Správa Komisie - Hodnotiaca tabuľka štátnej pomoci Správa o štátnej pomoci - poskytnutej členskými štátmi EÚ - Aktualizácia z jesene 2009 - {SEK(2009) 1638} /* KOM/2009/0661 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | V Bruseli 7.12.2009 KOM (2009) 661 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE Hodnotiaca tabuľka štátnej pomociSpráva o štátnej pomoci poskytnutej členskými štátmi EÚ - Aktualizácia z jesene 2009 - {SEK(2009) 1638 } OBSAH Úvod .......................................................................................................................................3 Štátna pomoc v súvislosti s hospodárskou krízou 3 1. Štátna pomoc v roku 2008 4 2. Vývoj a modely výdavkov na štátnu pomoc v členských štátoch 5 2.1. Vývoj úrovne štátnej pomoci poskytnutej priemyslu a službám 6 2.2. Štátna pomoc vyčlenená na horizontálne ciele spoločného záujmu 7 3. Štátna pomoc v súvislosti s finančnou a hospodárskou krízou 8 3.1. Usmernenie Komisie v krízových prípadoch 8 3.2. Zásah Komisie v krízových prípadoch 9 3.3. Schválené opatrenia a miera využitia 10 3.4. Štátna pomoc poskytnutá v roku 2008 11 4. Zjednodušenie pravidiel štátnej pomoci 12 4.1. Nová štruktúra kontroly štátnej pomoci 12 4.2. Hodnotenie jednotlivých prípadov zamerané na malý počet prípadov veľkej pomoci potenciálne narúšajúcej hospodársku súťaž 13 4.3. Takmer 19 % pomoci poskytnutej priemyslu a službám je pomoc v rámci skupinovej výnimky 13 5. Presadzovanie pravidiel štátnej pomoci 13 Úvod Táto aktualizácia hodnotiacej tabuľky štátnej pomoci z jesene 2009 (ďalej len „hodnotiaca tabuľka“) sa zameriava na situáciu v oblasti štátnej pomoci v 27 členských štátoch za rok 2008. Poskytuje prehľad o úrovniach pomoci a cieľoch pomoci poskytnutej členskými štátmi. Správa obsahuje osobitný oddiel o štátnej pomoci poskytnutej finančným inštitúciám v reakcii na finančnú a hospodársku krízu. Okrem toho hodnotiaca tabuľka poskytuje informácie o pokroku, ktorý sa dosiahol v plnení komplexného a jednotného súboru reforiem štátnej pomoci, ktorý sa začal akčným plánom štátnej pomoci (ďalej len „SAAP“ – State Aid Action Plan) v roku 2005. Nakoniec, poskytuje informácie o úspechoch, ktoré sa dosiahli v oblasti presadzovania pravidiel štátnej pomoci. Táto jesenná hodnotiaca tabuľka má dve časti: Táto súhrnná správa o štátnej pomoci, ktorú poskytli členské štáty EÚ, sa zameriava na kľúčové skutočnosti, závery, vývoj a modely týkajúce sa štátnej pomoci poskytnutej členskými štátmi, ako aj na kľúčové body politického vývoja v súvislosti s kontrolou štátnej pomoci. Príloha k tejto správe s názvom „Fakty a údaje o štátnej pomoci v členských štátoch EÚ“ poskytuje ďalšie konkrétne informácie. Dozorný orgán EZVO uverejňuje ročnú hodnotiacu tabuľku[1] o objeme štátnej pomoci poskytnutej na Islande, v Lichtenštajnsku a Nórsku. Štátna pomoc v súvislosti s hospodárskou krízou V posledných desiatich rokoch EÚ zaznamenala stabilný hospodársky rast (v priemere 1,5 % HDP ročne). Medzi rokmi 2002 a 2007 sa úroveň štátnej pomoci pre priemysel a služby znižovala v priemere o 2 % ročne a v roku 2007 sa ustálila na úrovni 65 miliárd EUR alebo menej ako 0,5 % HDP. Súčasne sa znížili deficity rozpočtu v priemere na 0,8 % HDP v roku 2007 – čo bol najlepší výsledok za tridsať rokov[2]. Nezamestnanosť sa počas tohto obdobia znížila a v roku 2008 sa ustálila na dlhodobej úrovni 7 % v celej EÚ. Finančná kríza neočakávane ukončila rast HDP, nízke úrovne štátnej pomoci a znižujúce sa deficity rozpočtu. Celková úroveň štátnej pomoci sa v roku 2008 zvýšila takmer päťnásobne v porovnaní s rokom 2007 a zvýšila sa na 2,2 % HDP, takmer výlučne v dôsledku krízovej pomoci pre finančný sektor. Krízovú pomoc pre reálnu ekonomiku prostredníctvom dočasného rámca[3] začali členské štáty uskutočňovať až v roku 2009. Preto sa táto správa nezaoberá touto otázkou. Hospodárska činnosť sa znížila a očakáva sa, že sa stabilizuje až v roku 2010. Hoci prvotné ukazovatele svedčia o prvých náznakoch hospodárskej obnovy, prognózy hovoria, že štátne deficity v EÚ dosiahnu v roku 2009 priemer 6 % HDP a v roku 2010 približne 7 %. Deficity rozpočtu sa výrazne zvýšili a vrátili sa na úroveň v roku 2000. Očakáva sa, že nezamestnanosť sa zvýši na 10 % alebo možno vyššie a bude jedným z kľúčových problémov v nadchádzajúcich rokoch. Keď sa v septembri 2008 vyčerpali zdroje poskytovania úverov medzi bankami, členské štáty začali nalievať veľké sumy pomoci do bankového sektora s cieľom zabrániť finančnému zrúteniu. Členské štáty zaviedli zastrešujúce záruky, po ktorých nasledovali rekapitalizačné opatrenia a ochrana proti riziku pre finančné inštitúcie, aby bolo možné pokračovať v poskytovaní úverov ekonomike. V ďalšom štádiu členské štáty, ktoré sa riadili dočasným rámcom, začali reálnej ekonomike poskytovať doplňujúce stimuly s cieľom pokračovať v investovaní alebo obnoviť investovanie. Politika Európskej komisie v oblasti štátnej pomoci bola jedným z kľúčových faktorov zabezpečujúcich, aby sa tento – celkovo úspešný – proces záchrany dosiahol koordinovaným spôsobom. Umožnila rýchle uskutočnenie nebývalých podporných opatrení a súčasne zabezpečila, že jednotný trh zostal nedotknutý. 