SPRÁVA KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE

Priebežná správa o pokroku vo vykonávaní smernice Rady 2011/85/EÚ o požiadavkách na rozpočtové rámce členských štátov

1. Úvod

Smernica Rady 2011/85/EÚ o požiadavkách na rozpočtové rámce členských štátov[1] nadobudla účinnosť v decembri 2011. Je dôležitým prvkom legislatívneho balíka zameraného na posilnenie správy ekonomických záležitostí (známeho aj ako „balík šiestich legislatívnych aktov o správe ekonomických záležitostí“). Táto smernica poskytla Európskej únii prvú príležitosť na stanovenie minimálnych požiadaviek pre rozpočtové rámce, ktoré poskytli právnu istotu navyše k odporúčaniam pre jednotlivé krajiny v rámci európskeho semestra. V súvislosti s naliehavou potrebou konsolidácie vo väčšine členských štátov sa dôraz na jej vykonávanie v súčasnosti výrazne zvýšil. Vzhľadom na tieto skutočnosti snaha o posilnenie vnútroštátnych rozpočtových rámcov úzko súvisí s politikami fiškálnej konsolidácie, keďže ich cieľom je dosiahnuť trvalé zlepšenie v kvalite fiškálnych výsledkov.

Podľa tejto smernice je rozpočtový rámec súbor opatrení, postupov, pravidiel a inštitúcií, ktoré sú základom vykonávania rozpočtových politík verejnej správy, najmä: i) systémov rozpočtového účtovníctva a štatistického vykazovania; ii) pravidiel a postupov, ktorými sa riadi vypracovanie prognóz pre rozpočtové plánovanie; iii) numerických fiškálnych pravidiel špecifických pre jednotlivé štáty; iv) strednodobých rozpočtových rámcov; v) mechanizmov upravujúcich fiškálne vzťahy medzi verejnými orgánmi v rámci subsektorov verejnej správy. Pre každý okruh sa v smernici špecifikuje rad základných noriem. Členské štáty ich musia transponovať do svojich právnych predpisov do 31. decembra 2013. V júli 2011 bol ďalším stimulom politický záväzok hláv štátov a predsedov vlád členských štátov eurozóny transponovať túto smernicu do konca roka 2012[2]. Prijatie medzivládnej Zmluvy o stabilite, koordinácii a správe v hospodárskej a menovej únii nadväzuje na smernicu. 25 členských štátov sa zaviazalo zaviesť vnútroštátne pravidlo týkajúce sa salda rozpočtu zo štrukturálneho hľadiska.

Podľa článku 15 ods. 3 tejto smernice sa od Komisie žiada, aby vypracovala priebežnú správu „o vykonávaní hlavných ustanovení tejto smernice na základe príslušných informácií členských štátov, ktorú predloží Európskemu parlamentu a Rade do 14. decembra 2012.“ Komisia zaslala v máji 2012 na tento účel Výboru pre hospodársku politiku dotazník, prostredníctvom ktorého mali členské štáty možnosť predložiť správu o zavedených opatreniach, už začatých reformách alebo o konkrétnych plánoch. Táto správa je preto založená prevažne na informáciách od členských štátov. Väčšina členských štátov doručila svoje príspevky v septembri 2012[3]. Informácie preto odrážajú situáciu v čase poskytnutia informácií. Podrobný rozpis podľa krajín sa nachádza v sprievodnom pracovnom dokumente útvarov Komisie (SWD(2012) 433).

Účelom priebežnej správy o pokroku je informovať Radu, Európsky parlament a verejnosť o pokroku dosiahnutom pri transponovaní tejto smernice. Nemala by sa preto vykladať ako dôkladné posúdenie súladu vnútroštátnych ustanovení so smernicou, ktoré sa uskutoční po uplynutí lehoty na transpozíciu v súlade s právnymi predpismi EÚ. V záujme poskytnutia vhodného prehľadu je oddiel 2 tejto správy rozčlenený v piatich pododdieloch zodpovedajúcich hlavným ustanoveniam smernice, za ktorými nasleduje záver so zhrnutím hlavných zistení.

