Úradný vestník 226 E , 15/09/2005 S. 0226 - 0232



P6_TA(2004)0100 Azylový postup a ochrana v regiónoch pôvodu Uznesenie Európskeho parlamentu o azylovom postupe a ochrane v regiónoch pôvodu (2004/2121 (INI)) Európsky parlament, - so zreteľom na oznámenie Komisie predložené Rade a Európskemu parlamentu o kontrolovanom vstupe osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu, na územie EÚ, a o zvýšení ich ochrany v regiónoch pôvodu — "Zlepšenie prístupu k trvalým riešeniam" (KOM(2004)0410), - so zreteľom na oznámenie Komisie predložené Rade a Európskemu parlamentu — "Účinnejší spoločný európsky azylový systém: jednotný postup ako ďalší krok" (KOM(2004)0503), - so zreteľom na Všeobecnú deklaráciu ľudských práv, ktorú prijalo 10. decembra 1948 Valné zhromaždenie OSN, najmä na jej článok 14, - so zreteľom na Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísaný v Ríme 4. novembra 1950, a jeho dodatkové protokoly, - so zreteľom na Chartu základných práv Európskej únie [1], ktorá bola slávnostne vyhlásená 7. decembra 2000, a najmä na jej články 1, 18 a 19, - so zreteľom na návrh Zmluvy zakladajúcej Ústavu pre Európu, ktorú prijal 13. júna a 10. júla 2003 Európsky konvent a 18. júla 2003 ju predložil predsedovi Európskej rady v Ríme, a ktorá bola schválená na medzivládnej konferencii na úrovni hláv štátov a predsedov vlád, ktorá sa konala počas zasadania Európskej rady 17. a 18. júna 2004, najmä na články II-61, II-78, II-79 a III-266, - so zreteľom na Ženevský dohovor týkajúci sa štatútu utečenca z 28. júla 1951, doplnený Newyorským protokolom z 31. januára 1967, - so zreteľom na konsolidovanú verziu Zmluvy o EÚ [2] a najmä na štvrtú zarážku článkov 2 a 6, - so zreteľom na konsolidovanú verziu Zmuvy zakladajúcej Ústavu pre Európu [3], najmä na je článok 63, - so zreteľom na akčný plán Rady a Komisie pre čo najlepšie uplatňovanie ustanovení Amsterdamskej zmluvy, týkajúcich sa priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti [4], najmä na jeho odseky 8, 32, 33, 34, 36 a 37, - so zreteľom na závery Európskej rady prijaté 15. a 16. októbra 1999 v Tampere, najmä na tie, ktoré sú uvedené v bodoch 13, 14 a 15, - so zreteľom na závery Európskej rady prijaté 14. a 15. decembra 2001 v Laekene, najmä na tie, ktoré sú uvedené v bodoch 39 a 40, - so zreteľom na závery Európskej rady prijaté 21. a 22. júna 2002 v Seville, najmä na tie, ktoré sú uvedené v bodoch 26, 27, 28, 29, 33 a 34, - so zreteľom na závery Európskej rady prijaté 19. a 20. júna 2003 v Solúne, najmä na tie, ktoré sú uvedené v bodoch 24, 25, 26 a 27, - so zreteľom na oznámenie Komisie predložené Rade a Európskemu parlamentu "Smerom k spoločnému azylovému konaniu a rovnakému štatútu, platnému v celej Únii, pre osoby, ktorým bol udelený azyl" (KOM(2000)0755), - so zreteľom na agendu alebo program pre ochranu, prijatý výkonným výborom UNHCR a privítaný v roku 2002 Valným zhromaždením OSN po globálnych konzultáciách o medzinárodnej ochrane, - so zreteľom na oznámenie Komisie predložené Rade a Európskemu parlamentu o spoločnej azylovej politike a agende pre ochranu (KOM(2003)0152), - so zreteľom na oznámenie Komisie predložené Rade a Európskemu parlamentu "Smerom k prístupnejšiemu, spravodlivejšiemu a lepšie riadenému azylovému systému" (KOM(2003)0315), - so zreteľom na článok 45 rokovacieho poriadku, - so zreteľom na správu Výboru pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci a stanovisko Výboru pre zahraničné veci (A6-0051/2004), A. keďže bod 26 záverov Európskej rady prijatých v Solúne vyzýva Komisiu, "aby s cieľom predloženia súhrnnej správy Rade do júna 2004, ktorá bude obsahovať návrhy opatrení vrátane právnych dôsledkov, preskúmala všetky parametre s cieľom zabezpečenia organizovanejšieho a lepšie riadeného vstupu osôb, vyžadujúcich si medzinárodnú ochranu, na územie EÚ, a preskúmala prostriedky a možnosti na zvýšenie úrovne ich ochrany v regiónoch pôvodu", B. keďže dve oznámenia Komisie, ktoré sú predmetom tohto uznesenia, by sa mali posudzovať spoločne, aj keď dôvody ich predloženia sú odlišné, sú reakciou Komisie na body 26 a 27 záverov Európskej rady prijatých v Solúne a preskúmaním nových spôsobov realizácie postupného prístupu, ktorý bol stanovený v Tampere, vytvárajú predpoklady a stanovujú základné ciele možného nového prístupu pre lepšie riadený, prístupnejší a spravodlivejší azylový systém, C. keďže by mal aj naďalej platiť Ženevský dohovor a medzinárodný záväzok prijať každú osobu žiadajúcu o azyl na hranici, D. keďže je s cieľom zlepšenia prístupu k dlhodobým riešeniam pre utečencov a osoby vyžadujúce ochranu alebo žiadajúce o politický azyl potrebné uzatvárať dohody medzi EÚ a tretími krajinami na základe princípu spoločnej zodpovednosti, E. keďže prieťahy a zdĺhavé vybavovanie žiadostí o azyl by mohli ohroziť osobnú bezpečnosť skutočných utečencov, predovšetkým v krízových situáciách, a donútiť ich uchýliť sa k nezákonným prostriedkom cestovania, 1. vyzýva Úniu a členské štáty, aby pre tých, ktorí to potrebujú zabezpečili ochranu, aby mohli bezpečne vstúpiť na územie EÚ a aby ich požiadavky boli náležite riešené a na zabezpečenie prísneho dodržiavania noriem v oblasti medzinárodných ľudských práv a práva utečencov, najmä zásady zákazu vyhostenia a vrátenia (t.j. štáty musia žiadateľom o azyl s dobrým úmyslom povoliť vstup); 2. s poľutovaním vníma skutočnosť, že k pokroku pri prijatí legislatívneho programu prvej etapy zavádzania spoločného európskeho azylového systému, ktorý je stanovený v záveroch Európskej rady prijatých v Tampere došlo s oneskorením; že sa harmonizácia dosiahla iba v minimálnom počte členských štátov, a že Rada nebola schopná do 29. apríla 2004 dosiahnuť politickú dohodu o zmenenom návrhu smernice týkajúcej sa minimálnych noriem pre postupy členských štátov na udeľovanie alebo odmietnutie štatútu utečenca [5]; 3. vyjadruje vďaku Komisii za predloženie oznámenia KOM(2004)0410, v ktorom navrhuje, okrem súčasnej spoločnej európskej azylovej politiky, opatrenia na zdokonalenie riadneho a lepšie organizovaného vstupu osôb vyžadujúcich medzinárodnú ochranu na územie EÚ a opatrenia na zvýšenie úrovne ochrany v regiónoch ich pôvodu; 4. vzhľadom na to, že primeraný prístup k azylovým systémom si vyžaduje presné znalosti o ich vlastnostiach a rozsahu v jednotlivých členských štátoch; požaduje, aby EÚ mala vlastné zdroje informácií o migračných tokoch, a preto považuje za nevyhnutné posilnenie fungovania Európskeho monitorovacieho centra pre migráciu (European Migration Observatory) ako nástroja na sústreďovanie azylových štatistík v EÚ; 5. je presvedčený o tom, že ešte treba vykonať veľa práce na to, aby EÚ predstavovala jednotný azylový priestor a na zabezpečenie toho, že naši občania