EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli15. 11. 2022 COM(2022) 638 final SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE o výkonnosti podpory elektriny z obnoviteľných zdrojov udeľovanej prostredníctvom verejných súťaží v Únii



1. Úvod Prechod na klimaticky neutrálne hospodárstvo si bude vyžadovať urýchlené zavádzanie výroby energie z obnoviteľných zdrojov tak na úrovni distribúcie, ako aj v prípade projektov úžitkových zariadení. Vzhľadom na trend poklesu nákladov na technológie v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov by takéto zavádzanie výroby energie z obnoviteľných zdrojov malo prebiehať čoraz väčšmi na trhovom základe, ale zatiaľ väčšina projektov využívala nejaký druh verejnej podpory. Systémy podpory môžu mať rôzne formy, ktoré sa členia na dve hlavné kategórie: investičná podpora (ako sú investičné granty, zľava z úverov alebo rabaty) a prevádzková podpora (ako sú systémy certifikácie, sadzby alebo prémie). V celej EÚ sa vo väčšej miere uplatňuje prevádzková podpora, ktorá sa v prípade projektov úžitkových zariadení prideľuje najčastejšie na trhovom základe prostredníctvom verejných súťažných konaní (v tejto správe sa označujú ako verejné súťaže alebo aukcie). Úloha systémov podpory energie z obnoviteľných zdrojov založených na verejných súťažiach a ich zásady sa uznávajú v článku 4 smernice (EÚ) 2018/2001 („smernica o energii z obnoviteľných zdrojov“). Súťažné ponukové konania, ako sú verejné súťaže, sa okrem toho uprednostňujú aj v pravidlách štátnej pomoci ako vhodný mechanizmus na prideľovanie podpory výrobcom energie z obnoviteľných zdrojov. Na pochopenie vplyvu systémov podpory založených na verejných súťažiach zo širšej perspektívy sa článkom 4 ods. 8 smernice o energii z obnoviteľných zdrojov Komisia poveruje, aby Európskemu parlamentu a Rade podala správu o tom, ako tieto systémy podpory fungujú, čo sa meria na základe siedmich rozmerov výkonnosti, a to na základe ich schopnosti: i) dosiahnuť zníženie nákladov; ii) dosiahnuť technologické zlepšenia; iii) dosiahnuť vysokú mieru realizácie; iv) umožniť nediskriminačnú účasť malých subjektov a v príslušných prípadoch miestnych orgánov; v) obmedziť vplyv na životné prostredie; vi) zabezpečiť akceptáciu na miestnej úrovni; vii) zabezpečiť bezpečnosť dodávok a integráciu do sústavy. V správe sa v tejto súvislosti analyzuje, akým spôsobom sa verejnými súťažami, ako jednou z foriem verejnej podpory, podporuje v rámci širšej transformácie energetického systému zavádzanie energie z obnoviteľných zdrojov. Správa sa preto zameriava na porovnanie medzi verejnými súťažami a systémami podpory, ktoré na nich nie sú založené, a nie na porovnanie medzi rôznymi možnosťami koncipovania verejných súťaží. V správe sa okrem toho poskytuje pohľad na to, ako sa verejné súťaže môžu v budúcnosti vyvíjať tak, aby zohľadňovali aktuálny kontext energetickej politiky, stav na trhoch s energiami a najnovšie výzvy pri trhovej integrácii obnoviteľných zdrojov energie. Závery správy by sa mali vnímať v kontexte vykonávania Európskej zelenej dohody, ako aj plánu REPowerEU, ktoré sa opierajú o urýchlené rozsiahle zavádzanie energie z obnoviteľných zdrojov ako kľúčovej hnacej sily dekarbonizácie hospodárstva a odvetvia elektriny. 2. Metodika Metodický základ správy je usporiadaný okolo siedmich prvkov uvedených v článku 4 ods. 8 smernice o energii z obnoviteľných zdrojov, podľa ktorých Komisia meria výkonnosť systémov podpory poskytovanej prostredníctvom verejných súťaží. Týchto sedem „rozmerov výkonnosti“ sa najskôr premení na konkrétne ukazovatele, ktoré merajú konkrétne účinky uplatňovania verejnej súťaže . Ďalším metodickým krokom je porovnanie výkonnosti verejnej súťaže s kontrafaktuálnym scenárom, aby sa odhadol rozdiel medzi scenármi s verejnou súťažou a bez nej. V správe sa na odhad účinkov používajú tieto metódy: Prvý druh kontrafaktuálneho scenára – „porovnanie v rámci krajiny“ – sa používa pre tie krajiny, kde sú dostupné údaje o ukazovateli pred zavedením verejnej súťaže a po ňom. Toto je najužitočnejšia metóda na identifikáciu krátkodobých účinkov, najmä pri porovnaní obdobia pred zavedením systému verejných súťaží a prvého obdobia, na ktoré mal systém verejných súťaží vplyv. Týmto porovnaním sa potenciálne vylučujú ďalšie vonkajšie faktory, ktoré by mohli ovplyvniť analyzovaný ukazovateľ. Druhým druhom kontrafaktuálneho scenára – „porovnaním medzi krajinami“ – sa porovnáva situácia v danej krajine s podobnou referenčnou krajinou. V tomto prípade sa rozdiel v analyzovanej krajine pred zavedením verejnej súťaže a po ňom porovnáva s referenčnou výkonnosťou v inej krajine, ktorá v tom istom období nezaviedla systémy podpory poskytovanej prostredníctvom verejných súťaží, a rozdiel týchto dvoch výkonností poskytne odhad účinku systémov verejných súťaží. Analýza v tejto správe sa opiera o štyri hlavné zdroje informácií: i) databáza aukcií AURES II, ktorá obsahuje informácie o aukciách (dátumy, kolá, technológie, pravidlá, zadané kapacity, ceny atď.); ii) verejne dostupné údaje na webových sídlach aukcionárov (väčšinou ide o národné regulačné agentúry); iii) verejne dostupné správy a publikácie; iv) údaje predložené aukcionármi pri odpovediach na žiadosti Komisie o údaje. Dôvodom na zaradenie či nezaradenie konkrétnych členských štátov do porovnaní a výpočtov v správe je dostupnosť údajov. Na meranie účinku na rozmery výkonnosti sa v správe vo všetkých prípadoch, v ktorých to bolo možné, uvádza kvantitatívna analýza. Platí to pre rozmery výkonnosti i) až iv). Pokiaľ ide o rozmery výkonnosti v) až vii), vykonala sa kvalitatívna analýza s použitím prípadových štúdií, ktorá umožňuje opísať príslušné postupy v členských štátoch, v ktorých (v dôsledku skresľujúcich faktorov alebo nedostatku údajov) nie sú možné porovnania. Komisia usporiadala 22. apríla 2022 workshop, na ktorom mali zainteresované strany príležitosť vyjadriť sa k zisteniam návrhu štúdie, ktorá slúžila ako základ na vypracovanie tejto správy. Zúčastnili sa na ňom zástupcovia aukcionárov a regulátorov z členských štátov a nezávislí odborníci z oblasti elektriny z obnoviteľných zdrojov a aukcií. 3. Posúdenie rozmerov výkonnosti 3.1. Zníženie nákladov Rozmer výkonnosti „dosiahnuť zníženie nákladov“ podľa článku 4 ods. 8 písm. a) smernice o energii z obnoviteľných zdrojov sa v tejto správe vykladá ako zníženie výšky nákladov na podporu zariadení na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov z hľadiska verejného rozpočtu, ktorým sa znižuje zaťaženie spotrebiteľov a daňovníkov. Ukazovateľom na meranie zníženia nákladov na podporu je jednotková cena elektriny zaplatená výrobcom energie z obnoviteľných zdrojov za MWh, vymedzená ako cena zaplatená z rozpočtu verejnej súťaže výrobcovi za každú jednotku elektriny. Predtým, než sa v širokom rozsahu zaviedli verejné súťaže, bola najbežnejším systémom podpory výkupná sadzba, ktorou sa výrobcom energie z obnoviteľných zdrojov garantovali ceny zvyčajne stanovované vládou alebo regulačným orgánom. Boli účinné ako nástroj na zvýšenie využívania energie z obnoviteľných zdrojov, no neboli nevyhnutne efektívne z rozpočtového hľadiska. Miery subvencií boli založené na odhadoch nákladov a informačná nesúmernosť medzi predkladateľmi projektov a subjektmi zodpovednými za stanovovanie cien a množstiev bola v niektorých prípadoch značná. Financovanie výkupných sadzieb prostredníctvom poplatkov za celý odber elektriny (alebo jeho špecifickú časť) viedlo k finančnému zaťaženiu mnohých spotrebiteľov elektriny. V dôsledku toho sa o koncepcii výkupných sadzieb v prípade projektov veľkého rozsahu viedla diskusia a táto koncepcia bola spochybnená. S cieľom určiť potrebnú úroveň podpory, odhaliť skutočné náklady na projekty, a tak prideliť čo najnižšiu subvenciu na jednotku energie prešla verejná správa na súťažné ponukové konania. Táto koncepcia umožňuje, aby v rámci verejnej súťaže predkladali cenové ponuky viacerí predávajúci, pokiaľ spĺňajú všetky špecifikácie obstarávania. Pri posudzovaní vplyvu na znižovanie nákladov je rozhodujúca úroveň konkurencie. Keď je počet účastníkov nízky, konkurenčný tlak je príliš slabý na to, aby prinútil uchádzačov optimalizovať každú časť hodnotového reťazca vývoja projektu a výsledné ponukové ceny neodhaľujú skutočné náklady na projekty.

