SK Úradný vestník Európskej únie C 129/1

Stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru — Majetková nerovnosť v Európe: rozdiely medzi členskými štátmi z hľadiska zisku a práce

(stanovisko z vlastnej iniciatívy)

(2018/C 129/01)

Spravodajca: Plamen DIMITROV

Rozhodnutie plenárneho zhromaždenia 22. 9. 2016 Právny základ článok 29 ods. 2 rokovacieho poriadku stanovisko z vlastnej iniciatívy Príslušná sekcia sekcia pre hospodársku a menovú úniu, hospodársku a sociálnu súdržnosť Prijaté v sekcii 7. 9. 2017 Prijaté v pléne 6. 12. 2017 Plenárne zasadnutie č. 530 Výsledok hlasovania (za/proti/zdržalo sa) 188/30/23

1. Závery a odporúčania

1.1. Európsky hospodársky a sociálny výbor (ďalej len „EHSV“) sa domnieva, že príjmová nerovnosť a majetková nerovnosť v Európskej únii sa stali hospodárskymi a sociálnymi výzvami, ktoré by sa mali riešiť prijatím vhodných opatrení na štátnej úrovni s podporou na úrovni EÚ. Príjmovej nerovnosti, či už v Európe alebo vo svete, pripisujeme väčší význam. EHSV zdôrazňuje, že je potrebné poukázať aj na majetkovú nerovnosť, ktorá je omnoho variabilnejšou premennou a má oveľa dlhodobejší účinok. To znamená, že je potrebné objasniť dôvody tejto nerovnosti a faktorov, ktoré ju určujú a navrhnúť politické riešenia na jej odstránenie.

1.2. Potrebné je vykonať dôkladnú analýzu a posúdenie presnej povahy rozdelenia majetku v EÚ a včas prijať preventívne opatrenia s cieľom odvrátiť také negatívne dôsledky, ako je rýchle miznutie „strednej triedy“ a skutočnosť, že sa čoraz viac ľudí dostáva do skupiny „chudobných pracujúcich“ alebo tých, ktorým „hrozí riziko chudoby a sociálneho vylúčenia“. Trhové hospodárstvo by sa nemalo chápať len ako prostriedok na dosiahnutie intenzívneho hospodárskeho rastu, ale aj ako jeden z mechanizmov potrebných na dosiahnutie cieľov dôležitých pre spoločnosť.

1.3. Fiškálna politika je najdôležitejším nástrojom, ktorý členské štáty majú k dispozícii na podporu spravodlivého prerozdelenia pridanej hodnoty pre spoločnosť ako celok. V centre záujmu by mali byť aj aktívne politiky zamestnanosti, ktoré pomôžu uľahčiť prechod medzi vzdelávaním, odbornou prípravou a pracovným životom, spolu s politikami upravujúcimi daňové a sociálne transfery. EHSV odporúča členským štátom, aby čo najskôr realizovali opatrenia, ktoré môžu v spoločnosti ako celku znížiť nerovnosť a zabezpečiť spravodlivé prerozdelenie novej pridanej hodnoty.

1.4. EHSV si myslí, že je potrebný dobre fungujúci systém sociálnych transferov a sociálnej pomoci. Prerozdeľovanie ako kompenzačný mechanizmus by malo do značnej miery vypĺňať medzery v systéme trhového hospodárstva. Mali by sa rozvíjať verejné aktíva (sociálna infraštruktúra, zariadenia pre služby vo verejnom záujme atď.) a ich úloha by sa mala vnímať ako prostriedok na riešenie nerovností. Daňové príjmy by sa mali presunúť zo zdaňovania práce na väčšie zdaňovanie majetku vrátane dedičstva a kapitálových príjmov.

1.5. Koncentrácia bohatstva zároveň vedie k sústreďovaniu obrovskej moci, ktorá má rôzne podoby, ako napríklad narúšanie hospodárskej súťaže. EHSV sa domnieva, že intenzívny hospodársky rast je kľúčom k znižovaniu chudoby a zmenšovaniu majetkových rozdielov. To by sa malo presadzovať prostredníctvom lepšieho využitia štrukturálnych fondov a Kohézneho fondu, podpory podnikania, ochrany hospodárskej súťaže, programov na podporu MSP a zavádzania politických opatrení na predchádzanie diskriminácii žien a ľudí žijúcich v znevýhodnených situáciách.

