Brusel, 12.10.2004

KOM(2004) 642 konečná verzia

2004/0239 (COD)

Návrh

ODPORÚČANIE RADY A EURÓPSKEHO PARLAMENTU

o ďalšej európskej spolupráci v oblasti zabezpečovania kvality vyššieho vzdelávania

(predložené Komisiou)

DÔVODOVÁ SPRÁVA

1. ÚVOD

Rada ministrov prijala 24. septembra 1998 Odporúčanie o európskej spolupráci v oblasti zabezpečovania kvality vyššieho vzdelávania[1]. Odporúčanie vyzýva členské štáty, aby podporili alebo vytvorili systémy zabezpečovania kvality a požiadali inštitúcie vyššieho vzdelávania a príslušné orgány o spoluprácu a výmenu skúseností. Žiada Komisiu o podporu takejto spolupráce a o informovanie o implementácii cieľov odporúčania na európskej úrovni a na úrovni členských štátov.

Správa Komisie dokazuje značný pokrok v zakladaní systémov zabezpečovania kvality a v propagácii spolupráce. Takýto vývoj udalostí je pozitívny, ale nie dostatočný. Ďalekosiahlejšie opatrenia sú potrebné na zlepšenie výkonnosti európskeho vyššieho vzdelávania, aby sa toto mohlo stať transparentnejšou a dôveryhodnou značkou pre našich vlastných občanov a pre študentov a vedcov z iných kontinentov. Na základe preskúmania implementácie odporúčania je Komisia vyzvaná prijať nielen správu, ale ja návrh nového odporúčania Rady a Európskeho parlamentu.

V súlade s uvedeným by Komisia navrhla, aby Rada a Európsky parlament prijali nové odporúčanie, ktoré by vychádzalo z odporúčania z roku 1998 a prispelo by konkrétnym spôsobom k plneniu cieľa vzájomného uznávania systémov zabezpečujúcich kvalitu v Európe. Cieľom tejto dôvodovej správy je vysvetliť päť bodov načrtnutých v navrhovanom odporúčaní, ktoré sú citované v kurzíve.

2. PÄŤ BODOV NA DOSIAHNUTIE VZÁJOMNÉHO UZNÁVANIA

A. Mechanizmy zabezpečovania vnútornej kvality

Odporúča sa, aby členské štáty „požadovali od všetkých inštitúcií vyššieho vzdelávania pôsobiacich v rámci ich územia, aby vytvorili alebo vyvinuli prísne mechanizmy zabezpečovania kvality.”.

V súlade so skutočnosťou uvedenou v bode 3.3 tejto správy prišli univerzitné združenia a siete s niekoľkými podnetmi, ktoré podporila aj Komisia, na rozvinutie riadenia vnútornej kvality (alebo „kultúru kvality”) v rámci inštitúcií. Vhodné postupy aktívneho udržiavania a rozvíjania riadenia kvality sú však stále v rámci Európy len veľmi málo a nerovnomerne rozšírené. Je potrebné rozšíriť takéto postupy, ktoré sa týkajú obsadzovania pracovných postov v inštitúciách a správy a riadenia, do širšieho rámca rôznych inštitúcií v Európe, tieto postupy dopĺňajú a poskytujú pevný základ pre vonkajšiu evaluáciu. Komisia bude mapovať pokrok zaznamenaný v tejto oblasti a aj naďalej bude podporovať podnety týkajúce sa riadenia kvality.

B. Spoločný súbor noriem, postupov a usmernení

Odporúča sa, aby členské štáty „požadovali od všetkých organizácií zabezpečujúcich kvalitu alebo poskytujúcich akreditáciu, ktoré pôsobia v rámci ich územia, aby boli vo svojom hodnotení nezávislé, uplatňovali prvky zabezpečovania kvality stanovené v odporúčaní Rady zo septembra 1998 a aby na účely hodnotenia uplatňovali spoločný súbor noriem, postupov a usmernení.”.

