Treba však ešte viac zintenzívniť úsilie o dosiahnutie cieľa energetickej efektívnosti do roku 2020. Z najnovšej analýzy vyplýva, že po postupnom znižovaní v rokoch 2007 až 2014 sa spotreba energie v posledných rokoch začala zvyšovať a v súčasnosti mierne presahuje lineárnu trajektóriu pre ciele na rok 2020. Príčinou sú výkyvy počasia, najmä chladnejšie roky 2015 a 2016, ale aj zvýšená hospodárska činnosť a nízke ceny ropy. Energetická náročnosť priemyslu sa naďalej zlepšovala (až o 22 % v rokoch 2005 až 2017) a úspory energie skutočne pomohli kompenzovať časti vplyvu tohto zvýšenia. Nepostačovali však na to, aby sa celková spotreba udržala v klesajúcom trende. Hoci cieľ energetickej efektívnosti do roku 2020 je stále na dosah, pokračujúce zvyšovanie spotreby energie by ho mohlo ohroziť. Preto Európska komisia zriadila osobitnú skupinu s členskými štátmi s cieľom mobilizovať úsilie a plne využiť potenciál v oblasti energetickej efektívnosti.

Emisie skleníkových plynov a spotreba energie sú čoraz oddelenejšie od hospodárskeho rastu. Prechod na moderné, nízkouhlíkové a energeticky účinné hospodárstvo je v plnom prúde a Európa je na dôveryhodnej ceste k splneniu záväzkov Parížskej dohody. EÚ je na dobrej ceste dosiahnuť svoj cieľ zníženia emisií skleníkových plynov do roku 2020 (t. j. zníženie emisií o 20 % do roku 2020 v porovnaní s úrovňami z roku 1990). Podľa predbežných údajov, ktoré predložili členské štáty (obrázok 1), hospodárstvo EÚ zaznamenalo v rokoch 1990 až 2017 nárast o 58 %, zatiaľ čo emisie sa znížili o 22 %.

Verejné investície (na vnútroštátnej úrovni a úrovni EÚ) do priorít energetickej únie v oblasti výskumu a inovácie boli v rokoch 2014 – 2017 relatívne stabilné. Verejné investície do týchto priorít počas tohto obdobia v priemere dosiahli 5,3 miliardy EUR ročne (obrázok 8) . Keď sa zohľadní vnútroštátne financovanie vo výške 4,1 miliardy EUR ročne , výskumný program EÚ Horizont 2020 a fondy politiky súdržnosti boli kľúčové pre udržanie investícií do výskumu a inovácie v posledných 4 rokoch na stabilnej úrovni. Európska komisia sa chystá investovať v roku 2020 takmer 2 miliardy EUR do výskumu a inovácie v oblasti čistej energie a splniť svoj záväzok zdvojnásobiť svoje verejné investície do výskumu a inovácie v tejto oblasti od roku 2015 ako súčasť členstva v iniciatíve Inovačná misia („Mission Innovation“). Súkromný sektor je však naďalej hlavným poskytovateľom takýchto investícií, pričom stabilne predstavuje viac ako 75 % investícií EÚ do výskumu a inovácie v oblasti čistej energie a v priebehu desiatich rokov zvýšili ročné výdavky z približne 10 miliárd EUR na viac ako 16 miliárd EUR. Financovanie z verejných zdrojov bude naďalej zohrávať kľúčovú úlohu pri koordinácii výskumu a nasmerovaní súkromných investícií do priorít, ktoré sú v súlade s našou dlhodobou strategickou víziou, a to aj prostredníctvom inteligentnej špecializácie. To pomôže prekonať cestu od výskumu po komerčné uplatnenie a prilákať nové súkromné investície vďaka technológiám na znižovanie rizika. Silné politiky a predvídateľné cenové signály sú nevyhnutné podmienky na podporu inovácie v ekosystéme čistej energie, čo v konečnom dôsledku podporí investície do výskumu technológií čistej energie.