sa budú môcť spoľahnúť na systém, ktorý je spravodlivý, efektívny a pohotový v rámci poskytovania ochrany osobám, ktoré ju potrebujú a zaobchádzania s osobami, ktoré ju nepotrebujú; 6. domnieva sa, že len čiastočné vytvorenie prvej etapy spoločnej európskej azylovej politiky predstavuje vážny štrukturálny nedostatok, ktorý ohrozuje humanitárnu tradíciu Európy, a že s cieľom zlepšenia riadenia azylového konania v súvislosti s rozšírenou Európou je nevyhnutné prostredníctvom postupného uplatňovania dosiahnuť doplnkové ciele, nie ciele, ktoré nahradzujú spoločnú európsku azylovú politiku schválenú v Tampere, a to: a) skvalitniť rozhodovací proces týkajúci sa poskytovania azylu v Európskej únii, b) byť rozhodujúcou silou pri zabezpečovaní budovania kapacít a pomáhať krajinám pri poskytovaní ochrany žiadateľom o azyl a utečencom, využívajúc medzinárodné normy týkajúce sa ľudských práv ako základné meradlo, c) zaobchádzať so žiadosťami na ochranu spôsobom, ktorý je v čo najväčšej miere prispôsobený potrebám, a prostredníctvom organizovanejšieho a lepšie riadeného vstupu osôb vyžadujúcich si medzinárodnú ochranu riadiť bezpečný vstup do EÚ, d) dodržiavať zásadu solidarity a zabezpečiť spoločnú zodpovednosť, e) stanoviť integrovaný prístup s cieľom vytvorenia v oblasti udeľovania azylu a vrátenia žiadateľov o azyl, rýchly a efektívny rozhodovací proces; 7. zdôrazňuje nevyhnutnosť spolupráce medzi tretími krajinami a EÚ s cieľom zabezpečenia komplexnej a vyváženej politiky EÚ v oblasti azylu a migrácie; domnieva sa, že partnerstvo s tretími krajinami môže prebiehať prostredníctvom existujúcich nástrojov, napríklad Európskej politiky susedských vzťahov a príslušných akčných plánov pre jednotlivé štáty, ktoré sú navrhnuté flexibilne a prispôsobené danej situácii, ako aj prostredníctvom iných programov Spoločenstva — Pomoc vysídlencom v Ázii a Latinskej Amerike [6], MEDA [7], CARDS [8], EDF [9] a program Aeneas [10]; 8. je presvedčený, že jedným z nástrojov na zabezpečenie organizovanejšieho a lepšie riadeného vstupu osôb vyžadujúcich si medzinárodnú ochranu na územie EÚ môže byť systém presídľovania utečencov v rámci celého Spoločenstva, založený na rešpektovaní individuálnych potrieb a dobrovoľnej účasti všetkých členských štátov v tomto systéme, pričom by za účasti UNHCR pri výbere a postupovaní osobitných prípadov boli takéto osoby presídlené z prvej hostiteľskej krajiny do členského štátu EÚ, v ktorom by mali zaručenú svoju ochranu a možnosť integrácie a autonómie; preto vyzýva EÚ, aby navrhla príslušné právne nástroje rýchleho zavedenia tohto systému; 9. odmieta "outsourcing" procesu spracovania žiadostí o azyl posielaním žiadateľov o udelenie štatútu utečenca do tretích krajín aj preto, že to vo väčšej miere sťažuje žiadateľom proces zastúpenia a znemožňuje demokratickú kontrolu tohto procesu; 10. domnieva sa, že mechanizmy presídľovania umožnia rýchly prístup k ochrane bez toho, aby sa utečenci stali obeťami ilegálnych prevádzačských sietí a sietí obchodníkov s ľuďmi, alebo aby museli roky čakať na uznanie svojho štatútu; 11. domnieva sa, že program presídľovania je nástrojom, ktorý zodpovedá špecifickým potrebám ochrany utečencov, ktorých životy, sloboda, bezpečnosť, zdravie a základné práva sú ohrozené v krajinách, odkiaľ utekajú; 12. domnieva sa, že v systémoch presídľovania by sa mala venovať