Uznesenie Európskeho parlamentu o Srebrenici



Úradný vestník 157 E , 06/07/2006 S. 0468 - 0471



P6_TA(2005)0296 Balkán: desať rokov po Srebrenici Uznesenie Európskeho parlamentu o Srebrenici Európsky parlament, - so zreteľom na predchádzajúce uznesenia o Bosne a Hercegovine a západnom Balkáne, najmä na uznesenie o stave regionálnej integrácie na západnom Balkáne prijatom 14. apríla 2005 [1], - so zreteľom na stabilizačný a asociačný proces (SAP) krajín západného Balkánu, ktorý začala EÚ v roku 1999 v snahe o podporu demokratizácie, spravodlivosti, zmierenia a mieru v tomto regióne, - so zreteľom na vyhlásenie samitu EÚ - západný Balkán v Solúne, ktorý sa uskutočnil 21. júna 2003, ktoré kladú dôraz na európsku perspektívu krajín západného Balkánu, ktoré sa po splnení stanovených podmienok stanú neoddeliteľnou súčasťou EÚ, - so zreteľom na závery predchádzajúcej schôdze Európskej rady, ktorá sa konala 16. a 17. júna 2005 v Bruseli, ktoré opätovne potvrdzujú jej záväzok vykonávať solúnsku agendu v celom rozsahu, - so zreteľom na Rezolúciu Bezpečnostnej rady OSN č. 827 z 25. mája 1993, č. 1244 z 10. júna 1999, č. 1551 z 9. júla 2004 a č. 1575 z 22. novembra 2004, - so zreteľom na správu hlavnej prokurátorky Medzinárodného trestného tribunálu pre bývalú Juhosláviu (ICTY) Carly del Ponte predloženú 13. júna 2005 Bezpečnostnej rade OSN, - so zreteľom na článok 103 odsek 4 rokovacieho poriadku, A. keďže mesto Srebrenica ležiace na východe Bosny, ktoré Bezpečnostná rada OSN svojou rezolúciou zo 16. apríla 1993 vyhlásila za bezpečnú zónu, padlo 11. júla 1995 do rúk bosniansko-srbskej armády, ktorej velil generál Ratko Mladič a pod vedením vtedajšieho prezidenta Srbskej republiky (Republika Srpska) Radovana Karadžiča, B. keďže v priebehu niekoľkých dní plných krviprelievania po páde Srebrenice bolo viac ako 8000 moslimských mužov a chlapcov, ktorí v tejto oblasti hľadali útočisko pod ochranou mierových jednotiek OSN (UNPROFOR) bez milosti popravených bosniansko-srbskou armádou, ktorej velil generál Mladič a polovojenskými jednotkami vrátane zvláštnych srbských policajných jednotiek, ktoré vstúpili na územie Bosny zo Srbska, C. keďže táto tragédia, ktorú ICTY vyhlásil za genocídu, sa odohrala na území, ktoré OSN vyhlásilo za bezpečnú oblasť, a preto je symbolom neschopnosti medzinárodného spoločenstva zasiahnuť do konfliktov a ochrániť nevinných, D. so zreteľom na početné porušenia Ženevského dohovoru spáchané bosniansko-srbskými jednotkami voči moslimskému obyvateľstvu vrátane deportácií tisícok žien, detí a starých ľudí a znásilňovania veľkého počtu žien, E. keďže napriek doteraz vynaloženému mimoriadnemu úsiliu zameranému na objavenie a exhumáciu masových a individuálnych hrobov a identifikáciu tiel obetí neposkytujú doterajšie výskumy ucelenú rekonštrukciu udalostí, ku ktorým došlo v a pri Srebrenici, F. keďže bez spravodlivosti nie je možné nájsť skutočný pokoj a plná a neobmedzená spolupráca s ICTY je stále základnou podmienkou ďalšieho pokračovania v procese integrácie krajín západného Balkánu do EÚ, G. keďže generál Radislav Krstič slúžiaci v bosniansko-srbskej armáde je prvou osobou, ktorú ICTY uznal vinnou z napomáhania a podnecovania genocídy v Srebrenici, avšak dve najvýznamnejšie obvinené osoby Ratko Mladič a Radovan Karadžič sú po desiatich rokoch od tragických udalostí stále na slobode, H. keďže nedostatky rozhodovacieho mechanizmu EÚ a nedostatok skutočnej spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky tiež zohrávali negatívnu úlohu pri rozhodovaní o týchto udalostiach, I. keďže prostriedky vyčlenené z rozpočtu EÚ na vzťahy so západným Balkánom sa od roku 2002 nepretržite a výrazným spôsobom znižovali; keďže sa na tento región musia vyčleniť primerané finančné prostriedky, aby bolo možné zohľadniť postupný prechod od fyzickej obnovy