Oznámenie Komisie Rade a Európskemu parlamentu - Správa o preskúmaní politiky životného prostredia 2008 {SEK(2009)842} /* KOM/2009/0304 v konečnom znení */





[pic] | KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV | Brusel, 24.6.2009 KOM(2009) 304 v konečnom znení OZNÁMENIE KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU Správa o preskúmaní politiky životného prostredia 2008 {SEK(2009)842} SPRÁVA O PRESKÚMANÍ POLITIKY žIVOTNÉHO PROSTREDIA 2008 Úvod Európska únia (EÚ) čelí stále väčším výzvam vyplývajúcim z kolísavých cien komodít, potravín a energií, narastajúcich tlakov na životné prostredie a bezprecedentnej hospodárskej krízy. Týmito výzvami sa zdôrazňuje potreba, ako aj možnosti pre Európu, aby rýchlejšie napredovala na ceste k zdrojovo efektívnemu a nizkouhlíkovému hospodárstvu. V rámci poslednej správy o preskúmaní politiky životného prostredia súčasnej Komisie sa poukazuje na úspechy, ktoré sa podarilo dosiahnuť v roku 2008 a ktoré sú prípravou na túto zmenu. V správe sa identifikujú hlavné v súčasnosti vykonávané politické iniciatívy, ako aj výzvy, ktoré si budú vyžadovať väčšie úsilie. Nové príležitosti a výzvy v roku 2008 a po ňom Politika životného prostredia na prvom mieste politického programu Politika životného prostredia už nie je na okraji záujmu. Naopak, v súčasnosti je jednou z najvýznamnejších politických otázok. Pre 96 % Európanov zohráva ochrana životného prostredia dôležitú úlohu[1]. Zároveň vyjadrili značné obavy v súvislosti s oblasťami ako zmena klímy a znečistenie. Úvahy týkajúce sa politiky životného prostredia v čoraz väčšej miere zasahujú do politík v oblastiach dopravy, energií, poľnohospodárstva, súdržnosti, priemyslu a výskumu a vývoja. Cieľom energetickej politiky je okrem iného prechod na nízkouhlíkové hospodárstvo. Otázky udržateľného rozvoja sú podkladom rozhodnutí týkajúcich sa využívania štrukturálnych fondov. Prostredníctvom poľnohospodárskej politiky sa neustále zvyšuje podpora udržateľného riadenia pôdy a zdrojov. V rámci „kontroly zdravotného stavu“ Spoločnej poľnohospodárskej politiky[2] z novembra 2008 sa navrhovalo, aby sa finančné prostriedky EÚ ďalej zameriavali skôr na rozvoj vidieka ako na priame platby. Od členských štátov sa vyžaduje, aby tieto finančné prostriedky Spoločenstva využívali na riešenie, okrem iného, výziev súvisiacich s ochranou biodiverzity a prírody, obnoviteľnou energiou, riadením odpadového a vodného hospodárstva, čistou dopravou a so zmenou klímy. Mnohé degradačné trendy v oblasti životného prostredia však nie je možné zvrátiť. Na dosiahnutie nízkouhlíkového a zdrojovo efektívneho hospodárstva bude nevyhnutné vynaložiť značné úsilie, ako aj rozsiahle investície. Kríza je príležitosťou na dosiahnutie ekologického hospodárstva Nedávna hospodárska kríza spôsobila vlny otrasov na celom svete a zasiahla všetky časti hospodárskeho systému. V rámci EÚ národné vlády, Európska centrálna banka a Komisia úzko spolupracovali na obnove dôvery, ochrane úspor, zachovaní toku dostupných úverov a zlepšení riadenia. Kríza je významnou príležitosťou na dosiahnutie ekologického hospodárstva, ako aj na vytvorenie základov rastu smerom k dosiahnutiu nízkouhlíkového a zdrojovo efektívneho hospodárstva. Keďže hospodársky pokles má vplyv na naše politiky, je možné, že silnejšia politika životného prostredia pomôže naštartovať obnovu hospodárstva a dlhodobú konkurencieschopnosť EÚ. Súčasťou Plánu hospodárskej obnovy Európy[3], ktorý prijala Komisia v novembri 2008, sú opatrenia a nástroje na zvýšenie energetickej účinnosti, podporu predaja ekologických produktov, rozvoj širokopásmovej infraštruktúry IKT a čistej technológie pre automobily a stavebníctvo. Zmena klímy – jedna z najväčších hrozieb pre našu planétu Už teraz sú citeľné dôsledky zmeny klímy – hladina morí stúpa a častejšie dochádza k extrémnym výkyvom počasia. Vo štvrtej hodnotiacej správe[4] Medzivládneho panelu o zmene klímy sa predpokladá, že celosvetové priemerné povrchové teploty sa počas tohto storočia zvýšia o 1,8 – 4,0°C, čo by znamenalo, že v prípade nekontrolovania tejto situácie by tieto teploty dosiahli prahovú hodnotu, pri ktorej je oveľa pravdepodobnejšie, že dôjde ku katastrofickej zmene. Zo Sternovej správy[5] o hospodárskych dôsledkoch zmeny klímy (Economics of Climate Change) vyplýva, že náklady súvisiace s nečinnosťou v oblasti zmeny klímy výrazne