S cieľom splniť ciele v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov na rok 2020 a zachovať tieto úrovne ako základ od roku 2021 by členské štáty mali naďalej zvyšovať svoje úsilie o zavádzanie obnoviteľných zdrojov a znižovanie spotreby. Okrem toho by všetky členské štáty mali zvážiť možnosť využívať štatistické prenosy, ako sa stanovuje v smernici o obnoviteľných zdrojoch energie , aby sa buď zabezpečilo dosiahnutie cieľa v prípade, že existuje deficit, alebo aby predali svoje potenciálne prebytky iným členským štátom. Komisia je pripravená v tomto smere členské štáty podporiť.

V oblasti energie z obnoviteľných zdrojov pokračoval silný rast, avšak s nerovnomerným rozložením. Od roku 2014 sa podiel energie z obnoviteľných zdrojov v energetickom mixe EÚ výrazne zvýšil a v roku 2017 dosiahol 17,5 %. Investície do energie z obnoviteľných zdrojov sa čoraz viac riadia trhovými rozhodnutiami a členské štáty vo zvýšenej miere poskytujú podporu na energiu z obnoviteľných zdrojov v konkurenčných verejných obstarávaniach a zabezpečujú, aby zariadenia na výrobu energie z obnoviteľných zdrojov boli integrované na trhu s elektrinou, ako sa to vyžaduje v pravidlách štátnej pomoci. Tým sa výrazne znížili náklady na zavádzanie obnoviteľných zdrojov. Miera rozšírenia energie z obnoviteľných zdrojov sa však v jednotlivých sektoroch líši, pričom energia z obnoviteľných zdrojov dosahuje 30,8 % v sektore elektrickej energie, ale len 19,5 % v sektore vykurovania a chladenia a 7,6 % v doprave. Tempo rastu podielu energie z obnoviteľných zdrojov sa od roku 2014 takisto spomalilo. Hoci EÚ je na ceste k splneniu svojich cieľov na rok 2020 v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov, malo by sa zintenzívniť úsilie, aby sa zabezpečilo splnenie cieľov na rok 2030 (graf 4).

Európska komisia v novembri 2018 uverejnila strategickú dlhodobú víziu prosperujúceho, moderného, konkurencieschopného a klimaticky neutrálneho hospodárstva do roku 2050. Tento dokument (vypracovaný na základe žiadostí Európskej rady a Európskeho parlamentu a požadovaný ako súčasť dohodnutého rámca riadenia ) bol príspevkom Komisie k dlhodobej stratégii nízkoemisného rozvoja EÚ, ktorá by sa mala v súlade s Parížskou dohodou prijať a oznámiť do roku 2020 zmluvným stranám Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy. Súbežne bude musieť každý členský štát pripraviť aj svoju dlhodobú národnú stratégiu.

Všetky členské štáty už predložili svoje prvé návrhy národných plánov v oblasti energetiky a klímy (na roky 2021 – 2030). Európska komisia tieto návrhy plánov posudzuje s cieľom vydať do júna 2019 prípadné odporúčania pre členské štáty, ktoré by im mali pomôcť ďalej zlepšovať svoje plány, a tým zabezpečiť, aby EÚ mohla kolektívne plniť svoje záväzky. Jednou z kľúčových otázok posúdenia bude to, či sú národné príspevky členských štátov k cieľom v oblasti energie z obnoviteľných zdrojov a energetickej efektívnosti dostatočné na to, aby sa dosiahla kolektívna úroveň ambícií EÚ ako celku. Na základe tohto procesu budú členské štáty v druhej polovici roku 2019 ďalej rozvíjať svoje národné plány v oblasti energetiky a klímy, ktoré napokon prijmú.

Bol aktualizovaný aj regulačný rámec pre konkrétne sektory. Účelom bolo dosiahnuť, aby sa budovy stali „inteligentnejšími“ a boli energeticky hospodárnejšie ; stanoviť limity emisií uhlíka z osobných automobilov, dodávok a nákladných vozidiel ; aktualizovať pravidlá využívania pôdy, zmien vo využívaní pôdy a lesného hospodárstva a aktualizovať pravidlá o ekodizajne energeticky významných výrobkov . Tým sa zabezpečí, aby všetky odvetvia prispievali k energetickej a klimatickej transformácii, a to so zreteľom na osobitné potreby jednotlivých odvetví.

