[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 15.3.2007 KOM(2007) 106 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE RADE v súlade s článkom 19 ods. 1 smernice Rady č. 2003/96/ES (miestna preprava cestujúcich, invalidné osoby) 1. Úvod V súlade s článkom 19 ods. 1 smernice Rady č. 2003/96/ES[1] o reštrukturalizácii právneho rámca Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (ďalej len „smernica o dani z energie“ alebo „smernica“) okrem ustanovení uvedených v smernici, najmä v jej článkoch 5, 15 a 17, Rada po jednomyseľnom schválení návrhu Komisie môže povoliť ktorémukoľvek členskému štátu (ktorý o to požiadal), aby na základe osobitných politických dôvodov zaviedol ďalšie oslobodenia od dane alebo daňové úľavy. Komisia preskúma žiadosť. Následne buď predloží Rade návrh, alebo informuje Radu o dôvodoch, prečo nenavrhla povoliť takého opatrenie. V rámci širšieho preskúmania odchýlok ustanovených v smernici o dani z energie, ktorých platnosť uplynie koncom roka 2006, Írsko a Dánsko predložili žiadosti o schválenie odchýlok od ustanovení smernice o dani z energie od roku 2007. Tieto členské štáty plánujú uplatňovať čiastočné alebo úplne oslobodenie od dane z paliva v súvislosti s niektorými použitiami, ktoré sú uvedené v tretej zarážke článku 5 smernice o dani z energie. Plánované opatrenia nespĺňajú jednu podmienku uvedenú v článku 5, podľa ktorej sa musia dodržiavať „minimálne úrovne zdaňovania“ ustanovené v smernici o dani z energie. Uvedené žiadosti zaevidovalo Generálne riaditeľstvo pre dane a colnú úniu[2]. Účelom tohto oznámenia je informovať Radu o dôvodoch, prečo Komisia nenavrhuje udelenie požadovaného povolenia. 2. Zhrnutie žiadostí 2.1. Žiadosti Írska Po prvé, Írsko by chcelo uplatňovať zníženú sadbu spotrebnej dane (22,72 EUR na 1000 litrov) z motorovej nafty, ktorú používajú služby cestnej prepravy osôb s licenciou od vnútroštátneho orgánu udeľujúceho licencie alebo ktoré sú inak povolené na základe právnych predpisov, prevádzkovatelia autobusov, služby zabezpečujúce školskú prepravu a prevádzkovatelia turistickej autobusovej dopravy. Írsko ako účel opatrenia uvádza podporu rozvoja prepravy cestujúcich a, z horizontálneho hľadiska, napĺňanie cieľa ochrany životného prostredia. Írsko tvrdí, že prispôsobenie schémy podmienkam uvedeným v článku 5 by malo za následok zvýšenie ceny a bolo by nutné prispôsobiť výšku cestovného, čo by verejnosť odradilo od používania hromadnej prepravy a následne by sa zvýšilo používanie súkromných dopravných prostriedkov. Dôsledkom by boli väčšie dopravné zápchy a znečisťovanie životného prostredia. Okrem toho sa Írsko domnieva, že opatrenie by predstavovalo zvýhodnenie predovšetkým pre skupiny obyvateľstva s nižším príjmom, ktoré častejšie využívajú prostriedky verejnej dopravy, a pre prevádzku prepravy na menej lukratívnych trasách (cesty v riedko osídlených oblastiach). Opatrenie by podľa Írska najviac ovplyvnilo prevádzku autobusov, ktoré sú jedným z hlavných prostriedkov verejnej dopravy v Írsku a v každom prípade sú najflexibilnejším prostriedkom. Po druhé, Írsko by chcelo oslobodiť od zdanenia palivo používané v dopravných prostriedkoch na prepravu osôb s vážnym telesným postihnutím, a to maximálne 600 galónov alebo 2 728 litrov paliva ročne. Hraničné množstvá pre organizácie reprezentujúce osoby s telesným postihnutím by boli 900 galónov alebo 4 092 litrov. Írsko tvrdí, že opatrenie je veľmi reštriktívne a vzťahovalo by sa iba na osoby, v prípade ktorých sú splnené vymedzené prísne kritériá. Účelom opatrenia je kompenzácia citeľných nákladov na mobilitu, ktoré musia znášať osoby s ťažkým postihnutím. Ďalším argumentom Írska je, že mnohí ľudia s ťažkým postihnutím majú iba obmedzený príjem, ako aj tvrdenie, že opatrenie by nijakým spôsobom neovplyvnilo fungovanie vnútorného trhu. Opatrenie je súčasťou väčšieho balíka stimulov, ktorý existuje v Írsku pre osoby s ťažkým postihnutím. V žiadostiach sa neuvádza žiadny dátum ukončenia uplatňovania odchýlky. 