[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 24.10.2007 KOM(2007) 627 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE RADE, EURÓPSKEMU PARLAMENTU, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Výsledok verejných konzultácií o zelenej knihe Komisie „Modernizácia pracovného práva s cieľom splniť výzvy 21. storočia“ {SEK(2007) 1373} OZNÁMENIE KOMISIE RADE, EURÓPSKEMU PARLAMENTU, EURÓPSKEMU HOSPODÁRSKEMU A SOCIÁLNEMU VÝBORU A VÝBORU REGIÓNOV Výsledok verejných konzultácií o zelenej knihe Komisie „Modernizácia pracovného práva s cieľom splniť výzvy 21. storočia“ 1. ÚVOD Prijatím zelenej knihy „Modernizácia pracovného práva s cieľom splniť výzvy 21. storočia“[1] Komisia otvorila verejnú diskusiu v EÚ o tom, ako sa môže pracovným právom podporiť cieľ lisabonskej stratégie dosiahnuť udržateľný rast s viacerými a lepšími pracovnými miestami. Zelená kniha sa zamerala na úlohu pracovného práva a kolektívnych zmlúv pri presadzovaní agendy „flexiistoty“ s cieľom podporiť trh práce, ktorý je spravodlivejší, vnímavejší a inkluzívnejší a ktorý prispieva k väčšej konkurencieschopnosti Európy. Cieľom bolo najmä: identifikovať kľúčové výzvy v súvislosti s prispôsobením pracovného práva vyvíjajúcej sa realite sveta práce; zapojiť všetky zainteresované strany do otvoreného dialógu o tom, ako môže pracovné právo pomôcť pri podpore flexibility a zabezpečenia; stimulovať diskusiu o tom, ako môžu pružné a spoľahlivé zmluvné vzťahy v spojení s právami uľahčiť vytváranie pracovných miest a podporiť pohyb na trhu práce; a prispieť k programu lepšej právnej regulácie. Od verejnej diskusie o modernizácii pracovného práva sa neočakávalo, že povedie k jednoduchšiemu konsenzu, ani že bude základom návrhu legislatívneho konania. Hoci odlišnosť názorov vyjadrených v priebehu konzultácií sťažuje definovanie hlavných bodov konsenzu, potvrdzuje sa naliehavosť a aktuálnosť diskusie, ktorá bola pre mnohé členské štáty spoločná, ale zatiaľ nedosiahla úroveň Spoločenstva. Úroveň a kvalita diskusie, ktorú naštartovalo publikovanie zelenej knihy, plne splnilo očakávania Komisie v tejto oblasti. Komisia zaregistrovala viac ako 450 reakcií od všetkých zainteresovaných strán – národných vlád, regionálnych vlád, národných parlamentov, sociálnych partnerov na úrovni EÚ a na vnútroštátnej úrovni, MVO, jednotlivých podnikov, akademických pracovníkov, právnych expertov a súkromných osôb. Z veľkej časti sa v nich odráža hlboké porozumenie výzvam, ktorým čelí rýchlo rastúci európsky trh práce, ktorý formuje rastúca mobilita pracovnej sily a nadnárodné korporatívne aktivity. Diskusia pritiahla verejný záujem a vzbudila aj záujem médií, keďže mnohé vlády konzultovali na vnútroštátnej úrovni so sociálnymi partnermi, verejnými orgánmi a nezávislými expertmi. Mimoriadne vítaná bola diskusia prebiehajúca v rámci viacerých sektorových výborov pre sociálny dialóg, ktorej výsledkom bolo prijatie niekoľkých spoločných pozícií zástupcami zamestnávateľov a odborov[2]. Inštitúcie EÚ tiež aktívne prispeli do diskusie. Ministri EÚ pre zamestnanosť a sociálne záležitosti predbežne diskutovali o zelenej knihe na zasadnutí Rady EPSCO 1. decembra 2006 v Bruseli. O tejto otázke ďalej diskutovali na zasadnutí, ktoré sa uskutočnilo v Berlíne 18. januára 2007 pod záštitou nemeckého predsedníctva. Závery predložené predsedníctvom potvrdili koncept „flexiistoty“ ako užitočnej metódy, avšak zdôraznili hodnotu štandardných pracovných zmlúv na plný pracovný čas uzatvorených na neurčitý čas ako základu pracovnoprávnych vzťahov v EÚ, pričom by sa mali umožniť ďalšie pružnejšie formy s cieľom prispôsobiť sa špecifickým potrebám a individuálnym situáciám[3]. Európsky parlament (EP) prijal 11. júla 2007 uznesenie[4], ktoré pozitívne reaguje na zelenú knihu tým, že definuje rozmer Spoločenstva pri otázkach pracovného práva, ktoré sa v knihe nastoľujú. Uznesenie EP bolo prijaté veľkou väčšinou[5], čo svedčí o významnej zhode v súvislosti so správou, o ktorej sa intenzívne diskutovalo v každej fáze postupu.Európsky hospodársky a sociálny výbor (EHSV) prijal stanovisko k zelenej knihe[6], v ktorom vyjadril nesúhlas s načasovaním a spôsobom konzultácie, ako aj s niektorými aspektmi analýzy, z ktorej sa vychádzalo. Pružné a spoľahlivé zmluvné dojednania v rámci moderných pracovných zákonov sú jednou zo štyroch kľúčových súčastí politiky širšieho prístupu flexiistoty popri stratégiách celoživotného vzdelávania, aktívnych politikách trhu práce a moderných systémoch sociálneho zabezpečenia, ako sa uvádza v oznámení Komisie[7] „ K spoločným zásadám flexiistoty: flexibilitou a istotou k zvýšeniu počtu pracovných miest a zlepšeniu ich kvality “, ktoré bolo prijaté 27. júna 2007. Cieľom tohto oznámenia je prezentovať vo forme zhrnutia výsledok verejných konzultácií, ktoré sa zelenou knihou otvorili, a identifikovať súvisiace kľúčové politické otázky. Pri prezentovaní objektívneho zhrnutia názorov respondentov Komisia nezaujíma stanovisko k žiadnym konkrétnym komentárom ani k ich faktickej správnosti. Pripojený je pracovný dokument útvarov Komisie, ktorý obsahuje podrobný prehľad odpovedí. Toto oznámenie, spolu s publikáciou všetkých odpovedí získaných v priebehu konzultácií[8], je odôvodnené potrebou zabezpečiť maximálnu transparentnosť. Predstavuje záver procesu verejných konzultácií o modernizácii pracovného práva. 2. POLITICKÝ KONTEXT A ANALYTICKÝ RÁMEC, Z KTORÝCH ZELENÁ KNIHA VYCHÁDZA Vedenie verejných konzultácií Pre niektorých sociálnych partnerov, najmä odbory, mali mať konzultácie podobu formálnych konzultácií so sociálnymi partnermi EÚ v zmysle článku 138 ES. Vedenie otvorených konzultácií o pracovnom práve prostredníctvom zelenej knihy považovali za podceňovanie sociálneho dialógu a ich ústrednej roly zástupcov zamestnávateľov a pracovníkov. EP a EHSV tiež vyjadrili výhrady k faktu, že Komisia zvolila verejné konzultácie. Veľká väčšina členských štátov a sociálnych MVO však prijala otvorenosť konzultačného procesu pozitívne. Analytický rámec stanovený v zelenej knihe Pre viacero členských štátov, odborových organizácií, sociálnych MVO ako zainteresovaných strán a respondentov z akademickej obce by sa o reforme pracovného práva malo od začiatku uvažovať v rámci základných práv, najmä Charty základných práv Európskej únie[9]. Podľa nich by takýto rámec dal základy asertívnejšiemu prístupu zo strany Komisie pri využití jej práva iniciatívy v záujme „sociálnej Európy“. Niektorí respondenti zastupujúci odborové organizácie, sociálne MVO a akademickú obec spochybnili zameranie zelenej knihy na príspevok, ktorý pracovné právo ako súčasť politiky zamestnanosti a sociálnej politiky môže predstavovať pre hospodársky rast a konkurencieschopnosť. Zástupcovia