Analýza na účely oznámenia o ambicióznejších klimatických cieľoch pre Európu na rok 2030 ukazuje, že vyšší podiel obnoviteľných zdrojov je základom pre dosiahnutie prísnejších cieľov znižovania emisií skleníkových plynov. Ako sa uvádza v posúdení vplyvu, zníženie emisií skleníkových plynov aspoň o 55 % by si vyžadovalo v EÚ do roku 2030 podiel energie z obnoviteľných zdrojov v rozsahu 38 – 40 %.

Takmer vo všetkých NEKP sa oproti návrhom plánov potvrdzuje a v niektorých prípadoch dokonca zvyšuje ambícia v oblasti obnoviteľných zdrojov. Agregované údaje však skrývajú rozdiely medzi príspevkami členských štátov. V niektorých plánoch chýbajú sektorové trajektórie, ktoré by boli v súlade s požiadavkami smernice o obnoviteľných zdrojoch energie, a nedosahujú nákladovo efektívny národný potenciál. Naopak, niekoľko členských štátov si pre obnoviteľné zdroje stanovilo veľmi ambiciózne sektorové ciele. Rakúsko má za cieľ 100 % elektriny z obnoviteľných zdrojov do roku 2030 a Švédsko do roku 2040.

Vychádza sa z predpokladu trvalého relatívne pozitívneho vývoja. Analýza údajov Eurostatu za rok 2018 a projekcie podielov energie z obnoviteľných zdrojov na konečnej energetickej spotrebe členských štátov v roku 2020 ukazujú , že EÚ podľa projekcií dosiahne podiel obnoviteľných zdrojov na úrovni 22,5 až 22,7 % a že väčšina členských štátov dosiahne svoje záväzné národné ciele. Podľa predbežných odhadov výroba elektriny z obnoviteľných zdrojov vzrástla v roku 2019 o 6,2 % a oproti roku 2018 zaznamenala trhový nárast o 33 %. Okrem toho viacerí analytici tvrdia, že hoci kríza COVID-19 negatívne zasiahla sektor obnoviteľných zdrojov a súvisiace investície, tieto sa ukázali ako pomerne odolné. Zdá sa teda, že EÚ je na správnej ceste k dosiahnutiu európskeho cieľa 20 % podielu obnoviteľných zdrojov na konečnej energetickej spotrebe do roku 2020. Viaceré členské štáty – najmä tie, pri ktorých sa v tejto fáze predpokladá zaostávanie – by však mali pouvažovať nad dodatočnými opatreniami (aj v podobe mechanizmov spolupráce), aby zabezpečili dosiahnutie svojich záväzných národných cieľov na rok 2020.

Z posúdenia NEKP vyplýva, že podiel energie z obnoviteľných zdrojov by mohol na úrovni Únie pri súčasných a plánovaných opatreniach dosiahnuť v roku 2030 hodnotu v rozpätí 33,1 až 33,7 %, čím by sa prekročila cieľová hodnota na rok 2030 (32 %) a obnoviteľné zdroje energie by sa stali hlavným prostriedkom dosahovania cieľov uvedených v oznámení o ambicióznejších klimatických cieľoch pre Európu na rok 2030.

Toto oznámenie je iba prvým krokom viacfázového procesu. Komisia v októbri zverejní hĺbkové posúdenie každého jednotlivého NEKP spolu so správou o stave energetickej únie vrátane usmernení určených jednotlivým členským štátom z hľadiska ďalšieho pokroku v realizácii plánov. Pre členské štáty to bude hodnotným vstupom pri príprave národných plánov podpory obnovy a odolnosti, ako aj pri smerovaní investícií do projektov spojených so zelenou dohodou, ktoré prinesú pracovné miesta, ako aj pozitívne klimatické a environmentálne vplyvy. Zároveň to bude slúžiť ako podklad pre posudzovanie plánov obnovy a odolnosti zo strany Komisie. V neposlednom rade musia členské štáty zabezpečiť, aby aj ich plány spravodlivej transformácie (ktoré majú predložiť v kontexte Fondu na spravodlivú transformáciu) boli v súlade s NEKP.