2.2. Žiadosť Dánska Dánsko by chcelo oslobodiť od zdanenia LPG a naftu (s nízkym alebo žiadnym obsahom síry) používané vo vozidlách miestnej verejnej dopravy. Účelom opatrenia je podporovať ochranu životného prostredia nielen prostredníctvom propagácie verejnej dopravy, ale aj prostredníctvom zvýhodnenia ekologickejších palív. V žiadosti sa uvádza dátum ukončenia uplatňovania odchýlky k 31. decembru 2008. 3. Súvislosti Členské štáty môžu podľa tretej zarážky článku 5 smernice o dani z energie uplatňovať odstupňované sadzby zdaňovania na tieto použitia: miestna preprava cestujúcich (vrátane taxíkov), zber odpadu, ozbrojené sily a verejná správa, invalidné osoby, sanitky. Hlavná podmienka súvisiaca s touto možnosťou spočíva v tom, že sa musia dodržiavať minimálne úrovne zdaňovania stanovené v smernici. Toto nepovinné ustanovenie bolo zahrnuté do smernice o dani z energie na základe skúseností získaných v priebehu deväťdesiatych rokov s viacerými odchýlkami, ktoré Rada udelila na základe článku 8 ods. 4 smernice Rady č. 92/81/EHS[3]; cieľom bolo poskytnúť členským štátom pružnosť v niektorých oblastiach a súčasne zabezpečiť plné zohľadnenie záujmov, na základe ktorých sa podľa smernice stanovujú minimálne úrovne zdaňovania. Tento zámer je najevidentnejší v prípade verejnej prepravy cestujúcich . Komisia vo svojej správe uverejnenej v roku 1996, ktorá sa týkala odchýlok udelených na základe článku 8 ods. 4 smernice Rady č. 92/81/EHS[4], dospela k záveru, že „odchýlky sa majú zachovať dovtedy, kým nebude zavedené všeobecné pravidlo ako súčasť spoločného rámca Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a najneskôr 31. decembra 1998[5].“ Tento prístup sa odzrkadlil v návrhu[6] z roku 1997, ktorý viedol k prijatiu smernice o dani z energie v roku 2003. Cieľom návrhu bolo poskytnúť členským štátom určitú mieru pružnosti pri presadzovaní cieľov svojej vnútroštátnej politiky a súčasne zabezpečiť dodržiavanie záujmu Spoločenstva. Požiadavka dodržiavať minimálne úrovne zdaňovania odráža, okrem potrieb vnútorného trhu, nevyhnutnosť zachovať stimuly zamerané na energetickú efektívnosť a ochranu životného prostredia, teda potrebu, ktorá sa vzťahuje aj na prepravu cestujúcich. Počas rokovania Rady o smernici o dani z energie sa ďalej rozpracovala sféra pôsobnosti príslušného ustanovenia, pričom sa však zachoval jej základný princíp, a teda aj požiadavka dodržiavať minimálne úrovne zdaňovania. Komisia vo svojom oznámení z júna 2006 Preskúmanie odchýlok v prílohách II a III k smernici Rady č. 2003/96/ES, ktoré stratia účinnosť do konca roka 2006 (ďalej len „oznámenie z roku 2006“)[7], poskytla prehľad rozsiahlej pružnosti obsiahnutej v smernici o dani z energie a potvrdila, že odchýlky pre palivo používané v uvedených prípadoch už nie sú potrebné, pretože v tretej zarážke článku 5 smernice sa explicitne uvádza príslušné ustanovenie. 