2. Pokrok v transponovaní hlavných ustanovení smernice

2.1 Ustanovenia týkajúce sa účtovníctva, štatistiky a transparentnosti (kapitola II a článok 14 smernice)

Zdravá fiškálna politika by mala byť založená na spoľahlivých fiškálnych správach. Úplné, včasné a presné informácie o plnení rozpočtu sú pre politických činiteľov z mnohých hľadísk dôležité. Po prvé, zabezpečujú správne plnenie rozpočtov, o ktorých hlasovali zákonodarné orgány. Po druhé, umožňujú fiškálnym orgánom sledovať v takmer reálnom čase akékoľvek odchýlky od dohodnutých fiškálnych trajektórií. Po tretie, z hľadiska perspektív do budúcnosti zabezpečujú, že plánovanie rozpočtu bude čo najaktuálnejšie, aby sa minimalizovali základné vplyvy spôsobené následnými revíziami fiškálnych údajov.

Až donedávna boli časté fiškálne správy vo väčšine členských štátov nespoľahlivé. Aj v prípade, keď bola oznamovacia povinnosť náležite vymedzená, údaje o verejnej správe boli zhromažďované pre rôzne časti správy na základe odlišných účtovných pravidiel alebo štatistických zásad z hľadiska frekvencie, lehôt na vykazovanie alebo metodík zostavovania. Vzhľadom na to nebol negatívny vývoj rozpočtu pomerne dlho zaznamenaný, najmä ak pochádzal od subjektov, ktoré nepatria do ústrednej štátnej správy. Jedným z prvých krokov, ktoré mali členské štáty vykonať v rámci programov pre hospodárske úpravy a rast, bolo vypracúvanie častých fiškálnych správ za všetky subjekty verejnej správy[4].

Táto smernica preto poskytuje veľkú príležitosť na harmonizáciu účtovnej praxe v rámci verejnej správy, zefektívnenie hierarchických vzťahov a zabezpečenie účinného poskytovania údajov subjektom s rozhodovacími právomocami a vonkajším pozorovateľom. Zahrnutím existujúcich neformálnych procesov zhromažďovania údajov a nových štatistických požiadaviek do právnych predpisov by sa zabezpečilo, že stovky – a niekedy aj tisíce – subjektov v rámci verejnej správy sa náležite začlení do rozsiahleho systému zhromažďovania údajov.

Takmer všetky členské štáty, ktoré predkladajú správy, sprístupňujú subjektom ústrednej štátnej správy mesačné údaje na hotovostnom alebo inom účtovnom základe (BG, DK, DE, EE, EL, ES, FR, IE, IT, LT, MT, NL, AT, PT, RO, SK, FI, SE, SI a UK)[5]. Dostupnosť fiškálnych údajov v súlade so smernicou je však zreteľne nižšia pre subjekty sociálneho zabezpečenia (BG, DK, EE, EL, NL, RO, PT a FI) a prebiehajúce reformy ešte nie sú dokončené v prípade subjektov regionálnej štátnej správy v AT, DE a ES[6]. Na miestnej úrovni, pre ktorú sa v tejto smernici vyžadujú pomerne nižšie normy (štvrťročné predkladanie správ na hotovostnom alebo ekvivalentnom základe), oznamuje niektoré údaje len jedenásť členských štátov (BG, DK, EE, EL, IT, LT, MT, PT, RO, FI a UK). V dôsledku toho je vo väčšine členských štátov stále potrebné urobiť veľa práce v súvislosti so subsektormi, ktoré nepatria do ústrednej štátnej správy. Je to osobitne dôležité vzhľadom na niekedy značný podiel, ktorý predstavujú na celkových verejných výdavkoch, najmä vo veľmi decentralizovaných štátoch.

