EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli27. 10. 2021 COM(2021) 664 final 2021/0342(COD) Návrh NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 575/2013, pokiaľ ide o požiadavky na kreditné riziko, riziko úpravy ocenenia pohľadávky, operačné riziko, trhové riziko a spodnú hranicu pre výstupné hodnoty (Text s významom pre EHP) {SWD(2021) 320}

{SWD(2021) 321}

{SEC(2021) 380}



DÔVODOVÁ SPRÁVA 1.KONTEXT NÁVRHU •Dôvody a ciele návrhu Navrhovaná zmena nariadenia (EÚ) č. 575/2013 (ďalej len „nariadenie o kapitálových požiadavkách“ alebo „CRR“) je súčasťou legislatívneho balíka, ktorý obsahuje aj zmeny smernice 2013/36/EÚ (ďalej len „smernica o kapitálových požiadavkách“ alebo „CRD“). V reakcii na veľkú finančnú krízu v rokoch 2008 – 2009 Únia zaviedla zásadné reformy prudenciálneho rámca uplatniteľného na banky s cieľom zvýšiť ich odolnosť, a tak zabrániť opakovaniu podobnej krízy. Tieto reformy boli do veľkej miery založené na medzinárodných štandardoch, ktoré po roku 2010 prijal Bazilejský výbor pre bankový dohľad (BCBS). Štandardy sú spoločne známe ako štandardy Bazilej III, reformy Bazilej III alebo rámec Bazilej III. Význam globálnych štandardov, ktoré vypracúva výbor BCBS, sa zvyšuje vzhľadom na čoraz globálnejší a prepojenejší charakter bankového sektora. Hoci globalizovaný bankový sektor uľahčuje medzinárodný obchod a medzinárodné investície, vyvoláva aj zložitejšie finančné riziká. Bez jednotných globálnych štandardov by sa banky mohli rozhodnúť, že svoje činnosti začnú vykonávať v jurisdikcii s najmiernejšími režimami regulácie a dohľadu. To by mohlo viesť k regulačným pretekom ku dnu s cieľom pritiahnuť bankové podniky, čím by sa zároveň zvýšilo riziko celosvetovej finančnej nestability. Medzinárodná koordinácia v oblasti globálnych štandardov do veľkej miery obmedzuje tento druh rizikovej súťaže a je kľúčom k zachovaniu finančnej stability v globalizovanom svete. Globálne štandardy okrem toho zjednodušujú život medzinárodne pôsobiacich bánk – medzi ktorými je značný počet bánk EÚ – pretože zaručujú, aby sa vo všeobecnosti podobné pravidlá uplatňovali v najdôležitejších finančných centrách sveta. EÚ bola kľúčovým navrhovateľom medzinárodnej spolupráce v oblasti bankovej regulácie. Prvý súbor reforiem prijatých po kríze, ktoré sú súčasťou rámca Bazilej III sa zaviedol v dvoch krokoch: ·v júni 2013 prijatím nariadenia CRR a smernice CRD IV, ·v máji 2019 prijatím nariadenia (EÚ) 2019/876, známeho aj ako nariadenie CRR II, a smernice (EÚ) 2019/878, známej aj ako smernica CRD V. Doteraz uskutočnené reformy boli zamerané na zvyšovanie kvality a kvantity regulatórneho kapitálu, ktorý sa od bánk vyžaduje na pokrytie potenciálnych strát. Ich cieľom ďalej bolo zníženie nadmerného využívania finančnej páky bánk, zvýšenie odolnosti inštitúcií proti krátkodobým šokom likvidity, zníženie ich závislosti od krátkodobého financovania, obmedzenie rizika koncentrácie a riešenie problémov bánk, ktoré sú príliš veľké na vyhlásenie úpadku. V dôsledku toho sa podľa nových pravidiel posilnili kritériá prípustného regulatórneho kapitálu, zvýšili minimálne kapitálové požiadavky a zaviedli nové požiadavky na riziko úpravy ocenenia pohľadávok (CVA) a na expozície centrálnym protistranám. Okrem toho boli zavedené viaceré nové prudenciálne opatrenia: požiadavka na minimálny ukazovateľ finančnej páky, ukazovateľ krátkodobej likvidity (známy ako ukazovateľ krytia likvidity, LCR), ukazovateľ dlhodobejšieho stabilného financovania (známy ako ukazovateľ čistého stabilného financovania), limity veľkej majetkovej angažovanosti a makroprudenciálne kapitálové vankúše. Vďaka tomuto prvému súboru reforiem zavedených v Únii je bankový sektor EÚ výrazne odolnejší proti hospodárskym otrasom a do krízy v súvislosti COVID-19 vstupoval na podstatne stabilnejšej pôde v porovnaní so stavom na začiatku veľkej finančnej krízy. Orgány dohľadu a zákonodarcovia navyše na začiatku krízy spôsobenej pandémiou COVID-19 prijali dočasné uľahčujúce opatrenia. Komisia vo svojom výkladovom oznámení z 28. apríla 2020 o uplatňovaní účtovných a prudenciálnych rámcov na uľahčenie poskytovania bankových úverov určených na podporu podnikov a domácností počas pandémie COVID-19 potvrdila flexibilitu zakotvenú v prudenciálnych a účtovných pravidlách ako zdôraznili európske orgány dohľadu a medzinárodné orgány. Na tomto základe spoluzákonodarcovia v júni 2020 prijali cielené dočasné zmeny konkrétnych aspektov prudenciálneho rámca ako balík rýchlych riešení nariadenia CRR. Tento balík spolu s rozhodnými opatreniami v oblasti menovej a fiškálnej politiky pomohol inštitúciám počas pandémie zachovať poskytovanie úverov pre domácnosti a spoločnosti. To na druhej strane pomohlo zmierniť hospodársky šok, ktorý spôsobila pandémia. Hoci sa celková úroveň kapitálu v bankovom systéme EÚ teraz považuje v priemere za uspokojivú, niektoré problémy, ktoré boli identifikované ako následky veľkej finančnej krízy, sa ešte neriešili. Z analýz vykonaných Európskym orgánom pre bankovníctvo (EBA) a Európskou centrálnou bankou (ECB) vyplýva, že kapitálové požiadavky vypočítané inštitúciami usadenými v EÚ s použitím interných modelov sa vyznačujú značnou úrovňou rozdielov, ktorá nebola odôvodnená rozdielmi súvisiacich rizík a v skutočnosti ohrozuje spoľahlivosť a porovnateľnosť ich kapitálových ukazovateľov. Okrem toho nedostatočná citlivosť na riziko v kapitálových požiadavkách vypočítaných s použitím štandardizovaných prístupov má za následok nedostatočné alebo neprimerane vysoké kapitálové požiadavky týkajúce sa niektorých finančných produktov alebo činností (a teda konkrétnych obchodných modelov, ktoré sú na nich primárne založené). V decembri 2017 sa výbor BCBS dohodol na konečnom súbore reforiem medzinárodných štandardov na riešenie týchto problémov. V marci 2018 uvítali tieto reformy ministri financií a guvernéri centrálnych bánk krajín G20 a opakovane potvrdili svoj záväzok ich úplného, včasného a dôsledného vykonania. V roku 2019 oznámila Komisia svoj zámer predložiť legislatívny návrh na vykonanie týchto reforiem v prudenciálnom rámci EÚ. Vzhľadom na pandémiu COVID-19 sa prípravné práce na tomto návrhu oneskorili. Oneskorenie sa prejavilo v rozhodnutí BCBS z 26. marca 2020 o odložení už dohodnutých lehôt zavedenia konečných prvkov reformy Bazilej III o jeden rok. So zreteľom na uvedené skutočnosti, súčasná legislatívna iniciatíva mala dva všeobecné ciele: prispieť k finančnej stabilite a prispieť k stabilnému financovaniu hospodárstva v súvislosti s obnovou po kríze spôsobenej pandémiou COVID-19. Tieto všeobecné ciele možno rozdeliť do štyroch špecifickejších cieľov: 1.posilniť rámec kapitálových požiadaviek založených na rizikách bez výrazného zvýšenia celkových kapitálových požiadaviek; 2.rozšíriť v prudenciálnom rámci zameranie na environmentálne a sociálne riziká a riziká v oblasti správy a riadenia (ďalej len „riziká ESG“); 3.ďalej harmonizovať právomoci v oblasti dohľadu a nástroje dohľadu; a