Ministri školstva, ktorí sa v septembri 2003 stretli v Berlíne udelili mandát Európskej sieti zabezpečovania kvality (ENQA), ktorá o tento žiadala prostredníctvom svojich členov a v spolupráci s Európskou asociáciou univerzít (EUA), Európskym združením inštitúcií vyššieho vzdelávania (EURASHE) a Národnou asociáciou študentov v Európe (ESIB), aby rozvíjala „schválený súbor noriem, postupov a usmernení týkajúcich sa zabezpečovania kvality”. ENQA začala na tomto mandáte pracovať a bude o svojej práci informovať prostredníctvom skupiny stanovenej v Bologni na najbližšej ministerskej schôdzke, ktorá sa uskutoční v máji 2005 v Bergene. Komisia zaujíma takýto postoj k tejto časti mandátu:

Normy, kritériá alebo referenčné body

Normy sú v tomto kontexte kritériá alebo referenčné body, ktoré používajú organizácie, keď hodnotia alebo udeľujú akreditáciu inštitúciám alebo programom. Schválený súbor noriem by však nemal svojich používateľov zväzovať. Normy by sa mali používať ako referenčné body , ktoré poskytnú spoločný základ, na ktorý sa bude možné odkázať. Organizácie by mali určiť a uverejniť normy, ktoré uplatňujú a spojiť ich so spoločnými referenčnými bodmi. Referenčné Referenčné body by mali zvýšiť transparentnosť a porovnateľnosť v Európe. Pomohli by pri zdôrazňovaní podobností a rozdielov medzi študijnými programami bez toho, aby ich harmonizovali . Univerzity a iné inštitúcie poskytujúce vyššie vzdelávanie by mali mať právo líšiť sa, zlepšiť a prekročiť hranice opísané v spoločnom súbore noriem.

Dôležitými sa stávajú dva nové súbory noriem, a to existencia mechanizmov zabezpečovania vnútornej kvality a využívanie študijných výsledkov a schopností. Referenčné body by mali byť pravidelne aktualizované, aby tak bola zaručená ich aktuálnosť a aby ich obsah držal krok s objavujúcimi sa novými znalosťami a meniacimi sa potrebami spoločnosti. Jedným zo spôsobov organizácie úlohy aktualizácie by bolo vytvorenie komisií zainteresovaných strán , ktoré by pozostávali z univerzitných učiteľov, odborníkov a úspešných študentov/absolventov, ktorí pôsobia v tejto oblasti. Z podnetu Komisie bude zvolaná prvá séria stretnutí komisií zainteresovaných strán v akademickom roku 2004-2005.

Postupy

Prieskum ENQA[2] dokázal, že základný postup stanovený v odporúčaní Rady z roku 1998 sa preukázal ako vhodný a je veľmi využívaný vo väčšine evaluácií. Postup odporúčaný v kontexte EÚ ministri na stretnutí v Berlíne presunuli do širšieho bolonského kontextu. Želaný výsledok tohto procesu mandátu by bola Príručka ENQA o postupoch zabezpečovania kvality, ktorá by obsahovala niekoľko schválených modelov a protokolov vychádzajúcich z osvedčenej praxe členských štátov. Komisia sa domnieva, že uverejnenie takejto príručky by bolo vhodné. V súlade s odporúčaním Rady z roku 1998 a berlínskym komuniké z roku 2003 by Komisia očakávala systematické medzinárodné zapojenie týchto postupov do správy a riadenia organizácií a evaluácií.

Usmernenia

Usmernenia odkazujú na zásady, ktoré by sa mali dodržiavať pri vystavovaní vonkajších evaluácií. Schválený súbor usmernení alebo zásad bude vytvorený prostredníctvom mandátu ENQA. Niektoré z týchto zásad sú už stanovené napr. autonómia univerzít, verejná zodpovednosť a nezávislosť od vonkajších organizácií, proporcionalita a spravodlivosť. Želaným výsledkom tejto časti procesu by bolo vytvorenie Kódexu zásad európskeho zabezpečovania kvality, ktorého by sa mohli pridržiavať všetky zainteresované strany a ktorý by bol zahrnutý v Príručke ENQA.

C. Európsky register organizácií zabezpečujúcich kvalitu a poskytujúcich akreditáciu

Odporúča sa, aby členské štáty „požadovali od organizácií zabezpečujúcich kvalitu a akreditačných organizácií spolu s organizáciami, ktoré zastupujú vyššie vzdelávanie, aby založili Európsky register organizácií zabezpečujúcich kvalitu a poskytujúcich akreditáciu opísaného v prílohe a určiť podmienky registrácie.”.