osobitná pozornosť tým, ktorí sú v danej situácii najzraniteľnejší, a ktorí najviac potrebujú pomoc: napríklad obetiam znásilnení a sexuálnych útokov, tehotným ženám, neplnoletým osobám bez sprievodu dospelej osoby, postihnutým osobám, aktivistom za ľudské práva alebo osobám prenasledovaným z politických dôvodov; je nevyhnutné, aby sa individuálne prípady posudzovali pružne a osobitne, čo by predstavovalo skutočný prínos v rámci EÚ; 13. domnieva sa, že záchytné strediská potenciálnych migrantov na území štátu, cez ktorý osoba naposledy prechádzala, nemajú miesto v úvahách o trvalom riešení v regiónoch pôvodu ani v rámci poskytovania útočiska osobám vyžadujúcim medzinárodnú ochranu; je presvedčený o tom, že zatiaľ čo sa takéto strediská zdajú byť krátkodobým riešením určitých migračných tlakov, zároveň vyvolávajú mnohé otázky týkajúce sa schopnosti plniť medzinárodné záväzky v oblasti ľudských práv, v neposlednom rade preto, že režimy mnohých tranzitných krajín porušujú ľudské práva; 14. verí, že ak budú takéto programy na presídľovanie správne riadené a primerane podporované a citlivo propagované členskými štátmi a EÚ, môžu napomáhať zlepšeniu verejnej mienky o utečencoch a dôvodoch, pre ktoré hľadajú ochranu v štátoch, ktoré prijímajú utečencov a iné osoby vyžadujúce si medzinárodnú ochranu, a zvýšeniu účinnosti boja EÚ proti obchodovaniu s ľuďmi; 15. domieva sa, že aktívny rozvoj takéhoto chápania je dôležitý na boj proti všetkým formám diskriminácie, rasizmu a xenofóbie v rámci EÚ; 16. vyzýva EÚ, aby v súlade s iniciatívou UNHCR "Konvencia Plus" a s inými odporúčaniami viditeľne a dôsledne prejavovala svoju pripravenosť pomáhať tretím krajinám zvyšovať v regiónoch pôvodu ich ochranné kapacity a vylúčiť možnosť financovania záchytných táborov alebo akýchkoľvek iných stredísk, ktoré obmedzujú osobnú slobodu žiadateľov o azyl; 17. domnieva sa, že dodatočné zdroje potrebné na zvýšenie podpory regiónom pôvodu musia byť novo vyčlenené a koordinované z existujúcich rozpočtových položiek, a nie len presunuté v rámci existujúceho rozpočtu pomoci a rozvoja; domnieva sa, že by sa toto malo zohľadniť pri rozhodovaní o finančnom výhľade; vzhľadom na úlohu, ktorú by malo v tomto procese zohrávať UNHCR, bude tiež potrebné vyčleniť dodatočné a koordinované prostriedky; 18. vyzýva EÚ, aby zabezpečila, že budú vyčlenené potrebné rozpočtové prostriedky, okrem tých, ktoré už boli vyčlenené na rozvojovú pomoc tretím krajinám, na zvýšenie finančných a inštitucionálnych možností ochrany utečencov v rozvojových krajinách pod podmienkou, že tieto prostriedky nebudú použité na budovanie záchytných táborov alebo akýchkoľvek iných stredísk, ktoré obmedzujú osobnú slobodu žiadateľov o azyl; 19. domnieva sa, že je nevyhnutné, aby boli jasne stanovené úlohy a zodpovednosť zúčastnených agentúr; 20. domnieva sa, že rozhodná spoločná zahraničná a bezpečnostná politika zaväzujúca EÚ, ako prioritné riešenie dlhodobých konfliktov a predchádzanie vzniku konfliktov, je nevyhnutná na pomoc osobám hľadajúcim ochranu; preto víta návrh Komisie na vypracovanie programov EÚ na regionálnu ochranu a žiada, aby bol prizvaný na ich tvorbu a na ich nevyhnutné hodnotenie a monitoring ich realizácie; 21. domnieva sa, že tieto programy na ochranu musia obsahovať záruky proti predčasnému vráteniu utečencov, ktoré je založené na koncepcii bezpečnej tretej