zamestnávateľov a niekoľko členských štátov však vyzdvihlo význam vhodného pracovnoprávneho rámca pre podporu pracovných miest, rastu a konkurencieschopnosti. Zástupcovia odborov, niekoľko členských štátov a odborníci z akademickej obce upozornili na nebezpečenstvo považovať štandardnú pracovnú zmluvu na neurčitý čas za nejakým spôsobom zastaranú či ako prekážku tvorby pracovných miest. Z ich hľadiska by zelená kniha mohla byť interpretovaná tak, že uprednostňuje rôznorodejšie zmluvné vzťahy a zavedenie benevolentnejších zákonov v oblasti zamestnanosti. Mnohí respondenti vrátane EP, EHSV a členských štátov podčiarkli stabilitu a istotu, ktorú ponúka štandardná pracovná zmluva. Zástupcovia zamestnávateľov spolu s niektorými členskými štátmi naopak vyjadrili názor, že pružné pracovné zmluvy neboli predstavené v dostatočne pozitívnom svetle. Nedospelo sa k dohode o uplatňovaní konceptu „insiderov“ a „outsiderov“ na segmentované pracovné trhy. Z hľadiska zamestnávateľov sú jedinými skutočnými „outsidermi“ nezamestnaní a „insideri“ sú tí, ktorí sú legálne zamestnaní. Odborové organizácie zastávajú názor, že rozdiely medzi „insidermi" a „outsidermi“ sa môžu eliminovať iba zlepšením ochrany rizikových skupín pracovníkov. Rozsah zelenej knihy Niektoré členské štáty spolu so zástupcami odborov a väčšinou odborníkov z akademickej obce by uprednostňovali širší záber zelenej knihy – so zahrnutím aspektov kolektívneho pracovného práva namiesto zameriavania sa na individuálne pracovnoprávne vzťahy. Podľa nich môže iba takýto prístup postihnúť komplexné prepojenie medzi celkovým regulačným rámcom v každej krajine a úlohou kolektívneho vyjednávania pri regulovaní oblasti práce. EP a EHSV naliehali, aby sa modernizácia pracovného práva zvažovala v rámci širšieho prístupu založeného na flexiistote. Komisia vo svojom oznámení o flexiistote zdôrazňuje potrebu integrovanej stratégie, ktorou sa môže zároveň podporiť flexibilita a zabezpečenie na trhu práce. Mnohí zástupcovia podnikateľov, pripomínajúc obmedzenie právomocí EÚ, žiadali, aby sa reforma pracovného práva uskutočnila výlučne vo vnútroštátnom kontexte. Sociálne MVO sa zamerali na úlohu pracovného práva pri garantovaní spravodlivého a náležitého odmeňovania, najmä prostredníctvom minimálnej mzdy. Z ich hľadiska by pracovné právo spolu so systémami sociálnej ochrany malo prispieť k boju proti chudobe a malo by byť úplné, pokiaľ ide o osobný rozsah pôsobnosti, aby sa vyhlo tvorbe ďalších segmentovaných pracovných trhov. Reformy by sa mali zamerať na zlepšenie práv pre ľudí v rizikovom zamestnaní bez toho, aby sa redukovali existujúce práva. Subsidiarita Väčšina členských štátov, EP a EHSV, národné parlamenty a sociálni partneri EÚ pripomenuli rozdelenie zodpovednosti medzi EÚ a členskými štátmi. Tvorba pracovného práva v rámci EÚ sa všeobecne považuje za kompetenciu členských štátov a sociálnych partnerov, pričom úlohou acquis Spoločenstva je dopĺňať opatrenia členských štátov. Niektorí respondenti zdôrazňujú význam minimálnych štandardov, ktoré berú do úvahy rôzne formy vnútroštátnych postupov a potrebu udržiavať konkurencieschopnosť hospodárstva Spoločenstva. Vnútroštátne reformné programy boli pre niektoré členské štáty, národné parlamenty a zástupcov zamestnávateľov prvoradé. Štruktúrovanejšia výmena skúseností o konkrétnom vývoji v pracovnom práve a zmluvných