1.6. EHSV vyjadruje obavy v súvislosti s účinnosťou súčasnej politiky EÚ v rámci stratégie Európa 2020, v ktorej sa kladie osobitný dôraz na problematiku chudoby. Potrebná je primeranejšia politická podpora, aby sa v boji proti prehlbujúcemu sa trendu nerovnosti poskytla členským štátom dostatočná pomoc. V priebehu posledných rokov chudoba v absolútnom vyjadrení vzrástla (1), a preto sú v boji s ňou potrebné ráznejšie opatrenia. V záujme presadzovania inkluzívnejšieho rastu v rámci integrovaného prístupu sa politiky musia koncipovať na nadnárodnej európskej úrovni. Európsky pilier sociálnych práv by mal byť omnoho užšie prepojený s európskym semestrom, ktorý by mal byť v súlade so stratégiou Európa 2020, aby sa skutočne dosiahli celoeurópske a národné ciele, ktoré sú v nich zakotvené.

1.7. Spolu s uvedenými opatreniami sú potrebné cielené opatrenia na trhu práce spojené so sociálnou ochranou. Je potrebné zameriavať sa na podporu zamestnanosti a ochranu pracovných síl, pretože nie je vždy možné chrániť pracovné miesta, ktoré sa menia veľmi dynamicky. Veľmi dôležité sú minimálne sociálne normy, ktoré zaručujú slušné mzdy a pracovné podmienky. Dôraz by sa mal klásť na uľahčenie zmien počas pracovného života, a zároveň na zaručenie spoločných pracovných a sociálnych práv vrátane práva vstúpiť do odborov a práva na kolektívne vyjednávanie.

1.8. EHSV sa domnieva, že sa musí zaviesť transparentný mechanizmus systematického monitorovania údajov týkajúcich sa všetkých príjmov a majetku, pričom sa musí zabezpečiť možnosť konsolidácie týchto údajov. Zlepší sa tým na jednej strane správa a na druhej strane sa uľahčí kompilácia štatistických údajov o rozdelení bohatstva v členských štátoch. V tomto smere by dôležitú úlohu zohrávalo zriadenie registra akcionárov právnických osôb na európskej úrovni.

2. Súvislosti

2.1. Majetková nerovnosť v Európe má svoj pôvod ďaleko v minulosti. Ide o historický proces, ktorý sa neskončil dokonca ani po vytvorení eurozóny, a to vzhľadom na neustále vznikajúce vnútorné a vonkajšie nerovnováhy spôsobené rôznou mierou faktorov hospodárskej konkurencieschopnosti. Tieto faktory zahŕňajú okrem iného cenové a nákladové aspekty a v súčasnosti sa prehlbujú vzhľadom na veľké politické výzvy, ktorým EÚ čelí, ako je terorizmus, populizmus, celoštátne voľby a z hľadiska ekonomiky nízka úroveň investícií, nízky hospodársky rast, vysoká nezamestnanosť, demografické zmeny a postavenie Európy v rámci nového globálneho súperenia o moc z hľadiska obchodu a digitalizácie.

2.2. Treba jasne rozlišovať medzi príjmovou nerovnosťou a majetkovou rovnosťou, ktorá má dlhodobý účinok, a preto je nevyhnutné preskúmať ich dôslednejšie. Bohatstvo sa systematicky distribuuje nerovnomerne viac ako príjem. Veľmi často sa stáva, že hospodárske subjekty môžu mať relatívne podobné príjmy, ale z dôvodov súvisiacich s nepeňažnými, altruistickými a dedičskými aspektmi a z iných dôvodov sa veľkosť ich majetku výrazne líši. Zameranie sa na rozdiely v majetku nám preto dáva objektívnejší pohľad na skutočné peňažné rozdiely medzi občanmi EÚ.