Slnečná fotovoltika Nasledujúci obrázok znázorňuje percentuálnu zmenu cien dosiahnutú v dôsledku zavedenia aukcií. Pre krajiny označené modrou farbou sa zmena ceny počíta ako rozdiel medzi cenou podpory vyplatenou z rozpočtu výrobcom (v EUR/MWh) v poslednom roku administratívne stanovenej sadzby a cenou podpory vyplatenou v prvom roku vykonávania verejných súťaží. Pre krajiny označené zelenou farbou sa robí porovnanie medzi krajinami, pričom sa porovnáva relatívny pokles cien za rovnaké obdobie oproti referenčnej hodnote, ktorou je sadzba administratívne stanovená v Rakúsku na roky 2012 – 2019. Rakúsko sa používa ako referenčná krajina, pretože je jedinou krajinou EÚ, ktorá zaviedla administratívne stanovenú sadzbu na obdobie dostatočne dlhé na to, aby bol súbor hodnôt sadzby hodnoverný na účely spoľahlivého porovnania. Zdroj údajov: databáza aukcií AURES II Obrázok č. 1: Porovnanie zmeny nákladov na podporu slnečnej fotovoltiky v rámci EÚ

Priemerná zmena ceny, t. j. zmena celkových nákladov na podporu, predstavuje –4,73 %. Vo všeobecnosti možno konštatovať, že vo väčšine krajín viedlo zavedenie verejných súťaží k nižším jednotkovým cenám elektriny, a tým k nižším nákladom na podporu a menšiemu zaťaženiu spotrebiteľov alebo štátneho rozpočtu v prípade fotovoltických technológií. Výnimkami sú Taliansko (aukcia pre fotovoltické projekty malého rozsahu), Grécko, Malta, Poľsko a Slovinsko. V prípade týchto krajín možno nárast cien vysvetliť vonkajšími faktormi. V Slovinsku sa pred zavedením verejnej súťaže administratívne stanovené ceny v rámci systému výkupných sadzieb veľmi rýchlym tempom znižovali, pričom dosiahli hladinu, ktorá bola pre výrobcov príliš nízka. V Poľsku bol zavedený systém zelených certifikátov, v ktorom v roku 2015 (tesne pred zavedením aukcií) došlo k nadmernej ponuke, čo v uvedenom roku viedlo k radikálnemu zníženiu cien. Zvýšenie nákladov na podporu fotovoltických technológií malého rozsahu v Taliansku sa vysvetľuje skutočnosťou, že historicky sa táto technológia lepšie podporovala prostredníctvom administratívnych systémov podpory, a to v dôsledku slabšej informovanosti predkladateľov projektov, najmä pred rokom 2019. V Grécku mohlo viesť k podobným výsledkom ako pri výkupných sadzbách to, že úroveň konkurencie v prvej verejnej súťaži nebola veľmi vysoká (iba mierne zvýšený počet uchádzačov). V prípade hlavnej skupiny krajín, kde sa zaznamenal pokles cien, sa podobné vonkajšie faktory nezistili. Veterná energia na pevnine Rovnaká analýza bola vykonaná aj v prípade verejnej súťaže týkajúcej sa zariadení na výrobu veternej energie na pevnine. Z výsledkov vidieť, že v prípade všetkých krajín posudzovaných v analýze s výnimkou Írska viedlo zavedenie systému verejných súťaží k zníženiu cien podpory zaplatených za túto technológiu, čo prinieslo priemerné zníženie nákladov na podporu na úrovni –14,02 %. V Írsku malo prvé aukčné kolo nedostatočný počet uchádzačov, čo môže byť hlavným dôvodom zvýšenia cien. Zdroj údajov: databáza aukcií AURES II Obrázok č. 2: Porovnanie zmeny nákladov na podporu veternej energie na pevnine v rokoch 2010 – 2020 v rámci EÚ

Veterná energia na mori S výnimkou Dánska a Holandska sa verejné súťaže na podporu zariadení na výrobu veternej energie na mori začali uskutočňovať len nedávno a len v obmedzenom počte krajín. V niektorých z nich je časové rozpätie medzi verejnou súťažou a starým systémom podpory značné (9 rokov vo Francúzsku a 5 rokov v Nemecku), čo neumožňuje spoľahlivé porovnanie. Napriek tomu je posun v nákladoch na podporu badateľný, pričom vo Francúzsku predstavuje zníženie zo 115,5 EUR/MWh vyplatených v rámci administratívne stanovenej úrovne podpory na 60 EUR/MWh v rámci prvej verejnej súťaže a v Nemecku zníženie zo 140,3 EUR/MWh na 46,6 EUR/MWh. Z ďalších krajín pochádzajú príklady mimoriadneho zníženia nákladov na podporu, ku ktorému došlo vďaka nulovým alebo záporným cenovým ponukám. Nový litovský model verejných súťaží týkajúcich sa zariadení na výrobu veternej energie na mori, ako aj posledná holandská verejná súťaž v súvislosti s dvoma lokalitami v oblasti Hollandse Kust West umožňujú predkladanie záporných cenových ponúk. Víťaz poslednej verejnej súťaže týkajúcej sa zariadení na výrobu veternej energie na mori v Dánsku zaplatí vláde 375 miliónov EUR za výstavbu veterného parku s výkonom 1 GW. Vo všetkých týchto prípadoch však bol počet geografických lokalít alebo pripojení do sústavy obmedzený a v niektorých prípadoch sa poskytovala verejná podpora nákladov na pripojenie a infraštruktúru, čo motivovalo predkladateľov projektov, aby svoju cenovú ponuku znížili. Vplyv koncepcie verejnej súťaže na zníženie nákladov Hoci cieľom správy nie je analyzovať rôzne možnosti koncepcie verejnej súťaže, ale pozrieť sa na podporu energie z obnoviteľných zdrojov poskytnutú prostredníctvom verejnej súťaže vo všeobecnosti, stojí za zmienku účinok výberu druhu verejnej súťaže na ukazovateľ zníženia nákladov v prípade vysokej volatility trhových cien. V EÚ sa realizujú tri hlavné druhy systémov podpory poskytovanej prostredníctvom verejnej súťaže: jednostranná pohyblivá prémia, obojstranná pohyblivá prémia (označovaná ako “rozdielová zmluva“) a pevná prémia. V prípade neočakávaného poklesu trhovej ceny elektriny funguje z pohľadu zníženia nákladov najlepšie systém pevnej prémie. V rámci takéhoto systému znášajú všetko riziko spojené s nízkymi cenami výrobcovia, a preto nevytvára nadmerné zaťaženie spotrebiteľov ani rozpočtu. V systémoch pohyblivých prémií môžu náklady na podporu radikálne vzrásť, pretože treba pokryť pokles ceny. Toto riziko však možno zmierniť, ak aukcionár obmedzí celkovú výšku vyplatenej podpory. Ak sú ceny neočakávane vysoké, najlepšie funguje rozdielová zmluva, pretože povinnosť vrátenia peňazí, ktorá je v nej stanovená, zabraňuje nadmerným príjmom za projekt, ktorý získal verejnú podporu. Zároveň vytvára príjem pre štát. Úloha rozdielových zmlúv ako nástroja na zachytenie inframarginálnych ziskov v obdobiach vysokých cien už bola zohľadnená v oznámení o pláne REPowerEU. V jednostrannom systéme podpora nadmerne nezaťaží rozpočet, ale za projekt vzniká nadmerný príjem. V prípade pevnej prémie nevznikajú žiadne ďalšie náklady na podporu, hoci sa môže vyskytnúť nadmerné subvencovanie, čo nepredstavuje optimálne rozdelenie zdrojov. Tento účinok sa však dá v systéme pevnej prémie zmierniť zavedením cenového stropu, nad ktorý sa nevypláca žiadna podpora.