V aktualizovanom legislatívnom rámci sa stanovujú kvantifikované ciele a jasné smerovanie do roku 2030, čím sa zabezpečuje stabilné a predvídateľné prostredie pre plánovanie a investície. EÚ predovšetkým výrazne zvýšila svoje ambície stanovením nových cieľov na rok 2030, a to: znížiť domáce emisie skleníkových plynov najmenej o 40 % v porovnaní s úrovňami v roku 1990; dosiahnuť, aby podiel energie z obnoviteľných zdrojov bol aspoň 32 % a zvýšiť energetickú efektívnosť aspoň o 32,5 % . Cieľ prepojenia elektrických sietí na zvýšenie bezpečnosti dodávok bol do roku 2030 v každom členskom štáte stanovený až na 15 %. Záväzné ciele na rok 2030 sa stanovili aj pokiaľ ide o zníženie emisií uhlíka z automobilov o 37,5 % v porovnaní s úrovňami z roku 2021 ; z dodávok o 31 % v porovnaní s úrovňami z roku 2021 a z nákladných vozidiel o 30 % v porovnaní s úrovňami z roku 2019.

Tento komplexný legislatívny rámec je pre EÚ pevným základom na plnenie jej politík v oblasti klímy a energetiky na rok 2030 a neskôr. Tento rámec nám umožní čeliť budúcim výzvam, ako je digitalizácia, začlenenie obnoviteľných zdrojov energie na trh a energetická politika, ktorá je viac orientovaná na spotrebiteľa. Právne predpisy upravujú prierezové prvky na podporu opatrení v oblasti klímy a energetiky a v relevantných prípadoch obsahujú aj osobitné ustanovenia o odvetvových opatreniach. EÚ vyslala jasný signál aj ostatným krajinám na svete, že chce ísť aj naďalej príkladom. V záujme toho prijíma konkrétne a ambiciózne kroky na splnenie svojich záväzkov a adaptačných cieľov vyplývajúcich z Parížskej dohody. Do dohodnutého rámca EÚ sú začlenené aj doložky o preskúmaní a ustanovenia, ktoré zaručujú splnenie týchto záväzkov. Tento rámec nasmeruje EÚ k dosiahnutiu klimaticky neutrálneho hospodárstva do roku 2050.

Európa má jednu z najkomplexnejších a najspoľahlivejších sietí pre elektrickú energiu a plyn na svete. Hlavným cieľom Európskej komisie je posilniť túto sieť tam, kde je to potrebné na vyriešenie zostávajúcich problémov bezpečnosti dodávok, na prepojenie energetických ostrovov a na riešenie výziev vyplývajúcich z prebiehajúceho prechodu na nízkouhlíkové hospodárstvo.

Kľúčovou prioritou energetickej únie bolo ukončiť energetickú izoláciu neprepojených regiónov. Výrazný pokrok sa dosiahol v pobaltských štátoch. Zatiaľ čo kedysi boli energetickým „ostrovom“ v EÚ, teraz sú dobre prepojené so zvyškom Únie, pričom cezhraničné prepojenie predstavuje 23,7 %. To umožnili nové prepojovacie vedenia so Švédskom, Fínskom a Poľskom. V súčasnosti sa práce zameriavajú na synchronizáciu elektrizačných sústav pobaltských štátov s európskou kontinentálnou sieťou najneskôr do roku 2025 . Európska komisia sa zasadzuje aj za väčšiu integráciu Pyrenejského polostrova, a to podporou projektu INELFE a elektrického vedenia prechádzajúceho cez Biskajský záliv. Týmto úsilím sa do roku 2025 zdvojnásobí výmenná kapacita medzi Francúzskom a Španielskom, čím sa Španielsko priblíži k cieľu prepojenia na úrovni 10 % a celý Pyrenejský polostrov sa postupne začlení do vnútorného trhu s elektrinou. Európska komisia takisto podporuje ďalšie úsilie o integráciu trhu s plynom na Pyrenejskom polostrove so zvyškom Európy. Toto úsilie, ktoré poukazuje na hodnotu európskej solidarity a regionálnej jednoty, bolo predmetom diskusií na pravidelných samitoch medzi Francúzskom, Portugalskom, Španielskom a Európskou komisiou .