krajiny; 22. vyzýva Úniu, aby na účely riešenia prípadov ľudí vyžadujúcich si okamžitú a neodkladnú ochranu preskúmala existujúce problémy s postupmi chráneného vstupu tam ("Protected Entry Procedures — PEP"), kde bolo zo strany členských štátov hlásené ich zneužitie, a aby ďalej preskúmala možnosť právneho nástroja, ktorým sa stanovia a vytvoria prvky systému v rámci PEP, ktorý by umožňoval príslušníkom tretích krajín podať žiadosť o azyl alebo iný spôsob medzinárodnej ochrany v potenciálnom hostiteľskom členskom štáte, aj keď sa nenachádza na jeho území, a možnosť získať dočasné alebo trvalé povolenie na vstup; 23. zdôrazňuje, že zvýšenie ochrannej kapacity v regiónoch pôvodu a vytvorenie PEP vedie k zabezpečeniu riadneho a predvídaného spôsobu vstupu na územie EÚ, a domnieva sa, že je treba zachovať existujúce právo požiadať o azyl pri spontánnom vstupe do členského štátu; 24. zdôrazňuje, že pre EÚ je dôležité zdieľať zodpovednosť za zaobchádzanie s utečencami spolu s tretími krajinami a najmä s krajinami prvého azylu, a že je potrebná efektívnejšia spolupráca na zlepšenie úrovne ochrany štátov, ktoré zabezpečujú pobyt utečencov, aby mali možnosť stať sa stálymi poskytovateľmi skutočnej ochrany; 25. je presvedčený o tom, že EÚ by mala byť lepšie pripravená na poskytovanie núdzovej pomoci štátom susediacim so štátmi nachádzajúcimi sa v krízovom stave, aby im v súlade s medzinárodnými normami pomohla pri riešení náhlej a početnej migrácie v dôsledku krízových situácií; 26. uznáva význam pomoci tým krajinám, ktoré prijímajú väčšinu žiadateľov o azyl a považuje za dôležité, aby podmienky, ktoré sú im tam ponúknuté, zodpovedali minimálne tým, ktoré stanovila Komisia v bodoch a) až e) odseku 45 oznámenia KOM(2004)0410; 27. považuje túto podporu v regiónoch pôvodu za doplnok spoločného azylového postupu v rámci EÚ založeného na vysokej úrovni realizácie a plne zohľadňujúceho všetky naše medzinárodné záväzky, a preto konštatuje, že tento druh podpory nemôže byť náhradou za tento postup v rámci EÚ; 28. domnieva sa, že investícia do trvalých riešení si bude vyžadovať intenzívnejšiu koordináciu rozličných oddelení a agentúr Komisie, a to najmä tých, ktoré majú na starosti rozvoj, spravodlivosť a vnútorné veci, obchod a vonkajšie vzťahy; verí, že Komisia v čo najkratšom čase predloží Parlamentu svoje návrhy na takúto spoluprácu a že bude pravidelne informovať Parlament o pokrokoch v tejto veci; 29. víta, že Komisia predložila oznámenie KOM(2004)0503, ktorého cieľom je vytvoriť postup, ktorým by sa vyplnili medzery v oblasti ochrany, a ktorý by viedol k účinnej realizácii prvej etapy spoločnej azylovej politiky; 30. víta návrh na postup hodnotenia žiadostí v predstihu takým spôsobom, aby sa v rámci neho zahrnuli všetky potrebné informácie, avšak zdôrazňuje, že toto hodnotenie musí zahŕňať informácie o štáte, ktoré musia byť úplné a získané z rôznych zdrojov, vysokokvalitné odborné vzdelávanie osôb, ktoré rozhodujú o prijatí či zamietnutí žiadosti a právne zastúpenie žiadateľov v plnom rozsahu, informácie poskytnuté v jazyku, ktorému žiadateľ rozumie a právo odvolať sa v rovnakej krajine, v ktorej sa žiadateľ nachádza; 31. skvalitnenie budúceho rozhodovacieho procesu týkajúceho sa azylu navrhuje zavedenie systémov monitorovania ďalšieho vývoja týkajúceho sa tých osôb, ktoré boli po vyhlásení ich žiadosti