SK    SK  KOMISIA EURÓ PSKYCH SPOLO ČENSTIEV 
Brusel 08.06.2004 
COM(2004)409 v kone čnom znení 
. 
SPRÁVA KOMISIE 
na základe článku 11 rámcového rozhodnutia Rady  z 13. 6. 2002 o boji proti terorizmu 
{SEC(2004)688} 
. 
 
SK 2   SK OBSAH 
1. POZADIE..................................................................................................................... 3 
2. SPÔSOB A KRITÉRIÁ HODNOTENIA TOHTO RÁMCOVÉHO 
ROZHODNUTIA......................................................................................................... 3 
2.1.1. Rámcové rozhodnutia v článku 34, odsek  2, bod b) Zmluvy o Európskej únii .......... 3 
2.1.2. Kritériá hodnotenia..................................................................................................... .. 4 
2.1.3. Kontext hodnotenia ...................................................................................................... 4 
3. HODNOTENIE............................................................................................................ 6 
 
SK 3   SK 1. POZADIE 
Podľa článku 11 rámcového rozhodnutia Rady z 13.6.2002 o boji proti terorizmu1 (ďalej iba 
rámcové rozhodnutie) musí Komisia vyhotovi ť písomnú správu o opatreniach prijatých 
členskými štátmi v súlade s týmto dokumentom.  
Odsek 1 tohto článku zaväzuje členské štáty prija ť nevyhnutné opatrenia na 
dodržanie ustanovení rámcového rozhodnutia do 31.12.2002. Pod ľa odseku  2  do toho istého 
dátumu by mali členské štáty odosla ť generálnemu sekretariátu Rady a Komisii text 
o opatreniach transponujúcich záväzky, ktoré im boli uložené na základe tohto rámcového 
rozhodnutia, do ich vnútroštátneho práva.  Rada by mala do 31.12.2003 na základe tejto 
informácie a písomnej správy Komisie zhodnoti ť, v akom rozsahu členské štáty prijali 
nevyhnutné opatrenia v súlade s rámcovým rozhodnutím.   
Kvalita a v časnosť národných informácií, ktoré Komisia dostane, nevyhnutne ovplyvnia 
hodnotu a presnos ť tejto správy. Komisia pripomenula členským štátom ich záväzky listom 
odoslaným 9.12.2002. Do 31.12.2002 iba pä ť členských štátov (Rakúsko, Nemecko, Írsko, 
Taliansko a Portugalsko) však poskytlo Komisii informácie o realizácii a len dva z nich 
skutočne uviedli závažné transponované usta novenia. Dokument vyhotovený na takomto 
základe by bol prakticky bezvýzna mný, preto Komisia musela prija ť oneskorené odpovede 
a získať doplňujúce informácie od kontaktných osôb ur čených členskými štátmi. Do februára 
2003 odpovedalo sedem ďalších členských štátov (Belgicko, Dánsko, Francúzsko, Fínsko, 
Grécko, Španielsko a Spojené krá ľovstvo), aj ke ď dva z nich iba uviedli návrh novej 
legislatívy. Švédsko bolo trinástym členským štátom, ktoré odpovedalo 5.11.2003. 
Luxembursko a Holandsko neodpovedali. 
Napriek tomu, že termín na doru čenie textu o realizácii ustanovení, ako sa uvádza v článku 
11, odsek 2 rámcového rozhodnutia, bol 31.12.2002, dodato čné informácie poskytnuté do 
konečného dátumu 15.2.2004 sa zoh ľadnili. Táto správa takto poskytuje preh ľad 
o transponovanej situácii odvodenej z legislatívy, ktorá bola doru čená Komisii do tohto 
odporúčaného dátumu. Pracovná štúdia pracovníkov Komisie, pripojená k tejto správe, 
obsahuje podrobnú analýzu národných opatrení prijatých v súlade s rámcovým rozhodnutím, 
ako aj tabu ľku, ktorá v súlade s informáciami získ anými Komisiou, špecifikuje celoštátne 
ustanovenia transponujúce každý článok. Komisia v dodato čnej správe zoh ľadní informácie 
doručené po tomto dátume a zaktualizuje pod ľa toho informácie o národn ej legislatíve.    
 