dojednaniach bola preto vnímaná pozitívne. Niektoré vnútroštátne združenia zamestnávateľov žiadali okamžité opatrenia na vnútroštátnej úrovni na zjednodušenie právnej úpravy individuálneho a kolektívneho prepúšťania a na uľahčenie širšieho využívania nových zmluvných foriem (napr. alternatív štandardných pracovných zmlúv na plný pracovný čas uzatvorených na neurčitý čas). Nevideli však potrebu ďalšej legislatívnej iniciatívy v tejto oblasti na úrovni Spoločenstva. Podľa zástupcov odborov, akademickej obce a niektorých ďalších členských štátov by aktivita na úrovni EÚ v oblasti zamestnaneckých práv nemala spočívať iba v otvorenej metóde koordinácie (OMK). Odborové organizácie zdôraznili, že rýchlo rastúce európske trhy práce sa už nemôžu riadiť iba vnútroštátnymi pravidlami v sociálnej oblasti, keďže vnútorný trh a pravidlá konkurencie dostávajú prednosť pred vnútroštátnymi ustanoveniami v oblasti sociálnej politiky. Program lepšej právnej regulácie EP zdôraznil obrovský vplyv pracovného práva na správanie sa podnikov a na to, ako ich rozhodnutia vytvoriť väčší počet a lepšie pracovné miesta závisia od stabilných, jasných a dobrých právnych ustanovení. Viacero členských štátov vníma reformu svojich zákonníkov práce či kodifikáciu fragmentovaných právnych predpisov ako príležitosť na zníženie administratívnej záťaže bez toho, aby boli znehodnotené základné ciele. Rozvoj OMK sa zároveň považuje za prostriedok podpory lepšej právnej regulácie v oblasti pracovného práva. Niektoré členské štáty uznali význam viacerých opatrení spojených s programom lepšej právnej regulácie pre reformu pracovného práva, napr. konzultácie so zainteresovanými stranami, hodnotenie vplyvu, vyhodnotie alternatív k regulácii, zjednodušenie a sprehľadnenie zákonov, informačné kampane zamerané na pracovné právo atď. Kým členské štáty sa všeobecne zhodnú na tom, že právne predpisy na ochranu zamestnancov sa musia v zásade uplatňovať rovnako na veľké korporácie a malé podniky, väčšina z nich vidí v konkrétnych prípadoch určitý priestor na prispôsobenie opatrení osobitným podmienkam MSP. 3. TÉMY KONZULTÁCIÍ Flexibilný a inkluzívny trh práce Členské štáty zastávali názor, že spôsob dosiahnutia rovnováhy medzi zabezpečením a flexibilitou, úroveň, na ktorej by mohla byť zavedená, a jej presná podoba sa budú pravdepodobne medzi členskými štátmi líšiť a postupom času budú podliehať zmenám. Uvítali však hlbšiu výmenu skúseností, najmä zapojenie sociálnych partnerov, s cieľom dospieť k presnejšiemu pochopeniu spoločných výziev, ktoré majú vplyv na právnu úpravu zmluvných dojednaní. Sociálne MVO zdôraznili potrebu lepšej koordinácie medzi pracovným právom a politikami v oblasti zamestnanosti na jednej strane a systémami sociálnej ochrany na strane druhej. Sociálna ochrana a minimálna mzda by mali občanom umožniť vybrať si medzi zamestnaní, odbornou prípravou a spoločensky zmysluplnou aktivitou. Obdobia materskej, otcovskej a rodičovskej dovolenky, prerušenia zamestnania a zamestnania na kratší pracovný čas (najmä z dôvodu starostlivosti o závislé osoby) by sa mali pri výpočte dôchodkových a poistných nárokov brať do úvahy. Uľahčovanie zmeny zamestnania Zamestnávatelia zdôraznili dosah, ktorý by mohlo mať uvoľnenie zákonov v oblasti ochrany zamestnancov na úrovne zamestnanosti a na zamestnanecké vyhliadky zraniteľných kategórií. Z ich