2.3. EHSV zastáva názor, že hospodársky vývoj v Európe je čoraz dynamickejší a je výzvou pre inštitúcie a ich schopnosť udržať tempo so zmenami. Táto otázka je mimoriadne aktuálna z hľadiska diskusie o heterogénnom vývoji jednotlivých členských štátov EÚ. Podstatné rozdiely existujú medzi rozvinutými a rozvíjajúcimi sa krajinami, medzi západnou a východnou Európou, medzi členskými štátmi v eurozóne a mimo nej a medzi členskými štátmi v schengenskom priestore a mimo neho.

2.4. EHSV konštatuje, že príjmová nerovnosť a majetková nerovnosť v Európe sa od roku 1970 postupne zvyšujú. Globalizácia by vo všeobecnosti mala pri znižovaní príjmových a majetkových rozdielov medzi jednotlivými štátmi zohrávať pozitívnu úlohu, ale v posledných rokoch sa tento trend pohybuje opačným smerom. Prvých 10 % domácností nielen zarába 31 % z celkových príjmov, ale aj vlastní 50 % celkového bohatstva EÚ-28. V mnohých krajinách rástlo bohatstvo rýchlejšie než hrubý domáci produkt, čo viedlo k veľkým nerovnostiam (2). Tieto nerovnosti majú závažné hospodárske, sociálne a politické následky, ktoré si vyžadujú serióznu verejnú diskusiu, diskusie medzi odborníkmi a politikmi o riešení tohto problému a politické opatrenia.

2.5. EHSV sa domnieva, že existuje reálne nebezpečenstvo, že sa problém nerovností v celosvetovom meradle zhorší, pretože dynamika hospodárskeho vývoja v Európe je veľmi rýchla a je čoraz ťažšie uplatňovať včasnú makroekonomickú politiku. Zväčšovanie majetkovej a príjmovej nerovnosti v posledných desaťročiach potvrdzuje aj rast Giniho koeficientu, ktorý sa v priemere vo všetkých krajinách OECD zvýšil z 0,29 v polovici 80. rokov 20. storočia na 0,32 – 0,35 v rokoch 2013 – 2015. V jednotlivých členských štátoch EÚ pozorujeme podobný trend (3). Treba však poznamenať, že kritické hodnoty prekračujúce 0,37 už dosiahol v krajinách, ako sú Bulharsko, Litva a Rumunsko (4). Napriek tomu, že existuje veľké množstvo údajov a štúdií o príjmovej nerovnosti, oveľa menej dôkazov existuje o nerovnosti v rozdeľovaní finančných prostriedkov domácností, a to tak v rámci krajín, ako aj medzi nimi. Dokonca ani dnes totiž neexistujú žiadne medzinárodné normy, ktoré by národné štatistické úrady a iní zostavovatelia údajov mohli používať pri zhromažďovaní údajov o rozdelení bohatstva (5).

2.6. Je znepokojujúce, že vzhľadom na všeobecný nedostatok dôvery v mnohé európske hospodárstva, sa kumulované zisky opätovne neinvestujú, čo viedlo k potláčaniu konkurencie, prudkému poklesu investícií a nedostatku nových pracovných miest. Thomas Piketty o tom vo svojej knihe (6) poskytuje empirické dôkazy, ktoré získal najmä skúmaním európskeho hospodárstva. Ak sa zisk iba hromadí a rekapitalizuje, nepomáha vytvárať pridanú hodnotu ani zvyšovať návratnosť zdrojov v reálnej ekonomike. Preto je logické, že v priebehu desaťročí sa priepasť medzi bohatými a chudobnými v EÚ prehĺbila.

2.7. Podľa EHSV existuje nebezpečenstvo, že stredná trieda v EÚ bude v strednodobom horizonte vystavená tlaku. V dôsledku digitalizácie a robotizácie zanikne v blízkej budúcnosti čoraz viac pracovných miest. Okrem toho sa vytrácajú aj určité druhy povolaní, hoci na základe minulosti a súčasnosti je zrejmé, že vďaka týmto trendom sa môžu rovnako vytvárať nové pracovné miesta a nové povolania. Pokiaľ sa tieto zmeny nebudú náležite riadiť, očakáva sa, že budú prispievať k zvyšovaniu nerovností. EHSV sa domnieva, že treba včas prijať opatrenia proti negatívnym dôsledkom týchto inak inovatívnych a pre celú spoločnosť užitočných procesov technologickej obnovy.