k budovaniu inštitúcií a predvstupovej pomoci, ako aj jeho strategický význam pre EÚ, J. keďže sa rokovania o Bosne a Hercegovine presunuli z Daytonu do Bruselu a projekt týkajúci sa budúcnosti v EÚ podporuje veľký počet obyvateľov krajiny, 1. veľmi dôrazne odsudzuje masaker v Srebrenici; pripomína obete brutálnych činov a vyslovuje im poctu; vyslovuje sústrasť a solidaritu s rodinami obetí, z ktorých mnohé žijú bez toho, aby mali definitívnu istotu o osude ich otcov, synov, manželov či bratov; uznáva, že tento pretrvávajúci žiaľ sa prehlbuje vzhľadom na skutočnosť, že osoby, ktoré sú zodpovedné za tieto činy, zatiaľ nepostavili pred súd; 2. vyzýva Radu a Komisiu, aby si primeraným spôsobom pripomenuli pamiatku desiateho výročia aktu genocídy v Srebrenici-Potočari, zdôrazňujúc, že táto nevýslovná potupa v Európe by mala byť navždy považovaná za posledný masaker vykonaný v mene etnickej ideológie; vyhlasuje, že urobí všetko, čo je v jeho právomoci, aby kedykoľvek v budúcnosti zabránil opakovaniu podobných činov obludného barbarstva v Európe; 3. vyjadruje najhlbšie znepokojenie nad tým, že Radovan Karadžič a Ratko Mladič sa stále slobodne pohybujú v regióne, a vyzýva Srbskú republiku a Srbsko a Čiernu Horu, aby bezodkladne podnikli opatrenia s cieľom vypátrať Karadžiča a Mladiča a postaviť ich pred súd; zjavnú podporu Karadžiča a Mladiča zo strany obyvateľstva v niektorých častiach regiónu považuje za urážku pamiatky obetí a vážnu prekážku zmierenia; 4. vyjadruje bezvýhradnú podporu cennej a náročnej práci ICTY a opätovne zdôrazňuje, že plná spolupráca s tribunálom je nevyhnutným predpokladom užšej spolupráce s EÚ; zdôrazňuje, že všetky krajiny v regióne by mali kedykoľvek splniť svoje záväzky týkajúce sa plnej spolupráce s ICTY; zajatie, vydanie a odsúdenie osôb vinných z vojnových zločinov považuje za minimálny akt uznania pre tisíce obetí vojnových zločinov v Srebrenici a inde; 5. zdôrazňuje význam zabezpečenia mieru a stability na západnom Balkáne a úlohu, ktorú zohráva plné uplatňovanie solúnskej agendy pri dosahovaní cieľov stabilizačného a asociačného procesu; zdôrazňuje, že plná a neobmedzená spolupráca s ICTY je aj naďalej základným predpokladom ďalšieho pokračovania procesu integrácie s EÚ; 6. pripomína, že mandát a mierové jednotky OSN zlyhali pri ochrane pridelených bezpečných oblastí; vyzýva OSN a príslušné medzinárodné inštitúcie, aby uviedli do praxe skúsenosti získané z tohto neúspechu a aby boli skutočne pripravené na budúce mierové misie; 7. je hlboko znepokojený a šokovaný videozáznamom, ktorý bol nedávno predstavený haagskemu tribunálu a vysielaný televíznymi stanicami na celom svete, ktorý zachytáva chladnokrvnú popravu šiestich väzňov v civilnom oblečení a prestavuje nezvratný dôkaz skutočných udalostí; zdôrazňuje skutočnosť, že tento videozáznam jasne ukazuje smutne preslávenú jednotku "Škorpión", srbskú polovojenskú skupinu, ako spolupracuje so srbskou armádou a políciou a zákerne vraždí civilistov v blízkosti Srebrenice; 8. víta reakciu srbského predsedu vlády Vojislava Koštunicu na zverejnenie videozáznamu, ktorá viedla k zatknutiu bývalých členov jednotky "Škorpión", ktorých identifikovali podľa videozáznamu; podporuje rozhodnutie srbského prezidenta Borisa Tadiča a prezidenta Srbska a Čiernej Hory Svetozara Maroviča pripomenúť si desiate výročie masakru v Srebrenici pri pamätníku v Potočari; 9. hlboko ľutuje skutočnosť, že srbský parlament neprijal návrh uznesenia, ktoré uznáva a formálne odsudzuje masaker v Srebrenici a predstavujúceho symbol ochoty vyrovnať sa s minulosťou a prispieť k zmiereniu a mierovému riešeniu problémov v regióne; 10. vyjadruje vážne znepokojenie v súvislosti so skutočnosťou, že značná časť srbskej verejnosti stále nepripúšťa vojnové zločiny voči moslimským civilistom; dôrazne povzbudzuje srbskú