prevyšujú náklady na činnosti, ktoré sa zameriavajú na riešenie tejto problematiky. Z výročnej správy o dosiahnutom pokroku[6] týkajúcej sa realizácie Kjótskeho protokolu z októbra 2008 vyplýva, že EÚ a väčšina členských štátov je na ceste k splneniu svojich záväzkov. Podľa prognóz dosiahne EÚ-15 svoj cieľ na úrovni -8 % prostredníctvom existujúcich opatrení, kúpy emisných kreditov z tretích krajín, ako aj aktivít v oblasti lesného hospodárstva, ktoré umožňujú pohlcovať uhlík z atmosféry. Výsledkom opatrení, ktoré sú predmetom diskusie, by mohli byť ďalšie zníženia. Napriek tomu dosahuje podiel EÚ na celosvetovom objeme emisii úroveň 10,5 %[7] a jej úsilie nebude stačiť na zmiernenie klimatickej zmeny, ak sa na celosvetovej úrovni neprijmú žiadne opatrenia. V súčasnosti prebiehajú medzinárodné rokovania o celosvetovej dohode týkajúcej sa zmeny klímy, s cieľom prijať účinné opatrenia po roku 2012, keď sa skončia záväzky vyplývajúce z Kjótskeho protokolu. Súčasťou tejto dohody musia byť všetci hlavní znečisťovatelia ovzdušia: USA, Čína, India a ďalšie veľké rozvojové krajiny, na ktoré sa v súčasnosti nevzťahujú ciele zníženia emisií vyplývajúce z Kjótskeho protokolu. V decembri 2008 sa v rámci konferencii OSN o klíme, ktorá sa uskutočnila v Poznani, hodnotil pokrok dosiahnutý v rámci plánu prijatého počas konferencie v Bali v roku 2007, pričom boli vypracované dodatočné politické usmernenia týkajúce sa rokovaní po skončení platnosti Kjótskeho protokolu v roku 2012. Okrem toho sa zriadil fond na prispôsobovanie UNFCCC[8] a vytvoril sa poznanský program pre presun technológií a zároveň sa dosiahol pokrok v niekoľkých technických otázkach, napr. v oblasti znižovania emisií v dôsledku odlesňovania a zhoršovania kvality lesov. Čo je však najdôležitejšie, v Poznani sa vytvoril program rokovaní, ktorých výsledkom by mala byť konečná dohoda, ktorá by sa mala podpísať v rámci konferencie OSN o klíme v Kodani v decembri 2009. Vzhľadom na vedúce postavenie EÚ si rozhodnutia prijaté v rámci tejto konferencie vyžiadajú od roku 2010 následné legislatívne opatrenia a činnosti v niekoľkých oblastiach. Balík opatrení EÚ v oblasti klímy a energetiky Rada v marci 2007[9] schválila návrhy Komisie týkajúce sa integrovanej politiky v oblasti zmeny klímy a energetiky. EÚ sa zaviazala k tomu, že do roku 2020 zníži svoje emisie skleníkových plynov o 30 % v porovnaní s hodnotami z roku 1990, ak ďalšie priemyselné krajiny súhlasia s porovnateľnými zníženiami, alebo aspoň o 20 %, ak k takémuto súhlasu nedôjde. V januári 2008 Komisia tieto záväzky zmenila na konkrétne činnosti prostredníctvom prijatia balíku opatrení v oblasti klímy a energetiky[10] spolu s návrhmi na zlepšenie európskeho systému obchodovania s emisiami (ETS) tým, že by sa vzťahoval na viac skleníkových plynov a viac odvetví, ako aj zriadením prísnejších celoeurópskych emisných limitov a cieľov znižovania emisií pre odvetvia, na ktoré sa EST nevzťahuje, napr. cestná doprava, stavebníctvo, služby a poľnohospodárstvo. V roku 2008 Európska rada a Parlament dospeli k dohode o začlenení leteckej dopravy do systému ETS[11]. Na emisie skleníkových plynov z letov na územie EÚ, z neho a v rámci neho sa od roku 2012 bude vzťahovať systém ETS. Obsahom tohto balíka opatrení bol aj návrh smernice s právne záväznými cieľmi v oblasti zvyšovania podielu obnoviteľnej energie na úroveň 20 % do roku 2020, pričom 10 % z toho v odvetví dopravy, ako aj regulačný rámec týkajúci sa bezpečného a spoľahlivého zavedenia technológií na zachytávanie a geologické ukladanie uhlíka. Parlament a Rada schválili tento balík v decembri 2008[12]. Ďalšie opatrenia týkajúce sa zmeny klímy v rámci EÚ a na celosvetovej úrovni V decembri 2008 Parlament a Rada odsúhlasili budúce ciele týkajúce sa emisií CO2 z automobilov s priemernou limitnou hodnotou emisií 130 gramov/km, ktorá by sa mala uplatňovať na 65 % nových automobilov v roku 2012 a postupne na všetky automobily od roku 2015[13]. Okrem toho sa na rok 2020 predpokladá priemerná hodnota emisií na úrovni 95 g CO2/km pre nové automobily. Takisto bola prijatá revidovaná smernica o kvalite palív[14], ktorou sa vyžaduje zníženie emisií skleníkových plynov počas celého životného cyklu v prípade paliva v doprave o 6 % do roku 2020. Ďalšie zníženie na úrovni 4 % do roku 2020 bude predmetom revízie v roku 2012. Touto smernicou sa takisto ustanovujú