4.znížiť administratívne náklady inštitúcií súvisiace so zverejňovaním informácií a zlepšovaním prístupu k prudenciálnym údajom inštitúcií. 1.Posilniť rámec kapitálových požiadaviek založených na rizikách Dočasne zhoršené hospodárske podmienky nezmenili potrebu uskutočnenia tejto štrukturálnej reformy. Dokončenie reformy je potrebné v záujme riešenia pretrvávajúcich problémov a ďalšieho posilnenia finančného zdravia inštitúcií usadených v EÚ, ich uvedenia do lepšieho postavenia, pokiaľ ide o podporu hospodárskeho rastu a odolávanie potenciálnym budúcim krízam. Zavedenie zostávajúcich prvkov reformy Bazilej III je potrebné aj na to, aby sa inštitúciám poskytla potrebná regulačná istota, a zároveň sa dokončí desaťročia trvajúca reforma prudenciálneho rámca. Dokončenie reformy je napokon v súlade so záväzkom EÚ týkajúcim sa medzinárodnej spolupráce v oblasti regulácie a s konkrétnymi opatreniami, ktoré niektorí jej partneri oznámili alebo už podnikli s cieľom vykonať túto reformu včas a poctivo. 2.Zvýšiť zameranie na riziká ESG v prudenciálnom rámci Ďalšia rovnako dôležitá potreba reformy vyplýva z aktuálneho úsilia Komisie v oblasti prechodu na udržateľné hospodárstvo. V oznámení Komisie o Európskej zelenej dohode a v oznámení Komisie o plnení cieľa EÚ v oblasti klímy do roku 2030 („Fit for 55“) sa jasne uvádza záväzok Komisie transformovať hospodárstvo EÚ na udržateľné hospodárstvo a súčasne sa zaoberať nevyhnutnými dôsledkami zmeny klímy. Komisia takisto oznámila stratégiu financovania prechodu na udržateľné hospodárstvo, ktorá nadväzuje na predchádzajúce iniciatívy a správy, ako napr. akčný plán o financovaní udržateľného rastu a správa technickej expertnej skupiny o udržateľnom financovaní, ale posilňuje úsilie Komisie v tejto oblasti o ich uvedenie do súladu s ambicióznymi cieľmi Európskej zelenej dohody. Sprostredkovanie prostredníctvom bánk zohrá kľúčovú úlohu pri financovaní prechodu na udržateľnejšie hospodárstvo. Prechod na udržateľnejšie hospodárstvo bude pravdepodobne zároveň znamenať riziká pre inštitúcie, ktoré budú musieť náležite riadiť s cieľom zabezpečiť minimalizáciu rizík pre finančnú stabilitu. A práve tu je potrebná prudenciálna regulácia, ktorá môže v tejto súvislosti zohrať kľúčovú úlohu. Potvrdilo sa to v stratégii financovania prechodu na udržateľné hospodárstvo, v ktorej sa poukázalo na potrebu zahrnúť lepšiu integráciu environmentálnych a sociálnych rizík a rizík v oblasti správy a riadenia (rizík ESG) do prudenciálneho rámca EÚ, keďže samotné súčasné právne požiadavky sa považujú za nedostatočné na poskytovanie stimulov na účely systematického a konzistentného riadenia rizík ESG inštitúciami. 3.Ďalej harmonizovať právomoci v oblasti dohľadu a nástroje dohľadu Ďalšou oblasťou, na ktorú sa treba zamerať, je riadne presadzovanie prudenciálnych pravidiel. Orgány dohľadu musia mať na tento účel k dispozícii potrebné nástroje a právomoci (napr. právomoci povoľovať inštitúcie a ich činnosti, posudzovať vhodnosť ich vedenia alebo ukladať im sankcie v prípade porušenia pravidiel). Hoci právne predpisy Únie zabezpečujú minimálnu úroveň harmonizácie, súbory nástrojov a postupy v oblasti dohľadu v jednotlivých členských štátoch sa veľmi líšia. Toto roztrieštené regulačné prostredie v súvislosti s vymedzením určitých právomocí a nástrojov, ktoré majú orgány dohľadu k dispozícii, a ich uplatňovaním v členských štátoch oslabuje rovnaké podmienky na jednotnom trhu a vyvoláva pochybnosti o správnom a obozretnom riadení inštitúcií a dohľade nad nimi. Obzvlášť naliehavý je tento problém v kontexte bankovej únie. Rozdiely medzi 21 rôznymi právnymi systémami bránia jednotnému mechanizmu dohľadu v účinnom a efektívnom vykonávaní jeho funkcií. Cezhraničné bankové skupiny si okrem toho musia poradiť s viacerými rôznymi postupmi týkajúcimi sa rovnakého prudenciálneho problému, čím sa neprimerane zvyšujú ich administratívne náklady. Ďalší významný problém, a to nedostatok spoľahlivého rámca EÚ pre skupiny tretích krajín, ktoré poskytujú bankové služby v EÚ, nadobudol po brexite nový rozmer. Zriaďovanie pobočiek z tretích krajín je hlavne predmetom vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré sú smernicou CRD harmonizované iba vo veľmi obmedzenom rozsahu. Z nedávnej správy orgánu EBA vyplýva, že toto nejednotné prudenciálne prostredie poskytuje pobočkám z tretích krajín výrazné príležitosti na regulačnú arbitráž s cieľom vykonávať ich bankové činnosti na jednej strane, čo má na druhej strane za následok nedostatočný dohľad a zvýšenie rizík pre finančnú stabilitu pre EÚ. Orgánom dohľadu často chýbajú informácie a právomoci potrebné na riešenie týchto rizík. Nedostatok podrobného vykazovania na účely dohľadu a nedostatočná výmena informácií medzi orgánmi poverenými dohľadom nad rôznymi subjektmi/činnosťami skupiny z tretích krajín vytvárajú slepé miesta. EÚ je jedinou veľkou jurisdikciou, v ktorej orgán konsolidovaného dohľadu nemá úplný prehľad o činnostiach skupín z tretích krajín, ktoré fungujú prostredníctvom dcérskych spoločností aj pobočiek. Tieto nedostatky nepriaznivo ovplyvňujú rovnaké podmienky medzi skupinami z tretích krajín pôsobiacimi v rôznych členských štátoch, ako aj priamo medzi inštitúciami s ústredím v EÚ. 4.Znížiť administratívne náklady inštitúcií súvisiace so zverejňovaním informácií a zlepšovať prístup k prudenciálnym údajom inštitúcií Tento návrh je potrebný aj na ďalšie zvyšovanie trhovej disciplíny. Ide o ďalší dôležitý nástroj pre investorov, aby plnili svoju úlohu monitorovania správania inštitúcií. Na tento účel musia mať prístup k potrebným informáciám. Súčasné ťažkosti súvisiace s prístupom k prudenciálnym informáciám pripravujú účastníkov trhu o informácie, ktoré potrebujú o prudenciálnej situácii inštitúcií. To v konečnom dôsledku znižuje účinnosť prudenciálneho rámca pre inštitúcie a môže vyvolávať pochybnosti o odolnosti bankového sektora, najmä počas období stresu. Z tohto dôvodu je zámerom návrhu centralizácia zverejňovania prudenciálnych informácií s cieľom zlepšiť prístup k prudenciálnym údajom a porovnateľnosť v rámci odvetvia. Cieľom centralizácie zverejňovania informácií prostredníctvom jednotného prístupového bodu zriadeného orgánom EBA je aj zníženie administratívnej záťaže inštitúcií, najmä malých a menej zložitých. •Súlad s existujúcimi ustanoveniami v tejto oblasti politiky Viaceré prvky návrhov, ktorými sa mení nariadenie CRR aj smernica CRD, vyplývajú z práce vykonanej na medzinárodnej úrovni alebo z práce orgánu EBA, zatiaľ čo iné prispôsobenia prudenciálnemu rámcu začali byť potrebné vzhľadom na praktické skúsenosti získavané od vnútroštátnej transpozície a začiatku uplatňovania smernice o kapitálových požiadavkách, a to aj v súvislosti s jednotným mechanizmom dohľadu (SSM). Návrhmi sa zavádzajú zmeny existujúcich právnych predpisov, ktoré sú úplnom súlade s existujúcimi ustanoveniami politík v oblasti prudenciálnej regulácie a dohľadu nad inštitúciami. Preskúmanie nariadenia CRR a smernice CRD má za cieľ dokončenie vykonania reformy Bazilej III v EÚ, ako aj posilnenie a harmonizáciu nástrojov a právomocí v oblasti dohľadu. Tieto opatrenia sú potrebné na ďalšie posilnenie odolnosti bankového sektora. •Súlad s ostatnými politikami Únie Takmer desať rokov uplynulo od dohody hláv štátov a predsedov vlád európskych štátov o vytvorení bankovej únie. Dva piliere bankovej únie – jednotný dohľad a jednotné riešenie krízových situácií – sú zavedené a spočívajú na pevnom základe jednotného súboru pravidiel pre všetky inštitúcie v EÚ. Cieľom návrhov je zabezpečiť pokračovanie platnosti jednotného súboru pravidiel pre všetky inštitúcie v EÚ, či už v bankovej únii alebo mimo nej. Celkové ciele uvedenej iniciatívy sú v plnej miere konzistentné a koherentné so základnými cieľmi EÚ, ktorými sú podpora finančnej stability, zníženie pravdepodobnosti a rozsahu podpory daňových poplatníkov v prípade riešenia krízy v inštitúcii, ako aj prínos k harmonickému a udržateľnému financovaniu hospodárskej činnosti, ktoré vedie k vysokej úrovni konkurencieschopnosti a ochrany spotrebiteľa. A napokon, uznaním rizík ESG a začlenením prvkov súvisiacich s rizikami ESG do prudenciálneho rámca táto iniciatíva dopĺňa širšiu stratégiu EÚ v oblasti udržateľnejšieho a odolnejšieho finančného systému. Iniciatíva prispeje k cieľu Európskej zelenej dohody, ktorým je riadenie klimatických rizík a ich začlenenie do finančného systému a strategických oblastí činnosti uvedených v správe o strategickom výhľade za rok 2021. 2.PRÁVNY ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právny základ V návrhu sa uvažuje o činnostiach na vytvorenie rámca na začatie a vykonávanie činností inštitúcií v rámci Únie a na dohľad nad nimi s cieľom zabezpečiť stabilitu jednotného trhu. Bankový sektor v súčasnosti zabezpečuje najväčšiu časť financovania v rámci jednotného trhu, v dôsledku čoho je jednou z hlavných zložiek finančného systému Únie. Únia má jasný mandát konať v oblasti jednotného trhu a primeraný právny základ pozostáva s príslušných článkov zmluvy podporujúcich právomoci Únie v tejto oblasti. Navrhované zmeny vychádzajú z rovnakého právneho základu ako legislatívne akty, ktoré sa menia, t. j. z článku 114 ZFEÚ v prípade návrhu nariadenia, ktorým sa mení nariadenie CRR, a z článku 53 ods. 1 ZFEÚ v prípade návrhu smernice, ktorou sa mení smernica CRD. •Subsidiarita (v prípade inej ako výlučnej právomoci) Väčšinu zvažovaných opatrení predstavujú aktualizácie a zmeny existujúceho práva Únie a ako také sa týkajú oblastí, v ktorých Únia už vykonávala svoje právomoci a nemá v úmysle od týchto existujúcich právomocí upustiť. Cieľom niekoľkých opatrení (najmä tých, ktorými sa mení smernica CRD), je zavedenie dodatočného stupňa harmonizácie v záujme konzistentného dosiahnutia cieľov vymedzených v uvedenej smernici. Za predpokladu, že ciele sledované navrhovanými opatreniami majú dopĺňať už existujúce právne predpisy Únie, možno ich najlepšie dosiahnuť skôr na úrovni EÚ než rôznymi vnútroštátnymi iniciatívami. Vnútroštátne opatrenia zamerané napríklad na vykonávanie pravidiel, ktoré majú vlastnú medzinárodnú stopu – ako napríklad globálny štandard podobný štandardu Bazilej III alebo štandard, ktorý lepšie rieši riziká ESG – v uplatniteľných právnych predpisoch nebudú také účinné pri zabezpečovaní finančnej stability ako pravidlá EÚ. Pokiaľ ide o nástroje dohľadu, zverejňovanie právomocí a pobočky z tretích krajín, ak sa zabezpečenie iniciatívy ponechá len na vnútroštátnu úroveň, výsledkom môže byť nižšia transparentnosť a vyššie riziko arbitráže, ktoré povedú k potenciálnemu narušeniu hospodárskej súťaže a ovplyvneniu kapitálových tokov. Navyše prijímanie vnútroštátnych opatrení by bolo právne náročné za predpokladu, že nariadením o kapitálových požiadavkách sa už upravujú záležitosti bánk vrátane rizikových váh, podávania správ, zverejňovania informácií a ďalších požiadaviek súvisiacich s nariadením CRR. Zmeny nariadenia CRR a smernice CRD sa tak považujú za najlepšiu možnosť. Dosiahne sa tým náležitá rovnováha medzi harmonizovaním pravidiel a zachovaním vnútroštátnej flexibility v nevyhnutných prípadoch bez toho, aby sa tým narúšal jednotný súbor pravidiel. Zmenami sa tak podporí jednotné uplatňovanie prudenciálnych požiadaviek, zbližovanie postupov dohľadu a zabezpečia rovnaké podmienky v rámci jednotného trhu s bankovými službami. Toto je obzvlášť dôležité v bankovom sektore, v ktorom veľa inštitúcií pôsobí naprieč jednotným trhom EÚ. Úplná spolupráca a dôvera v rámci jednotného mechanizmu dohľadu (SSM) a v rámci kolégií orgánov dohľadu a príslušných orgánov mimo jednotného mechanizmu dohľadu sú nevyhnutné na to, aby sa nad úverovými inštitúciami mohol vykonávať účinný dohľad na konsolidovanom základe. Tieto ciele sa vnútroštátnymi pravidlami nedosiahnu. •Proporcionalita Neoddeliteľnou súčasťou posúdenia vplyvu pripojeného k tomuto návrhu je otázka proporcionality. Navrhované zmeny v rôznych oblastiach regulácie sa jednotlivo posudzovali z hľadiska cieľa proporcionality. Nedostatok proporcionality existujúcich pravidiel bol navyše prezentovaný vo viacerých oblastiach, pričom sa analyzovali konkrétne možnosti zamerané na zníženie administratívnej záťaže a nákladov na dodržiavanie predpisov pre menšie inštitúcie. Toto platí najmä pri opatreniach v oblasti zverejňovania informácií, v ktorej sa v prípade malých a menej zložitých inštitúcií výrazne zníži, ak nie úplne odstráni záťaž súvisiaca s dodržiavaním predpisov. Okrem toho požiadavky na zverejňovanie informácií týkajúce sa zverejňovania informácií o rizikách ESG, ktoré sa podľa návrhu majú vzťahovať na všetky inštitúcie (t. j. nielen veľké kótované banky, na ktoré sa bude uplatňovať existujúca požiadavka od roku 2022), budú podľa periodicity a podrobnosti prispôsobené veľkosti a zložitosti inštitúcií, pričom sa tak dodrží zásada proporcionality. •Výber nástroja Navrhuje sa vykonanie opatrení zmenou nariadenia CRR na základe nariadenia a zmenou smernice CRD na základe smernice. Navrhované opatrenia sa skutočne vzťahujú na už existujúce predpisy zohľadnené v uvedených právnych nástrojoch (t. j. v rámci na výpočet kapitálových požiadaviek založených na rizikách, právomocí a nástrojov, ktoré majú k dispozícii orgány dohľadu v celej Únii) alebo ich ďalej rozvíjajú. Niektorými z navrhovaných zmien smernice CRD s vplyvom na právomoci ukladať sankcie sa členským štátom ponecháva určitý stupeň flexibility na zachovanie rôznych pravidiel v štádiu ich transpozície do vnútroštátneho práva. 3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU •Konzultácie so zainteresovanými stranami Komisia podnikla viaceré kroky a vykonala rôzne iniciatívy s cieľom posúdiť, či súčasný prudenciálny bankový rámec v EÚ a vykonanie zostávajúcich prvkov reformy Bazilej III sú primerané na podporu zabezpečenia stability a odolnosti bankového systému EÚ proti hospodárskym otrasom, a aby ďalej fungoval ako udržateľný zdroj stabilného financovania hospodárstva EÚ. Komisia zhromaždila názory zainteresovaných strán na konkrétne témy v oblastiach kreditného rizika, operačného rizika, trhového rizika, rizika úpravy ocenenia pohľadávok (CVA), transakcií financovania prostredníctvom cenných papierov, ako aj vo vzťahu k spodnej hranici pre výstupné hodnoty. Okrem týchto prvkov súvisiacich so zavedením reformy Bazilej III, Komisia konzultovala aj s určitými ďalšími subjektmi s cieľom zabezpečiť konvergentné a konzistentné postupy dohľadu v celej Únii a zmierniť administratívnu záťaž inštitúcií. Verejnej konzultácii uskutočnenej od októbra 2019 do januára 2020 predchádzala prvá prieskumná konzultácia vykonaná na jar 2018, ktorej cieľom bolo zistiť prvé názory cieľovej skupiny zainteresovaných strán na medzinárodnú dohodu. Okrem toho v novembri 2019 bola usporiadaná verejná konferencia, na ktorej sa diskutovalo o vplyve a problémoch vykonávania dokončených štandardov Bazilej III v EÚ. V prílohe 2 k posúdeniu vplyvu sa uvádzajú súhrny z konzultácie a verejnej konferencie. Útvary Komisie takisto viedli opakované konzultácie s členskými štátmi o vykonaní konečných prvkov reformy Bazilej III v EÚ a o ďalších možných revíziách nariadenia CRR a smernice CRD v súvislosti s expertnou skupinou Komisie pre bankové, platobné a poisťovacie služby (EGBPI). A napokon, počas fázy prípravy právnych predpisov útvary Komisie usporiadali aj stovky stretnutí (fyzických a virtuálnych) so zástupcami bankového sektora a s ďalšími zainteresovanými stranami. Výsledky všetkých uvedených iniciatív sa premietli do prípravy legislatívnej iniciatívy pripojenej k posúdeniu vplyvu. Výsledky poskytli jasný dôkaz potreby aktualizovať a doplniť súčasné pravidlá s cieľom i) ďalej znižovať riziká v bankovom sektore a ii) posilniť schopnosť inštitúcií zabezpečiť primerané financovanie pre hospodárstvo.