Komisia súbežne s úsilím členských štátov prijíma opatrenia aj v oblasti štatistiky. Eurostat s cieľom pomôcť členským štátom pri praktickom uplatňovaní štatistických ustanovení uvedených v článkoch 3 a 14 smernice zriadil pracovnú skupinu zaoberajúcu sa vplyvmi smernice na zhromažďovanie a šírenie fiškálnych údajov. Očakáva sa, že pracovná skupina vytvorí súbor vzorov a súvisiacich pripomienok s uvedením metodiky, rozsahu povinných údajov a periodicity a včasnosti vnútroštátneho uverejňovania jednotlivých ukazovateľov na usmernenie úsilia národných štatistických úradov. Väčšina členských štátov vyjadrila ochotu zohľadniť závery pracovnej skupiny pri završovaní svojho úsilia v štatistickej oblasti.

Okrem toho sa v článku 16 ods. 3 smernice uvádza, že „Komisia vypracuje do 31. decembra 2012 posúdenie primeranosti medzinárodných účtovných štandardov (IPSAS) pre verejný sektor pre členské štáty“. V tejto súvislosti bolo po verejnej konzultácii Komisie doručených viac ako šesťdesiat príspevkov. Hodnotiaca správa sa má uverejniť do konca roka 2012 a bude zahŕňať význam a účelnosť účtovníctva založeného na časovom rozlíšení, využívanie tohto účtovníctva v členských štátoch v súčasnosti, zhrnutie a posúdenie vhodnosti IPSAS, prepojenia a rozdiely medzi IPSAS a štatistickým účtovníctvom, potenciálne náklady na zavádzanie nových účtovných štandardov a aspekty týkajúce sa riadenia.

Eurostat nakoniec v prípade vykonávania článku 4 ods. 7 tejto smernice 6. februára 2012 po prvýkrát uverejnil cielené, pravidelné tlačové vyhlásenie o štvrťročnom verejnom dlhu, ktoré obsahovalo údaje týkajúce sa EÚ, eurozóny a jednotlivých členských štátov. Podobná iniciatíva sa predpokladá aj pre štvrťročný deficit.

2.2 Makroekonomické a rozpočtové prognózy (kapitola III smernice)

Makroekonomické a rozpočtové prognózy použité pri fiškálnom plánovaní sa pri zostavovaní ročných rozpočtov dlho považovali za slabé miesto. V prípade niektorých členských štátov sa už dlhší čas konštatovalo, že vykazujú odchýlky vo svojich fiškálnych odhadoch. V takýchto prípadoch sa rozpočty založené na neobjektívnych predpokladoch mohli pri predkladaní parlamentu a širokej verejnosti len sotva považovať za pravdivý a verný obraz. V tejto smernici sa preto venuje osobitná pozornosť prognózam tým, že tejto problematike je venovaná celá kapitola, v ktorej sa v zásade vyžaduje, aby bolo fiškálne plánovanie členských štátov založené na realistických makroekonomických a rozpočtových prognózach s použitím najaktuálnejších informácií.

Keďže stanovenie štandardov prognóz je náročná úloha, členské štáty by mali pri príprave, zverejňovaní a hodnotení svojich prognóz vyvinúť náležitú starostlivosť. Primerané opatrenia vo fáze vykonávania by spravidla zahŕňali jasné vymedzenie úloh medzi zúčastnenými subjektmi v rámci určovania prognóz a zahŕňali by hodnotenie ex post. Aj keď sa hodnotenie ex post nemusí vykonávať každý rok, ide o cenný krok, ktorý by mohol fiškálne orgány upozorniť na existenciu odchýlok.

Určovanie prognóz môže zahŕňať aj účasť nezávislých inštitúcií alebo orgánov s funkčnou nezávislosťou, ako sa navrhuje v návrhu nariadenia dvoch legislatívnych balíkov o monitorovaní rozpočtových plánov členských štátov eurozóny[7], ktorým sa predlžujú a ďalej spresňujú niektoré ustanovenia smernice. V prípade prijatia môže toto fiškálne nariadenie dvoch legislatívnych balíkov poskytnúť účinnú podporu pre dosiahnutie cieľov smernice v tejto oblasti.