kritériá udržateľnosti platné pre biopalivá, ktoré by mali pomôcť dosiahnuť uvedené zníženie. Emisie CO2 z lodnej dopravy, ktoré predstavujú 2 – 3 % celosvetového objemu emisií, sa každoročne zvyšujú o 3 – 4 %. Komisia plánuje prijať právne predpisy na ich zníženie. V novembri 2008 Komisia navrhla svoj druhý strategický prieskum energetickej politiky[15], v ktorom podporuje ciele na rok 2020 v oblasti klímy a energetiky a ktorým dáva nový impulz energetickej bezpečnosti v EÚ. Jeho súčasťou sú návrhy na urýchlenie zvyšovania energetickej účinnosti v kľúčových oblastiach, ako napr. v stavebníctve a vo výrobe, ako aj plán na zabezpečenie udržateľných dodávok energie. V marci 2008 EÚ, s cieľom zapojiť rozvojové krajiny a hospodárstva v prechodnom období, zriadila v rámci Tematického programu pre životné prostredie a prírodné zdroje (ENRTP) Svetový fond pre energetickú účinnosť a obnoviteľnú energiu (GEEREF). Prostredníctvom tohto verejno-súkromného investičného fondu sa zabezpečuje rizikový kapitál pre regionálne fondy, ktoré investujú do menších projektov. Komisia vyčlenila 80 miliónov eur a očakávajú sa ďalšie verejné a súkromné finančné zdroje. Prvé investície boli predbežne schválené v decembri 2008. Na riešenie neodvrátiteľných vplyvov zmeny klímy sú nevyhnutné adaptačné opatrenia. Je pravdepodobné, že niektoré regióny, odvetvia a časti spoločnosti v Európe budú musieť čeliť výraznejším nepriaznivým vplyvom extrémneho počasia. Komisia v roku 2009 predložila bielu knihu[16], ktorou sa zriadil rámec opatrení pre obdobie rokov 2009 – 2012 s cieľom zlepšiť odolnosť EÚ voči zmene klímy. Týmto rámcom sa dopĺňajú činnosti členských štátov a zároveň podporuje úsilie susedných a rozvojových krajín. EÚ pomáha predovšetkým najmenej rozvinutým krajinám a malým ostrovným štátom prostredníctvom iniciatívy Globálna aliancia proti zmene klímy v rámci programu ENRTP. Riadenie environmentálnych núdzových situácií a iných katastrof Hlavným nástrojom na riešenie hlavných katastrof sa stal mechanizmus v oblasti civilnej ochrany. Počet prípadov jeho uplatnenia vzrástol z 3 v roku 2002 na 20 v roku 2008 vrátane pomoci obetiam zemetrasenia v Číne a záplav, lesných požiarov a zemetrasení v Európe. Keďže v dôsledku zmeny klímy sa zvýšila frekvencia a intenzita katastrof, ako sú extrémne výkyvy počasia, ktoré postihli členské štáty a tretie krajiny, Komisia v marci navrhla integrovaný prístup k riadeniu katastrof, od prevencie po obnovu[17]. V rámci tohto prístupu sa bude vyhodnocovať, ktoré aspekty mechanizmu v oblasti civilnej ochrany je nevyhnutné posilniť, a zároveň sa bude skúmať spôsob zlepšenia dostupnosti zdrojov pre zásahy. V roku 2008 Komisia začala vykonávať činnosti v oblasti spolupráce s kandidátskymi, potenciálnymi kandidátskymi a ďalšími susednými krajinami a s krajinami AKT[18]. V roku 2009 Komisia predložila oznámenie o predchádzaní katastrofám[19] a bude pracovať na návrhoch na posilnenie odbornej prípravy v oblasti riadenia katastrof. Ochrana biodiverzity: morálna povinnosť, ako aj nevyhnutnosť pre hospodárstvo Stratou biodiverzity tak v Európe, ako aj na celom svete, ktorá je dôsledkom zmeny klímy, dochádza k vážnemu ohrozeniu našej kvality života, nášho prírodného prostredia a nášho hospodárstva. Príroda má skutočnú hodnotu, ľudia sú však takisto závislí od tovarov a služieb, ktoré im zabezpečujú ekosystémy na ich materiálne prežitie. Ak budeme pokračovať v scenári „nezmenený postup“, dôjde k vážnym hospodárskym stratám. Na základe prvých výsledkov štúdie „Ekonómia ekosystémov a biodiverzity“[20], ktorá bola uverejnená počas 9. konferencie dohovoru o biodiverzite v máji 2008, sa odhaduje, že ročná výška celosvetovej straty služieb ekosystému dosiahne úroveň 50 miliárd eur. V dôsledku zvyšujúcej sa teploty a acidifikácie oceánov dôjde k tomu, že do roku 2030 zmizne 60 % koralových útesov. Do roku 2050 zmizne na celom svete približne 11 % prírodných oblastí, predovšetkým v dôsledku prechodu na poľnohospodárstvo, rozširovania infraštruktúry a zmeny klímy. Celkové hospodárske straty by mohli dosiahnuť úroveň 7 % HDP. V roku 2001 sa vlády dohodli na zastavení straty biodiverzity v EÚ do roku 2010 a na obnove biotopov. Takisto sa zaviazali k tomu, že do roku 2010 pomôžu výrazne znížiť celosvetovú stratu biodiverzity. Odvtedy vlády EÚ zaviedli politiky a právne predpisy na ochranu biodiverzity. Smernicou o