•Získavanie a využívanie expertízy Komisia využila expertízu orgánu EBA, ktorý vypracoval posúdenie vplyvu vykonania zostávajúcich prvkov reformy Bazilej III. Útvary komisie navyše využili odborné znalosti ECB, ktorá pripravila makroekonomickú analýzu vplyvu vykonania uvedených prvkov. •Posúdenie vplyvu Pri každom identifikovanom probléme sa v posúdení vplyvu popri východiskovej situácii, pri ktorej Únia neprijme žiadne opatrenie, zvažoval okruh možností politiky v rámci štyroch kľúčových politických rozmerov okrem. Pokiaľ ide o vykonávanie reformy Bazilej III, z analýzy a makroekonomického modelovania vyvinutého pri posudzovaní vplyvu vyplýva, že vykonanie uprednostňovaných možností a zohľadnenie všetkých opatrení v návrhu po plánovanom prechodnom období podľa očakávania povedie v dlhodobom horizonte (do roku 2030) k váženému priemernému zvýšeniu minimálnych kapitálových požiadaviek na inštitúcie o 6,4 % na 8,4 %. V strednodobom horizonte (v roku 2025) sa očakáva zvýšenie v rozpätí od 0,7 % do 2,7 %. Podľa odhadov orgánu EBA by tento vplyv mohol viesť k tomu, že malý počet veľkých inštitúcií (10 z 99 inštitúcií v testovanej vzorke) bude musieť kolektívne získať dodatočný kapitál vo výške najviac 27 mld. EUR s cieľom splniť nové minimálne kapitálové požiadavky v rámci uprednostňovanej možnosti. Na uvedenie tejto sumy do súvislostí, 99 inštitúcií vo vzorke (predstavujúcich 75 % aktív bánk EÚ) malo na konci roka 2019 v držbe celkovú sumu regulatórneho kapitálu v hodnote 1 414 mld. EUR a v roku 2019 dosiahlo kombinovaný zisk 99,8 mld. EUR. Všeobecnejšie, hoci inštitúciám vzniknú jednorazové administratívne a prevádzkové náklady na vykonanie navrhovaných zmien predpisov, žiadne výrazné zvýšenie nákladov sa neočakáva. Okrem toho sa očakáva, že zjednodušeniami vyplývajúcimi z viacerých uprednostňovaných možností (napr. odstránenie interne modelovaných prístupov, centralizované zverejňovanie) sa znížia náklady v porovnaní so súčasnosťou. •Regulačná vhodnosť a zjednodušenie Táto iniciatíva je zameraná na dokončenie vykonávania medzinárodných prudenciálnych štandardov pre banky EÚ dohodnutých výborom BCBS v rokoch 2017 až 2020. Zavŕšilo by sa ňou vykonanie reformy Bazilej III v EÚ, ktorú začal Bazilejský výbor pre bankový dohľad v nadväznosti na veľkú finančnú krízu. Táto reforma bola sama osebe komplexným prehodnotením prudenciálneho rámca, ktorý existoval pred veľkou finančnou krízou a počas nej, konkrétne rámca Bazilej II (v EÚ bol tento rámec zavedený smernicou 2006/48/ES, t. j. pôvodnou smernicou CRD). Komisia využila výsledky komplexnej revízie prudenciálneho rámca výborom BCBS spolu s príspevkami, ktoré poskytli orgán EBA, ECB a ďalšie zainteresované strany ako podklad pre svoju činnosť spojenú s vykonávaním. Pred vykonaním konečných reforiem Bazilej III v EÚ sa ešte neuskutočnila kontrola vhodnosti ani program REFIT. •Základné práva EÚ sa zaviazala dodržiavať prísne normy ochrany základných práv a je signatárom mnohých dohovorov o ľudských právach. V tomto kontexte je nepravdepodobné, že tieto práva, ktoré sú zakotvené v hlavných dohovoroch OSN o ľudských právach, v Charte základných práv Európskej únie, ktorá je neoddeliteľnou súčasťou zmlúv o EÚ, a v Európskom dohovore o ľudských právach (EDĽP), budú návrhom priamo dotknuté. 4.VPLYV NA ROZPOČET Tento návrh nemá vplyv na rozpočet Únie. 5.ĎALŠIE PRVKY •Plány vykonávania, spôsob monitorovania, hodnotenia a podávania správ Očakáva sa, že navrhované zmeny nadobudnú účinnosť najskôr v roku 2023. Zmeny sú úzko prepojené s ďalšími ustanoveniami nariadenia CRR a smernice CRD, ktoré sú už účinné a monitorujú sa od roku 2014 a od roku 2019, pokiaľ ide o opatrenia zavedené balíkom opatrení na zníženie rizika. Výbor BCBS a orgán EBA budú pokračovať v zhromažďovaní údajov potrebných na monitorovanie kľúčových ukazovateľov (ukazovateľov kapitálu, ukazovateľa finančnej páky, opatrení na podporu likvidity). Týmto sa umožní budúce hodnotenie vplyvu nových politických nástrojov. Pravidelný postup preskúmania a hodnotenia orgánmi dohľadu (REP) a stresové testovanie takisto pomôžu pri monitorovaní vplyvu nových navrhovaných opatrení na dotknuté inštitúcie a pri posudzovaní vhodnosti úrovne flexibility a proporcionality, ktorá sa poskytla v snahe zohľadniť špecifiká menších inštitúcií. Orgán EBA spolu s jednotným mechanizmom dohľadu a príslušnými vnútroštátnymi orgánmi navyše vyvíjajú integrovaný nástroj na podávanie správ (EUCLID), od ktorého sa očakáva, že bude užitočným nástrojom na monitorovanie a hodnotenie vplyvu reforiem. A napokon, Komisia sa bude naďalej zúčastňovať na činnosti pracovných skupín výboru BCBS a spoločnej pracovnej skupiny zriadenej Európskou centrálnou bankou (ECB) a orgánom EBA, ktoré monitorujú dynamiku vlastných zdrojov a pozícií likvidity inštitúcií na celosvetovej úrovni v prípade pracovných skupín výboru BCBS a v EÚ v prípade spoločnej pracovnej skupiny zriadenej ECB a orgánom EBA. •Podrobné vysvetlenie konkrétnych ustanovení návrhu Rozšírené vymedzenie subjektov zaradených do rozsahu prudenciálnej konsolidácie Nedávne udalosti zvýraznili potrebu objasniť ustanovenia o prudenciálnej konsolidácii s cieľom zabezpečiť, aby finančné skupiny, ktoré sú vedené finančnotechnologickými spoločnosťami alebo ktorých členmi sú okrem inštitúcií ďalšie subjekty, ktoré sa priamo alebo nepriamo zapájajú do finančných činností, podliehali konsolidovanému dohľadu. Na tento účel sa článok 4 mení tak, aby sa objasnilo a rozšírilo vymedzenie pojmov „podnik pomocných služieb“ (PPS), „finančná holdingová spoločnosť“ a „finančná inštitúcia“, ktoré sú v tomto ohľade kľúčovými pojmami. Podniky pomocných služieb by sa mali považovať za finančné inštitúcie, a teda by sa mali zahrnúť do rozsahu prudenciálnej konsolidácie.

Okrem toho sa navrhuje aktualizovať aj vymedzenie pojmov „materská spoločnosť“ a „dcérska spoločnosť“ v súlade s uplatniteľnými účtovnými štandardmi a zosúladiť ich s pojmom „kontrola“ už stanovenom v nariadení CRR s cieľom vyhnúť sa nekonzistentnému uplatňovaniu pravidiel a regulačnej arbitráži. Vlastné zdroje Vymedzenie pojmov „nepriamy podiel“ a „syntetický podiel“ Podľa článku 72e ods. 1 nariadenia CRR, inštitúcie, ktoré podliehajú článku 92a nariadenia CRR sú povinné odpočítať od určitých oprávnených záväzkov nepriame a syntetické podiely. Súčasné vymedzenie pojmov „nepriamy podiel“ a „syntetický podiel“ však zachytáva iba podiely kapitálových nástrojov. Uvedené vymedzenie pojmov sa preto zmenilo, aby zachytilo aj podiely príslušných záväzkov (článok 4 ods. 1 body 114 a 126 nariadenia CRR). Kapitálové nástroje vzájomných spoločností, družstevných spoločností, sporiteľní alebo podobných inštitúcií Po vystúpení Spojeného kráľovstva z EÚ podľa článku 50 Zmluvy o Európskej únii sa už článok 27 ods. 1 písm. a) bod v) nariadenia CRR netýka inštitúcií usadených v Únii (ustanovenie bolo zavedené na uspokojenie potrieb inštitúcie usadenej v Spojenom kráľovstve). Ustanovenie sa preto vypúšťa. Prahové výnimky z odpočtu od položiek vlastného kapitálu Tier 1 Na účely uplatňovania niektorých odpočtov vlastných zdrojov stanovených v nariadení CRR musia inštitúcie vypočítať určité prahové hodnoty, ktoré vychádzajú z položiek vlastného kapitálu Tier 1 (CET1) po uplatnení prudenciálnych filtrov a väčšiny odpočtov týkajúcich sa vlastného kapitálu Tier 1. V záujme udržania koherentnosti výpočtu príslušných prahových hodnôt a s cieľom vyhnúť sa asymetrii pri zaobchádzaní s určitými odpočtami prahových hodnôt, sa aj nové odpočty, ktoré sa týkajú vlastného kapitálu Tier 1 podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/630 a nariadenia (EÚ) 2019/876, musia zohľadniť pri výpočte príslušných položiek vlastného kapitálu Tier 1. Preto sa do článku 46 ods. 1, článku 48 ods. 1, článku 60 ods. 1, článku 70 ods. 1 a článku 72i ods. 1 nariadenia CRR dopĺňajú odkazy na článok 36 ods. 1 písm. m) a n) nariadenia o kapitálových požiadavkách. Zároveň sa v záujme zohľadnenia odstránenia odpočtov kapitálových expozícií v rámci prístupu interných modelov vypúšťa z uvedených ustanovení odkaz na článok 36 ods. 1 písm. k) bod v). Menšinové účasti v súvislosti s dcérskymi spoločnosťami z tretích krajín V nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2019/2033 (nariadenie o investičných spoločnostiach) sa zavádzajú zmeny v pojmoch „inštitúcia“ a „investičná spoločnosť“ (článok 4 ods. 1 body 2 a 3 nariadenia CRR). Vkladá sa nový článok 88b s cieľom zabezpečiť, aby sa dcérske spoločnosti, ktoré sídlia v tretej krajine, mohli napriek tomu zohľadňovať na účely druhej časti hlavy II nariadenia CRR (t. j. na určenie menšinovej účasti) pod podmienkou, že sa na tieto dcérske spoločnosti vzťahuje revidované vymedzenie pojmu, ak boli založené v Únii. Niektoré dodatočné zmeny sa uplatňujú na článok 84 ods. 1, článok 85 ods. 1 a článok 87 ods. 1 nariadenia CRR v súvislosti s dcérskymi spoločnosťami z tretích krajín. Týmito zmenami sa súčasný výpočet menšinovej účasti nemení, ale ich účelom je objasniť právny text v nadväznosti na odpovede Komisie prostredníctvom nástroja otázok a odpovedí k súboru jednotných pravidiel orgánu EBA. Spodná hranica pre výstupné hodnoty Spodná hranica pre výstupné hodnoty, pokiaľ ide o kapitálové požiadavky založené na rizikách, sa zavádza zmenami nariadenia CRR aj zmenami smernice CRD. Predstavujú jedno z kľúčových opatrení reforiem Bazilej III a ich cieľom je obmedziť nadmernú variabilitu požiadaviek na vlastné zdroje inštitúcií vypočítané s použitím interných modelov, a tým zvýšiť porovnateľnosť kapitálových ukazovateľov inštitúcií. Stanovujú nižšiu hranicu kapitálových požiadaviek ako interné modely inštitúcií, a to vo výške 72,5 % požiadaviek na vlastné zdroje, ktoré by sa uplatňovali na základe štandardizovaných prístupov. Rozhodnutie o zavedení minimálnych požiadaviek na výstupné parametre sa zakladá na analýze, ktorou sa zistilo, že inštitúcie používajúce interné modely sú náchylné podceniť riziká, a teda aj požiadavky na vlastné zdroje. Výpočet spodnej hodnoty rizikovo vážených aktív sa stanovuje v článku 92 nariadenia CRR. Konkrétne sa mení článok 92 ods. 3 s cieľom špecifikovať, ktorá celková hodnota rizikovej expozície – so spodnou hranicou alebo bez spodnej hranice – sa má použiť na výpočet minimálnych požiadaviek na vlastné zdroje (tzv. pilier 1). Celkovú hodnotu rizikovej expozície so spodnou hranicou, ako sa stanovuje v článku 92 ods. 5, má použiť len materská inštitúcia v EÚ, finančná holdingová spoločnosť alebo zmiešaná finančná holdingová spoločnosť bankovej skupiny na účely ukazovateľa solventnosti skupiny vypočítaného na najvyššej úrovni konsolidácie v EÚ. Na rozdiel od toho, celková hodnota rizikovej expozície bez spodnej hranice sa naďalej uplatňuje na akýkoľvek subjekt skupiny na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje na individuálnej úrovni, ako sa stanovuje ďalej v článku 92 ods. 4. Každá materská inštitúcia, finančná holdingová spoločnosť alebo zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte (odlišnom od miesta materskej inštitúcie v EÚ) musí vypočítať svoj podiel na celkovej hodnote rizikovej expozície so spodnou hranicou použitej na požiadavku vlastných zdrojov konsolidovanej skupiny vynásobením uvedenej požiadavky vlastných zdrojov konsolidovanej skupiny pomerom subkonsolidovaných rizikovo vážených aktív, ktoré sú podľa potreby pripísateľné uvedenému subjektu a jeho dcérskym spoločnostiam v tom istom členskom štáte. Rizikovo vážené aktíva konsolidovanej skupiny, ktoré možno pripísať subjektu/podskupine, sa vypočítavajú v súlade s článkom 92 ods. 6 ako rizikovo vážené aktíva subjektu/skupiny, ako keby sa minimálne požiadavky na výstupné parametre uplatňovali na príslušnú celkovú hodnotu rizikovej expozície. Tým by došlo k uznaniu výhod diverzifikácie rizík v obchodných modeloch jednotlivých subjektov v rámci tej istej bankovej skupiny. Zároveň by sa akékoľvek možné zvýšenie vlastných zdrojov požadované z dôvodov uplatnenia minimálnych požiadaviek na výstupné parametre na konsolidovanej úrovni muselo spravodlivo rozdeliť medzi všetky podskupiny, ktoré sa nachádzajú v iných členských štátoch ako materská spoločnosť, a to podľa ich rizikových profilov. V článku 92 ods. 7 sa opakujú ustanovenia bývalého článku 92 ods. 4, ktorými sa objasňujú faktory výpočtu uplatňované na rôzne druhy rizík krytých požiadavkami na vlastné zdroje. Rámec kreditného rizika – štandardizovaný prístup