Celkovo tretina členských štátov (BG, DE, DK, EE, PL, RO, SE, SI, SK a UK) uviedla, že zaviedla štruktúrované procesy s účasťou niekoľkých inštitúcií alebo orgánov na zabezpečenie transparentnosti a zodpovednosti prognóz. Ostatné členské štáty sú stále vo fáze vypracovania alebo doposiaľ predložili len neurčité vyhlásenia o zámere. Vypracovanie alternatívnych makroekonomických a rozpočtových scenárov – spoľahlivé preventívne opatrenie, ktorým sa uľahčujú rozpočtové presuny vo fáze jeho plnenia, keď sa skutočné parametre odlišujú od hlavného scenára – ohlásili AT, BG, CY, DE, DK, EL, RO, SE a UK. Len malý počet členských štátov uviedol, že porovnáva (alebo plánuje porovnávať) svoje prognózy s prognózami Európskej komisie (BG, CY, DE, EE, EL[8], FR, RO a SI), aj keď niektoré členské štáty používajú v rámci svojich procesov niektoré predpoklady Komisie (EE a PL). Len málo členských štátov ohlásilo v tejto fáze osobitné opatrenia na posúdenie kvality prognóz ex post v zmysle článku 4 ods. 6 smernice.

2.3 Vnútroštátne numerické fiškálne pravidlá (kapitola IV smernice)

Smernicou sa od členských štátov vyžaduje, aby zaviedli numerické fiškálne pravidlá pre jednotlivé krajiny, ktorými sa účinne podporuje dodržiavanie povinností zmluvy v oblasti rozpočtovej politiky (články 5 až 7). Hoci sa v smernici takéto pravidlá bližšie nespresňujú, musia zahŕňať požiadavky na presné vymedzenie cieľov a rozsahu pôsobnosti týchto pravidiel, zavedenie účinného a včasného nezávislého monitorovania, existenciu mechanizmov ich prísneho dodržiavania a vymedzenie len riadne opísaných únikových doložiek[9].

Je známe, že dobre navrhnuté rámce založené na pravidlách výrazne zvyšujú rozpočtovú disciplínu. Pri vypracúvaní týchto pravidiel členskými štátmi musia byť splnené niektoré predpoklady. V prvom rade musia byť vnútroštátne fiškálne pravidlá plne zlučiteľné s fiškálnym rámcom EÚ. Po druhé, je dôležité predísť dvom opačným nástrahám. Na jednej strane by nedostatočné krytie oslabilo účinnosť celého rámca tým, že by poskytovalo príležitosti na prekročenie rozpočtu. Na druhej strane môže nadmerné hromadenie vnútroštátnych pravidiel zvýšiť pravdepodobnosť konfliktov medzi nimi, ak nebudú náležite navrhnuté, a následne oslabiť ich celkovú právomoc. Nakoniec, na úplné vnímanie existencie pravidiel a účinné zabezpečenie fiškálnej disciplíny je potrebné pravidelne posudzovať ich dodržiavanie. Účinné monitorovanie a hodnotenie ex post sú opodstatnené najmä vtedy, ak sú dané pravidlá zložité alebo ak existujú početné vnútroštátne pravidlá, ktorých vzájomné pôsobenie sa nemusí vykladať tak jednoducho. Pravidelné kontroly inštitúciami zodpovednými za monitorovanie, ktoré majú dostatočnú právomoc, by takisto poskytlo príležitosť na zvýšenie informovanosti o fiškálnej udržateľnosti a posilnilo prospešnú rozpravu s fiškálnymi orgánmi a širokou verejnosťou o spoločných fiškálnych cieľoch.

