SPRÁVA KOMISIE SPRÁVA O KONVERGENCII 2012 (vypracovaná v súlade s článkom 140 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie) /* COM/2012/0257 final */





SPRÁVA KOMISIE SPRÁVA O KONVERGENCII 2012 (vypracovaná v súlade s článkom 140 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie) 1. ÚČEL SPRÁVY V článku 140 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) sa od Komisie a ECB vyžaduje, aby aspoň raz za dva roky alebo na žiadosť členského štátu, pre ktorý platí výnimka[1], informovali Radu o pokroku, ktorý členské štáty dosiahli pri plnení svojich záväzkov týkajúcich sa uskutočnenia hospodárskej a menovej únie. Posledné správy Komisie a ECB o konvergencii boli prijaté v máji 2010. Správa o konvergencii z roku 2012 sa vzťahuje na týchto osem členských štátov, pre ktoré platí výnimka: Bulharsko, Česká republika, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Poľsko, Rumunsko a Švédsko[2]. Podrobnejšie posúdenie stavu konvergencie v týchto členských štátoch sa nachádza v technickej prílohe k tejto správe [SWD(2012) 144]. V čase poslednej správy o konvergencii v roku 2010 vykazovali členské štáty v oblasti konvergencie rozdielne miery pokroku, keďže mnohé z nich práve podstupovali významné úpravy predtým nahromadených nerovnováh, to všetko v kontexte hospodárskej a finančnej krízy. Toto preskúmanie sa uskutočňuje v stále zložitom vonkajšom prostredí, pričom ekonomické zotavenie v regióne je stále krehké a na finančných trhoch stále prevláda neľahká situácia. Obsah správ, ktoré vypracovala Komisia a ECB, sa riadi podľa článku 140 ods. 1 ZFEÚ. V tomto článku sa vyžaduje, aby správy obsahovali preskúmanie zlučiteľnosti vnútroštátnych právnych predpisov vrátane štatútu národnej centrálnej banky s článkami 130 a 131 ZFEÚ a so štatútom Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky (ďalej len „štatút ESCB/ECB“). V správach sa musí takisto preskúmať, či sa v príslušnom členskom štáte dosiahol vysoký stupeň udržateľnej konvergencie, a to na základe plnenia konvergenčných kritérií (stabilita cien, verejné financie, stabilita výmenného kurzu, dlhodobé úrokové sadzby) a pri zohľadnení ďalších faktorov uvedených v poslednom pododseku článku 140 ods. 1 ZFEÚ. Tieto štyri konvergenčné kritériá sú ďalej rozpracované v protokole pripojenom k zmluvám (Protokol č. 13 o kritériách konvergencie). Hospodárska a finančná kríza odhalila nedostatky v súčasnom systéme správy ekonomických záležitostí HMÚ a poukázala na to, že jej existujúce nástroje sa musia uplatňovať vo väčšej miere. Toto preskúmanie sa uskutočňuje v kontexte reformy správy a riadenia HMÚ, ktoré sa uskutočnilo v ostatných dvoch rokoch s cieľom zaistiť udržateľné fungovanie hospodárskej a menovej únie. Posúdenie konvergencie je tak prepojené aj s všeobecnejším prístupom tzv. „európskeho semestra“ s integrovaným vnímaním výziev hospodárskej politiky smerom k zdroju, ktorým čelí HMÚ pri zabezpečovaní fiškálnej udržateľnosti, konkurencieschopnosti, stability finančného trhu a hospodárskeho rastu. Medzi kľúčové inovácie v oblasti reformy správy a riadenia, ktoré posilnia posúdenie procesu konvergencie každého členského štátu a jeho udržateľnosť, patrí okrem iného postup pri nadmernom deficite v podobe posilnenej reformou Paktu o stabilite a raste z roku 2011, ako aj nové nástroje v oblasti dohľadu nad makroekonomickými nerovnováhami. Zohľadňuje sa v ňom najmä posúdenie konvergenčných programov z roku 2012[3] a zistenia podľa správy o mechanizme varovania pri postupe v prípade makroekonomických nerovnováh[4]. Konvergenčné kritériá Skúmanie zlučiteľnosti vnútroštátnych právnych predpisov vrátane štatútov národných centrálnych bánk s článkom 130 a s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ vyžaduje posúdenie dodržiavania zákazu menového financovania (článok 123) a zákazu zvýhodneného prístupu (článok 124); súladu s cieľmi ESCB (článok 127 ods. 1) a úlohami ESCB (článok 127 ods. 2), ako aj ostatných aspektov týkajúcich sa integrácie národných centrálnych bánk do ESCB v momente prijatia eura. Kritérium cenovej stability je vymedzené v prvej zarážke článku 140 ods. 1 ZFEÚ: „dosiahnutie vysokého stupňa cenovej stability […] vychádza z miery inflácie, ktorá sa približuje k miere inflácie najviac troch členských štátov, ktoré v cenovej stabilite dosahujú najlepšie výsledky“. V článku 1 Protokolu o kritériách konvergencie sa ďalej uvádza, že „kritérium cenovej stability […] znamená, že členský štát si udržiava dlhodobú cenovú stabilitu a priemernú mieru inflácie vykazovanú v priebehu roka pred preskúmaním, ktorá neprekračuje viac ako o 1,5 percentuálneho bodu miery inflácie maximálne troch členských štátov, ktoré dosiahli v oblasti cenovej stability najlepšie výsledky. Inflácia sa meria pomocou indexu spotrebiteľských cien na porovnateľnom základe, ktorý zohľadní rozdiely medzi definíciami jednotlivých štátov“[5]. Požiadavka udržateľnosti znamená, že uspokojivý vývoj inflácie sa musí zásadne dosahovať skôr primeraným správaním vstupných nákladov a ďalších faktorov, ktoré ovplyvňujú vývoj cien štrukturálne, ako vplyvom dočasných faktorov. Preskúmanie konvergencie preto zahŕňa posúdenie faktorov, ktoré vplývajú na inflačné výhľady, pričom jeho súčasťou je odkaz na najaktuálnejšiu prognózu útvarov Komisie v oblasti inflácie[6]. V súvislosti s tým sa v správe posudzuje aj schopnosť krajiny dosiahnuť referenčnú hodnotu v nasledujúcich mesiacoch. Podľa výpočtov dosiahla referenčná hodnota inflácie v marci 2012 úroveň 3,1 %, pričom najlepšie výsledky spomedzi členských štátov v tejto oblasti dosiahla trojica Švédsko, Írsko a Slovinsko. Konvergenčné kritérium týkajúce sa verejných financií je vymedzené v druhej zarážke článku 140 ods. 1 ZFEÚ ako „udržanie stability stavu štátnych finančných prostriedkov, ktorý vychádza zo stavu štátneho rozpočtu, ktorý nevykazuje nadmerný deficit v zmysle článku 126 ods. 6.“ Okrem toho sa v článku 2 Protokolu o kritériách konvergencie ustanovuje, že toto kritérium znamená, že „v čase preskúmavania sa na členský štát nevzťahuje rozhodnutie Rady podľa článku 126 ods. 6 uvedenej zmluvy o existencii nadmerného deficitu“. V rámci celkového posilňovania správy ekonomických záležitostí v HMÚ boli v roku 2011 posilnené sekundárne právne predpisy súvisiace s verejnými financiami, okrem iného aj novými nariadeniami, ktorými sa mení a dopĺňa Pakt o stabilite a raste[7]. V ZFEÚ sa uvádza kritérium výmenných kurzov v tretej zarážke článku 140 ods. 1 ako „sledovanie normálneho fluktuačného rozpätia stanoveného mechanizmom výmenných kurzov Európskeho menového systému, minimálne počas dvoch rokov bez devalvácie voči euru“. V článku 3 Protokolu o kritériách konvergencie sa uvádza: „Kritérium účasti v mechanizme menových kurzov Európskeho menového systému (...) znamená, že členský štát dodržiaval normálne rozpätie, ako je stanovené mechanizmom výmenných kurzov Európskeho menového systému bez výrazného napätia minimálne dva predchádzajúce roky pred preskúmaním. Osobitne v tomto istom období členský štát z vlastného podnetu nedevalvoval bilaterálny výmenný kurz svojej meny voči euru“[8]. Príslušným dvojročným obdobím na posúdenie stability výmenných kurzov v tejto správe je obdobie od 1. mája 2010 do 30. apríla 2012. Komisia vo svojom posúdení kritéria stability výmenných kurzov zohľadňuje vývoj pomocných ukazovateľov, ako napríklad vývoj devízovej rezervy a krátkodobé úrokové sadzby, ako aj