SK Brusel, 8.10.2010 KOM(2010) 547 v konečnom znení SPRÁVA KOMISIE O SUBSIDIARITE A PROPORCIONALITE (17. správa o lepšej tvorbe právnych predpisov za rok 2009) SPRÁVA KOMISIE O SUBSIDIARITE A PROPORCIONALITE (17. správa o lepšej tvorbe právnych predpisov za rok 2009) 1. Úvod Toto je sedemnásta správa o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality, ktoré Komisia predkladá Európskej rade, Európskemu parlamentu, Rade a národným parlamentom v súlade s protokolom k zmluve o týchto otázkach [1]. Správa pokrýva rok 2009, keď ešte bola v platnosti Zmluva z Nice, a stručne vysvetľuje zmeny zavedené Lisabonskou zmluvou, ktorá nadobudla platnosť 1. decembra 2009. Tak ako v prípade správ za roky 2007 a 2008 sa nevenuje širším otázkam tzv. inteligentnej regulácie, ktoré sú spracované v špeciálnom oznámení o inteligentnej regulácii [2]. 2. Právny a inštitucionálny rámec 2.1. Zásada subsidiarity a proporcionality Subsidiarita a proporcionalita sú základné zásady európskeho práva vymedzené v článku 5 Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ). V rámci obmedzení právomocí Únie je subsidiarita hlavnou zásadou pri určovaní hraníc medzi zodpovednosťou členského štátu a EÚ – t. j. kto by mal konať? Ak má Únia v danej oblasti výhradnú právomoc, je zrejmé, že by mala konať. Ak je právomoc rozdelená medzi Úniu a členské štáty, dáva táto zásada jednoznačne prednosť konaniu členského štátu. Únia by mala konať iba v prípade, že členský štát nemôže dosiahnuť ciele v dostatočnej miere a vzhľadom na ich rozsah alebo účinok ich môže Únia dosiahnuť lepšie. Proporcionalita je hlavnou zásadou pri určovaní spôsobu, akým by EÚ mala vykonávať svoje výhradné, ako aj spoločné právomoci – aká by mala byť forma a povaha opatrení EÚ? V článku 5 ods. 4 sa ustanovuje, že obsah a forma činnosti Únie neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov zmlúv. Rozhodnutia musia vždy uprednostňovať tú najmenej obmedzujúcu možnosť. 2.2. Uplatňovanie, možnosť predkladania pripomienok a následná kontrola Zásady subsidiarity a proporcionality musia dodržiavať všetky inštitúcie EÚ. Ďalšie podrobnosti o tom, ako sa tieto dve zásady majú uplatňovať, obsahuje Protokol o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality a medziinštitucionálna dohoda o subsidiarite z roku 1993 [3]. Nasleduje súhrn kľúčových prvkov tohto rámca. Komisia je povinná: pred predložením návrhov právnych predpisov uskutočňovať rozsiahle konzultácie, v dôvodovej správe každého legislatívneho návrhu uvádzať dôvody vedúce k záveru, že návrh spĺňa požiadavky zásady subsidiarity a proporcionality, a brať do úvahy záťaž, ktorú bude návrh predstavovať pre Úniu, vlády členských štátov, miestne orgány, hospodárske subjekty a občanov. V prípade, že Európsky parlament a Rada prijmú zmenu a doplnenie, ktoré ovplyvňuje rozsah opatrenia Únie, musia poskytnúť odôvodnenie týkajúce sa subsidiarity [4]. Európsky hospodársky a sociálny výbor a Výbor regiónov vyjadrujú svoj postoj pri poradách s legislatívnymi orgánmi alebo prostredníctvom stanovísk z vlastnej iniciatívy. Nakoniec môže zákonnosť právnych aktov inštitúcií vzhľadom na ich súlad so zásadou subsidiarity preskúmať Súdny dvor Európskej únie. Zmeny zavedené Lisabonskou zmluvou Lisabonská zmluva priniesla z hľadiska spôsobu, akým sa majú uplatňovať zásady subsidiarity a proporcionality, niekoľko zmien. Zrevidovaný protokol obsahuje