Úsilie Európskej komisie o zabezpečenie diverzifikácie dodávok plynu takisto prináša konkrétne výsledky. Vedie k ukončeniu závislosti od jedného dodávateľa v určitých členských štátoch, čím sa zvyšuje odolnosť ich energetických systémov, posilňuje hospodárska súťaž a znižujú ceny. V dôsledku toho všetky členské štáty s výnimkou jedného majú prístup k dvom nezávislým zdrojom plynu a ak sa všetky prebiehajúce projekty zrealizujú podľa harmonogramu, do roku 2022 budú mať všetky členské štáty s výnimkou Malty a Cypru prístup k trom zdrojom plynu a 23 členských štátov bude mať prístup na globálny trh so skvapalneným zemným plynom. Prebiehajúce iniciatívy týkajúce sa diverzifikácie na základe skvapalneného zemného plynu a južného koridoru zemného plynu majú osobitný význam pre východnú časť Baltského mora a strednú a juhovýchodnú Európu. Tieto oblasti boli historicky závislé od jedného dodávateľa plynu. Ak sa zachová potrebný záväzok a nedôjde k oneskoreniu realizácie kľúčových projektov, Európa by mala do roku 2020 alebo krátko po ňom dosiahnuť dobre prepojenú plynárenskú sieť plne odolnú proti šokom.

Európska komisia podporuje aj projekty zamerané na zlepšenie elektrizačnej sústavy EÚ a na väčšie využívanie výroby energie z obnoviteľných zdrojov. Napriek dosiahnutému pokroku sú potrebné oveľa väčšie investície do elektrizačných sústav (prenosových aj distribučných). Úroveň potrebných investícií v oblasti prenosu elektrickej energie sa v období 2021 – 2030 odhaduje na viac ako 150 miliárd EUR . Tieto nové investície by mali byť viazané na ďalšiu digitalizáciu sietí a zavádzanie inteligentných riešení, ako aj zavádzanie nových zariadení na uskladňovanie.

Politika EÚ v oblasti transeurópskych sietí (TEN-E) prispela k modernizácii infraštruktúry EÚ. Politika TEN-E podporila cielený prístup k identifikácii a realizácii projektov spoločného záujmu, ktoré sú rozhodujúce pre budovanie dobre prepojených sietí v celej Európe. Doteraz sa zrealizovalo viac ako 30 projektov spoločného záujmu a do roku 2022 by ich malo byť približne 75. Vytvorenie štyroch regionálnych skupín na vysokej úrovni pod vedením Európskej komisie pomohlo urýchliť realizáciu projektov spoločného záujmu. Na projekty spoločného záujmu bola poskytnutá aj finančná podpora EÚ, ktorá mobilizovala súkromné investície. Od roku 2014 získalo 91 projektov spoločného záujmu podporu 3,2 miliardy EUR z Nástroja na prepájanie Európy (NPE) a 1,3 miliardy EUR z Európskeho fondu pre strategické investície (EFSI). To podnietilo celkové investície vo výške približne 50 miliárd EUR. Okrem toho politika súdržnosti EÚ prispela sumou 2,8 miliardy EUR na projekty plynárenskej a elektrickej infraštruktúry, ktoré boli vybrané do konca roka 2018.

Úroveň financovania podľa sektorov v rámci Nástroja na prepájanie Európy (NPE)

Silnejšie a lepšie prepojené siete v členských štátoch umožnili účinnejšie uplatňovanie pravidiel vnútorného trhu s energiou. To viedlo k väčšej konkurencieschopnosti, zníženiu nákladov a vyššej bezpečnosti. Svoje denné trhy s elektrinou doteraz prepojilo 26 krajín, ktoré predstavujú viac ako 90 % európskej spotreby elektrickej energie a viac ako 400 miliónov ľudí. Len samotné prepojenie denných trhov prinieslo európskym spotrebiteľom za posledných sedem rokov úžitok vo výške približne 1 miliardy EUR ročne . Integrácia vnútrodenných trhov a vyrovnávanie cezhraničných trhov viedli k úsporám vo výške niekoľkých miliárd eur ročne a tiež mali značný prínos pre nárast blahobytu. Prepojenie trhov takisto v posledných rokoch podporilo cenovú konvergenciu v rôznych regiónoch (napr. o 80 % v regióne Baltského mora a o 41 % v stredozápadnej Európe). Európska komisia okrem toho podporila zriadenie regionálnych centier spolupráce na pomoc pri integrácii cezhraničných tokov elektriny a variabilných tokov elektriny v rámci európskej elektrizačnej sústavy. Digitalizácia elektrickej infraštruktúry si bude vyžadovať zvýšenú pozornosť, pokiaľ ide o zlepšenie kybernetickej bezpečnosti a ochranu kritickej infraštruktúry.

