Nariadenie o blokovaní pozostáva z 12 článkov a prílohy, v ktorej sa uvádzajú konkrétne právne predpisy, na ktoré sa zameriava (ďalej len „uvedené extrateritoriálne právne predpisy“). Malo by sa vykladať spoločne s tromi ďalšími kľúčovými textami:

— „Iran Sanctions Act of 1996“,

§aktualizácia zoznamu extrateritoriálnych právnych predpisov: Komisia je oprávnená doplniť do prílohy k nariadeniu o blokovaní akékoľvek právne predpisy krajín mimo EÚ, ktoré sa uplatňujú extrateritoriálne a ktoré ovplyvňujú záujmy osôb a spoločností z EÚ a záujmy EÚ ako celku. Naposledy tak spravila v roku 2018.

§podpora krajín EÚ a osôb a spoločností z EÚ: Komisia udržiava kontakty s osobami a so spoločnosťami z EÚ a s členskými štátmi a podporuje ich pri uplatňovaní nariadenia o blokovaní, okrem iného aj vydávaním pokynov. Komisia takisto dohliada na vykonávanie nariadenia o blokovaní členskými štátmi a monitoruje ho.

§udeľovanie oprávnení vyhovieť uvedeným extrateritoriálnym právnym predpisom: Komisia môže vo výnimočných situáciách udeliť osobám alebo spoločnostiam z EÚ oprávnenie úplne alebo čiastočne vyhovieť uvedeným extrateritoriálnym právnym predpisom, ktoré by v prípade, že by sa tak nestalo, vážne poškodili ich záujmy alebo záujmy EÚ.

V nariadení o blokovaní sa stanovuje, že osoby a spoločnosti z EÚ musia informovať Komisiu, ak uvedené extrateritoriálne právne predpisy priamo alebo nepriamo ovplyvňujú ich hospodárske alebo finančné záujmy. Komisiu by mali informovať do 30 dní od akejkoľvek škody alebo udalosti. Pokiaľ ide o spoločnosti, táto povinnosť sa vzťahuje na riaditeľov, vedúcich pracovníkov alebo osoby s riadiacimi úlohami.

Od 1. augusta 2018 do 1. marca 2021 bolo Komisii doručených celkovo 63 oznámení:

Komisii bola väčšina oznámení doručená od spoločností zapojených do medzinárodného obchodu alebo bankových činností. Bolo jej doručených aj niekoľko oznámení od jednotlivcov a ďalších subjektov, ako sú združenia, diplomatické misie a obchodné združenia.

§Hlava IV: Ministerstvo zahraničných vecí USA takisto vedie konania podľa hlavy IV Helmsovho a Burtonovho zákona. Podľa tejto hlavy vláda USA odoprie vstup do USA zahraničným osobám, najmä výkonným riadiacim pracovníkom spoločností, ako aj ich rodinným príslušníkom.

§Hlava I: V hlave I sa stanovuje hospodárske a finančné embargo týkajúce sa Kuby a má extrateritoriálny rozsah uplatňovania. V praxi sa to týka najmä vývozu tovaru z Kuby do USA alebo prevozu tovaru cez Kubu, dovozu tovaru alebo služieb s pôvodom v USA na Kubu a blokovania finančných transakcií s Kubou.

— „Cuban Liberty and Democratic Solidarity Act of 1996“ (tzv. Helmsov a Burtonov zákon).

— „National Defense Authorization Act for Fiscal Year 1993“, Title XVII „Cuban Democracy Act 1992“, oddiel 1704 a 1706“,

§obmedzenia týkajúce sa Spojených štátov amerických. Takéto obmedzenia môžu viesť k vylúčeniu z trhu USA z dôvodu odopretia prístupu k finančnému systému USA, straty príslušných bankových účtov v USA alebo zákazu vstupu do USA pre jednotlivcov.