pohľadu by sa zmysluplný program reformy pracovného práva mal zamerať viac na to, aby ľudia získavali zručnosti, ktoré potrebujú, aby zostali adaptabilní počas celého svojho pracovného života, ako na ochranu jednotlivých pracovných miest. Odbory odmietli akýkoľvek predpoklad, že pružnejšie zákony v oblasti ochrany zamestnancov by uľahčili zmeny zamestnania na trhu práce. Odborové organizácie a právni experti žiadali vytvorenie nových právnych predpisov na podporu prechodu zo zmlúv na dobu určitú a zmlúv na kratší pracovný čas na prácu na plný pracovný čas. Podporovali opatrenia na podporu väčšej mobility pracovníkov tým, že by sa im umožnil prenos práv v prípade zmeny zamestnania. Spomedzi zamestnávateľov sa UEAPME[10] zasadzovala o preskúmanie na vnútroštátnej úrovni v súvislosti s otázkou, ako by mohla kontinuita práv sociálnej ochrany uľahčiť prechod medzi prácou v pozícii zamestnanca a samostatne zárobkovo činnej osoby. Niektoré členské štáty a zástupcovia sociálnych partnerov zastávali názor, že pracovné právo a kolektívne zmluvy by mohli prispieť k zvyšovaniu prístupu k odbornej príprave a uľahčovaniu prechodu medzi rôznymi zmluvnými formami pre mobilitu smerom hore počas pracovného života. BusinessEurope[11] však prejavila výhrady k tomu, či sú právne predpisy vhodným nástrojom na ovplyvňovanie správania sa v súvislosti so vzdelávaním. Podľa nich skúsenosti z členských štátov, ktoré implementovali „právo na odbornú prípravu“ poukazujú na nízky dosah pre pracovníkov, u ktorých je táto potreba najväčšia – tých s najnižšou kvalifikáciou. Niektorí zástupcovia sociálnych partnerov zdôraznili svoje skúsenosti s vyjednávaním kolektívnych zmlúv s cieľom podporiť prístup k odbornej príprave, lepšej odbornej príprave na pracovisku a ľahšiemu prechodu zo vzdelávania alebo učenia do zamestnania. Predovšetkým sociálne MVO zdôraznili, že pracovné právo by malo prispieť k zabezpečeniu rovnakého prístupu k odbornej príprave a celoživotnému vzdelávaniu pre všetkých. Neistota v súvislosti s definíciou pracovnoprávneho vzťahu Väčšina členských štátov potvrdila uznanie zložitosti definície pracovníkov a samostatne zárobkovo činných osôb v rámci práva Spoločenstva zo strany EP. Uznalo sa, že táto zložitosť narástla v dôsledku cezhraničného poskytovania služieb. Väčšina členských štátov sa pri riešení takýchto problémov chcela spoľahnúť na vnútroštátne právo a dobre osvedčené právne postupy. Spolu s mnohými organizáciami sociálnych partnerov uprednostňujú pozíciu, kde definícia pracovníka podľa väčšiny smerníc v oblasti pracovného práva zostane na vlastnom uvážení členských štátov. Zatiaľ čo v záujme zamestnávateľov na úrovni EÚ a vnútroštátnych úrovniach vo všeobecnosti nie je potreba konvergentnejších vnútroštátnych definícií, zástupcovia sociálnych partnerov v oblasti služieb, zábavného priemyslu, médií a maloobchode zastávali názor, že definície používané v rôznych členských štátoch na vymedzenie postavenia takzvaných pracovníkov na voľnej nohe, príležitostných či nezávislých pracovníkov by mohli byť zoradené a vysvetlené s cieľom uľahčiť porozumenie zamestnaneckého postavenia príslušných osôb. EP žiadal iniciatívu zameranú na konvergenciu vnútroštátnych definícií statusu pracovníka s cieľom zabezpečiť koherentnejšiu a účinnejšiu implementáciu acquis Spoločenstva. Vyzýval členské štáty, aby podporovali implementáciu odporúčania ILO č. 198 o pracovnom pomere.