Štandardizovaný prístup pre kreditné riziko (SA–CR) uplatňuje väčšina inštitúcií v celej EÚ na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje v súvislosti s ich expozíciami voči kreditnému riziku. Prístup SA-CR musí popritom slúžiť ako dôveryhodná alternatíva k prístupom interného modelu a ako účinný zabezpečovací mechanizmus proti nim. Aktuálny štandardizovaný prístup SA-CR sa považuje za nedostatočne citlivý na riziká v mnohých oblastiach, čo občas vedie k nepresnému alebo neprimeranému (buď príliš vysokému, alebo príliš nízkemu) hodnoteniu kreditného rizika, a teda k nepresnému alebo nevhodnému výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje. Revíziou prístupu SA-CR sa zvýši citlivosť tohto prístupu vo vzťahu k viacerým kľúčovým aspektom. Hodnota expozície podsúvahových položiek V revidovanom texte bazilejských pravidiel sa zaviedlo viacero zmien spôsobu, akým majú inštitúcie určovať hodnotu expozície podsúvahových položiek a prísľubov týkajúcich sa podsúvahových položiek. Zmenou článku 5 sa zaviedlo vymedzenie pojmu „prísľub“ a výnimka zo zmluvných dohovorov, ktoré spĺňajú osobitné podmienky, aby boli klasifikované ako prísľuby. Zmenou článku 111 sa zosúladili konverzné faktory úverov uplatniteľné na expozície podsúvahových položiek podľa štandardov Bazilej III zavedením dvoch nových konverzných faktorov úverov, a to 40 % a 10 %, a odstránením konverzného faktora úverov 0 %. Objasnilo sa aj zaobchádzanie s prísľubmi v podsúvahových položkách, pokiaľ ide o konverzné faktory úverov uplatniteľné na určenie ich hodnoty expozície. Výnimka zavedená v článku 5 v súlade so štandardmi Bazilej III umožní inštitúciám pokračovať v uplatňovaní konverzného faktora úverov na úrovni 0 % na konkrétne zmluvné dohody s podnikateľskými subjektmi vrátane malých a stredných podnikov, ktoré sa neklasifikujú ako „prísľuby“. Okrem toho v článku 495d sa zavádza prechodné obdobie, počas ktorého sa inštitúciám povoľuje uplatňovať konverzný faktor úverov na úrovni 0 % na bezpodmienečne zrušiteľné prísľuby do 31. decembra 2029; po tomto dátume sa bude hodnota konverzného faktora úverov v nasledujúcich troch rokoch postupne zvyšovať, až na konci tohto obdobia postupného zavádzania dosiahne 10 %. Toto prechodné obdobie umožní orgánu EBA posúdiť, či vplyv konverzného faktora úverov vo výške 10 % nepovedie pri uvedených prísľuboch k neplánovaným dôsledkom pre určité druhy dlžníkov, ktorí sa na uvedený záväzok spoliehajú ako na zdroj flexibilného financovania. Na základe tohto posúdenia sa bude musieť Komisia rozhodnúť, či predloží Európskemu parlamentu a Rade legislatívny návrh na zmenu konverzných faktorov úverov, ktoré sa budú uplatňovať na bezpodmienečne zrušiteľné prísľuby. Klasifikácia podsúvahových položiek v prílohe I sa mení v súlade s revidovanými štandardmi Bazilej III, aby lepšie zodpovedali zoskupeniu týchto položiek v skupinách na základe uplatniteľných konverzných faktorov úverov. Článok 111 sa ďalej mení s cieľom poveriť orgán EBA stanovením technických prvkov, ktoré inštitúciám umožnia správne uvádzať svoje podsúvahové expozície do skupín v prílohe I, a tak správne vypočítať hodnotu expozícií pre tieto položky. Expozície voči inštitúciám Revidovanými štandardmi Bazilej III sa mení súčasné zaobchádzanie s expozíciami voči inštitúciám zavedením štandardizovaného prístupu k posudzovaniu kreditného rizika (SCRA) popri existujúcom externom prístupe k posudzovaniu kreditného rizika (ECRA). Hoci sa ECRA spolieha na externé posúdenia kreditného rizika (t. j. úverové ratingy) poskytované oprávnenými ratingovými agentúrami (ECAI), na určenie uplatniteľných rizikových váh v rámci SCRA sa od inštitúcií vyžaduje, aby zatriedili svoje expozície voči inštitúciám do jednej z troch skupín („stupňov“). Článok 120 sa mení v súlade so štandardmi Bazilej III s cieľom znížiť rizikovú váhu uplatniteľnú na expozície voči inštitúciám, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie 2. stupňa kreditnej kvality od nominovanej ECAI, a do rozsahu pôsobnosti krátkodobých expozícií začleniť expozície, ktoré vyplývajú z pohybu tovaru cez štátne hranice s pôvodnou splatnosťou šesť mesiacov alebo kratšou. Článok 121 sa mení s cieľom zaviesť štandardizovaný prístup SCRA stanovený štandardmi Bazilej III pre expozície voči inštitúciám, ktoré nemajú žiadne ratingové hodnotenie od nominovanej ECAI. Pri tomto prístupe sa od inštitúcií vyžaduje, aby svoje expozície voči týmto inštitúciám zatriedili do jedného z troch stupňov na základe niekoľkých kvantitatívnych a kvalitatívnych kritérií. S cieľom vyhnúť sa mechanickému uplatňovaniu kritérií, inštitúcie podliehajú požiadavkám náležitej starostlivosti stanoveným v článku 79 smernice CRD, pokiaľ ide o expozície voči inštitúciám, pri ktorých je pri určovaní uplatniteľnej rizikovej váhy k dispozícii ratingové hodnotenie od nominovanej ECAI. Tým sa zabezpečí, aby požiadavky na vlastné zdroje primerane a konzervatívne odzrkadľovali úverovú bonitu protistrán inštitúcie bez ohľadu na to, či expozície boli externe posudzované. V súlade so štandardmi Bazilej III sa odstraňuje súčasná možnosť rizikovo vážených expozícií voči inštitúciám na základe ratingov ich štátov s cieľom prerušiť prepojenie medzi inštitúciami a ich štátmi. Článok 138 sa mení v súlade so štandardmi Bazilej III s cieľom prerušiť prepojenie medzi bankou a štátom, aj pokiaľ ide o inštitúcie s ratingom, a to zákazom, aby ratingové hodnotenie od nominovanej ECAI tvorilo predpoklady implicitnej podpory štátu, pokiaľ ratingy neodkazujú na inštitúcie verejného sektora. Expozície voči podnikateľským subjektom Článok 122 sa mení v súlade so štandardmi Bazilej III s cieľom znížiť rizikovú váhu uplatniteľnú na expozície voči podnikateľským subjektom, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie 3. stupňa kreditnej kvality od nominovanej ECAI. Po zavedení minimálnych požiadaviek na výstupné parametre inštitúcie, ktoré používajú interné modely na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje na expozície voči podnikateľským subjektom, budú musieť uplatniť aj štandardizovaný prístup SA-CR, ktorý sa pri určovaní kreditnej kvality podnikového dlžníka opiera o externé ratingy. Väčšina podnikateľských subjektov v EÚ však obvykle nepožaduje externé úverové ratingy z dôvodov nákladov na stanovenie ratingu a iných faktorov. Za predpokladu, že požiadavky na vlastné zdroje vypočítané v rámci prístupu SA-CR sú v priemere konzervatívnejšie v prípade podnikateľských subjektov bez ratingu než v prípade podnikateľských subjektov, ktoré majú rating, vykonanie minimálnych požiadaviek na výstupné parametre by mohlo spôsobiť podstatne zvýšenie požiadaviek na vlastné zdroje pre inštitúcie, ktoré používajú interné modely. V záujme zabránenia rušivým vplyvom na poskytovanie bankových úverov podnikateľským subjektom bez ratingu a poskytnutia dostatočného času na vytvorenie verejných a/alebo súkromných iniciatív zameraných na zvýšenie krytia úverových ratingov sa v zmenenom článku 465 pri výpočte minimálnych požiadaviek na výstupné parametre stanovuje osobitná prechodná úprava pre expozície voči podnikateľským subjektom bez ratingu. Počas prechodného obdobia majú inštitúcie možnosť uplatniť preferenčnú rizikovú váhu 65 % na svoje expozície voči podnikateľským subjektom, ktoré nemajú externý rating, pod podmienkou, že pravdepodobnosť zlyhania týchto expozícií je nižšia alebo sa rovná 0,5 % (čo zodpovedá ratingu „investičný stupeň“). Táto úprava sa vzťahuje na všetky podnikateľské subjekty bez ratingu bez ohľadu na to, či sú kótované alebo nie. Orgán EBA monitoruje využívanie prechodného zaobchádzania a dostupnosť ratingových hodnotení od nominovaných ECAI pre expozície voči podnikateľským subjektom. Orgán EBA má povinnosť monitorovať využívanie prechodného zaobchádzania a vypracovať správu o vhodnosti jeho kalibrácie. Na základe tejto správy sa Komisia musí rozhodnúť, či Európskemu parlamentu a Rade predloží legislatívny návrh o zaobchádzaní s expozíciami voči podnikateľským subjektom s vysokou kreditnou kvalitou bez ratingu. Opatrenia na zlepšenie dostupnosti externých ratingov pre podnikateľské subjekty sa navrhujú v zmenách článku 135. Zaobchádzanie s expozíciami vo forme špecializovaného financovania Podpora životaschopných projektov infraštruktúry a ďalších špecializovaných projektov je životne dôležitá pre hospodársky rast Únie. Špecializované financovanie inštitúciami je takisto určujúcou vlastnosťou hospodárstva Únie v porovnaní s inými jurisdikciami, v ktorých takéto projekty financujú prevažne kapitálové trhy. Veľké inštitúcie usadené v EÚ sú hlavnými poskytovateľmi financovania špecializovaných projektov, financovania predmetov a komodít v Únii aj na celom svete; ako také v týchto oblastiach dosiahli vysokú úroveň odborných znalostí. Činnosť vykonávajú hlavne účelové jednotky, ktoré zvyčajne fungujú ako subjekty, ktoré si požičiavajú a pre ktoré je návratnosť investície primárnym zdrojom splatenia získaného financovania.