§zoznamy osobitne označených štátnych príslušníkov (SDN). Úrad ministerstva financií USA na kontrolu zahraničných aktív (OFAC) vedie zoznam jednotlivcov a spoločností, ktoré sa označujú ako „osobitne označení štátni príslušníci a zablokované osoby“ („SDN“), ktoré sa pridajú do zoznamu, ak konajú v rozpore s politikou USA v oblasti sankcií. Osoby a spoločnosti z EÚ môžu byť do zoznamu pridané v prípade, keď úrad OFAC zistí, že sa zapojili do istých transakcií, a tým porušili extrateritoriálne právne predpisy USA. Osoby a spoločnosti z EÚ môžu byť takisto takto označené v prípade, ak vykonávali obchodnú činnosť s iným osobitne označeným štátnym príslušníkom alebo zablokovanou osobou (napr. s iránskym subjektom uvedeným na zozname).

§občianskoprávne, trestnoprávne aj správne sankcie. Spoločnosti a jednotlivci môžu čeliť občianskoprávnym pokutám do výšky 250 000 USD alebo dvojnásobku prevodnej hodnoty.Takisto sú zavedené aj správne sankcie, ako je odopretie práv na vývoz a opätovný vývoz tovaru pochádzajúceho z USA. Úmyselné porušenia sa navyše môžu považovať za trestný čin a jednotlivcom môže byť uložená pokuta alebo prípadný trest odňatia slobody.

— „Iranian Transactions and Sanctions Regulations“.

— „Iran Threat Reduction and Syria Human Rights Act of 2012“ a

— „National Defense Authorization Act for Fiscal Year 2012“,

— „Iran Freedom and Counter-Proliferation Act of 2012“,

Rozsah tejto správy sa vzťahuje na oznámenia, ktoré boli Komisii doručené priamo alebo ktoré Komisii zaslal príslušný vnútroštátny orgán v období od 1. augusta 2018 do 1. marca 2021.

§neochota investovať alebo vykonávať obchodnú činnosť v krajinách, na ktoré sú zacielené uvedené extrateritoriálne právne predpisy: obmedzený počet osôb a spoločností z EÚ takisto formálne oznámil Komisii svoju neochotu investovať alebo vykonávať obchodnú činnosť v krajinách, na ktoré sú zacielené uvedené extrateritoriálne právne predpisy, pretože v prípade, že by tak urobili, očakávali nepriaznivé účinky.

Komisii boli doručené oznámenia od osôb a subjektov so sídlom v 12 rôznych členských štátoch. Počet doručených oznámení sa v závislosti od členského štátu výrazne líšil.

o28 súviselo so sankciami USA proti Iránu.

o35 súviselo so sankciami USA proti Kube,

Komisii bolo v období od 1. augusta 2018 do 1. marca 2021 doručených 15 oznámení o nepriaznivých účinkoch spôsobených jedným alebo viacerými obchodnými partnermi oznamujúcej strany. Väčšina týchto oznámení sa týkala Iránu.

Nepriaznivé účinky spôsobené obchodným partnerom sa vyskytujú opakovane bez ohľadu na to, či oznamujúca strana obchodovala s Iránom alebo Kubou. Osoby, ktoré Komisii oznamujú tieto nepriaznivé účinky, sú spoločnosti z EÚ vrátane bánk a jednotlivci z EÚ.

Vo viacerých prípadoch pozastavenie bankového vzťahu spôsobilo oznamujúcej strane závažnú finančnú a hospodársku škodu. Banka zvyčajne zablokuje prevody týkajúce sa vývozu tovaru alebo služieb z Kuby alebo na Kubu a z Iránu alebo do Iránu a spoločnosť z EÚ následne nemôže prijať platbu. Mnohé oznamujúce strany uviedli, že ich obchodný partner nebol osobou uvedenou na zozname osobitne označených štátnych príslušníkov.

Komisii bolo v období od 1. augusta 2018 do 1. marca 2021 doručených 18 oznámení o nepriaznivých účinkoch súvisiacich s bankovými činnosťami. Väčšina týchto oznámení sa týkala extrateritoriálnych sankcií USA proti Iránu.

Osoby a spoločnosti z EÚ vrátane bánk pravidelne oznamujú Komisii nepriaznivé účinky súvisiace s bankovými činnosťami alebo finančnými službami, či už v súvislosti s Kubou, alebo s Iránom. V niektorých prípadoch viacero osôb alebo spoločností podalo to isté oznámenie prostredníctvom spoločného oznámenia.