Na základe zavedenia smernice a zmluvy TSCG sú oznámené zásadné reformy vedúce k prepracovaniu fiškálnych pravidiel, resp. sú údajne už dokončené v dvadsiatich členských štátoch (AT, BG, CY, CZ, DE, DK, EE, ES, IE, IT, FR, LT, LV, NL, PL, PT, RO, SE, SK, a SI). V jedenástich členských štátoch (CY, IE, ES, FR, IT, LT, LV, NL, PL, PT a SI) boli oznámené nové pravidlá týkajúce sa salda rozpočtu vrátane navrhovaných právnych predpisov. Okrem toho sa aktualizujú pravidlá týkajúce sa salda rozpočtu so zreteľom na ich posilnenie v ďalších piatich členských štátoch (BG, DK, DE, EE a AT). Niektoré pravidlá týkajúce sa salda rozpočtu by plne nadobudli účinnosť až po uplynutí prechodného obdobia. Platí to pre Nemecko (2016 pre federálnu vládu, 2020 pre spolkové krajiny), Rakúsko (2017) a Španielsko (2020). V desiatich členských štátoch (AT, CY, DK, EE, ES, IT, LT, LV, PL a PT) sa zavádzajú pravidlá pre výdavky a v ďalších piatich členských štátoch (BG, CZ, RO, SI a SK) sú predmetom reformy. Vytvorenie alebo posilnenie vnútroštátnych pravidiel o dlhu predstavuje nový vývoj v dvanástich členských štátoch (AT, BG, CY, CZ, EE, IE, IT, ES, NL, PL, PT a SK). Okrem toho sa na členské štáty podliehajúce programu úprav vzťahuje viacročný rámec s viacerými cieľmi, ktorým sa obmedzuje ich fiškálna politika ako fiškálne pravidlo de facto s ďalšími vlastnosťami týkajúcimi sa monitorovania a presadzovania.

Mnohé členské štáty uviedli, že nové alebo aktualizované pravidlá budú mať prvky, ktoré budú v súlade s požiadavkami smernice. Predovšetkým niekoľko členských štátov oznámilo, že inštitúcie zodpovedajúce za monitorovanie budú poverené vyhodnotením uplatňovania fiškálnych pravidiel (BG, CY, CZ, DK, DE, EE, IE, IT, LV, PL a SK). Únikové doložky boli vymedzené v BG, CY, CZ, DK, DE, ES, IE, LV, AT, PL a SK. Rozsah pôsobnosti fiškálnych pravidiel sa rozširuje tak, aby zahŕňal ostatné subsektory verejnej správy nepatriace do ústrednej štátnej správy. Fiškálnym pravidlám podlieha miestna štátna správa alebo regionálna štátna správa, či už ide o pravidlá týkajúce sa salda rozpočtu (BG, DE, ES, FR, LT, LU, NL, AT, RO, SE a SK), pravidlá týkajúce sa dlhu (BG, CZ, EE, ES, IT, AT, PT, RO a SK) alebo výdavkové pravidlá (BG, ES a AT). Celkovo sa zdá, že stanovenie vnútroštátnych numerických fiškálnych pravidiel je na správnej ceste. Ich špecifické vlastnosti a celková konzistentnosť sa však prípadne budú musieť posúdiť na základe požiadaviek článkov 5 a 6 smernice.

2.4 Strednodobé rozpočtové rámce (kapitola V smernice)

V rámci tejto smernice sa od členských štátov vyžaduje, aby zaviedli dôveryhodný a účinný strednodobý rozpočtový rámec, ktorý im umožní rozšíriť fiškálne plánovanie, aby presahovalo ročný horizont, a tým posilniť konzistentnejšie, účinnejšie a potenciálne ambiciózne vykonávanie politík v strednodobom horizonte. Tento strednodobý rozpočtový rámec musí obsahovať viacročné rozpočtové ciele v kombinácii s prognózami všetkých hlavných príjmových a výdavkových položiek vychádzajúc z nezmenenej politiky spolu s vysvetlením nápravných strednodobých politík na prekonanie medzery medzi prognózami nezmenenej politiky a politickými cieľmi. Okrem toho musí obsahovať hodnotenie toho, ako plánované politiky pravdepodobne ovplyvnia dlhodobú udržateľnosť verejných financií.