V súlade so štandardmi Bazilej III sa v novom článku 122a v rámci prístupu SA-CR zavádza špecializovaná trieda expozícií, ako aj dva všeobecné prístupy na určenie rizikových váh špecializovaných expozícií, a to jeden pre expozície s externým ratingom a jeden pre expozície, ktoré nemajú externý rating. Triedy expozície financovania projektov, financovania predmetov a financovania komodít sa zavádzajú v rámci prístupu SA-CR v súlade s rovnakými tromi podkategóriami podľa prístupu na základe interných ratingov (IRB). Keďže nové štandardizované zaobchádzanie s expozíciami bez ratingu vo forme špecializovaného financovania v rámci Bazilej III nie je dostatočne citlivé na riziko, aby sa prejavili účinky komplexných balíkov zabezpečenia v Únii obvykle spojené s určitými expozíciami financovania predmetov, v rámci prístupu SA-CR sa pre tieto expozície zavádza dodatočná podrobnosť. Expozície financovania predmetov bez ratingu, pri ktorých sa využíva obozretné a konzervatívne riadenie súvisiacich finančných rizík dodržiavaním súboru kritérií schopných znížiť ich rizikový profil na štandard „vysokej kvality“, využívajú priaznivé zaobchádzanie s kapitálom v porovnaní so všeobecným zaobchádzaním s expozíciami financovania predmetov bez ratingu v rámci štandardov Bazilej III. Určenie toho, čo tvorí „vysokú kvalitu“ financovania predmetov je otázkou konkrétnych podmienok, ktoré vypracuje orgán EBA v návrhu regulačných technických predpisov. Preferenčné zaobchádzanie zavedené nariadením CRR II na podporu bankového financovania a súkromných investícií do projektov infraštruktúry vysokej kvality (faktor na podporu infraštruktúry) stanovené v článku 501a sa zachováva v rámci prístupu SA-CR a prístupov IRB ku kreditnému riziku s cielenými objasneniami, čo vedie k nižším požiadavkám na vlastné zdroje pre projekty infraštruktúry než osobitné zaobchádzanie stanovené štandardmi Bazilej III. Preferenčné zaobchádzanie uvedené v novom článku 122a v súvislosti s expozíciami financovania projektov s „vysokou kvalitou“ sa však vzťahuje len na expozície, na ktoré inštitúcie ešte neuplatňujú „faktor na podporu infraštruktúry“ podľa článku 501a, aby sa vyhli bezdôvodnému zníženiu požiadaviek na vlastné zdroje. Retailové expozície Článok 123 sa mení v záujme ďalšieho zladenia klasifikácie retailových expozícií v rámci prístupu SA-CR s klasifikáciou podľa prístupov IRB tak, aby sa zabezpečilo konzistentné uplatňovanie zodpovedajúcich rizikových váh na ten istý súbor expozícií. Článok 123 sa mení aj s cieľom zaviesť preferenčné zaobchádzanie podľa rizikových váh v hodnote 45 % pre revolvingové retailové expozície, ktoré spĺňajú súbor podmienok splácania alebo využívania, schopné znížiť svoj rizikový profil, a vymedziť ich ako expozície voči „účastníkom transakcie“ v súlade so štandardmi Bazilej III. Expozíciám voči jednej fyzickej osobe alebo viacerým fyzickým osobám, ktoré nespĺňajú všetky podmienky, aby sa mohli považovať za retailové expozície, sa priradí riziková váha 100 %. Expozície voči nesúladu mien Vkladá sa nový článok 123a, ktorým sa zavádza požiadavka na multiplikátor rizikovej váhy pre nehedžované retailové expozície a expozície nehnuteľností voči jednotlivcom, ak je nesúlad medzi menou nominálnej hodnoty úveru a menou dlžníkovho zdroja príjmu. Ako sa uvádza v konečnom znení štandardov Bazilej III, multiplikátor je stanovený na úroveň 1,5 podľa stropu výslednej konečnej rizikovej váhy 150 %. Keď je mena expozícií odlišná od domácej meny krajiny pobytu dlžníka, inštitúcie môžu uplatniť ako náhradu všetky nehedžované expozície. Expozície zabezpečené nehnuteľným majetkom V súlade s konečným znením štandardov Bazilej III sa zmenilo zaobchádzanie s triedou expozície nehnuteľného majetku s cieľom ďalej zvýšiť podrobnosť so zreteľom na inherentné riziko, ktoré predstavujú odlišné druhy transakcií s nehnuteľnosťami a úverov na ne. V rámci nového zaobchádzania na základe rizikovej váhy sa zachováva rozlišovanie medzi hypotékami na bývanie a na podnikanie, ale dopĺňajú sa ďalšie podrobnosti podľa druhu financovania expozície (ktoré závisí od príjmových tokov vytváraných majetkom zabezpečeným kolaterálom alebo od nich nezávisí) a podľa prebiehajúcej fázy majetku (fázy výstavby resp. dokončeného majetku). Novinkou je zavedenie osobitného zaobchádzania s hypotekárnymi úvermi generujúcimi príjem z nehnuteľností (IPRE), t. j. s hypotekárnymi úvermi, ktorých splácanie fyzicky závisí od peňažných tokov vytváraných majetkom zabezpečujúcim tieto úvery. Z dôkazov zhromaždených Bazilejským výborom pre bankový dohľad vyplýva, že uvedené úvery mávajú podstatne väčšiu rizikovosť než hypotekárne úvery, ktorých splácanie významne závisí od základnej schopnosti dlžníka splácať úver. Podľa súčasného prístupu SA-CR však neexistuje žiadne osobitné zaobchádzanie s týmito rizikovejšími expozíciami, hoci táto závislosť od peňažných rokov vytváraných majetkom, ktorým je úver zabezpečený, je významným rizikovým faktorom. Chýbajúce osobitné zaobchádzanie môže viesť k nedostatočným úrovniam požiadaviek na vlastné zdroje na pokrytie neočakávaných strát pri tomto druhu expozícií nehnuteľného majetku. V článku 4 sa mení, nahrádza alebo dopĺňa niekoľko vymedzení pojmov s cieľom objasniť zmysel rôznych druhov expozícií zabezpečených hypotékami na nehnuteľný majetok v súlade s revidovaným zaobchádzaním v časti III (body 75 až 75g). Článok 124 sa nahrádza tak, že v odsekoch 1 až 5 sa stanovujú všeobecné a niektoré osobitné požiadavky na priraďovanie rizikových váh k expozíciám zabezpečeným hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie a nehnuteľný majetok určený na podnikanie vrátane hypotekárnych úverov IPRE. V odsekoch 6 až 10 sa zachováva súčasné pravidelné hodnotenie vhodnosti štandardných rizikových váh a postup ich zvyšovania podľa uváženia určeného orgánu. Článok 125 sa nahrádza s cieľom zaviesť revidované zaobchádzanie Bazilej III s expozíciami zabezpečenými hypotékou na nehnuteľný majetok určený na bývanie. Vzhľadom na to, že sa zachováva prístup delenia úverov, pri ktorom sa hypotekárne expozície delia na zabezpečenú a nezabezpečenú časť a každej z týchto dvoch častí sa prideľuje príslušná riziková váha, jeho kalibrácia sa upravuje podľa štandardov Bazilej III, pričom zabezpečená časť expozície až do hodnoty majetku 55 % dostáva rizikovú váhu 20 %. Kalibráciou rizikovej váhy zabezpečenej časti sa rieši situácia, keď inštitúcii môžu vzniknúť dodatočné neočakávané straty mimo haircutu, ktorý už bol uplatnený na hodnotu majetku pri predaji v prípade zlyhania dlžníka. Článok 125 okrem toho poskytuje citlivejšie zaobchádzanie z hľadiska rizika v závislosti od pomeru hodnoty expozície k hodnote zabezpečenia pri hypotékach na nehnuteľný majetok určený na bývanie, keď majetok nie je oprávnený na rozdelenie úveru (napr. pretože nie je dokončený). V zmenenom článku 125 sa takisto stanovuje osobitné a podrobnejšie zaobchádzanie na základe rizikovej váhy, ktoré sa uplatňuje na expozície voči nehnuteľnostiam generujúcim príjem určeným na bývanie, pokiaľ nebola úspešná tzv. ťažká skúška: pri ktorej príslušný orgán členského štátu, v ktorom sa hypotéka zabezpečujúca majetok nachádza, uverejnil dôkaz, z ktorého vyplýva, že trh s nehnuteľnosťami je dobre rozvinutý s dlhodobou tradíciou a ročnou mierou strát neprevyšujúcou určité prahové hodnoty, rovnaké preferenčné rizikové váhy sa môžu uplatňovať na expozície voči nehnuteľnostiam generujúcim príjem určeným na bývanie ako na iné expozície na bývanie, pri ktorých riziko dlžníka významne nezávisí od výkonnosti nehnuteľnosti. Článok 126 sa nahrádza s cieľom zaviesť revidované zaobchádzanie Bazilej III s expozíciami zabezpečenými hypotékou na nehnuteľný majetok určený na podnikanie. Koncepčne sa v ňom odzrkadľuje zaobchádzanie s expozíciami v prípade nehnuteľností na bývanie: zavedený prístup delenia úverov sa zachováva a jeho kalibrácia sa upravuje v súlade so štandardmi Bazilej III, pričom zabezpečená časť expozície až do hodnoty majetku 55 % dostáva rizikovú váhu 60 %. Článok 126 okrem toho poskytuje citlivejšie zaobchádzanie z hľadiska rizika v závislosti od pomeru expozície k hodnote pri hypotékach na nehnuteľný majetok určený na podnikanie, keď majetok nie je oprávnený na rozdelenie úveru. Osobitné a podrobnejšie rizikovo vážené zaobchádzanie s expozíciami IPRE sa zavádza zmenami článku 126, pričom sa zachováva „ťažká skúška“, ktorá umožňuje inštitúciám uplatňovať rovnaké preferenčné rizikové váhy na expozície generujúce príjem a iné expozície voči nehnuteľnostiam určeným na podnikanie zabezpečeným majetkom umiestneným na trhoch, kde ročné miery strát nepresahujú určité prahové hodnoty. Úvery na financovanie nadobudnutia pozemkov, rozvoja alebo výstavby akéhokoľvek nehnuteľného majetku určeného na bývanie alebo na podnikanie prinášajú zvýšené riziko. Príčinou zvýšeného rizika je skutočnosť, že v čase vzniku úveru bol zdrojom splatenia buď plánovaný, ale neistý predaj majetku, alebo značne neisté peňažné toky. Súčasná úprava špekulatívneho financovania nehnuteľného majetku sa zakladá výhradne na zámere dlžníka predať majetok so ziskom bez ohľadu na to, aký rozsah splatenia je v skutočnosti istý. Preto sa v článku 4 zavádza nové vymedzenie pojmu a vkladá sa nový článok 126a, ktorým sa zavádza osobitné zaobchádzanie na základe rizikovej váhy 150 % podľa štandardov Bazilej III pre úvery poskytované spoločnostiam alebo účelovo vytvoreným subjektom financujúcim nadobudnutie pozemkov, rozvoj alebo výstavbu akéhokoľvek nehnuteľného majetku určeného na bývanie alebo podnikanie. Na druhej strane sa odstránila súčasné zaobchádzanie na základe rizikovej váhy 150 % pre „špekulatívne financovanie nehnuteľného majetku“, keďže je založené výhradne na zámere dlžníka predať majetok so ziskom bez ohľadu na to, v akom rozsahu je splatenie v skutočnosti neisté. Článok 126a v súlade so štandardmi Bazilej III umožňuje priradiť rizikovú váhu 100 % expozíciám voči nadobudnutiu pozemku, výstavbe a budovaniu nehnuteľností určených na bývanie, ak sú splnené určité podmienky zmierňujúce riziko (pokiaľ ide o štandardy upisovania, podiel predpredajných alebo predlízingových zmlúv a kapitál vystavený riziku). Na zníženie vplyvu cyklických účinkov na oceňovanie majetku, ktorým sa zabezpečuje úver, a na zachovanie požiadaviek na vyššiu stabilitu vlastných zdrojov na hypotekárne úvery, sa v konečnom znení štandardov Bazilej III stanovuje horná hranica hodnoty majetku uznávaného na prudenciálne účely pri hodnote meranej v čase vzniku úveru, pokiaľ sa zmenami „jednoznačne“ nezvýši hodnota majetku. Štandardmi sa zároveň neukladá bankám povinnosť monitorovať vývoj hodnoty majetku. Namiesto toho sa iba vyžadujú úpravy v prípade mimoriadnych udalostí. Naopak podľa súčasného prístupu SA-CR uplatniteľného v EÚ musia inštitúcie pravidelne monitorovať hodnotu majetku založeného ako kolaterál. Na základe tohto monitorovania sú inštitúcie povinné upravovať hodnoty majetku nahor alebo nadol (bez ohľadu na hodnotu majetku v čase vzniku úveru). Článok 208 sa mení s cieľom obmedziť vplyv cyklických účinkov na oceňovanie majetku, ktorým sa zabezpečujú úvery, a zachovať stabilnejšie požiadavky na vlastné zdroje v súvislosti s hypotékami. Zachováva sa najmä súčasná požiadavka častého monitorovania hodnôt majetku, čo umožňuje úpravu smerom nahor nad hodnotu v čase vzniku úveru (na rozdiel od štandardov Bazilej III), ale len do priemernej hodnoty za posledné tri roky v prípade nehnuteľného majetku určeného na podnikanie a za posledných šesť rokov v prípade nehnuteľného majetku určeného na bývanie. Pre nehnuteľný majetok, ktorým sa zabezpečujú kryté dlhopisy, sa v článku 129 objasňuje, že príslušné orgány môžu inštitúciám umožniť používať trhovú hodnotu alebo hodnotu poskytnutého hypotekárneho financovania bez obmedzenia zvyšovania hodnoty majetku v priemere počas posledných troch alebo šiestich rokov, v uvedenom poradí. Navyše sa v článku 208 objasňuje, že zmeny majetku, ktorými sa zvyšuje energetická efektívnosť budovy alebo bytovej jednotky, sa musia považovať za jednoznačne zvyšujúce ich hodnotu. A napokon, inštitúciám sa umožňuje vykonávať oceňovanie a preceňovanie nehnuteľností pomocou pokročilých štatistických alebo iných matematických metód vyvinutých nezávisle od procesu rozhodovania o úveroch, a to v závislosti od splnenia viacerých podmienok, ktoré sú uvedené v usmerneniach orgánu EBA k vzniku a monitorovaniu úveru (EBA/GL/2020/06), a od schválenia orgánom dohľadu. Článok 465 sa mení na konkrétne prechodné opatrenie v prípade expozícií s nízkym rizikom zabezpečených hypotékou na nehnuteľný majetok určený na bývanie pri výpočte spodnej hranice pre výstupné hodnoty. Počas prechodného obdobia môžu členské štáty umožniť inštitúciám uplatňovať preferenčnú rizikovú váhu 10 % na zabezpečenú časť expozície do 55 % hodnoty majetku a rizikovú váhu 45 % na zvyšnú časť expozície do výšky 80 % hodnoty majetku, ak sú splnené určité podmienky určené na zabezpečenie, že predstavujú nízke riziko a boli overené príslušným orgánom. Orgán EBA má povinnosť monitorovať využívanie prechodného zaobchádzania a vypracovať správu o vhodnosti jeho kalibrácie. Na základe tejto správy sa Komisia bude musieť rozhodnúť, či Európskemu parlamentu a Rade predloží legislatívny návrh o nízkorizikových expozíciách zabezpečených hypotékou na nehnuteľný majetok určený na bývanie.

Expozície voči podriadeným dlhom Článok 128 sa nahrádza s cieľom zaviesť revidované zaobchádzanie s expozíciami voči podriadeným dlhom uvedeným v konečnom znení štandardov Bazilej III (t. j. riziková váha 150 %). Kapitálové expozície Článok 133 sa nahrádza s cieľom zaviesť revidované zaobchádzanie s kapitálovými expozíciami v rámci konečného znenia štandardov Bazilej III. Rozsah pôsobnosti triedy kapitálových expozícií sa objasňuje vymedzením pojmu kapitálových expozícií a špecifikovaním, ktoré nástroje sa majú kategorizovať ako kapitálové expozície na účely výpočtu rizikovo vážených aktív kreditného rizika. Na zvýšenie rizikovej citlivosti prístupu SA-CR, revidované rizikové váhy odzrkadľujú vyššie riziko strát kapitálu v porovnaní s dlhovými expozíciami prostredníctvom rizikovej váhy 250 % a rozlišujú medzi dlhodobými a rizikovejšími špekulatívnymi investíciami, ktorým sa priraďuje riziková váha 400 %. S cieľom zabrániť neodôvodnenej zložitosti sa klasifikácia dlhodobých expozícií ako hlavné kritérium vzťahuje na obdobie držby schválené vrcholovým manažmentom inštitúcie. Kapitálovým expozíciám, ktoré vznikli na základe legislatívnych programov na podporu určených hospodárskych odvetví poskytujúcich inštitúcii významné dotácie na investície a ktoré zahŕňajú istú formu vládneho dohľadu, možno priradiť rizikovú váhu 100 %, ktorá podlieha prahovej hodnote 10 % vlastných zdrojov inštitúcie a schváleniu orgánom dohľadu. Takéto dotácie môžu mať aj formu všeobecných záruk multilaterálnych rozvojových bánk, verejných rozvojových úverových inštitúcií a medzinárodných organizácií. V tomto sa odzrkadľuje skutočnosť, že skupina Európskej investičnej banky, multilaterálne rozvojové banky, verejné rozvojové úverové inštitúcie a členské štáty vytvárajú takéto „legislatívne programy“, ktoré často bývajú založené na všeobecných verejných zárukách a prepojené s plánmi finančnej obnovy a odolnosti s cieľom mobilizovať súkromný kapitál vrátane podpory strategických podnikov. Na kapitálové expozície voči centrálnym bankám sa naďalej uplatňuje riziková váha 100 %. Konečne v článku 133 sa stanovuje spodná hranica pre kapitálové expozície, ktoré sú zaznamenané ako úver, ale vznikli swapom dlhu za kapitálový podiel ako súčasťou riadnej správy alebo reštrukturalizácie dlhu: v súlade so štandardom Bazilej III nesmie byť uplatniteľná riziková váha nižšia ako riziková váha, ktorá by sa uplatňovala, keby podiely zostali v dlhovom portfóliu. Mnoho bánk EÚ má dlhodobú strategickú majetkovú účasť vo finančných aj nefinančných podnikateľských subjektoch. Štandardmi Bazilej III sa zvyšujú rizikové váhy všetkých druhov kapitálových expozícií počas 5-ročného prechodného obdobia bez poskytnutia osobitného zaobchádzania so strategickými kapitálovými investíciami. Uplatňovanie konzervatívnejšieho prístupu zakotveného v štandardoch Bazilej III na všetky existujúce majetkové účasti by mohlo ohroziť ekonomickú životaschopnosť existujúcich strategických vzťahov. Vzhľadom na to sa v zmenenom článku 49 stanovuje riziková váha uplatniteľná na kapitálové expozície voči subjektom finančného sektora zaradeným do toho istého rozsahu pôsobnosti prudenciálnej konsolidácie (skupiny) alebo – na základe schválenia orgánom dohľadu – voči inštitúciám, ktoré patria do toho istého programu inštitucionálnej ochrany na 100 %, pričom sa chráni súčasné zaobchádzanie s väčšinou dotknutých subjektov. Okrem toho sa vkladá nový článok 495a s cieľom postupného zavedenia nových rizikových váh uplatniteľných na kapitálové expozície. V tomto novom článku sa navyše stanovuje zachovanie nadobudnutých práv pri súčasnom zaobchádzaní s historickými a strategickými kapitálovými investíciami, ktoré sú v držbe inštitúcie počas posledných desiatich rokov v subjektoch vrátane poisťovní, na ktoré má významný vplyv. Expozície v stave zlyhania Článok 127 sa zmenil, aby objasňoval zaobchádzanie na základe rizikovej váhy so zľavami pri nákupoch problémových expozícií, ako sa uvádza v oznámení Riešenie nesplácaných úverov v období po pandémii COVID-19. Na tento účel sa v návrhu objasňuje, že inštitúcie môžu vziať do úvahy zľavu pri nákupe zlyhaných aktív, keď určujú primeranú rizikovú váhu, ktorá sa má uplatniť na expozíciu v stave zlyhania. Tým sa dopĺňa aktuálne úsilie orgánu EBA zamerané na zmenu regulačných technických predpisov o úprave kreditného rizika. Ďalšie zmeny článku 127 zosúlaďujú jazyk s jazykom použitým v revidovaných štandardoch Bazilej III. Využívanie ratingových hodnotení externými ratingovými agentúrami a mapovanie Článok 135 sa zmenil s cieľom poveriť európske orgány dohľadu (ESA) vypracovaním správy o prekážkach dostupnosti externých úverových ratingov od ECAI, najmä pokiaľ ide o podnikateľské subjekty, a o možných opatreniach na ich odstránenie, ktorá poslúži ako podklad pre každú budúcu iniciatívu o vytvorení verejných alebo súkromných ratingových systémov. Rámec kreditného rizika – prístupy na základe interných ratingov Obmedzenie rozsahu prístupov na základe interných ratingov Požiadavky na vlastné zdroje pre kreditné riziko, ktoré vychádzajú z interných modelov inštitúcií, majú významné výhody, čo sa týka citlivosti na riziká, pochopenia rizík inštitúciami, ako aj rovnakých podmienok medzi inštitúciami v celej Únii. Finančná kríza však zvýraznila významné nedostatky prístupov IRB. V celom rade štúdií vykonaných na medzinárodnej úrovni aj na úrovni EÚ sa zistili neprijateľne veľké rozdiely v kapitálových požiadavkách inštitúcií, ktoré nemožno vysvetliť iba rozdielmi v rizikovosti portfólií inštitúcií. Toto je prekážkou porovnateľnosti kapitálových parametrov, ktorá ovplyvňuje rovnaké podmienky medzi inštitúciami. Kríza takisto odhalila prípady, keď straty v portfóliách niektorých inštitúcií pre nedostatočné úrovne kapitálu v držbe jednotlivých inštitúcií boli výrazne vyššie ako modelové predpovede. Inštitúcie tak dopadli preto, že uplatniteľný rámec obsahoval nedostatočné limity, pokiaľ ide o dostupnosť prístupov IRB k triedam expozícií, ktoré sa ťažko modelujú, a aj preto, že rámec v princípe nabádal tieto inštitúcie, ktoré chceli uplatniť prístup IRB na niektoré svoje expozície, aby ich uplatnili na všetky expozície.