[12] Niektoré členské štáty zároveň navrhli, aby sa odporúčanie použilo ako základ pre diskusiu medzi členskými štátmi a sociálnymi partnermi o tom, ako sa na európskej úrovni lepšie vyrovnať s fenoménom skrytých pracovných pomerov. Väčšina členských štátov a sociálnych partnerov je proti zavedeniu akejkoľvek strednej kategórie, ako napríklad takzvaného „ekonomicky závislého pracovníka“ popri závislých pracovníkoch a samostatne zárobkovo činných osobách. Dokonca aj v členských štátoch, kde už takýto koncept vo vnútroštátnom práve existuje, napríklad v Taliansku, existovali výhrady k tomu, či by mohla byť jednoznačná definícia vytvorená na európskej úrovni. BusinessEurope však zastáva názor, že určitá pridaná hodnota by sa mohla získať výmenou skúseností o dosahu takýchto opatrení, aby sa členské štáty mohli navzájom poučiť. Odborové organizácie uprednostňujú prispôsobenie rozsahu pôsobnosti pracovného práva prostredníctvom vnútroštátnych reforiem zamerané na rozšírenie ochrany spojenej so štandardnou zamestnaneckou zmluvou pre všetkých pracovníkov. ETUC[13] žiada inštitúcie EÚ, aby spolu so sociálnymi partnermi na úrovni EÚ vytvorili podporný právny rámec v rámci celej EÚ, ktorý by pozostával z kombinácie „pravidiel hry“ EÚ a určitých minimálnych štandardov EÚ zameraná na vytvorenie „najzákladnejších práv“, pričom by sa zabezpečilo rešpektovanie vnútroštátnych sociálnych politík a pracovnoprávnych vzťahov. Sociálne MVO tiež podporujú myšlienku spoločného súboru práv spojeného so spoločne dohodnutou definíciou „pracovníka“ zavedenou v rámci práva Spoločenstva s cieľom dať základ princípu slobody pohybu. Trojstranné vzťahy Členské štáty a sociálni partneri opätovne potvrdili svoje stále pozície k podstate navrhovanej smernice o dočasnej agentúrnej práci. Viacero členských štátov žiadalo jej prijatie ako prioritu pre reformu pracovného práva. Odborové organizácie žiadali prijatie navrhovanej smernice ako doplnku ku smernici o vysielaní pracovníkov a smernici o službách. Organizácie zamestnávateľov však považovali status dočasných pracovníkov za dostatočne dobre definovaný vo vnútroštátnom práve. EP zdôraznil potrebu upraviť spoločnú a nerozdielnu zodpovednosť v súvislosti s zadávateľskými spoločnosťami s cieľom riešiť porušenia pri subdodávaní a outsourcingu v záujme zabezpečenia rovnakých podmienok pre spoločnosti na transparentnom a konkurenčnom trhu. Niektoré členské štáty sú za zavedenie princípu subsidiárneho ručenia s cieľom zabezpečiť dodržiavanie zamestnaneckých práv v rámci celej EÚ. Iné členské štáty sú však spokojné s ustanoveniami o druhotnej zodpovednosti pre subdodávateľské vzťahy v svojom vnútroštátnom pracovnom práve. ETUC a jej sektorové pobočky zastávali názor, že je potrebná iniciatíva Spoločenstva vo forme nástroja na regulovanie „reťazovej zodpovednosti“ užívateľských podnikov a sprostredkovateľov v prípade agentúrnej práce a subdodávania. Organizácie zamestnávateľov vyjadrili pochybnosti, či by bol návrh na zavedenie princípu subsidiárneho ručenia efektívny. Užívateľské podniky by mali mať možnosť spoľahnúť sa na to, že subdodávatelia musia plniť záväzky, ktoré im vyplývajú z pracovného práva. Organizácia pracovného času EP žiadal, aby bola úprava pracovného času dostatočne pružná tak, aby vyhovovala potrebám zamestnávateľov a