Aj keď je v smernici venovaná strednodobým rozpočtovým rámcom kapitola (články 9 – 11), je dôležité, aby sa nepozeralo na navrhovanie vnútroštátneho strednodobého rozpočtového rámca samostatne. Načasovanie prípravy strednodobého rozpočtového rámca a jeho začlenenia do ročného rozpočtového cyklu sa musí dôkladne zvážiť, aby mohol pre štát v plnej miere slúžiť ako strategický dokument spolu s pravidelnými dokumentmi o ročnom rozpočte. Strednodobý rozpočtový rámec by mal v prípade potreby nahradiť existujúce plánovacie dokumenty, alebo ich konsolidovať do jedného, jasne identifikovaného strategického dokumentu. Konzistentnosť je nevyhnutná a mala by sa chápať v niekoľkých aspektoch. Po prvé, strednodobý rozpočtový rámec by mal skutočne slúžiť ako základ pre následné zostavenie ročného rozpočtu. Po druhé, keďže niektoré členské štáty vypracovali viacročné záväzné fiškálne pravidlá, číselné údaje vyplývajúce z týchto fiškálnych pravidiel by sa, samozrejme, mali začleniť do tohto strednodobého rozpočtového rámca. Dokument o strednodobom rozpočtovom rámci by mal byť zároveň konzistentný v priebehu času pomocou podrobného dokumentovania a transparentných numerických úprav bez ohľadu na to, či pochádzajú zo základných vplyvov, výsledných odchýlok alebo diskrečných zmien.

Dvadsaťdva členských štátov (BG, CY, CZ, DK, DE, EE, IE, EL, FR, HU, IT, LT, LV, NL, AT, PL, PT, RO, SE, SI, SK a UK) oznámilo, že má zavedené viacročné rámce alebo že existujú konkrétne plány na ich zavedenie. Takmer všetky majú priebežný charakter, v dôsledku čoho sa aktualizujú aspoň každý rok spolu so zahrnutím ďalšieho roka. Holandsko však aktualizuje svoj rámec počas funkčného obdobia zákonodarného zboru len z hľadiska úpravy vývoja cien, pričom Francúzsko ho aktualizuje každé dva roky. Slovinsko pracuje s dvojročným rozpočtom, pričom úpravy sa vykonávajú každý rok v kombinácii s výdavkovým rámcom na tri roky. Oznámené viacročné rámce sa vzťahujú na tri roky (BG, CY, FR, IT, LT, LV, HU, RO, SE a SK), štyri roky (CZ, DK, EE, EL, NL, PL, AT, PT a SI) alebo päť rokov (DE, UK). Legislatívne ustanovenia zabezpečujúce konzistentnosť medzi vnútroštátnymi viacročnými rámcami a zodpovedajúcimi ročnými rozpočtovými procesmi možno nájsť v BG, CZ, EE, LV, PL a SK. Viacročné rámce sú takisto nástrojom na výber stanovenia výdavkových stropov alebo cieľov (CZ, DK, EE, EL, FR, LT, LV, NL, AT, PT, SE a SI), hoci samotné prezentovanie strednodobého vývoja v oblasti výdavkov by nebolo dostatočné na to, aby sa klasifikovalo ako strednodobý rozpočtový rámec v zmysle smernice. Na záver, iba niekoľko členských štátov oznámilo, že viacročné projekcie sa predkladajú na základe nezmenenej politiky, aj keď je nevyhnutné stanoviť základný scenár v kombinácii s politickými opatreniami na zabezpečenie dosiahnutia politických cieľov alebo hodnôt, ktoré vyplývajú z existujúcich fiškálnych pravidiel.

2.5 Mechanizmy na koordináciu v subsektoroch verejnej správy (články 12 a 13 smernice)

V článku 12 sa uvádza, že opatrenia stanovené v smernici musia byť konzistentné vo všetkých subsektoroch verejnej správy a musia tieto subsektory komplexne zahŕňať. Odráža sa v tom skutočnosť, že pôvodná snaha o zlepšenie rozpočtových rámcov sa týkala len úrovne ústrednej štátnej správy. Touto smernicou sa vytvorili podmienky pre rozšírenie zásad na širokom základe pre účtovné pravidlá, štatistické pravidlá, pravidlá prognózy a fiškálne pravidlá pre fondy sociálneho zabezpečenia a miestnu štátnu správu, ktoré spolu predstavujú vysoký podiel celkových výdavkov. Na zabezpečenie dobrej správy sa v článku 13 smernice zdôrazňuje aj význam jasného vymedzenia rozpočtovej zodpovednosti medzi úrovňami verejnej správy a stanovuje sa zásada, že „členské štáty zavedú vhodné mechanizmy na koordináciu v subsektoroch verejnej správy s cieľom komplexne a konzistentne zohľadniť všetky subsektory verejnej správy vo fiškálnom plánovaní, numerických fiškálnych pravidlách špecifických pre jednotlivé štáty a pri vypracúvaní rozpočtových prognóz a stanovovaní viacročného plánovania, ako sa stanovuje najmä vo viacročnom rozpočtovom rámci.“