úlohu politických opatrení vrátane zásahov do výmenného kurzu, v udržiavaní stability výmenných kurzov. Ak je to relevantné, v analýze sa zohľadňuje aj vplyv oficiálnych dohôd o financovaní z vonkajších zdrojov vrátane ich rozsahu, sumy a profilu tokov pomoci a možnej politickej podmienenosti. V štvrtej zarážke článku 140 ods. 1 ZFEÚ sa vyžaduje „stálosť konvergencie dosiahnutej členským štátom, pre ktorý platí výnimka, a jeho účasti v mechanizme výmenných kurzov, ktorá sa odráža v dlhodobých úrovniach úrokovej miery“. V článku 4 Protokolu o kritériách konvergencie sa okrem toho uvádza: „Kritérium konvergencie úrokových sadzieb (...) znamená, že v priebehu jedného roka pred preskúmaním neprekročila priemerná dlhodobá nominálna úroková sadzba členského štátu viac ako o dve percentá úrokovú sadzbu tých troch štátov, ktoré v oblasti cenovej stability dosiahli najlepšie výsledky. Úrokové sadzby sa hodnotia na základe dlhodobých štátnych dlhopisov alebo porovnateľných cenných papierov, pričom sa prihliadne na rozdielne definície v jednotlivých členských štátoch“. V súčasnom kritickom období podliehajú trhy so štátnymi dlhopismi v niektorých členských štátoch silnému narušeniu, a preto ich dlhodobé úrokové sadzby nepredstavujú významnú referenčnú hodnotu na posúdenie konvergencie. V týchto súvislostiach by nebolo vhodné zahrnúť dlhodobú úrokovú sadzbu Írska, jedného z troch členských štátov s najlepšími výsledkami v oblasti cenovej stability, do výpočtu referenčnej hodnoty na účel kritéria dlhodobej úrokovej sadzby. Referenčná hodnota je preto založená na dlhodobých úrokových sadzbách Švédska a Slovinska[9]. Podľa výpočtov dosiahla referenčná hodnota úrokových sadzieb v marci 2012 úroveň 5,8 %. V článku 140 ods. 1 ZFEÚ sa takisto vyžaduje preskúmanie ďalších faktorov, ktoré sú dôležité pre hospodársku integráciu a konvergenciu. K týmto doplňujúcim faktorom patrí integrácia finančného trhu a trhu s tovarom, vývoj platobných bilancií na bežnom účte, vývoj jednotkových nákladov práce a iné cenové indexy. Posledne menované sú zahrnuté do posúdenia stability cien. Doplňujúce faktory sú dôležitými ukazovateľmi toho, že integrácia členského štátu do eurozóny by prebehla bez ťažkostí. 2. BULHARSKO Právne predpisy v Bulharsku – najmä zákon o Bulharskej národnej banke (Bulgarska narodna banka – BNB) a zákon o prevencii a zisťovaní konfliktu záujmov – nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti a nedostatky sa vyskytujú v oblastiach nezávislosti BNB, zákaze menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB, pokiaľ ide o úlohy ESCB stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. V Bulharsku je priemerná 12-mesačná inflácia nad referenčnou hodnotou pri každom posúdení konvergencie od pristúpenia k EÚ v roku 2007. Priemerná miera inflácie v Bulharsku v období 12 mesiacov do marca 2012 bola 2,7 %, čo je pod stanovenou referenčnou hodnotou 3,1 %. Podľa plánu zostane v nasledujúcich mesiacoch pod úrovňou referenčnej hodnoty. Ročná inflácia meraná HICP koncom roka 2009 klesla blízko k nule v dôsledku klesajúcich cien komodít a silnej recesie. Posilňujúce ceny komodít, zvýšenie nepriamych daní a ešte stále podstatný rast miezd spôsobil v roku 2010 návrat inflácie k vzostupnému trendu. Maximum na úrovni 4,6 % dosiahla začiatkom roka 2011, potom opäť klesla na 2 % v dôsledku slabnúceho vplyvu prvých dvoch spomenutých faktorov do konca roka 2011. Ročná inflácia meraná HICP dosiahla v marci 2012 úroveň 1,7 %. Očakáva sa, že počas roka 2012 inflácia mierne vzrastie, keďže sa prejavia zvýšenia cien komodít na začiatku roka a vysoký rast nominálnych miezd zrejme zvýši ceny služieb, a to napriek slabému domácemu dopytu. V dôsledku toho sa v predpovedi útvarov Komisie z jari 2012 predpokladá priemerná ročná inflácia 2,6 % v roku 2012 a 2,7 % v roku 2013. Pomerne nízka cenová úroveň v Bulharsku (49 % priemeru eurozóny v roku 2010) naznačuje značný potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Bulharsko spĺňa kritérium cenovej stability. Na Bulharsko sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady z 13. júla 2010)[10]. Rada odporučila Bulharsku, aby prijalo opatrenia na zníženie deficitu pod 3 % HDP do roku 2011 hodnoverným a udržateľným spôsobom. Saldo verejných financií kleslo z deficitu na úrovni 4,3 % HDP v roku 2009 na 3,1 % v roku 2010 v dôsledku nižšieho pomeru výdavkov k HDP. Pomer deficitu k HDP bol v roku 2011 na úrovni 2,1 % a podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2012 sa predpokladá jeho ďalšie zlepšovanie na 1,9 % HDP v roku 2012 a 1,7 % v roku 2013 za predpokladu nezmenenej politiky, s podporou trvalého zmrazenia miezd a dôchodkov vo verejnom sektore, ako aj opatrení na zvýšenie výberu príjmov. Pomer hrubého verejného dlhu zostal v roku 2011 nízky na úrovni okolo 16,3 % HDP a predpokladá sa, že sa v roku 2012 sa zvýši na úroveň 17,6 % HDP a v roku 2013 na 18,5 % HDP. Vzhľadom na tieto tendencie a predpoveď útvarov Komisie z jari 2012 sa Komisia domnieva, že nadmerný deficit bol odstránený hodnoverným a udržateľným znížením rozpočtového deficitu pod úroveň 3 % HDP. Komisia preto odporúča Rade zrušiť rozhodnutie o existencii nadmerného deficitu v Bulharsku. Ak sa Rada rozhodne zrušiť postup pri nadmernom deficite v Bulharsku, Bulharsko splní kritérium týkajúce sa verejných financií. Bulharský lev sa nezúčastňuje na ERM II. BNB sleduje svoj základný cieľ cenovej stability prostredníctvom ukotvenia výmenného kurzu v kontexte režimu riadenia meny (CBA). Bulharsko zaviedlo CBA 1. júla 1997, pričom viazalo bulharský lev na nemeckú marku a neskôr na euro. Doplňujúce ukazovatele, ako je vývoj devízových rezerv a krátkodobých úrokových sadzieb naznačuje, že vnímanie rizika investormi voči Bulharsku sa od roku 2009 všeobecne zlepšuje. Rozsiahle oficiálne rezervy sú naďalej východiskom pre odolnosť CBA. Počas dvojročného obdobia posudzovania zostal bulharský lev úplne stabilný voči euru v súlade s pôsobením CBA. Bulharsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v Bulharsku v priebehu roka do marca 2012 bola 5,3 %, teda pod referenčnou hodnotou 5,8 %. Postupne klesala z úrovne nad 7 % začiatkom roka 2010 na úroveň mierne nad 5 % na konci roka 2011. Rozpätia výnosov voči dlhodobým referenčným dlhopisom eurozóny[11] boli kolísavé, ale od jesene 2009 do začiatku roka 2012 postupne klesali, keď výnosy bulharských dlhopisov klesli z dôvodu upokojovania celosvetového finančného napätia a zníženia rizikových prémií krajín. Dočasné obdobie tlaku, ktoré sa dotklo bulharských dlhodobých výnosov v polovici roka 2010, bolo spojené s krízou štátnych dlhov eurozóny a obavami týkajúcimi sa kvality bulharskej štatistiky verejných financií. Bulharsko spĺňa konvergenčné kritérium dlhodobých úrokových sadzieb. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie trhu s tovarom a finančného trhu. Vonkajšie saldo Bulharska sa rýchlo prispôsobilo z veľkých deficitov do roku 2008 na všeobecne vyvážený stav v roku 2010 a prebytok na úrovni približne 2 % HDP v roku 2011. O zlepšenie sa postarala najmä obchodná bilancia, keďže dovoz klesol z dôvodu nižšieho domáceho dopytu, zatiaľ čo vývoz v rokoch 2010 a 2011 dynamicky rástol. Zníženie čistého financovania bankového sektora z vonkajších zdrojov vyústilo do podstatných úbytkov na finančnom účte, ktoré čiastočne vyvážil prílev priamych zahraničných investícií, ktorý pokračoval, hoci na nižšej úrovni ako pred krízou. Bulharské hospodárstvo je dobre začlenené v rámci hospodárstva EÚ, najmä prostredníctvom silných obchodných prepojení a prepojení priamych zahraničných investícií. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Bulharsko dosahuje výkonnosť pod priemerom členských štátov eurozóny. Integrácia domáceho finančného sektora do finančného sektora EÚ je značná, najmä vďaka významnému pomeru zahraničného vlastníctva bankového systému. V súlade so závermi správy o mechanizme varovania z februára 2012 bolo Bulharsko podrobené hĺbkovému preskúmaniu v súvislosti s postupom v prípade makroekonomických nerovnováh. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Bulharsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. 3. ČESKÁ REPUBLIKA Právne predpisy v Českej republike – najmä zákon o Českej národnej banke (Česká národní banka – ČNB) – nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú najmä nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, pokiaľ ide o úlohy ESCB stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. Okrem toho aj zákon o ČNB obsahuje určité nedostatky týkajúce sa nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a úloh ESCB. V čase posledného posúdenia konvergencie v roku 2010 bola v Českej republike 12-mesačná priemerná inflácia pod úrovňou referenčnej hodnoty. Priemerná miera inflácie v Českej republike v období 12 mesiacov do marca 2012 bola 2,7 %, čo je pod stanovenou referenčnou hodnotou 3,1 %. Podľa plánu sa zvýši v nasledujúcich mesiacoch nad úroveň referenčnej hodnoty. Inflácia v Českej republike sa v uplynulých rokoch pohybovala vo všeobecnosti v súlade s úrovňami eurozóny. Ročná inflácia prudko klesla a počas roka 2009 sa nakrátko dosiahla záporné hodnoty, keď české hospodárstvo vstúpilo do recesie. V rokoch 2010 a 2011 zostala inflácia utlmená z dôvodu zdržanlivého domáceho dopytu, zatiaľ čo domáce ceny stimuloval z veľkej časti vývoj dovozných cien. Celková inflácia sa začiatkom roka 2012 zvýšila, a to najmä z dôvodu zvýšenia zníženej sadzby DPH. Očakáva sa, že inflácia zostane v roku 2012 vyššia v porovnaní s uplynulými rokmi v dôsledku zvýšenia sadzby DPH, hoci utlmený domáci dopyt a priaznivý vývoj jednotkových nákladov práce v budúcnosti podľa očakávaní zmiernia nárast cien. Na tomto základe sa v predpovedi útvarov Komisie z jari 2012 plánuje v roku 2012 ročná inflácia meraná HICP na priemernej úrovni 3,3 % a v roku 2013 na úrovni 2,2 %. Cenová úroveň v Českej republike (okolo 72 % priemeru eurozóny v roku 2010) naznačuje potenciál pre konvergenciu cenovej hladiny v dlhodobom horizonte. Česká republika nespĺňa kritérium cenovej stability. Na Českú republiku sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady z 2. decembra 2009)[12]. Rada odporučila Českej republike, aby odstránila nadmerný deficit do roku 2013. Deficit verejných financií v Českej republike dosiahol maximum na úrovni 5,8 % HDP v roku 2009, ale v roku 2010 klesol na 4,8 % a v roku 2011 na 3,1 % HDP z dôvodu úsilia o fiškálnu konsolidáciu. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2012, ktorá je založená na predpoklade nezmenenej politiky, dosiahne pomer deficitu k HDP v roku 2012 úroveň 2,9 % a v roku 2013 úroveň 2,6 % a zároveň sa očakáva, že dlh verejných financií narastie zo 43,9 % HDP v roku 2012 na 44,9 % HDP v roku 2013. Česká republika nespĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Česká koruna sa nezúčastňuje na ERM II. Česká republika má zavedený režim plávajúceho výmenného kurzu. Po výraznom oslabujúcom vplyve spôsobenom rozvinutím celosvetovej finančnej krízy koncom roka 2008 výmenný kurz koruny voči euru zaznamenával od roku 2009 do polroka 2011 trend všeobecného zhodnocovania. Rozpätia krátkodobej úrokovej sadzby voči euru sa v rokoch 2009 až 2010 podstatne znížili a v roku 2011 dosiahli zápornú hodnotu v dôsledku napätia na finančných trhoch eurozóny. Koruna sa v druhom polroku 2011 znehodnocovala, ale začiatkom roka 2012 sa čiastočne zotavila. Počas dvoch rokov predchádzajúcich tomuto posúdeniu sa koruna zhodnotila voči euru o 2,8 %. Česká republika nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v Českej republike do marca 2012 bola 3,5 %, výrazne pod referenčnou hodnotou na úrovni 5,8 %. Priemerné dlhodobé úrokové sadzby v Českej republike zostali pod referenčnou hodnotou pri každom posúdení konvergencie od pristúpenia do EÚ v máji 2004. Rozpätia výnosov voči referenčným dlhodobým dlhopisom eurozóny sa koncom roka 2008 a v prvej polovici roka 2009 prudko zvýšili z dôvodu napätia na svetových trhoch, ale v porovnaní s ostatnými členskými štátmi s výnimkou boli menej zasiahnuté. Dlhodobé výnosy z českých štátnych dlhopisov od roku 2009 do začiatku roku 2012 značne klesli, v čom sa odzrkadľujú najmä zníženia úrokových sadzieb centrálnej banky aj pomerne silné základy hospodárstva. Česká republika spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie trhu s tovarom a finančného trhu. V období rokov 2008 – 2011 dosahoval vonkajší deficit v priemere mierne úrovne okolo 2 % HDP; proti zvýšeniu prebytku v tovarovom obchode pôsobili rastúce úbytky čistých príjmov z dôvodu stabilných ziskov súvisiacich s priamymi zahraničnými investíciami. České hospodárstvo je vysoko integrované v rámci hospodárstva EÚ prostredníctvom silných obchodných prepojení a prepojení priamych zahraničných investícií. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Česká republika dosahuje výkonnosť pod priemerom členských štátov eurozóny. Integrácia domáceho finančného sektora do finančného sektora EÚ je značná, najmä vďaka silným medzibankovým prepojeniam. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Česká republika nespĺňa podmienky na prijatie eura. 4. LOTYŠSKO Právne predpisy v Lotyšsku – najmä zákon o Lotyšskej banke (Latvijas Banka) – nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú najmä nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, pokiaľ ide o úlohy ESCB stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. Okrem toho pretrvávajú nedostatky v oblasti nezávislosti centrálnej banky a úloh ESCB. V čase posledného posúdenia konvergencie v roku 2010 bola v Lotyšsku miera 12-mesačnej priemernej inflácie pod úrovňou referenčnej hodnoty. Priemerná miera inflácie v Lotyšsku počas 12 mesiacov do marca 2012 bola 4,1 %, t. j. nad referenčnou hodnotou na úrovni 3,1 %. Predpokladá sa, že počas nasledujúcich mesiacov klesne pod referenčnú hodnotu. Po dosiahnutí maxima inflácie meranej HICP na úrovni 15,3 % v roku 2008 viedlo podstatné upravenie nominálnej mzdy a náprava dovozných cien k zápornej celkovej inflácii od októbra 2009 do novembra 2010. Keď sa cyklus zvrátil a vypukli nové celosvetové komoditné cenové otrasy, priemerná inflácia vzrástla z -1,2 % v roku 2010 na 4,2 % v roku 2011, posilnená aj zvýšením nepriamych daní. V marci 2012 sa ročná inflácia zmiernila na 3,2 %, keď oslabol vplyv dočasných faktorov. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2012 sa očakáva, že inflácia meraná HICP poklesne v roku 2012 v priemere na 2,6 % z dôvodu spomaľovania hospodárskeho zotavenia a slabnúceho vplyvu zmien nepriamych daní v roku 2011. Predpokladá sa, že v roku 2013 bude ďalej klesať v priemere na 2,1 % v kontexte pomerne slabého domáceho dopytu. Cenová úroveň v Lotyšsku (blízko 70 % priemeru eurozóny v roku 2010) naznačuje potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Lotyšsko nespĺňa kritérium cenovej stability. Na Lotyšsko sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady zo 7. júla 2009)[13]. Rada odporučila Lotyšsku, aby odstránilo nadmerný deficit do roku 2012. Deficit verejných financií dosiahol v Lotyšsku v roku 2010 8,2 % HDP, ale v roku 2011 klesol na 3,5 % HDP z dôvodu významného úsilia o konsolidáciu. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2012 sa plánuje, že pomer deficitu k HDP sa bude v roku 2012 aj 2013 ďalej zmierňovať za predpokladu nezmenenej politiky na úroveň 2,1 %. Pomer hrubého verejného dlhu k HDP sa v roku 2011 znížil na 42,6 %, ale očakáva sa, že do konca roka 2013 sa zvýši na 44,7 % HDP. Lotyšsko nespĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Lotyšský lat sa zúčastňuje na ERM II od 2. mája 2005, t. j. v čase prijatia tejto správy dlhšie ako sedem rokov. Pri vstupe do ERM II sa orgány jednostranne zaviazali udržať lat v rámci fluktuačného rozpätia ± 1 % okolo ústredného kurzu. Počas dvoch rokov predchádzajúcich tomuto posúdeniu sa výmenný kurz latu neodchýlil od svojho ústredného kurzu o viac ako ±1 % a nedotkli sa ho silné tlaky, hoci sa s latom obchodovalo väčšinou blízko k dolnej hranici jednostranného pásma. Na začiatku roka 2011 a trvalejšie od konca roka 2011 sa výmenný kurz posunul na silnejšiu stranu pásma, keď Lotyšská štátna pokladnica zmenila postup konverzie svojich zdrojov v zahraničnej mene, a zvýšila tak dopyt trhu po latoch. Doplňujúce ukazovatele, ako napríklad vývoj devízových rezerv a krátkodobých úrokových sadzieb, nepoukazujú na žiadne významné tlaky na výmenný kurz. Posledné vyplatenia MMF a EÚ v rámci programu finančnej pomoci sa uskutočnili v auguste, resp. v októbri 2010. V júni 2011 sa Lotyšsko úspešne vrátilo na medzinárodný dlhopisový trh, potom nasledovala ďalšia významná emisia vo februári 2012, čo naznačuje dobrý prístup na trh. Lotyšsko spĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v Lotyšsku v priebehu roka do marca 2012 dosahovala 5,8 %, čo je na úrovni referenčnej hodnoty 5,8 %. Pri posúdení konvergencie v roku 2010 bola priemerná dlhodobá úroková sadzba v Lotyšsku nad úrovňou referenčnej hodnoty, ale výrazne klesla z takmer 13 % začiatkom roka 2010 na menej ako 6 % na konci roka 2011. Dlhodobé rozpätia Lotyšska voči dlhodobým referenčným dlhopisom eurozóny sa v roku 2010 zväčša znížili, keďže sa opäť nadobudla dôvera v menové viazanie, fiškálna konsolidácia priniesla výsledky a konverzia finančných prostriedkov programu pomoci vytvorila rozsiahlu likviditu latu. Pokladnica sa v prvom polroku 2011 vrátila na trh 10-ročných domácich dlhopisov niekoľkými menšími emisiami a výnosy z týchto dlhopisov boli pomerne odolné voči medzinárodným otrasom na finančných trhoch koncom roka 2011. Lotyšsko spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie trhu s tovarom a finančného trhu. Vonkajšie saldo zmenilo svoj smer v rokoch 2008 – 2009 z veľkých deficitov počas rokov rozmachu na prebytok na úrovni približne 11 % HDP v roku 2009, ktorý sa znížil na 4,9 % HDP v roku 2010 a 0,9 % HDP v roku 2011. Dvomi dôležitými stimulmi vonkajšieho salda boli obchodný deficit a saldo príjmov. Na finančnom účte sa saldo priamych zahraničných investícií od roku 2009 postupne zlepšovalo, ale splácanie čistého financovania bankového sektora z vonkajších zdrojov pokračovalo aj v roku 2011. Program EÚ – MMF na zníženie deficitu platobnej bilancie, ktorý bol Lotyšsku poskytnutý v roku 2008, sa v januári 2012 úspešne ukončil. Lotyšsko si celkovo požičalo len približne 4,5 miliardy EUR z celkovej sumy 7,5 miliardy EUR, ktoré boli v rámci programu k dispozícii. Lotyšsko nepožiadalo o nadväzujúci program, keďže dôverovalo svojim politikám a opätovne získanému prístupu na trhy. Lotyšské hospodárstvo je dobre integrované v rámci hospodárstva EÚ prostredníctvom silných obchodných prepojení a prepojení priamych zahraničných investícií. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Lotyšsko dosahuje výkonnosť všeobecne v súlade s priemerom členských štátov eurozóny. Integrácia domáceho finančného sektora do finančného sektora EÚ je značná, najmä vďaka významnému pomeru zahraničného vlastníctva bankového systému. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Lotyšsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. 5. LITVA Právne predpisy Litvy sú zlučiteľné so ZFEÚ a so štatútom ESCB/ECB s výnimkou jedného nedostatku týkajúceho sa nezávislosti centrálnej banky: článok 14 ods. 4 zákona o štátnom kontrolnom úrade by sa mal plne zosúladiť s článkom 27 ods. 1 štatútu ESCB/ECB. V Litve dosahovala 12-mesačná priemerná inflácia úroveň nad referenčnou hodnotou v čase každého posudzovania konvergencie od roku 2006. Priemerná miera inflácie v Litve v období 12 mesiacov do marca 2012 bola 4,2 %, teda nad úrovňou stanovenej referenčnej hodnoty 3,1 %. Podľa plánu sa v nasledujúcich mesiacoch priblíži k referenčnej hodnote. Ročná inflácia meraná HICP dosiahla maximum na úrovni približne 12 % v polovici roka 2008 a potom prudko klesala počas celého roka 2009, keď sa hospodárstvo dostávalo do recesie. Po nepodstatnom medziročnom poklese cenovej úrovne začiatkom roka 2010 sa ročná inflácia postupne zvýšila asi na 5 % v máji 2011, najmä v dôsledku podstatných zvýšení cien komodít. Následne pomaly klesla na menej ako 4 % na konci roka 2011, najmä z dôvodu nižšej inflácie cien potravín. Začiatkom roka 2012 bola ročná inflácia všeobecne stabilizovaná. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2012 sa očakáva pokles inflácie približne na 3 % v roku 2012 a 2013, čo odzrkadlí pomalšie tempo rastu produkcie a zvýšenú úroveň nezamestnanosti. Pomerne nízka cenová úroveň v Litve (okolo 62 % priemeru eurozóny v roku 2010) naznačuje potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Litva nespĺňa kritérium cenovej stability. Na Litvu sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady zo 7. júla 2009)[14]. Rada vo februári 2010 odporučila Litve, aby odstránila nadmerný deficit do roku 2012. Deficit verejných financií sa znížil zo 7,2 % HDP v roku 2010 na 5,5 % HDP v roku 2011 vďaka trvalému úsiliu o fiškálnu konsolidáciu. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2012 dosiahne pomer deficitu k HDP úroveň okolo 3,2 % v roku 2012 na základe rozpočtu na rok 2012 a 3 % HDP v roku 2013 za predpokladu nezmenenej politiky. Očakáva sa, že hrubý verejný dlh sa zvýši z 38,5 % HDP v roku 2011 na úroveň tesne pod 41 % HDP v roku 2013. Litva nespĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Litva vstúpila do ERM II 28. júna 2004 a v čase prijatia tejto správy sa zúčastňovala na mechanizme počas takmer ôsmich rokov. Po vstupe do ERM II sa orgány jednostranne zaviazali zachovať prevažujúci režim riadenia meny v rámci tohto mechanizmu. Režim riadenia meny je naďalej dostatočne podporovaný oficiálnymi rezervami. Rozdiely krátkodobých úrokov voči eurozóne zostali od začiatku roka 2011 pod úrovňou 50 bázických bodov. Počas dvojročného obdobia posudzovania sa litovský litas neodchýlil od ústredného kurzu a nezaznamenal silné tlaky. Litva spĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerné dlhodobé úrokové sadzby v Litve boli v čase posledného posúdenia konvergencie v roku 2010 nad referenčnou hodnotou. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v priebehu roka do marca 2012 bola 5,2 %, teda pod referenčnou hodnotou 5,8 %. Dlhodobé úrokové sadzby zostali od marca 2010 do konca roka 2011 tesne nad úrovňou 5 %, potom mierne stúpli. Dlhodobá úroková sadzba používaná na preskúmanie konvergencie by sa však mala vykladať obozretne, pretože odzrkadľuje výnos sekundárneho trhu z jediného referenčného štátneho dlhopisu s pomerne krátkou zvyškovou splatnosťou približne 6 rokov, zatiaľ čo litovský trh je veľmi plytký. Litva spĺňa konvergenčné kritérium dlhodobých úrokových sadzieb. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie, ako aj integrácie trhu s tovarom a finančného trhu. Po zmene k významnému prebytku v roku 2009 sa vonkajšie saldo Litvy znovu zhoršilo v roku 2010 a 2011, v čom sa premietlo zhoršovanie bilancie bežného účtu, zatiaľ čo prebytok kapitálového účtu naďalej rástol z dôvodu vyššej absorpcie fondov EÚ. Litva zároveň dokázala v roku 2010 a 2011 prilákať rastúce čisté prílevy priamych zahraničných investícií. Litovské hospodárstvo je dobre integrované v rámci hospodárstva EÚ prostredníctvom silných obchodných prepojení a prepojení priamych zahraničných investícií. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Litva dosahuje výkonnosť všeobecne v súlade s priemerom členských štátov eurozóny. Finančný sektor Litvy je dobre integrovaný do finančného systému EÚ, čo potvrdzuje vysoký podiel bánk v zahraničnom vlastníctve. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Litva nespĺňa podmienky na prijatie eura. 6. MAĎARSKO V súčasnosti platné právne predpisy v Maďarsku – najmä zákon o Maďarskej národnej banke (Magyar Nemzeti Bank – MNB) a prechodné ustanovenia Maďarskej ústavy – nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú najmä nezávislosti MNB, zákazu menového financovania a začlenenia centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura, pokiaľ ide o úlohy ESCB stanovené v článku 127 ods. 2 ZFEÚ a článku 3 štatútu ESCB/ECB. Okrem toho aj zákon o MNB obsahuje ďalšie nedostatky týkajúce sa nezávislosti centrálnej banky a začlenenia MNB do ESCB. Návrhom právnych predpisov, ktorý vláda 7. marca 2012 predložila na pripomienkovanie ECB, sa v prípade prijatia odstránia prípady nezlučiteľnosti, pokiaľ ide o nezávislosť centrálnej banky. V Maďarsku dosahovala 12-mesačná priemerná inflácia úroveň nad referenčnou hodnotou v čase každého posudzovania konvergencie od vstupu do EÚ. Priemerná miera inflácie v Maďarsku v období 12 mesiacov do marca 2012 bola 4,3 %, čo je viac ako stanovená referenčná hodnota 3,1 %. Podľa plánu zostane v nasledujúcich mesiacoch výrazne nad úrovňou referenčnej hodnoty. Ročná inflácia meraná HICP dosiahla maximum v januári 2010 na úrovni nad 6 %, čo spôsobili zvýšenia nepriamych daní schválených v roku 2009 a prechod od slabšieho výmenného kurzu. Z dôvodu značnej volatility mala inflácia spotrebiteľských cien všeobecne klesajúcu tendenciu, v júli 2011 klesla približne na 3 %, keď sa oslabil inflačný vplyv jednorazových opatrení a posilnil sa výmenný kurz. Ročná inflácia sa opäť zvýšila v druhom polroku 2011, stimulovaná najmä zvýšením cien energií, v ktorých sa premietli vyššie ceny komodít a slabší výmenný kurz. Začiatkom roka 2012 spôsobilo nové kolo zvyšovania nepriamych daní ďalší nárast spotrebiteľských cien. Na základe predpovede útvarov Komisie z jari 2012 sa očakáva, že inflácia v roku 2012 narastie na viac ako 5 % a potom v roku 2013 klesne tesne pod 4 %, najmä v dôsledku meniaceho sa príspevku zvýšení nepriamych daní k inflácii. Pomerne nízka cenová úroveň v Maďarsku (62 % priemeru eurozóny v roku 2010) naznačuje potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Maďarsko nespĺňa kritérium cenovej stability. Na Maďarsko sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady z 5. júla 2004)[15]. Rada v roku 2009 odporučila Maďarsku, aby odstránilo nadmerný deficit do roku 2011. V januári 2012 Rada zistila, že Maďarsko neprijalo účinné opatrenia na základe odporúčania Rady z roku 2009, keďže dodržanie referenčnej hodnoty 3 % HDP v roku 2011 nebolo založené na štrukturálnej a udržateľnej náprave. Rada v marci 2012 vydala nové (piate v rade) odporúčanie Maďarsku podľa článku 126 ods. 7 a na základe jej rozhodnutia o nedodržiavaní pravidiel z januára čiastočne pozastavila záväzky z Kohézneho fondu EÚ na rok 2013 (vo výške približne 0,5 miliardy EUR). Saldo verejných financií sa po zaznamenaní deficitu na úrovni 4,2 % HDP v roku 2010 zmenilo v roku 2011 na prebytok 4,3 % HDP z dôvodu významných jednorazových operácií, bez ktorých by deficit presiahol 5 % HDP; odhaduje sa, že štrukturálne saldo by ostalo v roku 2011 v deficite viac ako 4 % HDP. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2012 dosiahne za predpokladu nezmenenej politiky pomer deficitu k HDP v roku 2012 úroveň 2,5 % a v roku 2013 úroveň 2,9 %. Očakáva sa, že verejný dlh klesne z 80,6 % HDP v roku 2011 na 78 % HDP v roku 2013. Maďarsko nespĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Maďarský forint sa nezúčastňuje na ERM II. Maďarsko prešlo vo februári 2008 na režim plávajúceho výmenného kurzu a upustilo od jednostrannej viazanosti forintu na euro (s fluktuačným pásmom ± 15 %). Výmenný kurz forintu voči euru vykazoval v nedávnych rokoch vysokú mieru volatility. Po období pomernej stability od augusta 2009 do apríla 2010 v súvislosti s programom EÚ – MMF na zníženie deficitu platobnej bilancie sa forint v máji 2010 prudko znehodnotil a počas celého leta 2010 zostal slabší. Od septembra 2010 do apríla 2011 mal tendenciu mierneho zhodnocovania a potom bol počas ďalších troch mesiacov všeobecne stabilizovaný. V druhom polroku 2011, keď sa hromadiace tlaky na finančných trhoch v eurozóne začali nepriaznivo prejavovať na menových trhoch v strednej a východnej Európe, sa forint znehodnotil voči euru približne o 12 %, a to aj z dôvodu určitých kontroverzných politických opatrení v oblasti domáceho hospodárstva, ako napríklad možnosť splatiť hypotekárne úvery denominované v cudzej mene za historické výmenné kurzy. Začiatkom roka 2012 čiastočne vykompenzoval straty vďaka zvýšeniu globálnej ochoty riskovať a očakávaniam, že sa čoskoro dosiahne dohoda o preventívnej pomoci na zníženie deficitu platobnej bilancie od EÚ a MMF. Počas dvojročného obdobia posudzovania sa forint oslabil voči euru o 6,5 %. Maďarsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerné dlhodobé úrokové sadzby v Maďarsku boli nad referenčnou hodnotou v čase každého posúdenia konvergencie od pristúpenia k EÚ, pričom odzrkadľovali vysoké rizikové prémie vzhľadom na vnímané slabé makroekonomické základy. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v priebehu roka do marca 2012 bola 8,0 %, teda značne nad referenčnou hodnotou 5,8 %. Od septembra 2009 do septembra 2011 sa dlhodobé úrokové sadzby pohybovali prevažne v rozmedzí od 6,5 % do 8 %. Potom mali tendenciu prudkého zvyšovania a v januári 2012 presiahli 9 %, keďže niekoľko kontroverzných politických opatrení, ktoré prijali maďarské orgány, spôsobilo obavy investorov týkajúce sa miestnej finančnej stability. Maďarsko nespĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie, ako aj integrácie trhu s tovarom a finančného trhu. Potom, čo sa vonkajšie saldo Maďarska dostalo v roku 2009 do prebytku, v rokoch 2010 a 2011 sa ďalej zlepšovalo. Trvalá úprava bola podnietená klesajúcim domácim dopytom, tlmeným rastom dovozu v spojení s odolnou výkonnosťou v oblasti vývozu, ako aj vyššou absorpciou fondov EÚ. Čisté prílevy priamych zahraničných investícií zostali v roku 2010 pomerne malé, potom v roku 2011 úplne zmizli, keď väčšie priame investície rezidentov v zahraničí vyvážili zvýšené priame zahraničné investície v Maďarsku. Pomoc EÚ a MMF na zníženie deficitu platobnej bilancie Maďarska z roku 2008 uplynula v roku 2010, pričom po polroku 2009 sa neuskutočnili žiadne výplaty z vopred viazaných oficiálnych finančných prostriedkov. Maďarsko však požiadalo o preventívnu pomoc na podporu platobnej bilancie od EÚ a MMF v novembri 2011 z dôvodu zhoršujúcej sa situácie na finančnom trhu. K dátumu zostavenia správy sa nedosiahla dohoda o možnom programe pomoci. V súlade so závermi správy o mechanizme varovania z februára 2012 bolo Maďarsko podrobené hĺbkovému preskúmaniu v súvislosti s postupom v prípade makroekonomických nerovnováh. Maďarské hospodárstvo je vysoko integrované v rámci hospodárstva EÚ prostredníctvom silných obchodných prepojení a prepojení priamych zahraničných investícií. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Maďarsko dosahuje výkonnosť pod priemerom členských štátov eurozóny. Osobitne slabé výsledky vykazuje v oblasti právneho a regulačného rámca, ktorý je komplikovaný a nestabilný z dôvodu častých úprav, niekedy ad hoc. Finančný sektor Maďarska je dobre integrovaný do finančného systému EÚ, čo potvrdzuje značný podiel bánk v zahraničnom vlastníctve. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Maďarsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. 7. POĽSKO Právne predpisy v Poľsku – najmä zákon o Národnej banke Poľska (Narodowy Bank Polski – NBP) a Ústava Poľskej republiky – nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura. Okrem toho aj zákon o NBP obsahuje určité nedostatky týkajúce sa nezávislosti centrálnej banky a integrácie NBP do ESCB v čase prijatia eura. V čase posledného posudzovania konvergencie v roku 2010 dosahovala 12-mesačná priemerná inflácia v Poľsku úroveň nad referenčnou hodnotou. Priemerná miera inflácie v Poľsku počas 12 mesiacov do marca 2012 bola 4,0 %, teda nad úrovňou referenčnej hodnoty 3,1 %, a pravdepodobne zostane nad referenčnou hodnotou aj v nasledujúcich mesiacoch. Ročná inflácia meraná HICP klesala postupne od polroka 2009 do polroka 2010 zo 4,5 % na menej ako 2 %, v čom sa premietali najmä nižšie nárasty cien potravín a služieb. Potom inflácia začala opäť rásť, čo spôsobili rastúce ceny komodít a zvýšenie sadzby DPH, ktoré nadobudlo účinnosť v januári 2011. Hoci v období od mája do septembra 2011 dočasne klesla najmä z dôvodu priaznivého vývoja cien nespracovaných potravín, podstatné oslabenie výmenného kurzu koncom roka 2011 vytlačilo ročnú infláciu v decembri 2011 späť na 4,5 %. Ročná inflácia začiatkom roka 2012 mierne klesla najmä z dôvodu priaznivých základných vplyvov. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2012 sa čakáva, že inflácia sa v roku 2012 zníži na 3,7 % a v roku 2013 na 2,9 %, keďže inflačný vplyv jednorazových opatrení vykonaných v roku 2011 by mal z väčšej časti doznieť, pričom rast produkcie bude pravdepodobne klesať. Relatívne nízka cenová úroveň v Poľsku (blízko k 60 % priemeru eurozóny v roku 2010) naznačuje potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Poľsko nespĺňa kritérium cenovej stability. Na Poľsko sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady zo 7. júla 2009)[16]. Rada odporučila Poľsku, aby odstránilo nadmerný deficit do roku 2012. Deficit verejných financií v Poľsku klesol zo 7,8 % HDP v roku 2010 na 5,1 % HDP v roku 2011. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2012 by mal dosiahnuť pomer deficitu k HDP za predpokladu nezmenenej politiky v roku 2012 úroveň 3,0 % a v roku 2013 2,5 %. Napriek vysokému priemernému rastu reálneho HDP sa hrubý verejný dlh v roku 2011 zvýšil na 56,3 % HDP, ale v roku 2013 sa plánuje jeho zníženie na úroveň pod 54 % HDP. Poľsko nespĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Poľský zlotý sa nezúčastňuje na ERM II. Poľsko má zavedený režim plávajúceho výmenného kurzu od apríla 2000. Výmenný kurz zlotého voči euru vykazoval v poslednom čase pomerne vysokú mieru volatility. Od začiatku roka 2010 do polovice roka 2011 sa výmenný kurz zlotého prevažne pohyboval v pomerne širokom pásme od 3,85 do 4,15 PLN/EUR. V auguste 2011 rastúce tlaky na finančnom trhu v eurozóne začali nepriaznivo ovplyvňovať menové trhy v strednej a východnej Európe. V dôsledku toho sa zlotý v období od júla do decembra 2011 oslabil voči euru o približne 11 %. Začiatkom roka 2012 výmenný kurz zlotého voči euru čiastočne vykompenzoval predchádzajúce straty. Počas dvojročného obdobia posudzovania sa zlotý oslabil voči euru o 6,1 %. Poľsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerné dlhodobé úrokové sadzby v Poľsku boli v čase posledného posúdenia konvergencie v roku 2010 nad referenčnou hodnotou. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v priebehu roka do marca 2012 bola 5,8 %, teda na úrovni referenčnej hodnoty 5,8 %. Dlhodobé úrokové sadzby klesli z úrovne nad 6 % začiatkom roka 2010 na menej ako 5,5 % v septembri 2010, v čom sa premietol podstatný pokles domácej inflácie. Začiatkom roka 2011 sa vrátili na úroveň nad 6 % z dôvodu postupného sprísňovania menovej politiky. Dlhodobé úrokové sadzby poklesli v polovici roku 2011 opäť pod 6 % a potom začiatkom roka 2012 pod 5,5 % vďaka zlepšenej nálade investorov voči krajine. Poľsko spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie, ako aj integrácie trhu s tovarom a finančného trhu. Hoci vonkajšie saldo Poľska zostáva v deficite, v roku 2009 sa podstatne zlepšilo. Aj keď sa mierne zhoršilo v roku 2010 z dôvodu vyššieho deficitu bežného účtu, v roku 2011 sa opäť zlepšilo, keď rýchlo rastúci prebytok kapitálového účtu spôsobený vyššou absorpciou fondov EÚ vyvážil ďalšie zhoršovanie bilancie bežného účtu. Čisté prílevy priamych zahraničných investícií v roku 2010 značne klesli najmä v dôsledku nižších priamych investícií v Poľsku, potom sa v roku 2011 opäť zotavili a predstavovali približne 40 % deficitu bežného účtu. Poľské hospodárstvo je dobre začlenené v rámci hospodárstva EÚ prostredníctvom silných obchodných prepojení a prepojení priamych zahraničných investícií. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Poľsko dosahuje výkonnosť pod priemerom členských štátov eurozóny. Finančný sektor Poľska je dobre integrovaný do finančného systému EÚ, čo potvrdzuje vysoký podiel bánk v zahraničnom vlastníctve. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Poľsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. 