2. SPÔSOB  A KRITÉRIÁ  HODNOTENIA  TOHTO  RÁMCOVÉHO  
ROZHODNUTIA 
2.1.1.  Rámcové rozhodnutia v článku 34, odsek  2, bod b) Zmluvy o Európskej únii 
Toto rámcové rozhodnutie sa zakladá na Zmluve o Európskej únii (ZEÚ) a najmä na článkoch  
29, 31, bod e) a článku 34, odsek 2, bod b) tohto dokumentu. 
                                                 
1  Ú. v. ES 164, 22.6.2002, s. 3. 
 
SK 4   SK Rámcové rozhodnutia sa môžu najlepšie porovna ť s právnym dokumentom smernice2. Obidva 
dokumenty sú záväzné pre členské štáty v súvislosti s výsledkom, ktorý treba dosiahnu ť, ale 
prenechávajú národným úradom otázku vo ľby formy a metód. Rámcové rozhodnutia však 
nestanovujú priamy ú činok. 
2.1.2.  Kritériá hodnotenia 
S cieľom zhodnoti ť na základe objektívnych kritérií, či bolo rámcové rozhodnutie riadne 
realizované členským štátom, boli vypracované nasleduj úce všeobecné kritériá v súlade so 
smernicami, ktoré by sa mali uplat ňovať v rámcových rozhodnutiach mutatis mutandis:  
1. formu a metódy realizácie výsledku, ktorý má by ť dosiahnutý, treba zvoli ť 
takým spôsobom, ktorý zaru čuje, aby bola smernica funk čná a zohľadňovala 
svoje ciele,3 
2. každý členský štát je povinný realizova ť smernice spôsobom sp ĺňajúcim 
požiadavky na jasnos ť a právnu istotu a takto transponova ť ustanovenia 
smernice do národných ustanovení, ktoré majú záväznú platnos ť,4 
3. transponovanie nevyžaduje nevyhnutne pr ávnu úpravu použitím tých istých 
slov pri vyjadrení právneho ustanovenia;  preto všeobecný právny kontext (ako 
sú vhodné už jestvujúce opatrenia) môže by ť postačujúci, pokia ľ sa úplná 
realizácia smernice zabezpe čí dostatočne jasným a presným spôsobom,5 
4. smernice sa musia realizova ť v termíne stanovenom v tomto dokumente.6 
Obidva dokumenty sú záväzné, „ čo sa týka výsledkov, ktor é je potrebné dosiahnu ť.“ Môže to 
byť definované ako právna alebo konkrétna situáci a, ktorá opodstatní záuj em, ktorý, v súlade 
so Zmluvou, má dokument zabezpe čiť.7 
Všeobecné hodnotenie ustanovené v článku 11 v rozsahu, v ktorom členské štáty dodržali 
rámcové rozhodnutie, je, pod ľa možnosti, založené na krit ériách uvedených vyššie.  
2.1.3.  Kontext hodnotenia 
Prvé predbežné pozorovanie sa  týka (právneho) kontextu a nadväzuje na hodnotiacu správu. 
Kým Komisia je v rámci pr vého piliera oprávnená za čať postup vo či členskému štátu pre 
porušenie, táto možnos ť v rámci ZEÚ (Zmluvy o Európskej únii) neexistuje. Preto podstata 
a účel tejto správy sa odlišujú od správy o realizácii smernice prvého piliera členskými štátmi. 
Keďže Komisia plne participuje v záležitostiach tretieho piliera8, je logické stanovi ť k tomu 
                                                 