konkrétnejšiu požiadavku, aby každý návrh legislatívneho aktu obsahoval dôvodovú správu, na základe ktorej je možné vyhodnotiť jeho súlad s týmito zásadami. Hoci sa v ňom už neuvádzajú usmernenia o posudzovaní zhody (napríklad testy nevyhnutnosti a pridanej hodnoty opatrenia na úrovni EÚ), Komisia bude tieto usmernenia používať naďalej a odporúča to aj ostatným účastníkom procesu. Lisabonská zmluva posilňuje úlohu národných parlamentov, ktoré môžu vyjadriť svoj názor, či sú návrhy legislatívnych aktov v súlade so zásadou subsidiarity. Ak dôjdu k záveru, že návrh nie je v súlade, majú právo poslať stanovisko pôvodcovi legislatívneho aktu. Podľa počtu negatívnych stanovísk zmluva v článku 7 protokolu ustanovuje dva mechanizmy, a to tzv. žltú kartu a oranžovú kartu. Pokiaľ počet negatívnych stanovísk národných parlamentov predstavuje aspoň tretinu všetkých pridelených hlasov (alebo štvrtinu v prípade návrhov v oblasti justičnej spolupráce v trestných veciach a policajnej spolupráce) [5], uplatní sa mechanizmus žltej karty. V prípade riadneho legislatívneho postupu ak počet negatívnych stanovísk predstavuje jednoduchú väčšinu, uplatní sa mechanizmus oranžovej karty. Oba mechanizmy predpokladajú revíziu legislatívneho návrhu a môžu viesť k jeho zmene a doplneniu alebo stiahnutiu. Oranžová karta okrem toho ponúka možnosť, aby Európsky parlament alebo Rada zastavili legislatívny postup. Zrevidovaný protokol obsahuje aj ustanovenie týkajúce sa úlohy Výboru regiónov. V tých prípadoch, kde ZFEÚ ustanovuje povinnosť poradiť sa s týmto výborom, má výbor právo podať prípad na Európsky súdny dvor, pokiaľ sa domnieva, že nebola dodržaná zásada subsidiarity. Členské štáty si môžu uplatniť podobné právo za seba aj za svoje národné parlamenty. 3. Uplatňovanie zásad 3.1. Komisia Legislatívna práca Komisie sa vždy riadila potrebou dodržiavať zásadu subsidiarity a proporcionality. V súčasnosti prebiehajú kontroly v troch zásadných fázach procesu vytvárania politík: · predbežná analýza v cestovných mapách, ktoré sa uverejňujú v sprievode významných iniciatív po schválení pracovného programu Komisie. Tieto cestovné mapy obsahujú opis plánovanej iniciatívy Komisie a ich cieľom je poskytnúť všetkým zainteresovaným včasný prístup k informáciám. Od roku 2010 Komisia uverejňuje cestovné mapy aj pre tie iniciatívy s významným dosahom, ktoré nie sú súčasťou pracovného programu Komisie. · úplnejšia analýza subsidiarity ako súčasť procesu posudzovania vplyvu pri zohľadnení výsledkov konzultácií so zainteresovanými subjektmi. · odôvodnenie v zmysle subsidiarity a proporcionality v dôvodovej správe a úvodných ustanoveniach každého legislatívneho návrhu. Najpodrobnejšiu analýzu subsidiarity a proporcionality obsahujú posúdenia vplyvu. Kvalitu tejto analýzy kontroluje výbor pre posudzovanie vplyvu, ktorý v roku 2009 vypracoval odporúčania o subsidiarite a proporcionalite v 27 zo 79 posúdení vplyvu (34 %). Vo svojej správe za rok 2009 [6] výbor odporučil útvarom Komisie, aby konzistentnejšie zodpovedali štruktúrované otázky v analýze subsidiarity a proporcionality uvedenej v revidovaných usmerneniach o posudzovaní vplyvu [7]. Výbor požaduje lepšiu analýzu zásad v oblastiach, ako sú azylová politika, migrácia, spotrebiteľská a zdravotná politika, doprava a energetika. Napríklad v prípade posúdenia vplyvu návrhov smerníc o minimálnych štandardoch pre