Posúdenie preukazuje, ako úplná realizácia plánov povedie Európu k prekonaniu jej súčasného cieľa znižovania emisií skleníkových plynov do roku 2030, a zároveň je odrazovým mostíkom pre vyššie ambície, ktoré Komisia navrhla v oznámení s názvom „Ambicióznejšie klimatické ciele pre Európu na rok 2030: Investícia do klimaticky neutrálnej budúcnosti v prospech našich občanov“, ktoré prijíma súbežne na základe sprievodného posúdenia vplyvu.

Posúdenie je zavŕšením dôsledného procesu príprav a koordinácie na vnútroštátnej úrovni, ako aj súvislého dialógu medzi členskými štátmi, Komisiou a ostatnými inštitúciami EÚ. Členské štáty pripravovali svoje NEKP od roku 2018 a mali ich predložiť do 31. decembra 2019. V júni 2019 Komisia preskúmala návrhy plánov a poskytla spätnú väzbu jednotlivým členským štátom, ktoré väčšinu odporúčaní zohľadnili. Všetky členské štáty už predložili svoje konečné plány s integrovanou víziou energetickej a klimatickej transformácie v najbližších desiatich rokoch. Ide o bezprecedentný proces – o plánoch sa intenzívne konzultovalo so zainteresovanými stranami, občianskou spoločnosťou a občanmi, aby sa zaistil pocit spoluzodpovednosti a všeobecná verejná podpora. Pri rôznych príležitostiach o príprave plánov rokovala aj Rada.

NEKP sú jasným signálom členských štátov, že podporujú rýchly a nákladovo efektívny prechod na odolné uhlíkovo neutrálne hospodárstvo, ktoré sa bude z veľkej časti opierať o obnoviteľné zdroje energie a pomôže súkromnému sektoru sebavedomo investovať. Napríklad minimálne 10 členských štátov uviedlo, že v najbližších rokoch majú v pláne prestať vyrábať elektrinu z uhlia a vyradenú kapacitu nahradiť prevažne technológiami obnoviteľných zdrojov. Ďalšou oblasťou, kde si veľa členských štátov stanovilo ambiciózne ciele, je čistá mobilita – najmä elektromobilita a pokročilé biopalivá. NEKP však nedostatočne zohľadňujú dostupný potenciál obnoviteľných zdrojov na mori, ako aj súvisiace výzvy. Komisia tento problém pomôže strategicky riešiť v pripravovanej stratégii energie z obnoviteľných zdrojov na mori, kde identifikuje kľúčové kroky v oblastiach námorného priestorového plánovania, plošného zavádzania technológií a nového prístupu k plánovaniu infraštruktúry.

Prednostné investovanie do týchto riešení zohľadňujúc zásadu „nespôsobovať škodu“ by zosúladilo verejné výdavky a finančnú stimuláciu na podporu obnovy a odolnosti s posilnenou ambíciou znížiť do roku 2030 emisie aspoň o 55 %, čo zodpovedá ambícii EÚ prejsť ku klimatickej neutralite do roku 2050. Dodatočné investície do obnoviteľných zdrojov energie môžu zároveň rýchlo podporiť obnovu hospodárstva (a zároveň znížiť účty za energie a v prípade nespaľovaných obnoviteľných zdrojov aj zlepšiť kvalitu ovzdušia). Každý milión eur presunutý z fosílnej do ekologickej energetiky by v čistom vyjadrení vytvoril päť nových pracovných miest.

Takéto prednostné investovanie by zároveň urýchlilo dopyt a konkurenciu, čo by posilnilo výrobnú základňu Európy pozdĺž celého hodnotového reťazca, svetu ukázalo vedúce postavenie priemyslu a prinieslo kvalitnejšie pracovné miesta.

Investície do obnoviteľných zdrojov energie vytvárajú pracovné príležitosti. V roku 2018 pracovalo v sektore obnoviteľných zdrojov takmer 1,5 milióna obyvateľov EÚ (vrátane nepriamych pracovných miest v hodnotovom reťazci). Najintenzívnejším zdrojom zamestnanosti je solárna fotovoltika – na každý investovaný milión eur vytvára 12 pracovných miest. Pre porovnanie: sektor veternej energie prináša na každý milión eur 3 pracovné miesta, ale vzhľadom na predpokladaný nárast v rokoch 2020 – 2030 sa stane najväčším zdrojom zamestnanosti EÚ v oblasti obnoviteľných zdrojov. Na úrovni Únie odhadla agentúra IRENA do roku 2050 v sektore obnoviteľných zdrojov 2,7 milióna pracovných miest, v sektore energetickej efektívnosti je to 1,7 milióna a v sektore flexibility systému 0,8 milióna. Podobne agentúra IEA odhaduje, že solárna fotovoltika spolu s energetickou hospodárnosťou budov a priemyslu vytvorí najviac pracovných miest na každý investovaný milión eur.

