Z procesného hľadiska sa kontroly vhodnosti opierali o dve samostatné hodnotiace štúdie, ktoré aktívne podporili zúčastnené strany, a zahŕňali otvorené verejné konzultácie o environmentálnej značke EÚ a cielené konzultácie zainteresovaných strán zamerané na EMAS. Táto konzultácia so zainteresovanými stranami bola mimoriadne dôležitá, pretože rozsah kontroly vhodnosti bol do určitej miery obmedzený dobrovoľným charakterom schém, ako aj absenciou údajov na vyčíslenie ich vplyvu. Absencia spoločne dohodnutej metódy na kvantifikáciu a porovnávanie environmentálneho správania organizácií a produktov tiež znamená, že nie je možné systematicky porovnávať produkty a organizácie, ktoré sa zúčastňujú na schémach, s tými, ktoré sa na nich nezúčastňujú. Okrem toho nariadenia nedefinovali jasné ciele pre ich využívanie, a teda nie je možné kvantitatívne vyhodnotiť, či tieto schémy dosahujú to, čo sa od nich očakávalo.

Okrem dosahovania environmentálnych cieľov majú EMAS a environmentálna značka potenciál podporovať hospodárske ciele. Napríklad firmy vrátane MSP, ktoré sa zúčastňujú na iniciatíve EMAS, si môžu zvýšiť finančnú výkonnosť a konkurencieschopnosť zlepšením efektívnosti využívania zdrojov. Ak by sa EMAS a environmentálna značka bežne a náležite používali, mohli by stimulovať inovácie a priniesť skutočnú zmenu na trhu.

EMAS a environmentálna značka EÚ sú neoddeliteľnou súčasťou tohto rámca produktovej politiky tak, ako boli opísané v oznámení z roku 2008 o akčnom pláne pre trvalo udržateľnú spotrebu a výrobu a pre trvalo udržateľnú priemyselnú politiku. Odvtedy 7. environmentálny akčný program poukazuje na potrebu politického rámca, ktorý by poskytoval výrobcom a spotrebiteľom vhodnejšie signály na podporu efektívneho využívania zdrojov a obehového hospodárstva, a oznámenie o akčnom pláne pre obehové hospodárstvo poukázalo na potrebu podporiť úsilie v oblasti výroby i spotreby na dosiahnutie prechodu na obehové hospodárstvo – vrátane lepšieho využívania systému EMAS a environmentálnej značky EÚ. Okrem toho sú nariadenia jednoznačne relevantné pri plnení programu OSN do roku 2030 a jeho 17 cieľov udržateľného rozvoja, a najmä jeho cieľa č. 12 „zabezpečiť udržateľné modely spotreby a výroby“.

•nariadenia prispievajú k znižovaniu environmentálneho vplyvu spotreby a výroby (všeobecný cieľ);

•nariadenia prispievajú k podpore sústavného zlepšovania environmentálneho správania organizácií a podpore produktov so zníženým vplyvom na životné prostredie (konkrétne ciele) prostredníctvom kritérií environmentálnej značky EÚ a environmentálnych zlepšení pozorovaných v organizáciách EMAS (operačný cieľ).

Tento prínos je však:

•značne obmedzený úrovňou zavádzania EMAS a environmentálnej značky EÚ výrobcami a organizáciami (operačný cieľ), čo je vo veľkej miere spôsobené obmedzenou informovanosťou externých zainteresovaných strán vrátane obchodných partnerov, spotrebiteľov, ale tiež orgánov, z čoho vyplýva nedostatočná administratívna/regulačná odmena za účasť, ako aj kritériami účasti, ktoré môžu byť pre priemysel EÚ v niektorých prípadoch ťažko dosiahnuteľné;

•obmedzený v porovnaní s celkovým rozsahom výziev, na ktoré sa treba zamerať, pokiaľ ide o zníženie celkových environmentálnych dosahov spotreby a výroby.



Napriek týmto obmedzeniam nariadenia zostávajú relevantné ako súčasť balíka politických reakcií EÚ na rastúcu potrebu zmeniť súčasné trendy spotreby a výroby, čo sa odzrkadľuje aj v súčasných strategických politických cieľoch vrátane stratégie Európa 2020, pláne o Európe efektívne využívajúcej zdroje, 7. environmentálnom akčnom programe a akčnom pláne EÚ pre obehové hospodárstvo. Spomedzi politických nástrojov EÚ sú EMAS a environmentálna značka EÚ (spolu so zeleným verejným obstarávaním) jedinečné v tom, že sú zamerané na riešenie vplyvu na životné prostredie v rámci celého životného cyklu, a to vrátane rastúceho počtu vplyvov európskej spotreby v krajinách mimo EÚ, v ktorých sa často vyrábajú produkty a materiály a z ktorých sa tieto dovážajú do EÚ. Pokiaľ ide o EMAS, nastoľujú sa pochybnosti o jej budúcom význame, keďže norma ISO 14001 revidovaná v roku 2015 zahŕňa čoraz viac jej prvkov, hoci ešte nie všetky hlavné.