8. RUMUNSKO Právne predpisy v Rumunsku, najmä zákon o Rumunskej národnej banke (Banca Naţională a României – BNR), nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti sa týkajú nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura. Okrem toho aj zákon o BNR obsahuje nedostatky týkajúce sa nezávislosti centrálnej banky a integrácie BNR do ESCB v čase prijatia eura. V Rumunsku bola priemerná 12-mesačná inflácia nad referenčnou hodnotou pri každom posúdení konvergencie od pristúpenia k EÚ v roku 2007. Priemerná miera inflácie v Rumunsku v období 12 mesiacov do marca 2012 bola 4,6 %, teda značne vyššia ako stanovená referenčná hodnota 3,1 %. Podľa plánu sa v nasledujúcich mesiacoch priblíži k referenčnej hodnote. Rumunsko zaznamenalo v uplynulých rokoch volatilné a počas dlhších období vysoké miery inflácie. V roku 2009 zostala ročná inflácia zvýšená napriek prudkému hospodárskemu poklesu z dôvodu zvýšenia spotrebných daní a pretrvávajúcej vysokej inflácii v oblasti služieb. Inflácia sa prudko zvýšila v druhej polovici roka 2010 z dôvodu zvýšenia štandardnej sadzby DPH o 5 percentuálnych bodov. Inflácia prudko klesla v druhom polroku 2011, pričom dosiahla priemerne 3,8 %. Okrem iného sa v tomto poklese premietol základný vplyv súvisiaci s DPH a uvoľňovanie cien potravín z dôvodu výnimočne dobrej poľnohospodárskej úrody. Očakáva sa, že v roku 2012 a 2013 zostane inflácia v porovnaní s uplynulými rokmi nižšia z dôvodu tlmeného domáceho dopytu a za predpokladu miernych zvýšení spravovaných cien. V predpovedi útvarov Komisie z jari 2012 sa plánuje ročná inflácia meraná HICP na priemernej úrovni 3,1 % v roku 2012 a 3,4 % v roku 2013. Pomerne nízka cenová úroveň v Rumunsku (okolo 56 % priemeru eurozóny v roku 2010) naznačuje značný potenciál pre ďalšiu konvergenciu cenovej úrovne v dlhodobom horizonte. Rumunsko nespĺňa kritérium cenovej stability. Na Rumunsko sa v súčasnosti vzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu (rozhodnutie Rady zo 7. júla 2009)[17]. Rada vo februári 2010 odporučila Rumunsku, aby odstránilo nadmerný deficit do roku 2012. Deficit verejných financií dosiahol maximum v roku 2009 na úrovni 9,0 % HDP, ale v roku 2010 klesol na 6,8 % a v roku 2011 na 5,2 % HDP z dôvodu úsilia o fiškálnu konsolidáciu. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2012, ktorá vychádza z predpokladu nezmenenej politiky, pomer deficitu k HDP dosiahne v roku 2012 úroveň 2,8 % a v roku 2013 úroveň 2,2 %, pričom sa očakáva, že celkový verejný dlh sa v roku 2012 resp. 2013 stabilizuje na úrovni 34,6 %. Rumunsko nespĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Rumunský lei sa nezúčastňuje na ERM II. Rumunsko má zavedený režim plávajúceho výmenného kurzu. Nominálny výmenný kurz lei voči euru v rokoch pred krízou kolísal v širokom pásme. Lei čelil značným oslabujúcim tlakom na jeseň 2008 v dôsledku zosilnenia celosvetovej finančnej krízy a z dôvodu rozsiahlych domácich makroekonomických nerovnováh. Rozdiely krátkodobých úverových sadzieb voči eurozóne začali rásť, keď následný nedostatok likvidity spôsobil zvýšenie rumunských krátkodobých úrokových sadzieb. Začiatkom roka 2009 po dosiahnutí dohody o poskytnutí koordinovaného balíka medzinárodnej finančnej pomoci Rumunsku sa tlaky na finančnom trhu uvoľnili a lei sa všeobecne stabilizoval voči euru na úrovniach, ktoré potom prevládali počas väčšiny obdobia od roku 2009 do roku 2011. Výmenný kurz lei voči euru sa znehodnotil počas dočasných tlakov v oblasti celosvetovej neochoty riskovať, a to aj vrátane druhej polovice roka 2011. Začiatkom roka 2012 zostal na mierne slabšej úrovni, než bol priemer za obdobie rokov 2009 až 2011. Počas dvoch rokov predchádzajúcich tomuto posúdeniu sa rumunský lei oslabil voči euru o 6,4 %. Rumunsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerné dlhodobé úrokové sadzby v Rumunsku boli nad referenčnou hodnotou v čase každého posúdenia konvergencie od pristúpenia k EÚ. Priemerná dlhodobá úroková sadzba v Rumunsku v priebehu roka do marca 2012 bola 7,3 %, teda nad referenčnou hodnotou 5,8 %. Rozpätia voči eurozóne dosiahli maximum z dôvodu celosvetovej finančnej krízy v polovici roka 2009. Dlhodobé úrokové sadzby v Rumunsku koncom roka 2009 prudko klesli a zostali na úrovni tesne nad 7 % počas väčšiny obdobia rokov 2010 až 2011, potom začiatkom roka 2012 ďalej klesali. V tomto poklese sa premietlo okrem iného prispôsobenie smerom nadol v očakávanom smerovaní medzibankových sadzieb, ako aj stabilný dopyt po štátnych dlhopisoch v rámci úsilia o fiškálnu konsolidáciu. Rumunsko nespĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie trhu s tovarom a finančného trhu. Vonkajšie saldo Rumunska (t. j. kombinovaný bežný a kapitálový účet) sa počas celosvetovej krízy výrazne zlepšilo. Vonkajší deficit klesol zo svojho maxima na úrovni približne 13 % HDP v roku 2007 na priemer na úrovni približne 4 % HDP v období rokov 2009 až 2011. Klesanie vonkajšieho deficitu v uplynulých troch rokoch sa premietlo najmä do podstatne nižšieho deficitu v tovarovom obchode z dôvodu prudkého poklesu dovozu a prudko klesajúceho domáceho dopytu. Rumunsko je príjemcom medzinárodnej finančnej pomoci od roku 2009. Na jar 2011, po úspešnom dokončení prvého programu pomoci na zníženie deficitu platobnej bilancie bol Rumunsku sprístupnený preventívny program EÚ – MMF (dostupný do začiatku roka 2013) v celkovom objeme približne 5 miliárd EUR. Finančné prostriedky v rámci programu doteraz neboli požadované. Tlaky na financovanie z vonkajších zdrojov sa v období rokov 2010 až 2011 podstatne uvoľnili vďaka prudkému zlepšeniu vonkajšieho salda, výplatám medzinárodnej finančnej pomoci a zotaveniu v oblasti celosvetovej ochoty riskovať. Rumunské hospodárstvo je dobre integrované v rámci hospodárstva EÚ prostredníctvom silných obchodných prepojení a prepojení priamych zahraničných investícií. Na základe vybraných ukazovateľov týkajúcich sa podnikateľského prostredia Rumunsko dosahuje slabú výkonnosť v porovnaní s členskými štátmi eurozóny. Integrácia domáceho finančného sektora do finančného sektora EÚ je značná, najmä vďaka významnému pomeru zahraničného vlastníctva finančných sprostredkovateľov[18]. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj so zreteľom na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Rumunsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. 9. ŠVÉDSKO Právne predpisy vo Švédsku – najmä zákon o Švédskej národnej banke (Sveriges Riksbank), Švédska ústava a zákon o politike výmenného kurzu – nie sú úplne zlučiteľné s povinnosťou dodržiavať predpisy podľa článku 131 ZFEÚ. Prípady nezlučiteľnosti a nedostatky sa vyskytujú v oblasti nezávislosti centrálnej banky, zákazu menového financovania a integrácie centrálnej banky do ESCB v čase prijatia eura. V čase posledného posudzovania konvergencie v roku 2010 dosahovala 12-mesačná priemerná inflácia vo Švédsku úroveň nad referenčnou hodnotou. Odvtedy inflácia postupne klesá. Priemerná miera inflácie vo Švédsku počas 12 mesiacov do marca 2012 bola 1,3 %, teda značne pod referenčnou hodnotou 3,1 %, a pravdepodobne zostane výrazne pod referenčnou hodnotou aj v nasledujúcich mesiacoch. Po dosiahnutí priemerne 3,4 % v roku 2008 dosahovala inflácia meraná HICP v ďalších rokoch úroveň pod 2 %, keďže silnejšia koruna spolu s tlmenými jednotkovými nákladmi práce brzdili inflačné tlaky. Inflácia sa dočasne zvýšila v druhom polroku 2010 z dôvodu vyšších cien energií, ale počas roka 2011 opäť klesla. V roku 2011 inflácia dosahovala priemernú úroveň 1,4 %. Podľa predpovede útvarov Komisie z jari 2012 sa očakáva, že inflácia zostane mierna a v roku 2012 dosiahne 1,1 % a v roku 2013 1,5 %, keďže sa očakáva, že nízky domáci dopyt a dostatočná voľná kapacita obmedzia inflačný vplyv vyšších jednotkových nákladov práce. Švédsko spĺňa kritérium cenovej stability. Na Švédsko sa nevzťahuje rozhodnutie Rady o existencii nadmerného deficitu. Švédske verejné financie boli v začiatkoch celosvetovej finančnej krízy silné, prebytky verejných financií dosahovali 3,6 % HDP v roku 2007 a 2,2 % v roku 2008. Saldo sa nakrátko dostalo do deficitu 0,7 % v roku 2009. Keď sa rozbehlo hospodárske zotavenie, saldo opäť vykazovalo nízky prebytok 0,3 % v roku 2010 a zostalo na tejto úrovni v roku 2011. Podľa predpovedí útvarov Komisie