zamestnancov a aby umožnila ľuďom lepšie zosúladiť pracovný a rodinný život s cieľom zabezpečiť konkurencieschopnosť a zlepšiť situáciu v oblasti zamestnávania. Niekoľko členských štátov označilo revíziu smernice o pracovnom čase za kľúčovú prioritu na úrovni EÚ. ETUC a jej pobočky pripomenuli pozície, ktoré zastávali od prvej a druhej fázy konzultácií EÚ so sociálnymi partnermi o revízii smernice o pracovnom čase v roku 2004. Žiadajú jednoznačné uznanie neaktívnej pohotovostnej služby za pracovný čas bez akýchkoľvek výnimiek. BusinessEurope a väčšina jej pobočiek zastávajú názor, že regulácia EÚ v tejto oblasti je vo svojej pôvodnej podobe nevhodná. Zamestnávatelia však podporujú prijatie návrhov na revíziu smernice o pracovnom čase s cieľom vyriešiť problémy, ktoré vznikli v oblasti zdravotníctva a v súkromnom sektore v dôsledku rozsudku Európskeho súdneho dvora vo veci Simap/Jaeger. Žiadajú zachovanie ustanovenia o výnimke ako spôsobe zabezpečenia väčšej flexibility trhu práce. Presadzovanie zamestnaneckých práv a boj proti nelegálnej práci EP zdôraznil, že právne predpisy v oblasti práce sú efektívne, spravodlivé a účinné iba vtedy, ak sú implementované všetkými členskými štátmi, uplatňované rovnako na všetky subjekty a presadzované pravidelne a efektívne. Existovala všeobecná podpora pre lepšiu spoluprácu na úrovni EÚ a lepšiu výmenu informácií a osvedčených postupov. Členské štáty podporovali opatrenia na úrovni EÚ zamerané na boj proti nelegálnej práci vzhľadom na narastajúce nadnárodné aspekty tohto problému. Navrhovaný typ opatrení je však rôzny, od deklaratórnych nástrojov, akými sú uznesenia Rady až po výmeny osvedčených postupov a multilaterálne a bilaterálne formy administratívnej spolupráce. Niektoré členské štáty navrhli vytvorenie vzťahov spolupráce medzi príslušnými agentúrami na úrovni EÚ (napríklad inšpektoráty práce, daňové úrady, orgány sociálneho zabezpečenia). Postoje sociálnych partnerov sú rôzne a odrážajú ich sektorovú rôznorodosť ako aj rozdielne spôsoby, akými ich organizácie asistujú orgánom pri presadzovaní zamestnaneckých práv a boji proti nelegálnej práci. ETUC a niektoré sektorové federácie EÚ žiadali zavedenie stálej európskej štruktúry koordinácie na zabezpečenie presadzovania práva Spoločenstva, zatiaľ čo zamestnávatelia to primárne považovali za záležitosť vnútroštátnych orgánov. Zamestnávatelia tiež vyzdvihli iniciatívy v rámci programov technickej pomoci EÚ zamerané na pomoc budovania kapacít organizácií sociálnych partnerov v nových členských štátoch. 4. ďALšIE KROKY Komisia dospela k záveru, že verejné konzultácie splnili svoj cieľ pri podnietení dialógu na úrovni EÚ a na vnútroštátnej úrovni zameraného na potrebu zlepšiť pracovné právo tak, aby dokázalo čeliť výzvam 21. storočia. Reakcie obsahujú užitočné informácie o súčasnom vývoji v oblasti pracovného práva a systémoch pracovnoprávnych vzťahov členských štátov, z ktorých mnohé korešpondujú s témami nastolenými v zelenej knihe. Dialóg vyzdvihol rozsah, v akom je pracovné právo dôležitým nástrojom nielen pri manažmente pracovnej sily, ale aj pri poskytovaní vedomia istoty pracovníkom a občanom vo svete rýchlych zmien a vysokej mobility kapitálu a technológií. Dialóg tiež poukázal na mieru, do akej sú reformy pracovného práva, sociálneho zabezpečenia a systémov odbornej prípravy úzko prepojené. Prostredníctvom