EURÓPSKA KOMISIA V Bruseli29. 5. 2015 COM(2015) 233 final SPRÁVA KOMISIE RADE o fungovaní prechodných opatrení týkajúcich sa voľného pohybu pracovníkov z Chorvátska (prvá fáza: 1. júla 2013 – 30. júna 2015) {SWD(2015) 107 final}



1.Úvod 1.1 Účel správy Komisia predkladá túto správu v súlade s časťou 2 odsekom 3 prílohy V k Aktu o pristúpení Chorvátska z roku 2011. Má slúžiť Rade ako základ pri preskúmaní fungovania prechodných opatrení týkajúcich sa voľného pohybu pracovníkov, ktoré sa musí vykonať pred uplynutím dvojročného obdobia od rozšírenia, t. j. do 30. júna 2015. 1.2 Voľný pohyb pracovníkov Voľný pohyb osôb je jednou zo základných slobôd zaručených právnymi predpismi EÚ. Zahŕňa právo štátnych príslušníkov EÚ voľne sa presťahovať za prácou do iného členského štátu EÚ a usadiť sa v ňom spolu so svojimi rodinnými príslušníkmi; a právo na rovnaké zaobchádzanie na základe štátnej príslušnosti v otázkach týkajúcich sa zamestnania a daňových a sociálnych výhod, členstva v odboroch, sociálneho bývania a prístupu ich detí k všeobecnému vzdelávaniu, učňovskej príprave a odbornej príprave. 1.3 Prechodné opatrenia týkajúce sa voľného pohybu pracovníkov Akt o pristúpení z roku 2011 umožňuje členským štátom EÚ-27 prostredníctvom ich vnútroštátnych právnych predpisov dočasne obmedziť voľný prístup pracovníkov z Chorvátska na svoj trh práce. Súdny dvor EÚ opakovane rozhodol, že odchýlky od základných slobôd musia podliehať prísnemu výkladu. Celkové prechodné obdobie trvajúce sedem rokov je rozdelené do troch fáz („2 + 3 + 2“). Počas každej fázy sa uplatňujú rôzne podmienky: – Prístup pracovníkov z Chorvátska na trhy práce ostatných členských štátov je počas prvých dvoch rokov regulovaný vnútroštátnymi právnymi predpismi týchto ostatných členských štátov. – 1. júla 2015 – začína sa druhá fáza prechodného obdobia. Tie členské štáty, ktoré chcú naďalej uplatňovať obmedzenia počas druhej fázy, musia o tom vopred informovať Komisiu, inak sa uplatňujú právne predpisy EÚ, ktoré zaručujú voľný pohyb pracovníkov. – členský štát, ktorý si na konci druhej fázy zachová vnútroštátne opatrenia, môže v prípade vážnych narušení svojho trhu práce alebo v prípade hrozby jeho narušenia, a po tom, ako informuje Komisiu, naďalej uplatňovať tieto opatrenia až do konca sedemročného obdobia. Obdobie prechodných opatrení neodvolateľne končí 30. júna 2020. Okrem toho členský štát, ktorý prestal uplatňovať vnútroštátne opatrenia a uplatňuje právne predpisy EÚ o voľnom pohybe pracovníkov, môže na konci 7-ročného obdobia opätovne zaviesť obmedzenia, a to v prípade vážnych narušení trhu práce alebo hrozby takých narušení. Prechodné opatrenia sa vzťahujú len na prístup na trh práce. Po povolení prístupu na trh práce sa na chorvátskeho pracovníka v plnej miere uplatňujú všetky ostatné práva v zmysle právnych predpisov EÚ. Prechodnými opatreniami nie je dotknuté základné právo občanov EÚ na slobodný pohyb a pobyt v EÚ, tak, ako to stanovuje článok 21 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ). Nevzťahujú sa na samostatne zárobkovo činné osoby, ktoré sa usadili alebo poskytujú svoje služby v EÚ. Rakúsko a Nemecko majú povolenie v určitých sektoroch uplatňovať obmedzenia na pracovníkov vyslaných podnikmi so sídlom v Chorvátsku v súvislosti s poskytovaním služieb a rozhodli sa, že túto možnosť využijú. Pokiaľ ide o uplatňovanie právnych predpisov EÚ o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia, neexistujú žiadne prechodné opatrenia.