2  Článok 249 Zmluvy ES. 
3  Pozri príslušný právny prípad o realizácii smerníc: Prípad 48/75 Royer  [1976 ECR 497 v 518]. 
4 Pozri príslušný právny prípad o realizácii smerníc: Prípad 239/85 Komisia v. Belgicko  [1986] ECR 3645 
v 3659. Pozri tiež Prípad 300/ 81 Komisia v. Taliansko  [1983] ECR 449 v 456. 
5 Pozri príslušný právny prípad o realizácii smerníc, napríklad, Prípad 29/84 Komisia v. Nemecko  [1985] 
ECR 1661 v 1673. 
6 Pozri závažný právny prípad o realizácii smerníc, napríklad : Prípad 52/75 Komisia v. Taliansko  [1976] 
ECR 277 v 284, pozri, vo všeobecnosti, výro čné správy Komisie o monitorovaní uplatnenia práva 
Spoločenstva, napr.  COM (2001) 309 v kone čnom znení.  
7 Pozri PJG Kapteyn a P. Verloren van Themaat ‘Úvod do práva Európskych spolo čenstiev’, tretie 
vydanie, 1998, s. 328. 
8  Článok 36 , odsek 2  Zmluvy o Európskej únii. 
 
SK 5   SK úlohu o konkrétnom hodnotení realizácie opatrení umož ňujúcich Rade zhodnoti ť rozsah, 
v ktorom členské štáty prijali nevyhnutné opatrenia, aby dodržali toto rámcové rozhodnutie.  
Po druhé, rámcové rozhodnutie sa nesmie považova ť za sériu útržkovitých  ustanovení, ale ako 
celok: globálny systém, ktoré ho základy navzájom nevyhnutne súvisia. V zásade vyžaduje, 
aby členské štáty nielen za členili vymedzený pojem „teroristické trestné činy“ do svojich 
právnych systémov, ale  predovšetkým za členili špecifický teroris tický zámer, ktorý je tiež 
uvedený v článkoch 2 (Trestné činy týkajúce sa teroristicke j skupiny) a 3 (Trestné činy 
spojené s teroristickou činnosťou). Táto požiadavka vychád za zo záväzku ustanovenom 
v článku 5, odsek 2  so zámerom postihova ť teroristické trestné činy ťažšími trestami od ňatia 
slobody v porovnaní s tými , ktoré sú uložite ľné na základe celoštátneho práva za príslušné 
„obvyklé“ trestné činy. Okrem toho záväzky uvedené v článku 9, ktorý stanovuje rozšírenú 
extrateritorálnu súdnu právomoc bez možnosti robi ť vyhlásenia a vytvára mechanizmus 
prioritných faktor ov, ktoré treba zoh ľadniť v prípade pozitívnych sporov o právomoc, tiež 
prekračujú záväzky, obvykle uložené rámcovými rozhodnutiami. Aj ke ď sa po štrukturálnej 
stránke toto rámcové rozhodnutie podobá in ým dokumentom zameraným na harmonizáciu 
konkrétnej oblasti trestného práva, líši sa však od tých, ktoré nevyžadujú za členenie 
„špecifických trestných činov“, pokia ľ správanie, ktoré má by ť trestné, je generickým 
obvinením.9 V týchto prípadoch záväzky týkajúce  sa trestov sa môžu rešpektova ť uplatnením, 
v tomto prípade, všeobecných pravidiel. 
Preto aj ke ď sa hodnotenie môže a bude sa týka ť každého článku, nemôžu sa posudzova ť 
jednotlivo. Čiastočná alebo žiadna realizácia článku alebo časti článku sa tiež odzrkadlí na 
spojených ustanoveniach, ktoré, ak sa  posudzujú jednotlivo, môžu sa zda ť, že zodpovedajú 
požiadavkám rámcového rozhodnutia a ovplyvni a systém ako celok. Napriek tomu, ke ďže 
stále existujú divergencie, hodnotenie čo najvhodnejšie zoh ľadní všeobecné trestnoprávne 
pozadie členských štátov. 
                                                 
9 Napríklad, na „krádež kreditnej karty“, na ktorú sa vz ťahuje článok 2, písmeno a) rámcového 
rozhodnutia Rady z 28.5.2001 o boji proti podvodom a falšovaniu nehotovostných finan čných 
prostriedkov, sa môže vz ťahovať všeobecné ustanovenie o krádeži v Trestnom zákonníku. 
 