z jari 2012 dosiahne saldo verejných financií v roku 2012 deficit na úrovni 0,3 %, potom v roku 2013 vykáže opäť prebytok na úrovni 0,1 % za predpokladu nezmenenej politiky. Pomer hrubého dlhu verejných financií dosiahol v roku 2011 úroveň 38,4 % HDP a očakáva sa, že bude mať zostupnú tendenciu a v roku 2013 dosiahne 34,2 % HDP. Švédsko spĺňa kritérium týkajúce sa verejných financií. Švédska koruna sa nezúčastňuje na ERM II. Švédsko vykonáva režim plávajúceho výmenného kurzu a cielenej inflácie od začiatku 90. rokov 20. storočia. Koruna sa prudko znehodnotila z dôvodu finančnej krízy v roku 2008, keď mali investori vyššiu averziu voči riziku, ale potom sa rýchlo zotavila. Koruna v období od marca 2009 do februára 2011 posilnila voči euru približne o 20 %. Po určitom oslabení v prvom polroku 2011 sa koruna všeobecne stabilizovala a ku koncu roka 2011 posilňovala, keďže švédske silné verejné financie podnecovali prítoky do koruny vnímanej ako bezpečná mena. Počas dvojročného obdobia posudzovania sa koruna zhodnotila voči euru o 7,7 %. Švédsko nespĺňa kritérium výmenného kurzu. Priemerná dlhodobá úroková sadzba vo Švédsku v priebehu roka do marca 2012 bola 2,2 %, teda značne pod referenčnou hodnotou 5,8 %. Priemerné dlhodobé úrokové sadzby vo Švédsku sú pod referenčnou hodnotou od pristúpenia k EÚ v roku 1995. Švédske dlhodobé úrokové sadzby v uplynulých rokoch veľmi tesne sledovali najnižšie dlhodobé výnosy spomedzi krajín EÚ. Švédsko spĺňa kritérium konvergencie dlhodobých úrokových sadzieb. Preskúmali sa aj doplňujúce faktory vrátane vývoja platobnej bilancie a integrácie trhu s tovarom a finančného trhu. Zahraničný účet Švédska bol v prebytku od polovice 90. rokov 20. storočia vďaka vysokým čistým vývozom tovaru a v poslednom čase aj služieb. Prebytok zahraničného účtu sa zvýšil z úrovne okolo 4 % HDP na začiatku 21. storočia na úroveň okolo 7 – 8 % od roku 2004. Švédske hospodárstvo je vysoko integrované v rámci hospodárstva EÚ prostredníctvom silných obchodných prepojení a prepojení priamych zahraničných investícií. Na základe vybraných ukazovateľov súvisiacich s podnikateľským prostredím sa Švédsku darí výrazne nadpriemerne v porovnaní s členskými štátmi eurozóny, a to najmä vďaka vysokej úrovni osvojenia si technológií, inováciám, prístupu k internetu, vyššej vzdelanosti a kvality verejných a súkromných inštitúcií. Integrácia domáceho finančného sektora do finančného sektora EÚ je značná, s osobitne silnými prepojeniami s ostatnými severskými krajinami a pobaltskými štátmi. Finančný sektor Švédska je dobre rozvinutý, pokiaľ ide o rozsah a technickú vyspelosť, a zodpovedá pokročilému štádiu jeho hospodárskeho rozvoja. Švédsko však v uplynulých rokoch zaznamenalo veľmi vysoké zvýšenie cien nehnuteľností, ktoré sa začali stabilizovať až nedávno. V súlade so závermi správy o mechanizme varovania z februára 2012 bolo Švédsko podrobené hĺbkovému preskúmaniu v súvislosti s postupom v prípade makroekonomických nerovnováh. Na základe vlastného posúdenia právnej zlučiteľnosti a plnenia konvergenčných kritérií, ako aj s prihliadnutím na doplňujúce faktory Komisia zastáva názor, že Švédsko nespĺňa podmienky na prijatie eura. [1] Členské štáty, ktoré ešte nesplnili podmienky nevyhnutné na prijatie eura, sa označujú ako „členské štáty, pre ktoré platí výnimka“. Dánsko a Spojené kráľovstvo si ešte pred prijatím Maastrichtskej zmluvy vyjednali možnosť neúčasti, a preto sa tretej fázy HMÚ nezúčastňujú. [2] Dánsko a Spojené kráľovstvo nevyjadrili zámer prijať euro, a preto sa toto posúdenie na tieto krajiny nevzťahuje. [3] K dispozícii na stránke http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/convergence/programmes/2012_en.htm. [4] Hlavným ponaučením z hospodárskej a finančnej krízy je, že bolo potrebné viac posilniť rámec správy ekonomických záležitostí, ktorý podporuje HMÚ, s cieľom riešiť otázku neudržateľných makroekonomických trendov. Nový postup na prevenciu a odstránenie makroekonomických nerovnováh – postup v prípade makroekonomických nerovnováh (PMN) – reaguje na túto potrebu a bol jedným z hlavných prvkov legislatívneho balíka (takzvaného „six-pack“ – balíka šiestich legislatívnych aktov o správe ekonomických záležitostí – ktorý nadobudol účinnosť v decembri 2011) na zlepšenie štruktúr správy a riadenia v HMÚ. [5] Na účely kritéria cenovej stability sa inflácia meria podľa harmonizovaného indexu spotrebiteľských cien (HICP) vymedzeného v nariadení Rady (ES) č. 2494/95. [6] Všetky prognózy týkajúce sa inflácie a ďalšie ukazovatele v tejto správe sú prevzaté z prognózy útvarov Komisie z jari 2012. Prognózy útvarov Komisie vychádzajú zo súboru všeobecných predpokladov pre vonkajšie premenné a sú založené na predpoklade nezmenených politík, pričom berú do úvahy opatrenia, ktoré sú dostatočne podrobne známe. Prognóza referenčnej hodnoty je podmienená významnými neistotami, pretože sa vypočítava na základe predpovedí inflácie pre tri členské štáty, pri ktorých sa plánujú najlepšie výsledky z hľadiska cenovej stability v predpovedanom období, čím sa zväčšuje veľkosť možných odchýlok. [7] Smernica o minimálnych požiadavkách pre vnútroštátne rozpočtové rámce, dve nové nariadenia o makroekonomickom dohľade a tri nariadenia, ktorými sa mení a dopĺňa Pakt o stabilite a raste (PSR) nadobudli účinnosť 13. decembra 2011 (jedno z dvoch uvedených nariadení o makroekonomickom dohľade a jedno z troch nariadení o zmene a doplnení PSR zahŕňajú nové mechanizmy presadzovania pre členské štáty eurozóny). Popri realizácii kritéria dlhu v rámci postupu pri nadmernom deficite sa zmenami a doplneniami zaviedlo niekoľko dôležitých noviniek v Pakte o stabilite a raste, najmä výdavková referenčná hodnota, ktorá má doplniť posúdenie pokroku pri dosahovaní strednodobých rozpočtových cieľov jednotlivých krajín. [8] Pri posudzovaní súladu s kritériom výmenného kurzu Komisia skúma, či výmenný kurz zotrvával v blízkosti stredného kurzu ERM II, pričom možno zohľadniť dôvody na zhodnocovanie v súlade so Spoločným stanoviskom k otázke pristupujúcich krajín a ERM2 z neformálneho zasadnutia Rady ECOFIN v Aténach 5. apríla 2003. [9] Referenčná hodnota na marec 2012 sa vypočíta ako jednoduchý priemer priemerných dlhodobých úrokových sadzieb vo Švédsku (2,2 %) a Slovinsku (5,4 %). V protiklade s tým 12-mesačná priemerná dlhodobá úroková sadzba v Írsku dosiahla v marci 2012 úroveň 9,1 %. Írsko je príjemcom programu finančnej pomoci EÚ/MMF od decembra 2010. [10] 2010/422/EÚ (Ú. v. EÚ L 199, 31.7.2010, s. 26). [11] Rozpätia dlhodobých úrokových mier krajín voči dlhodobým referenčným dlhopisom eurozóny sa počítajú pri použití súborov „kritériá konvergencie výnosov dlhopisov EMÚ“, ktoré uverejnil Eurostat. Súbory uverejňuje aj ECB pod názvom „Harmonizovaná dlhodobá úroková sadzba na účely posúdenia konvergencie“. [12] 2010/284/EÚ (Ú. v. EÚ L 125, 21.5.2010, s. 36 – 37). [13] 2009/591/ES (Ú. v. EÚ L 202, 4.8.2009, s. 50). [14] 2009/588/ES (Ú. v. EÚ L 202, 4.8.2009, s. 44 – 45). [15] 2004/918/ES (Ú. v. EÚ L 389, 30.12.2004, s. 27). [16] 2009/589/ES (Ú. v. EÚ L 202, 4.8.2009, s. 46). [17] 2009/590/ES (Ú. v. EÚ L 202, 4.8.2009, s. 48). [18] Rumunsko ako členský štát v rámci programu finančnej pomoci EÚ – MMF a s cieľom zabrániť zdvojeniu postupov dohľadu nie je skúmané v rámci postupu v prípade makroekonomických nerovnováh v roku 2012. Nebolo preto zahrnuté v správe o mechanizme varovania a v hĺbkových skúmaniach.