Ak však nepriaznivé účinky, ktorý oznamujúca strana nahlásila v rámci neskoršej komunikácie s Komisiou alebo príslušným vnútroštátnym orgánom, nie sú zhodné s nepriaznivými účinkami nahlásenými v jej prvom oznámení, považuje sa to za nové oznámenie. O vplyve rôznych druhov nepriaznivých účinkov informovalo Komisiu alebo príslušný vnútroštátny orgán len niekoľko osôb a spoločností z EÚ.

V striktnom zmysle môže Komisia zohľadniť len oznámenia, ktoré poslali osoby, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti článku 11 nariadenia o blokovaní. Komisia však započítala aj niekoľko oznámení, ktoré dostala od zahraničných zastupiteľstiev v krajinách EÚ.

Niekoľko oznámení sa týka súdnych konaní v USA proti osobám a spoločnostiam z EÚ v súvislosti s extrateritoriálnymi sankciami USA proti Iránu. Iné oznámenia sa týkajú žiadostí USA o vydanie iránskych štátnych príslušníkov žijúcich v EÚ, ktorí sú obvinení z porušovania sankcií USA. Ďalšie oznámenia súvisia so správnymi konaniami v oblasti bankovníctva.

3.4.3.Oznámenia týkajúce sa súdnych konaní v Spojených štátoch amerických v súvislosti so sankciami USA proti Iránu

Osobami, na ktoré sú tieto ustanovenia zamerané, sú vedúci pracovníci alebo vysokopostavení zamestnanci spoločností, ktorí sú obvinení z „nezákonného obchodovania“ so skonfiškovaným majetkom USA. Komisia si je vedomá toho, že niektorým občanom EÚ a ich rodinným príslušníkom bol z týchto dôvodov zakázaný vstup do USA.

Niekoľko osôb nahlásilo, že ministerstvo zahraničných vecí USA ich informovalo o začatí konania podľa hlavy IV Helmsovho a Burtonovho zákona alebo o úmysle začať takéto konanie. Podľa hlavy IV môže ministerstvo zahraničných vecí USA zakázať vstup na územie USA každej zahraničnej fyzickej osobe a jej rodinným príslušníkom, ktorú ministerstvo zahraničia označí za osobu „nezákonne obchodujúcu“ so skonfiškovanými nehnuteľnosťami na Kube, na ktoré si uplatňujú nárok štátni príslušníci USA.

Niekoľko osôb a spoločností z EÚ nahlásilo, že im bolo doručené oznámenie o úmysle začať súdne konanie na súdoch USA podľa hlavy III Helmsovho a Burtonovho zákona. Tieto oznámenia im zaslali osoby alebo spoločnosti z USA a uvádzalo sa v nich, že spoločnosti z EÚ sa zapojili do „nezákonného obchodovania“ s vyvlastnenými nehnuteľnosťami na Kube. Zvyčajne spoločnosť z EÚ informujú o tom, že pokiaľ príjemca oznámenia okamžite „neprestane nezákonne obchodovať“ s nehnuteľnosťami, súdne konanie bude pokračovať.

Oznamujúce strany nahlásili, že v dôsledku neplnenia zmluvných povinností alebo ukončenia obchodného vzťahu trpeli závažnými škodlivými účinkami. Tieto účinky sú rozmanité, a to od závažných prekážok pre vývoz alebo doručovanie tovaru do Iránu alebo na Kubu až po závažnú neschopnosť vykonávať akékoľvek hospodárske aktivity. S cieľom namietať proti týmto porušeniam sa viaceré oznamujúce strany rozhodli iniciovať súdne konanie. Komisia pozorne monitoruje súdne konania, na ktoré bola upozornená, a na požiadanie poskytuje technickú podporu pre osoby a spoločnosti z EÚ, ktoré boli týmito účinkami nepriaznivo ovplyvnené.

4.Súdny výklad nariadenia o blokovaní pred súdmi EÚ a vnútroštátnymi súdmi

Komisia vie o týchto súdnych konaniach týkajúcich sa nariadenia o blokovaní na úrovni EÚ aj vnútroštátnej úrovni.