Závery pre rozmer 1: Zníženie nákladov ·Verejnými súťažami sa poskytuje potrebný rámec na zavádzanie elektriny z obnoviteľných zdrojov pri najnižších možných nákladoch, keďže údaje naznačujú, že pri všetkých skúmaných technológiách bolo zníženie nákladov vo väčšine prípadov výsledkom realizácie systému podpory poskytovanej na základe verejnej súťaže. ·V prípade slnečnej fotovoltiky a veternej energie na pevnine dôkazy ukazujú, že ak je konkurencia v aukcii vysoká (t. j. dosahuje počet uchádzačov zvýšený na úroveň viac ako 1,5), zníženie nákladov na podporu býva vyššie ako pri aukciách, kde je konkurencia slabšia. Inými slovami, verejnou súťažou sa dosahuje zníženie nákladov, ak vytvára dostatočnú úroveň konkurencie. 3.2. Technologické zlepšenia Rozmer výkonnosti „dosiahnuť technologické zlepšenia“ podľa článku 4 ods. 8 písm. b) smernice o energii z obnoviteľných zdrojov sa v tejto správe vykladá ako zníženie nákladov na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov v nadväznosti na vývoj technológií v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov. Ukazovateľom na meranie dosiahnutých technologických zlepšení sú merné náklady na výrobu elektriny. Tento ukazovateľ je vhodný, pretože zahŕňa priame zníženie nákladov prostredníctvom kapitálových výdavkov (CAPEX) a prevádzkových nákladov (OPEX), ktoré je výsledkom zlepšení technológií v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov. Merné náklady na výrobu elektriny sa medzi rokmi 2010 a 2020 podstatne znížili, najmä v prípade fotovoltickej technológie, a to ako výsledok globálneho technologického vývoja, ktorý nemusí byť nutne spojený so zavedením verejných súťaží, ale je skôr výsledkom iných faktorov, ako sú účinky presahovania, inovácie, zvýšený dopyt po energii z obnoviteľných zdrojov ako súčasť opatrení verejnej podpory, zlepšené podmienky financovania, ako sú vážené priemerné kapitálové náklady atď. Na zohľadnenie týchto vonkajších faktorov sa vývoj merných nákladov na výrobu elektriny v analyzovaných krajinách porovnáva s výkonnosťou v referenčnej krajine bez systému podpory založeného na verejných súťažiach, ako aj s globálnou výkonnosťou v prípade danej technológie. Veterná energia na pevnine Nasledujúca tabuľka uvádza zhrnutie priemernej ročnej zmeny merných nákladov na výrobu elektriny. V stĺpci nazvanom „v krajine“ predstavuje hodnota porovnanie medzi hodnotou merných nákladov na výrobu elektriny pred zorganizovaním prvej verejnej súťaže a po ňom, pričom sa berú do úvahy 3 až 5-ročné obdobia. Okrem rozdielu v merných nákladoch na výrobu elektriny v rámci krajín sú s cieľom zohľadniť ďalšie faktory určujúce náklady, ktoré sú nezávislé od uplatneného systému podpory, uvedené porovnania s dvoma referenčnými hodnotami: Švédsko a globálny priemer. Švédsko neuplatnilo systémy verejných súťaží, no podarilo sa mu dosiahnuť veľké prírastky kapacity veternej energie na pevnine prostredníctvom súťažného systému zelených certifikátov. Globálne priemerné hodnoty sa týkajú všetkých zariadení bez ohľadu na regulačné prostredie, umiestnenie alebo skúsenosti investorov vrátane analyzovaných krajín. Hoci globálny priemer zjavne nie je kontrafaktuálnym scenárom, pretože zahŕňa tak krajiny, kde sa vykonávajú aukcie, ako aj tie, kde sa aukcie nevykonávajú, môže slúžiť ako vhodná referenčná hodnota, pretože ak by verejné súťaže podporovali technologický rozvoj, výkonnosť krajín s aukciami by bola lepšia ako priemerná výkonnosť. Krajiny Rok prvej aukcie Rozdiel v priemernej miere zmeny merných nákladov na výrobu elektriny (pred aukciami a počas nich) Porovnanie

v krajine vo Švédsku globálne so Švédskom s globálnym priemerom Taliansko 2012 –5,5 % –3,7 % 2,0 % –1,8 % –7,5 % Španielsko 2016 –2,7 % –5,7 % –5,5 % 2,9 % 2,7 % Nemecko 2017 –7,4 % –7,0 % –7,5 % –0,5 % 0,1 % Dánsko 2018 3,9 % 0,0 % –5,6 % 3,9 % 9,5 % Francúzsko 2018 –12,1 % 0,0 % –5,6 % –12,1 % –6,5 % Priemer – –4,8 % –3,3 % –4,4 % –1,5 % –0,4 % Zdroj údajov: agentúra IRENA (2021) Obrázok č. 3: Porovnania priemernej zmeny merných nákladov na výrobu elektriny v prípade veternej energie na pevnine Z údajov vidieť, že priemerný pokles merných nákladov na výrobu elektriny v analyzovaných krajinách s aukciami (–4,8 %) je vyšší ako referenčná hodnota Švédska a globálna referenčná hodnota (–3,3 %, –4,4 %), preto systémy verejných súťaží mierne prekonali referenčné hodnoty (v priemere). Hodnoty merných nákladov na výrobu elektriny vo Švédsku a aj globálne však klesajú podobne rýchlym tempom, čo znamená, že technologický rozvoj sa zlepšuje aj nezávisle od toho, či sa využíva systém podpory založený na verejných súťažiach. Okrem toho sú účinky na úrovni krajín rôzne. Aukčné systémy prekonali tak švédsky systém zelených certifikátov, ako aj globálny priemer v Taliansku a vo Francúzsku, zaostali v Španielsku a Dánsku, kým v rámci nemeckého systému sa dosiahli podobné výsledky ako referenčné hodnoty. Bez toho, aby boli dotknuté iné faktory, najpravdepodobnejším vysvetlením je, že aukčné schémy môžu prispieť k podstatnému zníženiu nákladov vtedy, ak sú náklady v čase zavedenia verejnej súťaže na vyššej úrovni, zatiaľ čo v prípade vyspelejších a efektívnejších technológií sú menej účinné. Slnečná fotovoltika V nasledujúcej tabuľke je v stĺpci s označením „v krajine“ uvedené zhrnutie priemernej miery zmeny merných nákladov na výrobu elektriny v prípade slnečnej fotovoltiky pred zavedením aukcií a po ňom v niekoľkých krajinách, ale analýza je menej spoľahlivá ako v prípade veternej energie na pevnine, pretože nie sú dostupné údaje za konkrétne roky. Výsledky na úrovni krajín sú pre uvedené tri krajiny veľmi rozdielne a vyplýva z nich takmer nulový priemerný rozdiel. Tabuľka naznačuje, že rozdiel medzi zaznamenanými zníženiami nákladov pred aukciami a počas nich do značnej miery závisí od času zavedenia: čím skôr sa aukcie zaviedli, tým vyšší bol potenciál verejných súťaží prispieť k zníženiu merných nákladov na výrobu elektriny. To však môže súvisieť so všeobecnými modelmi vývoja nákladov, náklady na technológie totiž vo všetkých štyroch krajinách klesali v období 2012 až 2015 rýchlejšie ako pred týmto obdobím alebo po ňom. Model vývoja nákladov v analyzovaných krajinách sa porovnáva s dvoma referenčnými hodnotami – s globálnym priemerom a s príkladom na úrovni krajiny, za ktorú sú k dispozícii hodnoty merných nákladov na výrobu elektriny a v ktorej sa neuskutočnila žiadna verejná súťaž na slnečnú fotovoltiku. Príklad takejto krajiny v EÚ neexistuje, preto sa vybrala tretia krajina s porovnateľným technologickým pokrokom v oblasti obnoviteľných zdrojov energie. Z dôvodu dostupnosti údajov je ako referenčná krajina najrelevantnejším príkladom Kórejská republika. Krajiny Rok prvej aukcie Rozdiel v priemernej miere zmeny merných nákladov na výrobu elektriny (pred aukciami a počas nich) Porovnanie

(podľa prístupu „rozdiel v rozdieloch“) v krajine v Kórei globálne s Kóreou s globálnym priemerom Francúzsko 2012 –16,8 % 8,1 % –3,8 % –24,9 % –13,0 % Nemecko 2015 5,1 % 5,8 % 2,8 % –0,7 % 2,2 % Taliansko 2019 8,5 % 1,9 % 4,9 % 6,7 % 3,6 % Priemer – –1,1 % 5,3 % 1,3 % –6,3 % –2,4 % Zdroj údajov: agentúra IRENA (2021) Obrázok č. 4: Porovnania priemernej zmeny merných nákladov na výrobu elektriny v prípade slnečnej fotovoltiky

Z analýzy vidieť, že smer účinkov sa nemení, iba ich veľkosť. Vývoj nákladov v Kórei bol veľmi odlišný od Talianska a Francúzska (a podobný Nemecku), čo spôsobilo, že rozdiely vo výsledkoch na úrovni krajín boli ešte väčšie. Priemerná hodnota naznačuje, že systém založený na verejných súťažiach prekonal referenčnú hodnotu Kórey (o 6 % rýchlejšie zníženie nákladov). Naproti tomu globálny vývoj nákladov bol podobný európskemu výsledku, ale vykazuje menšie (bližšie k nule) rozdiely medzi obdobiami pred aukciou a počas nej. Vedie to k záveru, že zaznamenané rozdiely možno čiastočne, avšak nie úplne vysvetliť globálnymi trendmi nákladov. V priemere bola výkonnosť verejných súťaží o niečo lepšia (rýchlejšie zníženie nákladov) ako globálny priemer, ale tento záver vyplýva z výrazného zníženia nákladov vo Francúzsku. Treba poznamenať, že globálny vývoj priemerných nákladov obsahuje i) aj analyzované krajiny a ii) mnoho ďalších krajín, kde sa rozvoj fotovoltiky začal neskôr, preto je možné dosiahnuť väčšie zníženie nákladov. Okrem toho v dôsledku účinku presahovania a iných vonkajších faktorov môže zníženie nákladov dosiahnuté v krajinách s aukciami znížiť náklady aj v krajinách bez aukcií. Závery pre rozmer 2: Technologické zlepšenia ·Vývoj merných nákladov na výrobu elektriny ako referenčnej