1. Štátna pomoc v roku 2008 Celková štátna pomoc[4], ktorú poskytli členské štáty, dosiahla v roku 2008 výšku 279,6 miliardy EUR alebo v relatívnom vyjadrení 2,2 % HDP v EÚ-27[5]. Krízové opatrenia oznámené členskými štátmi v roku 2008 dosiahli výšku 212,2 miliárd EUR alebo 1,7 % HDP. Krízovú pomoc v prospech finančného sektora poskytlo v roku 2008 trinásť členských štátov (Belgicko, Dánsko, Nemecko, Írsko, Španielsko, Francúzsko, Lotyšsko, Luxembursko, Holandsko, Portugalsko, Fínsko, Švédsko a Spojené kráľovstvo). Do konca októbra 2009 všetky členské štáty EÚ-15[6] a Maďarsko, Lotyšsko a Slovinsko predložili Komisii na schválenie opatrenia súvisiace s finančnou krízou. Ak vylúčime krízové opatrenia, celková štátna pomoc dosiahla v roku 2008 výšku približne 67,4 miliardy EUR alebo 0,54 % HDP v EÚ-27. Pomoc priemyslu a službám predstavuje 78 % celkovej štátnej pomoci. Dosiahla výšku 52,9 miliardy EUR alebo 0,42 % HDP v EÚ-27. Pomoc uhoľnému priemyslu je pridelená priemyslu a službám. Dosiahla výšku 2,7 miliardy EUR alebo 4,1 % celkovej pomoci. Zostávajúca suma pomoci sa rozdelila medzi poľnohospodárstvo (11,8 miliardy EUR alebo 17,5 % celkovej pomoci), rybné hospodárstvo (0,2 miliardy EUR alebo 0,4 % celkovej pomoci) a dopravu[7] (2,4 miliardy EUR alebo 3,6 % celkovej pomoci). Členské štáty oznámili pomoc železniciam – ktorá nie je v dôsledku chýbajúcich porovnateľných údajov zahrnutá do žiadneho z uvedených súčtov – vo výške 46 miliárd EUR alebo 0,4 % HDP v EÚ[8]. Päť najväčších poskytovateľov finančných prostriedkov poskytlo 40,5 miliardy EUR alebo 60 % celkovej pomoci[9]. Nemecko poskytlo pomoc vo výške 15,7 miliardy EUR alebo 23 % celkovej pomoci, po ňom nasledovalo Francúzsko (10,3 miliardy EUR; 15 %), Taliansko (5,5 miliardy EUR; 8 %), Španielsko (5,2 miliardy EUR; 8 %) a Spojené kráľovstvo (3,8 miliardy EUR; 6 %). Úplne odlišný obraz získame, ak sa pozrieme na pomoc vyjadrenú ako podiel HDP. Maďarsko poskytlo pomoc predstavujúcu 2,4 % HDP, po ňom nasledovala Malta (2 %), Bulharsko (1,3 %), Fínsko (1,1 %) a Írsko (1,1 %). 2. Vývoj a modely výdavkov na štátnu pomoc v členských štátoch Na zasadnutí Európskej rady v Lisabone v marci 2000 bola Komisia, Rada a členské štáty vyzvané, aby „podporovali svoje úsilie … znižovať všeobecnú úroveň štátnej pomoci, pričom by dôraz mali presunúť od podporovania individuálnych spoločností alebo sektorov na plnenie horizontálnych cieľov záujmu Spoločenstva, medzi ktoré patrí zamestnanosť, regionálny rozvoj, životné prostredie a odborná príprava alebo výskum“ . Na nasledujúcich zasadnutiach Európskej rady sa odvtedy zopakovala výzva na „menšiu alebo lepšie cielenú pomoc“. Tieto ciele sa zdôraznili v odporúčaní Komisie k všeobecným usmerneniam hospodárskej politiky na roky 2005 – 2008. Okrem toho sa zásada menšej a lepšie cielenej pomoci stanovila ako jedna zo štyroch usmerňujúcich zásad podporujúcich program Komisie zameraný na reformu štátnej pomoci, SAAP, ktorý sa začal v roku 2005. Keď sa pozrieme na vývoj z dlhodobého hľadiska, celková úroveň štátnej pomoci v osemdesiatych rokoch sa pohybovala na úrovni 2 % HDP, v deväťdesiatych rokoch klesla pod 1 % a v rokoch 2003 – 2007 sa znížila na približne 0,5 % – 0,6 % HDP. V dôsledku mimoriadnych krízových opatrení sa celková úroveň pomoci v EÚ-27 v roku 2008 zvýšila na viac ako 2 % HDP. Obrázok 1[10]: Celková pomoc ako % HDP (EÚ-27; údaje od roku 1992) [pic] Zníženie výdavkov na štátnu pomoc počas týchto desiatich rokov a do roku 2007 možno pripísať trom hlavným faktorom: po prvé, v dôsledku obdobia hospodárskeho rastu od roku 2000 členské štáty poskytli neprosperujúcim firmám výrazne menšiu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu. Po druhé, štátna pomoc uhoľnému sektoru mala klesajúci trend, ktorý sa zaznamenal najmä v Poľsku, Francúzsku, Nemecku a Španielsku. Po tretie, predvstupové záväzky a nepretržité úsilie po pristúpení prispeli k znižovaniu pomoci, pretože členské štáty EÚ-12[11] naďalej prispôsobovali svoje politiky a postupy v oblasti štátnej pomoci požiadavkám právnych predpisov a politík EÚ v oblasti štátnej pomoci. Tieto snahy možno vnímať ako výsledok všeobecného uznania, že vysoký objem štátnej pomoci nielen bráni účinnému rozdeleniu zdrojov, ale spôsobuje aj zníženie konkurencieschopnosti ekonomiky ako celku. Práca v tejto súvislosti sa začala už v polovici osemdesiatych rokov s cieľom zabezpečiť, aby sa efektívna kontrola štátnej pomoci stala kľúčovou zložkou programu jednotného trhu. Disciplína v oblasti štátnej pomoci sa potom rozšírila a posilnila v deväťdesiatych rokoch v rámci HMÚ a potom získala nový stimul zo zasadnutia Rady v Lisabone v roku 2000 a SAAP v roku 2005. Výsledný súbor reforiem štátnej pomoci sa zameriava najmä na lepšie cielenie pomoci pri zabezpečení minimálnej úrovne narušenia hospodárskej súťaže s cieľom zachovať fungovanie jednotného trhu. Celková pomoc, ak nezohľadníme mimoriadne krízové opatrenia, predstavuje 0,54 % HDP (67,4 miliardy EUR), čo je stále v rámci priemeru posledných rokov. Zdá sa, že to poukazuje v prvom rade na to, že členské štáty naďalej dodržiavali celkovú disciplínu v oblasti štátnej pomoci, ak odhliadneme od vypuknutie finančnej a hospodárskej krízy v roku 2008. Po druhé, prísnu disciplínu v oblasti štátnej pomoci v období pred krízou možno vnímať ako dôležitý prínos, ktorý umožnil rýchlo, významne a cielene reagovať na krízu bez narušenia celkového konsenzu v tom zmysle, že štátna pomoc by sa mala využívať opatrne a uvážene, ak je potrebná na dosiahnutie spoločne prijatého cieľa, a primeraná vzhľadom k riešenému problému. V dôsledku osobitostí spojených s pomocou pre poľnohospodárstvo, rybné hospodárstvo a dopravu sa ďalšie oddiely o úrovni a orientácii pomoci (2.1 a 2.2) zaoberajú iba pomocou poskytnutou priemyslu a službám. 