Vonkajšie evaluácie sú účinnejšie v prípade, keď príslušná agentúra spĺňa najvyššie štandardy nezávislosti a profesionálnosti. Z tohto dôvodu bolo navrhnuté, aby organizácie zabezpečujúce kvalitu podliehali pravidelným kontrolám. Výsledky týchto kontrol by mali byť uverejnené. Ministri na schôdzke v Berlíne požiadali ENQA a partnerov, aby „preskúmali spôsoby vhodných vzájomných kontrolných systémov organizácií/orgánov zabezpečujúcich kvalitu a poskytujúcich akreditáciu”. Kontrola organizácií by mala viesť k založeniu Európskeho registra (zoznamu, clearingovej banky) organizácií zabezpečujúcich kvalitu , v ktorom by sa nachádzali verejné, súkromné a odborné organizácie, ktoré pôsobia, respektíve majú sídlo, v rámci Európy na regionálnej, vnútroštátnej, európskej alebo medzinárodnej úrovni. Uverejnenie tohto registra na internete by prispelo k prijatiu evaluačných a akreditačných systémov a hodnotení a nepriamo by uľahčilo uznávanie kvalifikácií v rámci aj mimo Európy.

Bolo by tiež potrebné stanoviť podmienky, ktorých plnenie definuje dobrú organizáciu, ako aj postupy a usmernenia pre takýto typ kontroly. Systém kontrol bude musieť byť vypracovaný použitím metódy bŕzd a protiváh rôznych zainteresovaných strán, ako sú univerzity, študenti, sociálni partneri a odborné organizácie, vlády a organizácie.

Založenie registra znamená, že súčasní i budúci členovia ENQA a iných organizácií pôsobiacich v Európe budú podliehať hodnoteniu kvality a evaluácii. Väčšina organizácií nebude mať problémy s dodržiavaním podmienok, čo im poskytne značku kvality. Kandidáti na členstvo budú pred registráciou za plnoprávnych členov povzbudzovaní k tomu, aby zvýšili kvalitu svojich výkonov. Poskytla by sa im osobitná pomoc pri procese budovania kapacít .

D. Autonómia univerzity a výber organizácie

Odporúča sa, aby členské štáty „umožnili inštitúciám vyššieho vzdelávania, ktoré pôsobia v rámci ich územia vybrať si spomedzi organizácií zabezpečujúcich kvalitu alebo akreditačných organizácií z európskeho registra takú, ktorá spĺňa ich potreby a profil.”.

Inštitúcie vyššieho vzdelávania by mali mať právo vybrať si organizáciu, ktorá spĺňa ich potreby za predpokladu, že sa táto organizácia nachádza v registri a v danej krajine je uznaná ako nezávislá a dôveryhodná. Môže to byť aj organizácia v inej európskej krajine. Univerzity by mali byť vedené k tomu, aby si vyvinuli akreditačnú stratégiu . Univerzity by mali riadiť vlastnú akreditáciu a zvážiť, ktorý typ akreditácie slúži najlepšie ich konkrétnym záujmom. Na základe takejto stratégie si môžu zvoliť regionálnu, národnú alebo medzinárodnú akreditáciu.

E. Príslušnosť členského štátu na prijímanie hodnotení a vyvodzovanie dôsledkov

Odporúča sa, aby členské štáty „prijali hodnotenia vypracované všetkými organizáciami zabezpečujúcimi kvalitu a akreditačnými organizáciami uvedenými v európskom registri za základ pre rozhodnutia o licenciách a finančných prostriedkoch udeľovaných inštitúciám vyššieho vzdelávania vrátane rozhodnutí vo veciach nároku na študentské granty a pôžičky.”.

Členské štáty sú zodpovedné za usporiadanie svojich národných systémov zabezpečovania kvality. Určujú rámec vnútroštátnych kvalifikácií. Poskytujú inštitúciám vyššieho vzdelávania právo udeľovať akademické tituly (licencovanie).Členské štáty financujú väčšinu vyššieho vzdelávania, ako aj študentské granty a pôžičky.Členské štáty preto rozhodnú o type zabezpečovania kvality alebo akreditácii, ktorý potrebujú na to, aby prijali pozitívne alebo negatívne rozhodnutia o licencovaní a financovaní.

Pri vykonávaní týchto zodpovedností sa členské štáty čím ďalej tým viac spoliehajú na posudok svojej národnej organizácie zabezpečujúcej kvalitu alebo akreditačnej organizácie. V niektorých prípadoch[3] sa členské štáty rozhodli poskytnúť možnosť uznania posudku organizácii z inej európskej krajiny, ktorý budú považovať za rovnocenný posudku vnútroštátnej organizácie. Je však diskutabilné, či je skutočne nevyhnutné vytvárať v každej krajine systém hodnotenia kvality. Spolupráca by mohla viesť k úspornejšiemu škálovaniu a synergii prostredníctvom zlučovania odborných znalostí, k väčšej objektivite a dôveryhodnosti. Belgicko (Flandry) a Holandsko sa dokonca rozhodli vytvoriť jeden spoločný akreditačný systém. V takýchto prípadoch posudok zahraničnej organizácie nahradí posudok národnej a následné rozhodnutia týkajúce sa udeľovania licencií alebo financovania budú vychádzať z tohto posudku.