2.8. EHSV vyjadruje obavy v súvislosti s rastúcim neprimeraným pomerom medzi mierou zisku a pridanou hodnotou vytvorenou faktorom práce v členských štátoch. Toto vedie k rastu nerovností v Európe tak z hľadiska majetku, ako aj príjmov.

3. Všeobecné pripomienky

3.1. Majetková nerovnosť je zvyčajne oveľa väčšia než príjmová nerovnosť (7). EHSV poukazuje na skutočnosť, že v boji proti hospodárskej a sociálnej nerovnosti sú to v prvom rade členské štáty, ktoré disponujú vhodnými nástrojmi, ako sú napríklad investičné programy na podporu hospodárskeho rastu a zamestnanosti, daňový systém a sociálne transfery. Existuje však aj priestor pre opatrenia na európskej úrovni a európske inštitúcie by sa mali týmto problémom vážnejšie zaoberať, pretože jeho vplyvy na reálny hospodársky cyklus môžu byť zložité a oveľa dlhodobejšie. Súčasné politické opatrenia sa naďalej zameriavajú viac na príjmy ako na bohatstvo.

3.2. EHSV považuje za hlavný problém to, že európske hospodárstvo vytvára rast, ktorý sa často netýka osôb nachádzajúcich sa v ťažkej finančnej situácii. Zámerom v žiadnom prípade nie je vyhradiť sa voči fungovaniu trhového hospodárstva, ktoré ponúka príležitosti na vytváranie bohatstva prostredníctvom inovácií, zakladania podnikov a vytvárania pracovných miest, a tak prispieva k hospodárskemu rastu, zamestnanosti a financovaniu sociálneho zabezpečenia. Avšak ľudia, ktorí sú na spodku pyramídy prerozdeľovania bohatstva a príjmov vo všeobecnosti nemajú z novovytvorených pracovných miest úžitok. Inými slovami spoločnosť bude z finančného hľadiska rovnocennejšia, ak sa politika Európskej únie zameria na opatrenia, ktoré umožnia čoraz väčšiemu počtu ľudí vstúpiť na trh práce, a podeliť sa o výhody plynúce z inkluzívneho hospodárskeho rastu. V tomto zmysle sú zníženie majetkovej nerovnosti a konsolidácia dlhodobého hospodárskeho rastu dve strany tej istej mince.

3.3. EHSV sa obáva, že rastúce hromadenie bohatstva by mohlo v spoločnosti vytvárať rentiérsku kultúru, následkom ktorej by sa bohatstvo opätovne neinvestovalo. Takáto kultúra nebude teda prispievať k rozvoju reálnej ekonomiky alebo rastu potenciálneho HDP. Toto je základný problém, ktorému sa Thomas Piketty venuje vo svojej knihe, ktorá je výsledkom 15 rokov výskumu a zberu empirických údajov o príjmovej nerovnosti a majetkovej nerovnosti v kapitalistických spoločnostiach. Z konečných výsledkov vyplýva, že v rámci EÚ existujú značné nerovnosti, i keď niektorí jeho metódy spochybňujú. Podľa Pikettyho údajov sa medziročný rast kapitálu pohybuje v rozmedzí 4 – 5 %, zatiaľ čo v závislosti od danej krajiny a vzhľadom na zjavnú heterogenitu príslušných krajín dosahuje medziročný rast príjmov 1 – 1,5 %.

3.4. EHSV zastáva názor, že na príslušných úrovniach je potrebné prijať dodatočné opatrenia v oblastiach, ako je nadmerná financializácia a ďalšia koordinácia a harmonizácia daňovej politiky, opatrení proti daňovým rajom, daňovým únikom a podvodom, aby sa bojovalo proti dlhodobému trendu v tieňovej ekonomike: nesprávne vykázaný obchodný príjem, nezaregistrovaní alebo utajení zamestnanci a neoficiálne vyplácané mzdy a opatrenia zamerané na optimalizáciu kombinácie rôznych druhov daní a ich relatívny význam v daňových príjmoch členských štátov. Daňové príjmy by mali pochádzať skôr zo zdaňovania majetku ako zo zdaňovania práce.