2.1. Vývoj úrovne štátnej pomoci poskytnutej priemyslu a službám S cieľom analyzovať strednodobý vývoj v oblasti štátnej pomoci poskytnutej priemyslu a službám sa tejto časti nezohľadňujú krízové opatrenia, ktoré budú osobitne analyzované v kapitole 3. Pokiaľ ide o EÚ ako celok, vývoj úrovne pomoci poskytnutej priemyslu a službám v EÚ bol mierne klesajúci, keď porovnáme dve po sebe idúce trojročné obdobia 2006 – 2008 a 2003 – 2005. Výdavky na pomoc dosiahli v rokoch 2006 – 2008 v priemere výšku 52 miliárd EUR alebo 0,42 % HDP, zatiaľ čo v rokoch 2003 – 2005 v priemere 54 miliárd EUR alebo 0,46 % HDP. To dokazuje, že väčšina členských štátov naďalej pozitívne prispievala k výzve Rady znížiť celkovú úroveň pomoci, odhliadnuc od osobitnej reakcie na finančnú a hospodársku krízu. Väčšina členských štátov (15) dokázala v období rokov 2006 – 2008 udržať alebo dokonca znížiť svoju úroveň pomoci v porovnaní s úrovňami v rokoch 2003 – 2005. Mnohé z krajín EÚ-12 dosiahli značné zníženie o 1 % HDP alebo dokonca viac. V dôsledku toho sa priemerné výdavky EÚ-12 znížili takmer o polovicu, t. j. z viac ako 1 % HDP v rokoch 2003 – 2005 na niečo viac ako 0,5 % v rokoch 2006 – 2008. Úroveň pomoci dokázali znížiť aj niektoré krajiny EÚ-15 na približne 0,4 % HDP v období rokov 2006 – 2008[12], t. j. takmer na úroveň rovnú priemeru EÚ-27. Napriek pozitívnemu klesajúcemu trendu niektoré členské štáty zvýšili v roku 2008[13] výdavky na pomoc v porovnaní s rokmi 2003 – 2005. Akékoľvek zvýšenie možno do značnej miery pripísať pomoci v prospech horizontálnych cieľov, najmä na regionálny rozvoj, ochranu životného prostredia, výskum a vývoj a zamestnanosť. Toto zvýšenie však dosiaľ nespôsobilo zvrat v celkovom dlhodobom klesajúcom trende v EÚ ako celku. Krátkodobý vývoj od roku 2007 do roku 2008 ukazuje mierny nárast v roku 2008. Výdavky na štátnu pomoc pre priemysel a služby sa zvýšili o približne 0,04 % HDP. Napríklad Nemecko zvýšilo pomoc na regionálne investície najmä v nových spolkových krajinách[14] a Španielsko poskytlo viac pomoci na ochranu životného prostredia[15]. Poľsko výrazne zvýšilo pomoc na zamestnanosť a zaviedlo nové opatrenia v rámci skupinovej výnimky, predstavujúce výdavky vo výške niekoľko 100 miliónov EUR[16]. Tento krátkodobý vzostupný trend poukazuje na to, že súčasný systém kontroly štátnej pomoci umožňuje členským štátom rýchlo reagovať na meniace sa hospodárske potreby bez nutnosti ďalšieho rokovania s Komisiou. Hlavnými nástrojmi, ktoré majú členské štáty k dispozícii v tejto súvislosti, sú opatrenia v rámci skupinovej výnimky a schválené oznámené schémy pomoci, na základe ktorých je možné veľkému počtu podnikov poskytnúť individuálnu pomoc (podrobnejšie informácie sú uvedené v kapitole 4). 2.2. Štátna pomoc vyčlenená na horizontálne ciele spoločného záujmu Štátna pomoc na horizontálne ciele, t. j. pomoc, ktorá sa neposkytuje osobitným sektorom, sa obvykle považuje za pomoc, ktorá je vhodnejšia na riešenie zlyhaní trhu, a teda menej narúša hospodársku súťaž ako sektorová pomoc a pomoc ad hoc. Medzi najvýznamnejšie horizontálne ciele uskutočňované so štátnou pomocou patrí výskum a vývoj a inovácie (ďalej len „VaVaI“), ochrana životného prostredia, podpora malých a stredných podnikov (ďalej len „MSP“), tvorba pracovných miest, podpora odbornej prípravy a pomoc na regionálny hospodársky rozvoj. S cieľom preskúmať hlavný trend, pokiaľ ide o snahu členských štátov preorientovať „nekrízovú“ pomoc na horizontálne ciele spoločného záujmu, sa v tejto analýze nezohľadňujú krízové prípady[17]. Na tomto základe predstavovala pomoc vyčlenená na horizontálne ciele v roku 2008 46,3 miliardy EUR a tvorila približne 88 % celkovej pomoci poskytnutej priemyslu a službám. Tieto údaje je potrebné porovnať s podielom 80 % v roku 2007, 74 % v roku 2004 a približne 50 % v polovici deväťdesiatych rokoch. Troma hlavnými cieľmi, ktoré členské štáty sledovali v roku 2008, boli regionálna pomoc (26 %), pomoc posudzovaná na základe usmernení o pomoci na ochranu životného prostredia (24 %)[18] a pomoc na VaVaI (16 %). Hlavný trend potvrdzuje nárast, pokiaľ ide o pomoc orientovanú na horizontálne ciele. Počas obdobia rokov 2003 – 2005 sa na horizontálne ciele vyčlenilo v priemere 74 % pomoci, zatiaľ čo v rokoch 2006 – 2008 sa tento podiel zvýšil na 85 %. Podobný obraz získame, ak sa pozrieme na počet členských