[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 19.05.2004 SEK(2004)621 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU Likvidácia jadrových zariadení a nakladanie s odpadom Správa jadrových záväzkov vyplývajúcich z činností Spoločného výskumného strediska (SVS) vykonávaných v rámci Zmluvy o Euratome Poznámka: Toto znenie je len zhrnutím hlavného francúzskeho znenia dokumentu SEK(2004)621 final v konečnom znení. Obsah 1. Zhrnutie 3 2. Cieľ oznámenia 7 3. Závery 7 1. ZHRNUTIE Spoločné výskumné stredisko (SVS) bolo založené začiatkom 60-tych rokov v rámci Zmluvy o Euratome. Zatiaľ čo pôvodne bolo zamerané iba na jadrovú energiu, neskôr došlo k diverzifikácii jeho aktivít. V súčasnosti predstavujú jadrové aktivity ešte 30 % celkových aktivít Strediska a sú zamerané na istotu a bezpečnosť, ktoré sú prioritou mierového využívania jadrovej energie v Európe a teda aj prioritou SVS. Zatiaľ nie je stanovený žiadny dátum ukončenia týchto aktivít, ktorých pokračovanie by si mohlo vyžadovať výstavbu nových zariadení alebo nových laboratórií. Avšak v súlade so Zmluvou o Euratome musí SVS spravovať jadrové dedičstvo a predovšetkým likvidovať odstavené zariadenia. Na základe spoločnej dohody medzi Európskym parlamentom a Radou sa na tento účel vytvorila rozpočtová položka. V roku 1999 Komisia rozhodla bez ďalšieho čakania spustiť program likvidácie zastaralých jadrových zariadení, takzvaný program D&WM[1], čím postupovala v súlade s novou doktrínou prijatou vo väčšine štátov Únie, pričom uprednostnila „okamžitú likvidáciu“ pred „oddialenou likvidáciou“, v prípade ktorej by sa využil pokles rádioaktivity zariadení. Cieľom tohto oznámenia je predstaviť kompletný predbežný program, ktorý zahŕňa likvidáciu všetkých existujúcich zariadení (odstavených alebo prevádzkovaných) a spracovanie existujúceho odpadu alebo odpadu pochádzajúceho z tejto likvidácie. V tejto súvislosti sa viedli hypotetické úvahy a výsledkom programu by malo byť zlikvidovanie všetkých existujúcich zariadení a odstránenie odpadov. Tento program bude samozrejme podrobený pravidelným revíziám a v istom momente bude musieť zohľadniť aj prípadné nové medzičasom vybudované zariadenia. Jadrové zariadenia SVS Väčšina jadrových zariadení v Ispre (I) je zastaralá už niekoľko rokov. Tieto zariadenia sú definitívne odstavené a musia sa teda zlikvidovať. Ostatné jadrové zariadenia SVS, ktoré sa nachádzajú v Petten (NL), Geel (B) a Karlsruhe (D), sú ešte v prevádzke. K ich likvidácii dôjde najskôr v roku 2015, alebo v roku 2025, či dokonca ešte neskôr. V každom prípade ešte pred týmito dátumami a v súlade s odporúčaniami Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu (AIEA), ktoré sa týkajú likvidácie jadrových zariadení a nakladania s odpadmi, Komisia zamýšľa vyhotoviť plán likvidácie zariadení v prevádzke a ich údržby až do začatia likvidačných prác. SVS začalo s likvidačnými aktivitami a so spracovávaním odpadov na týchto štyroch miestach, najmä v Ispre, v roku 1999. Komisia predstavila svoj program a svoje zámery Rade a Európskemu parlamentu vo svojom oznámení KOM(1999)114. Oznámenie KOM(1999)114 Cieľom oznámenia KOM(1999) 114 predloženého Rade a Európskemu parlamentu bolo predstaviť prvú verziu likvidačného programu týchto zariadení. Jeho ďalším cieľom bolo oznámiť týmto dvom inštitúciám rozhodnutie Komisie začať takýto program. Predložený program bol zameraný hlavne na „historickú zodpovednosť“, t.j. na odstavené zariadenia a naloženie s