1.4 Členské štáty, ktoré uplatňujú obmedzenia počas prvej fázy Pracovníci z Chorvátska majú v súčasnosti voľný prístup na trhy práce štrnástich členských štátov z EÚ-27. Členské štáty, ktoré uplatňujú obmedzenia, sú tieto: Rakúsko Belgicko Cyprus Francúzsko Nemecko Grécko Taliansko Luxembursko Malta Holandsko Španielsko Slovinsko Spojené kráľovstvo Tieto členské štáty spravidla vyžadujú od chorvátskych pracovníkov pracovné povolenie, hoci niekedy v prípade povolaní v určitých odvetviach uplatňujú zjednodušené postupy alebo výnimky. Chorvátsko sa rozhodlo zaviesť recipročné obmedzenia pre pracovníkov z týchto členských štátov a vyžaduje od ich štátnych príslušníkov pracovné povolenie. 2. Miera mobility pracovníkov v prípade chorvátskych občanov v rámci EÚ

2.1 Chorvátski občania s pobytom v iných členských štátoch Počet chorvátskych občanov s pobytom v EÚ-27 je nízky a väčšina z nich už do daných krajín prišla dávno. V roku 2013, pred pristúpením Chorvátska, ich bolo približne 347 000 , čo predstavuje približne 0,07 % celkového obyvateľstva. Ich najväčšia koncentrácia bola v Nemecku (236 900 alebo 68 % z celkového počtu mobilných Chorvátov), v Rakúsku (58 700 alebo 17 %), v Taliansku (17 200 alebo 5 %), v Spojenom kráľovstve (8 900 alebo 3 %) a v Slovinsku (8 300 alebo 2 %). Pokiaľ ide o ekonomicky činné obyvateľstvo, údaje získané v rámci výberového zisťovania pracovných síl (ďalej len „VZPS“) v EÚ naznačujú, že v roku 2014 malo približne 229 000 ekonomicky aktívnych chorvátskych občanov pobyt v EÚ-27, kde predstavovali približne 0,1 % celkového ekonomicky činného obyvateľstva. Tento počet bol vyšší ako priemer, hoci bol relatívne nízky, v Rakúsku (1,0 %), v Nemecku (0,4 %) a v Slovinsku (0,2 %). Vo všetkých ostatných krajinách bol nižší ako 0,05 %, alebo príliš nízky na to, aby ho bolo možné spoľahlivo stanoviť. Počas desiatich rokov, ktoré predchádzali rozšíreniu v roku 2013, prijali Nemecko, Rakúsko a Taliansko najviac (76 %) tokov chorvátskych občanov v produktívnom veku. 2.2 Toky mobility z pohľadu Chorvátska Chorvátski štátni príslušníci s pobytom v iných členských štátoch EÚ v roku 2013 predstavovali približne 10 % obyvateľstva v produktívnom veku v Chorvátsku, čo je jeden z najväčších podielov v EÚ. Zároveň predstavovali približne 2,8 % všetkých mobilných občanov EÚ v produktívnom veku (15 – 64 rokov), čo je väčší podiel ako je podiel Chorvátska na celkovom obyvateľstve EÚ (0,9 %). Tieto čísla však odrážajú najmä migračné modely spred roku 2000: 9 z 10 uvedených mobilných Chorvátov malo pobyt v EÚ-27 dlhšie ako desať rokov . Po vlne migrácie pracovných síl z Chorvátska do Rakúska a Nemecka v 60. a 70. rokoch bola najväčšia migračná vlna zaznamenaná v 90. rokoch v dôsledku vojen na Balkáne. Odvtedy sa toky obmedzili a v roku 2014 predstavovali nedávni migranti (t. j. migranti, ktorí sa presťahovali pred menej ako 10 rokmi) iba 1,6 % obyvateľstva Chorvátska v produktívnom veku, čo je oveľa nižší počet ako v prípade väčšiny členských štátov strednej a východnej Európy. 