štátov, ktoré nasmerovali 90 % alebo viac svojej pomoci pre priemysel a služby na horizontále ciele spoločného záujmu. V roku 2008 to platilo v prípade 17 členských štátov v porovnaní so 17 v roku 2007[19] a 16 v roku 2006[20]. Pre tento vývoj neexistuje žiadny prevažujúci dôvod ani model. V prípade EÚ ako celku bola pomoc určená na odvetvový rozvoj, vrátane pomoci na obnovu a reštrukturalizáciu, v roku 2008 nižšia ako v roku 2007 a predstavovala sumu 6,5 miliardy EUR alebo 12 % celkovej pomoci poskytnutej priemyslu a službám[21]. Mimo rámca hospodárskej a finančnej krízy dosiahla suma pomoci na obnovu a reštrukturalizáciu v roku 2008 výšku iba 557 miliónov EUR v porovnaní s ročným priemerom 3,5 miliardy EUR v období rokov 2003 – 2005 a 872 miliónov EUR v období rokov 2006 – 2008. Dlhodobý trend celkove poukazuje na to, že členské štáty naďalej zameriavajú vysoký podiel pomoci na horizontálne ciele. Najmä všetky členské štáty EÚ-12 postupne zameriavajú pomoc na horizontálne ciele. 3. Štátna pomoc v súvislosti s finančnou a hospodárskou krízou 3.1. Usmernenie Komisie v krízových prípadoch Po prehĺbení finančnej krízy na jeseň v roku 2008 poskytla Komisia usmernenie vo forme oznámení o návrhu a vykonávaní štátnej pomoci v prospech bánk[22]. V týchto oznámeniach Komisia uznala, že závažnosť krízy je dôvodom na poskytovanie pomoci na základe článku 87 ods. 3 písm. b) Zmluvy o ES a stanovila jednotný rámec na to, aby členské štáty poskytovali verejné záruky, rekapitalizačné opatrenia a odbremenenie od znehodnotených aktív, či už jednotlivým bankám alebo ako súčasť vnútroštátnej schémy. Hlavným zmyslom usmernenia v týchto oznámeniach je zabezpečiť, aby mimoriadne opatrenia z dôvodov zachovania finančnej stability zaručili rovnaké podmienky medzi bankami sídliacimi v rôznych členských štátoch, ako aj medzi bankami, ktoré dostávajú podporu z verejných zdrojov, a tými, ktoré podporu nedostávajú. Cieľom kontroly štátnej pomoci zo strany Komisie je minimalizovať negatívny dosah verejných zásahov medzi členskými štátmi, medzi príjemcami pomoci s rôznymi rizikovými profilmi a medzi príjemcami pomoci a bankami, ktoré nevyužívajú štátnu pomoc, pri súčasnom uľahčení dosiahnutia cieľov schém. Európska rada[23] opätovne potvrdila svoj záväzok obnoviť dôveryhodnosť a riadne fungovanie finančných trhov a zdôraznila, že politické opatrenia na úrovni EÚ musia byť v súlade so zásadami jednotného trhu, musia zabezpečiť rovnaké podmienky a zohľadniť dôveryhodnú stratégiu na prekonanie krízy. Tento proces na jednej strane zahŕňa významnú reštrukturalizáciu bánk, ktoré sú v podstate postihnuté hospodárskou krízou, a na strane druhej návrat na cestu k normálnym trhovým podmienkam bánk, ktoré sú finančne silné. Hlavné zásady sa podobným spôsobom vzťahujú na spoločnosti pôsobiace v „reálnej“ ekonomike čeliacej štrukturálnym problémom, ktorá bude musieť prijať reštrukturalizačné opatrenia, aby obnovila dlhodobú životaschopnosť. Komisia poskytla komplexný prehľad o svojej činnosti týkajúcej sa štátnej pomoci v súvislosti s finančnou a hospodárskou krízou v osobitnom vydaní hodnotiacej tabuľky, ktorá bola uverejnená túto jar[24]. Obsahovala podrobné zhrnutia oznámenia o bankovníctve, oznámenia o rekapitalizácii, dočasnom rámci pre reálnu ekonomiku, oznámenia o znehodnotených aktívach[25] a ich doterajšie vykonávanie. Dňa 23. júla 2009 Komisia prijala usmernenia týkajúce sa návratu k životaschopnosti a hodnotenia reštrukturalizačných opatrení vo finančnom sektore v podmienkach súčasnej krízy podľa pravidiel štátnej pomoci[26] , v ktorých sú vysvetlené kritériá, ktoré bude Komisia v súčasnom období uplatňovať na reštrukturalizačnú pomoc pre banky. 3.2. Zásah Komisie v krízových prípadoch Komisia zohrávala a bude naďalej zohrávať významnú úlohu v koordinovaní opatrení členských štátov, pokiaľ ide o zachovanie rovnakých podmienok, zachovanie integrity spoločného trhu a boj proti škodlivému protekcionizmu. Komisia bude naďalej dôkladne monitorovať situáciu na trhu a skúmať opatrenia na podporu členských štátov s cieľom zabezpečiť, že budú navrhnuté spôsobom, ktorý čo najviac obmedzuje narušenie hospodárskej súťaže a zachováva fungovanie jednotného trhu. Okrem toho Komisia osobitne zdôraznila, že opatrenia na podporu sa musia navrhnúť tak, aby zohľadňovali strednodobé až dlhodobé hľadisko, najmä v snahe rýchlo sa vrátiť ku konkurenčnému prostrediu. Nakoniec, Komisia bude podporovať reštrukturalizačné procesy v rámci monitorovania štátnej pomoci. Napríklad, oznámenie Írska, že schéma štátnej záruky sa týka iba šiestich írskych bánk, predstavovalo vážne riziko veľkého odlivu kapitálu od konkurentov neoprávnených na podporu. Na naliehanie Komisie írska vláda v priebehu niekoľkých dní potvrdila, že schéma záruk bude k dispozícii všetkým bankám s dcérskymi spoločnosťami alebo pobočkami v Írsku s významným podielom na domácej ekonomike[27]. Podobne, keď Francúzsko oznámilo svoju plánovanú pomoc automobilovému sektoru, ktorá pôvodne vyvolala obavy týkajúce sa pravidiel štátnej pomoci a jednotného trhu, Komisia jednoznačne vyhlásila, že akákoľvek pomoc poskytnutá