4.1.Úroveň EÚ

Návrh na začatie prejudiciálneho konania (Bank Melli Iran/Telekom Deutschland GmbH, vec C-124/20)

Vec prejednávaná pred Súdnym dvorom Európskej únie sa týka návrhu na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“), ktorý podal Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Nemecko). Spor sa týka ukončenia poskytovania telekomunikačných služieb medzi žalobcom, Bank Melli Iran, a žalovaným, Telekom Deutschland GmbH. Žalobca je iránska banka založená podľa iránskeho práva, ktorá má pobočku v Hamburgu (Nemecko). Žalovaný je dcérska spoločnosť jedného z popredných nemeckých poskytovateľov telekomunikačných služieb, Deutsche Telekom AG, ktorý má sídlo v Bonne (Nemecko).

Žaloba o neplatnosť proti rozhodnutiu pred Všeobecným súdom (IFIC Holding/Komisia, vec T-8/21)

Spoločnosť IFIC Holding, investičný orgán iránskej zahraničnej investičnej spoločnosti (IFIC) so sídlom v Nemecku, podala žalobu na Všeobecný súd, čím napadla oprávnenie, ktoré Európska komisia 28. apríla 2020 udelila spoločnosti Clearstream Banking AG podľa článku 5 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 2271/96, okrem iného z týchto dôvodov: porušenie práva žalobcu na vypočutie a porušenie povinnosti uviesť odôvodnenie.

Očakáva sa, že prejednávané veci pred Súdnym dvorom Európskej únie zjednodušia výklad a vykonávanie určitých ustanovení nariadenia o blokovaní a povedú k posilneniu právnej istoty a zrozumiteľnosti jednotlivých postupov zakotvených v tomto nariadení.

4.2.Vnútroštátna úroveň

Komisia bola informovaná o 10 súdnych konaniach pred súdmi členských štátov EÚ, ktoré sa týkali nariadenia o blokovaní.

V Nemecku jedna banka oznámila medzinárodnej logistickej spoločnosti, že ukončí poskytovanie svojich služieb, pričom ako dôvod uviedla možnosť uplatnenia extrateritoriálnych sankcií USA. Táto banka mohla podľa svojich všeobecných podmienok ukončiť svoje služby za predpokladu, že uvedie platný dôvod. Súd rozhodol, že ukončenie bolo zákonné vzhľadom na to, že podľa nariadenia o blokovaní sa spoločnostiam z EÚ neukladala povinnosť pokračovať v obchodovaní s iránskymi subjektmi, ak by to bolo v rozpore s ich obchodnými záujmami. Súd dospel k záveru, že možné riziko a riziko, že iné príslušné banky ukončia svoju spoluprácu, aby predišli tomu, že sa samy vystavia extrateritoriálnym sankciám, predstavujú takýto opodstatnený dôvod na ukončenie zmluvy.

Ďalšia vec v Nemecku sa týkala ukončenia poskytovania telekomunikačných služieb medzi pobočkou iránskej banky so sídlom v EÚ, na ktorú sa vzťahovali sankcie USA, a poskytovateľom telekomunikačných služieb. Keďže banka preukázala, že bola aj naďalej schopná platiť za služby a že to vždy aj robila, nemecký súd vydal dočasný súdny príkaz ukladajúci povinnosť zdržať sa určitého konania, ktorým poskytovateľovi telekomunikačných služieb nariadil obnoviť svoje služby až do uplynutia platnosti zmlúv. Konanie bolo prerušené vzhľadom na podanie návrhu na začatie prejudiciálneho konania na Súdny dvor Európskej únie (pozri spomínanú vec Bank Melli Iran/Telekom Deutschland GmbH, C-124/20).

V Holandsku sa jedna vec týkala dohody o distribúcii medzi spoločnosťami Exact B.V. a PAM International N.V. so sídlom na Curaçau (ďalej len „PAM“). Spoločnosť PAM distribuovala softvér, ktorý jej dodala spoločnosť Exact B.V., spoločnostiam na Kube. Spoločnosť Exact B.V. ukončila túto zmluvu po tom, ako ju nadobudla investičná spoločnosť so sídlom v USA. Súd spoločnosti Exact B.V. nariadil, aby pokračovala v poskytovaní svojich služieb, a ďalej uviedol, že spoločnosť Exact B.V. mohla ukončením zmluvy porušiť nariadenie o blokovaní.