Zmenami v článku 150 a článku 151 ods. 8 sa obmedzujú triedy expozícií, pri ktorých možno použiť interné modely na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre kreditné riziko, čím sa vykonávajú štandardy Bazilej III. Konkrétne použitie pokročilého prístupu IRB (A-IRB), ktorý umožňuje modelovanie všetkých parametrov rizika, je dovolené len pri tých triedach expozícií, pri ktorých je možné spoľahlivé modelovanie, zatiaľ čo ostatné triedy expozícií sa presunú k menej sofistikovaným prístupom: ·pri expozíciách voči podnikateľským subjektom s celkovým konsolidovaným ročným obratom prevyšujúcim 500 miliónov EUR alebo patriacim do skupiny, ktorej celkový ročný obrat za konsolidovanú skupinu prevyšuje 500 miliónov EUR („veľké podniky“), pri expozíciách voči inštitúciám a iným subjektom finančného sektora (vrátane subjektov považovaných za podnikateľské subjekty) už uplatnenie pokročilého prístupu IRB nie je dostupné – pri týchto expozíciách môžu inštitúcie použiť základný prístup interných ratingov (F-IRB), a teda modelovať iba pravdepodobnosť zlyhania; ·pri kapitálových expozíciách už nie je k dispozícii prístup IRB – na tieto expozície musia inštitúcie použiť prístup SA-CR. Očakáva sa, že obmedzením uplatňovania pokročilých prístupov k modelovaniu sa odstráni významný zdroj a neprimeranej variability rizikovo vážených aktív, a tým sa zlepší porovnateľnosť požiadaviek na vlastné zdroje. Navyše sa z rámca odstráni zdroj zbytočnej zložitosti. Nová trieda expozícií voči regionálnym vládam, miestnym orgánom a subjektom verejného sektora V súčasnosti možno s expozíciami voči subjektom verejného sektora a voči regionálnym vládam a miestnym orgánom zaobchádzať buď ako s expozíciami voči ústredným orgánom štátnej správy, alebo ako s expozíciami voči inštitúciám. Expozície, s ktorými sa zaobchádza ako s expozíciami voči inštitúciám, sa budú musieť presunúť k základnému prístupu F-IRB podľa revidovaných štandardov Bazilej III, a teda k modelovaniu obmedzení, zatiaľ čo expozície, s ktorými sa zaobchádza ako s expozíciami voči ústredným orgánom štátnej správy, sa presunúť nemusia. Na zníženie zbytočnej zložitosti rámca, zabezpečenie konzistentného zaobchádzania s expozíciami voči subjektom verejného sektora, regionálnym vládam a miestnym orgánom a na zabránenie neplánovanej variabilite súvisiacich požiadaviek na vlastné zdroje sa v článku 147 ods. 2 navrhuje vytvoriť novú triedu expozícií voči subjektom verejného sektora, regionálnym vládam a miestnym orgánom, do ktorej sa zaradia všetky expozície voči týmto subjektom (bez ohľadu na to, či sa s nimi v súčasnosti zaobchádza ako s vystavením voči štátnym dlhopisom alebo inštitúciám) a uplatňovať na túto novú triedu expozícií tie isté pravidlá, ktoré sa uplatňujú na všeobecnú triedu expozícií voči podnikateľským subjektom, ako sa uvádza v novom článku 151 ods. 11. Spodné hranice pre vstupné hodnoty uplatniteľné na expozície voči podnikateľským subjektom sa budú uplatňovať rovnakým spôsobom najmä na expozície zaradené do triedy expozícií voči subjektom verejného sektora, regionálnym vládam a miestnym orgánom podľa štandardov Bazilej III. Spodné hranice pre vstupné hodnoty v rámci prístupu A-IRB Ustanovenia článku 160 ods. 1, článku 161 ods. 4, článku 164 ods. 4 a článku 166 ods. 8c sa menia s cieľom zaviesť minimálne hodnoty vlastných odhadov parametrov IRB, ktoré inštitúcie použijú ako vstupy na výpočet rizikovo vážených aktív („spodné hranice pre vstupné hodnoty“). Tieto spodné hranice pre vstupné hodnoty fungujú ako záruky na zabezpečenie, aby požiadavky na vlastné zdroje neklesli pod dostatočne obozretné úrovne, aby zmierňovali riziko modelu, chybu merania, obmedzenia údajov a zlepšovali porovnateľnosť kapitálových ukazovateľov vo všetkých inštitúciách. Pokiaľ ide o parameter rizika pravdepodobnosti zlyhania, existujúce spodné hranice pre vstupné hodnoty sú mierne zvýšené (od 0,03 % v rámci Bazilej II do 0,05 % podľa Bazilej III). Na druhej strane pri parametroch rizika straty v prípade zlyhania (LGD) a konverzného faktora úverov spodné hranice pre vstupné hodnoty predstavujú nové, obozretne kalibrované požiadavky. Spodná hranica pre vstupné hodnoty LGD v prípade nezabezpečených expozícií voči podnikateľským subjektom je 25 % a v prípade nezabezpečených všeobecných retailových expozícií 30 %. Vzorec obsahujúci konzervatívne haircuty podľa druhu kolaterálu je uvedený pre zabezpečené expozície, kým spodná hranica pre vstupné hodnoty IRB konverzného faktora úverov je stanovená podľa 50 % uplatniteľného štandardizovaného prístupu pre konverzný faktor úverov. Zaobchádzanie s expozíciami voči štátnym dlhopisom Nový článok 159a bol doplnený s cieľom stanoviť v súlade so štandardmi Bazilej III, že nové spodné hranice pre vstupné hodnoty (opísané v predchádzajúcom oddiele) uplatniteľné na odhady pravdepodobnosti zlyhania, straty v prípade zlyhania a konverzného faktora úverov inštitúcie sa nevzťahujú na expozície voči štátnym dlhopisom. Vypustenie „koeficientu 1,06“ zo vzorca rizikovej váhy V súlade so štandardmi Bazilej III sa z článku 153 ods. 1 a článku 154 ods. 1 vypúšťa „koeficient veľkosti 1,06“, ktorý sa uplatňuje na hodnoty rizikovo váženej expozície kreditného rizika v rámci prístupov IRB, čím sa zjednodušuje výpočet a zrušuje 6 % kalibračné zvýšenie v rizikových váhach IRB, ktoré sa uplatňujú podľa súčasného rámca. Odstránenie prístupu „dvojnásobného zlyhania“ Menia sa ustanovenia článku 153 ods. 3, článku 154 ods. 2 a článkov 202 a 217, pričom sa odstraňuje metóda dvojnásobného zlyhania uplatniteľná na niektoré zaručené expozície, pričom sa ponecháva iba jeden všeobecný vzorec na výpočet rizikových váh a zjednodušuje sa rámec stanovený štandardmi Bazilej III. Revidovaným výpočtom sa s menším počtom vložených opcií zabezpečuje väčšia porovnateľnosť rizikovo vážených aktív medzi inštitúciami a zníženie neprimeranej variability. Zavádzanie prístupov IRB a stáleho čiastočného používania Podľa konečného znenia štandardov Bazilej III prijatie prístupov IRB inštitúciou pre jednu triedu expozícií už nie je podmienené skutočnosťou, že všetky triedy expozícií jej bankovej knihy by sa napokon mali riešiť podľa prístupu IRB (zavedenie IRB), okrem expozícií, pri ktorých sa v pravidlách povoľuje stále čiastočné používanie prístupu SA-CR a schválil ho príslušný orgán. Táto zásada zavedená v článkoch 148 a 150 umožňuje inštitúciám selektívne uplatňovanie prístupov IRB. Na zabezpečenie rovnakých podmienok pre inštitúcie, ktoré v súčasnosti uplatňujú na svoje expozície prístupy IRB, ako aj pre tie inštitúcie, ktoré ich neuplatňujú, sa v novom článku 494d stanovujú prechodné úpravy, podľa ktorých inštitúcie môžu prejsť na prístup SA-CR počas trojročného obdobia pod podmienkou súhlasu príslušných orgánov v rámci zjednodušeného postupu. Revidovaný parameter rizika v rámci základných prístupov interných ratingov Článok 161 ods. 1 sa mení s cieľom zaviesť rekalibračné hodnoty straty v prípade zlyhania pre nadriadené nezabezpečené expozície voči podnikateľským subjektom (LGD 40 % namiesto 45 %). Hodnota LGD v prípade rizika zníženia kvality odkúpených podnikových pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov sa takisto mení, aby bola v súlade s bazilejským zaobchádzaním.