4. Hodnotenie Komisie Komisia posúdi žiadosti v rozsahu, v akom sa na opatrenia plánované členskými štátmi nevzťahuje článok 15 ods. 1 písm. i) smernice o dani z energie (porovnaj takisto dôvody uvedené na konci tohto oznámenia). Komisia usudzuje, že záujmy, ktoré členské štáty uviedli s cieľom odôvodniť potrebu požadovaného schválenia, sú tie isté, ako záujmy, ktoré viedli k začleneniu tretej zarážky článku 5 do smernice o dani z energie. Z toho vyplýva, že sa nemôžu posudzovať ako osobitné politické dôvody na účely článku 5. Týmto samotným ustanovením, prijatým na základe článku 93 Zmluvy o ES, sa už vytvára rovnováha medzi politickými dôvodmi v prospech výhodnejšieho zdaňovania paliva používaného v oblastiach, na ktoré sa ustanovenie vzťahuje, na jednej strane a úvahami v prospech určitých minimálnych úrovní zdaňovania na druhej strane. Tieto úvahy sa týkajú záujmov Spoločenstva a politík výslovne uvedených v článku 19 ods. 1 tretí pododsek smernice o dani z energie, ktoré predstavujú opodstatnenie stimulov na zvyšovanie energetickej efektívnosti a skvalitňovanie ochrany životného prostredia. Preto sa povolenie na uplatňovanie odchýlky podľa článku 19 nemôže udeliť iba na základe rovnakých argumentov, ktoré boli východiskom pre prijatie článku 5 smernice. Komisia túto skutočnosť podrobne objasnila vo svojom oznámení o podobných žiadostiach prijatom 30. novembra 2006[8]. To platí aj v prípade žiadosti Írska v súvislosti s osobami s telesným postihnutím. Ich situácia je výslovne zohľadnená v článku 5 smernice o dani z energie. Žiadosť o zohľadnenie ich problematiky priamo vyplýva z odchýlky, ktorú Írsko mohlo uplatňovať podľa predchádzajúceho právneho rámca. Pokiaľ ide o sociálne dôvody, ktoré Írsko aj uviedlo, Komisia by chcela zdôrazniť, že Írsko samotné uviedlo, že nie všetky osoby s ťažkým postihnutím sú nutne odkázané na sociálnu pomoc a všeobecným oslobodením od zdanenia pre všetkých by sa táto skutočnosť náležite nezohľadnila. Konkrétne potreby, ktoré súvisia s ekonomickými zdrojmi týchto osôb, by sa mohli účinnejšie riešiť pomocou zodpovedajúcich prostriedkov, ktoré by však nemali vplyv na minimálne úrovne zdaňovania stanovené v smernici o dani z energie. Komisia by vzhľadom na osobitný prvok prevádzkovateľov turistickej autobusovej dopravy uvedený v žiadosti Írska o povolenie uplatňovať odchýlku pre „vozidlá miestnej prepravy cestujúcich“ chcela zdôrazniť, že uvedené dôvody sa vzťahujú aj na túto časť žiadosti a to v tom zmysle, že činnosť prevádzkovateľov turistických autobusov sa dá považovať za kategóriu „miestnej prepravy cestujúcich“. V prípade situácií, keď toto označenie nie je vystihujúce, by sa Komisia chcela odvolať na článok 7 smernice, podľa ktorého členské štáty za určitých okolností môžu zaviesť odstupňované sadzby zdaňovania nafty používanej v určitých vozidlách na prepravu cestujúcich (porov. najmä ods. 2 a ods. 3 písm. b) tohto ustanovenia). Írsko neuviedlo žiadne osobitné politické dôvody, ktoré by dostatočne opodstatňovali povolenie daňového zvýhodnenia iného, ako sa povoľuje v článku 7 smernice. V tejto súvislosti Komisia poznamenáva, že požiadavky uvedené v ods. 2 tohto ustanovenia, pričom sa musia dodržať minimálne úrovne zdaňovania, zodpovedajú normám, ktoré sa majú dodržiavať podľa článku 5 smernice, konkrétne v súvislosti s miestnou prepravou cestujúcich. Pokiaľ ide o žiadosť Dánska v súvislosti s verejnou prepravou, Komisia zastáva názor, že v žiadosti sa uvádzajú dva rovnako dôležité ciele, a to podpora verejnej prepravy a podpora ekologickejších palív, konkrétne nafty bez obsahu alebo s len veľmi malým obsahom síry[9]. V prípade prvého cieľa by Komisia chcela poukázať na dôvody uvedené v tomto oznámení a v oznámení prijatom v novembri 2006. Podobné dôvody sa však vzťahujú aj na cieľ podporovať palivá lepšej kvality. V tejto súvislosti je možné dodať, že záujem na spravodlivej hospodárskej súťaži je ďalším argumentom v prospech dodržiavania minimálnych úrovní zdaňovania v Spoločenstve. 