Komisia sa domnieva, že otváranie dverí organizáciám z iných európskych krajín znamená krok vpred. Súťaž, ktorú takáto príležitosť vytvorí, by podporila organizácie, ktoré by zdokonaľovali seba a služby, ktoré poskytujú a ich evaluačné a akreditačné služby by dosiahli medzinárodnú, európsku úroveň. Na druhej strane to prispeje aj ku kvalite výsledkov. Mohlo by to tiež viesť k špecializácii organizácií. Mohli by si zvoliť pôsobenie na regionálnej, vnútroštátnej alebo európskej úrovni. Ostatné by sa mohli sústrediť na inštitucionálnu evaluáciu alebo na určité odbory (napr. inžinierstvo) alebo skupiny odborov (akými sú napríklad humanitné alebo sociálne vedy). Možnosť nadnárodného zabezpečovania kvality týmto spôsobom by bola účinnou podporou vzájomného uznávania systémov zabezpečovania kvality, hodnotenia kvality a hodnotení akreditácie , a tým aj uznávania kvalifikácií v nielen európskom merítku, zatiaľ čo právo iniciatívy zostáva univerzitám a vnútroštátnym orgánom.

Členské štáty by si prípadne mohli zvoliť alternatívu a ponechať inštitucionálnu evaluáciu a akreditáciu na vnútroštátne organizácie a umožniť univerzitám vybrať si navyše k tejto národnej akreditácii zahraničnú akreditáciu programu . Univerzity by tak urobili nie s cieľom získať priamy prístup k štátnemu financovaniu, ale skôr z dôvodov tzv. označkovania, čo je napríklad prípad inžinierstva a ekonomického štúdia.

Väčšina evaluácií a akreditácií prebieha na vnútroštátnej alebo regionálnej úrovni. Očakáva sa, že miestne hodnotenia budú porovnateľnejšie a európskejšie vďaka tzv. schválenému súboru noriem, postupov a usmernení a zapojením odborníkov zo zahraničia. V obmedzenom množstve prípadov existuje škála nadnárodnej evaluácie a akreditácie . V odboroch štúdia, ktoré sú vysoko internacionalizované, akými sú ekonómia, medicína alebo inžinierstvo by mohli univerzity alebo ich sponzori (verejní či súkromní), kde môžeme nájsť počiatky medzinárodných značiek využívaných z dôvodov označenia ako takého alebo ochrany spotrebiteľa. Integrované študijné programy, akými sú napríklad spojené magisterské štúdium si zjavne vyžadujú vôľu spolupracovať zo strany príslušných organizácií zabezpečujúcich kvalitu.

Komisia podporuje fázu zakladania a testovania nadnárodnej evaluácie a akreditácie jednotných a spojených študijných programov a je pripravená podporiť návrhy predložené odbornými organizáciami v danom smere a zakladanie európskej akreditácie v odboroch, akými sú medicína alebo inžinierstvo. Komisia bude najprv podporovať zahájenie obmedzeného počtu európskych akreditačných iniciatív v roku 2004-2005. Bez európskej akreditácie budú univerzity, ktoré majú potrebu akreditácie, ktorá presahuje hranice ich vlastnej krajiny, hľadať iné možnosti ako získať značku od organizácie, ktorá nemá sídlo v Európe, ale najmä v Spojených štátoch.

3. ZÁVER

Týchto päť krokov vyžaduje rozhodovaciu činnosť na inštitucionálnej, organizačnej a európskej úrovni. Inštitúcie si musia vytvoriť prísne vnútorné riadenie kvality a vyvinúť „akreditačnú stratégiu”. Organizácie by mali v celom rozsahu uplatňovať odporúčanie z roku 1998 a pripraviť sa na prísnu kontrolu. Členské štáty by mali podporiť univerzity a pripustiť ich autonómiu najmä vo výbere organizácie. Členské štáty by mali tiež umožniť organizáciám pôsobiť nezávisle a cezhranične. Mali by prejaviť vôľu prijať hodnotenie od dôveryhodnej organizácie, ktorá sídli v inej európskej krajine, respektíve pôsobí v európskom rámci. Európska spolupráca by mala viesť k vytvoreniu európskeho „registra” (zoznamu, clearingovej banky) dôveryhodných organizácií zabezpečujúcich kvalitu a akreditačných organizácií. Takýmto spôsobom by sa tak diskutované „vzájomné uznávanie” mohlo stať skutočnosťou.