Revidovaný rozsah pôsobnosti a metódy výpočtu vlastných odhadov konverzných faktorov úverov Článok 166 ods. 8, 8a, 8b a 8d a článok 182 sa menia s cieľom revidovať rozsah pôsobnosti a metódy výpočtu vlastných odhadov konverzných faktorov úverov, ktoré sa používajú na určenie hodnoty expozície podsúvahových položiek iných ako zmluvy o derivátoch. V nových ustanoveniach sa vyžaduje najmä používanie pevne stanoveného obdobia 12 mesiacov pred zlyhaním na určenie vlastných odhadov konverzných faktorov úverov a umožňuje sa použitie vlastných odhadov len na konkrétne prísľuby, pri ktorých je príslušný štandardizovaný konverzný faktor úverov nižší ako 100 %. Záruky poskytované poskytovateľmi zabezpečenia na základe menej sofistikovaného prístupu Podľa štandardov Bazilej III sa výrazne revidovali metodiky, ktoré umožňujú inštitúciám rozoznávať účinky oprávnených záruk zmierňujúce riziká, okrem iného vzhľadom na obmedzenie radu prístupov, a teda na zníženie variability požiadaviek na vlastné zdroje. Preto sa v štandardoch Bazilej III vo všeobecnosti stanovuje riziková váha, ktorá sa má uplatniť na zabezpečenú časť nastávajúcej expozície, ktorá by sa mala vypočítať podľa prístupu uplatňovaného na porovnateľné priame expozície voči poskytovateľovi zabezpečenia. Keď expozícia, s ktorou sa zaobchádza podľa prístupu A-IRB, je zaručená ručiteľom, s ktorým sa zaobchádza podľa prístupu F-IRB alebo SA-CR, uznanie uvedenej záruky má za následok zaručenú expozíciu, s ktorou sa zaobchádza buď podľa prístupu F-IRB, alebo SA-CR. Na uznanie záruk podľa prístupu A-IRB bude potrebné konať podľa jedného z týchto prístupov: ·náhrada prístupu založeného na rizikovej váhe, pričom sa riziková váha dlžníka nahrádza rizikovou váhou ručiteľa, pokiaľ sa s porovnateľnými priamymi expozíciami voči ručiteľovi zaobchádza podľa prístupu SA-CR (článok 235a); ·náhrada prístupu na základe parametrov rizika, pričom sa parametre rizika dlžníka nahrádzajú parametrami rizika súvisiacimi s porovnateľnými priamymi expozíciami voči ručiteľovi, pokiaľ sa s porovnateľnými priamymi expozíciami voči ručiteľovi zaobchádza podľa prístupu IRB (článok 236a); alebo ·prispôsobenie straty v prípade zlyhania alebo pravdepodobnosti zlyhania, ako aj straty v prípade zlyhania (článok 183); podľa tohto prístupu sa v návrhu objasňuje, že uznanie záruky by nemalo viesť k rizikovej váhe uplatniteľnej na zaručenú expozíciu, ktorá je nižšia ako riziková váha podľa prístupu porovnateľného s priamou expozíciou voči ručiteľovi. Toto je určené ako záruka konzistentnosti rámca z hľadiska posudzovania rizík, pričom sa zabraňuje situácii, keď by sa pri nepriamej expozícii voči určitému poskytovateľovi zabezpečenia mohla uplatniť nižšia riziková váha ako v prípade porovnateľnej priamej expozície, pri ktorej je dlžníkom ten istý poskytovateľ zabezpečenia. Expozície vo forme špecializovaného financovania podľa prístupu A-IRB Nové obmedzenia modelovania podľa štandardov Bazilej III sú relatívne obmedzené, pokiaľ ide o zaobchádzanie s expozíciami vo forme špecializovaného financovania v rámci prístupov IRB. Hoci sa uplatňujú minimálne parametre, prístup A-IRB zostáva k dispozícii nezávisle od veľkosti dlžníka na rozdiel od zaobchádzania s inými expozíciami voči podnikateľským subjektom. Nové minimálne parametre uplatniteľné na expozície voči podnikateľským subjektom sa uplatňujú aj na expozície vo forme špecializovaného financovania bez uznania konkrétnych postupov poskytovania úverov, ktoré zahŕňajú zabezpečovacie opatrenia na zmiernenie kreditného rizika. Preto bol vložený nový článok 495b s cieľom zaviesť nové minimálne parametre, ktoré sa začínajú diskontným koeficientom 50 %, ktorý sa počas 5-ročného obdobia postupne zvyšuje na 100 %. Týmto článkom sa navyše orgán EBA poveruje posúdením vhodnosti spodných hraníc pre vstupné hodnoty PD a spodných hraníc pre vstupné hodnoty LGD uplatniteľných na expozície vo forme špecializovaného financovania a Komisia sa splnomocňuje na preskúmanie týchto parametrov prostredníctvom delegovaného aktu na základe posúdenia orgánu EBA. Ustanovenia povoľujúce expozície lízingu a poistenie úveru Inštitúcie v EÚ sa dopracovali na vysokú úroveň odborných znalostí a riadenia rizík v oblasti lízingu, ako aj v oblasti využívania poistenia úverov, najmä na účely obchodného financovania. Pri nedostatku postačujúcich údajov zostáva nejasné, či nové parametre rizika sú kalibrované vhodne na to, aby odrážali zmierňujúci účinok kolaterálu lízingu na riziko, a prípadne aké vlastnosti musí mať zmluva o poistení úveru, aby ju bolo možné uznať za oprávnené kreditné zabezpečenie. Preto bol vložený nový článok 495c, ktorým sa poveruje orgán EBA, aby posúdil vhodnosť kalibrácie rizika podľa štandardov Bazilej III, pokiaľ ide o parametre uplatniteľné na expozície lízingu, najmä nových haircutov z kolaterálu („úprav z dôvodu volatility“) a regulačných hodnôt pre zabezpečené straty v prípade zlyhania. Komisia sa splnomocňuje preskúmať kalibráciu prostredníctvom delegovaného aktu, ak je to vhodné, s prihliadnutím na správu orgánu EBA. Medzitým sa na nové parametre rizika uplatňuje 5-ročná zavádzacia fáza podľa prístupu A-IRB. Ďalej bol vložený nový článok 495d, ktorým sa orgán EBA poveruje informovať Komisiu o vhodnosti a využití poistenia úverov ako techniky zmierňovania kreditného rizika a o vhodných parametroch rizika, s ktorými by mali súvisieť, v rámci prístupu SA-CR a základného prístupu interných ratingov. Na základe uvedenej správy je Komisia povinná, ak je to vhodné, predložiť legislatívny návrh o využívaní poistenia úveru ako techniky zmierňovania kreditného rizika. Rámec kreditného rizika – techniky zmierňovania kreditného rizika Články 224 až 230 sa menia s cieľom vykonávať pravidlá a metódy Bazilej III na účely zohľadnenia kolaterálu a záruk v rámci prístupu SA-CR aj F-IRB. Revidovali sa najmä haircuty dohľadu platné pre finančný kolaterál v rámci komplexnej metódy finančného kolaterálu, ako aj hodnoty zabezpečených LGD a haircuty z kolaterálu platné pre expozície, na ktoré sa vzťahuje F-IRB. Článok 213 ods. 1 písm. c) bod iii) a článok 215 ods. 2 sa menia s cieľom objasniť kritériá prípustnosti pre záruky, resp. záruky poskytnuté v rámci schém vzájomného ručenia alebo poskytnuté subjektmi. V rámci týchto objasnení by sa malo predovšetkým poskytnúť ďalšie objasnenie, pokiaľ ide o techniky zmierňovania kreditného rizika systémov verejných záruk zriadených v súvislosti s krízou spôsobenou ochorením COVID-19. Rámec trhového rizika V roku 2016 výbor BCBC zverejnil prvý súbor revidovaných štandardov trhového rizika, známych ako hĺbkové preskúmanie obchodnej knihy (FRTB), s cieľom riešiť zistené nedostatky rámca kapitálových požiadaviek pre trhové riziká pre pozície v obchodnej knihe. V priebehu monitorovania vplyvu štandardov výbor BCBS zistil niekoľko problémov týkajúcich sa týchto štandardov a v dôsledku toho v januári 2019 zverejnil revidované štandardy FRTB. V novembri 2016 Komisia pôvodne navrhla zaviesť záväzné požiadavky na vlastné zdroje založené na štandardoch FRTB v rámci nariadenia CRR II s cieľom riešiť nedostatky rámca trhového rizika. Vzhľadom na následné rozhodnutie výboru BCBS o revízii týchto štandardov s časovým harmonogramom nezlučiteľným s míľnikmi v procese rokovaní o nariadení CRR II sa však Európsky parlament a Rada dohodli na tom, že do nariadenia CRR II sa zavedú štandardy FRTB len na účely podávania správ. Zavedenie požiadaviek na vlastné zdroje na základe štandardov FRTB sa ponechalo na neskôr, a to prijatím samostatného legislatívneho návrhu.

V záujme zavedenia záväzných požiadaviek na vlastné zdroje pre trhové riziko v súlade s revidovanými štandardmi FRTB sa v nariadení CRR vykonalo niekoľko zmien. Predmet úpravy, rozsah pôsobnosti a vymedzenie pojmov Článok 4 sa mení s cieľom objasniť vymedzenie pojmu trading desk. Prvky vlastných zdrojov Článok 34 sa mení tak, aby obsahoval výnimku umožňujúcu inštitúciám znížiť celkové dodatočné úpravy ocenenia za mimoriadnych okolností na základe stanoviska, ktoré poskytol orgán EBA, s cieľom riešiť procyklickosť zakotvenú v dodatočných úpravách ocenenia odpočítaných z vlastného kapitálu Tier 1. Všeobecné požiadavky, oceňovanie a podávanie správ Článok 102 sa mení s cieľom zaviesť prístupy FRTB na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje. Článok 104 sa nahrádza s cieľom revidovať kritériá používané na priraďovanie pozícií do obchodnej knihy alebo do neobchodnej knihy (t. j. bankovej knihy); zároveň sa ním zavádza výnimka, ktorá inštitúcii umožňuje priradiť do neobchodnej knihy osobitné nástroje, ktoré by inak boli priradené do obchodnej knihy; výnimka podlieha veľmi prísnym podmienkam a schváleniu príslušným orgánom inštitúcie. Článok 104a sa mení s cieľom bližšie špecifikovať podmienky, ktoré je potrebné použiť na preklasifikovanie nástroja medzi týmito dvomi knihami. Článok 104b sa mení s cieľom zaviesť výnimku, ktorá inštitúciám umožňuje vytvárať špecializované trading desky, ktorým môžu inštitúcie prideľovať výlučne pozície v neobchodnej knihe podliehajúce devízovému riziku a komoditnému riziku. Zavádza sa článok 104c s cieľom špecifikovať zaobchádzanie s hedžingmi devízového rizika v kapitálových ukazovateľoch, čo inštitúciám umožňuje za určitých podmienok vylúčiť niektoré pozície z výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre devízové riziko. Článok 106 sa mení s cieľom objasniť existujúce ustanovenia o interných presunoch rizika. Všeobecné ustanovenia Článok 325 sa mení s cieľom zaviesť záväzné požiadavky na vlastné zdroje pre trhové riziko založené na prístupoch FRTB stanovených v kapitolách 1a (alternatívny štandardizovaný prístup alebo A-SA), 1b (alternatívny prístup interného modelu alebo A-IMA) a kapitolách 2 až 4 (zjednodušený štandardizovaný prístup alebo SSA), ako aj podmienky ich použitia a frekvenciu výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje. Zavádza sa aj výnimka pre inštitúcie z výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre pozície podliehajúce devízovému riziku, ktoré sa odpočítavajú od ich vlastných zdrojov. Článok 325a sa mení s cieľom zaviesť kritériá prípustnosti na používanie SSA. V článku 325b sa objasňuje výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre trhové riziko na konsolidovanom základe. Alternatívny štandardizovaný prístup Článok 325c sa mení s cieľom zaviesť dodatočné kvalitatívne požiadavky súvisiace s validáciou, dokumentáciou a správou a riadením A-SA. Článok 325j sa mení s cieľom objasniť určité prvky konečných štandardov FRTB, pokiaľ ide o zaobchádzanie s investíciami do fondov (t. j podniky kolektívneho investovania alebo PKI) a zaviesť určité cielené úpravy do výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre tieto pozície, aby sa zabezpečilo, že zaobchádzanie s PKI podľa štandardizovaného prístupu nebude neúmerne zvyšovať zložitosť výpočtu a bude menej penalizujúce vzhľadom na to, že PKI zohrávajú kľúčovú úlohu pri uľahčovaní akumulácie osobných úspor, či už na zásadné investície alebo na dôchodok. Tieto ciele sa riešia špecifikovaním toho, že inštitúcie by mali uplatňovať prístup založený na prezretí podkladových expozícií s mesačnou frekvenciou pre tie pozície v PKI, ktorých sa tento prístup týka, a tým, že inštitúciám sa za špecifických podmienok umožní používať údaje, ktoré poskytli príslušné tretie strany, pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje v rámci prístupu založeného na prezretí podkladových expozícií. Okrem toho sa v rámci prístupu založeného na mandáte článkom 325j zavádza mandát pre orgán EBA na ďalšie špecifikovanie technických prvkov, ktoré musia inštitúcie použiť na vytvorenie hypotetického portfólia používaného pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje. Článok 325q sa mení s cieľom objasniť zaobchádzanie s faktormi devízového rizika vega. Článok 325s sa mení s cieľom upraviť vzorec citlivosti na riziko vega. Článok 325t sa mení tak, aby sa ďalej zosúladili citlivosti používané na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje s citlivosťami, ktoré sa používajú na riadenie rizík inštitúcie. Ustanovenie týkajúce sa obchodovaných nesekuritizačných kreditných a akciových derivátov sa presúva z článku 325ab do relevantnejšieho článku 325v. Články 325y, 325am, 325ah a 325ak sa menia s cieľom objasniť priradenie kategórií kreditnej kvality podľa A-SA. Článok 325ae sa upravuje s cieľom objasniť zaobchádzanie s rizikovým faktorom inflácie a s krížovými menovými bázickými rizikovými faktormi.

Články 325ah a 325ak sa menia s cieľom objasniť rizikové váhy krytých dlhopisov (s externým ratingom aj bez ratingu). Články 325ai a 325aj sa menia s cieľom objasniť hodnotu korelačných parametrov. Článok 325as sa upravuje tak, aby sa zaviedla nižšia riziková váha pre faktor komoditného rizika delta súvisiaci s obchodovaním s emisiami uhlíka. Podľa konečných štandardov Bazilej III sa emisné kvóty prispôsobujú zmluvám o elektrickej energii, čo by sa mohlo považovať za príliš konzervatívne vzhľadom na historické údaje relevantné pre trh EÚ s emisnými kvótami. Volatilita cien systému obchodovania s emisnými kvótami (ETS) sa vytvorením trhovej stabilizačnej rezervy Komisiou v roku 2015 skutočne stabilizovala. Odôvodňuje sa tým vytvorenie konkrétnej rizikovej kategórie pre kvóty systému ETS v rámci A-SA, odlišnej od elektrickej energie, s nižšou rizikovou váhou rovnajúcou sa 40 %, aby sa lepšie zohľadňovala skutočná volatilita cien tejto komodity špecifickej pre EÚ. Článok 325ax sa mení s cieľom objasniť rizikové váhy pre citlivosti na faktory rizika vega. Alternatívny prístup interného modelu Článok 325az sa mení s cieľom objasniť podmienky, ktoré musia inštitúcie splniť, aby im bolo udelené povolenie používať prístup A-IMA na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre trhové riziko. Článok 325ba sa mení s cieľom zaviesť vzorec na agregáciu požiadaviek na vlastné zdroje vypočítaných podľa prístupu A-IMA. Článok 325bc sa mení s cieľom zaviesť mandátna vypracovanie regulačných technických predpisov pre orgán EBA, aby mohol stanoviť kritériá na použitie vstupných údajov v modeli merania rizika. Článok 325be sa mení s cieľom špecifikovať nové právomoci pre príslušné orgány, pokiaľ ide o hodnotenie modelovateľnosti rizikových faktorov, ktoré vykonávajú inštitúcie používajúce prístup A-IMA. Článok 325bf sa mení s cieľom zaviesť nové právomoci pre príslušné orgány na riešenie nedostatkov modelu a vzhľadom na požiadavky na spätné testovanie, ktoré vykonávajú inštitúcie používajúce prístup A-IMA. Článok 325bg sa mení s cieľom zaviesť záväzné požiadavky na pridelenie ziskov a strát, ktoré vykonávajú inštitúcie používajúce prístup A-IMA. Článok 325bh sa mení s cieľom zaviesť úpravy na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre trhové riziko pre pozície PKI podľa prístupu A-IMA, najmä s cieľom zabezpečiť, aby v rámci tohto prístupu mohlo byť oprávnených viac PKI. Podobne ako v prípade zmien vykonaných pri zaobchádzaní s PKI podľa A-SA môžu inštitúcie za špecifických podmienok používať údaje, ktoré poskytli príslušné tretie strany pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje v rámci prístupu založeného na prezretí podkladových expozícií a vyžadujú sa na uplatňovanie prístupu založeného na prezretí podkladových expozícií s minimálnou týždennou frekvenciou. Článok 325bi sa mení s cieľom objasniť povinnosti útvaru kontroly rizika a útvaru pre validáciu v súvislosti so systémom riadenia rizík. Článok 325bp sa mení s cieľom bližšie objasniť situácie, v ktorých môžu inštitúcie používať model IRB na odhad pravdepodobnosti zlyhania a straty v prípade zlyhania na výpočet požiadavky na vlastné zdroje pre riziko zlyhania. Články 337, 338, 352 a 361 sa menia s cieľom nahradiť alebo vypustiť ustanovenia, ktoré už nie sú relevantné pre používanie SSA. Použitie interných modelov na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje Kapitola 5 sa vypúšťa, pretože súčasný prístup interného modelu (IMA) používaný na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre trhové riziko sa nahrádza prístupom A-IMA uvedeným v kapitole 1b. Delegované a vykonávacie akty Vzhľadom na neistotu, či sa hlavné jurisdikcie pri vykonávaní FRTB odchýlia od konečných štandardov Bazilej III, a vzhľadom na význam zabezpečenia rovnakých podmienok v praxi medzi inštitúciami so sídlom v Únii a ich medzinárodnými partnermi sa Komisia článkom 461a splnomocňuje na prijatie delegovaných aktov, ktorými sa zmenia prístupy k výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre trhové riziko a zmení sa dátum začiatku uplatňovania týchto prístupov s cieľom zosúladiť ich s medzinárodným vývojom. Rámec rizika úpravy ocenenia pohľadávok