Uskutočnili sa investície s cieľom umožniť sektorovú integráciu. Treba však urobiť viac pre spojenie sektora výroby elektriny a sektora konečnej spotreby. To je nevyhnutné na začlenenie rastúceho podielu energie z variabilných obnoviteľných zdrojov, vykurovania a chladenia a elektrických vozidiel do energetického systému. Od konca roka 2016 bolo v rámci grantov z Nástroja na prepájanie Európy (NPE) sprístupnených takmer 400 miliónov EUR na viac ako 50 projektov zameraných na zavádzanie alternatívnych palív, čím sa zmobilizovali celkové investície vo výške viac ako 3 miliardy EUR. Cieľom je sprístupniť v roku 2019 ďalších 350 miliónov EUR prostredníctvom mechanizmu kombinovaného financovania v rámci Nástroja na prepájanie Európy. Toto bude kľúčovou oblasťou, na ktorú sa v budúcnosti zameria pozornosť. Budúci dopyt po elektrických vozidlách sa bude v jednotlivých regiónoch EÚ líšiť a bude závisieť od viacerých faktorov vrátane rozvoja infraštruktúry pre alternatívne palivá. Okrem toho dôležitým zdrojom spolufinancovania EÚ na zavádzanie čistých druhov dopravy bude aj naďalej politika súdržnosti EÚ, v rámci ktorej sa plánuje napr. vynaloženie približne12 miliárd EUR na udržateľnú mestskú mobilitu.

2.Hľadanie nových spôsobov zabezpečenia sociálnej spravodlivosti transformácie

Energetická a klimatická transformácia už prináša prospech hospodárstvu a podporuje vytváranie pracovných miest, má však potenciál urobiť viac. V rokoch 2000 až 2014 rástla zamestnanosť v environmentálnych sektoroch hospodárstva podstatne rýchlejšie (+ 49 %) ako v celom hospodárstve (+ 6 %) . Dnes v EÚ existujú 4 milióny „zelených pracovných miest“. K nim patrí približne 1,4 milióna pracovných miest v sektore energetiky, ktoré súvisia s technológiami obnoviteľných zdrojov , a 900 000 pracovných miest súvisiacich s činnosťami v oblasti energetickej efektívnosti . Očakáva sa, že tieto počty s ďalšími opatreniami v oblasti energetiky a klímy porastú, keďže investície v Európe budú nahrádzať dovoz fosílnych palív, európsky priemysel získa konkurenčnú výhodu „prvého ťahu“ a prispôsobovanie sa zmene klímy ochráni pracovné miesta a príležitosti.

Hoci je táto transformácia prospešná pre veľkú väčšinu ľudí a regiónov, v niektorých prípadoch prináša aj sociálne výzvy. Regulačné alebo fiškálne opatrenia môžu mať napríklad neplánované regresívne účinky, ktoré môžu zvýšiť energetickú chudobu. Zároveň existuje riziko, že prínosy transformácie budú nerovnomerne rozložené. Väčšina sektorov, regiónov a skupín obyvateľstva bude vďaka tejto transformácii zažívať značný rast, zatiaľ čo iné budú možno potrebovať podporu, aby sa dokázali s touto zmenou vyrovnať. Pokiaľ ide o energetickú chudobu, tá síce klesla na úrovne zaznamenané pred krízou, no medzi členskými štátmi pretrvávajú výrazné rozdiely . Tieto problémy na vnútroštátnej úrovni rieši mnoho politík – najmä vzdelávacích, sociálnych a fiškálnych. Na to, aby budúce generácie mali zručnosti, ktoré si vyžaduje meniace sa hospodárstvo, sú potrebné významné a neustále investície do ľudského kapitálu.