Európske odvetvie obnoviteľných zdrojov má dobrú pozíciu na to, aby sa stalo svetovým lídrom. Jeho hrubá pridaná hodnota predstavovala v roku 2018 celkovo 80 miliárd EUR (s ročným nárastom o 6 až 8 %). EÚ je dobrá vo vývoji technológií, ktoré si sektor obnoviteľných zdrojov (napr. na mori) vyžaduje, vrátane bohatého ekosystému MSP. Obnoviteľné zdroje energie môžu zároveň poskytnúť náhradné zamestnanie v oprávnených regiónoch zapojených do spravodlivej transformácie a vo všeobecnosti decentralizovane aj príležitosti pre vzdialené regióny a ostrovy. Vďaka obrovským úsporám nákladov tento sektor v EÚ rýchlo dobieha svoju nevýhodu z hľadiska nákladovej konkurencieschopnosti, takže vyspelé obnoviteľné zdroje už sú nákladovo konkurencieschopné a dokážu znižovať ceny energií pre európskeho spotrebiteľa.

Členské štáty by mali urýchlene preskúmať a lepšie využiť nasledujúce opatrenia, ktoré sa zväčša v NEKP buď neuvádzajú, alebo nie sú dostatočne podrobne rozpísané: Preskúmať a v maximálnej miere využiť odpadové teplo/chlad, zabezpečiť, aby sa občania mohli stať samospotrebiteľmi energie z obnoviteľných zdrojov (aj v kombinácii so systémami uskladnenia) a aby sa mohli zapájať do komunít vyrábajúcich energiu z obnoviteľných zdrojov, a zároveň podporovať elektrifikáciu založenú na obnoviteľných zdrojoch v doprave, ktorá podporuje projekty výroby elektriny z variabilných obnoviteľných zdrojov. Zároveň môže veľké i menšie investície stimulovať predvídateľnosť plánovaných súťaží vrátane objemov a členenia podľa novej kapacity a modernizácie či prestavby na obnoviteľné zdroje, uľahčené udeľovanie povolení (napr. jednotné kontaktné miesto), rýchle konania v prípade modernizácie (tzv. repowering) a dohôd o nákupe energie.

Budú potrebné ďalšie sieťové pravidlá a prispôsobovanie infraštruktúry, aby sa zohľadnil nárast decentralizovanej výroby, veľký objem výroby z obnoviteľných zdrojov na mori a integrácia hybridných projektov, kde sa kombinujú obnoviteľné zdroje s uskladnením (predovšetkým obnoviteľný vodík). Stále existujú rezervy vo využívaní potenciálu cezhraničných regionálnych iniciatív – konkrétne lepšou spoluprácou medzi členskými štátmi a využívaním finančných prostriedkov EÚ vrátane prostriedkov z dočasného nástroja obnovy s názvom „Next Generation EU“, ako aj v nadväznosti na dosiahnutý regulačný pokrok. Ešte viac sa tým posilní konkurencieschopnosť a dekarbonizácia sektorov na strane spotreby, ako sú budovy, priemysel a doprava, kde sa tradične využívali fosílne palivá.

Posúdenie vplyvu sprevádzajúce oznámenie o ambicióznejších klimatických cieľoch pre Európu na rok 2030 takisto ukazuje, že sú potrebné investície na miestnej a vnútroštátnej úrovni, ktoré vytvoria viac fyzických prepojení medzi jednotlivými nosičmi energie v integrovanom energetickom systéme. Mali by sa napríklad podporovať investície do moderných systémov nízkoteplotného diaľkového vykurovania (keďže dokážu prepojiť miestnu spotrebu so zariadeniami na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov a odpadu), ako aj do širšej elektrizačnej sústavy a plynárenskej siete, s cieľom optimalizovať dopyt a ponuku pri všetkých nosičoch energie.