vtákoch a biotopoch sa vytvoril pevný legislatívny základ na ochranu významných druhov a biotopov, predovšetkým prostredníctvom systému Natura 2000. Táto celoeurópska sieť chránených oblastí pokrýva 17 % územia EÚ a v súčasnosti sa rozširuje aj na morské oblasti. V rámci finančného programu LIFE+ je minimálne 50 % finančných prostriedkov určených pre projekty EÚ týkajúce sa zachovania biodiverzity. Akčný plán EÚ na ochranu biodiverzitu je strategickým rámcom. Vďaka viacerým po sebe nasledujúcim reformám spoločnej poľnohospodárskej politiky a spoločnej rybárskej politiky v čoraz väčšej miere vznikali príležitosti na zachovanie biodiverzity. Rámcovou smernicou o vode (RSV) sa vyžaduje, aby do roku 2015 boli jazerá, toky, rieky, ústia riek a pobrežné vody v dobrom ekologickom stave. Právnymi predpismi EÚ sa vymedzuje, kde je možné pestovať plodiny na výroby biopalív, aby sa tak znížilo riziko negatívneho vplyvu na biodiverzitu. V roku 2008 bolo do siete Natura 2000 pridaných takmer 115 000 km2 nových území vrátane oblastí v Bulharsku a Rumunsku. Komisia predložila možnosti riešenia problematiky škodlivých invazívnych druhov vrátane celoeurópskeho systému včasného varovania na informovanie o nových a šíriacich sa druhoch[21]. Naďalej však v EÚ dochádza k degradácii biodiverzity. Zo strednodobého hodnotenia akčného plánu na ochranu biodiverzity[22] z roku 2008 vyplýva, že napriek dosiahnutému pokroku je veľmi nepravdepodobné, že sa nám pri súčasnom úsilí podarí dosiahnuť cieľ, ktorým je zastaviť stratu biodiverzity do roku 2010. Zintenzívnenie úsilia EÚ v boji proti globálnemu odlesňovaniu Strata biodiverzity je z celosvetového hľadiska ešte hrozivejšia. Najpálčivejším problémom je ochrana zvyšných svetových lesov. Každoročne zmizne 13 miliónov hektárov tropických pralesov, čo približne zodpovedá rozlohe Grécka. Tým dochádza k ohrozeniu živobytia približne 1,6 miliardy chudobných ľudí, ktoré je vo veľkej miere závislé od týchto lesov, ako aj k výraznému vplyvu na úbytok druhov a zmenu klímy. Odlesňovanie je príčinou približne 20 % celosvetového objemu emisií skleníkových plynov, čo je viac ako všetky emisie EÚ spolu. Komisia v roku 2008 predstavila dve iniciatívy na ochranu svetových lesov: nariadenie[23], na základe ktorého sa vyžaduje, aby obchodníci s drevom a s výrobkami z dreva vyžadovali záruky, že drevo bolo získané legálne v krajine pôvodu, a oznámenie[24], v ktorom sa navrhuje znížiť hrubé odlesňovanie tropických oblastí do roku 2020 na polovicu a zastaviť globálnu stratu lesnej plochy do roku 2030. Popri výdavkoch na cielené činnosti v roku 2008 budú nevyhnutné ďalšie finančné prostriedky EÚ, z ktorých niektoré by mohli pochádzať z obchodovania s kvótami formou aukcie v rámci EÚ ETS. Komisia sa okrem toho zaoberá možnosťou ustanoviť kritériá udržateľnosti pre biomasu, čo by takisto mohlo pozitívne vplývať na znižovanie miery odlesňovania. V rámci iniciatívy EÚ Vynútiteľnosť práva, správa a obchod v lesnom hospodárstve (FLEGT), ktorej cieľom je zastaviť nelegálnu ťažbu dreva, bola uzatvorená dohoda s Ghanou[25]. Na základe tejto dohody bude v EÚ možný predaj iba ghanských výrobkov z dreva s licenciou potvrdzujúcou ich zákonnosť. V súčasnosti pokračujú rozhovory s ďalšími africkými a ázijskými štátmi vyvážajúcimi drevo. Celosvetové znižovanie miery straty biodiverzity Na zasadnutí zmluvných strán Dohovoru o biologickej diverzite[26] sa 191 krajín dohodlo na prijatí rozsiahlych opatrení na riešenie súčasnej bezprecedentnej celosvetovej straty biodiverzity. Konsenzus sa podarilo dosiahnuť v otázke rozhodnutí o vytvorení podmienok pre udržateľnú výrobu biopalív a finalizovaní medzinárodného režimu o prístupe ku genetickým zdrojom a zdieľania výhod, ktoré s nimi súvisia. Cieľom týchto rozhodnutí je okrem iného aj to, aby sa posilnila ochrana biodiverzity na otvorenom mori a aby sa zabezpečilo, že biodiverzita a lesy sa tiež dostanú na program prebiehajúcich rokovaní o zmene klímy. Na júnovom zasadnutí Medzinárodnej veľrybárskej komisie (IWC) v roku 2008 Rada súhlasila s dôraznou podporou ochrany veľrýb[27]. V júli Komisia predložila návrh právnych predpisov[28] proti tomu, aby sa na európsky trh umiestňovali výrobky z tuleňov, ktoré boli zabité a stiahnuté z kože za súčasného spôsobovania zbytočnej bolesti. Obchodovanie by bolo možné iba na základe predloženia záruk o tom, že pri love boli