odpadmi nahromadenými počas ich prevádzky. Asanačné náklady na túto „historickú zodpovednosť“ boli odhadnuté na 230 miliónov eur1998 a náklady na likvidáciu zariadení v prevádzke („budúca zodpovednosť“) boli odhadnuté na 223 miliónov eur1998 (v oznámení zaokrúhlených na 220 miliónov eur), čo spolu činí 453 miliónov eur1998. Aktualizácia programu SVS vykonalo koncom roka 2002 novú analýzu svojej „historickej zodpovednosti" ako aj „budúcej zodpovednosti“. Celková suma bola tento krát odhadnutá na 941 miliónov eur2003. V súlade s požiadavkou Dvora audítorov bol tento program preskúmaný Konzorciom externých spoločností, ktoré majú skúsenosti v tejto oblasti. Výška nákladov bola odhadnutá na 1 069 miliónov eur2003, t.j. o 13,6 % viac ako bol odhad SVS. Náklady na dodatočný variant, takzvaný „green field“ (zelená lúka), spočívajúci v navrátení pôdy do jej pôvodného stavu, boli odhadnuté na 76 miliónov eur2003. Komisia konštatuje, že posledné odhady SVS a konzorcia sú relatívne blízke vzhľadom na charakter prác a neistotu spojenú s takýmto programom. Okrem toho poznamenáva, že predmetné odhady oboch organizácií sa zakladajú na údajoch, ktoré neboli k dispozícii v čase prvého ohodnocovania (úplný inventár a nové rádiologické údaje). Vzhľadom na to že terény, na ktorých sa zariadenia Euratomu nachádzajú, patria tretím stranám, sa Komisia rozhodla pre variant „green field“. Celkové náklady na program 1 145 milión eur2003 sa teda rozdelia medzi štyri strediská takto: - 56,3 % pre Ispru (645 miliónov eur) - 34,0 % pre Karlsruhe (389 miliónov eur) - 6,0 % pre Petten (69 miliónov eur) - 3,7 % pre Geel (42 miliónov eur) Analýza zvýšených nákladov na program Zvýšenie nákladov na program má rôzne príčiny: - Prísnejšie obmedzenia a teda aj vyššie náklady spojené s konečným uskladňovaním odpadov. Toto zvýšenie je citeľné najmä v krajinách, v ktorých má Euratom svoje zariadenia umiestnené („hostiteľské krajiny“), najmä v Belgicku a Taliansku, kde sa predbežné náklady po revízii výrazne zvýšili. - Vývoj právnych predpisov „hostiteľských krajín“, ktoré sa týkajú nakladania s odpadmi a úpravy odpadov. Charakterizovanie odpadov je prísnejšie (spektometria pokročilejšia) a požaduje účinnejšie systémy; požiadavky týkajúce sa charakteristiky obalov sú prísnejšie, prah výnimiek je znížený. - Zohľadnenie celého personálu, ktorý sa zúčastňuje na riadení zastaralých zariadení. - Prehodnotenie úloh a technických problémov. - Úprava a odstraňovanie „exotických“ odpadov: jadrový materiál (vyhorené a nevyhorené palivá), alkalické kovy (Na a NaK). - Kompletné preskúmanie všetkých likvidačných prác, ktoré sa budú musieť vykonať, najmä pokiaľ ide o zariadenia, ktoré sú ešte v prevádzke („budúca zodpovednosť“). Obmedziť alebo odstrániť riziká a neistoty. Podobne ako iné programy tohto druhu, aj tento program v sebe zahŕňa isté riziká a neistoty: V tomto prípade ide o dva druhy „fyzických“ rizík: „obvyklé“ riziká spojené so staveniskami veľkej rozlohy a tvz. jadrové riziká vyplývajúce z manipulácie s rádioaktívnymi alebo kontaminovanými materiálmi. Riziko bežného úrazu (pád, pomliaždenie, popálenie, zásah elektrickým prúdom atď.) je rovnaké ako na iných staveniskách podobnej veľkosti. Avšak je potrebné zdôrazniť, že vo všeobecnosti dochádza k nehodám pri likvidácii jadrových zariadení len zriedkakedy. Súvisí to nepochybne s tým, že všetky operácie sú dobre pripravené a všetka práca vykonávaná v prostredí s jadrovými zariadeniami sa riadi postupmi