2.3 Iné toky mobility súvisiacej s prácou Mobilita pracovnej sily sa v prípade chorvátskych pracovníkov prejavila aj formou cezhraničnej práce v susedných krajinách (Taliansko, Slovinsko) a sezónnej práce, najmä v Nemecku. V roku 2013 malo v Chorvátsku pobyt približne 35 000 osôb, ktoré však pracovali v iných krajinách. Tento počet predstavuje približne 2,3 % pracovníkov v Chorvátsku (v porovnaní s 1,4 % v roku 2010). Okrem toho bolo v roku 2013 vydaných približne 8 700 prenosných dokumentov A1 na vysielanie pracovníkov z Chorvátska do iných členských štátov, a to najmä pre Nemecko (5 400), Rakúsko (850), Taliansko (700), Slovinsko (480), Fínsko (380). Viac ako 90 % týchto dokumentov bolo vydaných pre krajiny, ktoré zaviedli dočasné obmedzenia. 2.4 Toky mobility chorvátskych občanov od pristúpenia Napriek tomu, že k pristúpeniu Chorvátska došlo len 1. júla 2013 a napriek meškaniu v zbere a uverejňovaní údajov o migrácii možno na základe existujúcich údajov zhodnotiť, ako sa mobilita do iných krajín EÚ od pristúpenia vyvíja. Podľa VZPS sa počet chorvátskych občanov žijúcich v iných členských štátoch EÚ od pristúpenia veľmi nezmenil, ale je nepravdepodobné, že by tento zdroj údajov vo svojej vzorke zachytával posledných migrantov. Takisto existuje predbežný dôkaz o zvyšujúcej sa miere aktivity u tých, ktorí už v zahraničí boli. Podľa oficiálnych chorvátskych údajov sa počet chorvátskych štátnych príslušníkov, ktorí sa sťahujú do krajín EÚ-27, najmä do Nemecka, Rakúska a Talianska, nedávno zvýšil z 3 216 v roku 2012 na 4 058 v roku 2013 (alebo + 26 %). Oficiálne štatistiky o emigrácii však podhodnocujú odlivy (Božić, 2007). Napokon podľa zberu údajov, ktorý zahŕňa hlavné cieľové krajiny EÚ, existujú dôkazy o zvyšujúcej sa miere mobility z Chorvátska od pristúpenia v porovnaní s predchádzajúcimi rokmi. Platí to najmä v prípade členských štátov, ktoré už sú hostiteľskými krajinami veľkého počtu Chorvátov, a napriek uplatniteľným obmedzeniam: sa v období od roku 2013 do roku 2014 počet chorvátskych obyvateľov v Rakúsku zvýšil o 3 340 (alebo + 6 %) v dôsledku dvoch prílevov v roku 2013 v porovnaní s rokom 2012; sa miera zamestnanosti chorvátskych štátnych príslušníkov od roku 2013 do roku 2014 zvýšila o 2 000 (alebo + 10 %) a dosiahnutý počet predstavoval 22 450;

sa v Nemecku počet chorvátskych obyvateľov v období od roku 2014 do roku 2015 zvýšil o 22 800 (alebo + 10 %) a miera zamestnanosti chorvátskych štátnych príslušníkov sa od júna 2013 do júna 2014 zvýšila o 10 000 (alebo + 10 %), čím sa dosiahol počet 108 120; v Taliansku a Slovinsku počet chorvátskych obyvateľov takisto narastá, no pomalším tempom, a neexistuje dôkaz o tom, že by sa zvyšoval počet tých, ktorí majú zamestnanie. V Spojenom kráľovstve sú prílevy štátnych príslušníkov Chorvátska stále obmedzené. Uvedené