zelenej knihy o pracovnom práve a oznámení o flexiistote Komisia naštartovala otvorený dialóg o záležitostiach, ktoré majú kľúčový význam pre budúcnosť trhov práce a sociálnu súdržnosť v Európe. Hlavné zainteresované strany tento odkaz pochopili bez ohľadu na ich názory na smerovanie reformy. Komisia bude spolupracovať s členskými štátmi s cieľom dospieť k záverom o spoločných princípoch flexiistoty, ktoré sa prijímajú v Európskej rade v decembri 2007[14]. Komisia tiež vezme do úvahy spoločnú analýzu sociálnych partnerov o kľúčových výzvach, ktorým čelia európske trhy práce[15] s cieľom vytvoriť program zameraný na presadzovanie integrovaného prístupu k implementácii princípov založených na flexiistote. Povzbudzuje sociálnych partnerov, aby sa zapojili do vyjednávania, najmä o celoživotnom vzdelávaní. Komisia následne v roku 2008 prijme potrebné opatrenia na riešenie otázok nastolených v tomto oznámení v širšom kontexte flexiistoty. Napriek rozdielnosti názorov na rozsah a povahu opatrení EÚ konzultácie odhalili potrebu lepšej spolupráce, väčšej jasnosti alebo len väčšieho množstva a lepších informácií a analýz vo viacerých oblastiach, napríklad: - prevencia a boj proti nelegálnej práci, najmä v cezhraničnom kontexte[16], - podpora, rozvoj a implementácia odbornej prípravy a celoživotného vzdelávania na zabezpečenie lepšej zamestnaneckej istoty počas celého pracovného života, - prepojenie medzi pracovným právom a pravidlami sociálnej ochrany na podporu efektívnych zmien zamestnania a udržateľných systémov sociálnej ochrany, - vyjasnenie povahy pracovnoprávneho vzťahu s cieľom zlepšiť porozumenie a uľahčiť spoluprácu v celej EÚ, - vyjasnenie práv a povinností strán zapojených do subdodávateľských reťazcov, aby neboli pracovníci ukrátení o možnosť účinne svoje práva využívať. [1] KOM(2006) 708 z 22.11.2006. [2] Napríklad v audiovizuálnom sektore, sektore dramatických umení a v sektoroch regionálnej a komunálnej zamestnanosti. [3] Závery predsedníctva, neformálne zasadnutie ministrov pre zamestnanosť a sociálne záležitosti, Berlín, 19.1.2007. [4] P6_TA-PROV(2007)0339. [5] 479 hlasov za a 61 hlasov proti, 54 členov sa zdržalo hlasovania. [6] CESE 398/2007 z 30. mája 2007. Prijaté väčšinou (140 hlasov za, 82 proti a 4 členovia sa zdržali). Protinávrh (predložený zástupcami skupiny I) bol priložený k stanovisku EHSV. [7] KOM(2007)359 z 27.6.2007. [8] Reakcie sú zverejnené online na internetovej stránke: http://ec.europa.eu/employment_social/labour_law/green_paper_responses_en.htm Pozri tiež úplný zoznam príspevkov v prílohe k dokumentu útvarov SEK. [9] Ako dňa 7.decembra 2000 vyhlásili v Nice predsedovia Európskeho parlamentu, Rady a Komisie. [10] Európska asociácia remesiel, malých a stredných podnikov. [11] Konfederácia európskych zamestnávateľov. [12] Odporúčanie ILO č. 198 o pracovnom pomere prijaté na 95. zasadnutí Medzinárodnej. konferencie práce v júni 2006. [13] Európska konfederácia odborových zväzov. [14] Rada pre zamestnanosť, sociálnu politiku, zdravotníctvo a záležitosti spotrebiteľa (EPSCO) by mala prijať závery o flexiistote 5. decembra 2007. Rada ECOFIN závery o flexiistote už prijala 9. októbra 2007. [15] Prezentovaná na neformálnom summite sociálnej tripartity 18. októbra 2007. [16] Pozri oznámenie Komisie „Zintenzívnenie boja proti nelegálnej práci“ KOM(2007) xxx z 24.10.2007.