zabezpečovania kvality. Tieto opatrenia vykonáva SVS s cieľom zabrániť úrazom osôb a škodám na majetku a na stavenisku povolí pracovať iba tým spoločnostiam, ktoré sú spôsobilé na riadenie prác na stavenisku tohto typu. Jadrové riziko sa výrazne znižuje v odstavených zariadeniach a je ešte nižšie, ak sú jadrové palivá odstránené, pričom táto operácia zakaždým predchádza likvidácii jadrového zariadenia. Vzhľadom na prítomnosť kontaminovaných alebo rádioaktívnych odpadov a zariadení pretrváva riziko šírenia kontaminácie alebo pôsobenia rádioaktívneho žiarenia (Riziko šírenia kontaminácie sa zvyšuje so starnutím zariadení, ak tieto zariadenia nie sú dostatočne udržiavané. To je jeden z dôvodov, ktoré svedčia v prospech čo najrýchlejšej likvidácie zastaralých zariadení). Kontrolou rizika rozširovania kontaminácie sa zaoberá personál SVS a spoločnosti, ktoré sú vyškolené na prácu v prostredí s jadrovými zariadeniami. Kontrola tohto rizika sa zabezpečuje izoláciou zariadení, ktoré sú v procese likvidácie (izolácia, ventilácia, filtrácia) a uplatňovaním prísnych pravidiel, pokiaľ ide o spracovanie a balenie odpadov. Riziko vystavenia sa rádioaktívnemu žiareniu sa kontroluje použitím prístupu zvaného ALARA (As Low As Reasonable Achievable – tak nízke, ako je to možné reálne dosiahnuť), ktorý zahŕňa napríklad porovnanie rôznych možných scenárov a ich vplyvov z rádiologického hľadiska, zavedenie vhodnej biologickej ochrany, alebo dokonca nosenie ochranného odevu a dýchacieho prístroja. Uplatnenie takýchto ochranných opatrení na pracovníkoch a pracovnom prostredí samozrejme ešte viac prispieva k ochrane verejnosti a životného prostredia. Okrem technických rizík sú stále prítomné aj finančné riziká: - Zvýšenie nákladov na spracovanie a na konečné uskladňovanie odpadov: toto riziko existuje vo všetkých štyroch krajinách, v ktorých má SVS svoje zariadenia a to jednak preto, že neexistuje definitívny spôsob odstraňovania odpadu, ktorý by odbremenil producentov odpadu od finančných poplatkov (Nemecko a Taliansko) a/alebo preto, že odteraz až po realizáciu neskorších likvidačných prác sa náklady môžu zvýšiť (2015-2030). To je jeden z dôvodov, ktorý viedol k návrhu smernice Rady[2], ktorej cieľom je urýchliť vytvorenie konečných skladov v krajinách, kde doteraz neboli vytvorené. Vzhľadom na skúsenosti niektorých členských štátov a na zrealizované hĺbkové štúdie môžeme dnes už celkom reálne rátať s tým, že v ktorejkoľvek krajine sa dajú už lepšie odhadnúť náklady na úpravu a konečné skladovanie odpadov, ktoré budú tým pádom v budúcnosti lepšie kontrolovateľné. - Vývoj medzinárodných a národných právnych predpisov týkajúcich sa najmä spracovávania, úpravy a uskladňovania odpadov, pravidlá ochrany proti žiareniu (prípustné hraničné dávky), pravidlá prepravovania jadrového materiálu, atď... - Zvýšené administratívne obmedzenia: zvýšené množstvo dokumentácie, komplexnejšie administratívne postupy (verejné prešetrovanie),... - Zvýšené náklady na pracovnú silu a inflácia. - „Klasické“ priemyselné riziká týkajúce sa zmluvných vzťahov s dodávateľmi a poskytovateľmi služieb. Vykonal sa istý počet preventívnych opatrení, aby sa prekonali tieto riziká. Okrem stanoviska Skupiny nezávislých odborníkov, štúdií zrealizovaných skúsenými spoločnosťami a prác na stavenisku sa nadviazali aj úzke vzťahy s vnútroštátnymi orgánmi, najmä v Taliansku, s cieľom dosiahnuť, aby zodpovednosť za upravené odpady zobral na seba vnútroštátny orgán a vyhnúť