za neprijateľnú, vrátené do svojej krajiny pôvodu, s cieľom zistiť, či bolo dané rozhodnutie správne; 32. zdôrazňuje potrebu navrhnúť harmonizované prístupy, všeobecné akčné plány a špeciálne dohody, ktoré by boli schopné formulovať a zaručiť efektívne opatrenia na ochranu utečencov a/alebo dosiahnuť trvalé riešenia v krajinách pôvodu, a stratégie, ktoré by zohľadňovali overené postupy riadenia administratívnych aktov a umožňovali výmenu informácií o krajinách pôvodu; 33. podporuje návrh jednotného postupu v rámci medzinárodnej ochrany, keďže je presvedčený o tom, že jednotný postup v rámci jediného príslušného orgánu bude predstavovať úsporu ekonomických zdrojov, a že predovšetkým urýchli celý postup zrýchli a zefektívni a poskytne lepšie záruky osobám hľadajúcim ochranu, či už ide o udeľovanie štatútu utečenca, alebo poskytovanie subsidiárnej ochrany, alebo, ak je to potrebné, zamietnutie žiadosti, keďže jediný príslušný orgán by hodnotil potrebu medzinárodnej ochrany žiadateľa; 34. rovnako žiada, aby mala EÚ k dispozícii zrýchlený postup na udeľovanie azylu, ktorý by netrval dlhšie ako 6 mesiacov, a ktorý by uľahčil vybavovanie neoprávnených žiadostí a tým zredukoval formality pre tie osoby, ktoré skutočne vyhovujú kritériám pre udelenie azylu; 35. žiada, aby rozhodnutie v prípadoch zamietnutia udelenia akéhokoľvek druhu štatútu medzinárodnej ochrany kvôli nesplneniu kritérií náležite zdôvodnené a oznámené písomne úradnou listinou v jazyku, ktorému žiadateľ rozumie; 36. dôrazne vyzýva Komisiu a Radu, aby prehodnotili politiku návratu a readmisie, ktorá vytvára podmienky na to, aby európske charterové lety mohli prepraviť prisťahovalcov naspäť do krajiny ich pôvodu; 37. je presvedčený o tom, že ak žiadosť preskúma jediný orgán v stanovenom postupe krokov, jednotný postup neovplyvní negatívne štatút utečencov stanovený v Ženevskom dohovore z roku 1951: žiadosť sa najprv preskúma na základe dôvodov na ochranu stanovených v Ženevskom dohovore, a ak sa tieto nedajú uplatniť, určí sa, či dôvody spĺňajú podmienky na poskytnutie subsidiárnej ochrany; 38. vyjadruje hlboké znepokojenie nad vážnou situáciou, ktorá v budúcnosti nevyhnutne nastane, ak na jednej strane musia členské štáty uplatňovať smernicu Rady č. 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych normách pre podmienky a udeľovanie štatútu utečenca príslušníkom tretích krajín a utečencom bez štátnej príslušnosti alebo osobám, ktoré si iným spôsobom vyžadujú medzinárodnú ochranu a forme poskytovanej ochrany [11], ktorej rozsah uplatňovania pokrýva dva druhy medzinárodnej ochrany (utečencov a subsidiárnu ochranu), zatiaľ čo na druhej strane rozsah uplatňovania budúcej smernice týkajúcej sa minimálnych noriem postupov v členských štátoch pri udeľovaní alebo zamietnutí žiadostí o udelenie štatútu utečenca sa obmedzuje na preskúmanie žiadostí na poskytnutie medzinárodnej ochrany, ktoré sa bude opierať o dôvody uvedené v Ženevskom dohovore z roku 1951 a protokol z roku 1967, keďže žiadosti o poskytnutie subsidiárnej ochrany budú mimo oblasti jej uplatňovania; 39. vyzýva Európsku úniu, aby vykonala príslušné opatrenia na zabezpečenie toho, aby bola pôsobnosť smernice o minimálnych normách pre postupy členských štátov pri udeľovaní alebo zamietnutí žiadosti o udelenie štatútu utečenca rozšírená o prípady poskytovania subsidiárnej ochrany, aby