3.5. Následkom daňovej konkurencie medzi členskými štátmi v priebehu posledných dvoch desaťročí mnohé vlády realizovali opatrenia, ktoré zmenili redistributívny charakter fiškálnej politiky a podnietili vyššiu nerovnosť. EHSV odporúča, aby členské štáty posúdili negatívne dôsledky daňovej politiky a čo najskôr ich napravili.

3.6. EHSV sa domnieva, že Junckerov plán by sa mal prioritne zamerať na krajiny s najväčšími nerovnosťami bez ohľadu na ich povahu. Je nutné podporovať zahraničné aj domáce investície. Všetky uvedené opatrenia sa musia vykonať jednotným spôsobom v súlade s európskymi právnymi predpismi a osobitnými vnútroštátnymi podmienkami, pričom čerpanie finančných prostriedkov by sa malo dôkladne monitorovať.

4. Konkrétne pripomienky

4.1. Nemecko a Rakúsko sú krajiny eurozóny, kde je majetková nerovnosť najvýraznejšia. Najbohatších 5 % obyvateľov Nemecka vlastní 45,6 % bohatstva krajiny a v Rakúsku je toto číslo vyššie na úrovni 47,6 % (8), (9). Tento problém existuje a trend je rovnaký aj v krajinách, ako je Cyprus, Portugalsko, Francúzsko, Fínsko, Luxembursko a Holandsko (10). Dokazuje to výraznú heterogenitu, pokiaľ ide o rozdelenie zdrojov v jednotlivých krajinách. Na jednej strane tieto krajiny vykazujú nízku mieru príjmovej nerovnosti, ale na druhej strane vysokú mieru majetkovej nerovnosti.

4.2. V roku 1910 vlastnilo len 10 % európskeho obyvateľstva 90 % bohatstva Európy, pričom 1 % najbohatších ľudí vlastnilo 50 % bohatstva. Neskôr sa nerovnosti výrazne obmedzili v dôsledku dvoch svetových vojen a veľkej hospodárskej krízy, ktorá zničila veľkú časť finančného kapitálu, ako aj v dôsledku politiky rôznych štátov zavádzajúcich veľmi progresívne zdaňovanie príjmov a dedičstva, obmedzenie finančných špekulácií, zvyšovanie miezd na úkor príjmov z kapitálu atď. V 70. a 80. rokoch minulého storočia 1 % najbohatších ľudí vlastnilo 20 % bohatstva, ďalších 9 % bohatých vlastnilo 30 % bohatstva a 40 % príslušníkov strednej triedy vlastnilo 40 % bohatstva. Takisto sa významne znížila príjmová nerovnosť (11). Od roku 1980 sa však nerovnosti opäť začali zvyšovať. V súčasnosti sa vo vyspelých krajinách EÚ-28 súkromný kapitál pohybuje v rozmedzí 500 % – 600 % HDP, pričom v Taliansku dosahuje 800 %.

4.3. Podľa EHSV existuje aj významný problém v rozdelení bohatstva podľa pohlavia. Krajiny ako Slovensko a Francúzsko sú týmto procesom zasiahnuté najviac. Za nimi nasledujú Rakúsko, Nemecko a Grécko. Na Slovensku a vo Francúzsku patrí viac ako 75 % bohatstva mužom, zatiaľ čo ženám necelých 25 %, a to pri výrazne odlišnom pomere pohlaví v populácii. V Rakúsku, Nemecku a Grécku patrí mužom približne 55 % bohatstva (12). Je dôležité analyzovať príčiny uvedeného trendu a zvážiť, či by sa tento aspekt nemohol zahrnúť do celoeurópskej politiky rodovej rovnosti.

4.4. EHSV si myslí, že je veľmi dôležité, ako sa bohatstvo distribuuje z hľadiska zabezpečenia potrieb v oblasti vzdelávania, odbornej prípravy, rôznych zdravotníckych služieb, bývania a podobne. V súlade s európskym sociálnym modelom musíme dodržiavať základné zásady, ako je rovnosť príležitostí a rovnaké zaobchádzanie, rodová rovnosť, nediskriminácia a medzigeneračná spravodlivosť. Štrukturálne reformy zamerané na zvýšenie ľudského kapitálu sú dôležité pre zlepšenie životnej úrovne a mohli by tiež znížiť nerovnosti v oblasti príjmov z práce a majetkovej nerovnosti.