dodržané vysoké normy v oblasti dobrých životným podmienok zvierat. Revolučné právne predpisy o chemikáliách sa už uplatňujú Po rokoch príprav sa v júni začalo uplatňovať nariadenie o REACH – registrácia, hodnotenie, autorizácia a obmedzovanie chemikálií[29]. Do decembra spoločnosti predložili Európskej chemickej agentúre viac ako 2 milióny predbežných informačných spisov pre viac ako 100 000 chemikálií, čo je približne pätnásťkrát viac, ako sa pôvodne očakávalo. Nariadením REACH sa nahrádza 40 legislatívnych textov a vytvára sa jeden celoeurópsky systém na riadenie chemikálií vyrobených v EÚ alebo dovezených do EÚ. Podľa tohto nového nariadenia sú subjekty daného odvetvia povinné dokázať bezpečnosť chemikálií. Týmto novým systémom sa podporuje, alebo niekedy aj vyžaduje, aby sa niektoré látky nahrádzali menej nebezpečnými alternatívami. Nové chemikálie sa musia registrovať predtým, ako sa začnú vyrábať alebo umiestňovať na trh. V prípade existujúcich chemikálií môžu spoločnosti využiť lehoty postupnej registrácie, ak sa predregistrácia týchto látok uskutočnila v roku 2008. Ďalšie opatrenia týkajúce sa chemikálií už boli prijaté alebo sa ešte len pripravujú. Jedným nariadením[30] sa zavádza nový systém klasifikácie, označovania a balenia nebezpečných látok. Ďalším nariadením[31] sa zakazuje vývoz ortuti od roku 2011. V decembri sa dosiahla konečná dohoda o rámcovej smernici o trvalo udržateľnom využívaní pesticídov[32]. Členské štáty musia presadzovať pravidelnú kontrolu zariadení na aplikáciu pesticídov a zakázať letecký postrek. V roku 2009 Komisia preskúma smernicu o biocídnych výrobkoch, čiastočne aj preto, aby ju prispôsobila nariadeniu REACH. Nové iniciatívy v oblasti znečistenia ovzdušia Pre občanov Európy je kvalita ovzdušia veľmi dôležitá a EÚ musí byť v tejto súvislosti veľmi aktívna. V júni nadobudla účinnosť smernica o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší, ktorá je kľúčovým opatrením v rámci tematickej stratégie z roku 2005. Touto smernicou EÚ vyjadruje svoj záväzok v oblasti zlepšovania kvality ovzdušia tým, že zaväzuje členské štáty k tomu, aby do roku 2020 znížili mieru vystavenia jemným časticiam (PM2,5) v mestských oblastiach priemerne o 20 % v porovnaním s rokom 2010. V roku 2007 boli takisto formálne prijaté nové emisné normy pre automobily (Euro 5 a 6), čím sa ustanovili limitné hodnoty emisií častíc od roku 2009 a NOx od roku 2014. Výsledkom normy Euro 5 je zavedenie inštalovania filtrov pevných častíc do automobilov so vznetovým motorom. V júli 2008 Komisia navrhla iniciatívy týkajúce sa „dopravy šetrnejšej voči životnému prostrediu“[33] s cieľom vytvoriť udržateľnejšiu dopravu. Ich súčasťou je napríklad stratégia spoplatňovania druhov dopravy, aby sa lepšie zohľadnili ich skutočné náklady pre spoločnosť, ako aj návrh, aby ich členské štáty mohli lepšie internalizovať do cestných poplatkov pre nákladné vozidlá. Je však nevyhnutné, aby sa prijali ďalšie opatrenia, a to nie len v prípade emisií ťažkých úžitkových vozidiel. V nadväznosti na tematickú stratégiu z roku 2005 o kvalite ovzdušia sa Komisia a členské štáty podieľali na zmene a doplnení prílohy VI k dohovoru MARPOL[34], ktorým sa výrazne znížia emisie SOx a príslušných pevných častíc z medzinárodnej lodnej dopravy. V roku 2008 pokračoval postup schvaľovania návrhu Komisie týkajúceho sa nových právnych predpisov o priemyselných emisiách[35]. Týmto návrhom sa sprísňujú emisné limity v priemyselných odvetviach, zavádzajú normy pre environmentálne inšpekcie a rozširuje rozsah pôsobnosti kontrol na spaľovacie zariadenia strednej veľkosti. V tejto súvislosti začala Komisia posudzovať možnosti vypracovania celoeurópskych predpisov, ktoré by umožňovali vytvorenie obchodovania s emisiami NOx a SO2 na príslušnej geografickej úrovni. Ochrana celého kolobehu vody prostredníctvom právnych predpisov EÚ V roku 2008 Rada schválila smernicu o environmentálnych normách kvality pre povrchové vody[36]. Touto smernicou sa špecifikujú limitné hodnoty koncentrácií pre viac ako 30 znečisťujúcich látok, ako sú pesticídy, ťažké kovy a biocídne výrobky. Zároveň je posledným hlavným právnym predpisom v oblasti podpory Rámcovej smernice o vode (RSV). Právny rámec správy vodných zdrojov sa opiera o správne územia povodí a nie o administratívne hranice a jeho cieľom je dosiahnuť dobrú kvalitu vody vo všetkých vodných útvaroch v