Iniciatíva zameraná na transformujúce sa uhoľné regióny a regióny s vysokými emisiami uhlíka pomáha zmierňovať sociálne dôsledky prechodu na nízkouhlíkové hospodárstvo. V súčasnosti existuje 41 uhoľných regiónov v 12 členských štátoch, ktoré ešte stále poskytujú približne 185 000 pracovných miest v oblasti ťažby uhlia. Európska komisia pomáha týmto regiónom vypracovať stratégie prechodu na nízkouhlíkové hospodárstvo, v ktorých sa potenciálne negatívne sociálno-ekonomické vplyvy riešia dvojako:

1.Po prvé, Európska komisia vytvorila otvorenú platformu, ktorá združuje všetky dotknuté zainteresované strany (vlády štátov, regionálne a miestne samosprávy; podniky; organizácie občianskej spoločnosti atď.) a slúži na výmenu najlepších postupov, podporu partnerského učenia a získavanie informácií o dostupných nástrojoch podpory EÚ.

2.Po druhé, Európska komisia poskytuje individualizovanú podporu, a to buď v podobe operačných tímov pre jednotlivé krajiny, alebo dvojstranných diskusií s odborníkmi Komisie. Táto podpora môže štátnym a regionálnym orgánom pomôcť identifikovať spôsoby, ako tento prechod začať a viesť. Podporu sprevádzajú existujúce fondy, finančné nástroje a programy EÚ. V súčasnosti ju využíva 18 regiónov v ôsmich členských štátoch . Prvotné skúsenosti ukazujú, že regionálnu transformáciu treba plánovať so širokou podporou všetkých zainteresovaných strán. Takisto ukazujú, že zapojenie európskej úrovne pomáha mobilizovať zainteresované strany a identifikovať oblasti investovania, o ktorých by sa možno inak neuvažovalo.

Cieľom iniciatívy čistej energie pre ostrovy EÚ je urýchliť prechod na čistú energiu na viac ako 1 000 obývaných ostrovoch Európy. Zámerom je pomôcť týmto ostrovom využívať lokálne dostupné obnoviteľné zdroje energie, potenciál pre energetickú efektívnosť a inovačné technológie uskladňovania a dopravy a stať sa energeticky sebestačnými, čím sa znížia náklady, znečistenie životného prostredia a závislosť od ťažkého vykurovacieho oleja na výrobu elektriny pri súčasnom vytváraní rastu a lokálnych pracovných miest.

Energetická chudoba sa ešte stále týka takmer 50 miliónov ľudí v celej EÚ, a preto sa treba väčšmi snažiť o jej vyriešenie. Kľúčovým spôsobom, ako to dosiahnuť, je podporovať investície do energetickej hospodárnosti domácností. Vďaka nej sa zlepšia životné podmienky a znížia náklady na energie. Z európskych štrukturálnych a investičných fondov na obdobie 2014 – 2020 sa vyčlenilo takmer 5 miliárd EUR na pomoc pri renovácii domovov približne 840 000 domácností. Členské štáty budú teraz okrem toho v rámci svojich národných plánov v oblasti energetiky a klímy posudzovať počet energeticky chudobných domácností. Ak ich bude veľa, členské štáty navrhnú politiky a opatrenia na zmiernenie energetickej chudoby. V záujme podpory týchto procesov Európska komisia zriadila Európske stredisko pre monitorovanie energetickej chudoby , ktorého úlohou je zhromažďovať údaje, poskytovať usmernenia a šíriť osvedčené postupy.

V roku 2016 Európska komisia vytvorila Európsky zbor solidarity, ktorý mladým ľuďom poskytuje príležitosť vykonávať dobrovoľnícku činnosť, absolvovať stáž alebo pracovať na rôznych projektoch vrátane projektov v oblasti klímy a energetiky, ktoré prinášajú prospech komunitám v celej Európe. Doteraz sa do zboru prihlásilo približne 120 000 mladých ľudí a viac ako 13 000 sa ich už podieľalo alebo sa v súčasnosti zapája do činností solidarity.

Európska komisia sa na celosvetovej úrovni snaží upriamiť pozornosť na sociálnu otázku potreby „spravodlivého prechodu pracovnej sily“, ktorý zabezpečí dôstojnú prácu a kvalitné pracovné miesta, ako na jednu z hlavných výziev, ktorým svet čelí v boji proti zmene klímy .

3.Posilnenie postavenia miest a miestnych komunít