vládu, aby prijala opatrenia s cieľom konfrontovať národ s jeho minulosťou a potláčať uctievanie obvinených vojnových zločincov ako hrdinov; uznáva, že vysielanie spomenutého videozáznamu zo Srebrenice vo večerných spravodajských reláciách srbskými televíznymi stanicami je prvým krokom v tomto smere, zdôrazňuje však, že je potrebné urobiť oveľa viac pre to, aby sa vyvrátili deformácie histórie, ktoré obyvateľstvo považuje za pravdivé; 11. podporuje výzvu vysokého predstaviteľa pre Bosnu a Hercegovinu Lorda Ashdowna adresovanú bosniansko-srbským ministrom, aby uviedli počet vojsk a identifikovali všetky osoby, ktoré sa zúčastňujú na činoch zachytených na videozázname a nepochádzajú z Bosny; 12. chváli prácu a angažovanosť všetkých, ktorí počas týchto rokov neochvejne hľadali pravdu, a vyzýva Radu, Komisiu a členské štáty, aby im poskytli prostriedky potrebné na pokračovanie v ich práci, okrem iného tým, že pomôžu urýchliť veľmi nákladný proces identifikácie obetí; 13. vyjadruje poľutovanie nad skutočnosťou, že podmienky pre návrat utečencov a vnútorne presídlených osôb do regiónu ešte stále nie sú úplne splnené; 14. zdôrazňuje, že perspektíva európskej integrácie ponúknutá všetkým krajinám Balkánu a stabilizačný a asociačný proces by mali byť katalyzátorom vnútroštátnej dynamiky reforiem a demokratickej konsolidácie a mali by pomáhať všetkým krajinám regiónu pri rozvíjaní spoločného porozumenia ich tragickej minulosti a pri vytváraní základu pre lepšiu budúcnosť; zdôrazňuje, že táto budúcnosť závisí vo veľmi veľkej miere od samotných krajín v regióne; 15. potvrdzuje záväzok Európskej únie pomáhať kandidátskym krajinám a možným kandidátskym krajinám Balkánu pri ich príprave na členstvo, a požaduje v tejto súvislosti poskytnúť počas platnosti budúceho finančného výhľadu primerané nástroje a financovanie, ktoré zodpovedá cieľom Únie a oprávneným očakávaniam krajín v tomto regióne; 16. konštatuje, že Daytonská dohoda bola významným nástrojom pre nastolenie mieru v regióne, je si však vedomý, že Daytonská dohoda, aj s ohľadom na budúcu integráciu s EÚ, už nie je vhodným rámcom; nalieha preto na Radu a všetky dotknuté strany, aby podporovali iniciatívy zamerané na prispôsobenie dohody na základe konsenzu; zdôrazňuje, že občania všetkých samosprávnych celkov a etnických skupín v krajine musia prevziať svoju zodpovednosť v záujme dosiahnutia nového ústavného usporiadania a vytvorenia životaschopného štátu pre všetkých; 17. vyjadruje hlboké znepokojenie nad hospodárskou a sociálnou situáciou; zdôrazňuje, že riešenie tejto rozhodujúcej otázky je kľúčom k stabilnému vývoju v regióne; vyzýva vlády a EÚ, aby uznali, že hospodársky a sociálny rozvoj je najvyššou prioritou pre národy v tomto regióne, a aby podľa toho konali; podčiarkuje význam posilnenia regionálnej a cezhraničnej spolupráce a presadzovania zmierenia medzi národmi v krajinách západného Balkánu, ako aj s ich susednými krajinami; 18. zdôrazňuje význam politík zmierenia a podčiarkuje významnú úlohu predstaviteľov náboženstiev, médií a vzdelávacích systémov v tomto náročnom procese, aby príslušníci všetkých etnických skupín mohli prekonať spory z minulosti a nastoliť mierové a skutočné spolužitie v záujme trvalej stability a hospodárskeho rastu; v tejto súvislosti žiada zvážiť zriadenie výboru pre pravdu a zmierenie v Bosne a Hercegovine; 19. zdôrazňuje, že skúsenosti získané zo Srebrenice a z vojen v bývalej Juhoslávii musia byť základom pre posilnenie spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky EÚ; 20. poveruje predsedu Parlamentu, aby postúpil toto uznesenie Rade a Komisii, členským štátom, vláde a parlamentu Bosny a Hercegoviny a jej samosprávnym celkom, a vládam a parlamentom krajín západného Balkánu. [1] Prijaté texty, P6_TA(2005)0131. --------------------------------------------------