SK 6   SK 3. HODNOTENIE 
Veľmi málo členských štátov na čas doručilo všetky príslušné texty Komisii o svojich 
realizovaných ustanoveniach. Konkrétne hodnoten ie a následne prijaté závery sú preto 
niekedy založené na nekompletných informáci ách. Komisia nezískala žiadne informácie 
z Luxemburska a Holandska a žiadne špecifické informácie z Grécka. Pod ľa toho je situácia 
v súvislosti s transponovaním špecific kých ustanovení do dvanástich iných členských štátov 
nasledujúca: 
Článok 1: Osem členských štátov špecificky inkrim inovalo teroristické trestné činy ako 
zvláštnu kategóriu trestných činov, aj ke ď sa tu prejavujú rozdiely, čo sa týka rozsahu 
a spôsobu realizácie, kým Írsko je doteraz v pr ocese novelizácie svojej legislatívy. Taliansko 
a Spojené krá ľovstvo uviedli iba obmedzený po čet špecifických terori stických trestných činov 
a potom kvalifikovali bežné trestné činy podľa teroristického zámeru ako pri ťažujúcej 
okolnosti (v Taliansku) alebo použijúc všeob ecnú definíciu terorizmu (Spojené krá ľovstvo). 
Nemecko preukázalo, že netransponovalo toto ustanovenie ako sa požadovalo.  
Článok 2: Väčšina členských štátov má alebo bude ma ť legislatívu, ktorá osobitne 
inkriminuje teroristické činy spáchané v spojení s terorist ickými skupinami. Vo Švédsku 
a v Dánsku (okrem konkrétnych činov účasti) teroristické skupiny, riadenie a ú časť na ich 
činnosti neboli špecificky inkriminované, aj ke ď v niektorých prípadoch tí, ktorí preukázali 
takéto správanie, môžu by ť stále potrestaní ako hlavní p áchatelia alebo spolupáchatelia 
závažného teroristického činu. 
Článok 3:  Ukázalo sa, že  iba štyri členské štáty majú legislatívu, ktorá je plne v súlade so 
záväzkami v tomto článku. Írsko by ich malo dodrža ť po tom, ako jeho legislatíva nadobudne 
platnosť. Ostatné členské štáty, ktoré poskytli informácie Komisii, budú schopné iba 
čiastočne dodrža ť toto ustanovenie. 
Článok 4: Napriek tomu, že iba niektoré členské štáty majú špecifi cké ustanovenia v tejto 
záležitosti, ukazuje sa, že uplatnením vš eobecných pravidiel o spoluvine a po čiatočných 
trestných činoch  budú jednozna čne schopné dodrža ť  tento článok za predpokladu, že 
predchádzajúce články už boli plne realizované.  
Článok 5: Hoci iba dva členské štáty sa výslovne na neho odvolali v informáciách 
poskytnutých Komisii, zdá sa , že všetky budú schopné splni ť podmienky odseku 1. Osem 
členských štátov úspešne spln ili alebo splnia záväz ok ustanovený v odseku  2. Čo sa týka 
Nemecka, Španielska, Írska a Spojeného krá ľovstva, nedá sa zhrnú ť, že za všetky závažné 
trestné činy  budú vymerané vyššie tresty. Čo sa týka odseku 3, ke ď sa preukáže riadenie 
teroristickej skupiny, sedem členských štátov vymeria poža dované tresty a tri zvyšné, 
v ktorých toto správanie nie je  špecificky inkriminované, by tiež čiastočne dodržali toto 
ustanovenie. Španielsko dodržiava toto ustanovenie iba v súvisl osti s riadením teroristickej 
skupiny, ktorá sa iba vyhráža páchaním teroristických činov. Pokia ľ ide o účasť na činnosti 
teroristickej skupiny, osem členských štátov plne sp ĺňa požadované podmienky, ktoré sa 
môžu považova ť za čiastočne splnené v štyroch ďalších  členských štátoch. 
Článok 6: Národná legislatíva v šiestich členských štátoch špecificky zah ŕňa konkrétne 
okolnosti stanovené v tomto článku, kým ostatní neuviedli špecifi cké opatrenia na realizáciu 
tohto fakultatívneho ustanovenia.  
 