hodnoty pre technologické zlepšenia ukazuje, že systémy podpory založené na verejných súťažiach môžu mať účinok na vývoj nákladov, ale iné všeobecné faktory a faktory, ktoré sú špecifické pre jednotlivé krajiny, môžu mať silnejší vplyv. Vyspelosť technológie, podmienky financovania, celkové globálne rozširovanie kapacít (a s tým spojené získavanie znalostí a vplyvy na merné náklady na výrobu elektriny), ako aj postavenie krajiny na krivke učenia sa (prírastky kapacít, skúsenosti investorov) zohrávajú po tejto stránke kľúčovú úlohu a možno ich považovať za silnejšie hnacie sily technologických zlepšení. ·Merné náklady na výrobu elektriny v prípade technológie veternej energie na pevnine sa (v priemere) znižovali rýchlejšie po tom, čo sa zaviedli verejné súťaže. Tento záver však platí hlavne pre tie krajiny, kde boli náklady pred zavedením verejných súťaží vysoké a stagnujúce. Náklady možno účinne znížiť aj inými druhmi trhovo orientovaných systémov (napr. švédsky systém zelených certifikátov). ·V súčasnosti sa verejné súťaže v EÚ väčšinou sústreďujú na tri technológie: slnečnú fotovoltiku, veternú energiu na pevnine a veternú energiu na mori. V prípade iných technológií sú verejné súťaže relatívne zriedkavé a k zlepšeniam týchto technológií prispievajú len v obmedzenej miere. 3.3. Vysoká miera realizácie Rozmer výkonnosti „dosiahnuť vysokú mieru realizácie“ podľa článku 4 ods. 8 písm. c) smernice o energii z obnoviteľných zdrojov sa v tejto správe vykladá ako celkový objem kapacity energie z obnoviteľných zdrojov pridanej po zavedení verejných súťaží v porovnaní s objemami kapacity pridanými predtým. Je dôležité zdôrazniť, že európske krajiny majú mnoho iných druhov systémov podpôr, ako sú investičné granty alebo meranie čistej spotreby v prípade projektov týkajúcich sa domácností, čo znamená, že rozširovanie kapacity je možné aj bez prevádzkovej podpory. Okrem toho môžu existovať vonkajšie faktory, ktoré ovplyvňujú tempo rozširovania, ako napríklad posun v politike. Nasledujúca tabuľka porovnáva ročný priemerný objem novej kapacity energie z obnoviteľných zdrojov pridanej vo vybraných krajinách v obdobiach pred zavedením verejnej súťaže a po ňom. Prvý rok zodpovedá dátumu, kedy sa očakáva spustenie prevádzky projektov zadaných vo verejnej súťaži. Je to termín realizácie prvého kola verejnej súťaže, ktorý rozdeľuje dátový súbor na obdobie pred zavedením verejnej súťaže a obdobie po ňom. Tabuľka obsahuje iba systémy podpory spojené s prevádzkovou podporou projektov, ktoré sa netýkajú domácností. Krajina a technológia Prvý rok dokončenia kapacity, ktorá je predmetom verejnej súťaže Priemerný ročný prírastok kapacity v období pred zavedením verejnej súťaže (v MW) Priemerný ročný prírastok kapacity v období po zavedení verejnej súťaže (v MW) Predchádzajúci systém prevádzkovej podpory bez verejnej súťaže Zmena v % (v porovnaní s poslednými tromi rokmi bez verejnej súťaže) Dánsko – fotovoltika 2018 99,7 131,3 výkupná prémia 32 % Dánsko – veterná energia na pevnine 2020 196,7 136,0 výkupná prémia –31 % Fínsko – veterná energia na pevnine 2020 239,3 302,0 výkupná sadzba 26 % Francúzsko – fotovoltika 2014 1411,0 921,0 výkupná sadzba –35 % Nemecko – fotovoltika 2017 1323,0 3276,0 výkupná sadzba 148 % Nemecko – veterná energia na pevnine 2018 4549,0 1517,0 výkupná sadzba –67 % Grécko – fotovoltika 2017 8,3 160,8 výkupná sadzba 1829 % Grécko – veterná energia na pevnine 2019 242,7 622,0 výkupná sadzba 156 % Taliansko – veterná energia na pevnine 2015 594,7 105,2 zelený certifikát –82 % Litva – veterná energia na pevnine 2015 25,6 37,2 výkupná sadzba 45 % Luxembursko – fotovoltika 2020 12,7 35,0 výkupná sadzba 176 % Holandsko – fotovoltika 2015 286,0 1534,3 výkupná sadzba 436 % Holandsko – veterná energia na pevnine 2016 320,7 223,4 výkupná sadzba –30 % Poľsko – fotovoltika 2019 151,3 1687,0 zelený certifikát 1015 % Slovinsko – fotovoltika 2018 9,7 6,7 výkupná sadzba –31 % Španielsko – fotovoltika 2020 1420,0 2812,0 žiadny 98 % Španielsko – veterná energia na pevnine 2019 179,0 1859,5 žiadny 939 % Zdroj: vlastný výpočet založený na údajoch agentúry IRENA (2021) V tabuľke sa uvádza 17 prípadov, z ktorých 11 vykazuje pozitívnu zmenu ročných nových kapacít. V mnohých prípadoch je tento rast veľmi veľký, čo môže byť výsledkom dvoch okolností. Po prvé, sú krajiny, v ktorých sa pred obdobím verejných súťaží príslušná technológia nevyskytovala alebo nebola dobre etablovaná. V týchto prípadoch možno tvrdiť, že systém podpory založený na verejných súťažiach bol pre výrobcov prvou skutočnou príležitosťou, aby získali podporu a aby sa začalo rozsiahle rozširovanie kapacít. Toto vysvetlenie sa týka hlavne fotovoltiky, keďže táto technológia v Európe pokročila neskôr, takže realizácia koncepcie verejnej súťaže prebehla súčasne s dosiahnutím technologickej vyspelosti. Dva veľmi dobré príklady, ktoré sa týkajú fotovoltiky, sú Holandsko a Poľsko, kde pred systémom verejných súťaží boli nové prírastky kapacít nízke a systém verejných súťaží urýchlil technologický rozvoj. V Nemecku a Luxembursku možno pozorovať podobne vysoký nárast kapacít fotovoltiky, a to dokonca aj s vyššou východiskovou hodnotou pred zavedením verejných súťaží. Po druhé, je niekoľko krajín, kde v rokoch pred zavedením verejnej súťaže boli prírastky kapacít v dôsledku regulácie v krajine veľmi nízke. Pre tieto krajiny platí, že kým sa poskytuje podpora, možno zaznamenať značné rozširovanie kapacít. V prípadoch, keď sa v porovnaní s obdobím pred zavedením verejných súťaží nové kapacity znižujú, existuje niekoľko vysvetlení. Po prvé, ak v krajine už s vysokými prevádzkovými kapacitami možno technológiu považovať za vyspelú, očakáva sa prirodzené zníženie nových pridaných kapacít. V takýchto prípadoch môžu aj problémy s dostupnosťou sústavy motivovať aukcionárov k tomu, aby znížili objemy, ktoré ponúkajú na aukcie. Takisto, ak sú, najmä v prípade technológie výroby veternej energie na pevnine, v krajine už nainštalované rozsiahle kapacity, môžu nastať problémy s ich rozširovaním v dôsledku nedostatku vhodných umiestnení, čo môže rozširovanie kapacít výrazne obmedziť. Napokon je dôležité vziať do úvahy to, že tam, kde výkupné sadzby poskytovali veľmi štedrú podporu novým projektom, bolo rozširovanie kapacít v systéme pred zavedením verejných súťaží rýchlejšie. V týchto prípadoch mohla nižšia odmena vyplývajúca z verejnej súťaže poskytnúť výrobcom menší stimul na budovanie nových kapacít na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov. V roku 2021 došlo k radikálnemu rozšíreniu nových kapacít energie z obnoviteľných zdrojov na základe zmlúv o nákupe elektriny (PPA). Čiastočne je to spôsobené zvyšujúcou sa vyspelosťou trhu s PPA, ako aj rastúcimi trhovými cenami elektriny, čo vytvára zvýšený dopyt po PPA zo strany podnikových odberateľov. Okrem toho existuje vzájomné pôsobenie medzi dostupnosťou systémov verejnej podpory a trhom s PPA. Napríklad zrušenie verejných súťaží na viacero technológií v Litve v roku 2020 a v Dánsku v roku 2021 v dôsledku nízkej účasti viedlo k vzniku množstva projektov PPA na zavedenie ďalších kapacít energie z obnoviteľných zdrojov, čo naznačuje, že PPA môžu byť atraktívnejšou a trhovo orientovanou alternatívou k systémom verejnej podpory. Konkrétne vplyvy zrušenia systémov podpory na rastúci trh s PPA nemožno potvrdiť kvantitatívnou analýzou, keďže PPA sa začínajú rozvíjať až v posledných rokoch v niekoľkých krajinách EÚ a sú o nich dostupné len veľmi obmedzené údaje. Závery pre rozmer 3: Vysoká miera realizácie ·Verejnými súťažami sa bez ohľadu na iné vonkajšie faktory významne prispieva k rozširovaniu kapacít projektov veternej a slnečnej energie. Rozširovanie kapacít v období po zavedení aukcií je v mnohých európskych systémoch silnejšie ako pred zavedením verejných súťaží. ·K pomalšiemu rozširovaniu dochádzalo väčšinou v krajinách, kde sa v čase zavádzania verejných súťaží už príslušná technológia v širokej miere uplatňovala, ale miera znižovania je aj v týchto prípadoch relatívne malá. ·V niektorých európskych krajinách, ako sú Poľsko alebo Holandsko, vyústilo zavedenie aukcií priamo do začatia rozsiahleho zavádzania danej technológie na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov (v tomto prípade slnečnej fotovoltiky). ·Podstatné zvýšenie zaznamenali kapacity zazmluvnené prostredníctvom PPA – tento veľmi pozitívny vývoj predstavuje alternatívnu alebo doplnok k verejným súťažiam a môže mať za následok to, že aukcie budú mať nedostatočný počet uchádzačov. 