Nariadenia boli čiastočne účinné, keďže zaručujú:

•lepšie environmentálne vlastnosti tých produktov, ktoré nesú environmentálnu značku EÚ. Kvantitatívne meradlo environmentálnej dokonalosti (prvých 10 – 20 % najlepšieho environmentálneho správania produktov na trhu) však nemožno overiť z dôvodu chýbajúcej dohodnutej metodiky na porovnanie a chýbajúcich komplexných údajov. Okrem toho v niektorých prípadoch, keď sa platnosť kritérií pre environmentálnu značku EÚ rozširuje bez dôkladnej analýzy vývoja situácie na trhu, environmentálna značka EÚ už nemusí odrážať vynikajúce environmentálne výsledky;

•lepšie environmentálne správanie v prípade väčšiny hlavných ukazovateľov, a to aj pokiaľ ide o organizácie s osvedčením EMAS v oblasti energetiky, vody a CO2. Pokiaľ ide o základné ukazovatele odpadu a materiálov, celkový obraz je nejednoznačný: vyše 75 % podnikov zaregistrovaných v schéme EMAS síce má pozitívne skúsenosti v oblasti dosahu správania na odpad a materiály na jednej strane, no záporné priemerné správanie vypočítané zo vzorky správ o hlavných ukazovateľoch na strane druhej. Štúdie ukazujú, že EMAS vo všeobecnosti prináša lepší nárast environmentálneho správania než ISO 14001.

Napriek tomu je celková efektívnosť nástrojov znížená obmedzeným využívaním:

•využívanie schémy EMAS a environmentálnej značky EÚ nie je dostatočné na dosiahnutie výrazných zmien v celkových modeloch spotreby a výroby, a tým ani na dosiahnutie významných prínosov pre životné prostredie nad rámec podnikov a organizácií, ktoré sa rozhodli zapojiť sa do schém. Obmedzené využívanie oboch nariadení môže súvisieť s nedostatočnou informovanosťou a uznávaním na trhu, nedostatočným uznávaním vo verejnej politickej sfére a nákladmi na dodržiavanie súladu a overovanie.

Pokiaľ ide o environmentálnu značku EÚ: problémom je nedostatok propagačných činností na všetkých úrovniach, či už ide o Komisiu alebo členské štáty, ako aj firmy (vlastná aktivita), počet a prísnosť požiadaviek na kritériá a problém súladu s článkom 6 ods. 6 zakazujúcim používanie nebezpečných látok. Existujú aj výrazné rozdiely vo využívaní v prípade rôznych typov produktov, pričom u niekoľkých skupín je nulové alebo len okrajové, čo odráža prekážky pri niektorých konkrétnych skupinách produktov na jednej strane a nedostatočný strategický prístup pri výbere, pre ktoré skupiny by bolo treba vypracovať či revidovať kritériá, na strane druhej.

Ďalšie prekážky v prípade EMAS sú: nedostatočná integrácia do verejnej politiky vo forme stimulov a oslobodenie od iných regulačných požiadaviek („zníženie regulačného zaťaženia“), nedostatok propagačných činností (opäť na všetkých úrovniach) a existencia celosvetovo uznávaného a menej náročného (z hľadiska podávania správ a validácie) systému environmentálneho riadenia (ISO 14001), ktorý má vedúce postavenie na trhu.

Účinnosť v prípade oboch schém sa v jednotlivých členských štátoch líši, pričom niektoré dosahujú veľmi nízke alebo žiadne využívanie, zatiaľ čo inde sú výsledky lepšie; príkladom sú Nemecko či Španielsko, kde je 1 882, resp. 1 289 registrovaných miest EMAS, alebo Francúzsko a Taliansko s 550, resp. 359 registrovanými licenciami environmentálnej značky EÚ. Tieto rozdiely možno pripísať predovšetkým úrovni investovaných zdrojov zo strany členských štátov, ako aj tomu, či sa koná v prospech začlenenia nástrojov do širšieho súboru environmentálnych politík. Napríklad prepojenie EMAS s predpismi o environmentálnych inšpekciách by mohlo poskytnúť stimul na prijatie systému EMAS a znamenať „zníženie regulačného zaťaženia“; environmentálna značka by podobne mohla byť stimulovaná prepojením s ekologickým verejným obstarávaním.

Na základe súčasných obmedzených údajov o nákladoch a prínosoch sa nedá odpovedať na otázku efektívnosti. Niektoré dôkazy poukazujú na súvislosť medzi investíciami (nákladmi) a výsledkami a odhady nákladov na fungovanie systému sú vo všeobecnosti pomerne nízke.

•Hrubý odhad priemerných ročných nákladov Európskej komisie na riadenie (t. j. bez nákladov na personál) je 500 000 EUR v prípade EMAS a 1 100 000 EUR v prípade environmentálnej značky EÚ. Tieto náklady zahŕňajú náklady na systém 33 skupín produktov, 2 000 licencií a 44 000 produktov na účely environmentálnej značky EÚ a 4 000 organizácií a 7 500 miest v prípade EMAS.

•Významné rozdiely v úsilí o vykonávanie na úrovni členských štátov zohľadňujú rôzne hodnotenia pomeru nákladov a prínosov. Vzhľadom na dobrovoľný charakter schém ich nemožno považovať za neprimerané zaťaženie pre členské štáty ani pre podniky a organizácie, ktoré do nich investujú iba do tej miery, do akej ich považujú za prospešné. Nízke investície však vedú aj k nedostatočnému využívaniu a obmedzenému vplyvu.

•V prípade niektorých organizácií zaregistrovaných v schéme EMAS – najmä tých, ktoré sú zapojené do výroby energie – opatrenia v oblasti energetickej efektívnosti môžu viesť k značným úsporám (podľa hodnotiacej štúdie to predstavuje približne 1,3 miliardy EUR za všetky organizácie zaregistrované v EMAS v priebehu dvoch rokov).

Efektívnosť je však nižšia:

•ak náklady na dodržiavanie a preverovanie jednotlivých spoločností a organizácií prevažujú nad výhodami, a tak znižujú hodnotu pre výrobcov a organizácie a odrádzajú ich od účasti v schémach. Tento vplyv je silnejší v prípade malých prevádzkovateľov. Slabé využívanie EMAS v porovnaní s ISO 14001 tiež naznačuje, že skúsenosti organizácií, pokiaľ ide o náklady/výhody, sa medzi týmito schémami líšia.