kvalifikáciu a postupy týkajúce sa žiadateľov o azyl [8] výbor požiadal vedúci útvar o lepšie preukázanie, že prostriedky na opatrenia boli vynaložené proporcionálne k cieľom a nepresiahli povinnosti ustanovené v Zmluve a medzinárodnom práve. V prípade posúdenia vplyvu k smernici o právach spotrebiteľov [9] výbor požiadal vedúci útvar o objasnenie, ako je harmonizácia domáceho predaja okrem cezhraničného predaja v súlade s princípom subsidiarity. Pokiaľ ide o smernicu o cezhraničnej zdravotnej starostlivosti [10], výbor zaznamenal potrebu zvážiť vhodnú úroveň, na ktorej by sa malo prijať opatrenia, s ohľadom na definície pojmov ako „primeraná starostlivosť“ alebo „zbytočný odklad“. Pri smernici o energetickom výkone budov [11] výbor odporučil vedúcemu útvaru doplniť analýzu efektivity vynaložených nákladov tak, aby sa preukázala pridaná hodnota opatrení, ako napr. zavedenie spodnej hranice povinných energetických požiadaviek pri veľkých rekonštrukciách alebo povinný systém referenčného hodnotenia pri nových budovách. Odporúčania výboru pomohli útvarom Komisie zlepšiť analýzu subsidiarity a v niektorých prípadoch viedli k zmenám návrhov, ktoré zabezpečili súlad so zásadami subsidiarity a proporcionality (pozri oddiel 4). 3.2. Národné parlamenty [12] Od roku 2006 posiela Komisia z vlastnej iniciatívy všetky nové návrhy národným parlamentom a pri odpovedaní na ich stanoviská používa osobitný postup [13]. V roku 2009 dostala Komisia 250 stanovísk v porovnaní so 115 stanoviskami z roku 2007. Približne 10 % z nich obsahovalo pripomienky k subsidiarite a/alebo proporcionalite a vo väčšine prípadov vyjadrila stanovisko len jedna z komôr [14]. Komorami s mimoriadnym záujmom o otázky subsidiarity boli francúzsky senát (Sénat), rakúska spolková rada (Bundesrat), nemecká spolková rada (Bundesrat), ako aj holandský, portugalský a grécky parlament. Niektoré stanoviská nespochybňovali dodržiavanie subsidiarity ako také, ale naznačovali, že odôvodnenie Komisie nie je dostatočné. Konania týkajúce sa subsidiarity vedené Konferenciou výborov pre európske záležitosti (COSAC) V posledných troch rokoch Konferencia výborov pre európske záležitosti (COSAC) uskutočnila určité konania s cieľom stimulovať uplatňovanie mechanizmov na kontrolu susbsidiarity navrhovaných v Lisabonskej zmluve. To umožnilo národným parlamentom spresniť a odskúšať svoje inštitucionálne úpravy. V roku 2009 Konferencia COSAC uskutočnila tri takéto konania: o návrhoch Komisie v oblasti noriem kvality a bezpečnosti ľudských orgánov na transplantáciu [15], práva na tlmočenie a preklad v trestnom konaní [16] a verejných listín v oblasti dedenia [17]. Vo všetkých prípadoch prevažná väčšina zúčastnených komôr potvrdila, že návrhy sú v súlade so zásadou subsidiarity, a len niekoľko málo z nich videli dôvod na obavy (počty negatívnych stanovísk boli jedno, resp. tri, resp. jedno). 3.3. Európsky parlament a Rada V Európskom parlamente zabezpečujú súlad návrhov legislatívnych aktov so zásadou subsidiarity výbory zodpovedné za konkrétnu legislatívnu zložku spolu s výborom pre právne veci [18]. Na Rade zabezpečuje dodržiavanie zásad zákonnosti, subsidiarity a proporcionality výbor stálych predstaviteľov jednotlivých členských štátov (COREPER) [19]. 