za ďalších nekomerčných podmienok týkajúcich sa umiestnenia investícií (a/alebo geografického rozloženia reštrukturalizačných opatrení v inom prípade) nie je možné považovať za zlučiteľnú pomoc. Po intenzívnych rokovaniach medzi Komisiou a francúzskymi orgánmi Francúzsko poskytlo záväzky s cieľom zabrániť podmienkam, ktoré by boli v rozpore s pravidlami jednotného trhu[28]. Tento prístup bol zachovaný vo všetkých ostatných prípadoch, najmä pokiaľ ide o nemecké plány vo vzťahu k automobilke Opel[29]. Vo veci Bradford&Bingley[30] Komisia zabezpečila, že príjemcami pomoci budú maloobchodní depozitári banky. Štátny zásah umožnil, aby maloobchodná činnosť banky pokračovala prostredníctvom predaja maloobchodnej pobočky, pričom bolo schválené ukončenie činnosti časti banky, ktorá bola postihnutá krízou. Rada nedávno hodnotila efektívnosť schém podpory bánk, ako aj celkovú situáciu, pokiaľ ide o stabilitu a fungovanie finančných trhov[31], pričom dospela k záveru, že štátne opatrenia prijaté od tretieho štvrťroku 2008 prispeli k stabilizácii extrémne napätých podmienok na finančnom trhu. Je však pravdepodobné, že fungujúce prostredie pre banky bude naďalej problematické, najmä pokiaľ ide o úverové straty spojené s ich úverovými portfóliami. 3.3. Schválené opatrenia a miera využitia V období medzi októbrom 2008 a koncom októbra 2009 Komisia schválila 73 krízových opatrení. Ak ich rozdelíme podľa druhu, dostaneme 32 schém (schémy záruk, rekapitalizačné schémy, zásahy týkajúce sa likvidity, zásahy týkajúce sa ochrany aktív) a 41 individuálnych prípadov. Celkový maximálny objem krízových opatrení schválených Komisiou v období medzi októbrom 2008 a októbrom 2009 dosiahol výšku približne 3,632 miliardy EUR, čo zodpovedá 29 % HDP v EÚ-27[32]. Pokiaľ ide o schémy záruk, maximálny objem dosiahol výšku 2,738 miliardy EUR, čo zodpovedá 22 % HDP v EÚ-27. Rekapitalizačné opatrenia dosiahli sumu 231 miliárd EUR[33], čo zodpovedá 2 % HDP v EÚ-27. Opatrenia v oblasti všeobecnej likvidity a zásahy týkajúce sa ochrany aktív dosiahli výšku 76 miliárd EUR, čo predstavuje 0,6 % HDP v EÚ. Komisia okrem toho prijala rozhodnutia v prípade niekoľkých zásahov ad hoc v prospech individuálnych finančných inštitúcií v celkovom objeme 587 miliárd EUR. Po uverejnení oznámenia o bankovníctve a oznámenia o rekapitalizácii Komisia schválila väčšinu všeobecných schém na jeseň v roku 2008[34]. Opatrenia schválené v roku 2008, schémy a pomoc ad hoc dosiahli spolu sumu 3,361 miliardy EUR. V roku 2009 mali členské štáty iba obmedzenú potrebu zaviesť nové doplňujúce opatrenia na podporu. Od januára do marca 2009 Komisia schválila ďalšie opatrenia na záchranu a stabilizáciu vo výške 96 miliárd EUR. Od apríla 2009 členské štáty prijali iba doplňujúce opatrenia s celkovým maximálnym objemom 175 miliárd EUR[35]. Miera využitia bankami je definovaná ako skutočné využitie opatrenia, pokiaľ ide o oznámené schválené sumy. Slúži ako predbežný ukazovateľ fungovania schém[36]. Už uvedený maximálny objem celkovej pomoci sa v skutočnosti nerealizoval. Miera využitia krízových opatrení oznámená Komisiou[37] predstavuje približne 33 % v prípade záruk a približne 55 % v prípade rekapitalizácie. 3.4. Štátna pomoc poskytnutá v roku 2008 Celková štátna pomoc súvisiaca s krízovými opatreniami[38], ktorú poskytli členské štáty, predstavovala v roku 2008 sumu približne 212,2 miliardy EUR, čo predstavuje 1,7 % HDP v EÚ-27 Maximálny objem opatrení schválených Komisiou, ktoré členské štáty zaviedli v roku 2008 na stabilizáciu finančných trhov, dosiahol sumu 3 361 miliárd EUR. Podľa výročných správ predložených členskými štátmi realizovali členské štáty opatrenia v nominálnej hodnote 958 miliárd EUR. To zodpovedá miere využitia vo výške 29 %. Podľa prvých odhadov dosiahol prvok pomoci podporných opatrení zavedených v roku 2008 – ako ukazovateľ výšky príspevkov, ktoré štát poskytol prijímajúcim finančným inštitúciám – sumu 212,2 miliardy EUR, čo predstavuje 1,7 % HDP v EÚ-27. Komisia schválila v roku 2008 krízové opatrenia oznámené sedemnástimi členskými štátmi. Iba trinásť členských štátov oznámilo, že sa tieto opatrenia vykonali už v roku 2008. Krízové opatrenia ad-hoc [39] predstavovali v roku 2008 37 % celkovej krízovej pomoci a pomoc poskytnutá na základe schém tvorila 63 % celkovej pomoci. Prehľad povolených krízových opatrení je uvedený v kapitole 3 dokumentu Fakty a údaje o štátnej pomoci v členských štátoch EÚ, ktorý tvorí prílohu k tejto správe. 