3.4. Nediskriminačná účasť malých subjektov a v príslušných prípadoch miestnych orgánov Rozmer výkonnosti „umožniť nediskriminačnú účasť malých subjektov a v príslušných prípadoch miestnych orgánov“ podľa článku 4 ods. 8 písm. d) smernice o energii z obnoviteľných zdrojov sa v tejto správe vykladá ako schopnosť malých subjektov zapojiť sa za rovnakých podmienok do verejných súťaží s projektmi malého rozsahu a získať príslušné zadanie. Ukazovateľom na meranie tohto rozmeru je priemerná veľkosť nových projektov zadaných prostredníctvom verejných súťaží, ktorá ukazuje, do akej miery dokázala koncepcia verejnej súťaže poskytnúť také stimuly, ktoré odstránili počiatočné prekážky ovplyvňujúce malé subjekty (napr. neexistencia úspor z rozsahu, horšie úverové podmienky, vyššie náklady projektu na energetický výstup, nižšia úroveň špecializácie). Keďže nie sú dostupné príklady miestnych orgánov, ktoré sa zúčastňujú na verejnej súťaži ako uchádzači, aspekty verejnej súťaže súvisiace so zapojením miestnych zainteresovaných strán v širšom zmysle sú zahrnuté v oddiele 3.6. Úroveň účasti malých subjektov a projektov je predurčená obmedzeniami veľkosti projektov, ktoré sú obsahom koncepcie verejnej súťaže. Na získanie prehľadu možno v súvislosti s obmedzením veľkosti projektov rozlišovať medzi štyrmi druhmi koncepcie verejných súťaží: ·malé: tento druh zahŕňa verejné súťaže zamerané na malé projekty s kapacitou do 1 MW v prípade slnečnej fotovoltiky a 3 MW v prípade veternej energie na pevnine,

·vyvážené: tento druh zahŕňa verejné súťaže, ktoré umožňujú účasť projektov malého rozsahu, a to aspoň do istej miery (menej ako 1 MW v prípade slnečnej fotovoltiky a 3 MW v prípade veternej energie na pevnine), a projektov strednej veľkosti (do 50 MW) za rovnakých podmienok, t. j. ktoré umožňujú konkurenciu medzi nimi, ale vylučujú veľmi veľké projekty, aby sa predišlo cenovým výhodám vyplývajúcim z úspor z rozsahu, ·veľkostná kategória: tento druh zahŕňa paralelné verejné súťaže organizované v rámci jedného roka, keď aspoň jedna verejná súťaž je zameraná na projekty malého rozsahu a aspoň jedna verejná súťaž na projekty veľkého rozsahu, pričom tieto dva druhy projektov si navzájom nekonkurujú, ·veľké: tento druh zahŕňa verejné súťaže, z ktorých boli vylúčené projekty malého rozsahu alebo v ktorých nebola stanovená žiadna maximálna kapacita. Slnečná fotovoltika Výsledky analýzy za roky 2010 – 2020 ukazujú, že v Estónsku, Francúzsku, Chorvátsku a Poľsku sa koncepcia verejných súťaží v niektorých rokoch zameriavala iba na projekty malého rozsahu. V Chorvátsku bola zorganizovaná jedna, zatiaľ čo v Estónsku dve pilotné verejné súťaže len pre projekty malého rozsahu, obe krajiny však plánujú, že čoskoro zavedú verejné súťaže pre projekty veľkého rozsahu. V Poľsku sa postup verejných súťaží začal verejnými súťažami pre projekty malého rozsahu v rokoch 2016 a 2017, ale v neskorších rokoch sa súbežne organizovali aj verejné súťaže pre projekty veľkého rozsahu. Aj vo Francúzsku sa na začiatku verejné súťaže zamerali na projekty malého rozsahu: v rokoch 2014 a 2016 sa organizovali iba takéto aukcie. Priemerná veľkosť projektov v týchto verejných súťažiach je veľmi malá, pričom sa pohybuje v rozmedzí od 0,24 MW do 0,65 MW. V mnohých krajinách – Dánsku, Francúzsku, Grécku, Luxembursku, Maďarsku, Poľsku a Taliansku – sa v prípade projektov malého rozsahu uplatňoval osobitný postup v rámci možnosti „veľkostná kategória“. Holandsko okrem toho používalo dynamický druh aukcie vzostupných cien s rôznymi maximálnymi cenami pre rôzne veľkosti projektov slnečnej fotovoltiky. V prípade slnečnej fotovoltiky možno teda toto riešenie, kde sa organizujú paralelné verejné súťaže v rámci jedného roka, z ktorých jedna je zameraná na projekty malého rozsahu, považovať v Európe za bežné, ale nie univerzálne. Veľkostná kategorizácia má tendenciu udržiavať priemernú veľkosť projektov bližšie k projektom malého rozsahu, keďže priemerné veľkosti sa pohybujú v rozmedzí od 0,38 MW (Taliansko) do 5,45 MW (Dánsko). Veterná energia na pevnine V prípade veternej energie na pevnine sú verejné súťaže, ktoré uprednostňujú projekty malého rozsahu, menej bežné než pri slnečnej fotovoltike – organizovalo ich iba Estónsko v roku 2020 a Poľsko do roku 2018. V týchto príslušných časových obdobiach je priemerná veľkosť projektov v obidvoch krajinách menšia ako 1 MW. Pokiaľ ide o ostatné tri druhy koncepcií, výsledky sú v rámci Európy veľmi rôznorodé, čo vedie k veľmi rozdielnym priemerným veľkostiam projektov, ktoré získali zadanie. Najmenšie veľkosti projektov sa zistili v Estónsku, kde mali menej ako 0,5 MW, ale v príslušnom období boli získali projekty s nízkymi kapacitami zadanie aj v Taliansku, Slovinsku a Holandsku. Tieto výsledky naznačujú, že malé zariadenia na výrobu veternej energie na pevnine sú pre európsky energetický mix životaschopným riešením. Výsledky celej EÚ, pokiaľ ide o priemernú veľkosť zadaných projektov podľa štyroch prístupov ku koncepcii verejných súťaží, sú uvedené v nasledujúcej tabuľke a pri zohľadnení veľmi odlišnej štruktúry možností koncepcií verejných súťaží medzi slnečnou fotovoltikou a veternou energiou na pevnine umožňujú nasledujúce závery. Po prvé, existujú verejné súťaže, pri ktorých sa uprednostňujú projekty na výrobu veternej energie v malom rozsahu. Po druhé, riešenie „veľkostná kategória“ vedie v porovnaní s „vyváženým“ riešením v priemere k nižšej priemernej veľkosti projektov. Po tretie, ak nie je stanovená maximálna kapacita a neuplatňujú sa veľkostné kategórie, majú veľmi veľké projekty tendenciu dominovať vo výsledkoch aukcií. Priemerná veľkosť (v MW) Slnečná fotovoltika Priemerná veľkosť (v MW) Veterná energia na pevnine MALÉ 0,47 0,59 VYVÁŽENÉ 2,61 12,78 VEĽKOSTNÁ KATEGÓRIA 1,88 10,55 VEĽKÉ 40,85 43,83 Zdroj: vlastný výpočet založený na údajoch agentúry IRENA (2021) Obrázok č. 7: Priemerná veľkosť zadaných projektov v EÚ podľa štyroch možností koncepcie pre slnečnú fotovoltiku a veternú energiu na pevnine Je však dôležité poukázať na to, že obmedzenie veľkosti projektov vo verejných súťažiach je spojené s výrazným poklesom cenovej efektívnosti, čo je spôsobené aj úsporami z rozsahu, prístupom k lepšiemu umiestneniu, financovaním a ďalšími faktormi. Náklady na podporu v kategórii „malé“ bývajú vyššie ako v kategórii „veľké“, čo ukazuje nasledujúca tabuľka: Krajina a technológia Rok skúmanej aukcie Priemerná víťazná cena v kategórii „malé“ (v EUR_2019/MWh) Priemerná víťazná cena v kategórii „veľké“ (v EUR_2019/MWh) Cenový rozdiel týchto dvoch kategórií Francúzsko – fotovoltika 2020 62,0 52,4 7,6 Grécko – fotovoltika 2018 79,4 64,6 14,8 Maďarsko – fotovoltika 2020 62,8 48,4 14,4 Taliansko – fotovoltika 2020 91,9 68,2 23,7 Poľsko – fotovoltika 2020 57,3 49,9 7,4 Taliansko – veterná energia na pevnine 2020 134,8 68,3 66,5 Litva – veterná energia na pevnine 2013 111,0 76,4 34,6 Poľsko – veterná energia na pevnine 2018 83,7 46,6 37,1 Zdroj: databáza aukcií AURES II Obrázok č. 8: Porovnanie výsledkov aukcií projektov malého a veľkého rozsahu z hľadiska priznaných priemerných cien Výsledky ukazujú, že samostatné verejné súťaže pre projekty malého rozsahu majú značnú cenovú prémiu, vo väčšine prípadov väčšiu ako 10 EUR/MWh, s výnimkou fotovoltiky v Poľsku a vo Francúzsku. Tento cenový príplatok je výrazne vyšší v prípade veternej energie na pevnine (30 – 40 EUR/MWh) než v prípade slnečnej fotovoltiky (v priemere okolo 11 EUR/MWh). Zavedenie špecifikácií verejných súťaží, ktoré uprednostňujú projekty malého rozsahu, je preto spojené s dodatočnou finančnou záťažou, pokiaľ ide o náklady na podporu vyplatenú zadaným projektom. Závery pre rozmer 4: Nediskriminačná účasť malých subjektov ·Viac ako polovica európskych krajín organizuje (organizovala) verejné súťaže na projekty slnečnej fotovoltiky malého rozsahu, pričom zavedenie veľkostných kategórií pre projekty slnečnej fotovoltiky možno považovať za široko (ale nie univerzálne) uplatňované riešenie. ·V prípade tých verejných súťaží, kde nie je stanovená ani maximálna kapacita, ani sa v nich projekty nerozdeľujú do rôznych košov na základe veľkosti, je všeobecnou tendenciou to, že vo verejných súťažiach dominujú veľké projekty, čo dáva menším projektom menšie šance na úspech, najmä z dôvodu úspor z rozsahu. ·V porovnaní so stanovením maximálnej veľkosti sú veľkostné kategórie podľa všetkého efektívnejším spôsobom, ako zvýšiť účasť malých projektov, a teda aj malých subjektov. ·Keď sa použije riešenie „veľkostná kategória“, cenová efektívnosť značne klesá. A zároveň, keďže sú zúčastnené projekty rozdelené podľa veľkosti, sa môže znížiť aj intenzita súťaže.