3.4. Výbor regiónov Sieť Výboru regiónov na monitorovanie subsidiarity (SMS) pôsobí prostredníctvom interaktívnej webovej lokality [20] a jej členstvo sa v roku 2009 zvýšilo o 20 % na 111 partnerov. SMS umožňuje svojím členom zúčastňovať sa na konzultáciách Komisie o nových iniciatívach EÚ. Okrem toho SMS usporiadala dve konzultácie, ktorých cieľom bolo prispieť názormi miest a regiónov k práci Komisie na posudzovaní vplyvu [21]. V roku 2009 bol vypracovaný prvý akčný plán SMS, ktorý obsahoval osvedčené postupy pri uplatňovaní zásady subsidiarity v európskych mestách a regiónoch vo vybratých oblastiach politík – prisťahovalectvo, zmena klímy, sociálne politiky, zdravotníctvo a inovácia. Vzhľadom na novú úlohu, ktorú mu prideľuje Lisabonská zmluva, výbor prispôsobil svoj rokovací poriadok [22] a od roku 2010 všetky jeho stanoviská obsahujú výslovný odkaz na zásady subsidiarity a proporcionality. 3.5. Súdny dvor V správe o subsidiarite za rok 2008 sa spomína nariadenie o roamingu [23], v prípade ktorého Vrchný súd pre Anglicko a Wales položil otázku Súdnemu dvoru Európskej únie, či nariadenie porušilo zásady proporcionality a/alebo subsidiarity uložením cenových stropov na používanie mobilného telefónu v inom členskom štáte. Po vydaní stanoviska generálneho advokáta v novembri 2009 vyniesol Súd rozsudok v júni 2010. V ňom potvrdil, že nariadenie je proporcionálne k cieľom ochrany spotrebiteľov proti vysokým cenám a je opodstatnené z hľadiska subsidiarity, keďže je potrebné zabezpečiť hladké fungovanie vnútorného trhu v roamingových službách. Vo svojich zisteniach Súd zdôraznil skutočnosť, že pred navrhnutím nariadenia Komisia vo svojom posúdení vplyvu vzala do úvahy účinnosť a hospodársky dosah regulácie maloobchodného trhu, veľkoobchodného trhu alebo oboch. 4. Hlavné prípady, v ktorých boli vyjadrené obavy o subsidiaritu V tejto časti správa poskytuje prehľad o návrhoch Komisie, ktoré vyvolali najviac diskusií o subsidiarite a proporcionalite medzi spolutvorcami právnych predpisov a zainteresovanými subjektmi. Niektoré z týchto prípadov sa spomínali v predošlých správach a diskusiách v roku 2009. Smernica o poplatkoch za bezpečnostnú ochranu letectva [24] V návrhu sa ustanovujú spoločné zásady, ktoré musia členské štáty a letiskové orgány dodržiavať pri určovaní, ako získať späť náklady investované do bezpečnosti letísk. Cieľom je zabrániť narušeniu hospodárskej súťaže. Komisia overila proporcionalitu rôznych opatrení ako súčasť procesu posudzovania vplyvu, čo viedlo k vypusteniu niektorých prvkov, a to napríklad povinnosti jednorazovej bezpečnostnej kontroly. V návrhu sa takisto neupravuje spôsob, akým by sa mali financovať bezpečnostné opatrenia, a ponecháva túto otázku na rozhodnutie členských štátov. Európsky parlament chcel smernicu posilniť požiadavkou, aby sa bezpečnostné opatrenia zamerané napríklad na ochranu občanov pred teroristickými útokmi financovali skôr z verených zdrojov ako z prostriedkov cestujúcich [25]. Okrem toho Parlament navrhol, aby sa smernica vzťahovala na všetky komerčné letiská, no niektoré členské štáty v Rade navrhli obmedziť jej pôsobnosť na letiská, na ktorých ročný tok cestujúcich presahuje určitú hranicu, aby sa zaistila proporcionalita nákladov na zosúladenie k cieľom iniciatívy [26]. Politickú dohodu sa zatiaľ nepodarilo dosiahnuť. Smernica o energetickej výkonnosti budov11 Komisia navrhla prepracovať smernicu ako súčasť druhého strategického hodnotenia energetiky v novembri 2008. Hoci vo všeobecnosti iniciatívu uvítali všetky