2.1.2. Energetická efektívnosť

Z posúdenia konečných plánov vyplýva, že súhrnná ambícia v oblasti energetickej efektívnosti by priniesla pokles primárnej energetickej spotreby o 29,7 % (ktorá by v roku 2030 dosiahla 1 176 Mtoe) a pokles konečnej energetickej spotreby o 29,4 % (885 Mtoe). Znamená to, že spoločná ambícia na rok 2030 je vyššia, než konzervatívny scenár z návrhov plánov, a to vďaka tomu, že viacero členských štátov posilnilo svoje plánované úsilie a objasnilo niektoré body. Ambícia však stále zaostáva za cieľom Únie na rok 2030 na úrovni aspoň 32,5 % – táto medzera predstavuje 2,8 percentuálneho bodu v prípade primárnej energetickej spotreby a 3,1 percentuálneho bodu v prípade konečnej energetickej spotreby.

Energetickú spotrebu momentálne ovplyvňuje kríza COVID-19, čo môže EÚ nečakane veľmi priblížiť k dosiahnutiu cieľov v oblasti energetickej efektívnosti na rok 2020. Nie je to však výsledok štrukturálnych zmien ani úprav, ktorý by bol trvalý. Obnova po kríze COVID-19 energetickú spotrebu opäť naštartuje, čo znamená, že je potrebné ďalšie úsilie a investície do energetickej efektívnosti, aby boli dosiahnuté výsledky štrukturálne.

Energetická únia priznala energetickej efektívnosti poprednú rolu a zakotvila riadiacu zásadu prvoradosti energetickej efektívnosti do legislatívy. Vo väčšine NEKP sa však uvádzajú len obmedzené podrobnosti o uplatňovaní tejto zásady, a to napriek tomu, že energetická efektívnosť zohráva kľúčovú úlohu pri dosahovaní všetkých cieľov, a najmä znižovania emisií skleníkových plynov. V konečných plánoch sa uvádza viac podrobností o elektrifikácii, ktorá je v súlade so zásadou prvoradosti energetickej efektívnosti. Previazané súvisiace prínosy a prípadné kompromisy medzi opatreniami v oblasti energetickej efektívnosti a adaptáciou na zmenu klímy sa ani nespomínajú, ani nevyužívajú . Členské štáty musia zohľadniť nákladovo efektívne, technicky, hospodársky a environmentálne schodné opatrenia energetickej efektívnosti v rámci plánovania, tvorby politiky a investičných rozhodnutí (aj ako alternatívu) ešte pred prijatím akýchkoľvek budúcich investičných rozhodnutí o energetickej infraštruktúre.

Komisia pripravuje osobitné usmernenie k uplatňovaniu zásady prvoradosti energetickej efektívnosti pri plánovaní energetických politík a investičných rozhodnutí v celom hospodárstve. Komisia už pracuje na uplatňovaní tejto zásady vo všetkých svojich príslušných politických návrhoch v energetike, ako je napríklad stratégia integrácie energetického systému EÚ či nadchádzajúca revízia TEN-E.

Keďže dodatočné opatrenia sú potrebné predovšetkým v zastavanom prostredí, bolo by vítané, aby NEKP zahŕňali rôzne opatrenia energetickej hospodárnosti v sektore budov. Všetky NEKP (ako aj zatiaľ predložené dlhodobé národné stratégie obnovy budov) vo všeobecnosti pokrývajú podporné opatrenia na obnovu budov. Zaujímavým prístupom je zvyšovanie úrovne prísnosti „normatívnych“ opatrení, ako sú záväzné cieľové hodnoty obnovy budov (napr. prenajímané obydlia musia mať určitú minimálnu energetickú triedu, sprísnené pravidlá verejného obstarávania pri budovách či zákonné limity používania fosílnych palív na vykurovanie vrátane zákazov). Viacero členských štátov uviedlo aj dobré príklady pre ostatných: Bulharsko si stanovilo ambiciózny cieľ obnoviť vyše 5 % verejných budov ročne; Lotyšsko plánuje do roku 2030 zrenovovať 2 000 bytových a 3 000 rodinných domov; Rumunsko zaviedlo osobitné schémy financovania v rámci investičného fondu energetickej hospodárnosti s financovaním zo súkromných, národných aj únijných zdrojov; Cyprus má takisto spolufinancované programy do roku 2020 na financovanie obnovy 2 100 obytných budov a 164 MSP.