SK 7   SK Článok 7: Osem členských štátov má alebo bude ma ť po ukončení ich legislatívneho postupu 
legislatívu zabezpe čujúcu, aby právnické osoby mohli nies ť zodpovednos ť za teroristické 
trestné činy. Z týchto štátov však  iba štyri poskytli dostato čné informácie, aby preukázali, že 
budú schopné dodrža ť článok 7, odsek 2. Španielsko, Rakúsko, Švédsko a Spojené krá ľovstvo 
neposkytli dostatok informácií, ktoré by umožnili, aby tento článok sa mohol považova ť za 
plne realizovaný. 
Článok 8: Sedem členských štátov ude ľuje alebo bude ude ľovať právnickým osobám trestné 
alebo netrestné pokuty. Vä čšina z nich tiež uplat ňuje všetky nepovinné tresty alebo niektoré 
nepovinné tresty uvedené v tomto ustanovení.  
Článok 9: Všetky členské štáty budú pod ľa všetkého schopné dodrža ť tento článok 
v súvislosti s uplatnením územného princípu  v článkoch 9, odsek 1, bod a), 9, odsek 1, bod b) 
a 9, odsek 4. Čo sa týka extra-teritoriálnej súdnej právomoci, vä čšina členských štátov má 
alebo bude ma ť pravidlá, ktoré v odlišnom rozsahu sp ĺňajú princípy aktívnej a pasívnej 
právnej subjektivity požadované v článku 9, odsek 1, body c) a e). Článok 9, odsek 1, bod d) 
bol konkrétne transponovaný v Rakúsku a bude transponovaný v Írsku, aj ke ď sa zdá, že 
Taliansko, Portugalsko a Fí nsko by tiež mali dodrža ť toto ustanovenie. Osem členských 
štátov má alebo bude ma ť legislatívu v súlade s článkom 9, odsek 3 a ďalšie tri štáty budú 
schopné čiastočne toto ustanovenie dodrža ť. Na záver, kým Írsko čiastočne transponuje 
článok 9, odsek 2, žiaden členský štát pod ľa všetkého neza členil do svojej národnej 
legislatívy kritériá na vyrieš enie pozitívnych konfliktov súdnej právomoci v súvislosti s týmto 
ustanovením. 
Článok 10: Iba Rakúsko poskytlo dostatok informácií, ktoré preukázali, že dodržalo článok 
10, odsek 1, aj ke ď je pravdepodobné, že teroristické trestné činy sa vo všetkých členských 
štátoch posudzujú ako verejné trestné činy z hľadiska vyšetrovania a trestného stíhania. Osem 
členských štátov poskytlo informácie o dodato čných opatreniach na pomoc rodinám obetí 
terorizmu, na ktoré sa článok 10, odsek 2  vz ťahuje. 
Článok 12: Komisia nedostala špecifické inform ácie o transponovaní v Gibraltári.  
Vzhľadom na uvedené Komisia vyzýva členské štáty, ktoré tak doteraz ešte neurobili, aby 
zabezpečili rýchle a úplné transponovanie rá mcového rozhodnutia do ich vnútroštátneho 
práva a okamžite ju informovali o prijatých op atreniach v súvislosti s textom o platných 
podporných zákonných alebo admini stratívnych opatreniach.