3.5. Vplyv na životné prostredie Rozmer výkonnosti „obmedziť vplyv na životné prostredie“ podľa článku 4 ods. 8 písm. e) smernice o energii z obnoviteľných zdrojov je náročný, pretože teoretická súvislosť medzi realizáciou prideľovania podpory na základe aukcie a obmedzením vplyvu na životné prostredie nie je zrejmá. Hlavným určujúcim faktorom vplyvu na životné prostredie nie je to, či je prideľovanie podpory založené na administratívnom alebo trhovom postupe či na verejnej súťaži, ale aký je vplyv kapacít výroby energie z obnoviteľných zdrojov, napr. nahradením konvenčných elektrární, a tým znížením emisií skleníkových plynov, čo závisí od mnohých ďalších faktorov, ako sú konkrétne environmentálne predpisy a umiestnenie zariadenia. Projekty v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov môžu mať rad vplyvov aj na iné environmentálne ciele, ako sú znečistenie pôdy, vody, ovzdušia a znečistenie hlukom alebo biotopy. Tento rozmer sa preto analyzuje prostredníctvom prípadových štúdií, ktorými sa poukazuje na niektoré konkrétne prvky koncepcie, ktoré súvisia so širším environmentálnym vplyvom zadaných projektov v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov. Takéto prvky koncepcie, ktoré nesúvisia s „hlavnými cieľmi“ opatrenia na podporu, môžu podľa pravidiel štátnej pomoci tvoriť až 30 % váhy všetkých výberových kritérií vo verejnej súťaži, a teda predstavujú dôležitý potenciálny nástroj, ktorý môže prispieť ku konkrétnym cieľom politiky (napr. obehové hospodárstvo s kritériami týkajúcimi sa recyklovateľnosti alebo inými kritériami udržateľnosti). Tieto kritériá sa však musia starostlivo navrhnúť, aby neviedli k protekcionistickým účinkom, ktoré nie sú v súlade s politikami EÚ ani pravidlami WTO. Prípadová štúdia – Taliansko Taliansko v rokoch 2019 – 2021 zaviedlo systém verejných súťaží so siedmimi samostatnými aukčnými kolami. Na základe veľkosti plánovaných projektov (prahová hodnota 1 MW) a technológií sa vytvorili rôzne koše. V prípade malých vodných elektrární (menej ako 1 MW) sa kritériami verejnej súťaže umožnilo, aby vodná elektráreň, ktorá spĺňa zoznam environmentálnych podmienok pre hospodárenie s vodami, dosiahla vo verejnej súťaži vysoké umiestnenie bez ohľadu na ponúknutú cenu. Vo všetkých kolách verejnej súťaže (okrem posledného) bol v aukciách dosiahnutý vysoký počet uchádzačov, čím sa splnil jeden cieľ verejnej súťaže, keďže zvíťazili projekty vhodnejšie pre kvalitu vody. Na druhej strane vytvorila koncepcia verejnej súťaže negatívny stimul z hľadiska podávania nekonkurenčných ponúk, keďže tie projekty, ktoré splnili požadované podmienky, určite vyhrali, a teda takmer všetky takéto projekty ponúkli maximálnu cenu aukcie. V prípade slnečných fotovoltických zariadení (menej ako 1 MW) zahŕňala verejná súťaž samostatnú kategóriu projektov, v ktorých sa strešné slnečné panely inštalujú ako náhrada azbestu alebo bridlice. Tieto projekty okrem toho v porovnaní s inými druhmi malých fotovoltických projektov získali prémiu vo výške 10 EUR/MWh. Veľkosť kapacít zadaných v jednotlivých kolách verejnej súťaže poukazuje na neustále sa zvyšujúci záujem o malé slnečné fotovoltické projekty (8 MW v prvom kole sa zvýšilo na 110 MW v siedmom kole). V tejto osobitnej kategórii fotovoltiky však boli objemy, ktoré vláda ponúkla vo verejnej súťaži, veľmi vysoké, v dôsledku čoho mali všetky aukčné kolá nedostatočný počet uchádzačov, čo viedlo k tomu, že ponúkané ceny boli veľmi blízko k maximálnej cene. Okrem toho sa zistilo, že uchádzači prispôsobili svoje správanie, keď v prvom kole ponúkli cenu o 0,4 % nižšiu v porovnaní s maximom, pričom v piatom kole sa tento rozdiel zmenšil na 0,01 %, čím sa verejná súťaž stala z hľadiska nákladovej efektívnosti nedostatočnou. V tomto prípade teda verejné súťaže zamerané na projekty s osobitným vplyvom na životné prostredie, ktorým nie je zníženie emisií skleníkových plynov, dosiahli svoje ciele, ale nepodporili konkurenciu a zisťovanie cien. Prípadová štúdia – Holandsko Holandsko využívalo verejné súťaže, ktoré boli založené len na cene, uplatňovalo však požiadavky týkajúce sa predbežného výberu vrátane úplného posúdenia vplyvu na životné prostredie v prípade verejných súťaží, ktoré boli špecifické pre určitú lokalitu. Tým sa zabezpečuje, že pred rozhodnutím o úspešnom uchádzačovi sa zohľadnia environmentálne dôsledky projektu a že sa na rozhodovaní vopred zúčastňuje verejnosť. Dôkazy nenaznačujú riziko, že by uplatňovanie environmentálneho kritéria pred verejnou súťažou malo vplyv na cenu. V prípade Holandska, kde sa vopred povinne posudzujú vplyvy na životné prostredie, je priznaná cena nižšia ako v iných (porovnateľných) krajinách, kde takéto posudzovanie povinné nie je. Potvrdzuje sa, že zreteľné zníženie nákladov možno dosiahnuť aj v prípade verejných súťaží, ktoré zohľadňujú vplyv projektov na životné prostredie. Skúsenosti z Holandska navyše ukazujú, že požiadavky týkajúce sa predbežného výberu vzhľadom na environmentálne vplyvy projektu predchádzajú riziku oneskorenia pri uvedení projektu do prevádzky, čo má pozitívny vplyv na mieru realizácie. V krajinách, kde je administratívny postup zdĺhavý, by sa však požiadavkou na predbežné environmentálne schválenie mohlo spôsobiť, že verejná súťaž bude príliš zložitá a vznikne riziko nedostatočného počtu uchádzačov. Prípadová štúdia – Španielsko Španielsko v roku 2020 schválilo súbor predpisov o postupoch verejného obstarávania pre energiu z obnoviteľných zdrojov. Zahŕňajú povinnosť uchádzačov vo verejnej súťaži predložiť strategický plán s odhadmi vplyvu projektu na priemyselný hodnotový reťazec, ktorý sa zverejní na webovej stránke Ministerstva pre ekologickú transformáciu a demografickú výzvu. Strategický plán musí obsahovať stratégiu obehového hospodárstva vo vzťahu k zaobchádzaniu s vybavením na konci jeho životnosti a analýzu uhlíkovej stopy počas životného cyklu zariadení vrátane výroby a prepravy hlavného používaného vybavenia. Cieľom tejto požiadavky je stanoviť kritériá predbežného výberu, ktoré umožnia účasť len projektom, ktorých dodávateľské reťazce sú v súlade s vopred stanovenou emisnou normou. Uchádzači teda musia preukázať schopnosť rozvíjať projekt v súlade s environmentálnymi „externalitami“, pričom sa v celom hodnotovom reťazci dosahuje maximálne možná efektívnosť využívania zdrojov a prevádzková excelentnosť, takže vývoj a výstavba zariadenia v konečnom dôsledku vykazujú pozitívny vplyv. Závery pre rozmer 5: Vplyv na životné prostredie ·Zohľadňovanie dodatočných environmentálnych aspektov v prvkoch koncepcie verejnej súťaži nie je v európskych aukciách bežné. ·Príklady v Taliansku a Holandsku poukazujú na pozitívne prípady, keď verejné súťaže stanovujú jasnú požiadavku týkajúcu sa predbežného výberu alebo iné prvky koncepcie, ktoré zabezpečujú, že pred prijatím konečného rozhodnutia o vyhodnotení projektov sa zoberú do úvahy environmentálne dôsledky. Vypracovanie konkrétnych hodnotiacich kritérií a váh ako kľúčových kritérií na vyhodnotenie ponúk má tendenciu zvyšovať účinnosť realizácie. V prípade nevhodnej koncepcie verejnej súťaže by však dodatočné kritériá mohli viesť k nedostatočným výsledkom z hľadiska nákladovej efektívnosti. ·Takéto kritériá predbežného výberu a koncepcie orientované na ochranu životného prostredia môžu viesť k ďalším účinkom vo verejnej súťaži, ktoré nesúvisia so životným prostredím, ako je zníženie nákladovej efektívnosti (Taliansko) alebo potenciálne zvýšenie miery realizácie (Holandsko). 