4.5. Približne 44 % občanov eurozóny je určitým spôsobom zadlžených voči bankovým alebo finančným inštitúciám. V porovnaní napríklad s USA (kde tento podiel predstavuje 75 %) je situácia priaznivejšia, ale miera rastu zadlženosti je v posledných rokoch znepokojujúca (13). Veľmi dôležitá je aj zodpovednosť bankového sektora, ktorý by mohol realizovať primárnu prevenciu rastu zadlženosti spoločnosti. Do popredia sa musí dostať zodpovedné správanie.

4.6. Zrýchlenie globalizácie za posledné tri desaťročia spôsobilo zvýšenie daňového zaťaženia práce a zvrátenie podielu miezd a kapitálu v hrubom domácom produkte. V dôsledku toho sa vo väčšine členských štátov medzi rokom 1980 a 2006 mzdy ako podiel HDP každoročne znížili v priemere o 0,3 %. Za rovnaké obdobie sa podiel zisku v HDP v EÚ-15 zvýšil približne z 31 % na 47 % (14). EHSV je presvedčený, že členské štáty a Európska únia by mali urýchlene realizovať politiky zamerané na zvrátenie tohto trendu.

4.7. EHSV znepokojuje, že v krajinách, ako je Spojené kráľovstvo a Francúzsko, viac ako 50 % bohatstva predstavujú obytné domy. Táto skutočnosť na jednej strane poukazuje na nedostatok diverzifikácie bohatstva ľudí. Na druhej strane to znamená, že veľká časť obyvateľstva hromadí svoje bohatstvo z príjmov za nehnuteľnosti. Toto bohatstvo sa potom opätovne neinvestuje. Hromadí sa samotná rekapitalizácia. S tým súvisí otázka kapitálu, ktorý rastie oveľa rýchlejšie ako pridaná hodnota. Z najnovšej správy Oxfamu vyplýva (15), že bohatstvo ôsmich najbohatších ľudí na svete sa rovná bohatstvu 50 % najchudobnejších ľudí, čo vo verejnosti vyvoláva veľkú nespokojnosť. Kapitál bol dôležitým faktorom industriálneho obdobia, ale keď sa mení na cieľ samotný, stráca svoj účel.

V Bruseli 6. decembra 2017 Predseda Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru Georges DASSIS

(1) Príklad poskytol Salverda a spol. (2013, tabuľky 2.3 a 5.2).

(2) Piketty, T.: Capital in the Twenty-First Century, Harvard University Press, 2014, ISBN 978-0674430006.

(3) Ekonomická nerovnosť, Európsky parlament: Výbor pre hospodárske a menové veci, Výbor pre zamestnanosť a sociálne veci, brífing, júl 2016.

(4) Eurostat, SILC 2015.

(5) Publikácia OECD Statistic Brief, jún 2015, č. 21.

(6) Piketty, T.: Capital in the Twenty-First Century, Harvard University Press, 2014, ISBN 978-0674430006.

(7) Z kvantitatívneho hľadiska.

(8) Eurosystem Household Finance and Consumption Survey, 2010.

(9) Vermeulen 2016 (ECB WP), odhady podľa zoznamov najbohatších ľudí sveta zostavené časopisom Forbes.

(10) HFCS 2010; Sierminska a Medgyesi 2013; Holzner, Jestl, Leitner 2015.

(11) Piketty, T.: Capital in the Twenty-First Century, Harvard University Press, 2014, ISBN 978-0674430006.

(12) Rehm, M., Schneebaum, A., Mader, K. Hollan, K.: The Gender Gap Wealth Across European Countries, Ekonomická a obchodná univerzita vo Viedni, katedra ekonomiky, Working Paper 232, september 2016.

(13) HFCS 2010; Sierminska a Medgyesi 2013; Holzner, Jestl, Leitner 2015.

(14) OECD, In It Together: Why Less Inequality Benefits All, OECD Publishing, Paríž 2015.

(15) Аn Economy for the 99 % (Oxfam, 2017).