Vnútroštátnymi ustanoveniami by sa preto malo zabezpečiť, že obmedzenia odvodené z fiškálnych cieľov pre verejnú správu budú náležite internalizované na všetkých úrovniach správy. Takéto podrobné ustanovenia môžu mať len charakter špecifický pre jednotlivé krajiny vzhľadom na špecifiká niekedy zložitých horizontálnych a vertikálnych systémov prerozdelenia medzi administratívnymi úrovňami a v rámci nich. Zatiaľ čo na tento účel sú nevyhnutné jasné a účinne presadzované pravidlá a postupy, tieto nástroje by sa v ideálnom prípade mali využívať na fórach, na ktorých zástupcovia vládnych subjektov majú príležitosť na výmenu názorov a účasť na celkovom ročnom rozpočtovom cykle na strategickej úrovni predtým, ako sa na každej úrovni správy vypracuje ročný rozpočet v súlade s vlastnými procesnými pravidlami.

Členské štáty okrem zavedenia fiškálnych pravidiel pre (alebo ich rozšírenia na) nižšiu úroveň štátnej správy oznamujú množstvo koordinačných nástrojov v rôznych fázach ročného rozpočtového postupu. V Bulharsku počas procesu návrhu strednodobého rozpočtového rámca prebiehajú konzultácie s obcami. Zápisnice z takýchto konzultácií sú základom pre diskusie Rady ministrov o návrhu zákona o štátnom rozpočte. V Dánsku sa má zaviesť užšie prepojenie medzi dohodnutými cieľmi a grantmi ústrednej štátnej správy poskytovanými obciam. V Nemecku združuje inštitúcia zodpovedná za monitorovanie pravidiel pre saldo rozpočtu (Rada pre stabilitu) zástupcov federálnej vlády a spolkových krajín. Dlhoročná prax v oblasti spoločného určovania prognóz príjmov zo spoločných daní vo výbore takisto predstavuje istú formu integrovanej koordinácie. V Španielsku sa v novom ustanovujúcom zákone stanovujú stropy pre deficit rozčlenené podľa úrovní správy spolu s nápravnými opatreniami vzťahujúcimi sa na nižšiu úroveň štátnej správy. Tento typ vnútroštátneho paktu o stabilite existuje aj v Rakúsku, kde sa takisto každej úrovni prideľujú ciele v oblasti deficitu, pričom zmierovací orgán urovnáva spory medzi úrovňami správy. V Holandsku je cieľom zákona o udržateľnosti verejných financií právne ukotvenie povinnosti, aby orgány miestnej štátnej správy spravodlivým dielom prispievali k dosiahnutiu strednodobého cieľa. Nedosiahnutie spoločných cieľov môže viesť k uloženiu pokút na všetkých úrovniach správy, ktoré zlyhali. V Rumunsku zasiela ministerstvo verejných financií miestnym orgánom pokyny vo forme rámcového listu k zostavovaniu miestnych rozpočtov, makroekonomického rámca a stropov pre fiškálne prevody zo štátneho rozpočtu. BE, DE, IE, FI, FR, LU a SI okrem toho zvažujú adaptáciu na svoje koordinačné opatrenia.