členské štáty prijali približne 95 % všetkých mobilných občanov Chorvátska v EÚ. Medzi členskými štátmi, ktoré otvorili svoje trhy práce, zostali prílevy chorvátskych pracovníkov obmedzené tak v absolútnom, ako aj relatívnom vyjadrení. Najzreteľnejší nárast sa pozoruje v Írsku (2 091 nových registrácií v roku 2014 v porovnaní so 486 v roku 2013), pričom počty narástli aj vo Švédsku (čistý nárast chorvátskych osôb s pobytom o 857 v roku 2014, čiže + 52 %) a v Českej republike. Údaje naznačujú, že v dôsledku rozdielov v prístupe na trh práce v EÚ-27 nedošlo doteraz k žiadnemu významnému odklonu tokov, keďže väčšina migrantov z Chorvátska po pristúpení sa presťahovala do tradičných cieľových krajín. Objem mobility po pristúpení Chorvátska je v absolútnom vyjadrení, ako aj vo vzťahu k obyvateľstvu prijímajúcich krajín malý, a to najmä v porovnaní so situáciou po rozširovaní v rokoch 2004 a 2007. V období od roku 2004 do roku 2010 sa počet mobilných občanov vtedajších pristupujúcich krajín do EÚ-15 zvýšil približne o 3,7 milióna (2,4-násobné zvýšenie). Najviac sa objem mobility zväčšil počas prvých dvoch rokov bezprostredne po rozšíreniach v rokoch 2004 a 2007, pričom migrácia v nasledujúcich rokoch bola menšia. 3. Potenciálna mobilita z Chorvátska a faktory ovplyvňujúce mobilitu V dôsledku veľkosti Chorvátska vzhľadom na počet obyvateľov (4,2 milióna v roku 2014 alebo 0,8 % celkového počtu obyvateľov EÚ ) potenciálne toky pracovníkov do iných členských štátov EÚ po pristúpení môžu byť pomerne obmedzené, aspoň v percentuálnom vyjadrení podielu ekonomicky činného obyvateľstva EÚ a vo väčšine cieľových krajín. 3.1 Faktory, ktoré majú vplyv na budúce toky mobility z Chorvátska Faktory ovplyvňujúce toky mobility sú rozmanité a sú spojené s faktormi tlaku a ťahu. Pokiaľ ide o faktory tlaku, analýza hospodárskej situácie a situácie na trhu práce v Chorvátsku poukazuje na niektoré jasné, ale do istej miery klesajúce stimuly na presťahovanie sa do zahraničia. Chorvátsko má vskutku tretí najnižší HDP na obyvateľa v EÚ. Od roku 2010 sa však opäť začal zvyšovať a v roku 2013 dosahoval 61 % priemeru EÚ. Chorvátsky hrubý disponibilný príjem domácností na obyvateľa (v PPS) stabilne rástol počas krízy a v roku 2012 dosiahol 59 % priemeru EÚ. V roku 2014 malo Chorvátsko tretiu najvyššiu mieru nezamestnanosti (17 %) a nezamestnanosti mládeže (45 %) v EÚ. Hoci má aj štvrtú najnižšiu mieru zamestnanosti (57 % v 3. štvrťroku 2014), jeho nárast miery zamestnanosti v porovnaní s predchádzajúcim rokom bol jeden z najvyšších (+ 3,2 PPS). Percentuálny podiel osôb, ktorým hrozí chudoba alebo sociálne vylúčenie, je v Chorvátsku vyšší než priemer EÚ (29,9 % v porovnaní s 24,5 %, 2013). Mzda v Chorvátsku (kompenzácia na jedného zamestnanca) bola v roku 2013 druhá najvyššia spomedzi členských štátov strednej a východnej Európy. Podľa prieskumu Eurobarometer 2013 boli dôvody zvážiť presťahovanie sa do zahraničia