DÔVODOVÁ SPRÁVA

1.KONTEXT ODPORÚČANIA

V globalizovanom svete, v ktorom závažná trestná činnosť a terorizmus majú v čoraz väčšej miere nadnárodný a rôznorodý charakter, by orgány presadzovania práva mali byť plne vybavené na účely spolupráce s externými partnermi s cieľom zaistiť bezpečnosť svojich občanov. Z tohto dôvodu by Europol mal mať možnosť vymieňať si osobné údaje s orgánmi presadzovania práva v tretích krajinách v rozsahu potrebnom na plnenie svojich úloh.

Od nadobudnutia účinnosti nariadenia 2016/794 dňa 1. mája 2017 a podľa zmluvy je Komisia zodpovedná za vedenie rokovaní v mene Únie s tretími krajinami o medzinárodných dohodách o výmene osobných údajov s Europolom. Europol môže pre potreby vykonávania svojich úloh nadviazať a udržiavať spoluprácu s externými partnermi na základe pracovných a administratívnych dohôd, ktoré samy osebe nemôžu predstavovať právny základ na výmenu osobných údajov.

Pri zohľadnení politickej stratégie, ako je vytýčená v Európskom programe v oblasti bezpečnosti, v záveroch Rady a v globálnej stratégii, operačných potrieb orgánov presadzovania práva v celej EÚ a potenciálnych prínosov užšej spolupráce v tejto oblasti sa Komisia domnieva, že treba v krátkom čase začať rokovania s ôsmimi krajinami, ako sa uvádza v 11. správe o pokroku pri budovaní účinnej a skutočnej bezpečnostnej únie.

Komisia uskutočnila svoje posúdenie prioritných krajín, pri ktorom zohľadnila operačné potreby Europolu. V Stratégii Europolu na roky 2016 – 2020 sa určuje oblasť Stredozemia ako priorita pre posilnené partnerstvá. Vo vonkajšej stratégii Europolu na roky 2017 – 2020 sa takisto zdôrazňuje potreba užšej spolupráce medzi Europolom a krajinami Blízkeho východu a severnej Afriky (MENA) v dôsledku súčasných teroristických hrozieb a výziev súvisiacich s migráciou.

Europol neuzavrel dohodu so žiadnou krajinou v tomto regióne.

Toto odporúčanie sa osobitne týka rokovaní s Libanonom, hoci spoluprácu s ktoroukoľvek krajinou Blízkeho východu a severnej Afriky treba vnímať v kontexte regiónu ako celku. Súčasná nestabilita v regióne, a najmä situácia v Sýrii a Iraku, predstavuje pre EÚ významnú dlhodobú bezpečnostnú hrozbu, ktorú je potrebné naliehavo riešiť. Toto sa týka tak účinného boja proti terorizmu a súvisiacej organizovanej trestnej činnosti, ako aj výziev súvisiacich s migráciou, ako je napomáhanie neregulárnej migrácii a obchodovanie s ľuďmi. Spolupráca s miestnymi orgánmi presadzovania práva je na riešenie týchto výziev nevyhnutná.

EÚ, vychádzajúc z technických rozhovorov, ktorých cieľom bolo určiť spoločné opatrenia na zlepšenie výmeny informácií a spoločné operačné opatrenia na presadzovanie práva proti nedovolenému obchodovaniu s palnými zbraňami, už schválila s Libanonom zoznam opatrení na zlepšenie spolupráce EÚ-MENA medzi príslušnými orgánmi presadzovania práva, zabezpečenie pomoci pri budovaní kapacít v príslušných regionálnych a/alebo dvojstranných programoch a rozvoj operačných opatrení na základe spoločne dohodnutého rámca. Libanon takisto ukázal svoj záujem spolupracovať s orgánmi EÚ na presadzovanie práva v oblasti boja proti terorizmu, najmä prostredníctvom spoločnej odbornej prípravy, ktorú organizuje CEPOL. Nezahŕňa to však prenos osobných údajov.