4. Zjednodušenie pravidiel štátnej pomoci 4.1. Nová štruktúra kontroly štátnej pomoci Komisia vyhlásila v SAAP v júni 2005 svoj zámer podporovať politiku využívania štátnej pomoci ako účinného politického nástroja rastu a tvorby pracovných miest. Plán viedol k začatiu preskúmania takmer všetkých pravidiel a postupov v oblasti štátnej pomoci[40]. V programe reformy sa vyzdvihli štyri hlavné zásady: - menšia a lepšie cielená štátna pomoc; - zdokonalený ekonomický prístup; - účinnejšie postupy, lepšie vykonávanie, vyššia predvídateľnosť a zvýšená transparentnosť; - spoločná zodpovednosť Komisie a členských štátov. Komisia má výhradnú právomoc posudzovať zlučiteľnosť opatrení štátnej pomoci so Zmluvou o ES. Členské štáty sú preto povinné oznamovať Komisii všetky opatrenia pred ich uskutočnením[41], pokiaľ sa na ne nevzťahuje nariadenie „ de minimis “[42] alebo nariadenie o skupinových výnimkách, najmä všeobecné nariadenie o skupinových výnimkách (ďalej len „GBER“ – General Block Exemption Regulation)[43]. Dôvodom tejto zmeny je to, že nie je pravdepodobné, že takéto opatrenia budú mať výrazný negatívny vplyv na hospodársku súťaž na úrovni Spoločenstva, pričom prispievajú k dosiahnutiu cieľa spoločného záujmu a môžu sa teda poskytnúť bez predchádzajúceho oznámenia Komisii za predpokladu, že splnia kritériá príslušných právnych nástrojov. V prípade opatrení štátnej pomoci, ktoré pred ich vykonaním naďalej podliehajú kontrole Komisiou, môžu členské štáty oznamovať schémy pomoci. Po schválení schémy pomoci môže členský štát obvykle poskytnúť individuálnu pomoc bez ďalšieho oznámenia Komisii. Jednotlivo sa musia oznamovať iba veľké individuálne žiadosti týkajúce sa schém pomoci, ktoré presahujú určité prahové hodnoty, a individuálna pomoc (známa aj ako pomoc „ad hoc“ ) udelená mimo schémy. „3-členný systém“: skupinová výnimka, štandardné a podrobné hodnotenie S cieľom urýchliť a zefektívniť postupy a rozhodovanie zaviedla Komisia výrazné zmeny v štruktúre kontroly štátnej pomoci. Zmeny spočívajú v tom, že rôzne opatrenia pomoci sa podrobili takej úrovni kontroly, ktorá odráža ich príslušné potenciálne účinky na hospodársku súťaž a obchod. Nová štruktúra je založená na „3–člennom systéme“: skupinová výnimka (a de minimis ), štandardné hodnotenie a podrobné hodnotenie. Hoci sa počet opatrení v rámci skupinovej výnimky zvyšuje, väčšina individuálnych prípadov alebo schém, ktoré sa musia stále oznamovať, podlieha štandardnému hodnoteniu, ktoré zabezpečuje bezproblémové posúdenie. Medzi rokom 2007 a polovicou roka 2009 sa podrobné hodnotenie uskutočnilo iba v 25 zo 177 prípadov v oblasti VaVaI a v 10 zo 49 prípadov v oblasti rizikového kapitálu. V prípadoch spadajúcich do akéhokoľvek z horizontálnych cieľov sa nevykonalo žiadne podrobné hodnotenie. Nový zjednodušený postup S cieľom zabezpečiť plynulý priebeh notifikačného procesu v prípade a priori zlučiteľných prípadov zaviedla Komisia v septembri 2009 zjednodušený postup[44]. Prostredníctvom tohto nového postupu plánuje Komisia zabezpečiť schválenie jednoznačne zlučiteľnej pomoci v rámci zrýchlenej lehoty jedného mesiaca na základe úplného oznámenia členského štátu. 4.2. Hodnotenie individuálnych prípadov zamerané na malý počet prípadov veľkej pomoci , ktorá môže narušiť hospodársku súťaž Členské štáty stále viac využívajú možnosti pomoci v rámci skupinovej výnimky a naďalej využívajú schémy, na základe ktorých sa pomoc individuálnym podnikom môže poskytnúť bez predošlého oznámenia Komisii. V roku 2008 spadalo 648 alebo 66 % novozavedených opatrení do pomoci v rámci skupinovej výnimky, zatiaľ čo 248 schém bolo predmetom rozhodnutia Komisie v roku 2008, čo predstavovalo 25 %, a 92 opatrení individuálnej pomoci tvorilo 9 %. Pokiaľ ide o objemy oznámenej pomoci (okrem krízových opatrení), individuálna pomoc tvorila iba 5 % celkovej pomoci poskytnutej priemyslu a službám (2,5 miliardy EUR), zatiaľ čo pomoc poskytnutá v rámci schém tvorila 76 % (40 miliárd EUR) a pomoc v rámci skupinovej výnimky tvorila 19 % (10 miliárd EUR). To znamená, že členské štáty poskytli 95 % pomoci pre priemysel a služby, hoci podlieha pravidlám v oblasti štátnej pomoci, bez nutnosti individuálneho hodnotenia Komisiou na úrovni príjemcu. 4.3. Takmer 19 % pomoci poskytnutej priemyslu a službám je pomoc v rámci skupinovej výnimky Pokiaľ ide o výdavky, pomoc v rámci skupinovej výnimky zaznamenala v roku 2008 značné zvýšenie na 10 miliárd EUR alebo 19 % celkovej pomoci pre priemysel a služby v porovnaní s rokom 2007 (6,3 miliardy EUR alebo 13 %) a rokom 2006 (3 miliardy EUR alebo 6 % celkovej pomoci). Hlavné zvýšenie možno pripísať regionálnej pomoci v rámci možnosti skupinovej výnimky zavedenej v roku 2007. Stále viac sa využívajú aj ďalšie už existujúce ciele pre pomoc v rámci skupinovej výnimky, t. j. pomoc pre MSP, odbornú prípravu a podporu zamestnanosti. V budúcnosti sa bude musieť preskúmať potenciál novozavedených cieľov v rámci GBER, pretože nové nariadenie nadobudlo účinnosť iba koncom augusta 2008. 