Komisia bola informovaná o dvoch veciach, ktoré sa začali v Taliansku. V prvej veci banka oznámila svojmu klientovi, spoločnosti kontrolovanej partnermi v Iráne, že ukončí poskytovanie svojich bankových služieb. Spoločnosť začala konanie o nariadení predbežného opatrenia s cieľom nariadiť banke pokračovať v poskytovaní svojich služieb. Taliansky súd rozhodol, že ukončenie poskytovania týchto služieb by predstavovalo porušenie nariadenia o blokovaní, a vydal súdny príkaz ukladajúci povinnosť zdržať sa určitého konania, aby banke zabránil v ukončení poskytovania týchto služieb.

V druhej veci talianska spoločnosť uzatvorila zmluvu o dodaní tovaru s iránskou spoločnosťou, na ktorú sa neskôr začali vzťahovať sankcie USA. Banka talianskej spoločnosti zmrazila platbu iránskej spoločnosti. Súd nariadil uvoľnenie týchto finančných prostriedkov, keďže podľa nariadenia o blokovaní skutočnosť, že USA zaradili iránsku spoločnosť do zoznamu úradu OFAC týkajúci sa osobitne označených štátnych príslušníkov a zablokovaných osôb, nemala v EÚ žiadnu účinnosť a spoločnosť nepodliehala žiadnym sankciám v EÚ.

Komisia bola informovaná o viacerých konaniach týkajúcich sa tej istej spoločnosti vo Francúzsku. Po uzatvorení zmluvy o poskytovaní tovaru do Iránu nebola spoločnosť schopná prijať platbu. Išlo o dlhotrvajúci problém, keďže spoločnosť v priebehu mnohých rokov viackrát čelila zrušeniu svojich bankových účtov. Banka odmietla tieto finančné prostriedky previesť, pričom uviedla rozličné dôvody vrátane dodržiavania sankcií USA. V poslednej aktualizácii informácií o súdnom konaní, ktorá bola Komisii doručená, súd prvého stupňa dospel k záveru, že banka nemala zrušiť účet spoločnosti a ukončiť poskytovanie bankových služieb bez predchádzajúceho oznámenia. Súd však takisto konštatoval, že ukončenie poskytovania bankových služieb bolo legitímne z toho dôvodu, že banka čelila hospodárskym a strategickým prekážkam vrátane možnosti uloženia sankcií USA.

5.Záver

EÚ sa domnieva, že extrateritoriálne uplatňovanie opatrení voči hospodárskym subjektom z EÚ tretími krajinami je v rozpore s medzinárodným právom. Tieto opatrenia ohrozujú integritu jednotného trhu a finančných systémov EÚ, znižujú účinnosť zahraničnej politiky EÚ, vytvárajú tlak na legitímne obchodovanie a investície a sú v rozpore so základnými zásadami medzinárodného práva.

Na základe informácií získaných okrem iného v rámci oznamovacieho postupu podľa článku 2 nariadenia o blokovaní bola Komisia pravidelne informovaná o širokej škále politických, právnych, hospodárskych a finančných udalostí, ktoré majú vplyv na osoby a spoločnosti z EÚ a na Úniu ako celok. Komisia bude aj naďalej monitorovať vplyv uvedených extrateritoriálnych právnych predpisov a v súlade s článkom 7 písm. a) nariadenia o blokovaní o ňom bude informovať Európsky parlament a Radu.

Šírenie takýchto sankcií si vyžaduje zásadnejšiu diskusiu o možných dodatočných opatreniach na zvýšenie odstrašujúceho účinku a v prípade potreby na boj proti nim. Táto správa bude podkladom pre diskusiu o vykonávaní oznámenia Komisie z 19. januára 2021 s názvom Európsky hospodársky a finančný systém: podpora otvorenosti, sily a odolnosti. Komisia otvorila všeobecné úvahy o politických možnostiach modernizácie súboru nástrojov EÚ s cieľom čeliť účinkom nezákonného extrateritoriálneho uplatňovania jednostranných sankcií tretími krajinami na jednotlivcov a subjekty z EÚ.