Nové odporúčanie Rady a Európskeho parlamentu by bolo impulzom pre vytvorenie koherentného systému zabezpečovania kvality vo vyššom vzdelávaní, čím by sa posilnila kvalita, uľahčilo uznávanie kvalifikácií a podporila mobilita.

2004/0239 (COD)

Návrh

ODPORÚČANIE RADY A EURÓPSKEHO PARLAMENTU

o ďalšej európskej spolupráci v oblasti zabezpečovania kvality vyššieho vzdelávania

RADA EURÓPSKEJ ÚNIE A EURÓPSKY PARLAMENT,

so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej články 149 ods. 4 a 150 ods. 4,

so zreteľom na návrh Európskej komisie[4],

so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru[5],

so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov[6],

konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 Zmluvy[7],

keďže:

(1) Napriek tomu, že implementácia odporúčania Rady z 24. septembra 1998 o európskej spolupráci pri zabezpečovaní kvality vo vyššom vzdelávaní bola v správe Komisie z 30. septembra 2004 označená za úspešnú, je stále nevyhnutné zlepšiť fungovanie európskeho vyššieho vzdelávania do tej miery, aby bolo transparentnejším a dôveryhodnejším pre európskych občanov a študentov a vedcov z iných kontinentov.

(2) Odporúčanie Rady vyzýva k podpore a, tam, kde je to potrebné, k založeniu transparentných systémov zabezpečovania kvality. Takmer všetky členské štáty vytvorili národné systémy zabezpečovania kvality a iniciovali alebo schválili zriadenie jednej alebo viacerých organizácií zabezpečujúcich kvalitu alebo akreditačných organizácií.

(3) Odporúčanie Rady zdôraznilo, aby systémy zabezpečovania kvality vychádzali zo série základných prvkov vrátane evaluácie programov alebo inštitúcií prostredníctvom vnútorného hodnotenia, vonkajšej kontroly a zahŕňalo by študentov, uverejnenie výsledkov a medzinárodnú účasť.

(4) Tieto základné prvky sú všeobecne implementované vo všetkých systémoch zabezpečovania kvality a boli potvrdené európskymi ministrami školstva, ktorí sa stretli v septembri 2003 v Berlíne v rámci bolonského procesu, ktorý smeruje k vytvoreniu priestoru európskeho vyššieho vzdelávania.

(5) Európska sieť zabezpečovania kvality (ENQA) bola založená v roku 2000 a jej členská základňa sa rozširuje o organizácie zabezpečujúce kvalitu a akreditačné organizácie vo všetkých členských štátoch.

(6) Ministri školstva, ktorí sa stretli v septembri 2003 v Berlíne „vyzvali ENQA prostredníctvom jej členov a v spolupráci s Európskou asociáciou univerzít (EUA), Európskym združením inštitúcií vyššieho vzdelávania (EURASHE) a Národnou asociáciou študentov v Európe (ESIB), aby rozvíjala schválený súbor noriem, postupov a usmernení týkajúcich sa zabezpečovania kvality, aby hľadala spôsoby, akými by sa dala zabezpečiť vzájomná kontrola organizácií zabezpečujúcich kvalitu a/alebo akreditačných organizácií alebo orgánov a aby o svojej práci informovala prostredníctvom skupiny stanovenej v Bologni na najbližšej ministerskej schôdzke, ktorá sa uskutoční v roku 2005”.

(7) Je potrebné vystaviť spoľahlivý zoznam alebo register nezávislých a dôveryhodných organizácií zabezpečujúcich kvalitu, ktoré pôsobia v Európe, či už sú regionálne alebo národné, všeobecné alebo špecializované, verejné alebo súkromné, ziskové či neziskové s cieľom podporiť transparentnosť vo vyššom vzdelávaní a napomôcť uznávaniu kvalifikácií a študijným pobytom v zahraničí.