3.6. Akceptácia na miestnej úrovni Rozmer výkonnosti „zabezpečiť akceptáciu na miestnej úrovni“ podľa článku 4 ods. 8 písm. f) smernice o energii z obnoviteľných zdrojov sa chápe ako súhlas verejnosti s podporou energie z obnoviteľných zdrojov na úrovni miestneho spoločenstva. K príkladom námietok vznesených proti veterným parkom patria vnímané znečistenie hlukom, možný súvisiaci negatívny vplyv na miestne voľne žijúce živočíchy spôsobený turbínami a vplyv na krajinu. Medzi časté sťažnosti obyvateľov žijúcich v blízkosti zariadení na výrobu bioplynu patria konkrétne fyzikálne vlastnosti, ako je zápach z týchto zariadení. V prípade slnečnej energie sa obavy týkajú negatívneho účinku na krajinu. Existujú príklady možností koncepcie verejných súťaží, ktoré môžu zmierniť problémy súvisiace s akceptáciou na miestnej úrovni, napr. podporou spoločného využívania prínosov projektov energie z obnoviteľných zdrojov s miestnymi spoločenstvami. Možno ich vnímať v kontexte najlepších postupov týkajúcich sa akceptácie komunitou a jej zapojenia, ktoré sú uvedené v usmernení Komisie týkajúcom sa urýchlenia postupov udeľovania povolení na projekty. V prípade veterných parkov v Poľsku sa v súčasnosti uplatňujú kritériá predbežného výberu týkajúce sa umiestnenia, kde obce deklarujú svoju ochotu prijať infraštruktúru veternej energie. V tomto prípade je prvkom koncepcie predbežné zapojenie miestnych samospráv, aby sa k rozhodnutiam o budúcich investíciách do veternej energie na pevnine dospelo po konzultácii s obyvateľstvom. V Španielsku je súčasťou povinnosti uchádzača predložiť strategický plán, ktorá je uvedená v predchádzajúcich rozmeroch, aj povinnosť uviesť odhady vplyvu na zamestnanosť na miestnej úrovni a príležitostí na rozvoj miestneho podnikania. Orgány verejného obstarávania v Nemecku, Írsku a Francúzsku sa rozhodli navrhnúť pravidlá, ktoré zvýšia akceptáciu na miestnej úrovni tým, že sa bude preferenčne zaobchádzať s energetickými spoločenstvami. V prípade Nemecka sa priaznivými podmienkami stanovenými v predchádzajúcom zákone o energii z obnoviteľných zdrojov podporili projekty založené na vlastníctve spoločenstiev a v prvých troch kolách do novembra 2017 sa projektom energetických spoločenstiev pridelilo vyše 90 % z celkového aukčného objemu 2 890 MW. Po dvoch rokoch však stavebné povolenie získali len projekty zodpovedajúce objemu 167 MW z celkovej zadanej kapacity veternej energie. Veľkú časť kapacity okrem toho získali len traja komerční predkladatelia viacerých projektov, ktorí spolupracovali s fyzickými osobami až na 60 projektoch s celkovým objemom 1 GW, pričom si formálne ponechali väčšinu hlasovacích práv občanov. Po zrušení týchto výhodných požiadaviek verejného obstarávania sa podiel projektov spoločenstiev vo verejných súťažiach výrazne znížil zo 71 – 88 % objemu ponúk v roku 2017 na menej ako 16 % na konci roka 2018.

Preferenčné zaobchádzanie s energetickými spoločenstvami bolo navrhnuté aj v Írsku, kde majú verejné súťaže na uľahčenie účasti energetických spoločenstiev samostatnú kategóriu. Zároveň s týmto ad hoc košom sa zavádzajú prahové hodnoty veľkosti, čím sa má zabrániť diskriminácii určitých subjektov. Z 82 projektov energie z obnoviteľných zdrojov, ktoré boli zadané po tom, čo vláda schválila výsledky prvej verejnej súťaže, sedem realizujú energetické spoločenstvá (päť projektov spoločenstiev slnečnej energie a dva projekty spoločenstiev veternej energie na pevnine). V dôsledku toho sa zrodili noví komerční predkladatelia projektov na miestnej úrovni, ktorí sa aktívne zapojili do tvorby týchto projektov. V roku 2016 sa vo Francúzsku zaviedol špecifický „bonus“ za účasť občanov s cieľom zvýšiť akceptáciu zo strany verejnosti. Na to, aby mali uchádzači nárok na bonus, museli preukázať miestnu účasť prostredníctvom dvoch rôznych modelov vlastníctva: i) hodnota kapitálu vo vlastníctve občanov alebo ii) účasť občanov na celkovom financovaní projektu. Bonus pozostáva z dodatočnej platby vo výške 0,1 alebo 0,3 centa/kWh k nákladom na podporu stanoveným vo verejnej súťaži, ktorá sa poskytuje počas celého zmluvného obdobia 20 rokov. Od roku 2016 sa vo všetkých kolách verejných súťaží uchádzalo o bonus v priemere 36 % všetkých zadaných projektov. Skúsenosti ukazujú, že bonus bol úspešný pri motivovaní predkladateľov projektov k tomu, aby vytvárali participatívnejšie akcionárske štruktúry. Zapojenie fyzických osôb do financovania projektov energie z obnoviteľných zdrojov komerčnými predkladateľmi projektov vo Francúzsku sa uskutočnilo prostredníctvom špecializovaných platforiem hromadného financovania. V rokoch 2014 až 2017 vzrástli prostriedky od občanov mobilizované na projekty energie z obnoviteľných zdrojov prostredníctvom takýchto platforiem zo 120 000 EUR na 20,5 milióna EUR. Napriek tomu sa objavili aj určité problémy. Tento bonus využili predkladatelia projektov najmä na zvýšenie šancí na úspech v mimoriadne konkurenčných kolách verejných súťaží. Kritériom, podľa ktorého majú nárok na bonus občania, ktorí majú svoje hlavné bydlisko v oblasti umiestnenia projektu alebo v susediacej oblasti, sa vytvárajú problémy v regiónoch s nižšou hustotou obyvateľstva. Aktéri spoločenstiev sú pri správe a riadení zvyčajne zastúpení len nepriamo v súhrnnej forme a predkladatelia projektov sú kritériami oprávnenosti na získanie bonusu za účasť občanov viazaní iba počas troch rokov od dátumu uvedenia do prevádzky. Závery pre rozmer 6: Akceptácia na miestnej úrovni ·Verejnými súťažami sa môže poskytnúť potrebný rámec na zabezpečenie akceptácie na miestnej úrovni, najmä ak sa preferenčne zaobchádza s určitými uchádzačmi, ktorí spoločne využívajú prínosy využívania obnoviteľných zdrojov energie s miestnymi spoločenstvami, a ak toto zaobchádzanie nevedie k diskriminačnej výhode pre miestny obsah. Projekty, ktoré účinne zapájajú miestne subjekty, môžu viesť k značnej pridanej hodnote v zmysle akceptácie na miestnej úrovni a prístupu k ďalšiemu súkromnému kapitálu, čo vedie k väčšej účasti (a investíciám) občanov. Angažovanosťou na miestnej úrovni sa môže uľahčiť proces získavania pozemkov, a tým sa uľahčí náročná predrealizačná fáza (povoľovanie). ·Skúsenosti z celej EÚ ukazujú, že projekty energetických spoločenstiev sa na aukciách zúčastňujú, ak sa poskytne určité preferenčné zaobchádzanie. Skúsenosti s osobitnými pravidlami však nie sú vždy pozitívne. Príklady v Nemecku ukázali, že poskytovanie preferenčných pravidiel, ktoré nie sú dobre navrhnuté, môže viesť tradičných predkladateľov k tomu, že svoju iniciatívu označia za projekt spoločenstva len umelo. ·Zatiaľ čo koncepcia príliš miernych požiadaviek verejného obstarávania (menej prísny predbežný výber) pre malé projekty v celkovom koši verejných súťaží môže mať rušivé účinky, skúsenosti so samostatným košom verejných súťaží, ktorý je osobitne určený na uľahčenie účasti určitej kategórie, sú celkom pozitívne. ·Podnetom na zvýšenie akceptácie energie z obnoviteľných zdrojov zo strany verejnosti v širšom zmysle je participatívny bonus pre projekt za zapojenie občanov do financovania a do správy a riadenia projektu. 3.7. Bezpečnosť dodávok a integrácia do sústavy Posledný rozmer výkonnosti „zabezpečiť bezpečnosť dodávok a integráciu do sústavy“ podľa článku 4 ods. 8 písm. g) smernice o energii z obnoviteľných zdrojov sa vykladá ako vplyv verejných súťaží na udržanie stability energetického systému a na vyvažovanie výroby a dopytu zohľadnením variability výroby energie z obnoviteľných zdrojov, ktorá sa má integrovať do sústavy. Aj tento rozmer len málo súvisí s vplyvom verejného obstarávania, ale skôr s vonkajšími faktormi. Napriek tomu niekoľko prípadových štúdií ukazuje príklady toho, ako sa bezpečnosť dodávok a integrácia do sústavy odzrkadľujú v koncepcii verejnej súťaže s cieľom uľahčiť nielen zavedenie nových kapacít energie z obnoviteľných zdrojov, ale aj ich účinnú integráciu do sústavy. Odhliadnuc od príkladov uvedených v prípadových štúdiách, nie je v EÚ bežné vytvárať stimuly pre flexibilnú výrobu energie prostredníctvom verejných súťaží na energiu z obnoviteľných zdrojov, kde je výroba doplnená technológiou uskladňovania energie. Prípadová štúdia – Portugalsko Verejná súťaž na slnečnú fotovoltiku v Portugalsku v roku 2019 bola koncipovaná s osobitnými prvkami tak, aby zariadenia boli umiestnené tam, kde môžu zmierniť preťaženie