EÚ do roku 2015. Ďalším štádiom je rozvoj plánov vodohospodárskeho manažmentu povodí v roku 2009. Povinnosťou členských štátov je, aby do roku 2010 zaviedli ceny vody, ktoré odzrkadľujú skutočné náklady. Spoplatnením vody sa stimulujú nákladovo účinné investície do oblasti účinného využívania vody, ktoré sú čoraz nevyhnutnejšie v regiónoch s nedostatkom vody. Na základe štúdie sa preukázalo, že samotnou technológiou je možné zlepšiť účinné využívanie vody v EÚ o takmer 40 %[37]. Rámcovou smernicou o morskej stratégii[38] sa zabezpečuje úplné legislatívne pokrytie celého kolobehu vody. Podobne ako RSV, aj táto smernica sa opiera o „prístup založený na ekosystémoch“. V smernici sa vyžaduje, aby členské štáty do roku 2020 vypracovali „morské stratégie“ s opatreniami, ktoré sú nevyhnutné na dosiahnutie alebo zachovanie dobrého environmentálneho stavu morských vôd EÚ. Rámcová smernica o morskej stratégii tvorí environmentálny pilier Integrovanej námornej politiky Európskej únie[39] a jej správnym uplatňovaním sa pomôže lepšie integrovať environmentálne potreby do odvetví, ako sú odvetvia rybného hospodárstva, lodnej dopravy alebo cestovného ruchu. Za menej viac: udržateľná spotreba a výroba Predchádzanie znečisteniu a náprava škôd nestačia. Udržateľný hospodársky rast znamená, že je nevyhnutné, aby sme zmenili naše spotrebné a výrobné návyky. Musíme zlepšiť environmentálne vlastnosti výrobkov počas ich životného cyklu, podporiť dopyt po ekologickejších výrobkoch a pomôcť spotrebiteľom rozhodovať sa na základe poskytnutých informácií. Komisia v júli 2008 predložila akčný plán pre udržateľnú spotrebu a výrobu a udržateľnú priemyselnú politiku[40]. Jeho hlavnou časťou je vytvorenie dynamickej legislatívnej štruktúry na neustále zlepšovanie environmentálnych vlastností výrobkov a na zvyšovanie ich používania spotrebiteľmi. Návrhom revidovanej smernice o ekodizajne[41] je možné ustanoviť minimálne požiadavky a vyššie dobrovoľné referenčné hodnoty týkajúce sa environmentálnych vlastností energeticky významných výrobkov. Revidovanou smernicou o udávaní spotreby energie na štítkoch[42], ktorá bola navrhnutá v novembri, sa ustanovia povinné systémy označovania a zosúladené minimálne výkonnostné vlastnosti výrobkov pre oblasť verejného obstarávania a stimulov. V marci 2009 prijala Rada smernicu o podpore čistých a energeticky úsporných vozidiel v cestnej doprave[43]. Touto smernicou sa vyžaduje, aby sa pri kúpe vozidiel vo verejnej cestnej doprave zohľadňovali energetické a environmentálne vplyvy počas celého obdobia životnosti. Výrobky a služby s najlepšími environmentálnymi vlastnosťami je možné určiť prostredníctvom revidovanej smernice o systéme environmentálnej značky[44], pričom iniciatívami v oblasti ekologického verejného obstarávania[45] a na hlavných trhoch sa bude presadzovať zavádzanie ekologických výrobkov a služieb, ktoré vytvárajú podmienky na stimulovanie inovácie. Takisto sa zintenzívni spolupráca s maloobchodným odvetvím v Európe. Uskutočnila sa revízia dobrovoľného systému pre ekologické riadenie a audit (EMAS)[46], ktorý pomáha spoločnostiam pri optimalizácii ich výrobných procesov, a cieľom dobrovoľného systému overovania environmentálnych technológií, ktorý je plánovaný na rok 2009, je zvýšiť dôveru spotrebiteľov vo vzťahu k vlastnostiam nových environmentálnych technológií. Komisia okrem toho navrhne ďalšie činnosti v oblasti stimulov týkajúcich sa ekologických výrobkov a služieb, predovšetkým na základe iniciatív vedúcich trhov. Smerom k recyklujúcej spoločnosti Cieľom politiky EÚ v oblasti odpadového hospodárstva je zníženie vplyvov odpadu na životné prostredie a zdravie, ako aj zvýšenie účinnosti európskych zdrojov. Táto politika sa opiera o tzv. „hierarchiu odpadového hospodárstva“: najlepšie je predchádzanie vzniku odpadu, po ňom nasleduje opätovné použitie, recyklácia a zhodnocovanie a nakoniec zneškodňovanie odpadu. V tematickej stratégii z roku 2005 o odpade sa uvádzajú dlhodobé ciele a predkladá sa požiadavka na vytvorenie zdrojovo efektívnej recyklujúcej spoločnosti, ktorá by sa vyhýbala odpadu a, ak by to bolo možné, využívala nevyhnutný odpad ako zdroj. Jej súčasťou sú aj usmernenia týkajúce sa nových politických iniciatív, ako je modernizácia zákonov, znižovanie administratívnej záťaže a podpora recyklácie. Revidovanou rámcovou smernicou o odpade[47], ktorá bola prijatá