inštitúcie, pohľady na primeraný obsah a úroveň ambicióznosti opatrení EÚ boli rôzne. V roku 2009 Komisia získala stanoviská dvoch komôr holandského parlamentu. Zatiaľ čo prvá komora sa vyjadrila pozitívne, druhá komora tvrdila, že návrh porušil zásadu subsidiarity, pretože podľa jej názoru je na členských štátoch, aby určili spôsoby dosiahnutia vnútroštátnych cieľov v oblasti klímy a sektory, v ktorých by sa mali naplniť. Európsky parlament navrhol zmeny a doplnenia, ktoré zvýšili úroveň ambicióznosti, vrátane podmienky, aby boli od roku 2019 nové budovy energeticky nulové [27]. Niekoľko štátov v Rade vyjadrilo obavy, že úroveň ambicióznosti bola privysoká a že „niekoľko zmien a doplnení navrhovaných Európskym parlamentom vyzerá na prvý pohľad príliš ambiciózne a nerealisticky“ [28]. Podľa ich názoru definícia budov s nízkymi a nulovými emisiami uhlíka a kvantitatívne ciele vyvolávali obavy o subsidiaritu a viedli k ďalším nákladom a neproporcionálnej administratívnej záťaži. V novembri 2009 došlo ku kompromisnej dohode: Všetky nové budovy by mali spĺňať vysoké normy energetickej výkonnosti a po skončení roka 2020 by mali zabezpečovať významnú časť svojich energetických nárokov z obnoviteľných zdrojov. Vymedzenie noriem, ako dosiahnuť tieto ciele, je vecou každého členského štátu. Smernica o rovnakom zaobchádzaní mimo zamestnania [29] Komisia prijala tento návrh na rozšírenie ochrany proti diskriminácii na základe veku, zdravotného postihnutia, sexuálnej orientácie, náboženského vyznania alebo viery mimo oblasti zamestnania v roku 2008 a pojednala o ňom v správe o subsidiarite za rok 2008. Komisia s cieľom dodržať zásadu subsidiarity jasne odlíšila kompetencie EÚ a členských štátov, aby tak z pôsobnosti smernice vylúčila otázky, ktoré by sa potenciálne mohli považovať za súčasť kompetencií štátov. Hoci návrh Komisie okrem iného ustanovil, že „touto smernicou nie sú dotknuté vnútroštátne právne predpisy o manželskom alebo rodinnom stave a reprodukčných právach“, výbor Európskeho parlamentu pre právne záležitosti považoval za potrebné ďalej spresniť hranice medzi právom Spoločenstva a vnútroštátnym právom v oblastiach rodinného práva, manželstva a reprodukcie [30]. Niektoré členské štáty v Rade položili otázky týkajúce sa dodržiavania zásady subsidiarity a iné vyjadrili obavy o administratívne a finančné náklady, ktoré vzniknú po prijatí smernice, vrátane ich potenciálnej neproporcionality vo vzťahu k cieľom. Za švédskeho a španielskeho predsedníctva v rokoch 2009 a 2010 viedli diskusie k presnejšiemu vymedzeniu rozsahu opatrení a podrobnejším referenciám k rozdeleniu kompetencií medzi členskými štátmi a EÚ, ale k politickej dohode zatiaľ nedošlo. Smernica o ochrane pôdy [31] Diskusie k tomuto návrhu boli signalizované už v správach o subsidiarite za roky 2007 a 2008 a pokračovali aj v roku 2009. Návrh Komisie získal podporu Európskeho parlamentu, ale zastavila ho blokujúca menšina delegácií v Rade, z ktorých niektoré nesúhlasili s návrhom z hľadiska subsidiarity a iné dôvodili očakávanými nákladmi a administratívnou záťažou. Iné členské štáty považujú opatrenia na úrovni EÚ za nevyhnutné v neposlednom rade preto, lebo pôda ovplyvňuje zmenu klímy a prírodnú rozmanitosť, z ktorých obe majú cezhraničný dosah. Táto zložka bola prioritou španielskeho predsedníctva v prvej polovici roku 2010, ale konsenzus zatiaľ nebol dosiahnutý. Smernica