3. Záver

Členské štáty celkovo oznámili zásadný, ale nerovnomerný pokrok v transpozícii smernice. Pokiaľ ide o kapitolu II smernice, členské štáty musia ešte vykonať veľa práce, aby zabezpečili včasné a komplexné štatistické krytie pre všetky subsektory verejnej správy. Uvedené ustanovenia týkajúce sa stanovenia prognóz nie sú vo viacerých členských štátoch dostatočne podrobné. O niečo väčší pokrok sa dosiahol v súvislosti s numerickými fiškálnymi pravidlami uvedenými v kapitole IV smernice: na podporu tvorby fiškálnej politiky na vnútroštátnej úrovni sa pripravuje široká škála vnútroštátnych nástrojov. Navzájom sa posilňujúca povaha všetkých častí právnych predpisov obsiahnutých v balíku šiestich legislatívnych aktov o správe ekonomických záležitostí, ktoré sa týkajú reformy Paktu o stabilite a raste, prispela spolu s ďalším stimulom, ktorý poskytla zmluva TSCG, k zaradeniu týchto aspektov medzi priority programu reforiem členských štátov. Zatiaľ čo mnohé členské štáty oznámili, že strednodobý rozpočtový rámec v zmysle kapitoly V smernice je zavedený alebo naplánovaný, poskytnuté údaje sú niekedy obmedzené a neposkytujú dostatočný dôkaz o tom, že budú v plnej miere dodržiavať špecifikácie smernice. Nakoniec, práca na účinných koordinačných opatreniach v prípade nižšej úrovne štátnej správy sa vykonáva v mnohých členských štátoch, ale oznámené pozitívne zámery sa musia prejaviť v konkrétnych a vykonateľných opatreniach. Niekoľko členských štátov, ktoré sa považujú za krajiny s dobrým vykonávaním fiškálnej politiky, oznámilo, že v tejto fáze dokončilo menej reforiem, ale v záujme zvýšenia efektívnosti uvažujú o formálnom schválení časti svojho v súčasnosti neformálneho rámca. Komisia bude aj naďalej pokračovať vo vykonávaní smernice v prípade tých oddielov, za ktoré je zodpovedná, a po uplynutí lehoty na transpozíciu uskutoční dôkladné hodnotenie súladu podľa štandardných postupov EÚ.

[1] Ú. v. EÚ L 306, 23.11.2011, s. 41.

[2] Vyhlásenie z 21. júla 2011, s. 4, bod 14.

[3] NL, SI, LT PT, IT a HU poskytli informácie v októbri; CY, LV, MT a UK v novembri.

[4] V tejto súvislosti sa vykonala rozsiahla práca v Grécku; pozri European Economy – Occasional Paper No 94. „The Second Economic Adjustment Programme for Greece – March 2012“ (Európske hospodárstvo – príležitostná štúdia č. 94. „Druhý program úpravy hospodárstva pre Grécko – marec 2012“).

[5] Zo správ členských štátov však nie je vždy zrejmé, či všetky subjekty a orgány mimo štátneho rozpočtu ale v rámci ústrednej štátnej správy účinne prispievajú k zhromažďovaniu údajov.

[6] V niektorých prípadoch je však sociálne zabezpečenie súčasťou ústrednej štátnej správy, zatiaľ čo mnoho členských štátov nemá rozpočty na regionálnej úrovni podľa Európskeho systému účtov (S.1312).

[7] Návrh nariadenia Európskeho parlamentu a Rady o spoločných ustanoveniach o monitorovaní a posudzovaní návrhov rozpočtových plánov a zabezpečení nápravy nadmerného deficitu členských štátov v eurozóne – KOM(2011) 821 v konečnom znení.

[8] Prebieha to v rámci bilaterálnych rokovaní v kontexte programu hospodárskej úpravy a rastu.

[9] Medzivládna zmluva TSCG predstavuje konkrétne uplatňovanie smernice pre členské štáty eurozóny a ostatné členské štáty, ktoré ju dobrovoľne ratifikovali. Stanovuje sa v nej zavedenie pravidla týkajúceho sa salda rozpočtu zo štrukturálneho hľadiska na vnútroštátnej úrovni, ktoré by prirodzene muselo byť v súlade s požiadavkami smernice rovnako ako každé iné vnútroštátne numerické pravidlo.