(8) Európska rada v Barcelone v marci 2002 potvrdila, že v rámci lisabonskej stratégie by sa európske vzdelávanie a školské systémy mali stať „značkou svetovej kvality ”[8]

TÝMTO ODPORÚČA, ABY ČLENSKÉ ŠTÁTY:

A. požadovali od všetkých inštitúcií vyššieho vzdelávania pôsobiacich v rámci ich územia, aby vytvorili alebo vyvinuli prísne mechanizmy zabezpečovania kvality;

B. požadovali od všetkých organizácií zabezpečujúcich kvalitu alebo akreditáciu, ktoré pôsobia v rámci ich územia, aby boli vo svojom hodnotení nezávislé, uplatňovali prvky zabezpečovania kvality stanovené v odporúčaní Rady zo septembra 1998 a aby na účely hodnotenia uplatňovali spoločný súbor noriem, postupov a usmernení;

C. požadovali od organizácií zabezpečujúcich kvalitu a akreditačných organizácií spolu s organizáciami, ktoré zastupujú vyššie vzdelávanie, aby založili Európsky register organizácií zabezpečujúcich kvalitu a poskytujúcich akreditáciu opísaného v prílohe a určiť podmienky registrácie;

D. umožnili inštitúciám vyššieho vzdelávania, ktoré pôsobia v rámci ich územia vybrať si spomedzi organizácií zabezpečujúcich kvalitu alebo akreditačných organizácií z európskeho registra takú, ktorá spĺňa ich potreby a profil;

E. prijali hodnotenia vypracované všetkými organizáciami zabezpečujúcimi kvalitu a akreditačnými organizáciami uvedenými v európskom registri za základ pre rozhodnutia o licenciách a finančných prostriedkoch udeľovaných inštitúciám vyššieho vzdelávania vrátane rozhodnutí vo veciach nároku na študentské granty a pôžičky.

II. VYZÝVA KOMISIU:

A. aby pokračovala v úzkej spolupráci s členskými štátmi v podporovaní spolupráce medzi inštitúciami vyššieho vzdelávania, organizáciami zabezpečujúcimi kvalitu a akreditačnými organizáciami, príslušnými organizáciami a inými orgánmi, ktoré pôsobia v tejto oblasti;

B. aby každé tri roky predložila správu Európskemu parlamentu, Rade, Hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov o postupe vo vývoji systémov zabezpečovania kvality v rôznych členských štátoch a o činnostiach v oblasti spolupráce na európskej úrovni vrátane postupu dosiahnutého v rámci cieľov uvedených vyššie.

V Bruseli

Za Radu Za Parlament

predseda predseda

PRÍLOHA

„Európsky register organizácií zabezpečujúcich kvalitu a poskytujúcich akreditáciu”.

V registri by sa mal nachádzať zoznam spoľahlivých organizácií, ktorých hodnoteniu môžu členské štáty (a verejné orgány v rámci členských štátov) dôverovať. Mal by vychádzať z týchto základných zásad:

1. zoznam by mal byť vystavený zástupcami organizácií zabezpečujúcich kvalitu a akreditačných organizácií, ktoré pôsobia v členských štátoch a zástupcami sektora vyššieho vzdelávania (vyššie vzdelávanie univerzitného a neuniverzitného typu, študenti, univerzitní učitelia a výskumní pracovníci) a sociálnymi partnermi;

2. podmienky registrácie by mali obsahovať:

- úplnú nezávislosť pri vystavovaní posudku;

- uznanie jedným alebo viacerými členskými štátmi (alebo verejnými orgánmi v rámci členských štátov);

- vykonávanie úloh na základe spoločného súboru noriem, postupov a usmernení uvedených v bode 6 tohto odporúčania;

- pravidelnú vonkajšiu kontrolu inou organizáciou a odborníkmi vrátane uverejnenia kritérií, metodík a výsledkov takejto kontroly.

[1] Odporúčanie Rady z 24. septembra 1998 o európskej spolupráci v oblasti zaručovania kvality vyššieho vzdelávania (98/561/ES) Ú. v. ES L 270/56, 7.10.1998.

[2] Postupy kvality v európskom vyššom vzdelávaní – Prieskum ENQA, občasník ENQA 5, apríl 2003. http://www.enqa.net/texts/procedures.pdf

[3] Dánsko, Nemecko a Holandsko.

[4] Ú. v. C […], […], s. […].

[5] Ú. v. C […], […], s. […].

[6] Ú. v. C […], […], s. […].

[7] Ú. v. C […], […], s. […].

[8] Európska rada v Barcelone - predsedníctvo Závery.http://ue.eu.int/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/71025.pdf