o cezhraničnej zdravotnej starostlivosti10 Komisia túto smernicu navrhla v roku 2008. Napriek tomu, že členské štáty sú primárne zodpovedné za svoje systémy zdravotníctva, po sérii rozhodnutí Európskeho súdneho dvora v tejto oblasti vyvstala potreba prijať opatrenia na úrovni EÚ. Komisia získala sedem stanovísk komôr národných parlamentov, z ktorých v troch bola vyjadrená obava o subsidiaritu z dôvodu, že návrh by mohol spochybniť schopnosť členských štátov organizovať a financovať zdravotnícke služby. Hoci podobné otázky odzneli aj v diskusiách v Európskom parlamente, ten návrh schválil v prvom čítaní v apríli 2009. Rada dosiahla politickú dohodu 8. júna. Dohodou sa posilnia ustanovenia, ktoré umožnia členským štátom zaviesť pre zdravotnú starostlivosť v inom členskom štáte „systémy predchádzajúceho povolenia“ a takéto povolenie aj odmietnuť. Ďalej sa upustilo od komitologického postupu pre opatrenia spojené s elektronickým zdravotníctvom (eHealth), ako bolo uvedené v pôvodnom návrhu Komisie. Zohľadňujú sa tak obavy členských štátov, ktoré vyjadrili potrebu kontrolovať pohyb pacientov a zaistiť plánovanie a finančnú rovnováhu svojich systémov zdravotníctva [32]. Mestská mobilita Komisia v roku 2007 prijala zelenú knihu „Za novú kultúru mestskej mobility“ [33] s cieľom zistiť, čo by mala EÚ urobiť v tejto oblasti. Vo svojej rezolúcii k tejto zelenej knihe Európsky parlament dôvodil, že EÚ by nemala oblasť právne upravovať, ale jej úloha spočíva vo vytváraní európskeho prístupu a zapracúvaní potrieb mestskej dopravy do iných oblastí politík. V roku 2009 Parlament zároveň schválil rezolúciu z vlastnej iniciatívy, v ktorej bolo zdôraznené, že miestne orgány často nevedia čeliť výzvam mestskej mobility bez európskej koordinácie. Navrhol, aby Komisia zabezpečila štúdie a právny rámec, financovala výskum a šírila osvedčené postupy [34]. V stanovisku k správe o subsidiarite za rok 2009 [35] však nemecký Bundesrat vyjadril názor, že niektoré opatrenia uvedené v zelenej knihe nie sú v súlade so zásadami subsidiarity a proporcionality, keďže opatrenia na úrovni štátov sú dostačujúce. To bolo v protiklade k Lipskej charte navrhnutej nemeckým predsedníctvom EÚ [36], v ktorej sa síce uvádzalo, že o politike mestského rozvoja by sa malo rozhodovať na štátnej, regionálnej alebo miestnej úrovni, ale zároveň sa v nej uznávala pridanú hodnotu opatrení EÚ z hľadiska sústreďovania osvedčených postupov a podpory mestského výskumu. Komisia v septembri 2009 schválila akčný plán pre mestskú mobilitu [37].Proces posudzovania vplyvu pomohol zacieliť opatrenia na výmenu informácií a osvedčených postupov. Európsky hospodársky a sociálny výbor tento plán privítal, ale vyzval k jasnejšiemu vymedzeniu právomocí a zodpovedností EÚ [38]. Výbor regiónov akčný plán podporil a poznamenal, že jeho opatrenia neporušujú zásadu subsidiarity [39]. Rada zvážila vzala do úvahy zásadu subsidiarity, uvítala akčný plán a požiadala Komisiu, aby do pripravovanej bielej knihy o európskej dopravnej politike zahrnula ciele a politiky mestskej mobility [40]. Smernica o normách pre ľudské orgány určené na transplantáciu(...)15 Cieľom návrhu Komisie prijatého v roku 2008 bolo zaručiť základné normy kvality a bezpečnosti ľudských orgánov určených na transplantáciu. COSAC vykonal kontrolu subsidiarity, pričom z 27 stanovísk bolo 23 pozitívnych. Rakúsky Bundesrat prišiel