mala každá osoba rovnaké procedurálne záruky vo všetkých členských štátoch počas preskúmavania jej žiadosti na poskytnutie medzinárodnej ochrany a rovnakú príležitosť na ochranu a na výkon svojho práva na odvolanie voči rozhodnutiu, o ktorom sa domnieva, že je nezákonné, a aby takéto odvolania mali za následok odloženie účinnosti rozhodnutia; 40. je presvedčený o tom, že ak sa smernica o minimálnych normách pre postupy členských štátov pri udeľovaní alebo zamietnutí žiadosti o udelenie štatútu utečenca nerozšíri o prípady spĺňajúce kritériá poskytnutia subsidiárnej ochrany, vznikne v oblasti ochrany neospravedlniteľné právne vákuum, ktorého následky by boli o to horšie, pretože ak členské štáty poskytujú medzinárodnú ochranu, robia to skôr na základe dôvodov pre poskytovanie subsidiárnej ochrany, ako na základe kritérií umožňujúcich uplatnenie Ženevského dohovoru o štatúte utečencov; 41. požaduje, aby Rada urýchlene určila, kedy sa bude s Parlamentom opätovne konzultovať v súvislosti so smernicou týkajúcou sa minimálnych noriem pre postupy členských štátov pri udeľovaní alebo zamietnutí žiadosti o udelenie štatútu utečenca a o akomkoľvek minimálnom spoločnom zozname bezpečných krajín pôvodu; 42. zastáva názor, že po skončení prípravného štádia by Európska únia z dôvodu vytvorenia prvej etapy spoločnej európskej azylovej politiky s cieľom zabezpečenia spravodlivého a účinného uplatňovania jednotného postupu v oblasti medzinárodnej ochrany vo všetkých členských štátoch mala v čo najkratšom čase prijať legislatívne opatrenia, ktoré budú potrebné na prijatie celého legislatívneho balíka stanoveného v Amsterdamskej zmluve a Európskou radou v Tampere; 43. nevidí dôvod na presun zodpovednosti za rozhodnutia týkajúce sa žiadostí o azyl z členských štátov na ústredný orgán EÚ alebo strediská EÚ na vybavovanie žiadostí o azyl vzhľadom na právne, praktické a politické problémy; 44. je presvedčený o tom, že integrácia je základnou súčasťou každého efektívneho azylového systému a systému presídľovania v rámci celej EÚ, a že integrácia je obojstranným procesom, na ktorom sa podieľa žiadateľ o azyl a/alebo utečenec spolu s hostiteľskou spoločnosťou; 45. je presvedčený o tom, že efektívna európska azylová politika by mala byť založená na spoločnej analýze problému migrácie, a že zber, výmena a využívanie aktuálnych informácií a údajov týkajúcich sa vývoja migrácie sú dôležité; 46. víta vytvorenie európskeho fondu pre utečencov na roky 2005 — 2010 a zdôrazňuje nevyhnutnosť, aby členské štáty zachovávali primeraný azylový systém a mali k dispozícii zariadenia na prijímanie utečencov do vytvorenia spoločného azylového postupu; 47. verí, že EÚ musí urobiť viac na podporu vytvorenia podmienok, ktoré umožnia žiadateľom o azyl a utečencom bezpečný, dôstojný a trvalo udržateľný dobrovoľný návrat; 48. poveruje svojho predsedu, aby toto uznesenie postúpil Rade a Komisii. [1] Ú. v. ES C 364, 18.12.2000. [2] Ú. v. ES C 325, 24.12.2002, s. 5. [3] Ú. v. ES C 325, 24.12.2002, s. 33. [4] Ú. v. ES C 19, 23.1.1999, s. 1. [5] Ú. v. ES C 291 E, 26.11.2002, s. 143. [6] Ú. v. ES L 287, 31.10.2001, s. 3. [7] Ú. v. ES L 189, 30.7.1996, s. 1. [8] Ú. v. ES L 306, 7.12.2000, s. 1. [9] Ú. v. EÚ L 83, 1.4.2003, s. 1. [10] Ú. v. EÚ L 80, 18.3.2004, s. 1. [11] Ú. v. EÚ L 304, 30.9.2004, s. 12. --------------------------------------------------