Politický kontext

EÚ a Libanon sú kľúčovými partnermi, ktorí čelia spoločným výzvam v súvislosti s dlhotrvajúcimi krízami a nestabilitou v susedstve. Partnerstvo medzi EÚ a Libanonom je silné a zahŕňa mnohé sektory, ako sa vymedzuje v dohode o pridružení, ktorá platí od roku 2006. Libanon čelí zložitým hospodárskym, sociálnym a bezpečnostným výzvam. Popri už existujúcich ťažkostiach konflikt v Sýrii ešte zintenzívnil tlak na libanonské inštitúcie, infraštruktúru a životné prostredie a ovplyvnil jeho sociálno-ekonomickú stabilitu. Libanon okrem približne 300 000 palestínskych utečencov, ktorí už boli v krajine, prijal viac ako jeden milión registrovaných sýrskych utečencov.

EÚ a Libanon 11. novembra 2016 prijali priority partnerstva na roky 2016 – 2020, v ktorých sa stanovuje ambiciózny strategický program na prehĺbenie vzťahov a dosiahnutie stabilizácie krajiny a širšieho regiónu, ako sa uvádza v revidovanej európskej susedskej politike a globálnej stratégii EÚ. Identifikovanými prioritami sú: bezpečnosť a boj proti terorizmu, správa vecí verejných a právny štát, podpora rastu a pracovných príležitostí a migrácia a mobilita.

EÚ a Libanon sa takisto dohodli na pakte obsahujúcom vzájomné záväzky a prioritné opatrenia v súlade s vyhlásením o zámere vydanom na minuloročnej konferencii v Londýne (február 2016). Obnovené záväzky prijaté pri príležitosti konferencie v Bruseli (5. apríla 2017) o podpore budúcnosti Sýrie a okolitého regiónu („Supporting the Future of Syria and the Region“) posilnili túto spoločnú zodpovednosť pri riešení vplyvu sýrskej krízy.

Libanon už pri viacerých príležitostiach vyjadril záujem rokovať o dohode s Europolom, najmä v kontexte dialógu o boji proti terorizmu z 26. januára 2016 a dohodnutého plánu.

Dialóg s Libanonom o boji proti terorizmu a o bezpečnosti pokračuje prostredníctvom akčného plánu zameraného na rozvoj národnej protiteroristickej stratégie, spoluprácu v oblasti presadzovania práva a súdnictva, boj proti financovaniu terorizmu, riadenie hraníc, bezpečnostnú ochranu letectva a letísk, ako aj boj proti násilnému extrémizmu.

Operačné potreby

Z údajov uvedených v hodnotení hrozieb závažnej a organizovanej trestnej činnosti (SOCTA) 2017 a v správe EÚ o situácii a trendoch v oblasti terorizmu (TE-SAT) 2017, z uvedených diskusií, ako aj – okrem iného – z poznatkov interného experta Europolu vyplýva, že spolupráca s Libanonom je potrebná najmä na riešenie týchto javov trestnej činnosti:

Terorizmus: Destabilizácia Sýrie (a jej možný účinok presahovania), šírenie Dá’iš a iných teroristických skupín predstavujú priamu bezpečnostnú hrozbu pre Libanon a EÚ, ktoré sa obe stali terčom teroristických skupín. Európski a libanonskí teroristi cestovali najmä do Sýrie, Iraku a iných konfliktných zón, aby tam absolvovali výcvik a bojovali.

Užšia spolupráca v oblasti presadzovania práva vrátane výmeny osobných údajov pomôže odhaliť a stíhať osoby podozrivé z terorizmu, predchádzať cestovaniu na účely terorizmu (vrátane rizika infiltrácie do migračných tokov alebo premiestnenia do iných konfliktných oblastí) a financovaniu terorizmu (vrátane prepojenia s organizovanou trestnou činnosťou).