k záveru, že zásada subsidiarity bola porušená. Nemecký Bundestag, britský House of Commons a holandský Tweede Kamer der Staten-generaal uviedli, že analýza subsidiarity, ktorú vypracovala Komisia, neposkytovala dostatočný základ na to, aby prijali záver. Okrem toho nemecký Bundesrat a taliansky Senato della Repubblica zistili, že niektoré ustanovenia mohli presiahnuť kompetencie Únie. U spolutvorcov právnych predpisov sa však takéto námietky nevyskytli, členské štáty v Rade sa politicky postavili za smernicu a Európsky parlament ju v prvom čítaní prijal. Smernica o právach spotrebiteľov9 Týmto návrhom chcela Komisia zjednodušiť rámec EÚ pre ochranu spotrebiteľov zlúčením štyroch smerníc o právach spotrebiteľov a plnou harmonizáciou najdôležitejších práv spotrebiteľov s cieľom zmenšiť právnu rozdrobenosť. Päť zo šiestich stanovísk komôr národných parlamentov dospelo k záveru, že úplná harmonizácia niektorých práv by protirečila subsidiarite, keďže by neumožňovala uplatňovať vnútroštátne právne predpisy, ktoré v niektorých prípadoch poskytujú vyššiu úroveň ochrany spotrebiteľa. V Európskom parlamente sa objavili obavy, či stupeň právnej rozdrobenosti medzi členskými štátmi opodstatňuje opatrenia na úrovni EÚ a či by plná harmonizácia nebola príliš obmedzujúca [41]. V Rade väčšina členských štátov uprednostnila zmiešanú a pružnú harmonizáciu [42]. Komisia s cieľom prekonať odpor k plnej harmonizácii navrhla, že možnou cestou vpred by bolo zamerať plnú harmonizáciu na otázky, ktoré sa najviac dotýkajú vnútorného trhu, ako napríklad pravidlá zmlúv na diaľku a zmlúv uzatvorených mimo prevádzkových priestorov [43]. 5. Závery Väčšina návrhov Komisie bola spolutvorcami právnych predpisov prijatá bez významnejších diskusií o subsidiarite a proporcionalite. V prípade týchto návrhov súlad so zásadami subsidiarity a proporcionality pravdepodobne nevyvolával otázky. Uvedená analýza však ukázala, že v prípadoch spochybnenia súladu zastávajú diskutujúce subjekty široké spektrum názorov. Týka sa to nielen rozdielov medzi inštitúciami, ale aj v rámci jednotlivých inštitúcií a niekedy medzi rôznymi subjektmi toho istého členského štátu. Diskusiu o subsidiarite a proporcionalite ďalej obohatí úloha národných parlamentov, ktorú zavádza Lisabonská zmluva. Komisia je odhodlaná ďalej posilňovať vzťahy s národnými parlamentmi v rámci politického dialógu začatého v roku 2006, ktorého kľúčovým prvkom je mechanizmus kontroly dodržiavania subsidiarity. Nasledujúca správa o subsidiarite bude obsahovať prehľad o tom, ako tento mechanizmus funguje [44]. PRÍLOHA I Zoznam iniciatív Komisie, ku ktorým národné parlamenty poskytli stanoviská obsahujúce poznámky k analýze subsidiarity a proporcionality 1. Smernica o cezhraničnej zdravotnej starostlivosti [KOM(2008) 414] 2. Smernica o právach spotrebiteľov [KOM(2008) 614] 3. Smernica o ochrane zvierat používaných na vedecké účely [KOM(2008) 543] 4. Rozhodnutie o kritickej infraštruktúre [KOM(2008) 676] 5. Smernica o rámci Spoločenstva pre jadrovú bezpečnosť [KOM(2008) 790] 6. Smernica o minimálnych štandardoch prijímania žiadateľov o azyl [KOM(2008) 815] 7. Zelená kniha o kolektívnom uplatňovaní nárokov na nápravu [KOM(2008) 794] 8. Smernica o energetickej výkonnosti budov [KOM(2008) 780] 9. Oznámenie o verejnom obstarávaní pre lepšie životné prostredie [KOM(2008) 400] 10. Smernica o omeškaných platbách [KOM(2009) 