v systéme. V 12 po sebe idúcich kolách verejnej súťaže potenciálni výrobcovia súťažili o práva na kapacitu pripojenia do sústavy na rôznych pevne stanovených miestach v Portugalsku. Touto verejnou súťažou sa slnečné fotovoltické elektrárne podporili pridelením obmedzených kapacít pripojenia, a nie odmenou za výrobu elektriny z obnoviteľných zdrojov. Pri takmer všetkých kolách mala verejná súťaž nadmerný počet uchádzačov s rekordne nízkymi ponukami výrazne pod trhovými cenami, čo viedlo k tomu, že výrobcom vznikla povinnosť vrátenia peňazí. Pre súťaženú kapacitu pripojenia do sústavy v objeme 1 400 MW boli predložené ponuky na celkový objem 10,19 GW a zadaná bola kapacita v objeme 1 150 MW. Rozdiel medzi kapacitou, ktorá bola predmetom verejnej súťaže, a zadanou kapacitou je spôsobený tým, že na jednu kolo neprišli do aukcie žiadne ponuky a na ďalšie kolo bola predložená len jedna ponuka. Ukazuje to, že napriek v priemere nadmernej účasti neboli uchádzači ochotní uchádzať sa o umiestnenia, ktoré nie sú atraktívne z dôvodu nízkeho potenciálu pre energie z obnoviteľných zdrojov. Takýto scenár poukazuje na významnú nevýhodu aukcií zameraných na konkrétne miesta, keď nevhodný výber umiestnení môže viesť k nedostatočným výsledkom a v mimoriadnom, ale reálnom prípade k tomu, že nie sú predložené žiadne ponuky. Portugalský model na druhej strane umožňuje optimálne prideľovanie výroby vzhľadom na existujúcu kapacitu sústavy. V systéme s nedostatkom dostupných miest pripojenia by mohla koncepcia verejných súťaží pre konkrétne pásma byť novým spôsobom, ako podporiť minimalizáciu nákladov a integrovať veľké množstvo variabilných obnoviteľných zdrojov energie, pričom by sa optimalizovala obmedzená prenosová infraštruktúra. V tomto príklade nie je cieľom, aby elektrárne na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov dostali podporu nad trhovú cenu, ale aby výrobcovia súťažili o pridelenie obmedzených kapacít na pripojenie do sústavy. Prípadová štúdia – Nemecko Nemecko zaviedlo na riešenie pripojenia energie z obnoviteľných zdrojov do sústavy špecifickú koncepciu verejnej súťaže. Umiestnenie elektrární je vo verejnej súťaži zohľadnené v systéme zadávania projektov. Vo verejných súťažiach sa vymedzujú určené oblasti rozšírenia prenosovej sústavy, ktoré sú značne preťažené a vyžadujú si dodatočnú modernizáciu sústavy. V týchto oblastiach je stanovená maximálna hodnota elektriny z obnoviteľných zdrojov vyrobenej projektmi veternej energie, čo umožňuje, aby sa nové projekty veternej energie na mori alebo na pevnine zadané vo verejných súťažiach zosúladili s plánmi rozvoja prenosovej sústavy Nemecka. Okrem toho sa ponuky na projekty, ktoré sa nachádzajú v jednej z týchto preťažených oblastí, znevýhodňujú pripočítaním virtuálnej prirážky k ich ponukovým cenám, čím sa vo verejnej súťaži stávajú menej konkurencieschopnými. V druhom druhu verejnej súťaže sa zavádza špecializovaný kôš pre projekty, ktoré kombinujú výrobu a uskladňovanie energie z obnoviteľných zdrojov. V roku 2021 sa v Nemecku uskutočnilo prvé kolo verejnej súťaže tohto druhu, v rámci ktorého sa 18 projektom slnečných fotovoltických elektrární s uskladňovaním energie zadala kapacita 258 MW. Verejná súťaž mala nadmerný počet uchádzačov so 43 ponukami na celkový objem 509 MW. Systémom odmeňovania bola pevná výkupná prémia, čo znamená, že cena by mala byť pripočítaná ako podpora k trhovej cene. Ponuky boli podstatne nižšie ako maximálna cena verejnej súťaže (75 EUR/MWh), pričom úspešné ponuky sa pohybovali v priemere medzi 43 a 45 EUR/MWh. Z pohľadu verejných súťaží s pevnou výkupnou prémiou, kde takáto súťaž v Dánsku v roku 2019 viedla k priemernej cene 2 EUR/MWh, však hodnoty v nemeckom príklade poukazujú na podstatne vyššie náklady na podporu hybridných projektov, ktoré kombinujú výrobu a uskladňovanie. Závery pre rozmer 7: Bezpečnosť dodávok a integrácia do sústavy ·Realizácia dodatočných aspektov integrácie do sústavy a bezpečnosti dodávok prostredníctvom doplňujúcich prvkov koncepcie verejných súťaží nie je v EÚ bežná. ·Verejné súťaže v Únii zatiaľ nepriniesli plán projektov, ktoré kombinujú výrobu a uskladňovanie energie z obnoviteľných zdrojov. ·Verejné súťaže na energiu z obnoviteľných zdrojov sa v celej Únii tradične organizujú s cieľom prideliť cenovú intervenciu na výrobu elektriny v elektrárňach vyrábajúcich energiu z obnoviteľných zdrojov, existujú však náznaky, že by sa tento prístup mohol zmeniť. Systémy pre konkrétne pásma v Nemecku a prípad Portugalska naznačujú, že výrobcovia začnú súťažiť o možnosť pripojenia, čím sa optimalizuje obmedzená infraštruktúra prenosovej a distribučnej sústavy. Podobné tendencie sa zaznamenávajú v odvetví veternej energie na mori. ·Rozšírenie sústavy si vyžaduje čas a lokačné prvky koncepcie verejnej súťaže môžu pomôcť zabezpečiť, aby sa pripojenie energie z obnoviteľných zdrojov počas rozširovania sústavy nebrzdilo obmedzenou infraštruktúrou sústavy. Jasnými požiadavkami týkajúcimi sa predbežného výberu, ktoré zabezpečujú prístup k sústave, možno umožniť lepšiu koordináciu medzi výstavbou projektu a požadovaným rozšírením sústavy, ale v niektorých prípadoch to môže viesť k menej intenzívnej súťaži. ·Z hľadiska systému by aukčný systém pre konkrétne pásma mohol byť novým spôsobom, ako podporiť minimalizáciu nákladov na integráciu veľkého množstva variabilných obnoviteľných zdrojov energie do systému, najmä v krajinách s nedostatkom dostupných miest pripojenia. V takejto aukcii však môže byť potrebné zvážiť aj lokačné stanovovanie cien elektriny, aby sa podporil rozvoj projektov v najužitočnejších umiestneniach a nákladovo účinným spôsobom. ·Lokačné stimuly (vrátane bonusu/malusu pre ponuky umiestnené v oblastiach s dostupnými/nedostatočnými kapacitami sústavy, kvót maximálnej kapacity) môžu v určitých oblastiach úspešne predchádzať koncentrácii projektov v oblastiach bohatých na zdroje, ale potenciálne ťažko pripojiteľných. 4. Záverečné poznámky Najdôležitejším všeobecným záverom správy je, že zavedenie verejných súťaží na energiu z obnoviteľných zdrojov bolo pre Európsku úniu jednoznačným úspechom. Analýza rozmerov výkonnosti ukazuje, že v mnohých členských štátoch sa verejnými súťažami v porovnaní s administratívnymi systémami podstatne znížili náklady na podporu, zlepšilo sa využívanie kapacít energie z obnoviteľných zdrojov a poskytol sa pevný rámec na technologické zlepšenia. Zdá sa, že zníženie nákladov je jednoznačne rozmerom, v ktorom verejné súťaže na energiu z obnoviteľných zdrojov priniesli najväčší úžitok. Tvorcovia politík prešli z ponúkania administratívne stanovených výkupných sadzieb na konkurenčné systémy predkladania ponúk, aby našli potrebnú úroveň podpory a aby tak energetickému produktu alebo produktu kapacity mohli prideliť najnižšiu možnú subvenciu. Zavedením trhových síl prostredníctvom verejných súťaží sa prispelo k lepšiemu určovaniu cien a vyvinul sa tlak na zníženie projektových nákladov, čo následne viedlo k nižším nákladom na podporu a zníženiu zaťaženia spotrebiteľov a štátneho rozpočtu. Verejnými súťažami sa dosiahli pozitívne výsledky z hľadiska prírastkov kapacít, ako aj z hľadiska vysokej miery realizácie zadaných projektov, a to bez ohľadu na ďalšie faktory. V niektorých krajinách bolo zavedenie verejných súťaží regulačným opatrením, ktoré spustilo rozsiahle zavádzanie niektorých technológií v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov, zatiaľ čo v mnohých krajinách sa verejnými súťažami prispelo k rýchlejšiemu tempu zavádzania energie z obnoviteľných zdrojov. Pokiaľ ide o technologický rozvoj, úloha verejných súťaží je menej zrejmá. Poskytli pevný rámec na zlepšenia, najmä v prípade tých krajín, kde technológia nebola v čase zavedenia verejných súťaží vyspelá. Zdá sa však, že hlavným faktorom technologického rozvoja energie z obnoviteľných zdrojov sú vonkajšie faktory súvisiace s globálnymi technologickými trendmi.