Zásada subsidiarity sa uplatňuje, pokiaľ návrh nepatrí do výlučnej právomoci Európskej únie.

Návrh súvisí so smernicou Rady (EÚ) 2020/262, v ktorej sa vymedzujú certifikovaní odosielatelia a certifikovaní príjemcovia. Certifikovaní odosielatelia a certifikovaní príjemcovia sú hospodárske subjekty zapojené do prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani, ktorý bol uvedený do daňového voľného obehu na území jedného členského štátu a potom prepravený na územie iného členského štátu. Cieľom tohto návrhu je rozšíriť rozsah pôsobnosti článku 19 nariadenia Rady (EÚ) č. 389/2012, aby sa stanovili informácie, ktoré majú členské štáty uvádzať v registroch týchto hospodárskych subjektov, keď sa tovar podliehajúci spotrebnej dani prepravuje len príležitostne.

V prípade registrovaných príjemcov musia príslušné orgány členských štátov uvádzať v registri obsah dočasnej certifikácie, a to konkrétne množstvo tovaru podliehajúceho spotrebnej dani, totožnosť odosielateľa v členskom štáte odoslania a obdobie, počas ktorého je toto oprávnenie platné.

V prípade registrovaných odosielateľov musia príslušné orgány členských štátov uvádzať v registri obsah dočasnej certifikácie, a to konkrétne množstvo tovaru podliehajúceho spotrebnej dani, totožnosť príjemcu v členskom štáte určenia a obdobie, počas ktorého je toto oprávnenie platné.

Posúdenie vplyvu bolo vyhotovené pre prepracované znenie smernice 2008/118/ES. Smernica Rady 2008/118/ES, ktorou sa stanovuje všeobecný systém pre tovar podliehajúci spotrebnej dani, bola po niekoľkých podstatných zmenách v záujme jasnosti zrušená smernicou Rady (EÚ) 2020/262. K návrhu prepracovaného znenia bolo pripojené posúdenie vplyvu smernice Rady 2008/118/ES zamerané na určité oblasti, pričom jednou z nich bola automatizácia prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani uvedeného do daňového voľného obehu v rámci EÚ. Smernica Rady (EÚ) 2020/262 sa zaoberá informatizáciou prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani uvedeného do daňového voľného obehu certifikovanými odosielateľmi a certifikovanými príjemcami, ktorá sa nestanovuje v smernici 2008/118/ES, a takisto sa v nej stanovujú podmienky dočasnej certifikácie, keď certifikovaní odosielatelia alebo certifikovaní príjemcovia prepravujú tovar podliehajúci spotrebnej dani len príležitostne.

3.VÝSLEDKY HODNOTENÍ EX POST, KONZULTÁCIÍ SO ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI A POSÚDENÍ VPLYVU

Cieľom návrhu je zaviesť povinnosti pre členské štáty v súvislosti s hospodárskymi subjektmi, ktoré prepravujú tovar podľa kapitoly V oddielu 2 smernice Rady (EÚ) 2020/262. V prípade neexistencie tohto návrhu nebude možná úplná automatizácia prepravy tovaru uvedeného do daňového voľného obehu.

Tento návrh je v súlade so zásadou proporcionality uvedenou v článku 5 ods. 4 Zmluvy o Európskej únii.





2021/0015 (CNS)

Návrh

NARIADENIE RADY,

ktorým sa mení nariadenie Rady (EÚ) č. 389/2012 o administratívnej spolupráci v oblasti spotrebných daní, pokiaľ ide o obsah elektronických registrov

RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,

so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 113,

so zreteľom na návrh Európskej komisie,

po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,

so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu,

so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru,

konajúc v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom,

keďže:

(1)Článkom 19 nariadenia Rady (EÚ) č. 389/2012 sa členským štátom ukladá povinnosť viesť elektronické registre povolení pre hospodárske subjekty a sklady, ktoré sú zapojené do prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v režime pozastavenia dane.

(2)Smernicou Rady (EÚ) 2020/262 sa rozširuje využívanie počítačového systému podľa rozhodnutia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2020/263, ktorý sa v súčasnosti využíva na dohľad nad prepravou tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v režime pozastavenia dane, aj na dohľad nad tovarom podliehajúcim spotrebnej dani, ktorý bol uvedený do daňového voľného obehu na území jedného členského štátu a následne prepravený na územie druhého členského štátu, aby bol dodaný na podnikateľské účely.

(3)Aby mohol počítačový systém riadne fungovať a zabezpečovať uchovávanie úplných, aktuálnych a správnych údajov, treba zmeniť rozsah pôsobnosti článku 19 nariadenia (EÚ) č. 389/2012 s cieľom stanoviť informácie, ktoré by členské štáty mali uvádzať v registroch elektronickej databázy v súvislosti s certifikovanými odosielateľmi a certifikovanými príjemcami, ktorí tovar podliehajúci spotrebnej dani prepravujú len príležitostne.

(4)Keďže cieľ tohto nariadenia, ktorým je určenie informácií, ktoré by členské štáty mali uvádzať v elektronickom registri v súvislosti s certifikovanými odosielateľmi a certifikovanými príjemcami, ktorí tovar podliehajúci spotrebnej dani prepravujú len príležitostne, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov potreby harmonizovať fungovanie počítačového systému a uľahčiť boj proti podvodom ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie uvedeného cieľa.

(5)V tomto nariadení sa rešpektujú základné práva a dodržiavajú zásady, ktoré sú uznané Chartou základných práv Európskej únie, najmä právo na ochranu osobných údajov. Vzhľadom na obmedzenia stanovené v tomto nariadení spracovanie takýchto údajov, uskutočňované v rámci tohto nariadenia, neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné a primerané na účely ochrany legitímneho fiškálneho záujmu členských štátov.

(6)V súlade s článkom 42 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/1725 sa vykonala konzultácia s európskym dozorným úradníkom pre ochranu údajov.

(7)S cieľom zosúladiť dátum začatia uplatňovania tohto nariadenia s dátumom začatia uplatňovania ustanovení smernice (EÚ) 2020/262 o automatizácii prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani, ktorý bol uvedený do daňového voľného obehu na území jedného členského štátu a ktorý bol prepravený na územie druhého členského štátu, aby bol na území tohto druhého členského štátu dodaný na podnikateľské účely, a s cieľom ponechať členským štátom primeraný čas na to, aby sa pripravili na zmeny vyplývajúce z tohto nariadenia, by sa toto nariadenie malo uplatňovať od 13. februára 2023.