126] 11. Rozhodnutie o boji proti sexuálnemu zneužívaniu a detskej pornografii [KOM(2009) 135] 12. Štokholmský program [KOM(2009) 262] 13. Oznámenie o metóde tvorby štatistiky EÚ [KOM(2009) 404] 14. Zelená kniha o vzdelávacej mobilite [KOM(2009) 329] 15. Nariadenie o predchádzaní nehodám v civilnom letectve [KOM(2009) 611] 16. Akčný plán pre mestskú mobilitu [KOM(2009) 490] 17. Smernica o prevencii poranení ostrými predmetmi v nemocničnom a zdravotníckom sektore [KOM(2009) 577] 18. Oznámenie o spoločnom plánovaní výskumu [KOM(2008) 468] [1] Protokol (č. 30) k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva platnej do 30.11.2009 a Protokol (č. 2) k Zmluve o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) platnej od 1.12.2009. [2] Oznámenie Komisie o inteligentnej regulácii v Európskej únii. [3] Ú. v. ES C 329, 6.12.1993, s. 132. [4] Oddiel 2 bod 3 medziinštitucionálnej dohody o subsidiarite z roku 1993. [5] Každý národný parlament má dva hlasy, v dvojkomorových systémoch má každá komora jeden hlas. [6] SEK(2009) 1728. [7] SEK(2009) 92. [8] KOM(2009) 551 a KOM(2009) 554. [9] KOM(2008) 614. [10] KOM(2008) 414. [11] KOM(2008) 780. [12] Pozri aj správu Komisie o vzťahoch medzi Európskou komisiou a národnými parlamentmi [KOM(2010) 291]. [13] KOM(2006) 211. [14] Pozri zoznam iniciatív v prílohe I. [15] KOM(2008) 818. [16] KOM(2009) 338. [17] KOM(2009) 154. [18] Rokovací poriadok Európskeho parlamentu, http://www.europarl.europa.eu/sides/getLastRules.do?language=EN&reference=TOC. [19] Rozhodnutie Rady 2004/338/ES, Euratom z 22. marca 2004, ktorým sa schvaľuje rokovací poriadok Rady, Ú. v. EÚ L 106, 15.4.2004, s. 22. [20] http://subsidiarity.cor.europa.eu [21] Zmierňovanie nerovností v oblasti zdravia v EÚ a revízia smernice o pitnej vode. [22] Ú. v. EÚ L 6/14, 9.1.2010, s. 14. [23] Prípad C-58/8 Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd vs. Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform, týkajúci sa nariadenia ES č. 717/2007. [24] KOM(2009) 217. [25] Tlačová správa, 1.3.2010, ref. č. 20100301IPR69737. [26] Tlačová správa, 18.12.2009, ref. č. PRES/09/373. [27] Pozícia EP, 1. čítanie, ref. č. P6_TA(2009)0278. [28] Dokument Rady 8989/09. [29] KOM(2008) 426. [30] Stanovisko výboru pre právne veci (13.2.2009) pre výbor pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci o návrhu smernice Rady o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s osobami bez ohľadu na náboženské vyznanie alebo vieru, zdravotné postihnutie, vek alebo sexuálnu orientáciu. [31] KOM(2006) 232. [32] Dokument Rady 15181/09. [33] KOM(2007) 551. [34] Legislatívne observatórium EP, ref. č. INI/2008/2041. [35] Drucksache 745/09 (Beschluss). [36] Lipská charta o trvalo udržateľných európskych mestách a Územná agenda Európskej únie. [37] KOM(2009) 490. [38] Informačný oznam TEN/414 - CESE 36/2010. [39] Stanovisko k akčnému plánu pre mestskú mobilitu, COTER-V-003. [40] Závery Rady k akčnému plánu pre mestskú mobilitu, 3024. zasadnutie Rady pre dopravu, telekomunikácie a energetiku, Luxemburg, 24. júna 2010. [41] Tlačová správa, 17.3.2010, ref. č. 20100317IPR70798. [42] Tlačová správa, 25.5.2010, ref. č. MEMO/10/212. [43] Tlačová správa, 15.3.2010, ref. č. SPEECH/10/91. [44] Komisia do júna 2010 odovzdala národným parlamentom 19 návrhov a dostala 4 odôvodnené stanoviská. --------------------------------------------------