Úprava ocenenia pohľadávok (CVA) je účtovná úprava ceny derivátovej transakcie na základe reálnej hodnoty, ktorej cieľom je vytvoriť rezervu na potenciálne straty v dôsledku zhoršenia úverovej bonity protistrany tejto transakcie. Počas veľkej finančnej krízy niekoľko systémovo dôležitých bánk utrpelo naraz značné straty z úpravy ocenenia pohľadávok na svojich portfóliách derivátov v dôsledku zhoršenia úverovej bonity mnohých ich protistrán. Výbor BCBS v dôsledku toho v roku 2011 ako súčasť prvého súboru reforiem Bazilej III zaviedol nové štandardy na výpočet kapitálových požiadaviek pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok, aby sa zabezpečilo, že toto riziko bánk bude v budúcnosti kryté dostatočným kapitálom. Tieto štandardy pre rámec Bazilej boli transponované do práva Únie v roku 2013 prostredníctvom nariadenia CRR. Banky a orgány dohľadu však vyjadrili obavy, že v štandardoch z roku 2011 sa primerane nezachytilo skutočné riziko úpravy ocenenia pohľadávok, ktorému boli banky vystavené. V súvislosti s týmito štandardmi boli vznesené najmä tri konkrétne kritiky: i) že prístupy stanovené v týchto štandardoch nie sú citlivé na riziko, ii) že neuznávajú modely úprav ocenenia pohľadávok, ktoré vyvinuli banky na účtovné účely, a iii) že prístupmi stanovenými v týchto štandardoch sa nezachytáva trhové riziko, ktoré je súčasťou derivátových transakcií s protistranou. S cieľom vyriešiť tieto obavy výbor BCBS v decembri 2017 zverejnil revidované štandardy ako súčasť konečných reforiem Bazilej III a ďalej upravil ich nastavenie v revidovanej publikácii v júli 2020. V záujme zosúladenia so štandardmi výboru BCBS z roku 2020 sa v nariadení CRR vykonalo niekoľko zmien. V článku 381 sa zavádza definícia významu rizika úprav ocenenia pohľadávok, aby sa zachytilo riziko kreditného rozpätia protistrany inštitúcie, ako aj trhové riziko portfólia transakcií, s ktorými daná inštitúcia obchoduje s touto protistranou. Článok 382 sa mení s cieľom objasniť, ktoré transakcie financovania prostredníctvom cenných papierov podliehajú požiadavkám na vlastné zdroje pre riziko úprav ocenenia pohľadávok. Okrem toho sa zavádza nové ustanovenie, v ktorom sa vyžaduje, aby inštitúcie oznamovali výsledky výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úprav ocenenia pohľadávok pre transakcie, na ktoré sa vzťahuje výnimka, v súlade s uvedeným článkom. Ďalej sa stanovuje, že inštitúcie, ktoré sa zaisťujú proti riziku úprav ocenenia pohľadávok pri týchto transakciách, na ktoré sa vzťahuje výnimka, môžu podľa vlastného uváženia vypočítať požiadavku na vlastné zdroje pre riziko úprav ocenenia pohľadávok pre tieto transakcie, pričom zohľadnia príslušné prípustné hedžingy. Napokon sa zavádzajú nové mandáty pre orgán EBA na vypracovanie usmernení, ktoré orgánom dohľadu pomôžu identifikovať nadmerné riziko úprav ocenenia pohľadávok, a na vypracovanie regulačných technických predpisov, v ktorých sa stanovia podmienky na posudzovanie významnosti expozícií voči riziku úpravy ocenenia pohľadávok vyplývajúcich z transakcií financovania prostredníctvom reálne ocenených cenných papierov. Vkladá sa článok 382a s cieľom stanoviť nové prístupy, ktoré by mali inštitúcie používať na výpočet svojich požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok, ako aj podmienky používania kombinácie týchto prístupov. Článok 383 sa nahrádza s cieľom zaviesť všeobecné požiadavky na používanie štandardizovaného prístupu na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok, ako aj definíciu regulačnej CVA na tento účel. Vkladajú sa články 383a až 383x s cieľom bližšie špecifikovať technické prvky štandardizovaného prístupu. Článok 384 sa nahrádza s cieľom zaviesť základný prístup na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok v súlade so štandardmi Bazilej III. Článok 385 sa nahrádza s cieľom zaviesť zjednodušený prístup na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok, ako aj kritériá prípustnosti na používanie zjednodušeného prístupu. Nakoniec sa mení článok 386 tak, aby sa v ňom zohľadňovali nové požiadavky uplatniteľné na prípustné hedžingy na účely požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok. Rámec minimálnych spodných hraníc haircutov pre transakcie financovania prostredníctvom cenných papierov Transakcie financovania prostredníctvom cenných papierov zohrávajú zásadnú úlohu vo finančnom systéme Únie tým, že umožňujú finančným inštitúciám riadiť svoju vlastnú pozíciu likvidity a podporovať svoje činnosti súvisiace s tvorbou trhu s cennými papiermi. Transakcie financovania prostredníctvom cenných papierov sú dôležité aj pre centrálne banky, pretože tieto transakcie im umožňujú prostredníctvom finančných inštitúcií prenášať svoje plány menovej politiky do reálnej ekonomiky. Transakcie financovania prostredníctvom cenných papierov však môžu takisto umožniť účastníkom trhu rekurzívne využívať svoje pozície reinvestovaním hotovostného kolaterálu a opätovným použitím bezhotovostného kolaterálu. Na riešenie rizika nahromadenia nadmerného využívania finančnej páky mimo bankového sektora zverejnila Rada pre finančnú stabilitu (FSB) v roku 2013 odporúčanie svojim členom, ktorí patria do jej jurisdikcie, aby zaviedli minimálne haircuty z kolaterálu pre niektoré transakcie financovania prostredníctvom cenných papierov, ktoré sa nezúčtovávajú centrálne, obchodované medzi bankami a nebankovými subjektmi. Podľa tohto odporúčania by sa takéto minimálne haircuty z kolaterálu mali zaviesť podľa uváženia každej jurisdikcie, a to buď priamo prostredníctvom regulácie trhu, alebo nepriamo prostredníctvom represívnejšej kapitálovej požiadavky; tento druhý prístup vypracoval výbor BCBS v roku 2017 ako súčasť konečných reforiem Bazilej III. V odporúčaniach orgánu EBA v jeho špecializovanej správe o vykonávaní rámca minimálnych spodných hraníc haircutov pre transakcie financovania prostredníctvom cenných papierov v práve Únie a v odporúčaniach orgánu ESMA v jeho správe o transakciách financovania prostredníctvom cenných papierov a finančnej páke v EÚ sa však poukázalo na to, že nie je jasné, aký vplyv bude mať uplatňovanie tohto rámca na inštitúcie. V týchto odporúčaniach sa takisto vyjadrili obavy, že uplatňovanie tohto rámca na určité typy transakcií financovania prostredníctvom cenných papierov by mohlo mať nežiaduce dôsledky na tieto finančné činnosti. Okrem toho ešte nie je jasné, či by bolo vhodnejšie uplatniť rámec na inštitúcie ako represívnejšiu požiadavku na vlastné zdroje, alebo skôr ako reguláciu trhu. Uplatňovanie rámca na inštitúcie ako represívnejšej požiadavky na vlastné zdroje by umožnilo inštitúciám, ktoré by nedodržiavali tieto minimálne spodné hranice haircutov, aby vykonávali tieto finančné činnosti, pričom by podliehali sankciám. Eventuálne, uplatňovaním rámca ako regulácie trhu by sa zabezpečili rovnaké podmienky pre všetkých účastníkov trhu, ak by sa Únia rozhodla zaviesť podobnú reguláciu trhu pre príslušné transakcie financovania prostredníctvom cenných papierov medzi nebankovými subjektmi, ako to odporúča aj FSB v uvedenej správe z roku 2013. V tejto súvislosti sa článkom 519c zavádza mandát pre orgán EBA, aby v úzkej spolupráci s orgánom ESMA podával Komisii správy o primeranosti vykonávania rámca minimálnych spodných hraníc haircutov uplatniteľného na transakcie financovania prostredníctvom cenných papierov v Únii. Na základe tejto správy Komisia v prípade potreby predloží Európskemu parlamentu a Rade legislatívny návrh. Operačné riziko Nový štandardizovaný prístup, ktorý nahradí všetky existujúce prístupy k operačnému riziku Výbor BCBS zrevidoval medzinárodné štandardy pre operačné riziko s cieľom riešiť slabé stránky, ktoré sa objavili v dôsledku finančnej krízy v rokoch 2008 – 2009. Okrem nedostatočnej citlivosti na riziko v štandardizovaných prístupoch bola zistená nedostatočná porovnateľnosť vyplývajúca zo širokej škály postupov interného modelovania v rámci pokročilých prístupov merania (AMA). V tejto súvislosti a s cieľom zlepšiť jednoduchosť rámca boli všetky existujúce prístupy na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre operačné riziko nahradené jediným prístupom, ktorý nie je založený na modeli a ktorý majú používať všetky inštitúcie. Hoci používanie modelov, ako sú modely vyvinuté v rámci AMA, už podľa tohto nového rámca nie je možné na určenie požiadaviek na vlastné zdroje pre operačné riziko, inštitúcie budú mať stále možnosť použiť tieto modely na účely postupu hodnotenia primeranosti interného kapitálu (ICAAP). Nový štandardizovaný prístup sa v Únii vykonáva nahradením tretej časti hlavy III nariadenia CRR. Okrem toho sa vykonali ďalšie úpravy niekoľkých ďalších článkov v nariadení CRR, najmä s cieľom i) zaviesť jasné a harmonizované vymedzenie pojmov súvisiace s operačným rizikom (článok 4 ods. 1 body 52a, 52b a 52c), ako odporúča orgán EBA vo svojej odpovedi na výzvu Komisie o poskytnutie odporúčaní z roku 2019, a ii) zohľadniť nahradenie hlavy III v celom nariadení CRR (napríklad predchádzajúce odkazy na hlavu III v článku 20 sa vypúšťajú). Napokon má orgán EBA príkaz podávať Komisii správy o využívaní poistenia v súvislosti s revidovaným rámcom operačného rizika (článok 519d). Táto správa je potrebná, pretože v skupine orgánov dohľadu sa objavili určité obavy, či nový štandardizovaný prístup k operačnému riziku môže umožniť regulačnú arbitráž prostredníctvom využitia poistenia. Výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre operačné riziko Podľa konečných štandardov Bazilej III sa v novom štandardizovanom prístupe kombinuje ukazovateľ, ktorý sa opiera o veľkosť obchodov inštitúcie (komponent ukazovateľa obchodovania alebo BIC), s ukazovateľom, v ktorom sa zohľadňuje história strát danej inštitúcie. Pri revidovanom bazilejskom štandarde sa počíta s niekoľkými diskrečnými právomocami, ako možno tento druhý ukazovateľ vykonávať. Jurisdikcie nemusia zohľadňovať historické straty pri výpočte kapitálovej požiadavky pre operačné riziko pre všetky relevantné inštitúcie, alebo môžu údaje o historických stratách dodatočne zohľadňovať pre inštitúcie, ktoré nedosahujú určitú veľkosť obchodov. V prípade výpočtu minimálnych požiadaviek na vlastné zdroje sa s cieľom zabezpečiť rovnaké podmienky v rámci Únie a zjednodušiť výpočet kapitálovej požiadavky pre operačné riziko tieto právomoci uplatňujú harmonizovaným spôsobom, pričom sa nezohľadňujú historické údaje o prevádzkových stratách pre všetky inštitúcie. Výpočet komponentu ukazovateľa obchodov je stanovený v novej kapitole 1 hlavy III (nové články 312 až 315). V Únii budú minimálne požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko založené výlučne na komponentoch ukazovateľa obchodov (článok 312). Výpočet komponentu ukazovateľa obchodovania, pri ktorom sa vychádza z takzvaného ukazovateľa obchodovania, je stanovený v článku 313 a určenie ukazovateľa obchodovania vrátane jeho komponentov a prípadných úprav z dôvodu zlúčení, nadobudnutí alebo odpredajov sa uvádza v článkoch 314 a 315.

Zber údajov a správa a riadenie V novej kapitole 2 (nové články 316 až 323) sa stanovujú pravidlá zberu údajov a správy a riadenia. Z dôvodu proporcionality sú tieto požiadavky rozdelené na pravidlá, ktoré platia pre všetky inštitúcie, ako sú ustanovenia o rámci riadenia operačného rizika (článok 323), a pravidlá, ktoré sú relevantné len pre inštitúcie, ktoré musia zverejňovať aj údaje o historických stratách (článok 446 ods. 2), a teda musia viesť súbor údajov o stratách (článok 317). V Únii sa v súlade s odpoveďou orgánu EBA na výzvu Komisie o poskytnutie odporúčaní z roku 2019 od všetkých inštitúcií s ukazovateľom obchodovania rovným alebo vyšším ako 750 miliónov EUR bude vyžadovať, aby uchovávali súbor údajov o stratách a vypočítavali svoje ročné straty z operačného rizika na účely zverejnenia. Aby sa zabezpečilo, že nový rámec zostane primeraný, príslušné orgány budú môcť udeliť výnimku z tejto požiadavky, pokiaľ ukazovateľ obchodovania inštitúcie nepresiahne 1 miliardu EUR (článok 316). S cieľom zabezpečiť určitú stabilitu v priebehu času, najmä predísť tomu, aby dočasné poklesy veľkosti ukazovateľa obchodovania neprimerane ovplyvňovali toto posudzovanie, bude príslušný ukazovateľ obchodovania najvyšším ukazovateľom obchodovania, ktorý sa vykáže za posledné dva roky. Prvky, ktoré sú relevantné pre výpočet ročnej straty z operačného rizika, sú bližšie uvedené v článkoch 318 až 321. V článku 318 sa stanovuje určenie „hrubej straty“ a „čistej straty“ a článok 319 obsahuje príslušné prahové hodnoty údajov o strate vo výške 20 000 EUR a 100 000 EUR. Niektoré mimoriadne udalosti operačného rizika, ktoré už nie sú relevantné pre rizikový profil inštitúcie, sa nemusia zohľadniť za predpokladu, že budú splnené všetky súvisiace podmienky a org