Keďže sa zdá, že ciele, cieľové hodnoty a príspevky jednotlivých plánov nie sú dostatočné na kolektívne dosiahnutie cieľa EÚ v oblasti energetickej efektívnosti na rok 2030, podľa článku 31 nariadenia o riadení Komisia navrhne opatrenia a uplatní svoje právomoci na úrovni Únie s cieľom zabezpečiť dosiahnutie cieľových hodnôt Únie v oblasti energetickej efektívnosti. Na tento účel plánuje Komisia preskúmať a prípadne revidovať smernicu o energetickej efektívnosti a v prípade potreby aj konkrétne cielené ustanovenia smernice o energetickej hospodárnosti budov. Zároveň bude podporovať relevantné iniciatívy v rámci zelenej dohody, konkrétne vlnu obnovy budov a stratégiu integrácie energetického systému, ktoré budú kľúčové pre ďalšiu podporu energetickej efektívnosti s cieľom vyrovnať rozdiel. Tieto kroky doplnia ďalšie opatrenia zamerané na verejné obstarávanie, energetické audity, vykurovanie, chladenie a zhodnocovanie odpadového tepla (vrátane tepla z priemyselných lokalít a dátových centier ) energetické služby, administratívne kapacity a zručnosti. Ďalším prínosom pre dosahovanie klimatických a environmentálnych cieľov by bola integrácia obehového hospodárstva (t. j. materiálová efektívnosť).

Okrem toho Komisia pripravuje aj pracovný plán v oblasti ekodizajnu a energetického označovania, v ktorom identifikuje priority na nadchádzajúce roky z hľadiska možných nových alebo revidovaných nariadení o ekodizajne a energetickom označovaní, a naďalej bude s členskými štátmi spolupracovať na ich plnom a účinnom vykonávaní a dodržiavaní.

Treba zdôrazniť, že ako ukazuje posúdenie vplyvu sprevádzajúce oznámenie o ambicióznejších klimatických cieľoch pre Európu na rok 2030, ambicióznejšie znižovanie emisií skleníkových plynov do roku 2030 si takisto bude vyžadovať vyššie ambície v oblasti energetickej efektívnosti, a to bez ohľadu na zvolený scenár. Konečná energetická spotreba by sa musela znížiť na zhruba 39 – 41 % a primárna na 36 – 37 %, aby sa dosiahlo zníženie emisií skleníkových plynov aspoň o 55 %. Výzva posilniť úsilie v oblasti energetickej efektívnosti teda ide nad rámec medzery ambícií v konečných NEKP a dodatočné opatrenia musia zodpovedať ambícii, ktorá sa vyžaduje v oznámení o ambicióznejších klimatických cieľoch pre Európu na rok 2030.

NEKP a energetická efektívnosť: výzvy a príležitosti na obnovu a ciele Európskej zelenej dohody

Energetická efektívnosť, a najmä obnova budov a cenovo dostupné bývanie sú prioritnými oblasťami opatrení a investícií na podporu obnovy hospodárstva tvorbou lokálnych pracovných miest.

Členské štáty by mali preskúmať potenciál urýchlenia obnovy budov, ktorá bude stimulovať obnovu hospodárstva tam, kde je najpotrebnejšia: v miestnej ekonomike a MSP (ktoré predstavujú 90 % stavebníctva). Ak sa znížia účty za energie, zmierni energetická chudoba a z dlhodobého hľadiska aj zlepší verejné zdravie a pohodlné bývanie, spoločnosť môže byť odolnejšia voči prípadným krízam v budúcnosti. Sektor energetickej efektívnosti bude podľa odhadov do roku 2050 celosvetovo zamestnávať zhruba 21 miliónov ľudí. Predovšetkým investície do sociálneho a cenovo dostupného bývania sú prospešným kontracyklickým hospodárskym opatrením, ktoré prináša hospodársky úžitok v podobe zamestnanosti v časoch oslabeného hospodárskeho rastu.