce sa uznania Palestíny ako štátu), Sýriu, Tunisko a Ukrajinu. [3] SEC(2014) 200 [4] Závery Rady o Ukrajine, zasadnutie Rady pre zahraničné veci 10. februára 2014 v Bruseli. [5] JOIN(2013) 22/2, Smerom ku komplexnému prístupu EÚ ku kríze v Sýrii. [6] KOM(2008) 394 v konečnom znení, „Najskôr myslieť v malom“. Iniciatíva „Small Business Act“ pre Európu. [7] COM(2013) 869 final o práci osobitnej skupiny pre Stredozemie. [8] Závery zo zasadnutia Európskej rady z 19. a 20. decembra 2013, EUCO 217/13. [9] Pozri plán Východného partnerstva na roky 2012 – 2013, SWD(2012) 109 final. [10] KOM(2011) 303, 25.5.2011 Nová reakcia na meniace sa susedstvo. [11] KOM(2011) 200, 8.3.2011 Partnerstvo pre demokraciu a spoločnú prosperitu. [12] JOIN(2013) 30 final, Komplexný prístup EÚ k vonkajším konfliktom a krízam.