5. presadzovanie pravidiel štátnej pomoci Neoprávnená pomoc V článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES sa ukladá členským štátom povinnosť oznámiť Komisii opatrenia štátnej pomoci pred ich zavedením, ale aj počkať na výsledok prešetrovania Komisie pred uskutočnením oznámených opatrení. V prípade nedodržania jednej z týchto povinností sa opatrenie štátnej pomoci považuje za neoprávnené. V období rokov 2000 – 2008 Komisia prijala 811 rozhodnutí o neoprávnenej pomoci. V približne 23 % prípadov neoprávnenej pomoci (187 prípadov) Komisia zasiahla a prijala negatívne rozhodnutie o nezlučiteľnosti opatrenia pomoci so spoločným trhom. Toto negatívne rozhodnutie obvykle vyžaduje, aby príslušný členský štát zabezpečil vrátenie nezákonne poskytnutej pomoci. V ďalších 2 % prípadov neoprávnenej pomoci (15 prípadov) Komisia prijala podmienečné rozhodnutie. Tento približne 25 % podiel zásahov v prípade neoprávnenej pomoci je približne desaťkrát vyšší ako podiel negatívnych a podmienených rozhodnutí o riadne oznámených prípadoch. Viac ako polovica zásahov sa uskutočnila v odvetví priemyslu a služieb, približne jedna štvrtina v poľnohospodárstve a zostávajúci počet v doprave, uhoľnom priemysle a rybnom hospodárstve. Vymáhanie pomoci V prvej polovici roka 2009 bol dosiahnutý ďalší pokrok v oblasti výkonu dosiaľ neuzavretých rozhodnutí o vymáhaní pomoci. Celkový počet nevyriešených prípadov vymáhania pomoci sa znížil na 43 (v porovnaní s 50 prípadmi v polovici roka 2007 a 94 prípadmi na konci roka 2004). Suma neoprávnenej a nezlučiteľnej pomoci, ktorá bola vrátená od roku 2000, sa ďalej zvýšila z 2,3 miliardy EUR v decembri 2004 na 9,4 miliardy EUR k 30. júnu 2009. To znamená, že podiel neoprávnenej a nezlučiteľnej pomoci, ktorú je potrebné vrátiť, sa znížil zo 75 % na konci roka 2004 na približne 9 % k 30. júnu 2009. Komisia okrem toho prijala niektoré rozhodnutia o vymáhaní pomoci v oblasti poľnohospodárstva, rybného hospodárstva a dopravy. Presadzovanie právnych predpisov o štátnej pomoci: Spolupráca s vnútroštátnymi súdmi Komisia nedávno prijala nové oznámenie o vymáhaní práva štátnej pomoci vnútroštátnymi súdmi[45]. Oznámenie má dva hlavné ciele: - Komisia sa prostredníctvom nového oznámenia snaží poskytnúť vnútroštátnym súdom a potenciálnym žiadateľom jasné usmernenie týkajúce sa rôznych problémov, ktoré môžu vzniknúť v rámci vnútroštátnych súdnych sporov týkajúcich sa štátnej pomoci, - okrem toho sa Komisia prostredníctvom nového oznámenia snaží v jednotlivých prípadoch zintenzívniť svoju spoluprácu s vnútroštátnymi súdmi. Po prijatí nového oznámenia Komisia plánuje zintenzívniť svoje úsilie v oblasti súkromného vymáhania štátnej pomoci. Následné monitorovanie S nadobudnutím účinnosti všeobecného nariadenia o skupinových výnimkách nepodlieha notifikačnej povinnosti stále viac opatrení pomoci. V článku 10 uvedeného nariadenia sa stanovuje základ na uskutočnenie následného monitorovania na základe výberu vzorky. Analýza výsledkov prvých troch monitorovaní poukazuje na to, že tá časť existujúcej štruktúry štátnej pomoci, ktorá umožňuje schváliť schémy pomoci a umožňuje členským štátom vykonať opatrenia pomoci v rámci funkcií (všeobecného) nariadenia o skupinových výnimkách, funguje vo všeobecnosti uspokojivo. PRÍLOHA Pracovný dokument útvarov Komisie „Fakty a údaje o štátnej pomoci v členských štátoch EÚ“ [1] http://www.eftasurv.int/information/sascoreboard/ [2] Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu a Rade – Dlhodobá udržateľnosť verejných financií pre oživenie hospodárstva, KOM (2009) 545 zo 14.10.2009 (http://ec.europa.eu/economy_finance/thematic_articles/article15994_en.htm). [3] Dočasný rámec Spoločenstva pre opatrenia štátnej pomoci na podporu prístupu k financovaniu v období súčasnej finančnej a hospodárskej krízy; konsolidovaná verzia Ú. v. EÚ C 83, 7.4.2009 ; zmenené a doplnené oznámením uverejneným v Ú. v. EÚ C 261, 31.10.2009, s. 2. [4] Súčet sa týka pomoci pre sektor výroby, služieb, uhlia, poľnohospodárstva, rybného hospodárstva a časti sektora dopravy, netýka sa pomoci pre sektor železničnej dopravy, pomoci na náhradu za služby všeobecného hospodárskeho záujmu v dôsledku chýbajúcich porovnateľných údajov. Sumy pomoci sa týkajú prvku pomoci, ktorý je obsiahnutý v opatrení štátnej pomoci, pokiaľ nie je stanovené inak (pozri metodické poznámky v sprievodnom pracovnom dokumente útvarov Komisie). [5] EÚ-27 znamená všetky členské štáty EÚ. [6] EÚ-15 zahŕňa členské štáty, ktoré pristúpili k EÚ pred rokom 2004. [7] Okrem železničnej dopravy. [8] Pozri aj odsek 2.3.5 pracovného dokumentu útvarov Komisie „Fakty a údaje o štátnej pomoci v členských štátoch EÚ“. [9] Okrem krízových opatrení. [10] Zdroj: GR pre hospodársku súťaž; údaje o HDP: Eurostat [11] EÚ-12 zahŕňa členské štáty, ktoré pristúpili k EÚ v roku 2004 alebo neskôr. [12] Spojené kráľovstvo o 0,2 miliardy EUR, Nemecko o 0,9 miliardy EUR a Taliansko o 0,4 miliardy EUR. [13] Švédsko o 0,6 miliardy EUR, Belgicko o 0,4 miliardy EUR, Francúzsko o 0,3 miliardy EUR. [14] Najmä prostredníctvom Investitionszulagengesetz 2007 (N357a/2006 a XR 6/2007). [15] Veľkú časť možno pripísať NN 61/2004 Oslobodenie od dane z biopalív . [16] Napríklad, XE 11/2004 Compensation des coûts liés à l'insertion des personnes handicapées dans les PME , N 575/2007 Secteur du charbon 2008-2015. [17] Ak by sa zahrnuli krízové opatrenia, podiel horizontálnej pomoci by sa znížil na 17,5 %. [18] Do kategórie pomoci na ochranu životného prostredia a úspor energie spadajú dve odlišné skupiny prípadov: Prvá skupina prípadov má priamy prínos pre životné prostredie. Druhá skupina zahŕňa zníženie alebo oslobodenie od environmentálnych daní. V prípade tejto druhej skupiny prípadov sa výdavky na pomoc nemôžu brať ako náhrada za meranie prínosu pre životné prostredie, pretože tento prínos sa dosahuje daňou a nie