5. Záver Na základe uvedeného Komisia usudzuje, že pokiaľ ide o miestnu prepravu cestujúcich a invalidné osoby, ani jedna zo žiadostí neobsahuje osobitné politické dôvody odlišné od tých, ktoré viedli k zahrnutiu tretej zarážky článku 5 do smernice o dani z energie. V článku sa 5 súčasne vyjadruje potreba uviesť tieto záujmy do súladu so záujmami, na ktorých sa zakladajú minimálne úrovne zdaňovania, predovšetkým vytvoriť rovnaké podmienky pre všetkých v rámci vnútorného trhu a zachovávať stimuly na zvyšovanie energetickej efektívnosti a skvalitňovanie ochrany životného prostredia. Tieto aspekty sú súčasťou záujmov a politík Spoločenstva explicitne uvedených v tretej zarážke článku 19 ods. 3. Vzhľadom na existenciu článku 7 smernice o dani z energie a nedostatok konkrétnych argumentov v žiadosti Írska sa pri žiadosti tohto členského štátu v prípade prepravy cestujúcich inej ako miestnej prepravy zohľadňujú podobné dôvody. Uvedené členské štáty mali dosť času na to, aby sa prispôsobili rovnováhe, ktorú určil zákonodarný orgán Spoločenstva. Ukazuje sa, že pre veľmi špecifické sociálne a/alebo miestne potreby by boli oveľa vhodnejším opravným prostriedkom[10] iné nástroje, ako sú spotrebné dane, (nástroje, ktoré by neovplyvnili minimálne požiadavky smernice o dani z energie). Komisia preto dospela k záveru, že podmienky uvedené v článku 19 nie sú splnené. V dôsledku toho Komisia nenavrhuje udeliť povolenia , o ktoré žiadali uvedené dva členské štáty. Pokiaľ ide o odkaz na alternatívne palivá zvýhodnené podľa článku 15 ods. 1 písm. i) v žiadosti Dánska, treba poznamenať, že podľa tohto ustanovenia môže členský štát udeliť oslobodenia od dane alebo daňové úľavy bez toho, aby Komisia či Rada zasiahli. Z tohto dôvodu a v súlade so znením a významom článku 19 takéto oslobodenia od dane alebo daňové úľavy nepatria do rozsahu pôsobnosti uvedeného ustanovenia. Rovnako platí, že sa na ne nevzťahujú závery Komisie uvedené vyššie. [1] Smernica Rady č. 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (Ú. v. EÚ L 283, 31.10.2003, s. 51); Smernica naposledy zmenená a doplnená smernicou č. 2004/74/ES a smernicou č. 2004/75/ES (Ú. v. EÚ L 157, 30.4.2004, s. 87 a s. 100). [2] Listy zaevidované 13. novembra 2006 (Dánsko) a 14. decembra 2006 (Írsko).. n [3] Smernica Rady 92/81/EHS z 19. októbra 1992 o zosúladení štruktúr spotrebných daní z minerálnych olejov (Ú. v. ES L 316, 31.10.1992,); Smernica zrušená spolu so smernicou Rady 92/82/EHS z 19. októbra 1992 o aproximácii sadzieb spotrebných daní z minerálnych olejov od 31. decembra 2003 prostredníctvom smernice Rady 2003/96/ES. [4] KOM(96) 549 z 14. novembra 1996. [5] Oddiel 5.5 správy. [6] KOM(97) 30 z 12.marca.1997. Porovnaj najmä návrh článku 5. [7] KOM(2006) 342 z 30. júna 2006 Preskúmanie odchýlok v prílohách II a III k smernici Rady 2003/96/ES, ktoré stratia účinnosť do konca roka 2006. [8] KOM(2006) 741 z 30. novembra 2006 Oznámenie Komisie Rade v súlade s článkom 19 ods. 1 smernice Rady č. 2003/96/ES (miestna preprava cestujúcich, ozbrojené sily, verejná správa, sanitky) [9] LPG používané ako pohonná hmota spadá pod osobitné ustanovenia článku 15 ods. 1 písm. i) smernice o dani z energie. Porov. názory uvedené na konci tohto oznámenia. [10] Bez toho, aby boli dotknuté iné predpisy Spoločenstva, najmä pravidlá o štátnej pomoci Zmluvy o ES.