sa tak riziku, že sa odpady budú musieť znova upravovať po otvorení konečného skladiska. Zaviedla sa organizačná štruktúra a metódy riadenia prispôsobené na vedenie veľkých a dlhodobých priemyselných projektov, ako aj výmena informácií s vnútroštátnymi orgánmi členských štátov, ktoré majú na starosti podobné programy. Transparentnosť Vyššie opísané opatrenia umožnia sledovanie programu a jeho aktualizáciu najmenej jedenkrát za rok a účinnú komunikáciu s partnermi zúčastnenými na tomto programe: Rada a Európsky parlament, vnútroštátne a miestne orgány „hostiteľských krajín“, verejnosť. KOMISIA žIADA RADU A EURÓPSKY PARLAMENT, ABY VENOVALI POZORNOSť OBSAHU TOHTO OZNÁMENIA 2. CIEľ OZNÁMENIA Toto oznámenie poskytuje aktualizované informácie Európskemu parlamentu a Rade o vývoji programu likvidácie zastaralých jadrových zariadení a nakladania s jadrovým odpadom (program D&WM[3]) spusteného Komisiou v roku 1999. Toto nové oznámenie odpovedá aj na žiadosti Rady a Európskeho parlamentu predložiť dlhodobý akčný plán programu D&WM. Za týmto účelom predstavuje výsledky opätovných hodnotení programu, ktoré boli vykonané v roku 2002 SVS a v roku 2003 Konzorciom spoločností, ktoré má dobré skúsenosti v tejto oblasti (ďalej len „Konzorcium“). 3. ZÁVERY Program predstavený Európskemu parlamentu a Rade v roku 1999 bol podrobený kompletnej revízii v súlade s odporúčaniami oboch uvedených inštitúcií ako aj odporúčaniami Dvora audítorov a Správnej rady. Program bol aktualizovaný s cieľom zohľadniť vývoj situácie (nové právne predpisy, nové vonkajšie náklady) a výsledky hlbšieho preskúmania „zodpovedností“ Komisie a to jednak „historických“ (dodržiavanie bezpečnosti, spracovanie existujúcich odpadov a likvidácia odstavených zariadení), ako aj „budúcich“ (likvidácia prevádzkovaných zariadení a spracovanie príslušných odpadov). SVS poverilo Konzorcium externých spoločností vykonaním preskúmania programu, ktorý bol zaktualizovaný v roku 2002. Konzorcium schválilo smerovania programu a potvrdilo odhadovaný rozpočet zostavený SVS s 13 % navýšením. Skupina nezávislých odborníkov, ktorá radí SVS, sa oboznámila so správou Konzorcia a schválila jeho závery. Komisia je spokojná s postupom skúmania svojho programu D&WM a s konečnou bilanciou. Zastáva názor, že odhady Konzorcia potvrdzujú odhady vykonané SVS. Naďalej si ponecháva rezervy, aby mohla v prípade potreby vyrovnať riziká, ktoré sa môžu vyskytnúť vzhľadom na neistoty, ktoré už boli podrobne popísané v predchádzajúcej časti. Je spokojná s podporou, ktorú jej Správna rada SVS poskytla pri zostavovaní tohoto oznámenia. Komisia zamýšľa pokračovať v realizácii tohto programu D&WM. Komisia ho plánuje každoročne aktualizovať a zabezpečiť každé štyri roky jeho hodnotenie a príslušnú revíziu. Európsky parlament a Rada budú podrobne informované o každej revízii. [1] D&WM : Decommissioning and Waste Management (Likvidácia jadrových zariadení a nakladanie s odpadom) [2] Návrh smernice Rady o nakladaní s vyhoreným palivom a s rádioaktívnym odpadom KOM(2003) 32, finálna verzia. [3] D&WM : Decommissioning and Waste Management (Likvidácia jadrových zariadení a nakladanie s odpadom)Poznámka: Výraz „déclassement“ („vyradenie“), ktorý zodpovedá anglickému výrazu „decommissioning“, sa často nepoužíva vo francúzskom jazyku alebo sa používa v inom význame. V tomto oznámení sa používa výraz „démantèlement“ (likvidácia). Výrazy „decommissioning“ alebo „dismantling“ sa používajú v závislosti od kontextu.