oslobodením od nej. Podrobnejšie informácie sú uvedené v hodnotiacej tabuľke z jari roku 2008, KOM (2008) 304 z 21. mája 2008. [19] Pozri hodnotiacu tabuľku z jesene roku 2008, KOM (2008) 751 zo 17. novembra 2008, s. 30. [20] Pozri hodnotiacu tabuľku z jesene roku 2007, KOM (2007) 791 z 13. decembra 2007, s. 22. [21] Tieto podiely nezahŕňajú opatrenia s horizontálnym cieľom, ktoré sú však vyčlenené pre sektor výroby a sektor služieb. [22] Pozri Oznámenie Komisie – Uplatnenie pravidiel štátnej pomoci na opatrenia prijaté v prospech finančných inštitúcií v súvislosti so súčasnou globálnou finančnou krízou, Ú. v. EÚ C 270, 25.10.2008, s. 8 („oznámenie o bankovníctve“); oznámenie Komisie – Rekapitalizácia finančných inštitúcií v súčasnej finančnej kríze: obmedzenie pomoci na nevyhnutné minimum a opatrenia proti neprimeranému narušeniu hospodárskej súťaže, Ú. v. EÚ C 10, 15.1.2009, s. 2 („oznámenie o rekapitalizácii“); oznámenie Komisie o zaobchádzaní so znehodnotenými aktívami v bankovom sektore Spoločenstva, Ú. v. EÚ 72, 26.3.2009 („oznámenie o znehodnotených aktívach“); oznámenie Komisie „Návrat k životaschopnosti a hodnotenie reštrukturalizačných opatrení vo finančnom sektore v podmienkach súčasnej krízy podľa pravidiel štátnej pomoci“, Ú. v. EÚ C 195, 19.8.2009, s. 9. [23] Pozri bod II dokumentu Závery predsedníctva bruselskej Európskej Rady z 18. – 19. júna 2009. [24] Hodnotiaca tabuľka z jari 2009 (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/studies_reports.html) [25] Stručné zhrnutie týchto oznámení je v kapitole 3 dokumentu Fakty a údaje o štátnej pomoci v členských štátoch EÚ, ktorý sa nachádza v prílohe. [26] Oznámenie Komisie – Návrat k životaschopnosti a hodnotenie reštrukturalizačných opatrení vo finančnom sektore v podmienkach súčasnej krízy podľa pravidiel štátnej pomoci, Ú. v. EÚ C 195/2009 z 19.8.2009. [27] Pozri NN 48/2008 Schéma záruk pre banky v Írsku. [28] Pozri tlačovú správu (Memo/09/90). [29] Pozri tlačové správy (Memo/09/460 a Memo/09/411). [30] NN 41/2008 Pomoc na záchranu Bradford & Bingley. [31] Príloha k správe Rady (Ecofin) prednesenej na zasadnutí Európskej rady 18. – 19. júna o efektívnosti schém finančnej podpory: Správa pracovnej skupiny o preskúmaní efektívnosti opatrení finančnej podpory. [32] Tento údaj predstavuje celkovú maximálnu sumu zastrešujúcich záruk, súborov na obnovu a reštrukturalizáciu a ďalších opatrení zavedených členskými štátmi. [33] Ide o schémy rekapitalizácie a schémy, v ktorých sa spája rekapitalizácia s inými opatreniami. Nezrovnalosti so sumami uverejnenými v hodnotiacej tabuľke z jari 2009 sú v dôsledku odlišnej klasifikácie schém. V tomto vydaní sa zásahy týkajúce sa likvidity považujú za samostatnú kategóriu. [34] Hodnotiaca tabuľka z jari 2009 sa zamerala na zásahy v oblasti štátnej pomoci v podmienkach súčasnej finančnej a hospodárskej krízy a prehľad opatrení preskúmaných Komisiou do 31. marca 2009. [35] Inter alia šesť schém založených na oznámení o bankovníctve, jedna na oznámení o znehodnotených aktívach a jedna ďalšia osobitná schéma. [36] Vysoká miera využitia v danom členskom štáte nie je nevyhnutne ukazovateľom, či je opatrenie primerané alebo nie. Nízka miera vyžitia záruk v určitých členských štátoch je čiastočne dôsledkom toho, že sumy oznámené podľa schém sú vyššie, ako skutočná potreba. Okrem toho v niektorých členských štátoch mali banky ľahký prístup k finančným prostriedkom na trhu, často za nižšiu cenu. [37] Podrobnejšie údaje sú uvedené v dokumente Preskúmanie schémy záruk a schémy rekapitalizácie vo finančnom sektore v podmienkach súčasnej krízy, ktoré vykonalo GR pre hospodársku súťaž, 7. august 2009. ( http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/review_of_schemes_en.pdf ). [38] Týka sa určitých individuálnych prvotných prípadov počas prvej fázy krízy, ktoré boli schválené na základe usmernení a opatrení v oblasti výskumu a vývoja prijatých na základe oznámenia o bankovníctve a oznámenia o rekapitalizácii, ktoré sa uskutočnili v roku 2008. Tento oddiel sa nezaoberá opatreniami súvisiacimi s reálnou hospodárskou krízou, ktoré boli schválené na základe dočasného rámca, pretože sa prijali a uskutočnili v roku 2009. [39] Oznámené alebo odhadované objemy pomoci. [40] Pozri tabuľku 2 v prílohe, ktorú tvorí dokument Fakty a údaje o štátnej pomoci v členských štátoch EÚ. [41] Článok 88 Zmluvy o ES; podrobné ustanovenia v nariadení Rady č. 659/1999 z 22. marca 1999, Ú. v. ES L 83, 27.3.1999, s. 1 – 9. [42] Nariadenie Komisie (ES) č. 1998/2006 z 15. decembra 2006 o uplatňovaní článkov 87 a 88 zmluvy na pomoc de minimis , Ú. v. EÚ L 379, 28.12.2006, s. 5. [43] Nariadenie Komisie (ES) č. 800/2008 zo 6. augusta 2008 o vyhlásení určitých kategórií pomoci za zlučiteľné so spoločným trhom podľa článkov 87 a 88 zmluvy (Všeobecné nariadenie o skupinových výnimkách) ; Ú. v. EÚ L 214, 9.8.2008, s. 3. [44] Oznámenie Komisie o zjednodušenom postupe vybavovania určitých druhov štátnej pomoci; Ú. v. EÚ C 136, 16.6.2009, s. 3 – 12. [45] Oznámenie Komisie o vymáhaní práva štátnej pomoci vnútroštátnymi súdmi, Ú. v. EÚ C 85, 9.4.2009, s. 1.