v novembri, sa do zákona zakotvuje päťstupňová hierarchia odpadového hospodárstva. Táto smernica sa zameriava na predchádzanie vzniku odpadu, pričom zaväzuje členské štáty k príprave vnútroštátnych programov predchádzania vzniku odpadu, a zároveň sa ňou ustanovujú ciele v oblasti recyklácie odpadu z domácností a podobných odpadových tokov (50 % do roku 2020) a odpadu z konštrukcií a sutín z demolácií (70 % do roku 2020). V novembri Komisia predložila návrh Stratégie EÚ pre lepšiu demontáž lodí[48] ako súčasť svojho akčného plánu pre integrovanú námornú politiku. Mnohé lode z Európy končia vďaka využívaniu ich hodnotného kovového šrotu na juhoázijských brehoch, kde nedostatočnou environmentálnou ochranou a nedostatočnými bezpečnostnými opatreniami dochádza k nehodám, ku vzniku zdravotných rizík a k znečisťovaniu. Súčasťou tejto stratégie sú opatrenia na uplatňovanie budúceho medzinárodného dohovoru o bezpečnej recyklácii lodí a na lepšie presadzovanie právnych predpisov EÚ o preprave odpadu. Komisia v decembri predložila návrhy revidovanej smernice o odpade z elektrických a elektronických zariadení[49] a smernice o obmedzení používania určitých nebezpečných látok v elektrických a elektronických zariadeniach[50]. Ich cieľom je zvýšiť environmentálny prospech a nákladovú účinnosť politík a prekonať problémy súvisiace s presadzovaním. Rovnako sú v nich ustanovené nové vnútroštátne ciele v oblasti zberu, ambicióznejšie ciele v oblasti zhodnocovania a recyklácie a zároveň sa prostredníctvom nich sprísňujú povinnosti výrobcov. Komisia takisto prijala Zelenú knihu o nakladaní s biologickým odpadom[51]. V tejto knihe sa skúmajú budúce možnosti a zisťujú stanoviská zainteresovaných strán k danej problematike a k potrebe budúceho legislatívneho návrhu. Lepšia regulácia a lepšia realizácia V prípade všetkých hlavných politických návrhov Komisie sa vypracovávajú posúdenia vplyvu, aby sa na základe analýzy dospelo k najlepšej možnosti politiky. Na vytvorenie účinnejších politík bez zbytočných nákladov sú nevyhnutné čoraz rozsiahlejšie výskumné činnosti a širšie konzultácie so zainteresovaným stranami. Zjednodušovaním existujúcich právnych predpisov sa zlepšuje realizácia a v roku 2008 sa podarilo dosiahnuť pokrok v oblasti zlučovania, zefektívňovania a objasňovania niektorých z uvedených právnych predpisov. Primeraná analýza administratívnej záťaže politík je v súčasnosti štandardnou súčasťou tvorby environmentálnej politiky a v roku 2008 sa dôkladne posúdilo päť existujúcich politík. Z výsledkov vyplýva, že administratívna záťaž politiky životného prostredia EÚ je v porovnaní s ďalšími oblasťami politiky malá[52]. Komisia v novembri vytvorila plány na zlepšenie vykonávania environmentálneho práva EÚ[53]. Úzka spolupráca s členskými štátmi je nevyhnutná, pretože sa ňou zabezpečuje včasné a správne uplatňovanie vnútroštátnych vykonávacích predpisov. S cieľom zlepšiť svoju činnosť v oblasti presadzovania sa Komisia zameria na základné alebo systematické prípady porušenia vrátane hlavných nedostatkov v oblasti vnútroštátnych vykonávacích predpisov, tolerovania ilegálnych skládok, vážnych nedostatkov týkajúcich sa povolení pre jednotlivé odvetvia a neurčenia kľúčových prírodných lokalít. Zriadia sa stále implementačné siete, ktorých súčasťou budú zamestnanci Komisie a predstavitelia členských štátov. Skončia sa prechodné obdobia, počas ktorých mohli niektoré členské štáty uplatňovať určité kľúčové časti environmentálneho zákona, čo si vyžiada ďalšiu činnosť. Cieľom tohto nového prístupu k realizácii a presadzovaniu je využitie rozsiahleho súboru nástrojov na predchádzanie prípadom porušovania zákona. Ide napríklad o cielené využívanie fondov EÚ a posilnenú predvstupovú pomoc pre pristupujúce krajiny. Závery Rok 2009 je posledným rokom funkčného obdobia Komisie a Parlamentu v ich súčasnom zložení. Počas posledných piatich rokov uskutočnila EÚ významné kroky na zlepšenie nášho životného prostredia a na zvýšenie kvality života občanov Európy. Stála na čele celosvetového boja proti zmene klímy, ustanovila nové ciele v oblasti skleníkových plynov a obnoviteľných energií na rok 2020 a prijala právne záväzné opatrenia na ich realizáciu. Začali sa uplatňovať dôležité politiky vrátane nariadenia o REACH, smernice o kvalite ovzdušia a rozšírenia siete Natura 2000. Komisia si však plne uvedomuje, že je nevyhnutné urobiť