v prípade Chorvátov podobné ako v prípade väčšiny ostatných občanov EÚ: vyššie mzdy (80 %), lepšie pracovné podmienky iné než mzdy (31 %) a ťažkosti pri hľadaní práce v Chorvátsku (30 %). Pokiaľ ide o distribúciu v prijímajúcich krajinách, dôležitú úlohu môžu zohrávať hospodárske faktory (napr. miera nezamestnanosti, voľné pracovné miesta a výška mzdy v cieľových krajinách). Na základe údajov z predchádzajúcich rozšírení však distribúciu ovplyvňuje aj geografická blízkosť, kultúrne a historické prepojenie a krajanské siete, ktoré sú už v niektorých členských štátoch vytvorené. Zdá sa, že to platí aj v prípade chorvátskych migrantov. 3.2 Odhady potenciálu mobility z Chorvátska V roku 2013 približne 43 % chorvátskych občanov vo veku nad 15 rokov uviedlo, že „by v nasledujúcich 10 rokoch zvážili možnosť pracovať v inom členskom štáte EÚ“ (jeden z najvyšších podielov v krajinách EÚ), ale len polovica z nich vyjadrila veľký záujem túto predstavu zrealizovať (21 %). Na základe ďalšieho prieskumu, ktorý sa uskutočnil v roku 2014, približne 3,3 % opýtaných chorvátskych občanov vyhlásilo, že reálne plánujú presťahovať sa do zahraničia. To je viac než dvojnásobok v porovnaní s počtom opýtaných v roku 2009 (1,5 %).

Prognózy čistej migrácie z Chorvátska do EÚ-27 v rokoch 2013 – 2019 (na základe makrogravitačného modelu ) naznačujú, že počet migrantov z Chorvátska by sa pohyboval v rozmedzí od + 166 000 (scenár, keď sú zachované existujúce obmedzenia) do + 217 000 (ak by všetky členské štáty otvorili 1. júla 2015 svoj trh práce), alebo od 0,03 % do 0,04 % obyvateľstva cieľových krajín. Migrácia z Chorvátska do niektorých cieľových krajín bude vyššia než čistá migrácia z Chorvátska v percentuálnom vyjadrení ich populácie, no tento pomer bude oveľa nižší než 1 % a podľa „scenára najvyššej miery migrácie“ bude predstavovať 0,55 % v Rakúsku, 0,34 % v Slovinsku a 0,13 % v Nemecku. Preto je pravdepodobná nízka miera mobility z Chorvátska po pristúpení, a to bez ohľadu na právny režim týkajúci sa prístupu k práci. Uvedené prognózy nakoniec naznačujú, že rozdiel medzi obmedzeniami, ktoré zostávajú v platnosti, a obmedzeniami, ktoré sú od júla 2015 zrušené, predstavuje celkový počet + 51 000 chorvátskych občanov, čo je len 0,01 % obyvateľstva EÚ-27. Bez ohľadu na rozhodnutia o obmedzeniach, ktoré budú prijaté v budúcnosti, môže počet chorvátskych migrantov prijatých troma hlavnými prijímajúcimi krajinami (Nemecko, Rakúsko a Taliansko) predstavovať viac ako 80 % zvýšenej čistej mobility z Chorvátska. 4. Hlavné charakteristiky migrantov z Chorvátska sťahujúcich sa v rámci EÚ Na to, aký dosah majú toky mobility na cieľové krajiny i krajiny pôvodu, majú vplyv charakteristiky migrantov. Vzhľadom na obmedzenú dostupnosť údajov sa tento oddiel zameriava na širší časový rámec, teda na chorvátskych občanov s pobytom v EÚ- 27, ktorý bol v roku 2014 kratší než desať rokov (ďalej len „nedávni migranti“). Ide najmä o mladých ľudí s vyššou mierou zamestnanosti a nižšou mierou neaktivity než priemer. 