viac, nie len zlepšovať vykonávanie zákonov EÚ a informovať o environmentálnych otázkach. Rok 2009 je rozhodujúcim rokom pre politiku zmeny klímy a prvoradou prioritou je, aby sa počas konferencie v Kodani podarilo dosiahnuť dohodu. Ak má EÚ splniť svoje záväzky, ktoré prijala na obdobie po roku 2012, je nevyhnutné, aby sa vykonávali a posilňovali politiky zmeny klímy. Prioritou je takisto zastavenie straty biodiverzity v EÚ a výrazné zníženie celosvetovej straty biodiverzity. Táto problematika má čoraz väčší význam a len prostredníctvom dodatočných opatrení je možné dosiahnuť konkrétne výsledky. Je nevyhnutné, aby sa prostredníctvom nových adaptačných opatrení posilnila kapacita EÚ v boji proti škodlivým vplyvom zmeny klímy. Zásadný význam pre EÚ má takisto vytvorenie nízkouhlíkového a zdrojovo efektívneho hospodárstva. Súčasná hospodárska kríza je historickou príležitosťou na urýchlenie vytvárania hospodárstiev šetrnejších voči životnému prostrediu. Vládne investície by sa mali zameriavať na environmentálnu infraštruktúru, energetickú a zdrojovú účinnosť a na ekologické inovácie. V oblasti medzinárodnej spolupráce týkajúcej sa environmentálnych otázok zohráva EÚ čoraz významnejšiu úlohu. Takisto naďalej podporuje kandidátske krajiny a potenciálnych kandidátov v oblasti životného prostredia, predovšetkým pri prispôsobovaní sa právnym predpisom EÚ. Je nevyhnutné, aby sa zintenzívnila medzinárodná spolupráca, okrem iného aj prostredníctvom politického dialógu s partnerskými krajinami, keďže mnohé problémy majú globálny charakter. Životné prostredie sa čoraz viac stáva kľúčovou politickou otázkou v oblasti medzinárodných vzťahov. Obchodovanie s ekologickým tovarom a službami, prístup k poľnohospodárskym výrobkom a prírodným zdrojom, biopalivá a medzinárodná energetická bezpečnosť, migračné tlaky, politiky bezpečnosti a rozvoja – to všetko súvisí s otázkami životného prostredia. Vzhľadom na súčasnú medzinárodnú politickú a hospodársku situáciu sa zdôrazňuje potreba zlepšiť environmentálne riadenie na medzinárodnej úrovni a dosiahnuť výrazný pokrok v oblasti zlepšovania stavu životného prostredia na zemi.[pic][pic][pic] [1] Osobitný Eurobarometer 295 (2008). [2] Nariadenie Rady (ES) č. 72-73-74/2009. [3] KOM(2008) 800. [4] http://www.ipcc.ch/ipccreports/assessments-reports.htm [5] http://www.hm-treasury.gov.uk/sternreview_index.htm [6] KOM(2008) 651. [7] Zdroj: Správa EEA č. 5/2008. Tento percentuálny podiel je založený na inventári skleníkových plynov Európskeho spoločenstva (5,2 Gt) vo vzťahu k celosvetovému odhadu pre všetky zdroje a plyny z poslednej hodnotiacej správy IPCC (49 Gt). Pri zohľadnení výlučne emisií CO2 z odvetvia energetiky je podiel EÚ približne 14 %. [8] Rámcový dohovor OSN o zmene klímy. [9] Dokument Rady 7224/1/07 REV 1. [10] KOM(2008) 30. [11] Smernica 2008/101/ES. [12] Smernica 2009/28/ES, smernica 2009/29/ES, smernica 2009/31/ES a uznesenie Európskeho parlamentu z decembra 2008 v súvislosti s dokumentom KOM(2008) 0017. [13] Uznesenie Európskeho parlamentu z decembra 2008 v súvislosti s dokumentom KOM(2007) 856. [14] Smernica 2009/30/ES. [15] KOM(2008) 781. [16] KOM(2009) 147. [17] KOM(2008) 130. [18] Skupina afrických, karibských a tichomorských štátov. [19] KOM(2009) 82. [20] http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/economics [21] KOM(2008) 789. [22] KOM(2008) 864. [23] KOM(2008) 644. [24] KOM(2008) 645. [25] „Dobrovoľná partnerská dohoda FLEGT“. [26] http://www.cbd.int/cop9 [27] Dokument Rady č. 9818/08. [28] KOM(2008) 469. [29] Nariadenie (ES) č. 1907/2006 [30] Nariadenie (ES) č. 1272/2008. [31] Nariadenie (ES) č. 1102/2008. [32] Uznesenie EP z januára 2009, P6_TA(2009) 0010. [33] KOM(2008) 433. [34] Medzinárodný dohovor o zabránení znečisťovania z lodí. [35] KOM(2007) 843. [36] Smernica 2008/105/ES. [37] Potenciál EÚ na úsporu vody, http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/pdf/water_saving_1.pdf. [38] Smernica 2008/56/ES. [39] KOM(2007) 575. [40] KOM(2008) 397. [41] KOM(2008) 399. [42] KOM(2008) 778. [43] Dokument Rady č. 7534/09. [44] KOM(2008) 401. [45] KOM(2008) 400. [46] KOM(2008) 402. [47] Smernica 2008/98/ES. [48] KOM(2008) 767. [49] KOM(2008) 810/4 [50] KOM(2008) 809/4. [51] KOM(2008) 811. [52] Výsledky z polovice roka 2009:http://ec.europa.eu/enterprise/admin-burdens-reduction/priority_environment_en.htm [53] KOM(2008) 773/4.