4.1 Vek, pohlavie a vzdelanie Spomedzi nedávnych migrantov z Chorvátska bolo 87 % osôb v produktívnom veku (15 – 64 rokov) v porovnaní s priemerom všetkých obyvateľov EÚ-27, ktorý predstavoval 66 %. Preto je oveľa pravdepodobnejšie, že sú v ekonomicky produktívnom období svojho života, než v prípade domáceho obyvateľstva. Okrem toho ide skôr o mladých ľudí, pretože 62 % z nich je vo veku 15 – 34 rokov, pričom podiel obyvateľstva v produktívnom veku v EÚ-27 predstavuje len 37 % (graf 12). Pokiaľ ide o štruktúru z hľadiska pohlavia, podiel žien medzi nedávnymi migrantmi z Chorvátska (52 %) je podobný priemernej hodnote obyvateľstva v produktívnom veku v EÚ-27 (50 %). Spomedzi nedávnych migrantov z Chorvátska malo v roku 2014 len zhruba 19 % nízky stupeň vzdelania, v porovnaní s približne 27 % obyvateľstva v produktívnom veku v EÚ-27, pričom podiel chorvátskych migrantov s vyšším stupňom vzdelania bol v porovnaní s priemerom EÚ-27 (26 %) o niečo nižší (19 %). 4.2 Postavenie na trhu práce a zloženie z hľadiska povolaní a sektorového zastúpenia V roku 2014 bola miera zamestnanosti nedávnych migrantov v produktívnom veku vysoká (71,3 %), najmä v porovnaní s priemernou hodnotou miery zamestnanosti v EÚ-27 (65,0 %). Je to v dôsledku oveľa nižšej miery neaktivity (19,4 %), než je celková miera neaktivity v EÚ-27 (27,6 %), a nízkej miery nezamestnanosti. To potvrdzuje, že pracovníci z Chorvátska sa sťahovali do EÚ-27 najmä s cieľom zamestnať sa a môžu byť pozitívnym prínosom pre hospodárstvo. Chorvátski občania v EÚ pracovali prevažne vo výrobnom sektore (20 %), v stavebníctve (12,7 %) a v oblasti verejného zdravia a sociálnej práce (11,9 %). Takisto sú nadmerne zastúpení v odvetviach ubytovacích a stravovacích služieb (10,4 %), ako aj administratívnych a podporných činnostiach (7,6 %). Celkovo sa sústreďujú (54 %) v povolaniach vyžadujúcich stredný stupeň kvalifikácií, čo je v súlade s veľkým podielom osôb so stredným stupňom vzdelania. Približne štvrtina z nich má povolanie s vysokou kvalifikáciou, najmä ako technici a odborní pracovníci. Obmedzenia týkajúce sa závislej činnosti môžu mať obmedzený účinok na celkový tok pracovníkov, keďže nepokrývajú samostatne zárobkovú činnosť ani vysielanie pracovníkov. V Rakúsku v období od roku 2013 do roku 2014 rýchlo narástol počet samostatne zárobkovo činných Chorvátov (+ 772 alebo + 56 %), najmä v porovnaní s tými, ktorí sú zamestnaní (+ 2 023 osôb alebo + 10 %). 5. Možné vplyvy na hospodárstvo a trh práce 5.1 Vplyv na hospodárstvo a trh práce v cieľových krajinách Hoci od pristúpenia Chorvátska uplynul príliš krátky čas na to, aby bolo možné odhadnúť vplyvy mobility na hospodárstvo, trh práce a jej fiškálne dôsledky v ostatných členských štátoch, niektoré faktory poukazujú na možný pozitívny vplyv mobility z Chorvátska v cieľových krajinách.